open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sito Alonso

**Alfonso Alonso Blasko** (dzimis ), plašāk pazīstams kā **Sito Alonso**, ir Spānijas basketbola treneris, kurš ir Spānijas ACB līgas kluba *[[UCAM Murcia]]* galvenois treneris. 2025. un 2026. gadā bija Latvijas izlases galvenais treneris.

## Trenera karjera

### Profesionālie klubi
Alonso debitēja kā galvenais treneris ''Liga Endesa'' 2008. gadā, Badalonas "Joventut" komandā, kurā viņš iepriekš strādāja par trenera asistentu. Klubs viņu atlaida 2010. gada martā pēc komandas sliktajiem rezultātiem Spānijas nacionālajā līgā un Eiropas mēroga sacensībās.

2011. gadā Alonso atkal kļuva par galveno treneri Spānijas *Liga ACB*, parakstot līgumu ar Sansevastjanas "Lagun Aro GBC" klubu. Viņš pameta GBC klubu 2014. gadā un parakstīja līgumu ar citu Spānijas klubu *[[Bilbao Basket]]*.

2016. gada jūlijā viņš šķīrās no *Bilbao Basket* kluba, un parakstīja divu gadu līgumu ar Vitorijas "Baskonia" klubu. Neskatoties uz to, ka klubs Alonso vadībā iekļuva Eirolīgas izslēgšanas spēlēs, viņš *Baskonia* pameta pēc tam, kad vietējās līgas izslēgšanas spēļu pusfinālā zaudēja *[[Valencia Basket]]* komandai. Pēc tam viņš parakstīja divu gadu līgumu ar ''FC Barcelona Lassa'' klubu ar iespēju to pagarināt vēl uz gadu. Tomēr jau 2018. gada 5. februārī *FC Barcelona* klubs atlaida Alonso no galvenā trenera amata.

2018. gada 8. jūnijā Alonso parakstīja trīs gadu līgumu ar Zagrebas "KK Cedevita Junior" klubu Horvātijā. Jau 2018. gada 25. oktobrī pēc neveiksmīga sezonas sākuma *Cedevita* atlaida Alonso.

### Spānijas izlase
2013. gada vasarā Alonso bija Spānijas U-20 junioru izlases galvenais treneris, un viņš aizveda komandu līdz bronzas medaļai 2013. gada FIBA ​​Eiropas U-20 čempionātā, kas notika Tallinā, Igaunijā. Viņš bija arī Spānijas pieaugušo izlases trenera asistents 2014. gada FIBA ​​Pasaules kausa izcīņā.

Alonso bija arī Aragonas autonomā apgabala basketbola komandas galvenais treneris 2006. gadā. Viņš vadīja komandu tikai tās uzvarā pret Japānu ar rezultātu 92:69.

### Latvijas izlase
2025. gada 17. aprīlī Latvijas Basketbola savienības valde paziņoja, par līguma noslēkšanu ar Sito Alonso, un viņa apstiprināšanas Latvijas izlases galvenā trenera amatā, nomainot itāļu speciālistu Luku Banki. Spāņu treneris uzsāka darbu ar Latvijas izlasi septembrī, tai noslēdzot dalību 2025. gada Eiropas čempionātā.

Kvalifikācijas turnīru 2027. gada FIBA Pasaules kausam Latvijas izlase Alonso vadībā uzsāka nesekmīgi, pirmajās četrās spēlēs piedzīvojot trīs zaudējumus. Pēc neveiksmīgā starta Pasaules kausa kvalifikācijas turnīrā, Latvijas Basketbola savienība vienojās par sadarbības pārtraukšanu ar galveno treneri.

## Sasniegumi

### Spānijas U-20 izlase
* **[[Eiropas U-20 čempionāts basketbolā]]:**
** 3. vieta: 2013

### Individuālie
* AEEB Spānijas gada labākais treneris: 2012

## Atsauces

## Ārējās saites
* Sito Alonso  at acb.com 
* Sito Alonso  at euroleague.net
* Sito Alonso at fibaeurope.com
Fonsekas līcis

**Fonsekas līcis** () ir Klusā okeāna līcis Centrālamerikas piekrastē, administratīvi pieder Salvadorai, Hondurasai un Nikaragvai. Līcis 74 km garš un līdz 90 km plats, pie ieejas 35 km plats. Dziļumi līdz 27 m. Krasti zemi ar mangrovju audzēm. Valda tropu klimats. Līcī vairākas salas, no kurām lielākās ir Lielā Sakate, Eltigre Hondurasā un Meangvera Salvadorā. Lielākās apdzīvotās vietas līča krastos ir Launjona Salvadorā un Sanlorenso Hondurasā.

Pirmais no eiropiešiem līci 1522. gadā atklāja spāņu konkistadors Hils Gonsaless Davila un nodēvēja par godu arhibīskapam Huanam Fonsekam (*Juan Fonseca*). 19. gadsimta vidū Fonsekas līcis bija viena no potenciālajām vietām kanāla būvei no Karību jūras uz Kluso okeānu.

Līča akvatorijā un tā piekrastē vairākas aizsargājamās dabas teritorijas, tajā skaitā Fonsekas līča arhipelāga jūras nacionālais parks Hondurasas ūdeņos. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Lauka vija

**Lauka vija** (*Cuscuta campestris*) ir viju suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir no Kanādas līdz Gvatemalai un Dienvidamerikas rietumiem, kā arī Karību jūras reģionos.

Ievazāta Latvijā, kur tā reti sastopama un parazitē uz dažādiem kultūraugiem un āboliņa. Lauka vijai raksturīgs oranždzeltens stublājs. Atšķirībā no citām vijām ziedu drīksnas galviņveidīgas (nevis pavedienveidīgas), bet pogaļa uzplīst nekārtni (nevis pa vāciņu jeb šķērsplaisu). Zied jūlijā un augustā.

## Atsauces
Ipomejas

**Ipomejas** (*Ipomoea*) ir tīteņu dzimtas ģints, kurā ir klasificētas aptuveni 600 sugas. Ģints sastopama visos pasaules tropu un subtropu reģionos un ietver viengadīgus un daudzgadīgus zālaugus, vīteņaugus, krūmus un mazus kokus; lielākā daļa sugu ir vīteņaugi. Ģintī ir iekļauta ekonomiski nozīmīgā batāte (*Ipomoea batatas*).

## Atsauces

## Ārējās saites
Hondurasas līcis

**Hondurasas līcis** (, ) ir Karību jūras līcis Centrālamerikas piekrastē, tā krastos atrodas Hondurasa, Gvatemala un Belizai. Vēsturiski 16.—20. gadsimtā līča austrumu robeža tika vilkta no Katočes raga Jukatanas pussalas ziemeļos līdz Grasjasadjosa ragam uz Hondurasas un Nikaragvas robežas, bet mūsdienās līča austrumu robeža tiek vilkta no Dangrigas Belizā līdz Laseibai Hondurasā. Līča rietumu daļā no ziemeļiem iestiepjas pasaules otra lielākā koraļļu rifu sistēma — Mesoamerikas barjerrifs. Galvenās līcī ietekošās upes ir Ulua un Motagva. Lielākās pilsētas un ostas līča krastos ir Puertobarjosa Gvatemalā un Puertokortesa Hondurasā. Pie ieejas līcī atrodas Haondurasai piederošās Baijas salas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Katočes rags

**Katočes rags** () ir zemesrags Meksikas ziemeļaustrumos Jukatanas pussalas ziemeļu galā, Jukatanas šauruma krastā. Administratīvi atrodas Kintanas Roo štatā, 55 km uz ziemeļrietumiem no Kankunas pilsētas. No Katočes raga tiek vilkta līnija, kas atdala Karību jūru dienvidos no Meksikas līča ziemeļos.

Katočes rags bija pirmā spāņu apzinātās izsēšanās vieta mūsdienu Meksikas teritorijā Fransisko Kordovas ekspedīcijas laikā 1517. gada 4. martā. Spāņi tika uzaicināti uz iezemiešu pilsētu ar vārdiem *Cones catoche, cones catoche*, kas nozīmē ‘Nāciet uz mūsu mājām’." Pa ceļam spāņiem uzbruka no slēpņa, un trīspadsmit no tiem tika ievainoti, savukārt vietējie iedzīvotāji tika nogalināti piecpadsmit. Spāņi sagūstīja divus vietējos iedzīvotājus, vēlāk kristītus kā Hulianu un Melčjoru, kuri kļuva par tulkiem turpmākajās Spānijas ekspedīcijās, pirms Melčjors vērsās pret spāņiem Sentlas kaujā 1519. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ventspils-Dienvidi

thumb|250px|Dzelzceļa tilts pār Ventu ved uz bijušo staciju Ventspils-Dienvidi
**Ventspils Dienvidu stacija** jeb "Ventspils-Dienvidi" atradās Ventas kreisajā pusē, sliežu ceļš, kas pāri dzelzs tiltam ved uz to, bija 2009. gadā nojauktās dzelzceļa līnijas Liepāja—Ventspils daļa. Parks bija paredzēts manevru sastāvu pieņemšanai—nosūtīšanai, bet tajā nebija dzelzceļa ēku un apkalpojošā personāla, pēc 2011. gada sliežu ceļus uz Dienvidu parku demontēja. 

Otrā pasaules kara laikā 1944. gada decembrī vācu karaspēks pabeidza būvēt normālplatuma rokādes dzelzceļu no Liepājas ar galastaciju Ventspils-Dienvidi (*Windau-Süd*) Ventas kreisajā krastā. Ventspils staciju tolaik pārdēvēja par Ventspils-Ziemeļi (*Windau-Nord*).
Mikroskops (nozīmju atdalīšana)

**Mikroskops** var būt:
* Mikroskops — instruments
* Mikroskops — zvaigznājs
* MICROSCOPE — Zemes mākslīgais pavadonis

## Skatīt arī
* Mikroskopiskā anatomija
Ķimeļa alus darītava

thumb|upright = 1.3|Vēsturiskā Ķimeļa alus un iesala darītava, tagad "Kimmel kvartāls" Bruņinieku ielā Rīgā (ap 1900)

**Kimmel Rīga**, agrāk **Ķimeļa alus darītava**, vēlāk **Alus un vīna darītava "Rīga"**, ir alus, vīna un bezalkoholisko dzērienu ražotājs Latvijā.

## Vēsture
thumb|Uzziņa par AS "Augļu Eksports" Bruņinieku ielā 2 Rīgā (1924)
1815. gadā Pēteris Rūdolfs Ķimelis Mārstaļu ielā Vecrīgā nodibināja alus darītavu *P.R. Kymmel*. 1850. gadā viņa dēls Kārlis Ludvigs Ķimelis kvartālā starp Skolas, Bruņinieku un Kr. Valdemāra ielām uzbūvēja ar tvaiku darbināmu alus un iesala rūpnīcu *Bierbrauerei und Malzfabrik C.L. Kymmel*. Pirmā pasaules kara laikā rūpnīcas iekārtas izveda uz Krieviju, pēc kara beigām *Kymmel* alus darītavu iegādājās 1919. gadā dibinātā akciju sabiedrība "Augļu eksports".
Pēc Latvijas okupācijas 1941. gadā alus darītavu nacionalizēja un tās īpašniekus deportēja uz Gulaga nometni. Pēc Otrā pasaules kara to pārdēvēja par "Rīgas alus darītavu", 1959. gadā par "Rīgas vīna un alus kombinātu", kas pēc 1970. gada bija dzērienu ražošanas apvienības "Rīga" galvenais uzņēmums.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas to pārdēvēja par "Rīgas alus", 2001. gadā par "Kimmel Rīga". 2002. gadā ražotni no Rīgas pārcēla uz Ādažiem.

2004. gadā bijušās rūpnīcas teritorijā plānoja izveidot dzīvojamo un biroja ēku kvartālu, bet 2025. gadā izveidoja multifunkcionālu izklaižu vietu "Kimmel kvartāls".

## Atsauces
Viljans

**Viljans** var būt:

* Viljans (*Willian*; 1988) — Brazīlijas futbolists;
* Estevans Viljans (*Estêvão Willian*; 2007) — Brazīlijas futbolists.
Highest 2 Lowest

***Highest 2 Lowest*** ir 2025. gada ASV krimināltrillera filma, kuras režisors ir Spaiks Lī. Filmā galvenās lomas atveido Denzels Vašingtons, Džefrijs Raits, Ilfeneša Hadera un *[[ASAP Rocky]]*. Filma ir angļu valodas jauns ekranizējums Akiras Kurosavas 1963. gada filmai *[[Tengoku to Jigoku]]*, kas balstīta uz Eda Makbeina 1959. gada romānu *[[King's Ransom]]*.

Filma stāsta par Ņujorkas mūzikas magnātu, kurš kļūst par naudas izspiešanas upuri pēc tam, kad kļūdas dēļ tiek nolaupīts nevis viņa, bet gan viņa šofera dēls.

Filmas *Highest 2 Lowest* pirmizrāde notika  78. Kannu kinofestivālā. Kopš  filma pieejama straumēšanas platformā *[[Apple TV+]]*. Filma saņēma pozitīvu kritiķu novērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Denjels Robaks

**Denjels Rendals Džeimss Robaks** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris un scenārists, kurš plašāk pazīstams pēc lomām filmās "Bēglis" (1993), "Likuma kalpi" (*U.S. Marshals*, 1998) un "Ceļa gals" (2000), kā arī pēc Leslija Arcta lomas seriālā "Pazudušie" un Arnolda Volkera lomas seriālā "Cilvēks augstajā pilī" (*The Man in the High Castle*). Aktieris piedalījies arī daudzās Roba Zombija filmās.

## Dzīvesgājums
Denjels Robaks piedzima Bētlihemā, Pensilvanijā. Jau no sešu gadu vecuma topošais aktieris uzskatīja, ka viņu interesē kino, tāpēc kādu laiku viņš izmēģināja spēkus kā vēderrunātājs un piedalījās dažādos talantu šovos, bet pēc tam 12 gadu vecumā viņš strādāja par klaunu cirkā, Viņa klauna tēlu iedvesmoja ikoniskā Bēla Lugosi vampīra loma. Audzināts reliģiozā ģimenē, Denjels Robaks apmeklēja un absolvēja Bētlihemas katoļu vidusskolu. 

## Karjera
21 gada vecumā Denjels Robaks pārcēlās uz Losandželosu, kur ieguva savas pirmās lomas filmās *Cavegirl* (1985) un "Upes krastā" (*River's Edge*, 1986), kurā viņš spēlēja kopā ar Kianu Rīvsu. Robaka pirmā nozīmīgā loma bija Klifa Kērtisa loma populārajā tiesas drāmas seriālā "Metloks" (*Matlock*). Pēc aktiera teiktā, sākotnēji viņam bija paredzēta tikai viesloma vienā sērijā, taču, pateicoties seriāla galvenajai zvaigznei Endijam Grifitam, viņš kļuva par pastāvīgu aktieru sastāva dalībnieku un atveidoja Klifu Kērtisu no 1992. līdz 1995. gadam.

1993. gadā Denjels Robaks atveidoja nelielu lomu filmā "Bēglis", kuru viņš vēlāk atkārtoja 1998. gada turpinājumā "Likuma kalpi" (*U.S. Marshals*). 2000. gadā Denjels Robaks atveidoja nelielu lomu filmā "Ceļa gals".

Pēc vairākām citām lomām Denjels Robaks ieguva lomu seriāla "Pazudušie" pirmajā sezonā, kur viņš atveidoja Lesliju Arctu — vienu no lidmašīnas avārijas izdzīvojušajiem. Lai gan viņa varonis sākotnēji parādījās tikai trīs sērijās, aktieris vēlāk atkārtoja šo lomu vēl piecās sērijās, kā arī divās minisērijās miniseriālā "Pazudušie: Trūkstošie gabali".

Denjelam Robakam bija arī otrā plāna lomas seriālos "Cilvēks augstajā pilī" (*The Man in the High Castle*), "9-1-1" un *[[Mob City]]*.

Denjels Robaks ir arī liels šausmu filmu fans. Viņam pieder neliels privāts muzejs, kurā glabājas rekvizīti no klasiskajām  1930. un 1940. gadu *[[Universal Studios]]* šausmu filmām. Robaks ir labs draugs ar šausmu filmu režisoru Robu Zombiju, un bieži piedalās viņa filmās.

## Izvēlēta filmogrāfija

### Filma

### Televīzija

## Atsauces

## Ārējās saites
Sofijas pilsētas apgabals

**Sofijas pilsētas apgabals** () ir apgabals Bulgārijas rietumos. Ziemeļos, austrumos un dienvidos tas robežojas ar Sofijas apgabalu, bet rietumos — ar Pernikas apgabalu. Iekļauj valsts galvaspilsētu Sofiju, Bankjas, Buhovas, Novi Iskaras pilsētas un 34 ciemus.

## Ārējās saites
Aivars Lejnieks

**Aivars Lejnieks** (dzimis , miris ) bija latviešu ārsts internists un endokrinologs, Rīgas Stradiņa Universitātes (RSU) profesors (2004—2025). Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1957. gadā Jūrmalā. Mācījās Jūrmalas 4. vidusskolā (1964—1978), studēja Rīgas Medicīnas institūta (RMI) Ārstniecības fakultātē (1978—1983). Turpināja medicīnas studijas RMI klīniskajā ordinatūrā (1983—1985). 1989. gadā Maskavas Transplantoloģijas un mākslīgo orgānu pētniecības institūtā aizstāvēja medicīnas zinātņu kandidāta disertāciju "Aizkuņģa dziedzera beta šūnu saliņu transplantācijas efektivitāte pacientiem ar cukura diabētu".

1992. gadā A. Lejnieks nodibināja un vadīja AML klīniku "Linezers", 2005. gadā izveidoja Valsts SIA "Rīgas Austrumu slimnīca”, apvienojot slimnīcu "Linezers" ar slimnīcu "Biķernieki" un Latvijas Onkoloģijas centru.
2007. gadā kļuva par vienu no Rīgas Austrumu klīniskās universitātes slimnīcas vadītājiem.

Miris 2025. gada 14. oktobrī, 68 gadu vecumā.

## Atsauces
Jānis Ušaks

**Jānis Ušaks** (1874—1920) bija latviešu virsnieks, Krievijas Impērijas armijas ģenerālmajors (1917). Piedalījās Krievijas pilsoņu karā Deņikina armijā. 

## Dzīvesgājums
Dzimis  Dignājas pagastā zemnieka (saimnieka) un pagasta vecākā Jāņa Ušaka ģimenē. Izglītību ieguva mājmācības ceļā.

1892. gadā iestājās Krievijas Impērijas armijā, dienēja 97. Vidzemes kājnieku pulkā Daugavpilī. 1894. gadā ar otro mēģinājumu iestājās Viļņas junkurskolā, 1896. gadā to absolvēja praporščika dienesta pakāpē. Turpināja dienestu 97. kājnieku pulkā, pēc tam 117. Jaroslavļas kājnieku pulkā, kur sasniedza podporučika dienesta pakāpi. 1901. gadā tika paaugstināts par poručiku. 1902. gadā iestājās Nikolaja Ģenerālštāba akadēmijā, 1904. gada augustā absolvēja divgadīgo kursu kā štābskapteinis, lai pēc paša vēlēšanas piedalītos Krievijas-Japānas karā. Karā dienēja 24. Austrumsibīrijas strēlnieku pulkā, 1905. gadā kaujā ievainots, apbalvots par kaujas nopelniem un paaugstināts par kapteini. 1909. gadā sasniedza apakšpulkveža dienesta pakāpi, tika iecelts par bataljona komandieri 22. Sibīrijas strēlnieku pulkā Habarovskā. No 1912. gada bija bataljona komandieris 112. Urālu kājnieku pulkā Kalvarijā. 1914. gada maijā tika paaugstināts par pulkvedi un iedalīts 3. Narvas kājnieku pulkā.

Pirmā pasaules kara sākumā 3. kājnieku pulka sastāvā karoja Austrumprūsijā. Pēc tam pārcelts uz 24. Sibīrijas strēlnieku pulku, 1915. gadā apbalvots par varonību kaujās Polijā. 1916. gadā iecelts par 445. Temņikovas kājnieku pulka komandieri. 1917. gadā paaugstināts ģenerālmajora pakāpē, iecelts par brigādes komandieri 112. kājnieku divīzijā. 

Krievijas pilsoņu kara laikā karoja Balto pusē. 1918. gadā dienēja Brīvprātīgo armijā, no 18. novembra bija virsnieks Dienvidkrievijas Bruņoto spēku Ģenerālštāba rezervē. No 1919. gada 10. janvāra līdz oktobrim bija Kaukāza virsnieku pulka komandieris.

Miris 1920. gadā Polijā.

## Apbalvojumi
* Sv. Staņislava ordenis, II šķira, III šķira (ar šķēpiem),
* Sv. Annas ordenis, II šķira (ar šķēpiem), III šķira,
* Sv. Vladimira ordenis, IV šķira (ar šķēpiem),
* Sv. Jura ordenis, IV šķira,
* Jura ierocis.

## Atsauces

## Literatūra
* Jēkabsons, Ē., Latviešu virsnieki Krievijas impērijas armijā. 19. gadsimta otrā puse - 1914. gads, Rīga, Latvijas Universitātes Akadēmiskais apgāds, 2022. ISBN 978-9934-18-872-5
Lūcijas Garūtas aleja

**Lūcijas Garūtas aleja** ir iela Rīgā, Ziemeļu rajonā, Mežaparka apkaimē. Tā sākas no Mežaparka galvenās alejas krustojuma ar Janševska prospektu, stiepjas ziemeļrietumu virzienā un beidzas, aptuveni 170 metru nesasniedzot parka robežu. Lūcijas Garūtas alejas turpinājums ir Ostas prospekts. Kopējais alejas garums ir 1275 metri.

Visā garumā Lūcijas Garūtas aleja ir divu joslu platumā un klāta ar asfalta segumu. Tomēr aleja pilnīgi atrodas parka teritorijā un satiksmes kustība te ir ierobežota. Tuvākā sabiedriskā transporta pietura ir "Ostas iela" Mīlgrāvja ielā. Lūcijas Garūtas aleja pārsvarā nav apbūvēta, vienīgā ievērojama celtne ir Mežaparka Lielā estrāde.

## Vēsture
Lūcijas Garūtas aleja izveidota 2025. gada 16. aprīlī, kad Rīgas dome ar lēmumu Nr. RD-25-4558-lē pārdēvēja Ostas prospekta posmu Mežaparkā komponistes un pianistes Lūcijas Garūtas vārdā.

Latvijas PSR gados alejas nosaukums bija **Festivāla aleja**.

## Ielu savienojumi
Lūcijas Garūtas aleja ir savienota ar šādām ielām:
* Janševska prospekts
* Ostas prospekts (alejas turpinājums)

## Atsauces
Čārlijs Kērks

**Čārlzs Džeimss Kērks** (, dzimis 1993. gada 14. oktobrī, miris 2025. gada 10. septembrī) bija amerikāņu konservatīvais aktīvists, rakstnieks un mediju personība. Viņš 2012. gadā dibināja konservatīvo organizāciju *Turning Point USA* (TPUSA) un bija tās izpilddirektors. Kērks bija arī *Turning Point Action* (TPAction) izpilddirektors un *Council for National Policy* (CNP) biedrs. Vēlākajos gados *[[The Washington Post]]* viņu raksturoja kā “vienu no ievērojamākajām labējo balsīm”.

## Dzīvesgājums
Kērks piedzima Čikāgas priekšpilsētā Ārlingtonhaitsā (*Arlington Heights*), Ilinoisas štatā. bet uzauga netālu esošajā Prospekthaitsā (*Prospect Heights*). Vidusskolā viņš aktīvi iesaistījās politikā, atbalstot republikāņu kandidātu Marku Kērku (nav radniecības) viņa kampaņā uz ASV Senātu. Kērks uzsāka mācības Hārpera koledžā, bet tās pārtrauca, lai pievērstos politiskajam aktīvismam, uz ko viņu iedrošināja tā laika Tējas partijas kustības atbalstītais kandidāts Bills Montgomerijs. 2012. gadā Kērks nodibināja TPUSA, konservatīvu studentu organizāciju, kas ātri auga ar tādu donoru kā Fostera Frīsa atbalstu.

2019. gadā Kērks dibināja politiskās aizstāvības organizāciju *Turning Point Action*, bet vēlāk kopā ar pentakostu mācītāju Robu Makkoju izveidoja *Turning Point Faith*, kas bija vērsta uz reliģisko kopienu mobilizēšanu konservatīvos jautājumos. Kērks vadīja konservatīvu sarunu radio raidījumu *The Charlie Kirk Show*. Viņš atbalstīja Donalda Trampa politiku un veicināja tās popularitāti.

2025. gada septembrī 31 gada vecumā Kērks tika nošauts, uzstājoties TPUSA pasākumā Jūtas ielejas universitātes (UVU) teritorijā, kas bija daļa no viņa ilgstošajām publisko diskusiju sērijas augstākās izglītības iestādēs visā ASV. Kērka nāve piesaistīja starptautisku uzmanību un izraisīja nosodījumu politiskajai vardarbībai. Dienu pēc Kērka nāves, 2025. gada 11. septembrī, Donalds Tramps paziņoja, ka Kērkam pēc nāves tiks piešķirta Prezidenta brīvības medaļa.

## Atsauces

## Ārējās saites
Grīzupes iela

**Grīzupes iela** var būt:

* Grīzupes iela — iela Liepājā;
* Grīzupes iela — iela Ķekavas pagasta Krogsilā;
* Grīzupes iela — iela Garkalnes pagasta Sužos.
Īzaks Rašals

**Īzaks Rašals** (dzimis ) ir Latvijas ebreju izcelsmes biologs, LU Bioloģijas institūta Augu ģenētikas laboratorijas vadītājs. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis (2001), Latvijas Ģenētiķu un selekcionāru biedrības prezidents.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1947. gadā Rīgā. Mācījās Rīgas Elektromehāniskajā tehnikumā, tad studēja bioloģiju Latvijas Valsts universitātē, 1972. gadā absolvēja līdzdiploma studijas. Strādāja LZA Bioloģijas institūtā (LZA BI), 1976. gadā PSRS Zinātņu akadēmijas Vispārējās ģenētikas institūtā aizstāvēja zinātņu kandidāta disertāciju. 1986. gadā kļuva par LZA BI Augu ģenētikas laboratorijas vadītāju.
Kopš 1996. gada vada žurnāla *Proceedings of the Latvian Academy of Sciences* ("LZA Vēstis") eksakto un dabas zinātņu (B) daļas redaktoru padomi.
Emeritētais zinātnieks kopš 2017. gada.
 
## Atsauces
Sanandresa

**Sanandresa** () ir Kolumbijai piederoša sala Karību jūrā, administratīvi ietilpst Sanandresas, Providensijas un Santakatalinas departamentā. Lielākā apdzīvotā vieta ir departamenta centrs Sanandresa salas ziemeļu galā.

## Ģeogrāfija

Sanandresa izvietojusies Karību jūras rietumos 190 km no Nikaragvas krasta un 640 km no tuvākā kontinentālā Kolumbijas krasta. Tuvākā apdzīvotā sala ir Providensija 87 km uz ziemeļaustrumiem. Sala vulkāniskas izcelsmes, reljefs viegli paugurains. Augstākā virsotne ir Lalomas kalns 85 m vjl salas ziemeļdaļā. Salu ieskauj koraļļu rifs, ziemeļaustrumu piekrastē uz rifa un lagūnā vairākas nelielas saliņas. Krasta līnija lielākoties līdzena, ziemeļaustrumos vairāki lagūnveida līči. Salā valda tropisks musonu klimats ar vidējo gaisa temperatūru 29,6 °C un vidējiem nokrišņiem 1881 mm gadā. 

## Vēsture

Pirms eiropiešu ierašanās salu zvejai regulāri apmeklēja miskiti, bet pastāvīgas apmetnes šeit neveidoja. Tiek uzskatīts, ka pirmais no eiropiešiem salu savas ceturtās ekspedīcijas laikā starp 1492. un 1500. gadu atklāja Kristofors Kolumbs, bet tam nav dokumentāla apstiprinājuma. Spāņu kartēs sala parādās no 1527. gada un 1544. gadā tā nodota Gvatemalas ģenerālgubernatora jurisdikcijā. 16. gadsimta beigās salā apmetās holandiešu ieceļotāji, bet 1628. gadā šeit sāka apmesties angļu puritāņi no Barbadosas un Anglijas. 1631. gadā angļi padzina holandiešus. No 1633. gadā salā no Jamaikas sāka ievest āfrikāņu vergus darbam cirsmās, kā arī kokvilnas un tabakas plantācijās.

1635. gadā Spānija ieņēma salu, bet drīz tika padzīta un līdz 1787. gadam tā atradās Anglijas kontrolē. 17. gadsimtā salu kā savu bāzi bieži izmantoja pirāti, tajā skaitā vēlākais Jamaikas gubernators henrijs Morgans. 1802. gadā Sanandresu un Providensiju nodeva Jaunās Granadas vicekaralistei. Pēc Jaunās Granadas neatkarības pasludināšanas un vēlākās Lielās Kolumbijas nodibināšanās Sanandresa palika tās sastāvā. 1821. gadā tika atcelta verdzība un salā sāka veidoties savdabīgais raisalu kreolu etnoss, bet no 20. gadsimta salā daudz ieceļotāju no kontinentālās Kolumbijas.

## Saimniecība
Galvenās saimniecības nozares ir zveja un lauksaimniecība, bet pēdējās desmitgadēs lielāku īpatsvaru iegūst tūrisms. 

## Ārējās saites
Brūnkātes

**Brūnkātes** (*Orobanche*) ir brūnkāšu dzimtas ģints, kuras dabiskais izplatības areāls ir mērenajos un subtropiskajos reģionos. Ģintī ir klasificētas aptuveni 200 sugas, no kurām Latvijā ir sastopamas:

* bālziedu brūnkāte (*Orobanche pallidiflora*) Wimm. et Grab.
* briežsakņu brūnkāte jeb Elzasas brūnkāte (*Orobanche alsatica*) Kirschl.
* lielā brūnkāte (*Orobanche elatior*) Sutton
* zilganā brūnkāte (*Orobanche coerulescens*) Stephan

## Atsauces
Bālziedu brūnkāte

**Bālziedu brūnkāte** (*Orobanche pallidiflora*) ir brūnkāšu suga, kuru daži autori uzskata par *Orobanche* *reticulata* pasugu*.* Tā ir sastopama Eiropas austrumu daļā, tostarp, gandrīz visā Latvijas teritorijā.

Parasti grupas aug kūdrainās, atklātās vai pusatklātās vietās mitrās pļavās un krūmājos. Parazitē uz purva dadža (*Cirsium palustre*) vai, biežāk, lēdzerkstes (*Cirsium* oleraceum). Vienīgā ģints suga Latvijā, kas aug mitrās, dūksnainās vietās. Izzūd pļavu hidromeliorācijas un vēlākas rekultivācijas dēļ. Līdzīgi citām brūnkātēm spēj pastāvēt tikai ciešā saistībā ar saimniekaugu. Ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 2.kategorijā.

## Atsauces
Dāvids Bundža

**Dāvids Bundža** (—) bija latviešu sociāldemokrāts, publicists, tulkotājs. 

## Dzīvesgājums
Dzimis  Audruves (Lielvircavas) pagasta "Kalāču" ziemeļos "Braču" mājās kalpa daudzbērnu ģimenē. Mācījās Lielvircavas pagastskolā, tālāk izglītību ieguva pašmācības ceļā.

1887. gadā pārvācās dzīvot Jelgavā. Tulkoja revolucionāru autoru dzejoļus un lugas, uzstājās ar runām Jelgavas Latviešu biedrībā un Sātības biedrībā, izglītojot strādniekus. 1894. gadā kļuva par Jelgavas Jaunstrāvnieku pulciņa biedru, strādāja par Jelgavas apgabala tiesas Izmeklēšanas tiesneša tulku (1894—1896). 1896. gadā pieņēma aicinājumu strādāt par tieslietu referentu laikrakstā "Dienas lapa" (1896—1897) un pārvācās uz Rīgu, kur dzīvoja Marijas ielā vienā dzīvoklī ar Zvanpūti, Jāni Pelūdi, Antonu Birkertu un Lati Veibeli. "Dienas lapā" publicēja rakstus par aktuāliem strādnieku tieslietu jautājumiem, izdeva vairākas strādniekiem domātas brošūras. 

Saistībā ar jaunstrāvnieku vajāšanām 1897. gadā apvainots nelegālo strādnieku pulciņu organizēšanā un vadībā, sociālistisko un marksistisko ideju propagandā. Emigrēja uz Londonu, pēc tam uz ASV. Kopš 1898. gada dzīvoja Bostonā, strādāja neīstā marmora fabrikā, aktīvi nodarbojās sociāldemokrātiskajā kustībā emigrācijā, bija Bostonas Latviešu sociāldemokrātiskās savienības dibināšanas iniciators. Bundža dibināja pirmo latviešu sociāldemokrātisko laikrakstu "Auseklis", bija tā redaktors un līdzstrādnieks, publicēja vairāk nekā 20 rakstus, organizēja sociāldemokrātiskās un marksistiskās literatūras tulkošanu, izdošanu un iesūtīšanu Latvijā. 1900. gadā kļuva par Bostonas Latviešu strādnieku biedrības sekretāru.  

1900. gadā saslima ar diloni. Draugi noorganizēja un finansēja ārstēšanos Eiropas sanatorijās Cīrihē, Sanremo un Nicā. Miris  Nicā no slimības.

## Brošūras
* "Katra strādnieka ievērībai";
* "Strādnieku organizācijas nozīme";
* "Mašīna".

## Atsauces
Rihards Berkolds

**Rihards Berkolds** (dzimis  Gulbenē) ir latviešu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. 2026. gadā pārstāv Latvijas-Igaunijas līgas un Latvijas Basketbola līgas (LBL) klubu Rīgas VEF, kura sastāvā kļuvis par divkārtēju Latvijas čempionu.

## Karjera
R. Berkolds ir viens no daudzajiem Gulbenes jaunatnes baksetbola audzēkņiem, spēlējis LJBL Gulbenes sporta skolas komandā, kā arī pārstāvējis Nacionālās basketbola līgas (LBL2) klubu Gulbenes "Buki".

Profesionālo karjeru uzsācis Rīgas VEF sistēmā 2022. gadā. Klubu pārstāvējis divas sezonas, kļūstot par Latvijas čempionu. Spēlēja arī fārmklubā RSU Nacionālajā basketbola līgā. 2023.—2024. gada sezonā R. Berkolds bija izīrēts citam LBL klubam "Rīgas Zeļļi". 2025. gada vasarā atgriezās VEF, bet pirms sezonas sākuma, guva smagu traumu — ceļgala krustenisko saišu plīsumu.

Pārstāvējis Latvijas U‑18 un U‑20 jaunatnes izlases, piedaloties FIBA Eiropas čempionātos B divīzijā, kurā tās tobrīd spēlēja. Ticis iekļauts pieaugušo Latvijas izlases paplašinātajā sastāvā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sanandresa (pilsēta)

**Sanandresa** (; ) ir pilsēta Kolumbijā, Sanandresas, Providensijas un Santakatalinas departamenta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas valsts ziemeļrietumos Sanandresas salas ziemeļu galā ap  pa gaisa līniju no valsts galvaspilsētas Bogotas. Nozīmīgs tūrisma un transporta centrs — šeit atrodas osta un lidosta.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta sāka veidoties 17. gadsimta sākumā, kad salā apmetās angļu puritāņi. Kopš 1912. gada Sanandresa ir Sanandresas, Providensijas un Santakatalinas teritorijas pārvaldes centrs, bet kopš 1991. gada — departamenta centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Priekšvadnis

thumb|Mazas laivas priekšvadnis
**Priekšvadnis** jeb **forštēviņš** ir kuģa vai laivas priekšgala pati priekšējā daļa. Tas ir ķīļa pagarinājums. Bieži priekšvadnis ir sastopams uz koka kuģiem un laivām, bet to izmanto arī tērauda kuģos.

## Konstrukcija
Priekšvadņa konstrukciju ietekmē kuģa tips un tā būves veids. Parastākais no tiem ir apaļš stienis, kurš stiepjas no horizontālā ķīļa līdz zemākajai ūdenslīnijai. Pēc tam no zemākās ūdenslīnijas līdz galvenajam klājam priekšvadnis tiek veidots izliektas tērauda loksnes veidā. Loksnes iekšpusē tā ir sastiprināta ar horizontālām trijstūra formas plāksnēm, kuras dēvē par breštukiem.

Vecos stieņa veida priekšvadņus mūsdienās izmanto aizvien retāk un retāk. Kuģiem ar buļbu var uzstādīt tikai daļēju priekšvadni. Dažkārt izmanto tā saucamo mīksto priekšgalu (*soft nose*), kur priekšvadnis sadursmes laikā deformējas.

Priekšgalā ārējā apšuve savienojas ar priekšvadni. Tā forma atkarīga no kuģa priekšgala formas. Pašreiz kuģus, parasti, būvē ar slīpu priekšgalu 10° līdz 25° leņķī attiecībā pret vertikāli.

Priekšvadni bieži izgatavo kā taisnstūra vai trapecveidīga šķēluma kaltu vai atlietu brusu, kuras apakšējā daļa pakāpeniski pieņem silesveidīgu formu, labākai tā savienošanai ar horizontālo ķīli. Pēdējā laikā plaši pielieto no lokšņu tērauda sametinātus priekšvadņus. Izliektais, no bieza tērauda loksnes izgatavotais, priekšvadnis visā tā garumā pastiprināts ar lielām horizontālām kneijām — breštukiem. Šāda priekšvadņa apakšējā daļa savienojas ar horizontālo vai ārējo ķīli, bet tā vertikālā siena ar vertikālo ķīli un florām. Ārējo apšuvi savieno ar priekšvadni ar salaiduma metināto šuvi.

## Atsauces
Arns Velička

**Arns Velička** (; dzimis  Kauņā) ir lietuviešu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijās, Lietuvas basketbola izlases dalībnieks. 2025. gadā ir Lietuvas Basketbola līgas kluba Klaipēdas "Neptunas" spēlētājs.

## Karjera
Pēc sudraba medaļas izcīnīšnas kopā ar Lietuvas U-16 izlasi 2015. gadā A. Velička nonāca Kauņas "Žalgiris" sistēmā, spēlējot kluba otrajā komandā. 2016. gadā viņš pievinojās vienam no vadošajiem Spānijas klubiem *[[FC Barcelona (basketbols)|FC Barcelona]]*, šai laikā tiekot arī izīrēts Lietuvas klubam Panevēžas "Lietkabelis". Pēc tam atgriezies "Žalgiris", kas spēlētāju tāpat izīrēja citiem klubiem, dodot iespēju attīstīties. Spēlējis arī Igaunijā, Francijā, Vācijā un Itālijā.

2025. gada vasarā A. Velička noslēdza līgumu ar Lietuvas Basketbola līgas klubu Klaipēdas "Neptunas".

Spēlējis visu vecumu Lietuvas jaunatnes izlasēs. Izcīnījis vairākas medaļas jaunatnes vecumā: bez sudraba 2015. gada Eiropas U-16 čempionātā viņš ticis arī pie sudraba un bronzas medaļām Eiropas U-18 čempionātos, attiecīgi 2016. un 2017. gadā, kā arī bronzas medaļas 2016. gada FIBA U-17 Pasaules kausā. Pieaugušo Lietuvas basketbola izlasē debitējis 2022. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlēs. 2025. gada Eiropas čempionāts kļuva par pirmo lielo starptautisko turnīru, kurā A. Velička spēlēja Lietuvas izlasē, uzreiz uzņemoties starta piecinieka saspēles vadītāja lomu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Latvijas Aizsardzības biedrība

thumb|330px|Latvijas Aizsardzības biedrība šaušanas sacensības
**Latvijas Aizsardzības biedrība (LAB)** bija nevalstiska, sabiedriska organizācija Latvijā, kas tika nodibināta 1921. gada 17. novembrī. Tā sadarbojās ar Latvijas Bruņotajiem spēkiem un Latvijas Aizsargu organizāciju, lai stiprinātu un attīstītu Latvijas valsts aizsardzības spējas.

Biedrības dibināšanu ierosināja no Tālajiem Austrumiem atgriezušies 1. Latvijas neatkarības bataljona (Troickas pulka) un Imantas pulka virsnieki Jānis Briedis, Kristaps Upelnieks un Pēteris Mantnieks. Par biedrības pirmo priekšsēdētāju ievēlēja ģenerāli Kārli Gopperu. Organizācijā aktīvi darbojās arī rakstnieki Andrejs Iksens un Gotfrīds Mīlbergs.

Biedrības galvenais materiālais mērķis bija vākt līdzekļus Latvijas Bruņoto spēku stiprināšanai un idejiskais mērķis — nacionālās domas stiprināšana tautā, sevišķi jaunatnē, iepazīstinot to ar valsts aizsardzības problēmām un armijas vajadzībām. Organizācijas dalībnieku skaits bija neliels. No 1921.—1928. gadam tas pieauga no 391 līdz 1090.

Pēc vēsturnieka Edgara Andersona domām, savu iespēju robežās LAB darīja svētīgu darbu Latvijas valsts aizsardzības labā.

## Atsauces
Latvijas Vanagi

**Latvijas Vanagi** bija nacionāla un apolitiska Latvijas jauniešu organizācija, ko 1921. gada 25. novembrī (pēc citiem avotiem 1921. gada 1. martā) nodibināja Valmieras vidusskolas kara vingrotāju pulciņa grupa čehu 1890. gadā dibinātās vingrotāju biedrības "Sokol" ietekmē.

Organizācijas devīze bija "Stāvēt stipri par Latviju" un tās galvenais mērķis bija izkopt latviešu jaunatnes garīgās un fiziskās spējas patriotiskā garā un sagatavot jauniešus dienestam Latvijas Bruņotajos spēkos.

Organizācijas dibinātāji bija Valmieras vidusskolas skolotājs Kārlis Ābele, skolas direktors un Latvijas Bruņoto spēku virsleitnants Jānis Jansons, kapteinis (vēlāk pulkvedis) Kārlis Lobe, kapteinis Markus Ozols un docents Pāvils Kreišmanis.

Pulciņi sākumā izveidojās dažādās vidusskolās. No 1922. gada tika nodibinātas nodaļas Rīgā un citās Latvijas pilsētās. Sākumā organizācija darbojās citu sabiedrisko organizāciju ietvaros, bet 1923. gada 26. jūlijā "Latvijas Vanagi" kļuva par patstāvīgu organizāciju. Organizācijā uzņēma gan jauniešu, gan jaunietes, taču par biedriem varēja būt tikai latvieši. Biedri sauca sevi par vanagiem un vanadzēm, un tie organizēja gadskārtējus plašus salidojumus, kur demonstrēja savas spējas un zināšanas dažādās sacensībās. Organizācija pasvītroja sportu un fizisko gatavību, bet pievērsa lielu uzmanību arī nacionālai stājai. Organizācijas biedru formas tērps vīriešiem bija melnas, garas bikses, pelēks krekls ar melna samta apkakli un aprocēm, melna franču parauga samta naga cepure. Sievietēm tērps bija pelēks ar melna samta apkakli un aprocēm. Sākumā vīriešiem bija arī militārās apmācības, bet šautenes glabājās Kara ministrijas noliktavās. 1939. gadā organizācijā bija 15000 biedru 10 apgabalos un 80 novados.

Organizācijas prezidenti bija Kārlis Ābele (1921—1923), Markus Ozols (1923—1936) un Raimonds Bebris (1936—1940). Vanadžu priekšniece bija Elfrīda Karlsone-Kukaine. Organizācija izdeva arī žurnālu "Vanags", kuras redaktors bija Jānis Jansons.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā organizācija tika likvidēta.

## Atsauces
Vaivari (nozīmju atdalīšana)

**Vaivari** var būt:

* Vārda vaivariņš forma 'vaivars' daudzskaitlī;
* Vaivari — Jūrmalas pilsētas daļa;
* Vaivari — pieturas punkts dzelzceļa līnijā Torņakalns—Tukums II;
* Vaivari — vasarnīcu ciems Valmieras novada Kocēnu pagastā;
* "Vaivari" — medicīniskās rehabilitācijas, veselības un sociālās aprūpes centrs Jūrmalā.

## Skatīt arī
* Vaivariņi
* Vaivars
Alperens Šengins

**Alperens Šengins** (; dzimis ) ir profesionāls basketbolists no Turcijas, kurš spēlē centra pozīcijā. Kopš 2021. gada viņš pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Hjūstonas "Rockets", kur ātri nostiprinājies kā viens no komandas pamatspēlētājiem. Pirms došanās uz NBA Šengins spēlēja Stambulas "Beşiktaş" sastāvā, kur 2021. gadā tika atzīts par Turcijas Basketbola superlīgas (BSL) vērtīgāko spēlētāju (MVP). Starptautiskajā līmenī viņš jau agrā jaunībā izcēlās kā viens no talantīgākajiem Eiropas garajiem spēlētājiem — 2019. gada Eiropas U-18 čempionātā izcīnīja bronzas medaļu un tika atzīts par turnīra MVP.

Vēlāk Šengins kļuva par Turcijas nacionālās izlases pamatsastāva spēlētāju. Viņš pārstāvējis valsti vairākos starptautiskos turnīros, tostarp *[[2025. gada Eiropas čempionāts basketbolā|EuroBasket 2025]]*, kur izcēlās ar līdera sniegumu (ieskaitot *[[triple-double]]* ceturtdaļfinālā) un palīdzēja Turcijai sasniegt turnīra finālu. Starp viņa individuālajiem panākumiem NBA ir arī pirmais uzaicinājums uz NBA Visu zvaigžņu spēli 2025. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Grodņas vojevodiste

thumb|Grodņas vojevodiste Lielkņazistes sastāvā (1793—1795)
**Grodņas vojevodiste** (poļu: *Województwo grodzieńskie*) bija administratīvi teritoriāla vienība Lietuvas lielkņazistē, kas pastāvēja no 1793. līdz 1795. gadam. Centrs — Grodņa.

Pēc pievienošanās Krievijas impērijai pēc trešās Polijas-Lietuvas kopvalsts sadalīšanas 1795. gadā teritorija tika iekļauta Slonimas guberņā.

## Ārējās saites
Progress MS-32

***Progress MS-32*** (***Прогресс МС-32***; SKS apzīmējums ***ISS-93P***) ir Krievijas automātisks *[[Progress-MS]]* sērijas kravas kosmosa kuģis, kas Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) nogādāja kravu. To orbītā palaida 2025. gada 11. septembrī.

## Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2516 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela (), saspiestas gāzes (slāpeklis; ), ūdens (). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam ) bija iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces, arī jauns skafandrs *Orlan-MKS* № 7.

## Lidojuma gaita
*Progress MS-30* tika palaists  15:54:06 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1a]]* no Baikonuras kosmodroma.

13. septembrī 20:23 *UTC* kosmosa kuģis automātiskā režīmā saslēdzās ar SKS pie *[[Zvezda (SKS)|Zvezda]]* moduļa.

## Stacijas orbītas paaugstināšanas manevri

## Ārējās saites

* Progress MS-32 to re-supply ISS Anatoly Zak
* Progress-MS 01 — 40 Gunter Dirk Krebs
Kirī temperatūra

**Kirī temperatūra** jeb **Kirī punkts** ir temperatūra, kurā feromagnētiskas vielas kļūst paramagnētiskas (to magnētiskās īpašības krasi kļūst vājākas). Par Kirī punktu sauc arī temperatūru, kurā segnetoelektriski materiāli kļūst paraelektriski. Visi šie pārejas procesi pieder pie otrā veida fāžu pārejām, un ir nosaukti franču fiziķa Pjēra Kirī vārdā, kurš atklājis otrā veida fāžu pārejas feromagnētiķos.

Fāžu pārejas brīdī atomu siltumkustība feromagnētiķa kristālrežģī kļūst pietiekama, lai magnētisko momentu sakārtotā orientācija un līdz ar to paliekošā magnetizācija izzustu. Temperatūrai pazeminoties, materiāla feromagnētiskās īpašības atjaunojas. Tomēr, ja ir ticis karsēts spēcīgs pastāvīgais magnēts, pēc atdzesēšanas tā magnetizācija var pati no sevis neatjaunoties — lai to atjaunotu, jāpieliek ārējs magnētiskais lauks. Tas izskaidrojams ar materiāla magnētisko domēnu (it kā sīku magnētiņu, no kā sastāv materiāls) haotisku orientāciju. Lai tos sakārtotu, nepieciešama papildu iedarbība. 

Līdzīgi arī segnetoelektriķiem temperatūras paaugstināšanās izjauc elektrisko dipolu sakārtoto orientāciju.

## Atsauces
Nadja Batokleti

**Nadja Batokleti** (; dzimusi  Klesā) ir Itālijas vieglatlēte, vidējo un garo distanču skrējēja.

 Parīzē viņa izcīnīja sudraba medaļu 10 000 metru distancē un ieguva ceturto vietu 5000 metros. Viņa ir divkārteja Eiropas čempione, 2024. gadā Romā uzvarot gan 5000 m, gan 10 000 m skrējienos. 2025. gada Pasaules čempionātā Tokijā izcīnīja sudraba medaļu 10 000 metros un bronzu 5000 m distancē. Viņai pieder Itālijas rekordi vairākās distancēs. Batokleti piedalās arī šosejas un krosa skriešanas sacensībās. 2025. gada Eiropas čempionātā skriešanā Briselē viņa uzvarēja desmit kilometru distancē.

2026. gada Pasaules čempionātā telpās Toruņā Batokleti uzvarēja 3000 m distancē.

## Ārējās saites
Piemineklis Stepanam Banderam

thumb|Piemineklis Ļvivā
**Piemineklis Stepanam Banderam** ir Stepana Banderas pilna auguma figūra Ļvivā, aiz kuras atrodas Ukrainas valstiskuma stēla. Uzstādīts 2007. gada 13. oktobrī.

## Vēsture
Pēc septiņiem konkursiem 2002. gadā tika apstiprināts pieminekļa projekts. Uzvarēja tēlnieka Mikolas Posikiras un arhitekta Mihaila Fedika projekts. Būvniecība tika uzsākta 2003. gada beigās.

Oficiālā pieminekļa atklāšana notika 2007. gada 13. oktobrī pirms Svētās Dievmātes aizsardzības svētkiem un bija veltīta Ukrainas nemiernieku armijas jubilejai, jo 14. oktobris 1942. gadā OUN-UPA tiek uzskatīts par šo formējumu izveides datumu.

Pieminekļa atklāšanā piedalījās pieminekļa uzcelšanas organizācijas komitejas priekšsēdētājs Andrijs Parubijs, Ļvivas pilsētas un apgabala domes deputāti, Ukrainas parlamenta deputāti Tarass Steckivs un Andrijs Škils, Ļvivas apgabala administrācijas priekšsēdētājs Petro Oļijņiks, Ļvivas apgabala domes priekšsēdētājs Miroslavs Seniks, kā arī virkne sabiedrisko organizāciju un parastie iedzīvotāji. Atklāšanas ceremonijas laikā divi skauti no S. Bandera vārdā nosauktā skautu pulka nesa divas kapsulas ar zemi no S. Banderas dzimšanas vietas un kapa. Šīs kapsulas tika ievietotas pieminekļa pamatnē.

2021. gada 5. februārī plkst. 00:13 divi nezināmi cilvēki sabojāja pieminekli, aplejot to ar sarkanu krāsu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Providensija

**Providensija** () vai **Vecā Providensa** () ir Kolumbijai piederoša sala Karību jūrā, administratīvi ietilpst Sanandresas, Providensijas un Santakatalinas departamentā, tā otra lielākā sala. Kopā ar nelielo Santakatalinas saliņu veido Prividensijas un Santakatalinas municipalitāti. Providensija ir viens no valstī populārākajiem niršanas tūrisma galamērķiem, gadā to apmeklē ap 15 tūkstošiem tūristu. LIelākā daļa iedzīvotāju ir raisali, kas runā sanandresas kreolu valodā vai angliski.

## Ģeogrāfija

Sanandresa izvietojusies Karību jūras rietumos 220 km no Nikaragvas krasta un 675 km no tuvākā kontinentālā Kolumbijas krasta. Tuvākā apdzīvotā sala ir Sanandresa 87 km uz dienvidrietumiem. Providensijas ziemeļrietumu piekrastē atrodas nelielā Santakatalinas sala (1,2 km²), kuru atdala 150 m plats šaurums un savieno gājēju tilts. Salas vulkāniskas izcelsmes, reljefs paugurains. Augstākā virsotne ir Elpiko kalns 360 m vjl Providensijas vidienē. Abas salas ieskauj koraļļu rifs, uz rifa vairākas nelielas saliņas. Krasta līnija viegli izrobota, ziemeļaustrumos vairāki lagūnveida līči. Salā valda tropisks musonu klimats. 

## Vēsture

Salu 1629. gadā kolonizēja angļu puritāņi, tās un Sanandresas kolonizēšanai tika izveidota Providensas Salas Kompānija (*Providence Island Company*). Providensas puritāņu kolonija tika veidota vienlaicīgi ar Masačūsetsas līča koloniju. Providensas kolonija kā pirmā Anglijas kolonija sāka izmantot vergu darbu.

17. gadsimtā salu kā savu bāzi bieži izmantoja pirāti un arī paši salinieki bieži iesaistījās pirātismā. 1802. gadā Lielbritānija Sanandresu un Providensiju nodeva Jaunās Granadas vicekaralistei. Pēc Jaunās Granadas neatkarības pasludināšanas un vēlākās Lielās Kolumbijas nodibināšanās Providensija palika tās sastāvā. 1821. gadā tika atcelta verdzība un salā sāka veidoties savdabīgais raisalu kreolu etnoss, kas joprojām Providensijā ir dominējošais, atšķirībā no Sanandresas, kur ir daudz ieceļotāju no kontinentālās Kolumbijas.

## Ārējās saites
Vindzoras līgums

**Vindzoras līgums (1386)** (, ) ir diplomātiska alianse, kas tika parakstīta starp Portugāles Karalisti un Anglijas Karalisti 1387. gada 24. februārī Vindzorā, Bārkšīrā, un ko nostiprināja Portugāles karaļa Žuau I (Avizas dinastijas) laulības ar Filipu no Lankasteras, Ģentes Džona, Pirmā Lankasteras hercoga, meitu. Pēc uzvaras Alžubarotas kaujā, kurā piedalījās arī angļu strēlnieki, Žuau I tika atzīts par neapstrīdamo Portugāles karali, izbeidzot 1383.–1385. gada krīzes starpvaldību. Ar Vindzoras līgumu tika izveidots abu karaļvalstu savstarpēja atbalsta pakts.

Līguma kopijas tiek glabātas Torre do Tombo nacionālajā arhīvā Lisabonā un Nacionālajā arhīvā Londonā.

Vinstons Čērčils, uzstājoties Pārstāvju palātā 1943. gadā, raksturoja Anglo-Portugāles aliansi kā "aliansi bez līdzinieka pasaules vēsturē".

Vēsturnieks Metjū Vinslets saka: "Šis līgums kopš tā laika ir bijis abu valstu attiecību stūrakmens." Tas joprojām ir spēkā un ir visilgāk pastāvējušais diplomātiskais līgums vēsturē.

## Atsauces

## Bibliogrāfija
*Country profile of Portugal,  Foreign, Commonwealth and Development Office website
* 
* FONSECA, Luís Adão da, O essencial sobre o Tratado de Windsor, Lisboa: Imprensa Nacional-Casa da Moeda, 1986.
## Ārējās saites
* Ensina.rtp.pt
Briežsakņu brūnkāte

**Briežsakņu brūnkāte** jeb **Elzasas brūnkāte** (*Orobanche alsatica*) ir brūnkāšu ģints suga, kura ir sastopama centrālajā un austrumu Eiropā, kā arī Rietumāzijā. Izplatība ļoti salveidīga. Visā areālā konstatētas tikai savrupas, savstarpēji attālas populācijas. 

Latvija atrodas sugas disjunktā (pārtrauktā) areāla ZR malā. Suga ir novērota reti — konstatēta uz meža zirdzenes (*Angelica sylvestris*) 1875. gadā pie Salaspils, kā arī 2022. gadā Kurzemē starp Strazdi un Cēri uz briežsaknēm. Latvijai tuvākās zināmās sugas mūsdienu atradnes ir Igaunijā, Endlas un Rakveres tuvumā.

## Atsauces
Ajutajas Karaliste

thumb|Franču Siamas karte, 1686. gads
**Aizjotijas Karaliste** (taju: อาณาจักรอยุธยา, *Ānàjakkhàr Áyutthaya*) bija valsts veidojums Dienvidaustrumāzijā, kas pastāvēja no 1350. līdz 1767. gadam. Tās galvaspilsēta bija pilsēta Ajutajas.

Ajutajas  Karaliste tika dibināta 1350. gadā, kad ķēnišs U Tongs, vēlāk pazīstams kā Rāma Tongsu, pārcēlās uz Ajutaju un pasludināja to par karalistes galvaspilsētu. Ajutaja izauga par ievērojamu spēku Dienvidaustrumāzijā, pateicoties tās stratēģiskajai atrašanās vietai pie upes un tās lomu tirdzniecībā, kas ietvēra gan iekšējo, gan starptautisko tirdzniecību.

Ajutajas valdnieki bija absolūti monarhi, kas valsts pārvaldē bieži izmantoja padomdevējus, taču viņu vara bija praktiski neierobežota. Tā bija raksturīga ar centrālo valdības struktūru, kas tika balstīta uz administratīvām provincēm un augstākajiem virsniekiem, kuri bija atbildīgi par likumu ievērošanu un sabiedriskās kārtības uzturēšanu. Karalistē bija arī sarežģīts sabiedriskais slāņu sistēmas, kas ietvēra ķēnišu ģimeni, augstmaņus, tirgotājus, lauksaimniekus un vergu grupas.

Aizjotijas Karaliste piedzīvoja lielu kritumu 1767. gadā, kad pēc ilgiem kariem ar Birmas karalisti tās galvaspilsēta tika sagrauta. Birmas armija iebruka un iznīcināja pilsētu, padarot to par drupām. Karalistes sabrukums noveda pie jaunas ēras, kad tika izveidota Rājā no Tonburi un vēlāk Rama I dinastija, kas dibināja mūsdienu Taizemi.

## Ārējās saites
Kišeins Tompsons

**Kišeins Tompsons** (; dzimis ) ir Jamaikas vieglatlēts, sprinteris,  sudraba medaļas ieguvējs 100 metru distancē.

## Karjera
Pirmo reizi 100 metru distanci ātrāk par desmit sekundēm K. Tompsons veica 2023. gada Jamaikas čempionātā, priekšskrējienā sasniedzot rezultātu 9,91 s. 2023. gada jūlijā viņš debitēja Dimanta līgas posmā Monako. Tā paša gada septembrī Sjameņā uzlaboja savu personisko rezultātu līdz 9,85 sekundēm.

2024. gada Jamaikas čempionātā, kas bija arī nacionālā atlase  Parīzē, viņš uzvarēja 100 m ar jaunu personisko rekordu (9,77 s). Olimpiskajās spēlēs 100 m distancē izcīnīja sudraba medaļu. Viņš sasniedza tādu pašu rezultātu (9,79 sekundes) kā uzvarētājs Noa Lailss, bet pēc fotofiniša uzvara tika piešķirta Lailsam. 2025. gada Jamaikas čempionātā 100 metrus veica 9,75 sekundēs. Tas bija jauns personiskais rekords un sezonas ātrākais laiks pasaulē, kā arī ierindoja Tompsonu sestajā vietā visu laiku labāko rezultātu sarakstā šajā distancē. 2025. gada Pasaules čempionātā Tokijā izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties tikai tautietim Oblikam Sevilam.

2026. gada Pasaules čempionātā telpās Toruņā ieguva sudraba medaļu 60 metru distancē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rēzēni

**Rēzēni** ir ciems Madonas novada Cesvaines pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā, 9,4 km no pagasta centra Cesvaines, 20,1 km no novada centra Madonas un 143 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.

## Atsauces
Nīderlandiešu valodas savienība

thumb|Organizācijas logo
**Nīderlandiešu valodas savienība** (nīderlandiešu: *Nederlandse Taalunie*, NTU) ir organizācija, kas dibināta 1980. gada 9. septembrī Nīderlandē un Beļģijā ar mērķi apspriest nīderlandiešu valodas attīstības un standartizācijas jautājumus. 2005. gada 12. janvārī Surinama kļuva par trešo organizācijas locekli.

## Vēsture
Nīderlandiešu valodas savienība tika izveidota ar līgumu starp Beļģiju un Nīderlandi, kas tika parakstīts 1980. gada 9. septembrī Briselē. Tā pārņēma abu valstu starpā pēc Otrā pasaules kara parakstīto „Kultūras līgumu” (kas regulēja ne tikai valodas jautājumus). Šis līgums tika pārstrādāts 1995. gadā pēc Beļģijas federalizācijas, un tika parakstīts jauns līgums starp Nīderlandi un Flandriju. 2003. gada 12. decembrī Nīderlandes valodas savienības Ministru komitejas priekšsēdētājs Medijs van der Lāns un Surinamas izglītības ministrs Valters Sandrimans parakstīja līgumu par Surinamas pievienošanos savienībai. Pievienošanos 2004. gadā ratificēja Surinamas Nacionālā asambleja, un tā stājās spēkā 2005. gadā.

Standarta nīderlandiešu valoda (*Algemeen Nederlands*, bieži saīsināta kā AN) ir standarta valoda, ko māca skolās un izmanto iestādes Nīderlandē, Flandrijā, Surinamā un Nīderlandes Antiļu salās.

## Ārējās saites