open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tukuma rajons

**Tukuma rajons** bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR (1949-1990) un Latvijas Republikas (1990-2009) sastāvā. Tas atradās Kurzemē un Zemgalē un robežojās ar Talsu rajonu, Kuldīgas rajonu, Saldus rajonu, Dobeles rajonu, Jelgavas rajonu, Rīgas rajonu un Rīgas līci.

## Izveide un reorganizācija
1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas rezultātā **[[Tukuma apriņķis]]** tika pārdēvēts par Tukuma rajonu. 1952. - 1953. gadā Tukuma rajons ietilpa Liepājas apgabalā. 1959. gadā Tukuma rajonam tika pievienots Kandavas rajons. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Tukuma rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.

## Teritoriālais iedalījums (1983)
### Pilsētas
* Kandava
* Tukums
### Ciemi
Aizdzires - Degoles - Džūkstes - Engures - Irlavas - Jaunpils - Jaunsātu - Lapmežciema - Lestenes - Matkules - Pūres - Sēmes - Slampes - Smārdes - Tumes - Vānes - Viesatu - Zantes - Zemītes - Zentenes

## Teritoriālais iedalījums (2008)
### Pilsētas
* Tukums

### Novads
* Kandavas novads
** Kandavas pilsēta
** Cēres pagasts
** Kandavas pagasts
** Matkules pagasts
** Zemītes pagasts

### Pagasti
Degoles pagasts - Džūkstes pagasts - Engures pagasts - Irlavas pagasts - Jaunpils pagasts - Jaunsātu pagasts - Lapmežciema pagasts - Lestenes pagasts - Pūres pagasts - Sēmes pagasts - Slampes pagasts - Smārdes pagasts - Tumes pagasts - Vānes pagasts - Viesatu pagasts - Zantes pagasts - Zentenes pagasts

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

## Likvidācija
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu"  un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu"  2009. gada 1. jūlijā Tukuma rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidoti

* **[[Kandavas novads]]**
* **[[Tukuma novads (2009—2021)|Tukuma novads]]**
* **[[Engures novads]]**
* **[[Jaunpils novads]]**.

## Atsauces
Talsu rajons

**Talsu rajons** bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR (1949-1990) un Latvijas Republikas (1990-2009) sastāvā. Tas atradās Kurzemes ziemeļaustrumos un robežojās ar Ventspils rajonu, Kuldīgas rajonu, Tukuma rajonu, Rīgas līci un Baltijas jūru.

## Izveide un reorganizācija
1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas rezultātā **[[Talsu apriņķis]]** tika sadalīts Kandavas un Talsu rajonos. 1952. - 1953. gadā Talsu rajons ietilpa Liepājas apgabalā. 1956. gadā Talsu rajonam tika pievienots Dundagas rajons. Laikā no 1962. gada aprīļa līdz 1967. gada janvārim Talsu rajonam bija pievienota arī Ventspils rajona ziemeļaustrumu daļa Ventas labajā krastā. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Talsu rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

## Etniskais sastāvs Talsu rajonā 2000 gadā.

* Kopā ar attiecīgās pilsētas lauku teritoriju

## Teritoriālais iedalījums (1983)
### Pilsētas
* Sabile
* Talsi
* Valdemārpils ar lauku teritoriju

### Pilsētciemati
* Dundaga ar lauku teritoriju
* Roja ar lauku teritoriju
* Stende ar lauku teritoriju

### Ciemi
Abavas - Balgales - Ģibuļu - Īves - Kolkas - Ķūļciema - Laidzes - Laucienes - Lubes - Mērsraga - Valdgales - Vandzenes - Virbu.

## Teritoriālais iedalījums (2008)
### Pilsētas
* Stende
* Talsi
* Valdemārpils ar lauku teritoriju

### Novadi
* Rojas novads
** Rojas pagasts
** Mērsraga pagasts
* Sabiles novads
** Sabile
** Abavas pagasts

### Pagasti
Balgales pagasts, 
Dundagas pagasts, 
Ģibuļu pagasts, 
Īves pagasts, 
Kolkas pagasts, 
Ķūļciema pagasts, 
Laidzes pagasts, 
Laucienes pagasts, 
Lībagu pagasts, 
Lubes pagasts, 
Strazdes pagasts, 
Valdgales pagasts, 
Vandzenes pagasts, 
Virbu pagasts.

## Likvidācija
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu"  un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu"  2009. gada 1. jūlijā Talsu rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidoti Dundagas novads, Rojas novads un Talsu novads.

2010. gadā Mērsraga pagasts atdalījās no Rojas novada un izveidoja savu Mērsraga novadu.

## Atsauces
Ventspils rajons

**Ventspils rajons** bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR (1949-1962, 1967-1990) un Latvijas Republikas (1990-2009) sastāvā. Tas atradās Kurzemes ziemeļrietumos un tas robežojās ar Talsu rajonu, Kuldīgas rajonu, Liepājas rajonu un Baltijas jūru.
Rajona centrs bija Ventspils pilsēta, kas pati neietilpa Ventspils rajonā un bija patstāvīga republikas pakļautības pilsēta ar savu pašvaldību.

## Izveide un reorganizācija
1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas rezultātā **[[Ventspils apriņķis]]** tika sadalīts Dundagas un Ventspils rajonos. 1952. - 1953. gadā Ventspils rajons ietilpa Liepājas apgabalā. 1956. gadā, likvidējot Alsungas rajonu, Ventspils rajonam pievienoja Jūrkalni, bet atdalīja Ziras. Laikā no 1962. gada aprīļa līdz 1967. gada janvārim Ventspils rajons bija sadalīts starp Talsu un Kuldīgas rajoniem. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.

## Teritoriālais iedalījums (1983)
### Pilsētas
* Piltene ar lauku teritoriju

### Ciemi
Ances - Jūrkalnes - Popes - Puzes - Tārgales - Ugāles - Usmas - Užavas - Vārves - Ziru - Zlēku

## Teritoriālais iedalījums (2008)
### Pilsētas
Piltene ar lauku teritoriju

### Pagasti
Ances pagasts - Jūrkalnes pagasts - Popes pagasts - Puzes pagasts - Tārgales pagasts - Ugāles pagasts - Usmas pagasts - Užavas pagasts - Vārves pagasts - Ziru pagasts - Zlēku pagasts

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

## Likvidācija
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu"  un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu"  2009. gada 1. jūlijā Ventspils rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidots **[[Ventspils novads]]**.

## Daba
### Upes
* Venta
* Abava
* Užava
* Irbe
* Lūžupe

### Ezeri
* Usmas ezers
* Puzes ezers
* Būšnieku ezers

### Rezervāti
* Moricsalas rezervāts

### Līdzenumi
* Usmas līdzenums

### Purvi
* Sārnates purvs
* Lūžņas purvs
* Vārves purvs
* Vasenieku purvs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ventspils rajona teritorijas izmaiņas pēckara gados
Liepājas rajons

**Liepājas rajons** bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR (1949—1990) un Latvijas Republikas (1990—2009) sastāvā. Tas atradās Kurzemes dienvidrietumos un robežojās ar Ventspils rajonu, Kuldīgas rajonu, Saldus rajonu, Liepājas pilsētu, Lietuvu un Baltijas jūru.
Tas pēc platības bija lielākā administratīvā iedalījuma vienība Latvijā.

## Izveide un reorganizācija
1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālajā reformā **[[Liepājas apriņķis]]** tika sadalīts Liepājas un Priekules rajonos. 1952.—1953. gadā Liepājas rajons ietilpa Liepājas apgabalā. 1959. gadā Liepājas rajonam tika pievienots Priekules rajons, bet 1962. gadā lielākā daļa no Aizputes rajona. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Liepājas rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.

## Teritoriālais iedalījums (1983)
### Pilsētas
* Aizpute
* Durbe ar lauku teritoriju
* Grobiņa
* Priekule

### Pilsētciemati
* Pāvilosta
* Vaiņode

### Ciemi
Aizputes - Bārtas - Bunkas - Cīravas - Embūtes - Gaviezes - Gramzdas - Grobiņas - Dunalkas - Kalētu - Kalvenes - Kazdangas - Lažas - Medzes - Nīcas - Otaņķu - Priekules - Rucavas - Sakas - Sikšņu - Tadaiķu - Vaiņodes - Vecpils - Vērgales - Virgas.

## Teritoriālais iedalījums (2008)
### Pilsētas
* Aizpute
* Grobiņa
* Pāvilosta
* Priekule

### Novadi
* Durbes novads
** Durbe ar lauku teritoriju
** Tadaiķu pagasts

### Pagasti
Aizputes pagasts - Bārtas pagasts - Bunkas pagasts - Cīravas pagasts - Dunalkas pagasts - Dunikas pagasts - Embūtes pagasts - Gaviezes pagasts - Gramzdas pagasts - Grobiņas pagasts - Kalētu pagasts - Kalvenes pagasts - Kazdangas pagasts - Lažas pagasts - Medzes pagasts - Nīcas pagasts - Otaņķu pagasts - Priekules pagasts - Rucavas pagasts - Sakas pagasts - Vaiņodes pagasts - Vecpils pagasts - Vērgales pagasts - Virgas pagasts.
## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

## Likvidācija
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu"  un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu"  2009. gada 1. jūlijā Liepājas rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidots:

* **[[Aizputes novads]]**, 
* **[[Durbes novads]]**, 
* **[[Grobiņas novads]]**, 
* **[[Nīcas novads]]**,
* **[[Pāvilostas novads]]**,
* **[[Priekules novads]]**, 
* **[[Rucavas novads]]**, 
* **[[Vaiņodes novads]]**.

## Atsauces
Kuldīgas rajons

**Kuldīgas rajons** bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR (1949—1990) un Latvijas Republikas (1990—2009) sastāvā. Tas atradās Kurzemes vidienē un robežojās ar Tukuma rajonu, Talsu rajonu, Ventspils rajonu, Liepājas rajonu un Saldus rajonu.

## Izveide un reorganizācija
1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Kuldīgas apriņķis tika likvidēts un tā teritorija iekļauta Kuldīgas, Auces, Saldus un Skrundas lauku rajonos.
1952.—1953. gadā Kuldīgas rajons ietilpa Liepājas apgabalā. 1956. gadā Kuldīgas rajonam tika pievienota daļa no Alsungas rajona, bet 1959. gadā daļa no Skrundas rajona. Laikā no 1962. gada aprīļa līdz 1967. gada janvārim Kuldīgas rajonam bija pievienota arī Ventspils rajona daļa Ventas labajā krastā. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Kuldīgas rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem. Rajona padome turpināja izmantot bijušā Kuldīgas apriņķa ģerboni.

## Teritoriālais iedalījums (1983)

### Pilsētas
* Kuldīga

### Pilsētciemati
* Alsunga ar lauku teritoriju
* Skrunda ar lauku teritoriju

### Ciemi
Ēdoles — Gudenieku — Ievukalnu — Kabiles — Kurmāles — Laidu — Nīkrāces — Padures — Raņķu — Rendas — Rudbāržu — Rumbas — Snēpeles — Turlavas — Vārmes.

## Teritoriālais iedalījums (2008)

### Pilsētas
* Kuldīga
* Skrunda ar lauku teritoriju

### Pagasti
Alsungas pagasts — Ēdoles pagasts — Gudenieku pagasts — Īvandes pagasts — Kabiles pagasts — Kurmāles pagasts — Laidu pagasts — Nīkrāces pagasts — Padures pagasts — Pelču pagasts — Raņķu pagasts — Rendas pagasts — Rudbāržu pagasts — Rumbas pagasts — Snēpeles pagasts — Turlavas pagasts — Vārmes pagasts.

## Iedzīvotāju
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

## Likvidācija
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu" un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu" 2009. gada 1. jūlijā Kuldīgas rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidoti

* **[[Alsungas novads]]**
* **[[Kuldīgas novads (2009—2021)|Kuldīgas novads]]**,
* **[[Skrundas novads]]**.

## Atsauces
Saldus rajons

**Saldus rajons** bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR (1949-1990) un Latvijas Republikas (1990-2009) sastāvā. Tas atradās Kurzemes dienvidos un robežojās ar Dobeles rajonu, Tukuma rajonu, Kuldīgas rajonu, Liepājas rajonu un Lietuvu.

## Izveide un reorganizācija
1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas rezultātā **[[Kuldīgas apriņķis]]** tika sadalīts Kuldīgas, Saldus un Skrundas rajonos. 1952. - 1953. gadā Saldus rajons ietilpa Liepājas apgabalā. 1959. gadā Saldus rajonam tika pievienota likvidētā Auces rajona rietumu daļa un Skrundas rajona dienvidu daļa. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Saldus rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.

## Teritoriālais iedalījums (1983)
### Pilsēta
* Saldus

### Pilsētciemats
* Brocēni ar lauku teritoriju

### Ciemi
Blīdenes - Ezeres - Gaiķu - Jaunauces - Jaunlutriņu - Kursīšu - Lutriņu - Nīgrandes - Novadnieku - Pampāļu - Remtes - Rubas - Saldus - Vadakstes - Viestura - Zaņas - Zirņu.

## Teritoriālais iedalījums (2008)
### Pilsētas
* Saldus
### Novadi
* Brocēnu novads
** Brocēnu pilsēta
** Brocēnu lauku teritorija
** Blīdenes pagasts
** Remtes pagasts

### Pagasti
Ezeres pagasts, 
Gaiķu pagasts,
Jaunauces pagasts, 
Jaunlutriņu pagasts, 
Kursīšu pagasts, 
Lutriņu pagasts, 
Nīgrandes pagasts, 
Novadnieku pagasts, 
Pampāļu pagasts, 
Rubas pagasts, 
Saldus pagasts, 
Šķēdes pagasts, 
Vadakstes pagasts, 
Zaņas pagasts, 
Zirņu pagasts, 
Zvārdes pagasts.
## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

## Likvidācija
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu"  un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu"  2009. gada 1. jūlijā Saldus rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidoti

* **[[Brocēnu novads]]** un
* **[[Saldus novads (2009—2021)|Saldus novads]]**.

## Atsauces
Dobeles rajons

**Dobeles rajons** bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR (1949—1990) un Latvijas Republikas (1990—2009) sastāvā. Tas atradās Zemgales dienvidrietumos un robežojās ar Saldus rajonu rietumos, Tukuma rajonu ziemeļos, Jelgavas rajonu austrumos un Lietuvu dienvidos.

## Izveide un reorganizācija
1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Jelgavas apriņķis tika sadalīts Auces, Dobeles, Elejas un Jelgavas rajonos. 1952.—1953. gadā Dobeles rajons ietilpa Liepājas apgabalā. 1959. gadā (citur - 1956. g.) Dobeles rajonam pievienoja Auces rajonu. No 1962. līdz 1967. gadam Dobeles rajonam bija pievienota daļa no Jelgavas rajona. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Dobeles rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.

## Teritoriālais iedalījums (1983)
### Pilsētas
* Dobele
* Auce ar lauku teritoriju

### Pilsētciemats
* Bēne ar lauku teritoriju

### Ciemi
Annenieku - Augstkalnes - Auru - Austrumu - Bērzes - Bikstu - Bites - Bukaišu - Dobeles - Krimūnu - Lielauces - Naudītes - Penkules - Tērvetes - Ukru - Vītiņu

## Teritoriālais iedalījums (2008)
### Pilsētas
* Dobele
* Auce ar lauku teritoriju

### Novadi
* Tērvetes novads
** Augstkalnes pagasts
** Bukaišu pagasts
** Tērvetes pagasts

### Pagasti
Annenieku pagasts - Auru pagasts - Bēnes pagasts - Bērzes pagasts - Bikstu pagasts - Dobeles pagasts - Īles pagasts - Jaunbērzes pagasts - Krimūnu pagasts - Lielauces pagasts - Naudītes pagasts - Penkules pagasts - Ukru pagasts - Vītiņu pagasts - Zebrenes pagasts

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

## Likvidācija
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu"  un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu"  2009. gada 1. jūlijā Dobeles rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidoti šādi novadi:
* **[[Auces novads]]** 
* **[[Dobeles novads (2009—2021)|Dobeles novads]]**
* **[[Tērvetes novads]]**.

## Ģeogrāfija
Lielu daļu no Dobeles rajona aizņēma Zemgales līdzenums, ziemeļaustrumus — Rīgas smiltāju līdzenums, bet rietumus — Austrumkurzemes augstiene. Lielākās upes&nbsp;— Bērze, Auce. Lielākie ezeri&nbsp;— Zebrus ezers, Lielauces ezers.
Iedzīvotāju skaits 01.01.2005 (http://www.pmlp.gov.lv/images/documents/ST_01_08.PDF ) - 38066.

### Dabas veidojumi
* Dobeles meteorīta krāteris
* Tērvetes dabas parks ar informācijas centru

## Atsauces

## Skatīt arī
* Latvijas administratīvais iedalījums (2009)

## Ārējās saites
* Dobeles rajona padomes portāls
Rīgas rajons

**Rīgas rajons** bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR (1949—1990) un Latvijas Republikas (1990—2009) sastāvā. Tas atradās Rīgas apkārtnē (daļēji Vidzemē un daļēji Zemgalē) un robežojās ar Tukuma rajonu, Jelgavas rajonu, Bauskas rajonu, Ogres rajonu, Cēsu rajonu, Limbažu rajonu un Rīgas līci. Rīgas rajons pēc iedzīvotāju skaita bija Latvijas vislielākais rajons.

## Izveide un reorganizācija
1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālajā reformā Rīgas apriņķis tika sadalīts Baldones, Rīgas, Saulkrastu un Siguldas rajonos. 1952.—1953. gadā Rīgas rajons ietilpa Rīgas apgabalā. 1956. un 1959. gadā Rīgas rajonam tika pievienotas Saulkrastu rajona un Baldones rajona daļas, bet 1962. gadā Siguldas rajona lielākā daļa. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Rīgas rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.

## Teritoriālais iedalījums (1983)
### Pilsētas
* Olaine
* Sigulda
### Pilsētciemati
* Baldone
* Baloži
* Saulkrasti ar lauku teritoriju
* Vangaži

### Ciemi
Allažu — Ādažu — Babītes — Baldones — Carnikavas — Dalbes — Daugmales — Garkalnes — Inčukalna — Krimuldas — Ķekavas — Mālpils — Mārupes — Ropažu — Salaspils — Sējas — Siguldas — Stopiņu.

## Teritoriālais iedalījums (2008)
### Pilsētas
* Baldone (novada centrs)
* Baloži
* Olaine
* Salaspils ar lauku teritoriju
* Saulkrasti ar lauku teritoriju
* Sigulda (novada centrs)
* Vangaži

### Novadi
* Ādažu novads
* Baldones novads
** Baldones pilsēta
** Baldones pagasts
* Carnikavas novads
* Garkalnes novads
* Inčukalna novads
** Vangažu pilsēta
** Inčukalna pagasts
* Krimuldas novads
** Krimuldas pagasts
** Lēdurgas pagasts
* Mārupes novads
* Ropažu novads
* Sējas novads
* Siguldas novads
** Siguldas pilsēta
** Allažu pagasts
** Mores pagasts
** Siguldas pagasts
* Stopiņu novads

### Pagasti
Babītes pagasts — Daugmales pagasts — Ķekavas pagasts — Mālpils pagasts — Olaines pagasts — Salas pagasts.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

## Likvidācija
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu"  un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu"  2009. gada 1. jūlijā Rīgas rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidoti
* Ādažu novads
* Babītes novads
* Carnikavas novads
* Garkalnes novads
* Inčukalna novads
* Krimuldas novads
* Ķekavas novads
* Mālpils novads
* Mārupes novads
* Olaines novads
* Ropažu novads
* Salaspils novads
* Saulkrastu novads
* Sējas novads
* Siguldas novads
* Stopiņu novads.

## Piezīmes un atsauces
Akmeisms

**Akmeisms** (no grieķu *ακμή* 'uzplaukuma laiks, virsotne') bija dzejas strāvojums krievu literatūrā 20. gs. padsmitajos un divdesmitajos gados. Akmeisms izveidojās kā pretreakcija uz simbolismu. Simbolisma misticismam akmeisms pretstatīja konkrētu, juteklisku pasaules uztveri, atgriešanos pie vārdu sākotnējām nozīmēm, atsakoties no to simboliskās daudznozīmības.

Par akmeisma pamatlicējiem uzskatāmi dzejnieki Nikolajs Gumiļevs, Sergejs Gorodeckis, Osips Mandelštams, Anna Ahmatova, Georgijs Ivanovs, Mihails Kuzmins u.c. Akmeisti 1911. gadā izveidoja apvienību "Poētu cehs" (*Цех поэтов*), kas pastāvēja līdz 1914. gadam un no 1920. līdz 1922. gadam. Akmeisti sadarbojās ar žurnālu *Аполлон*, no 1912. līdz 1913. gadam izdeva žurnālu *Гиперборей*, "Poētu ceha" gadagrāmatas.
Jaunākā Eda

[thumb|250px|Jaunākās Edas titullapa (18. gadsimta islandiešu [rokraksts)]]
**Jaunākā Eda**, **Prozas Eda** vai **Snorri Eda** () ir islandiešu vēsturnieka un dzejnieka Snorri Sturlusona sastādīts dzejošanas pamācību un mītu kopums.

Jaunākā Eda uzrakstīta aptuveni 1220. gadā un saglabājusies septiņos rokrakstos, kas uzrakstīti no apmēram 1300. līdz 1600. gadam. Viens no nozīmīgākajiem rokrakstiem ir "Upsālas kodekss", kurš datējams ar apmēram 1330. gadu.

## Saturs
Jaunākā Eda sastāv no trim daļām: *Gylfaginning* (apm. 20 000 vārdu), *Skáldskaparmál* (apm. 50 000 vārdu) un *Háttatal* (apm. 20 000 vārdu). Pirmajā daļā ķēniņš Gilvi sastopas ar āsiem, kuri viņam izstāsta par skandināvu dievu panteonu. Otrajā daļā Ēgirs sarunājas ar dzejas dievu Brāgi, un Brāgi Ēgiram apraksta kenningus, kā arī min daudzus to piemērus. Viņš arī apraksta dzejas valodu (piemēram, heiti lietojumu). Trešajā daļā blakus pamattekstam apskatīta dzejas metrika un stils, minot arī piemērus.

## Skatīt arī
* Poētiskā Eda

## Atsauces

## Ārējās saites
Ežēns Jonesko

**Ežēns Jonesko** (*Eugène Ionesco*, dz. *Eugen Ionescu*, dzimis 1909. gada 26. novembrī, miris 1994. gada 28. martā) bija rumāņu izcelsmes dramaturgs, kas dzīvoja Francijā un rakstīja franču valodā. Jonesko uzskatāms par vienu no izcilākajiem absurda drāmas autoriem.

Jonesko dzimis Slatinā Rumānijā, viņa tēvs bija rumānis, māte – francūziete. Lielāko daļu bērnības Jonesko pavadījis Francijā, bet pēc vecāku šķiršanās 1925. gadā kopā ar tēvu atgriezās uz dzīvi Rumānijā, kur studēja franču literatūru Bukarestes Universitātē (1928–1933).

Jonesko 1938. gadā kopā ar sievu un meitu devās uz Franciju, lai iegūtu doktora grādu. 1939. gadā sākās Otrais pasaules karš, un Jonesko ģimene palika Francijā.

## Nozīmīgākās lugas

* "Plikpaurainā dziedātāja" (*La Cantatrice chauve*, 1950)
* "Mācību stunda" (*La Leçon*, 1951)
* "Krēsli" (*Les Chaises*, 1952)
* "Pienākuma upuri"(*Victimes du devoir*, 1953)
* "Degunradži" (*Rhinocéros*, 1959)
* "Makbets" (*Macbett*, 1972)
Džozefs Konrads

**Džozefs Konrads** (, dzimis **Juzefs Teodors Konrāds Kožeņovskis** () , miris ) bija poļu izcelsmes britu rakstnieks-romānists. Konrads bieži tiek uzskatīts par vienu no modernisma literatūras priekštečiem. Daudzi kritiķi uzskata Konradu par vienu no izcilākajiem romānistiem angļu literatūrā, kaut arī angļu valodu Konrads apguva pēc 20 gadu vecuma un sadzīvē runāja ar poļu akcentu.

## Dzīvesgājums

Dzimis mūsdienu Berdičivā (mūsdienās Ukrainā) poļu patriota un tulkotāja Apollo Kožeņovska ģimenē, kura bija izsūtīta par piedalīšanos Janvāra sacelšanās sagatavošanā. Vienpadsmit gadu vecumā kļuva par bāreni. Sešpadsmit gadu vecumā devās uz Marseļu, kur iestājās darbā Francijas flotē. 1878. gadā pārgāja darbā Anglijas tirdzniecības flotē, kur 1886. gadā ieguva Anglijas pilsonību un pieņēma vārdu Džozefs Konrads. Strādājot flotē, apceļoja gandrīz visu pasauli. 1894. gadā pameta jūrnieka darbu un nopietni pievērsās rakstniecībai. Daudziem romāniem iedvesmu viņš guva no jūrā piedzīvotā. 1896. gadā Džozefs Konrads apprecējās. Kaut arī augsti vērtēts angļu intelektuāļu aprindās, plašu popularitāti ieguva tikai 1913. gadā ar romānu *Chance*.

Izmantojot Džozefa Konrada darbus, radītas vairākas plaši pazīstamas kinofilmas, piemēram, Alfreda Hičkoka 1936. gada filma "Sabotāža" (*Sabotage*), Ridlija Skota 1977. gada filma "Duelanti" (*The Duellists*) un Frānsisa Forda Kopolas 1979. gada filma "Mūsdienu apokalipse".

## Tulkojumi latviešu valodā
* "Almajera muļķība" (*Almayer's Folly*, 1895). Tulk. Gatis Višņevskis. Rīga: Burtlicis Burkšķis, 2015.
* "Burinieka "Narciss" nēģeris" (*The Nigger of the 'Narcissus*', 1897). Tulk. Rihards Valdess. Rīga: VAPP, 1941; Rīga: Liesma, 1993.
* "Tumsas sirds" (*Heart of Darkness*, 1899). Tulk. Uldis Priede. Rīga: Atēna, 1998.
* "Lords Džims" (*Lord Jim*, 1900). Tulk. Zane Rozenberga. Rīga: Daugava, 1999.
* "Taifūns" (*Typhoon*, 1902). Tulk. Andrejs Johansons. Stokholma: Parnass, 1950; Rīga: Liesma, 1993.
* "Sēkļos" (*The Rescue, A Romance of the Shallows*, 1920). Tulk. Roberts Kroders. Rīga: Saule, 1925.

## Ārējās saites
Vecākā Eda

thumb|250px|Vecākās Edas angļu tulkojuma titullapa (1908).
**Vecākā Eda** ir 34 islandiešu poēmu kopums, kas pamatā saglabājies islandiešu viduslaiku rokrakstā *Codex Regius*. Kopā ar Jaunāko Edu Vecākā Eda sniedz vispilnīgāko informāciju par skandināvu mitoloģiju. Vecākā Eda ir anonīma; tajā daudz lietotas vienkāršās strofiskās formas, kā arī aliterācija. Vecāko Edu var iedalīt divās daļās, no kurām vienā atrodamas mītiskās leģendas, savukārt otrajā stāsti par varoņiem.

*Codex Regius* tika sarakstīts 13. gadsimtā, taču par tā atrašanās vietu nekas nebija zināms līdz pat 1643. gadam, kad to savā īpašumā ieguva Skalholtas bīskaps, kurš uzskatīja, ka to 12. gadsimtā uzrakstījis islandiešu priesteris Sēmunds Mācītais. Lai arī mūsdienās šis apgalvojums tiek noraidīts, Vecāko Edu mēdz saukt arī par Sēmunda Edu.
Hulio Kortasars

**Hulio Kortasars** (*Julio Cortázar*, dzimis 1914. gada 26. augustā Briselē, miris 1984. gada 12. februārī Parīzē) bija nozīmīgs argentīniešu rakstnieks, darbojies galvenokārt prozā.

Kortasars dzimis Briselē Beļģijā. Kad viņam bija četri gadi, viņa vecāki atgriezās Argentīnā. Kortasars studējis Buenosairesas Universitātē, tad vairākus gadus strādājis par skolotāju. 1944. gadā viņš kļuva par franču literatūras profesoru Kujo nacionālajā universitātē Mendosā.

1951. gadā Kortasars emigrēja uz Franciju, kur dzīvoja līdz pat savai nāvei.

## Kortasara darbi latviešu valodā

* Stāstu krājums "Cita debess" (Rīga: Liesma, 1976., tulk. Valda Kampara, Gundega Ramosa)
* Romāns "Klasīšu spēle" (Rīga: Jumava, 2001., tulk. Edvīns Raups)
* Stāstu krājums "Stāsti" (Rīga: Atēna, 2006., tulk. Guntis Valujevs)
* Stāstu krājums "Kāds, vārdā Lūkass" (Rīga: Atēna, 2008., tulk. Guntis Valujevs)

## Ārējās saites
Āsi

[thumb|250px|Āsi ap [Baldrs|Baldra ķermeni. Kristofers Ekelsbergs, 1817]]
**Āsi** (, vsk. *Áss*, siev. dz. *Ásynja*, siev. dz. dsk. *Ásynjur*) ir galvenā dievu grupa skandināvu mitoloģijas dievu panteonā. Āsu valdnieks ir Odins, un tajā ietilpst arī tādi dievi kā Friga, Tors, Baldrs un Tīrs. Pastāv arī otra dievu grupa — vāni —, no kuriem daži dievi (Njords, Freirs, Freija) nonāca pie āsiem pēc āsu un vānu kara. Vāni pamatā saistīti ar auglību, savukārt āsi ar spēku un karu.

Āsi saglabāja jaunību, ēdot Idunas ābolus (taču viņus varēja nogalināt).

Tiek uzskatīts, ka etimoloģiski vārds *áss* radies no protoindeiropiešu **ansu-* 'elpa, dievs'.

## Āsu uzskaitījums

* Baldrs (nevainības un skaistuma dievs)
* Brāgi (dzejas dievs)
* Forseti (taisnības dievs)
* Freija (mīlas un auglības dieviete; sākotnēji vānu grupā)
* Freirs (auglības un mīlas dievs; sākotnēji vānu grupā)
* Friga (ģimenes un auglības dieviete)
* Hods (aklais aukstuma un tumsas dievs)
* Heimdals (sargs)
* Hēnirs (neizlēmīgais dievs)
* Iduna (jaunības, auglības un nāves dieviete)
* Loki (jokdaris)
* Nanna (Baldra sieva)
* Njords (jūrniecības dievs; sākotnēji vānu grupā)
* Odins (dievu valdnieks, gudrības un kara dievs)
* Siva (Odina sieva)
* Tīrs (kaujas un drošsirdības dievs)
* Tors (pērkona un kaujas dievs)
* Ulls (medību dievs)
* Vāli (atriebības dievs)
* Vē (deva cilvēkiem runasspējas)
* Vidars (klusuma un atriebības dievs)
* Vili (deva cilvēkiem prātu un emocijas)
Milans Kundera

**Milans Kundera** (, —) bija čehu/franču rakstnieks. 1975. gadā pameta Čehoslovākiju, no 1981. gada — Francijas pilsonis. Viņa pazīstamākais darbs ir romāns "Nepanesamais esības vieglums" (*Nesnesitelná lehkost bytí*, 1984), kas izdots arī latviešu valodā.

Milans Kundera dzimis ievērojama čehu muzikologa un pianista Ludvīka Kunderas, Brno Mūzikas akadēmijas vadītāja (1948—1961), ģimenē. Jau agrā bērnībā Milans Kundera mācījies klavierspēli, vēlāk studējis muzikoloģiju.

Kundera studējis literatūru un estētiku Kārļa universitātes Prāgā Mākslu fakultātē, bet pēc neilga laika pārgāja uz kinoakadēmiju. 1950. gadā politisku iemeslu dēļ viņš uz laiku bija spiests pārtraukt studijas. 1952. gadā pēc studiju beigšanas viņš kļuva par pasaules literatūras lektoru kinoakadēmijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Nepanesamais esības vieglums (fragments)
Puertoriko

**Puertoriko** (*Puerto Rico*), oficiāli **Puertoriko Asociētā Valsts** (; ), ir ASV valdījums Vestindijā, Lielajās Antiļu salās. Aizņem Puertoriko salu (8674 km²), kā arī Vjekesu (134 km²), Monu (54 km²), Kulebru (28 km²) un citas mazākas salas. Ziemeļos Puertoriko apskalo Atlantijas okeāns, dienvidos — Karību jūra.

Puertoriko atrodas pašos Lielo Antiļu salu austrumos. Puertoriko ir kalnains reljefs, te valda tropisks klimats, un salu klāj bagātīgs augājs.

Puertoriko ir sava konstitūcija un savas likumdošanas, izpildvaras un tiesu iestādes. Saikne ar Amerikas Savienotajām Valstīm ir kopīga pilsonība, valūta un aizsardzība.

## Ārējās saites
Aminospirti

**Aminospirti** ir alifātiski savienojumi, kas satur aminogrupu (-NH2) un hidroksilgrupu (-OH). Aminogrupa un hidroksilgrupa parasti atrodas pie dažādiem oglekļa atomiem. Aminospirti ir bāziskas vielas ar augstu kušanas temperatūru. Aminospirtus iegūst amonjakam vai amīniem reaģējot ar alkēnu oksīdiem vai halogēnspirtiem. Praktiska nozīme ir etanolamīnam. Aminospirtu atvasinājumi ir daži alkaloīdi (efedrīns) un hormons adrenalīns.
Aminoketoni

**Aminoketoni** ir ketoni, kuru molekulā viens vai vairāki ūdeņraža atomi ir aizvietoti ar aminogrupu. Aminoketoni var saturēt vairākas aminogrupas un ketogrupas. Aminoketoni ar pirmējo aminogrupu molekulā ir nestabili un polimerizējas. Tos lieto sāļu veidā. Otrējie, trešējie un aromātiskie aminoketoni ir daudz stabilāki. Tos iegūst no aldehīdiem vai ketoniem. Aminoketonu lieto par aminospirtu un heterociklisko savienojumu izejvielām. Daudzi aminoketoni ir bioloģiski aktīvas vielas.

## Atsauces

### Skatīt arī
* Organiskās vielas
Stefans Malarmē

**Stefans Malarmē** (*Stéphane Mallarmé*, īstā vārdā **Etjēns Malarmē** (*Étienne Mallarmé*), dzimis  Parīzē, miris ) bija franču dzejnieks, viens no simbolisma literatūras aizsācējiem.

Malarmē vadībā radās mākslinieku un intelektuāļu apvienība *les Mardistes*, kurā iekļāvās arī, piemēram, Moriss Meterlinks, Emils Verharns, Pols Valerī, Rainers Marija Rilke, Anrī Žids u.c.

Malarmē darbiem raksturīga izcila muzikalitāte, neparastas ritmiskas un gramatiskas konstrukcijas, viņa dzejā liela nozīme asociācijām un vārdu un simbolu daudznozīmībai. Viņš uzskatāms par vienu no modernās dzejas pamatlicējiem, no viņa spēcīgi ietekmējušies ne tikai citi simbolisti, bet arī dadaisti, sirreālisti u.c. Malarmē bijis autoritāte arī tādiem poststrukturālisma teorētiķiem kā Rolāns Barts un Žaks Deridā.
Igaunijas Reformu partija

**Igaunijas Reformu partija** (*Eesti Reformierakond, ER*) ir liberāla politiska partija Igaunijā. Tai ir lielākā pārstāvniecība Igaunijas parlamentā.

Partija dibināta 1994. gadā. Tā piedalījusies vairumā mūsdienu Igaunijas valdību, tāpēc tās politiskā ietekme un pieredze ir visai liela. Partijas ideoloģija balstās uz klasisko liberālismu Miltona Frīdmana un Frīdriha Hajeka izpratnē.

Reformu partijas priekšsēdētājs kopš 2024. gada septembra ir Kristens Mihals. Viņš ir arī Igaunijas premjerministrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Tēvzemes savienība (Igaunija)

**Tēvzemes savienība**, arī partija **"Isamaaliit"** (*Erakond Isamaaliit, IL*) bija konservatīva politiska partija Igaunijā.

Dibināta 1996. gadā, apvienojoties Igaunijas Nacionālās Neatkarības partijai (*Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei, ERSP*) un partijai *Isamaa* (*Rahvuslik Koonderakond "Isamaa"*). Šo partiju kodols bija padomju laika disidenti un tās aktīvi piedalījās Igaunijas neatkarības atgūšanā.

Partijas ideoloģija balstās uz kristīgo demokrātiju un nacionālismu.

Viens no partijas līderiem - Marts Lārs (*Mart Laar*) divas reizes (1992-1994 un 1999-2002) bija Igaunijas premjers. Kopš 2007. gada *Riigikogu* vēlēšanām - valdošajā koalīcijā.

Pēdējais (2006. g.) partijas līderis - bijušais Igaunijas izglītības ministrs Teniss Lukass (*Tõnis Lukas*).

2006. g. partija apvienojās ar Savienību republikai - Res Publika, veidojot vienotu partiju Par Tēvzemi un Res Publica apvienība (*Isamaa ja Res Publica Liit*).
Sociāldemokrātiskā partija (Igaunija)

**Sociāldemokrātiskā partija** (*Sotsiaaldemokraatlik Erakond, SDE*) ir sociāldemokrātiska politiska partija Igaunijā. Pašreizējais partijas vadītājs ir Lauri Lēmets.

Dibināta 1990. gadā, no 1996. gada līdz 2004. gadam partijas nosaukums bija Moderāti (Mērenie) (*Mõõdukad*).

Vairākas reizes bijusi valdošajā koalīcijā. 2004. gada Eiroparlamenta vēlēšanās uzvarēja, iegūstot trīs no sešām parlamenta deputātu vietām.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Adriāns

**Adriāns** jeb **Adrians**, pilnā vārdā **Publijs Elijs Trajāns Adriāns** (; dzimis , miris ) bija  Nervas–Antonīnu dinastijas Romas imperators (117-138), trešais no t. s. "pieciem labajiem imperatoriem".

Dzimis Italikā (*Italica*), mūsdienu Seviļas pievārtē. Viņa tēvs bija senators un imperatora Trajāna brālēns.

Militārā ziņā Adriāna valdīšanas laiks bija relatīvi mierīgs, tika pamesti vairāki Trajāna laika iekarojumi Mezopotāmijā. Taču daudz pūļu prasīja Bar Kohbas sacelšanās apspiešana, pēc kuras tika nopostīta Jeruzaleme. Tajā pašā laikā Adrians ļoti daudz laika pavadīja ceļojumos pa impēriju kopā ar karavīriem un ierēdņiem, un ikdienā valkāja militāru tērpu.

Galveno vērību imperators veltīja valsts ekonomikai, tika uzbūvētas daudzas celtnes — teātri, termas un bibliotēkas. Adriāns nocietināja impērijas ziemeļu robežas izbūvējot nocietinājumu sistēmas — *limes*. Īpaši ievērojama ir viņa laikā uzbūvētā nocietinājumu sistēma Britānijā — Adriāna valnis. Apceļoja praktiski visas impērijas provinces. Būdams liels Grieķijas un tās kultūras cienītājs, vēlējās padarīt Atēnas par visas impērijas kultūras centru, tāpēc izvērsa plašu celtniecību arī tur.

## Ārējās saites

## Skatīt arī
* Pieci labie imperatori
Visente Aleiksandre

**Visente Aleiksandre** (, pilnā vārdā *Vicente Pío Marcelino Cirilo Aleixandre y Merlo*) (* 1898. gada 26. aprīlī, † 1984. gada 14. decembrī) - viens no ievērojamākamajiem XX gadsimta spāņu dzejniekiem. 1977. gada Nobela prēmijas laureāts.

Dzimis Seviļā, Spānijā. Studējis tieslietas Madrides universitātē. 1925. gadā smagas slimības dēļ Aleiksandre spiests vairākus mēnešus pavadīt gultā. Šajā laikā viņš pievērsās literatūrai.

Pirmajos krājumos "Apjoms" (*Ámbito*, 1928), "Zobeni kā lūpas" (*Espadas como labios*, 1932) - sirreālisma ietekme.

Pēc Spānijas pilsoņu kara izdevis krājumu "Paradīzes ēna" (*Sombra del paraiso*, 1944), kur parādās panteisma filozofijas ietekme.

Izcilākie darbi - pēdējie dzejoļu cikli "Piepildījuma dzejas" (*Poemas de la consumación*, 1968) un "Iekšējie dialogi" (*Diálogos del conocimiento*, 1974).

## Ārējās saites
Gustavo Adolfo Bekers

thumb|Gustavo Adolfo Bekers

**Gustavo Adolfo Bekers** (*Gustavo Adolfo Bécquer*, īstajā vārdā *Gustavo Adolfo Domínguez Bastida*) (dzimis 1836. gada 17. februārī, miris 1870. gada 22. decembrī) - 19. gadsimta spāņu romantisma dzejnieks un stāstu autors. Vidēji atzīts dzīves laikā, tagad uzlūkots par vienu no ievērojamākajiem spāņu 19. gadsimta autoriem. Pazīstamākie darbi "Dzejas" (*Rimas*) un "Leģendas" (*Leyendas*).

Dzimis Seviļā, Spānijā, un agri kļuvis par bāreni. Jaunībā pārvācies uz Madridi, kur piekopis bohēmisku dzīvesveidu, piestrādādams par žurnālistu. Miris 34 gadu vecumā lielā nabadzībā. Ietekmējies no Hofmaņa un Heines.

Mūsdienās Bekera dzeja ir hrestomātiska spāņu vidusskolu programmu sastāvdaļa.
Alanīns

**Alanīns** (***Ala***, 2-aminopropionskābe, CH3CHNH2COOH) ir α-aminoskābe. Alanīns ir balta kristāliska viela. Alanīns ir otra vienkāršākā aminoskābe, pēc glicīna. Tam ir divi optiskie izomēri. Alanīnam ir arī struktūrizomērs — β-alanīns (CH2(NH2)CH2COOH).

## Atrašanās dabā
L-alanīns ir viena no 20 dzīvo organismu olbaltumvielās sastopamajām aminoskābēm. D-alanīns ir sastopams dažās baktērijās. Alanīns ir otrā izplatītākā aminoskābe olbaltumvielās, pēc leicīna.
Alanīns aknās viegli pārvēršas par glikozi un atpakaļ (tā saucamais glikozes-alanīna cikls). Tādēļ alanīns pieder pie aizstājamām aminoskābēm, ko organisms sintezē pats. Ja organismam trūkst ogļhidrātu, tas veido tos no muskuļu olbaltumvielās esošā alanīna, lai nodrošinātu glikozes līmeni asinīs.

β-Alanīns kā bēta aminoskābe olbaltumvielu sastāvā neietilpst, taču tas ir aminoskābju vielmaiņas produkts. β-Alanīna struktūra ietilpst vairāku svarīgu bioloģiski aktīvu vielu (karnozīna, anserīna, kofermenta A, pantotēnskābes) sastāvā.
Savienība republikai - Res Publika

**Savienība republikai-Res Publika** (*Ühendus Vabariigi Eest - Res Publica, ÜVE-RP*) bija konservatīva politiska partija Igaunijā.

Dibināta kā partija 2001. gadā, kaut arī politiska biedrība *Res Publika* dibināta jau 1989. gadā.

Partijas pēdējais līderis bija bijušais Igaunijas finanšu ministrs (2003-2005) Tāvi Veskimegi (*Taavi Veskimägi*). Arī tā laika Igaunijas premjers Juhans Partss (*Juhan Parts*) ir *Res Publika* partijas biedrs.

2006. g. partija apvienojās ar Tēvzemes savienību, veidojot vienotu partiju Par Tēvzemi un Res Publica apvienība (*Isamaa ja Res Publica Liit*). Pašlaik (2007. g.) apvienība ir valdošajā koalīcijā.
Huans Belmonte

[thumb|[Hosē Gomezs|Hoselito un Belmonte.]]
**Huans Belmonte Garsija** () (dzimis 1892. gada 14. aprīlī, miris 1962. gada 8. aprīlī) bija viens no visu laiku izcilākajiem matadoriem.

## Dzīvesgājums
Dzimis Seviļā. Koridas laikā izcēlās ar savu īpatnējo cīņas tehniku — neizvairīties no buļļa un stāvot gandrīz nekustīgi.

Laiks no 1914. līdz 1920. gadam, kad Belmonte konkurēja ar otru izcilu matadoru Hoselito (*Joselito*) tiek uzskatīti par koridas "zelta laikmetu".

Belmonte bija draugos ar Hemingveju, un, tāpat kā Hemingvejs, 1962. gadā izdarīja pašnāvību nošaujoties.
Felipe Gonsaless

**Felipe Gonsaless Markess** (*Felipe González Márquez*; dzimis ) ir Spānijas politiķis, četras reizes bijis premjerministrs (no 1982. līdz 1996. gadam). Spānijas Sociālistiskās Strādnieku partijas (*Partido Socialista Obrero Español, PSOE*) biedrs.

Dzimis Seviljā, studējis tieslietas Seviljas Universitātē. 1962. gadā iestājies nelegālajā Spānijas Sociālistiskajā strādnieku partijā. Segvārds Izidors (*Isidoro*). 1971. gadā viņu arestēja par protestu organizēšanu pret Franko režīmu.

1974. gadā Gonsaless kļuva par partijas līderi. Pēc Franko nāves 1975. gadā (Gonsaless esot atteicies nosvinēt diktatora nāvi, sacīdams: "es nekad nedzeru par spāņa nāvi"). 1977. gadā PSOE legalizējās un vispārējās Kortesu vēlēšanās partija ieguva 29,2 % balsu un kļuva par galveno opozīcijas partiju.

1982. gada vēlēšanās partija ieguva 48,3 % balsu un PSOE kļuva par valdošo partiju Spānijā. PSOE un Gonsaless kā tās līderis bija valdošā partija Spānijā līdz 1996. gadam (14 gadus). Tomēr problēmas ekonomikā un vairāki korupcijas skandāli sašķobīja partijas reputāciju, un 1996. gadā tā zaudēja vēlēšanās reformētajai Tautas partijai (*Partido Popular*).

1997. gadā Gonsaless atstāja partijas vadītāja posteni, bet 2004. gadā nolika arī deputāta mandātu.

## Ārējās saites
Gustavs Meirinks

thumb|200px|Gustavs Meirinks
**Gustavs Meirinks**, īstajā vārdā **Gustavs Meiers** (*Gustav Meyrink*, arī *G. Meyrinck*, *Gustav Meyer*; dzimis 1868. gada 19. janvārī Vīnē Austroungārijā, miris 1932. gada 4. decembrī Štarnbergā Vācijā), bija nozīmīgs austriešu rakstnieks prozaiķis.

Meirinks, Virtembergas ministra ārlaulības dēls, mācījies ģimnāzijā Minhenē, Hamburgā un Prāgā. No 1889. gada darbojies Prāgā kā baņķieris, taču 1902. gadā bankrotējis. No 1903. līdz 1905. gadam bijis izdevumu *Lieben Augustin* un *Simplicissimus* redaktors. 1905. gadā Meirinks pārvācies uz Minheni un nodarbojies vairs tikai ar rakstniecību. No 1911. līdz 1932. gadam dzīvojis Štarnbergā. 1927. gadā no protestantisma pārgājis mahājānā.

Meirinks ir viens no pirmajiem fantastikas autoriem vācu literatūrā. Viņa agrīnie darbi vairāk kritizē mietpilsoniskumu, bet vēlāk viņš pievēršas pārdabiskajam, arī metafizikai.

## Nozīmīgākie darbi

* “Golems” (*Der Golem*, 1915)
* “Zaļā seja” (*Das grüne Gesicht*, 1916)
* “Valpurģu nakts” (*Walpurgisnacht*, 1917)
* “Baltais dominikānis” (*Der weiße Dominikaner*, 1921)
* “Rietumu loga eņģelis” (*Der Engel vom westlichen Fenster*, 1927)

## Ārējās saites

* Meirinka darbi ''Projekt Gutenberg-DE'' lapā (vācu valodā)
* Meirinka darbi ''literaturnetz.org'' lapā (vācu valodā)
* Meirinka darbi ''lib.ru'' lapā (krievu valodā)
Gabriels Garsija Markess

**Gabriels Hosē de la Konkordija Garsija Markess** (; dzimis , miris ) bija Kolumbijas romānu un stāstu rakstnieks, žurnālists, scenārists un sabiedrisks domātājs, viens no nozīmīgākajiem 20. gadsimta pasaules literatūras autoriem un centrāla figūra mūsdienu literārajā kanonā. Lai gan dzimis Kolumbijā, lielu dzīves daļu viņš pavadīja Meksikā un Eiropā, saglabājot ciešu saikni ar Latīņamerikas kultūras un vēsturisko pieredzi. Garsija Markess visplašāk pazīstams kā maģiskā reālisma izcilākais pārstāvis. Šajā stāstniecības estētikā reālistisks vēstījums organiski saplūst ar fantastiskiem, mitoloģiskiem un pārdabiskiem elementiem, kas tiek pasniegti kā ikdienišķas pasaules dabiska daļa. Šāda pieeja ļāva autoram vienlaikus padziļināti atklāt sociālo realitāti, kolektīvo atmiņu, varas mehānismus, vientulības pieredzi un laika cikliskumu. Īpaši nozīmīgs šajā ziņā ir romāns “Simts vientulības gadu” (1967), kas kļuva par vienu no ietekmīgākajiem 20. gadsimta literārajiem darbiem.

Rakstnieka daiļrade ieņem būtisku vietu Latīņamerikas literārajā “uzplaukumā” (Boom) 1960.-tajos un 1970.-tajos gados — kustībā, kas pievērsa pasaules uzmanību reģiona literatūrai un tās estētiskajām inovācijām. Garsijas Markesa darbi ietekmēja autorus daudzās valodās un kultūrās, veicinot interesi par Latīņamerikas vēsturi, identitāti un stāstniecības tradīcijām, kā arī nostiprināja reģiona literatūras starptautisko prestižu. Par savu radošo ieguldījumu Garsija Markess saņēma vairākus nozīmīgus apbalvojumus, tostarp Neištates starptautisko balvu literatūrā (1972) un Nobela prēmiju literatūrā (1982). Nobela komiteja īpaši uzsvēra viņa romānus un stāstus, kuros fantastiskais un reālistiskais apvienojas bagātīgi iztēlotā pasaulē, atspoguļojot Latīņamerikas dzīvi, konfliktus un vēsturisko pieredzi.

## Nozīmīgākie darbi
Garsija Markesa nozīmīgākie darbi ir romāni “Simts vientulības gadu” (*Cien años de soledad*, 1967), “Patriarha rudens” (*El otoño del patriarca*, 1975), “Mīlestība holeras laikos” (*El amor en los tiempos del cólera*, 1985) un stāsti “Pulkvedim neviens neraksta” (*El coronel no tiene quien le escriba*, 1961), “Lielās mātes bēres” (*Los funerales de la Mamá Grande*, 1962).

## Nāve un piemiņa
1999. gadā Garsijam Markesam tika konstatēts limfas vēzis. 2012. gadā Garsijas Markesa brālis nāca klajā ar paziņojumu, ka Gabriels Garsija Markess ir smagi slims un cieš no vecuma plānprātības. Garsija Markess pēdējos mūža gadus dzīvoja Meksikas galvaspilsētā Mehiko.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Gabriela Garsijas Markesa biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā
Kristofers Mārlovs

**Kristofers Mārlovs** (, kristīts , miris ) bija angļu Elizabetes laikmeta dramaturgs, bieži tiek uzskatīts par nozīmīgāko tā laika dramaturgu aiz Viljama Šekspīra. Mārlovs rakstījis arī dzeju.

Par Mārlova dzīvi zināms visai nedaudz. Viņš studējis Kembridžas Universitātē. Mārlovs strādājis par valdības inteliģences aģentu. Mārlovs bijis ateists un homoseksuāls. 1593. gadā neskaidros apstākļos Mārlovs tika nogalināts (nodurts) kādā krogā. Pastāv teorija, ka Mārlovs pats inscenējis savu slepkavību, bet vēlāk sācis rakstīt lugas ar pseidonīmu Viljams Šekspīrs; t.i. viņš ir Šekspīra lugu patiesais autors.

## Lugas
* "Dido, Kartāgas karaliene" (*Dido, Queen of Carthage*, ap 1583.)
* "Tamerlans" (*Tamburlaine* ap 1587.)
* "Traģiskais stāsts par doktoru Faustu" (*The Tragicall History of Doctor Faustus*, ap 1592.)
* "Žīds no Maltas" (*The Jew of Malta*, ap 1589.)
* "Edvards II" (*Edward II*, ap 1592.)
* "Slaktiņš Parīzē" (*The Massacre at Paris*, ap 1593.)

## Ārējās saites

* Mārlova biedrība
Prospērs Merimē

**Prospērs Merimē** (, dzimis , miris ) bija ievērojams franču rakstnieks prozaiķis, dzejnieks un dramaturgs, arī arheologs un vēsturnieks.
Merimē daiļradei raksturīgs misticisms, vēsturiskas tēmas. Viņš ietekmējies no Valtera Skota vēsturiskās literatūras un Aleksandra Puškina dramaturģijas.

## Dzīvesgājums
Merimē dzimis Parīzē, studējis jurisprudenci un grieķu, spāņu, angļu un krievu valodu.
1830. gadā viņš sadraudzējās ar Montiho grāfieni no Spānijas. Kad grāfienes meita Eiženija de Montiho (iespējams, ka viņa bija Merimē meita) kļuva par Francijas imperatora Napoleona III sievu, viņu iecēla par senatoru.

## Ārējās saites
Hods

[right|frame|Loke māca Hēdu šaut uz [Baldrs|Baldru]]
**Hods** () senskandināvu mitoloģijā ir dieva Baldra aklais brālis, kurš, Lokes apmānīts, viņu negribēdams nogalina. Baldrs ir Odina un Frigas dēls.

Hoda vārds skaldu dzejā vairākkārt izmantots kenningos, kuros atainoti karotāji (piemēram, *Hǫðr víga* 'kaujas Hods'). Tas varētu nozīmēt, ka dzejnieki zinājuši mītus, kuros Hods nav akls vai kuros viņam ierādīta aktīvāka loma.

Pēc Ragnaroka Hods no Hēlas dosies uz Valhallu (viņš ir viens no retajiem dieviem, kurš izdzīvo).

## Mīti

### Baldra nāve
No sapņa uzzinājusi, ka Baldram draud briesmas, Friga liek visām pasaules lietām, augiem un dzīvniekiem zvērēt, ka tie Baldram nekad nenodarīs ko ļaunu. Apzvēr visi, izņemot āmuli (jo tas Frigai šķitis nekaitīgs vai — saskaņā ar citu versiju — bijis pārāk jauns, lai zvērētu). To uzzinājis, Loke no āmuļa uztaisa bultu un dodas uz vietu, kur dievi met Baldram ar dažādiem priemšmetiem, priecādamies par viņa neievainojamību. Tur Loke iedod bultu Baldra aklajam brālim Hodam, un tas Baldru negribot nogalina. Pēc šī notikuma Odins un milze Rinda dzemdē Vāli, kurš pieaug vienā dienā un Hodu nogalina.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nanna

thumb|150px|Nanna (1857) (Hermans Vilhelms Bissens).
**Nanna** skandināvu mitoloģijā ir Nepa meita un Baldra sieva. Kopā ar Baldru viņa ir Forseti māte. Kad Baldru nogalina Hēds, viņa aiz skumjām mirst un tiek novietota blakus Baldram viņa kuģī Hringhorni (vai arī aiz bēdām metas vīra bēru sārtā).
Sigina

thumb|250px|"Loki and Sigina" (1863).
**Sigina** () skandināvu mitoloģijā ir Loki sieva. Viņiem ir divi dēli, Narvi un Vāli.

Kad Loki par Baldra nonāvēšanu tiek piesiets pie trim klintīm un virs viņa galvas piesien čūsku, Sigina virs Loki sejas tur trauku, lai čūskas inde nepilētu viņas vīram uz sejas. Kad viņa aizgriežas, lai trauku iztukšotu, inde pil Loki uz sejas (acīs) un viņš sāpēs raustās, izraisīdams zemestrīces.

Saskaņā ar dažiem avotiem Siginas vārds nozīmē "uzvaras nesēja".
Bērnss

**Bērnss** (; sieviešu dzimtē Bērnsa) ir angļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Aleksandrs Bērnss (*Alexander Burnes*; 1805―1841) ― skotu diplomāts;
* Brents Bērnss (*Brent Burns*; 1985) ― kanādiešu hokejists;
* Džordžs Bērnss (*George Burns*; 1896—1996) — amerikāņu aktieris, komiķis, scenārists, dziedātājs un televīzijas šovu vadītājs;
* Montgomerijs Bērnss (*Montgomery Burns*) — tēls animācijas seriālā "Simpsoni";
* Pets Bērnss (*Pat Burns*; 1952—2010) — kanādiešu hokeja treneris;
* Ričards Bērnss (*Richard Burns*; 1971―2005) ― angļu rallija autobraucējs;
* Roberts Bērnss (*Robert Burns*; 1759―1796) ― skotu rakstnieks un dzejnieks.

## Skatīt arī
* Bārnss
Čehovs

**Čehovs** (; sieviešu dzimtē **Čehova** *(Че́хова)*) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Antons Čehovs (*Антон Павлович Чехов*; 1860—1904) — krievu rakstnieks un dramaturgs;
* Mihails Čehovs (*Михаил Александрович Чехов*; 1891—1955) — krievu aktieris un režisors.
Eliots

**Eliots** (*Elliott* vai *Eliot*) var būt:

* Eliots (īstajā vārdā Juris Štrāls), latviešu reperis;
* Braiens Eliots (*Brian Elliott*; dzimis 1985), kanādiešu hokejists;
* Greiems Eliots (*Graham Elliott*; 1916—2001), britu paleontologs;
* Hārvijs Eliots (*Harvey Elliott*; dzimis 2003), angļu futbolists;
* Lonsestons Eliots (*Launceston Elliot*; 1874—1930), skotu svarcēlājs, pirmais Lielbritānijas olimpiskais čempions;
* Misija Eliota (*Missy Elliott*, dzimusi 1971), amerikāņu hiphopa dziedātāja un producente;
* Sems Eliots (*Sam Elliott*; 1944) — amerikāņu aktieris;
* Tomass Stērnss Eliots (*Thomas Stearns Eliot*, 1888—1965), amerikāņu-angļu rakstnieks.

## Skatīt arī
* *[[Billy Elliot]]*, 2000. gada britu filma
* Džordžs Eljots
Fransuā Moriaks

**Fransuā Moriaks** (*François Mauriac*,  — ) bija franču rakstnieks, Nobela prēmijas literatūrā ieguvējs (1952). Moriaks bieži tiek uzskatīts par izcilāko katoļu autoru 20. gadsimtā.

## Biogrāfija
Moriaks dzimis Bordo, Francijā. Studējis literatūru Bordo Universitātē. 1905. gadā studijas pabeidzis, tad pārcēlies uz Parīzi, kur iestājās *[[École nationale des chartes|École des Chartes]]* - mācību iestādē, kas specializējas paleogrāfijā, bibliogrāfijā u.tml. Pēc dažiem mēnešiem Moriaks šo iestādi pameta, nolēmis pievērsties tikai rakstniecībai.

1909. gadā tika izdots viņa pirmais dzejas krājums *Les mains jointes*. Viņa rakstnieka karjeru pārtrauca Pirmais pasaules karš - Moriaks tajā piedalījās kā Sarkanā Krusta darbinieks.

Pēc Pirmā pasaules kara Moriaks atsāka aktīvu literāro darbību. Viņš publicēja vairāk nekā 30 romānu un vairākas lugas. 1952. gadā viņš saņēma Nobela prēmiju literatūrā, 1958. gadā - Francijas Goda leģiona ordeni.

## Ārējās saites

*
Frišs

**Frišs** (*Frisch*) var būt:

* Eduards Frišs (*Eduard Frisch*; 1833—1907) — vācbaltiešu jurists un ierēdnis;
* Makss Frišs (*Max Frisch*; 1911—1991) — šveiciešu rakstnieks, dramaturgs un arhitekts;
* Rangnars Frišs (*Ragnar Frisch*; 1895—1973) — norvēģu ekonomists.
Hakslijs

**Hakslijs** var būt:

* Oldess Hakslijs (*Aldous Huxley*) — britu rakstnieks (1894.—1963.);
* Tomass Hakslijs (*Thomas Huxley*) — britu dabas pētnieks (1825.—1895.).
Hēgs

**Hēgs** (; sieviešu dzimtē Hēga) ir dāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Nilss Hēgs (*Niels Høeg*, 1876—1951) — dāņu oftalmologs un šaha problēmists;
* Pēters Hēgs (*Peter Høeg*, 1957) — dāņu rakstnieks.

## Skatīt arī
* Hegs
Heine

**Heine** var būt:
* Heinrihs Heine — vācu dzejnieks (1797—1856);
* Vita Heine — Latvijas un Norvēģijas riteņbraucēja (dzimusi 1984. gadā).
Hemingvejs

**Hemingvejs** () ir uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Džons Hemingvejs (*John Hemingway*, 1919—2025) — Īrijas kara lidotājs;
* Ernests Hemingvejs (*Ernest Hemingway*, 1899—1961) — ASV rakstnieks un žurnālists.