open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pembrukšīra

**Pembrukšīra** (; ) vai **Benvro** (, ) ir pirmās pakāpes administratīvā iedalījuma vienība (grāfiste) Velsā, Apvienotajā Karalistē. Atrodas Velsas dienvidrietumos Divedas ceremoniālajā grāfistē. Robežojas ziemeļaustrumos ar Keredigjonu, bet austrumos — ar Karmārtenšīru. Ziemeļos krastus apskalo Īrijas jūra, dienvidos — Ķeltu jūra, bet rietumos — šīs jūras savienojošais Sentdžordža šaurums. Grāfistes administratīvais centrs ir Heverfordvesta, bet lielākā apdzīvotā vieta — Milfordheivena. Lielu daļu grāfistes teritorijas tās piekrastē aizņem Pembrukšīras krasta nacionālais parks.

## Vēsture
Pembrukšīras grāfiste tagadējās robežās izveidota 1996. gada 1. aprīlī, apvienojot likvidētās Divedas grāfistes Preseli un Dienvidpembrukšīras distriktus.

Administratīvi grāfiste dalās 77 komūnās, no kurām 10 dēvējas par pilsētām: Milfordheivena ( iedzīvotāji), Heverfordvesta ( iedzīvotāji, administratīvais centrs), Pembrukdoka (), Pembruka (), Fišgarda (), Tenbi (), Nīlenda (), Nārberta (), Sentdeividsa ( iedzīvotāji; valsts mazākā lielpilsēta) un Ņūporta ().

## Atsauces

## Ārējās saites
Bangora (Velsa)

**Bangora** (, ) ir katedrāles lielpilsēta Velsā, Guinezas grāfistas lielākā apdzīvotā vieta un Velsas senākā apdzīvotā vieta ar lielpilsētas statusu. Atrodas Velsas ziemeļrietumos pie Menai šauruma ziemeļu ieejas  no Velsas galvaspilsētas Kārdifas un  no valsts galvaspilsētas Londonas. Nozīmīgs tūrisma centrs.

## Vēsture
Pilsētas pirmsākumi ir 6. gadsimta sākumā dibinātais Svētā Deiniola klosteris. 546. gadā klostera vietā tika iesvētīta Bangoras katedrāle. Klosteris un katedrāle tika nopostīti 634. gadā un 1073. gadā. Mūsdienu katedrāles senākā daļa būvēta bīskapa Dāvida (1120—1139) laikā, bet katedrāli 1211. gadā nopostīja karaļa Džona karaspēks. Mūsdienu viedolā katedrāle atjaunota 1532. gadā.

Līdz 18. gadsimta sākumam Bangora bija mazs miestiņš, kurā atradās viena no valsts senākajām bīskapijām. 1718. gadā caur Bangoru izveidoja pasta ceļu Londonas uz Dublinu. Bangoras attīstību vēl vairāk veicināja dabīgā šīfera ieguve netālajā Betesdā, ko 1770. gados uzsāka uzņēmējs Ričards Penants, tam kļūstot par vienu no lielākajiem šīfera karjeriem pasaulē. 1826. gadā Bangora ar tiltu tika savienota ar Englsi salu šauruma pretējā krastā, bet 1848. gadā Bangora tika savienota ar dzelzceļu. Vēlāk pilsētā attīstījās kuģubūve un tūrisms — 1896. gadā atklāts  garais Gartas jūras mols. 1884. gadā atklāta Bangoras universitāte. Otrā pasaules kara laikā uz Bangoru tika evakuēta daļa no BBC infrastruktūras un vēl mūsdienās šeit ir BBC centrs, kas veido Velsai paredzēto saturu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bangora

**Bangora** (*Bangor*) var būt:
* Bangora — pilsēta ASV Meinas pavalstī
* Bangora — pilsēta Velsā
* Bangora — pilsēta Ziemeļīrijā
Triloculina trigonula

***Triloculina trigonula*** ir kosmopolītiska foraminīferu suga miliolīdu kārtā un hauerinīdu dzimtā. Sugu 1804. gadā aprakstīja franču dabaspētnieks Žans Batists Lamarks ar nosaukumu *Milioliles trigonula*. 1826. gadā franču naturālists Alsids Orbiņī izveidoja trilokulīnu ģinti, par pamatu ņemot sugu *Triloculina affinis*. 1917. gadā amerikāņu mikropaleontologs Džozefs Kušmens parādīja, ka šī suga ir jau iepriekš Lamarka aprakstītā *M. trigonula*. Attiecīgi, trilokulīnu tipiskā suga tagad ir *Triloculina trigonula* (Lamarck, 1804). Šī suga ir izplatīta Vidusjūrā, Egejas un Marmora jūrā, Melnās jūras dienvidu daļā, Biskajas līcī, Īrijas jūrā, Lamanšā, Meksikas līcī, Atlantijas okeānā, Sarkanās jūras ziemeļu daļā, Persijas līcī, Indijas okeānā, Klusajā okeānā, pie Japānas un Ķīnas krastiem u.c. Ģeohronoloģiski trilokulīnas ir zināmas no eocēna līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula pieaugušajiem īpatņiem ir ar trim no ārpuses redzamām kamerām. Čaulas virsma ir izliekta un gluda. Kameru stūri ir noapaļoti. Čaula kopumā ir nedaudz garāka, nekā platāka, bet, skatoties no gala, čaula ir apaļīgi trīsstūrveidīga. Atvere ir ar samērā platu, divpusēji zarotu zobu. Čaulas garums parasti ir ap 1 mm.

## Atsauces
Skaņu filma

[thumb|upright=1.3|1908. gada plakāts kinostudijas ''[Gaumont* skaņu filmas reklāmas plakāts.]]
*'Skaņu kino*' ir [[kinofilma]] ar [[sinhronizācija|sinhronizētu]] [[skaņa|skaņu]] vai skaņu, kas tehnoloģiski savienota ar attēlu, atšķirībā no [[mēmais kino|mēmās filmas]]. Pirmā zināmā publiskā projicētas skaņu filmas izrāde notika [[Parīze|Parīzē]] 1900. gadā, taču pagāja daži gadu desmiti, līdz skaņas kinofilmas kļuva komerciāli praktiskas. Uzticamu sinhronizāciju bija grūti panākt ar agrīnajām skaņas diska sistēmām, un arī pastiprinājuma un ierakstīšanas kvalitāte bija nepietiekama. Inovācijas skaņu kino noveda pie pirmās komerciālās [[īsfilma|īsfilmu]] demonstrēšanas 1923. gadā. Pirms skaņu uz filmas tehnoloģija kļuva dzīvotspējīga, filmu skaņu celiņus parasti atskaņoja paralēli filmas seansam uz [[ērģeles|ērģelēm]] vai [[klavieres|klavierēm]].

Galvenie soļi skaņu kino komercializācijā tika veikti 20. gadsimta 20. gadu vidū un beigās. Sākotnēji skaņu filmas ar sinhronizētiem dialogiem bija tikai īsfilmas. [[Pilnmetrāžas filma]]s ar ierakstītu skaņu ietvēra tikai mūziku un skaņu efektus. Pirmā pilnmetrāžas filma, ko prezentēja kā pilnībā skaņu filmu, lai gan tai bija tikai ierobežotas skaņu sekvences, bija "[[Džeza dziedātājs]]", kura pirmizrāde notika . Filma bija ļoti populāra, un tika izveidota izmantojot *Vitaphone'' sistēmu, kas bija tā laikā vadošais skāņas ierakstu tehnoloģiju zīmols. Drīzumā filmas ar runājošu attēlu kļuva par vispārpieņemtu standartu.

Divdesmitā gadsimta trīsdesmito gadu sākumā skaņu kino izplatība bija globāla parādība. Amerikas Savienotajās Valstīs skaņu kino palīdzēja nodrošināt Holivudas pozīcijas kā vienam no pasaulē spēcīgākajiem kultūras/komerciālajiem ietekmes centriem. Eiropā (un mazākā mērā arī citur) daudzi filmu veidotāji un kritiķi pret jauno tehnoloģiju izturējās ar aizdomām, bažījoties, ka koncentrēšanās uz dialogu varētu sagraut mēmā kino unikālo estētisku. Japānā, kur populārā kino tradīcija integrēja mēmo filmu un dzīvā vokālā izpildījumu (benši), runājošie attēli iesakņojās lēni. Un otrādi, Indijā skaņa bija transformējošais elements, kas izraisīja strauju valsts kinoindustrijas paplašināšanos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Elmārs Ernsts Rozītis

**Elmārs Ernsts Rozītis** (1948) ir latviešu teologs, emeritētais Latvijas Evaņģēliski Luteriskās Baznīcas ārpus Latvijas (LELBĀL) arhibīskaps (1994—2015).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1948. gada 30. martā Eslingenē luterāņu mācītāja Elmāra Voldemāra Rozīša un viņa sievas ārstes Anni-Ernas, dzimušas Stanges, ģimenē. Mācījās Eslingenes Georga ģimnāzijā. Studēja teoloģiju Tībingenes Universitātē (1967—1973), pēc ordinācijas 1973. gadā kļuva par Dienvidvācijas latviešu draudžu mācītāju. 1982. gadā viņu ievēlēja par LELBĀL Vācijas iecirkņa prāvestu, 1987. gadā par Virsvaldes prezidija locekli un 1990. gadā par garīgo viceprezidentu. 1990. gada februārī viņu ievēlēja par LELB un LELBĀL Koordinācijas komisijas priekšsēdi. 1991., 1992. un 1994. gadā strādāja kā mācību spēks LU Teoloģijas fakultātē. Pēc LELB arhibīskapa Kārļa Gailīša nāves viņš 1993. gadā kandidēja uz Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas arhibīskapa amatu, taču ievēlēja Jāni Vanagu. 1994. gada 1. maijā Stokholmas bīskaps Toronto Sv. Andreja baznīcā viņu konsekrēja par LELBĀL arhibīskapu, pēc tam vēl divreiz atkārtoti pārvēlēja uz 7 gadiem. 1998. gadā nodibināja LELBĀL pārstāvniecību Latvijā.

## Atsauces
Mērija Edvardsa Volkere

**Mērija Edvardsa Volkere** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu feministe, kara ķirurģe, abolicioniste, sausā likuma ieviešanas atbalstītāja. Vienīgā sieviete ASV vēsturē, kura saņēmusi Goda medaļu.

Pirms Amerikas pilsoņu kara viņa ieguva medicīnisko izglītību, apprecējās un sāka praktizēt medicīnu. Viņai neklājās labi savā darbā, un tad viņa pievienojās Savienības armijai sākoties pilsoņu karam, kur viņa strādāja par ķirurgu neesot militārajā dienestā. Konfederācijas spēki viņu sagūstīja pēc tam, kad Volkere šķērsoja frontes līniju, lai pēc oficiālās versijas ārstētu ievainotos, tomēr tika arestēta kā spiegs. Viņa tika nosūtīta kā karagūstekne uz Ričmondas pilsētu, Virdžīnijas štatā, un pēc tam vēlāk atbrīvota gūstekņu apmaiņas procesā.

Pēc kara viņai tika piešķirts Amerikas Savienoto Valstu militārpersonu augstākais apbalvojums par drosmi — Goda medaļa par darbību kara laikā. Viņa ir vienīgā sieviete, kas saņēmusi šo medaļu, un viena tikai no astoņām civilpersonām vēsturē, kas to saņēmusi. Tās piešķiršana tika atcelta 1917. gadā, jo medaļas statūti atļauj to piešķirt tikai militārpersonām, bet pēc tam tika atjaunota 1977. gadā. Pēc kara viņa kļuva par rakstnieci, skolotāju un sabiedrisko aktīvisti, kas atbalstīja sieviešu kustību par sieviešu vēlēšanu tiesībām; un strādāja līdz savai 1919. gadā.

## Literatūra
* 
*  Reissued in paperback with a new introduction in 2003.
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* National Library of Medicine, Dr Mary Edwards Walker Biography
* Town of Oswego Historical Society
* St. Lawrence County, New York Branch of the American Association of University Women 
* Graphic novel about Mary E. Walker and her Medal of Honor from the Association of the US Army
Atstātie

**"Atstātie"** () ir 2023. gada ASV Ziemassvētku komēdijdrāmas filma, kuras režisors ir Aleksandrs Peins, scenārists Deivids Hemingsons, bet galvenās lomas atveido Pols Džamati, Deivaina Džoja Rendolfa un Dominiks Sesa. Filmas darbība risinās 1970. gadā, un tā stāsta par stingru skolotāju Jaunanglijas internātskolā, kurš ir spiests palikt skolā kopā ar dažiem skolēniem, kuriem nav kur doties Ziemassvētku brīvlaikā.

Filmēšana norisinājās 2022. gadā no janvāra līdz martam Masačūsetsā. Filmas pirmizrāde notika 50. Teluraidas kinofestivālā , bet ASV kinoteātros bija skatāma no  un to izplatīja *[[Focus Features]]*. Tā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un nopelnīja vairāk nekā 45 miljonus ASV dolāru. Nacionālā kinofilmu pārraudzīšanas padome un Amerikas Kinoinstitūts to nosauca par vienu no desmit labākajām 2023. gada filmām, un filma saņēma daudzas nominācijas un apbalvojumus, tostarp Zelta globusa balvu un BAFTA kino balvu; Rendolfa abās ceremonijās ieguva balvu kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā". "Atstātie" saņēma arī piecas nominācijas 96. Kinoakadēmijas balvai, tostarp "Labākā filma" un "Labākais aktieris galvenajā lomā" (Džamati); Rendolfa ieguva balvu kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā".

## Atsauces

## Ārējās saites
Krauklenes

**Krauklenes** (*Actaea*) ir gundegu dzimtas ģints, kuras dabiskais izplatības areāls ir mērenajos apgabalos Ziemeļu puslodē. Latvijā ir sastopama viena kraukleņu suga — vārpainā krauklene (*Actaea spicata*).

## Sugas
Ģintī ir klasificētas sugas:

* Vārpainā krauklene (*Actaea spicata*) L
* *Actaea arizonica* (S.Watson) J.Compton
* *Actaea asiatica* H.Hara
* *Actaea austrokoreana* (H.W.Lee & C.W.Park) Cubey
* *Actaea bifida* (Nakai) J.Compton
* *Actaea biternata* (Siebold & Zucc.) Prantl
* *Actaea brachycarpa* (P.K.Hsiao) J.Compton
* *Actaea cimicifuga* L.
* *Actaea cordifolia* DC.
* *Actaea dahurica* (Turcz. ex Fisch. & C.A.Mey.) Franch.
* *Actaea elata* (Nutt.) Prantl
* *Actaea erythrocarpa* (Fisch.) Kom.
* *Actaea europaea* (Schipcz.) J.Compton
* *Actaea frigida* (Royle) Prantl
* *Actaea heracleifolia* (Kom.) J.Compton
* *Actaea japonica* Thunb.
* *Actaea kashmiriana* (J.Compton & Hedd.) J.Compton
* *Actaea laciniata* (S.Watson) J.Compton
* *Actaea lancifoliolata* (X.F.Pu & M.R.Jia) J.P.Luo, Q.Yuan & Q.E.Yang
* *Actaea* × *ludovicii* B.Boivin
* *Actaea matsumurae* (Nakai) J.Compton & Hedd.
* *Actaea muliensis* J.P.Luo, Q.E.Yang & Q.Yuan
* *Actaea nanchuanensis* (P.K.Hsiao) J.P.Luo, Q.Yuan & Q.E.Yang
* *Actaea pachypoda* Elliott
* *Actaea podocarpa* DC.
* *Actaea purpurea* (P.K.Hsiao) J.Compton
* *Actaea racemosa* L.
* *Actaea rubra* (Aiton) Willd.
* *Actaea simplex* (DC.) Wormsk. ex Prantl
* *Actaea taiwanensis* J.Compton, Hedd. & T.Y.Yang
* *Actaea vaginata* (Maxim.) J.Compton
* *Actaea yunnanensis* (P.K.Hsiao) J.Compton

## Galerija

Attēls:Actaea asiatica (fruits s2).jpg|*Actaea asiatica*
Attēls:Cimicifuga japonica 1.JPG|*Actaea japonica*
Attēls:Actaea matsumurae 'White Pearl'.jpg|*Actaea matsumurae*
Attēls:Actaea rubra (Red Baneberry) (3945952025).jpg|*Actaea rubra*
Attēls:Actaea simplex kz01.jpg|*Actaea simplex*


## Atsauces

## Ārējās saites
Lauma Zušēvica

**Lauma Zušēvica** (dzimusi Lagzdiņa, 1954) ir latviešu teoloģe, bijusī Latvijas Evaņģēliski Luteriskās Baznīcas ārpus Latvijas (LELBĀL) arhibīskape (2015—2024).

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1954. gada 3. jūlijā Klīvlendā. Studēja teoloģiju Klīvlendas Valsts Universitātē, 1976. gadā ieguva B.A. grādu reliģijas zinātnē un valodās, 1978. gadā ieguva Jēlas Universitātes M.A. grādu reliģijas zinātnēs, 1980. gadā Jēlas Universitātes M.Ph. grādu reliģijas zinātnēs. 1978. gada 4. jūnijā LELBĀL arhibīskaps Arnolds Lūsis Klīvlendā viņu ordinēja luterāņu mācītājas amatā. 1980. gadā kļuva par Longailendas latviešu draudzes mācītāju. 1984. gadā viņa kopā ar ģimeni pārcēlās uz Čikāgu, 1985. gadā sāka kalpot Milvoki Sv. Jāņa draudzē, 1987. gadā Sv. Trīsvienības draudzē.

1996. gada februārī LELBĀL arhibīskaps Elmārs Ernsts Rozītis viņu ieveda prāvestes amatā.
2005. gadā viņu ievēlēja par LELBA priekšnieci. 2015. gada 19. aprīlī Milvokos Laumu Zušēvicu konsekrēja par Latvijas Evaņģēliski Luteriskās Baznīcas ārpus Latvijas (LELBĀL) arhibīskapi.

## Atsauces
Paldies par darbu

**"Paldies par darbu"** () ir 2017. gada ASV biogrāfiskā kara drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Džeisons Hols. Filmā galvenās lomas atveido Mailss Tellers, Heilija Beneta, Džo Kols, Eimija Šumera, Bjūla Kols un Skots Heizs. Filma balstīta uz *[[The Washington Post]]* žurnālista Deivida Finkela 2013. gada tāda paša nosaukuma grāmatu.

Filma stāsta par vairākiem Irākas kara veterāniem, kuriem, atgriežoties mājās, ir grūtības atkal iekļauties parastajā dzīvē.

Filmas "Paldies par darbu" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Universal Pictures]]*. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, īpaši slavējot aktierspēli, bet tā nopelnīja tikai 10 miljonus ASV dolāru ar 20 miljonu dolāru budžetu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Belizas karogs

**Belizas karogs** tika pieņemts 1981. gada 21. septembrī. Iepriekšējā versijā karogu sauca par "Britu Hondurasas karogu" (Belizas valsts nosaukums koloniālajā periodā). Britu Hondurasas karogs tika pieņemts 1907. gada 28. janvārī. Šī karoga versija tika izmantota līdz 1919. gadam. 1919. gadā tika pieņemts jauns karogs, kas bija valsts simbols līdz 1981. gadam, kad tika pasludināta Belizas neatkarība. Attēls uz ģerboņa atgādina par mežizstrādes nozari, kas britiem deva ienākumus no kolonijas. Valsts devīze *Sub Umbra Floreo*, kas nozīmē "Ēnā es plaukstu", ir rakstīta ģerboņa apakšā.

## Apraksts
Karogs ir zilā krāsā, ar baltu disku centrā, kurā ir valsts ģerbonis, ko tur metiss un Āfrikas izcelsmes vīrietis. Belizas valsts karogs ir vienīgais valsts karogs, kuras karogā kā galvenais dizaina elements attēlots cilvēks, lai gan Maltas karogā ir Svētā Jura attēls uz Džordža krusta, kā arī Lielbritānijas aizjūras teritoriju Montserratas un Britu Virdžīnas un Franču Polinēzijas karogos ir arī attēloti cilvēki.

Vairāku citu valstu karogos ir attēlotas cilvēka ķermeņa daļas. Brunejas karogā ir attēlotas cilvēku rokas, un Urugvajas un Argentīnas karogam ir cilvēka sejas vaibsti, kas attēloti personificētā saulē.

Karogu no augšas un apakšas ierobežo divas sarkanas joslas. Kopumā karogā ir 19 dažādas krāsas un toņi, padarot to par vienu no krāsainākajiem valsts karogiem pasaulē.

## Vēsturiskie karogi

File:Flag of Cross of Burgundy.svg|Jaunspānijas karogs līdz 1785. gadam
File:Flag of Spain (1785–1873, 1875–1931).svg|Jaunspānijas karogs (1785-1821)
File:Bandera del Primer Imperio Mexicano.svg|Pirmās Meksikas impērijas karogs (1821-1823)
File:Flag of the Federal Republic of Central America.svg|Centrālamerikas federālās republikas karogs (1824-1841)
File:Flag of British Honduras (1870–1919).svg|Britu Hondurasas karogs (1870–1919)
File:Civil Ensign of British Honduras (1870–1919).svg|Britu Honduras kuģniecības karogs (1870–1919)
File:Flag of British Honduras (1919–1981).svg| Britu Hondurasas/Belizas karogs (1919–1981)
File:Civil Ensign of British Honduras (1919–1981).svg|Britu Hondurasas/Belizas kuģniecības karogs (1919–1981)
File:Flag of the Governor of British Honduras (1884–1981).svg| Britu Hondurasas/Belizas gubernatora karogs
File:Flag of Belize (1950-1981).svg|Neoficiālais Britu Hondurasas/Belizas karogs (1950–1981).Šis karogs ir pamatā esošajam karogam.
File:Flag of Belize (1981–2019).svg|Karogs no 1981. gada 2019. gada 28. augustam pirms standartizācijas


## Atsauces

## Ārējās saites
* https://www.fotw.info/flags/bz.html
Heverfordvesta

**Heverfordvesta** (; ) vai **Hulforza** (, ) ir pilsēta Velsā, Pembrukšīras grāfistas administratīvais centrs un otra lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas Velsas dienvidrietumos Rietumu Klezajas upes krastos  no Velsas galvaspilsētas Kārdifas un  no valsts galvaspilsētas Londonas. Nozīmīgs tūrisma centrs.

## Vēsture
Mar mūsdienu Heverfordvestas pirmsākumiem tiek uzskatīts ap 1120. gadu normaņu uzceltais pirmais Heverfordvestas cietoksnis, kuru ap 1290. gadu pārbūvēja par mūra cietoksni. Gadsimtiem ilgi cietoksnis bija angļu galvenais atbalsta punkts dienvidrietumu Velsā, tā sauktajā «Mazajā Anglijā aiz Velsas» (*Little England beyond Wales*) un dienvidu Pembrukšīrā angļu valoda ir dominējoša. 12. gadsimta beigās tika uzcelta Svētās Marijas baznīca un pašas pilsētas kodols veidojās ap to. Ap 1213.—1219. gadu Heverfordvesta no Pembrumas 1. grāfa Viljama Māršala saņēma pirmo hartu. Pilsēta kļuva par Rouzas kiligundas centru un nozīmīgu Divedas rietumdaļas saimniecisko un tirdzniecības centru. 1348. gadā pilsēta smagi cieta Melnās nāves epidēmijā — tās iedzīvotāju skaits samazinājās uz pusi, daļa pilsētas tika pamesta un tā neatkopās līdz pat 18. gadsimtam. Neskatoties uz to, Heverfordvesta palika nozīmīgs vilnas audumu ražošanas un tirdzniecības centrs un karalis Henrijs VIII 1545. gadā tai piešķīra korporētās grāfistes (*county corporate*) statusu un līdz pat 1974. gada reformai tā oficiāli dēvējās par Heverfordvestas Pilsētu un Grāfisti (*The Town and County of Haverfordwest*).

## Atsauces

## Ārējās saites
Dzeltenā kurpīte

**Dzeltenā kurpīte** (*Aconitum lasiostomum*) ir kurpīšu suga, kura ir endēmiska Austrumeiropai un ir sastopama šaurā areālā galvenokārt teritorijā uz dienvidaustrumiem no Latvijas. Latvijā suga ir sastopama divos izplatības apvidos Madonas un Krāslavas novadā.

Ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

## Apraksts
Dzeltenā kurpīte ir daudzgadīgs, 1—1,7 m garš lakstaugs ar stāvu, zarainu stublāju. Lapas ir staraini šķeltas 5—7 daļās, apakšējās kātainas, augšējās — sēdošas. Ziedi lieli, bāldzelteni, blīvā, 25—40 cm garā ķekarā zara galā. Augšējās divas kauslapas saaugušas, veido kapuci, apakšējās brīvas, ieapaļas. Vainaglapas reducētas, atskaitot divas, kas pārveidojušās par nektārijiem. Auglis — someņu kopauglis. Zied jūlijā un augusta sākumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Planulinīdes

**Planulinīdes** (*Planulinidae*) ir foraminīferu dzimta rotaliīdu kārtā. Dzimtu 1969. gadā izveidoja spāņu mikropaleontologs Hosē Gonsaless Donoso. Kubiešu paleontologam Pedro Bermudesam dzimta piedēvēta, pamatojoties uz viņa 1952. gadā izveidoto *Planulininae* apakšdzimtu. Ģeohronoloģiski planulinīdes ir zināmas no vēlā eocēna līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula ir trohospirāliska vai pilnībā plakanspirāliska. Agrīnās kameras ir redzamas no abām pusēm. Sieniņas ir no perforēta kalcīta. Atvere ir zemas, interiomarginālas, ekvatoriālas arkas veidā. 

## Sistemātika
Planulinīžu dzimta iekļauj sevī šādas ģintis:
* dzimta: ***Planulinidae*** Bermúdez, 1952
:* ģints: *[[Coronatoplanulina]]* Ujiié, 1990
:* ģints: *[[Crespinella]]* Parr, 1942 †
:* ģints: *[[Hyalinea]]* Hofker, 1951
:* ģints: *[[Planulina]]* d'Orbigny, 1826
:* ģints: *[[Tayamaia]]* M.V. Kacharava, 1959 † 

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Elviss un Niksons

**"Elviss un Niksons"** () ir 2016. gada ASV komēdijdrāmas filma, kuras režisore ir Līza Džonsone. Filmā Maikls Šenons atveido Elvisu Presliju un Kevins Speisijs atveido Ričardu Niksonu. Citas lomas atveido Alekss Petifers, Džonijs Noksvils, Kolins Henkss, Evans Pīterss, Skaja Ferreira, Treisijs Letss, Teits Donovans un Ešlija Bensone.

Filma stāsta par Elvisa Preslija un Ričarda Niksona tikšanos 1970. gadā Baltajā namā.

Filmas "Elviss un Niksons" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Amazon Studios]]* un *[[Bleecker Street]]*. Filma saņēma pārsvarā pozitīvu kritiķu vērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Herardo Artega

**Herardo Daniels Artega Samora** (, dzimis ) ir meksikāņu futbolists, kurš spēlē kreisās malas aizsarga pozīcijā un pārstāv Meksikas futbola izlasi. Kopš 2024. gada Artega spēlē *[[Liga MX]]* komandā *[[C.F. Monterrey|Monterrey]]*.

Iepriekš spēlējis Meksikas komandā *[[Santos Laguna]]* un Beļģijas komandā *[[KRC Genk|Genk]]*.

Meksikas futbola izlases rindās debitējis 2018. gadā. Pārstāvējis izlasi 2022. gada FIFA Pasaules kausā un 2024. gada Copa América. Ar izlasi uzvarējis 2023. gada CONCACAF Zelta kausa izcīņā.

## Sasniegumi
**Santos Laguna**

* Liga MX: Clausura 2018

**Genk**

* Beļģijas kauss: 2020–21

**Meksika**

* CONCACAF Zelta kauss: 2023

## Ārējās saites
Kolmans Domingo

**Kolmans Džeisons Domingo** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, dramaturgs un režisors. Darbojas gan teātrī, gan kino un televīzijā, par ko saņēmis dažādus apbalvojumus, tostarp ''Primetime Emmy'' balvu un nominācijas Amerikas Kinoakadēmijas balvai un divām ''Tony'' balvām. Žurnāls *[[Time]]* viņu 2024. gadā ierindoja starp 100 pasaules ietekmīgākajiem cilvēkiem.

Domingo plašāku skatuves atpazīstamību ieguva ar lomu 2011. gada Brodvejas mūziklā *The Scottsboro Boys*, par ko saņēma nomināciju *Tony* balvai kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā mūziklā". Šo pašu lomu viņš atkārtoja arī 2014. gada Vestendas iestudējumā, par ko saņēma nomināciju Lorensa Olivjē balvai kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā mūziklā". 2018. gadā viņš sarakstīja grāmatu par Brodvejas mūziklu *Summer: The Donna Summer Musical*.

Pēc dažādām lomām seriālos "Likums un kārtība" un galveno aktieru sastāva skeču komēdijseriālā *The Big Gay Sketch Show*, viņš ieguva Viktora Stranda lomu AMC seriālā *[[Fear the Walking Dead]]* (2015—2023). Saņēmis *Primetime Emmy* balvu kategorijā "Labākais pieaicinātais aktieris drāmas seriālā" par narkomāna Ali lomu HBO seriālā *[[Euphoria (seriāls)|Euphoria]]* (2019—pašlaik).

Domingo piedalījies otrā plāna lomās tādās filmās kā "Linkolns" (2012), "Selma" (2014), "Ja Bīlstrīta spētu runāt" (2018), "Mā Reinija: Blūza māte" (2020) un "Purpura krāsa" (*The Color Purple*, 2023). Par sutenera lomu Dženiksas Bravo filmā "Zola" (*Zola*, 2021) viņu nominēja Neatkarīga gara balvai kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā". Par civiltiesību aktīvista Baiarda Rastina lomu *[[Netflix]]* filmā *[[Rustin (filma)|Rustin]]* (2023), kā arī ieslodzītā lomu filmā "Sing Sing: Teātris aiz restēm" (2023) viņš saņēma nominācijas Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā".

## Atsauces

## Ārējās saites
Milfordheivena

**Milfordheivena** () vai **Aberdaiglezaja** () ir ostas pilsēta Velsā, Pembrukšīras grāfistas lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas Velsas dienvidrietumos pie Milfordheivena grīvlīča  no Velsas galvaspilsētas Kārdifas un  no valsts galvaspilsētas Londonas. Nozīmīga osta, pēc pārkrauto preču tonnāžas ceturtā lielākā osta valstī.

## Vēsture
Pilsētu kā plānotu vaļu medību bāzi 1790. gadā dibināja britu politiķis un diplomāts Viljams Hemiltons. Osta un ap to uzbūvētā pilsēta tika uzcelta Milfordheivena līča krastā, kas ir dabīga, labi aizsargāta osta Klezajas upju estuārā. Līča nosaukums cēlies no senskandināvu valodas *Melrfjordr* — ‘smilšu sēkļu līcis’. Ap 1800. gadu osta nonāca Karaliskās kara flotes īpašumā un Milfordheivenas kuģubūvētavā tika uzbūvēti septiņi karakuģi. 1814. gadā kara flotes kuģubūvētava tika pārcelta uz netālu Pembruku, bet Milfordheivena attīstījās kā veiksmīgs zvejniecības centrs un 1906. gadā tā bija valsts sestā lielākā zvejas osta. 1863. gadā pilsēta tika savienota ar dzelzceļa līniju. 1901. gadā iedzīvotāju skaits sasniedza 5 tūkstošus, bet jau 1931. gadā — 10 tūkstošus. 1960. gados *[[Esso]]* kompānija pie pilsētas uzbūvēja naftas pārstrādes rūpnīcu, kurai vēlāk sekoja *[[Texaco]]*, *[[Amoco]]*, ''Gulf Oil'' un ''British Petroleum''. 1960.—1970. gados pārzvejas dēļ zvejniecība apsīka un 1972. gadā no kādreiz ostā bāzētajiem 200 traleriem bija palikuši tikai 12. 1980. un 1990. gados pilsētā bija ievērojams bezdarbs, kas reizēm sasniedza pat 30%. 2000. gados pie pilsētas tika uzbūvēti divi lieli sašķidrinātās dabasgāzes termināļi, kas sekmēja pilsētas saimniecisko izaugsmi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Baiards Rastins

**Baiards Rastins** (; dzimis , miris ) bija ASV politiskais aktīvists, ievērojams līderis sociālajās kustībās par pilsoņu tiesībām, sociālismu, nevardarbību un geju tiesībām. Rustins bija galvenais 1963. gada Marša uz Vašingtonu organizators.

Rastins 1941. gadā strādāja kopā ar Asu Filipu Rendolfu kustībā "Maršs par Vašingtonu", lai panāktu rasu diskriminācijas izbeigšanu militārajā un aizsardzības jomā. Vēlāk Rastins organizēja kustību *[[Freedom Riders]]* un palīdzēja organizēt Dienvidu kristiešu līderu konferenci, lai stiprinātu Mārtina Lutera Kinga līderību; konsultējot Kingu par nevardarbību. Rastins 1954. gadā strādāja kopā ar Ellu Beikeri, *Crusade for Citizenship* līdzdirektori; un pirms Montgomerijas autobusu līnijas boikota viņš palīdzēja noorganizēt grupu *In Friendship*, lai sniegtu materiālu un juridisku palīdzību cilvēkiem, kuriem draud izlikšana no īrnieku fermām un mājām. Rastins kļuva par AFL-CIO Asa Filipa Rendolfa institūta vadītāju, kas veicināja iepriekšējo balto arodbiedrību integrāciju un afroamerikāņu apvienošanos arodbiedrībās. 1970. un 1980. gados Rastins strādāja daudzās humānās palīdzības misijās, piemēram, palīdzēja bēgļiem no Vjetnamas un Kambodžas.

Rastins bija gejs un, ņemot vērā kritiku par viņa seksualitāti, parasti konsultēja citus pilsoņu tiesību līderus no aizkulisēm. Astoņdesmitajos gados viņš kļuva par geju lietu publisku aizstāvi, pasākumos uzstājoties kā aktīvists un cilvēktiesību atbalstītājs.

Vēlāk vēl arvien rūpējoties par strādnieku tiesību nodrošināšanu, Rastins pievienojās citiem arodbiedrību līderiem, lai pieskaņotos ideoloģiskajam neokonservatīvismam, izpelnoties pēcnāves atzinību no prezidenta Ronalda Reigana.  prezidents Baraks Obama viņam piešķīra pēcnāves Prezidenta brīvības medaļu.

2023. gadā straumēšanas platforma *[[Netflix]]* izdeva filmu par Baiardu Rastinu ar nosaukumu *[[Rustin (filma)|Rustin]]*, kurā Rastina lomu atveidoja Kolmans Domingo, kas par šo lomu saņēma nomināciju 96. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā loma".

## Atsauces

## Ārējās saites
Rustin

***Rustin*** var būt:

* *[[Rustin (filma)|Rustin]]* — 2023. gada ASV biogrāfiskā drāmas filma;
* Baiards Rastins (*Bayard Rustin*; 1912—1987) — ASV politiskais aktīvists.
Sentdeividsa

**Sentdeividsa** () vai **Tīzevi** (; ) ir katedrāles lielpilsēta un komūna Velsā, Pembrukšīras grāfistē, mazākā no Apvienotās Karalistes lielpilsētām pēc iedzīvotāju skaita. Atrodas Velsas dienvidrietumos Alinas upes krastos  no Velsas galvaspilsētas Kārdifas un  no valsts galvaspilsētas Londonas. Nozīmīgs Velsas reliģiskais un tūrisma centrs.

## Vēsture
Par pilsētas pirmsākumiem uzskata Menevijas abata, Velsas aizbildņa Svētā Dāvida, 589. gadā dibināto klosteri. Vēlākos gadsimtos klosteris vairākkārt izlaupīts un nopostīts un bīskapi nogalināti. 1081. gadā Viljams Iekarotājs apmeklēja Sentdeividsu, lai lūgtu, un tādējādi atzina to par svētu un cienītu vietu. 1115. gadā karalis Henrijs I nozīmēja Bernāru par Sentdeividsas bīskapu, kurš uzsāka jaunas katedrāles būvniecību. 1123. gadā pāvests Kaliksts II apmierināja bīskapa Bernarda lūgumu piešķirt Sentdeividsai pāvesta privilēģiju, padarot to par svētceļojumu centru Rietumu pasaulei. Pāvests paziņoja, ka «divi svētceļojumi uz Sentdeividsu ir pielīdzināmi vienam uz Romu, bet trīs — svētceļojumam uz Jeruzalemi». Pēc Anglijas karaļa Henrija II vizītes 1171. gadā ievērojami pieauga Sentdeividsas apmeklējumi un kļuva acīmredzama nepieciešamība pēc lielākas katedrāles; tās būvniecība tika uzsākta 1181. gadā un drīz arī pabeigta.

Anglijas baznīcas reformācija stipri ietekmēja Sentdeividsu. Ievērojami samazinājās svētceļnieku skaits un līdz ar to arī pilsētas ienākumi. To vēl vairāk pasliktināja vairāku angļu bīskapu iecelšana, kuri mazāk rūpējās par katedrāles un pilsētas labklājību. Iespējams, sliktākais no tiem bija bīskaps Viljams Bārlovs, kurš 1536. gadā pārdeva svina klājumu no bīskapa pils jumta un pārceļot savu rezidenci uz Aberguili Karmārtenšīrā, aizsākot ilgu Sentdeividsas pagrimumu.

Sentdeividsas atdzimšana aizsākās pēc Velsas baznīcas atdalīšanās 1920. gadā un patstāvīga pagasta nodibināšanas. 20. gadsimta beigās pilsētā attīstījās tūrisms, un 1994. gadā Sentdeividsai sakarā ar karalienes Elizabetes II kronēšanas 40. gadadienu atjaunoja katedrāles lielpilsētas statusu, kas bija zaudēts 1888. gada administratīvajā reformā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Planulīnas

**Planulīnas** (*Planulina*) ir kosmopolītiska foraminīferu ģints rotaliīdu kārtā. Ģinti 1826. gadā izveidoja franču naturālists Alsids Orbiņī. Ģints tipiskā suga ir *[[Planulina ariminensis]]*. Ģeohronoloģiski planulīnas ir zināmas no vēlā eocēna līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula ir diskveidīga, ļoti zema, trohospirāliska un sastāv no apmēram diviem vijumiem. Spirāliskā puse ir evolūta, bet umbilikālā puse daļēji evolūta. Pēdējo vijumu veido deviņas līdz desmit platas, zemas un lokveidīgas kameras. Starpsienas ir biezas. Šuves ir neperforētas, sabiezinātas un piepaceltas, ārmalā stipri atliektas atpakaļ. Perifērija ir strupa, ar resnu, neperforētu ārmalas ķīli. Sieniņas ir smalki perforētas ar izkliedētām lielām porām, un veidotas no optiski radiāla kalcīta. Sekundārās plātnes nosedz un aizpilda umbilikālo apgabalu, taču cauraustas ar dažām porām.
Atvere ir ekvatoriāla un veido interiomarginālu arku ar šauru, neperforētu apmales lūpu, un nedaudz iestiepjas umbilikālajā pusē zem neperforētas umbilikālās plātnītes. 

## Sistemātika
Planulīnu ģintī ir 56 recentas sugas un ar izmirušajām kopā ir 216 sugas. Dažas no tām ir šādas:
* ģints: ***Planulina*** d'Orbigny, 1826
:* suga: *[[Planulina ariminensis]]* d'Orbigny, 1826
:* suga: *[[Planulina burlingtonensis ]]* (Jennings, 1936) †
:* suga: *[[Planulina depressa]]* (d'Orbigny, 1839)
:* suga: *[[Planulina dubia]]* d'Orbigny in Guérin-Méneville, 1832
:* suga: *[[Planulina edwardsiana]]* (d'Orbigny, 1839)
:* suga: *[[Planulina foveolata]]* (Brady, 1884)
:* suga: *[[Planulina limbata]]* Natland, 1938
:* suga: *[[Planulina mera]]* Cushman, 1944
:* suga: *[[Planulina nipponica]]* Asano, 1953
:* suga: *[[Planulina ornata]]* (d'Orbigny, 1839)
:* suga: *[[Planulina renzi]]* Cushman & Stainforth, 1945
:* suga: *[[Planulina rugosa]]* (Phleger & Parker, 1951)
:* suga: *[[Planulina sinuosa]]* (Sidebottom, 1918)
:* suga: *[[Planulina subinflata]]* Bandy, 1949 †
:* suga: *[[Planulina taylorensis]]* (Carsey, 1926) †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Pagājušās dzīves

**"Pagājušās dzīves"** () ir 2023. gada ASV un Dienvidkorejas romantiska drāmas filma, kuras scenārija autore un režisore ir Selīna Songa, kam tā ir pilnmetrāžas režijas debija. Galvenās lomas atveido Grēta Lī, Teo Jū un Džons Magaro. Sižets seko diviem bērnības draugiem 24 gadu garumā, kamēr viņi pārdomā savu attiecību būtību, kad viņi šķiras un dzīvo atšķirīgu dzīvi. Sižets ir daļēji autobiogrāfisks un iedvesmots no patiesiem notikumiem Songas dzīvē.

Filmas "Pagājušās dzīves" pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā . ASV kinoteātros to demonstrēja no , bet Latvijā no 24. novembra. Nacionālā kinofilmu pārraudzīšanas padome un Amerikas Kinoinstitūts to nosauca par vienu no desmit labākajām 2023. gada filmām. Tā saņēma kritiķu uzslavas un vairākus apbalvojumus, tostarp piecas nominācijas 81. Zelta globusa balvai un divas nominācijas 96. Kinoakadēmijas balvai, starp kurām bija arī nominācija kategorijā "Labākā filma".

## Atsauces

## Ārējās saites
1928. gada ASV prezidenta vēlēšanas

**1928. gada ASV prezidenta vēlēšanas** bija 36. ASV prezidenta vēlēšanas, kas notika . Izvēle bija starp līdzšinējo ASV Tirdzniecības sekretāru Herbertu Hūveru un Ņujorkas gubernatoru Alu Smitu.

## Kandidāti

## Rezultāti
Prezidenta amatā tika ievēlēts Herberts Hūvers un viceprezidenta amatā – Čārlzs Kērtiss. Hūvers/Kērtiss guva 444 elektoru balsis, savukārt Smits/Robinsons guva 87 elektoru balsis.

## Ārējās saites
Novembris (filma)

**"Novembris"** () ir 2022. gada Francijas trillera filma, kuras režisors ir Sedriks Žimeness. Filmā galvenās lomas atveido Žans Dižardēns, Žeremī Renjē, Marina Vakta un Anaisa Demustjē.

Filma parāda policijas izmeklēšanu piecu dienu garumā pēc 2015. gada 13. novembra terora aktiem Parīzē.

Filmas "Novembris" pirmizrāde notika  75. Kannu kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvu kritiķu vērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Keredigjona

**Keredigjona** (; ), vēsturiski — **Kārdiganšīra** (, ), ir pirmās pakāpes administratīvā iedalījuma vienība (grāfiste) Velsā, Apvienotajā Karalistē. Atrodas Velsas rietumos Divedas ceremoniālajā grāfistē. Robežojas ziemeļos ar Guinezu, austrumos — ar Povisu, dienvidos — ar Karmārtenšīru, bet dienvidrietumos — ar Pembrukšīru. Rietumos krastus apskalo Īrijas jūras Kārdiganas līcis. Grāfistes administratīvie centri ir Aberairona un Aberistuisa (lielākā apdzīvotā vieta).

## Vēsture
Tagadējās robežās Kārdiganšīra kā patstāvīga grāfiste pirmoreiz izveidota pēc Edvarda I Velsas iekarošanas 1282. gadā un iedalīta piecās kiligundās. 1974. gada administratīvajā reformā tā tika iekļauta Divedas grāfistē kā viens no distriktiem, bet 1996. gadā atjaunota kā patstāvīga administratīvā vienība.

Administratīvi grāfiste dalās 51 komūnā, no kurām 5 dēvējas par pilsētām: Aberistuisa ( iedzīvotāji, administratīvais centrs), Kārdigana (), Lempetera (), Aberairona ( iedzīvotāji, administratīvais centrs) un Ņūkveja ().

## Atsauces

## Ārējās saites
Juror No. 2

***Juror No. 2*** ir 2024. gada ASV tiesu trillera filma, kuras režisors ir Klints Īstvuds. Filmā galvenās lomas atveido Nikolass Holts, Toni Kolete, Dž. K. Simonss, Kriss Mesina, Zoja Doiča, Sedriks Jarbro un Kīfers Saterlends.

Filma stāsta par zvērināto slepkavības lietā, kuram rodas aizdomas, ka viņš varētu būt atbildīgs par upura nāvi.

Filmas *Juror No. 2* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Warner Bros. Pictures]]*. Filma saņēma pozitīvu kritiķu vērtējumu. Nacionālā kinofilmu pārraudzīšanas padome to nosauca par vienu no desmit labākajām 2024. gada filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Karloss Rodrigess

**Karloss Alberto Rodrigess Gomess** (, dzimis ) ir meksikāņu futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Meksikas futbola izlasi. Kopš 2022. gada Rodrigess spēlē *[[Liga MX]]* komandā *[[Cruz Azul]]*.

Iepriekš spēlējis Meksikas komandā *[[C.F. Monterrey|Monterrey]]* un Spānijas komandā *[[CD Toledo|Toledo]]*.

Meksikas futbola izlases rindās debitējis 2019. gadā. Ar izlasi izcīnījis bronzas medaļu 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kā arī uzvarējis 2019. un 2023. gada CONCACAF Zelta kausā, 2025. gada turnīrā. Pārstāvējis izlasi arī 2022. gada FIFA Pasaules kausā un 2024. gada Copa América.

## Sasniegumi
**Monterrey**

* Liga MX: Apertura 2019
* Copa MX: 2019—20
* CONCACAF Čempionu līga: 2019, 2021

**Cruz Azul**

* Supercopa de la Liga MX: 2022

**Meksika**

* CONCACAF Zelta kauss: 2019, 2023, 2025
* Vasaras olimpiskās spēles bronzas medaļa: 2020
## Atsauces

## Ārējās saites
Aberistuisa

**Aberistuisa** (; ) ir universitātes pilsēta Velsā, Keredigjonas grāfistes lielākā apdzīvotā vieta un viens no administratīvajiem centriem. Atrodas Velsas rietumos Kārdiganas līča krastā pie Istuisas un Reidolas upju ietekas  no Velsas galvaspilsētas Kārdifas un  no valsts galvaspilsētas Londonas. Nozīmīgs Velsas izglītības un kultūras centrs — šeit atrodas 1872. gadā dibinātā Aberistuisas universitāte, 1907. gadā dibinātā Velsas Nacionālā bibliotēka, Velsiešu valodas biedrības galvenais ofiss, Velsiešu grāmatu padome u.c. iestādes un organizācijas.

## Vēsture
Sena apdzīvotā vieta — šeit atradušies ķeltu pilskalni bijuši apdzīvoti vismaz kopš 8. gadsimta p.m.ē. Par mūsdienu pilsētas pirmsākumu uzskata 1109. gadā anglosakšu barona Džilberta Ficričarda uzbūvēto cietoksni, kas atradās Istuisas upes dienvidu krastā pusotru jūdzi no tagadējā pilsētas centra. Cietoksni un pilsētu vairākkārt iekaroja kaimiņu velsiešu karalistes. 1277. gadā Anglijas karalis Edvards I nopostītā cietokšņa aizvietošanai uzbūvēja jaunu, bet citā vietā — uz pakalna tagadējā pilsētas centrā.

15. gadsimta sākumā cietoksni atkal iekaroja velsieši, bet to angļiem atguva Henrijs V. Drīz pēc tam apdzīvotajai vietai piešķīra pilsētas hartu ar nosaukumu *Ville de Lampadarn*; tagadējais nosaukums tiek lietots kopš Elizabetes I laika. Cietoksni Anglijas pilsoņu kara laikā 1649. gadā nopostīja parlamentiešu karaspēks; daļēji saglabājušies trīs torņi.

18. gadsimta beigās un 19. gadsimta sākumā izbūvēta Aberistuisas osta, kas aizvietoja aizsērējošo Kārdiganas ostu. 1864. gadā pilsētu savienoja ar dzelzceļa satiksmi, kas sekmēja tūrisma uzplaukumu — tā kļuva par populāru Dienvidvelsas strādnieku un vidusšķiras atpūtas vietu. 1938. gada 14. janvārī spēcīga vētra ar vēja ātrumu līdz 140 km/h izpostīja lielu daļu pilsētas piekrastes infrastruktūras; tā vēlāk tika atjaunota, papildus izbūvējot aizsargdambi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Romantiskā komēdija

[thumb|[Kathryn Grayson|Ketrina Greisone muzikālā romantiskā kinokomēdijā *Seven Sweethearts* (1942)]]
**Romantiskā komēdija** ir dramaturģijas un kinematogrāfa darbu žanrs, kurā apvienoti komēdijas un romantikas elementi, un kas koncentrējas uz vieglprātīgām, humoristiskām sižeta līnijām, kuru centrā ir romantiskas idejas, piemēram, kā patiesa mīlestība spēj pārvarēt lielāko daļu šķēršļu. Tipiskā romantiskā komēdijā abi mīlnieki mēdz būt jauni, simpātiski un šķietami radīti viens otram, tomēr viņus šķir kādi apgrūtinoši apstākļi (piemēram, šķiru atšķirības, vecāku iejaukšanās, iepriekšējā draudzene vai draugs), līdz, pārvarot visus šķēršļus, viņi beidzot ir kopā. Pasaku stila laimīgās beigas ir tipiska žanra darbu pazīme.

## Žanrs
Romantiskās komēdijas pamatsižets ir tāds, ka divi varoņi iemīlas, strīda vai kāda cita šķēršļa dēļ izšķiras, vēlāk, saprotot savu mīlestību vienam pret otru, atkalapvienojas. Dažreiz abi galvenie tēli satiekas un sākotnēji iesaistās, pēc tam viņiem jāsastopas ar problēmām savās attiecībās. Dažreiz viņi vilcinās veidot romantiskas attiecības, jo uzskata, ka viņi viens otram nepatīk. Galu galā vienam no viņiem jau ir partneris, vai arī sabiedrības spiediena dēļ. Tomēr scenāristi atstāj norādes, kas liek domāt, ka varoņi ir piesaistīti viens otram un ka tie būtu labs pāris. Varoņi bieži sāk dzīvot šķirti, lai sakārtotu savas emocijas vai tiktu galā ar ārējiem šķēršļiem viņu kopā būšanai, ko viņi galu galā pārvar.

Kamēr abi varoņi ir šķirti, viens vai abi parasti saprot, ka mīl otru cilvēku. Pēc tam viens varonis pieliek dažas ekstravagantas pūles (dažreiz to sauc par grandiozu žestu), lai atrastu otru varoni un paziņotu par savu mīlestību. Tomēr tā ne vienmēr notiek, dažreiz abi varoņi nejauši satiekas. Citreiz kāds no mīlniekiem plāno romantisku žestu, lai parādītu, ka viņam joprojām rūp otrs. Filmas beigās, ar nedaudz komiskiem elementiem, viņi atzīstās viens otram mīlestībā, un filma beidzas uz priecīgas nots. Pat ja tiek norādīts, ka viņi dzīvo laimīgi līdz mūža galam, tas ne vienmēr norāda, kādas būs šīs laimīgās beigas. Pāris ne vienmēr apprecas, lai tas būtu "laimīgs līdz mūža galam". Romantiskās komēdijas noslēguma mērķis ir apliecināt mīlas attiecību primāro nozīmi galveno varoņu dzīvē, pat ja viņi beigās fiziski izšķiras ("Iemīlējies Šekspīrs", "Romas brīvdienas"). Lielāko daļu laika filmas nobeigums rada skatītājiem sajūtu, ka, ja starp abiem varoņiem ir patiesa mīlestība, tā vienmēr gūs virsroku neatkarīgi no tā, kas abiem varoņiem ir jāpārvar.

## Atsauces
Planulina ariminensis

***Planulina ariminensis*** ir kosmopolītiska foraminīferu suga rotaliīdu kārtā un planulinīžu dzimtā. Sugu 1826. gadā aprakstīja franču naturālists Alsids Orbiņī. *Planulina ariminensis* ir planulīnu tipiskā suga. Šī suga ir izplatīta Vidusjūrā, Egejas un Marmora jūrā, Melnās jūras dienvidu daļā, Biskajas līcī, Īrijas jūrā, Lamanšā, Meksikas līcī, Atlantijas okeānā, Klusajā okeānā, pie Japānas un Ķīnas krastiem u.c. Ģeohronoloģiski suga ir zināma no pliocēna līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula gandrīz plakanspirāliska, saplacināta, ventrālā puse nedaudz izliekta, Agrīnās kameras redzamas no abām pusēm. Ārmala ir plakana un ar nelielu dubultķīli, kas uz pēdējās kameras pāriet vienā un atrodas tikai dorsālajā pusē. Pēdējo vijumu veido apmēram desmit kameras. Šuves ir izliektas uz aizmuguri, piepaceltas, visaugstākās atrodas čaulas agrīnajā daļā. Sieniņas klātas ar ieapaļiem padziļinājumiem, un katra šāda padziļinājuma centrā atrodas liela pora. Atvere atrodas perifērijā un to veido liela lokveidīga sprauga, kas iestiepjas dorsālajā pusē un turpinās gar šuves līniju starp diviem pēdējiem vijumiem un stiepjas apmēram divu līdz triju kameru attālumā.

## Atsauces
Purenes

**Purenes** (*Caltha*) ir gundegu dzimtas ģints, kura ir sastopama mitros biotopos gan ziemeļu, gan dienvidu puslodes mērenajos un vēsajos reģionos. Latvijā ir sastopama viena suga — purva purene (*Caltha palustris*).

## Sugas
Ģintī ir klasificētas sugas un dabiski sastopami hibrīdi:

* Purva purene (*Caltha palustris*) L.
* *Caltha alba* Cambess.
* *Caltha appendiculata* Pers.
* *Caltha biflora* DC.
* *Caltha chionophila* Greene
* *Caltha dionaeifolia* Hook.f.
* *Caltha dysosmoides* Tao Zhang, Bing Liu, Y.Q.Hao, Y.Yang & Y.J.Lai
* *Caltha* × *goodalliana* T.R.Dudley
* *Caltha introloba* F.Muell.
* *Caltha leptosepala* DC.
* *Caltha natans* Pall.
* *Caltha novae-zelandiae* Hook.f.
* *Caltha obtusa* Cheeseman
* *Caltha phylloptera* A.W.Hill
* *Caltha sagittata* Cav.
* *Caltha scaposa* Hook.f. & Thomson
* *Caltha sinogracilis* W.T.Wang

## Galerija

Attēls:Dwarf marigold imported from iNaturalist photo 333242067 on 28 March 2024.jpg|*Caltha appendiculata*
Attēls:Caltha obtusa Steel.jpg|*Caltha obtusa*
Attēls:Alpine marsh-marigold imported from iNaturalist photo 12454443 on 28 March 2024.jpg|*Caltha introloba*
Attēls:Caltha leptosepala (White Marsh-Marigold) - Flickr - brewbooks.jpg|*Caltha leptosepala*
Attēls:Psychrophila sagittata (8407288698).jpg|*Caltha sagittata*


## Atsauces

## Ārējās saites
Rogu Kara kapi

thumb|Pilskalna 3D modelis

**Rogu Kara kapi** ir pilskalns, kas atrodas Ludzas novada Salnavas pagastā, Rogos. Gar pilskalna dienvidu pusi pa pļavu tek Rītupe (Iudrupe).

Pilskalnam izmantota šaura zemes strēmele, kas stiepusies gar Rītupes malu. Lielā daļa no minētās zemes aizvesta dzelzsceļa uzbēruma celšanai, taču pilskalnu no šā likteņa pasargājis tas, ka tur bijuši kapi. Ernests Brastiņš raksta, ka vēl pirms 30 gadiem esot šeit stāvējuši krusti., bet agad krustu vairs nav, un kapu kopiņas tikko samanāmas; tomēr, katrā galā kalnam iegrābts lielāks robs, kas sabojājis pirmatnējos bedūmus.

Pilskalnam austrumgalā 3 m. zemāk par plakumu atrodas 1 m. augsts uzbedums, kurš kalna ziemeļsānos pāriet terasē. Rietumgalā 2 uzbedumi, ap 1 m. augsti, kas atdala pilskalnu no kalna turpinājuma.

Kapu kalna plakums 60 m. garš 20 plats gareni-apaļš. Visu plakumu pārklāj spēcīga mītņu kārta, kas gar malām 1,5 m. dziļa. Starp parastiem pilskalna atradumiem vairumā biezi nevirpoti trauku gabaliņi. Plakuma vidū, nelielā dziļumā sastopami cilvēku kauli.

Pilskalns nepaceļas augstāk par ziemeļos esošām druvām. Tas tikai 10 metri augstāks par Rītupes pļavām, pie kam kalna sānu kraujums ir tikai 5 metri. Vispār šis pilskalns pieskaitāms vecajām apcietinātām dzīves vietām savā uzbūvē.

Tagad to lieto kā Rogu ciema ganības, grābj granti un ņem puķēm melnzemi. Apaudzis dažām simtgadīgām priedēm.

Teika stāsta, ka zviedru laikos pilskalna ziemeļu pakājē bijusi aka. Šai akā zviedri paslēpuši kara naudu. Vēlāk aka aizbirusi, bet nauda palikusi akā.

Par pilskalnu dažos avīžu rakstos izdaudzināts dažus kilometrus attālais „Naudas kalns”. Tomēr pārlūkojot izrādījās, ka tur nekāda pilskalna nav.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Rogu Kara kapi
Globigerinīdes

**Globigerinīdes** (*Globigerinidae*) ir foraminīferu dzimta rotaliīdu kārtā. Dzimtu ar nosaukumu *Globigerinida* 1862. gadā izveidoja britu zoologi Viljams Karpenters, Viljams Parkers un britu paleontologs Tomass Džonss, bet 1877. gadā vācu zoologs Francis Šulce deva dzimtai pašreizējo nosaukumu. Ģeohronoloģiski globigerinīdes ir zināmas no eocēna līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula agrīnajā stadijā ir trohospirāliska, vēlāk var palikt plakanspirāliska, vai arī beidzamā sfēriskā kamera var pilnībā pārsegt agrīno spirālisko daļu. Sieniņas ir ļoti perforētas. To virsma var būt klāta ar tieviem, izstieptiem nelamelāriem un monokristāliskiem dzelkšņiem, kas tiešā veidā nav savienoti ar sieniņu, bet atrodas atverēs tās iekšienē, un kurus var viegli izkustināt. Pieaugušajā stadijā var veidoties bieza ārējā kalcīta garoza vai arī garoza virs čaulas. Atvere ir interiomargināla, umbilikāla, ekstraumbilikāla, spiroumbilikāla vai ekvatoriāla, kā arī spirāliskajā pusē var būt lielas šuvju papildu atveres, vai arī atveri var veidot vienīgi lielas virsmas poras.

## Sistemātika
Globigerinīžu dzimtā ir iekļautas šādas apakšdzimtas un ģintis (ārpus apakšdzimtām):
* dzimta: ***Globigerinidae*** Carpenter et al., 1862
::* ģints: *[[Catapsydrax]]* Bolli, Loeblich & Tappan, 1957 †
::* ģints: *[[Globorotaloides]]* Bolli, 1957 †
::* ģints: *[[Orbulinoides]]* Cordey, 1968 †
::* ģints: *[[Paragloborotalia]]* Cifelli, 1982 †
::* ģints: *[[Parasubbotina]]* Olsson, Hemleben, Berggren & Liu, 1992 †
::* ģints: *[[Pessagniella]]* Soto-Jaramillo, 1989 †
::* ģints: *[[Pseudoglobigerinella]]* Olsson & Pearson, 2006 †
::* ģints: *[[Quiltyella]]* Coxall & Spezzaferri, 2018 in Spezzaferri et al., 2018 †
::* ģints: *[[Soldaniella]]* Brönnimann, Whittaker & Parisi, 1987 †
:* apakšdzimta: *[[Globigerininae]]* Carpenter et al., 1862
:* apakšdzimta: *[[Orbulininae]]* Schultze, 1854
:* apakšdzimta: *[[Porticulasphaerinae]]* Banner, 1982 †

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Rubinaucu pilskalns

**Rubinaucu (Rubenaucu) pilskalns** atrodas Krāslavas novada Svariņu pagastā Rubinaucu ciemā, Galeņa ezera dienvidrietumu galā, aptuveni 4 km uz ziemeļaustrumiem no Asūnes. Pilskalnu 1943. gadā atklāja un plašāk aprakstīja Arvīds Gusars.

Kokiem apaugušais Rubinaucu pilskalns atrodas nomaļā, grūti pieejamā un purvainā vietā. Tas ierīkots aptuveni austrumu-rietumu virzienā orientēta, purvāja ietverta paugura vidusdaļā, kur tās augstums ir 10 m. Pilskalna kumpais, apmēram 40x20 m lielais plakums austrumu pusē nocietināts ar diviem 10—15 m gariem vaļņiem un grāvjiem, bet rietumu pusē, kur paugurs sašaurinās — ar nedaudz zemāku valni un diviem grāvjiem. Abās pilskalna malās aptuveni 3 m zem plakuma līmeņa ir terase, kas ziemeļu pusē ir ap 2 m plata, bet dienvidu pusē nedaudz šaurāka. Terase abos pilskalna galos savienojas ar nocietinājuma grāvjiem. Iespējams, ka zemāk par pirmo terasi ir bijusi arī otra terase.

Kultūrslānis pilskalnā ir pelēcīgs un mazizteikts. Kalna dienvidu pakājē konstatēts apmetnes kultūrslānis. Senlietas Rubinaucu pilskalnā nav iegūtas, un tā datējums nav zināms.

Vietējie ļaudis kādreiz stāstījuši, ka pilskalns "vaidu laikos" sanests ar cepurēm. Piemineklī, īpaši tā austrumu pusē, ir vairākas senu rakumu bedres.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Rubenaucu pilskalns