open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jānis Neilands

**Jānis Neilands** (, 1840—1915) bija latviešu luterāņu mācītājs, literāts un grāmatniecības apskatnieks. Latviešu literārās biedrības Vidzemes nodaļas direktors (1875–1878).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1840. gada 12. (24.) janvārī Krimuldas pusmuižas Ķizbeles skolā skolotāja ģimenē. Mācījās Burtnieku (1849) un Valmieras draudzes skolā (1850–1853), tad Valmieras apriņķa skolā (1853–1855) un Vidzemes guberņas ģimnāzijā (1856–1860). 
Studēja filoloģiju un teoloģiju Tērbatas Universitātē (1861–1864 un 1866–1867), starplaikā bija mājskolotājs Vidzemē. 

Bija Lieljumpravas un Lielvārdes draudžu mācītāja palīgs (1870–1871), tad Pēterupes un Skultes draudzes mācītājs (1871–1883), līdztekus arī Carnikavas baznīcas mācītājs un Leokādijas fon Freitāgas-Loringhofenas Skultes muižas privātskolas skolotājs.
A. Bīlenšteinam J. Neilands dzimšanas dienā veltīja dzejoli "Teici, teici valodiņa, Ko upīte burbulēja, Ko upīte burbulēja, Ko pogoja lakstīgala."  Strādājot Skultē un Pēterupē, J. Neilands izveidoja kori, ar kuru 1873. gadā piedalījās I Vispārīgos latviešu Dziedāšanas svētkos.

No 1883. gada līdz pat mūža beigām bija Valmieras lauku luterāņu draudzes mācītājs, pēc Jāņa Cimzes nāves izdeva krājuma "Dziesmu rota" 7. un 8. daļu (1884).
Miris 1915. gada 15. (28.) novembrī Valmierā, apglabāts Centra kapos.

## Darbi
* *Kā "[[Baltijas Vēstnesis]]" ziņņas dod*. Laikraksta "Mājas Viesis" pielikums, 1875, 18.I
* Bībeles un Vidzemes dziesmu grāmatas jaunizdevumu rediģēšana. 
* tulkojis dziesmu tekstus J. Cimzes krājumam "Dziesmu rota", pēc J. Cimzes nāves izdeva krājuma 7. un 8. daļu (1884, ar Neilanda sarakstītu ievadu).
* grāmata "Valmieras bērnu dārza dziesmiņas" (1908, ar notīm). 
* autobiogrāfija "Mani jaunības laiki" (1-2, 1902).

## Literatūra
* Hillners G. Roberts Auniņš un Jānis Neulands. Rīga, 1916.
* Beldaus K. Jānis Neilands, tautas mācītājs. Rīga, 1934.

## Atsauces
1. FC Heidenheim

***1. FC Heidenheim*** ir Vācijas futbola klubs no Heidenheimas, kas pašlaik spēlē Vācijas Bundeslīgā. Mājas spēles aizvada *[[Voith-Arena]]* stadionā, kura ietilpība ir 15&nbsp;000 vietu. Kluba pirmsākumi saistīti ar 1846. gadu, kad tika nodibināts sporta klubs *Turngemeinde Heidenheim*, futbola nodaļa tika izveidota 1911. gadā. Pašreizējā formātā klubs tika dibināts 2007. gadā, nodalot futbola klubu no citiem sporta veidiem.

2009. gadā uzvarēja Dienvidu reģionālajā līgā un iekļuva Vācijas 3. līgā. 2014. gadā kluba futbolisti kļuva par 3. līgas čempioniem, izcīnot ceļazīmi uz 2. Bundeslīgu. 2019.—2020. gada sezonā izcīnīja 3. vietu 2. Bundeslīgā un nodrošināja vietu pārspēlēs par vietu Bundeslīgā. Tajās divreiz nospēlēja neizšķrti, bet pēc izbraukumā gūtiem vārtiem divu spēļu summā piekāpās Brēmenes "Werder" un neiekļuva Bundeslīgā. 2022.—2023. gada sezonā uzvarēja 2. Bundeslīgā un pirmoreiz kluba vēsturē iekļuva Bundeslīgā.

## Sasniegumi
* **[[Vācijas futbola 2. Bundeslīga|2. Bundeslīga]]**
** Uzvarētāji (1): 2022–23
* **Vācijas 3. līga**
** Uzvarētāji (1): 2013–14
* **Dienvidu reģionālā līga**
** Uzvarētāji (1): 2009

## Komandas sastāvs
**.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa 
* Kluba profils ''soccerway.com''
Harijs Užans

**Harijs Užans** (dzimis Rīgā ) ir latviešu dziedātājs, komponists un mūziķis. No 1968. gada darbojas mūzikas jomā, spēlējot un dziedot kopā ar ievērojamiem Latvijas māksliniekiem — Uldi Stabulnieku, Aleksandru Kublinski, Andreju Lihtenbergu, Zigfrīdu Račiņu, Noru Bumbieri, Sandru Ozolīti, Imantu Vanzoviču, Māru Krievkalni un daudziem citiem.

Mācījies Rīgas Jaunciema astoņgadīgajā un Rīgas 28. vidusskolā, pēc tam J. Mediņa mūzikas vidusskolas kontrabasa klasē. 

Viņa tēvs, trompetists, Jaunciema papīrfabrikā vadīja ansambli, kurā jau no 10 gadu vecuma piedalījās arī Harijs.   

Pirmais ansamblis, kurā H. Užans darbojās, bija brāļu Aleksandra un Rubena Airapetjanu vadītā rokgrupa "Jokdari" (zināma arī kā "Džokeri"). Vēlāk spēlēja Medicīnas darbinieku nama ansamblī "Medicum", darbojās A. Kublinska vokāli instrumentālajā ansamblī "Baltijas balsis" un "Selga" (ar darbību šajā grupā aizsākās H. Užana komponista karjera). Darbojies arī dažādās citās mūzikas grupās.  

Vairākas H. Užana sacerētas dziesmas 70. gadu otrajā pusē ir ieguvušas godalgotas vietas Mikrofona aptaujā:  

* Par visu maksāju es dārgi (H. Užans, Ā. Elksne) - Sandra Ozolīte (1978);
* Par vēju, tevi un mani (H. Užans, Ā. Elksne) - Ēriks Kamarūts (1979);

* Tava puķe (H. Užans, Ā. Elksne) - Sandra Ozolīte (1979).

1985. gadā H. Užans izveidoja kantrīmūzikas ansambli "Sandra un Harijs", tajā dziedāja arī Nora Bumbiere, šis ansamblis vairākkārt sniedzis priekšnesumus arī Amerikas Savienotajās Valstīs.

## Atsauces

## Ārējās saites
* H. Užana konts Facebook
* H. Užana konts vietnē ''draugiem.lv''
* Harijs Užans
* Par vēju, tevi un mani
* Par vēju, tevi un mani
Alfrēds Stinkuls

**Alfrēds Stinkuls** (iepriekš **Stinkurs**, saukts arī par **Prievīšu Fredi**; dzimis 1950. gada 7. augustā) ir latviešu amatnieks, mākslinieks un rakstnieks, viens no 20. gadsimta 70. un 80. gadu Latvijas PSR hipiju subkultūras zināmākajiem pārstāvjiem.

## Dzīvesgājums
[250px|thumb|right|Galerijas ''Baltic Crossroads'' novietne 2018. gada festivālā ''[Mėnuo Juodaragis*.]]

Dzimis 1950. gada 7. augustā [[Rīga|Rīgā]]. Tēvs Eduards Stinkurs uz 25 gadiem izsūtīts uz [[Vorkuta|Vorkutu]]. Pabeidzis [[Anrī Barbisa Rīgas 11. vidusskola|Anrī Barbisa Rīgas 11. vidusskolu]], bet universitātē tēva izsūtījuma dēļ nav uzņemts. 1960. gadu beigās pievērsies [[hipiji|hipiju]] [[subkultūra]]i. 1969. gada jūnijā par atteikšanos dienēt [[Padomju armija|Padomju armijā]] ievietots psihoneiroloģiskajā slimnīcā, bet 1970. gada septembrī uz ielas aizturēts „par huligānismu” un apcietinājuma laikā Stinkulam piespiedu kārtā nogriezti garie mati.

1970. gadu sākumā Stinkuls kopā ar sešiem domubiedriem par 850 [[rubļi]]em iegādājās „Mežupleju” [[lauku mājas]] meža vidū [[Skujenes pagasts|Skujenes pagastā]], kur nodibināja radošo kopienu, kas klausījās Rietumu mūziku, cepa savu [[maize|maizi]] un darīja [[alus|alu]]. Līdztekus tam 8 gadus nostrādāja par naktssargu [[Latvijas Etnogrāfiskais brīvdabas muzejs|Latvijas Etnogrāfiskais brīvdabas muzejā]]. 1976. gadā izdeva pagrīdes dzejoļu krājumu „Sapņi un pārdomas”. 1981. gadā vairākkārt noraidīti viņa pieprasījumi izceļošanai uz ārzemēm.

1985. gadā fiktīvi apprecējās ar [[Zviedrijas latvieši|Zviedrijas latvieti]] Māru Strautmani, kas ļāva viņam 1986. gadā izceļot uz [[Zviedrija|Zviedriju]]. 1987. gadā Zviedrijā izdota Stinkuļa grāmata „Īkšķojot pa Latviju”, par kuru viņš 1989. gadā saņēma [[PBLA]] Kultūras fonda Krišjāņa Barona prēmiju. Grāmatā apkopoti apraksti un fotogrāfijas no Stinkuļa ceļojumiem pa Latvijas laukiem, pilskalniem un dažādām citām vietām un pieminekļiem. 1987. un 1988. gadā bija līdzstrādnieks laikrakstā „Latvija šodien”.

Vēlāk pārcēlās uz dzīvi [[Amerikas Savienotās Valstis|ASV]], kur 1992. gadā kopā ar sievu Ingunu Galviņu un draugu Vladu Rukšu (*Vladas Rukšas*) [[Losandželosa|Losandželosā]] atvēra galeriju *Baltic Crossroads'', kurā pārdeva savus un citu mākslinieku lietišķās mākslas darbus, rotas, māla izstrādājumus, fotogrāfijas un grāmatas. 2017. gadā atgriezās Latvijā. 2020. gadā izdevniecība „Lauska” izdeva Stinkula autobiogrāfiju „Mati sarkanā vējā”, ko viņš sāka rakstīt jau 1988. gadā. Grāmatas atvēršana notika 1. jūlijā Latvijas Nacionālās bibliotēkas draugu telpā.

## Darbi
* Sapņi un pārdomas (1976)
* Īkšķojot pa Latviju (1987)
* Mati sarkanā vējā (2020)

## Atsauces
Nacionālā Olimpiskā komiteja

**Nacionālā Olimpiskā komiteja** (NOK) ir starptautiskas olimpiskās kustības nacionālā organizācija. Starptautiskās Olimpiskās komitejas kontrolē NOK organizē savu valsts sportistu dalību olimpiskajās spēlēs. Tā var izvirzīt savas valsts pilsētas par kandidātiem nākamajām olimpiskajām spēlēm. NOK arī veicina sportistu attīstību un treneru un ierēdņu apmācību valsts līmenī to ģeogrāfiskajās teritorijās.

Valstij ir atļauts piedalīties olimpiskajās spēlēs tikai tad, ja šīs valsts NOK ir oficiāli atzinusi Starptautiskā Olimpiskā komiteja. NOK var oficiāli atzīt, ja tajā ietilpst 5 nacionālās olimpisko sporta veidu federācijas, kas ir starptautisko sporta federāciju locekles. Katra Nacionālā Olimpiskā komiteja ir pārstāvēta attiecīgajā kontinentālajā Nacionālo Olimpisko komiteju  asociācijā (NOKA):

SOK rīko vasaras olimpiskās spēles un ziemas olimpiskās spēles, kurās var piedalīties visas SOK atzītās Nacionālās Olimpiskās komitejas. Katrs kontinenta asociācija saviem biedriem rīko savas spēles un čempionātus:
* ANOCA - Visāfrikas spēles
* PASO - Panamerikas spēles
* OCA - Āzijas spēles, Āzijas ziemas spēles
* EOC - Eiropas spēles
* ONOC - Klusā okeāna spēles

## Skatīt arī
* SOK valstu un teritoriju kodi

## Atsauces

## Ārējās saites

* NATIONAL OLYMPIC COMMITTEES
Korneti–Peļļi

**Korneti–Peļļi** ir 1962. gadā dibināts dabas liegums Alūksnes un Smiltenes novados, Igaunijas pierobežā. Ietilpst aizsargājamo ainavu apvidus Veclaicene teritorijā. Sastāv no trim atsevišķām teritorijām.

Dabas liegums izveidots, lai nodrošinātu īpaši aizsargājamo saldūdens un meža biotopu aizsardzību, īpaši aizsargājamo sugu dzīvotņu saglabāšanu un Kornetu–Peļļu subglaciālās iegultnes ainavu un ar to saistītās dabas daudzveidības saglabāšanu. Iegultnē atrodas 11 austrumu - rietumu virzienā orientētu ezeru virkne. Liegumā izveidotas takas un atpūtas vietas.

## Ārējās saites

* Dabas aizsardzības pārvalde
Nacionālo Olimpisko komiteju asociācija

**Nacionālo Olimpisko komiteju asociācija** (ANOC) ir starptautiska organizācija, kas apvieno pašreizējās 206 nacionālās olimpiskās komitejas (NOK), kuras atzinusi Starptautiskā Olimpiskā komiteja (SOK). Asociētās locekles ir astoņas nacionālās olimpiskās komitejas, kuras neatzīst Starptautiskā olimpiskā komiteja, bet kuras atzīst kontinentālās asociācijas.

## Vēsture
Nacionālo Olimpisko komiteju asociācija tika nodibināta 1979. gada jūnijā Ģenerālās asamblejas laikā Sanhuanā, Puertoriko.

## Nacionālo Olimpisko komiteju asociācijas biedri
ANOC biedri ir iesaistīti vienā no piecām kontinentālajām asociācijām:

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Imphāla

**Imphāla** ir pilsēta Indijas austrumos, Manipuras štata administratīvais centrs. 2016. gadā Imphālā dzīvoja 268 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta atrodas Manipuras upes ielejā. Imphāla bija Manipuras valdnieku rezidences vieta, pirms tā tika iekļauta Britu Indijā. 1944. gadā Imphālā norisinājās nozīmīga kauja, kurā apvienotie angļu un indiešu spēki cīnījās pret Japānas impēriju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Utrehtas Universitāte

**Utrehtas Universitāte** () ir 1636. gadā dibināta publiska pētniecības universitāte Nīderlandes pilsētā Utrehtā, viena no senākajām un slavenākajām valstī. Universitātes darbība organizēta septiņās fakultātēs. 

Ar universitāti saistīta 12 Nobela prēmijas laureātu darbība. Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami fiziķis Nikolāss Blūmbergens (*Nicolaas Bloembergen*), fiziķis Pīters Bodērts (*Pieter Boddaert*), ķīmiķis Kristoforuss Beiss Ballots (*C. H. D. Buys Ballot*), fiziķis Peters Debajs, ārsts Kristiāns Eijkmans (*Christiaan Eijkman*), ārsts Villems Eindhovens (*Willem Einthoven*), ārsts Renjē de Grāfs (*Regnier de Graaf*), fizikālķīmiķis Jakobs van't Hofs, fiziķis Gerards 't Hofts (*Gerard 't Hooft*), astronoms Hendriks van de Hulsts (*Hendrik C. van de Hulst*), astronoms Jakobuss Kapteins (*Jacobus Kapteyn*), matemātiķis Tjallings Kopmanss (*Tjalling Koopmans*), ķīmiķis Pauls Krutzens (*Paul J. Crutzen*), fiziķis Pīters van Mušenbrūks (*Pieter van Musschenbroek*), ķīmiķis Leopolds Ružička (*Leopold Ružička*), primatologs Franss de Vāls (*Frans de Waal*), fiziķis Martinuss Veltmans (*Martinus J. G. Veltman*).

## Ārējās norādes

*
Lodzas Universitāte

**Lodzas Universitāte** () ir 1945. gadā dibināta publiska pētniecības universitāte Polijas pilsētā Lodzā. Universitātes darbība organizēta divpadsmit fakultātēs. Universitāte dibināta tūlīt pēc Otrā pasaules kara.

Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami ekonomists Mareks Belka (*Marek Belka*), rakstnieks Ježijs Kosiņskis (*Jerzy Kosiński*), rakstnieks Andžejs Sapkovskis.

## Ārējās saites

*
Sanvisenti rags

**Sanvisenti rags** () ir Atlantijas okeāna zemesrags Portugāles galējos dienvidrietumos. 

Rags, kas ir Eiropas kontinenta dienvidrietumu gals, beidzas ar stāvām, līdz 70 metriem augstām klintīm. Zemesrags vismaz no neolīta tiek uzskatīts par svētvietu. Kristieši nosauca ragu svētā Vincenta vārdā. Netālu no zemesraga (Sagrešā) Enrike Jūrasbraucējs nodibināja navigācijas skolu, liekot pamatus Lielajiem ģeogrāfiskajiem atklājumiem. Pie zemesraga vēsturiski notikušas daudzas jūraskaujas, pazīstamākās no tām ir 1337., 1606,. 1641., 1681., 1693., 1719., 1751., 1780., 1797. un 1833. gada kaujas.

Uz raga atrodas spēcīga bāka, jo ap to ir intensīva kuģu kustība. 

## Ārējās saites
2015. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

280px|thumb|Sacensību vieta ''"Orleans Arena"''
**2015. gada [[Pasaules čempionāts cīņas sportā]]** notika no 7. līdz 12. septembrim ASV pilsētā Lasvegasā. Šis čempionāts bija arī pirmais kvalifikācijas posms dalībai 2016. gada vasaras olimpiskajām spēlēm Riodežaneiro. Katrā svara kategorijā seši spēcīgākie cīkstoņi atnesa savai valstij olimpiskās licences.

Tika izcīnīti 24 medaļu komplekti. Katrā svara kategorijā no valsts piedalījās ne vairāk kā viens sportists. Komandu vērtējumā Krievijas cīkstoņi kļuva par labākajiem abās vīriešu disciplīnās, sievietēm japānietes ieņēma pirmo vietu ar ievērojamu pārsvaru.

Slavenās Japānas cīkstones ieguva savus kārtējos pasaules čempionu titulus: Saori Jošida kļuva par 13-kārtējo pasaules čempioni (absolūts rekords čempionātu vēsturē gan sieviešu, gan vīriešu vidū), bet Kaori Ičo — par 10-kārtējo. Kubas smagsvars Mihains Lopess pasaules čempionātos izcīnīja savu astoto medaļu, līdz ar to viņa īpašumā bija 5 zelta un 3 sudraba godalgas. Krievu cīkstonis Biļans Mahovs izcīnīja bronzas medaļas smagsvara kategorijā gan grieķu-romiešu, gan brīvajā cīņā.

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Komandu vērtējums
Katrā svara kategorijā cīkstonis par izcīnīto 1. vietu komandai deva 10 punktus, 2. vietu — 9 punktus, 3.—4. vietu — 8 punktus, 5.—6. vietu — 6 punktus, 7. vietu — 4 punktus, 8. vietu — 3 punktus, 9. vietu — 2 punktus un 10. vietu — 1 punktus.

## Medaļu ieguvēji

### Brīvā cīņa, vīrieši

### Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

### Brīvā cīņa, sievietes

## Dalībnieki
Sacensībās piedalījās 821 cīkstoņi no 95 valstīm:.

*  (3)
*  (2)
*  (5)
*  (2)
*  (15)
*  (3)
*  (12)
*  (23)
*  (23)
*  (1)
*  (17)
*  (22)
*  (2)
*  (18)
*  (4)
*  (24)
*  (2)
*  (10)
*  (1)
*  (6)
*  (11)
*  (10)
*  (2)
*  (3)
*  (9)
*  (1)
*  (6)
*  (8)
*  (7)
*  (16)
*  (20)
*  (1)

*  (11)
*  (1)
*  (1)
*  (1)
*  (1)
*  (3)
*  (21)
*  (23)
*  (16)
*  (1)
*  (1)
*  (7)
*  (12)
*  (24)
*  (24)
*  (2)
*  (16)
*  (4)
*  (7)
*  (5)
*  (3)
*  (13)
*  (16)
*  (2)
*  (16)
*  (5)
*  (3)
*  (1)
*  (1)
*  (1)
*  (1)
*  (7)

*  (6)
*  (1)
*  (3)
*  (1)
*  (1)
*  (4)
*  (16)
*  (3)
*  (10)
*  (12)
*  (23)
*  (2)
*  (7)
*  (8)
*  (2)
*  (5)
*  (22)
*  (9)
*  (4)
*  (9)
*  (7)
*  (9)
*  (1)
*  (1)
*  (24)
*  (6)
*  (24)
*  (24)
*  (15)
*  (18)
*  (5)

## Latvijas cīkstoņu rezultāti

## Atsauces

* Wrestling Database
* Čempionāta programma 

## Ārējās saites
*  Oficiālā mājaslapa
Igors Kokoškovs

**Igors Stefans Kokoškovs** (; dzimis  Dienvidbanatas apgabalā) ir serbu basketbola treneris. I. Kokoškovs līdz 2023. gadam bija vienīgais treneris no Eiropas, kurš ir bijis Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) komandas galvenais treneris (vadīja Fīniksas "Suns" 2018. un 2019. gadā). Vairākkārt strādājis par asistentu NBA komandās.

I. Kokoškovs vairāk nekā 20 sezonas ir strādājis NBA, galvenokārt kā trenera asistents. 2018. un 2019. gadā viņš bija Fīniksas "Suns" galvenais treneris, pēc tam 2019.—2020. gada sezonā bija Sakramento "Kings" trenera asistents.

## Karjera
I. Kokoškovs bija pirmais Eiropas treneris, kas bija trenera asistents NCAA pirmās divīzijas komandai studentu basketbolā un pirmais ārpus Amerikas dzimušais trenera asistents NBA, kad 2000. gadā ieņēma šo amatu Losandželosas "Clippers" komandā. 2004. gadā, kopā ar Detroitas "Pistons" uzvarot NBA čempionātā, viņš kļuva par pirmo ārpus Amerikas dzimušo treneri, kas to paveicis. 2018. gadā, kļūstot par Fīniksas "Suns" galveno treneri, viņš kļuva par pirmo ārpus Ziemeļamerikas dzimušo, kas ieņēmis šādu amatu.

Kā Slovēnijas izlases galvenais treneris I. Kokoškovs uzvarēja 2017. gada Eiropas basketbola čempionātā (ceturtdaļfinālā Slovēnija pieveica Latvijas izlasi). Bijis arī Gruzijas basketbola izlases galvenais treneris (2008—2015), bet no 2019. gada līdz 2021. gada bija Serbijas basketbola izlases vadītājs.

2025. gada jūnijā tika izziņots, ka I. Kokoškovs būs Turcijas Basketbola līgas un Eirolīgas kluba Stambulas "Anadolu Efes" galvenais treneris, stājoties Latvijas izlases vadītāja Lukas Banki vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Basketball-Reference profils  
* NBA.com profils
Pirmās olimpiskās spēles: Atēnas 1896

**Pirmās olimpiskās spēles: Atēnas 1896** () ir 1984. gada amerikāņu miniseriāls, kuru veidojusi *[[Columbia Pictures Television]]* kompānija, un pārraidījis *[[NBC]]*. Šis televīzijas miniseriāls stāsta par mūsdienu olimpisko spēļu izveidošanu. Koncentrējoties uz sportistiem dažādās valstīs un viņu sagatavošanos, iespējamo dalību 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās. Miniseriālu veido divas daļas, kas pirmoreiz tika izrādītas 1984. gada 20. maijā ASV.

Miniseriālā tiek parādīti gatavošanās pasākumi un notikumi līdz 1896. gada olimpiskajām spēlēm. Kā arī tiek analizēts dažādu tautu sporrtistu pieredze, īpaši koncentrējoties uz ASV komandas izveidi un viņu startiem un sasniegumiem olimpiskajās spēlēs.

## Lomās
* Luijs Žurdāns — Pjērs de Kubertēns, Starptautiskās Olimpiskās komitejas izveidotājs;
* Deivids Ogdens Staierss — Viljams Millgens Slouns, Starptautiskās Olimpiskās komitejas izveidotājs;
* Hants Bloks — Roberts Garets, amerikāņu vieglatlēts;
* Deivids Karūzo — Džeimss Konolijs, amerikāņu vieglatlēts;
* Alekss Hīds-Vaits — Artūrs Bleiks, amerikāņu vieglatlēts;
* Hatons Kobs — Tomass Bērks, amerikāņu vieglatlēts;
* Džeisons Konnerijs — Tomass Kērtiss, amerikāņu vieglatlēts;
* Ians Mortons — Ellerijs Klārks, amerikāņu vieglatlēts;
* Viljams Ārmstrongs — Viljams Hoits, amerikāņu vieglatlēts;
* Ārons Švarcs — Herberts Džemisons, amerikāņu vieglatlēts;
* Keits Edvardss — Alberts Tailers, amerikāņu vieglatlēts;
* Terenss Konders — Samners Peins, amerikāņu sporta šāvējs;
* Pīters Merills — Džons Peins, amerikāņu sporta šāvējs;
* Mets Frevers — Frānsiss Leins, amerikāņu vieglatlēts;
* Roberts Edijs — Grentlijs Guldings, britu vieglatlēts;
* Benedikts Teilors — Edvīns Fleks, austrāliešu tenisists un vieglatlēts;
* Niks Ziags — Spiridons Luiss, grieķu vieglatlēts;
* Edvards Vailijs — Džeins Greiems, ASV komandas treneris;
* Andžela Lensberija — Alise Gareta, Roberta Gareta māte;
* Onora Blekmena — Madama Urzula Šūmane;
* Geils Hannikats — Mērija Slouna;
* Bills Traverss — Herolds Fleks;
* Virdžīnija Makkenna — Annabela Fleka.

## Skatīt arī
* 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
* ASV 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Voldemārs Krustiņš

**Voldemārs Krustiņš** (1932—2020) bija latviešu žurnālists un publicists, laikraksta "Lauku Avīze" galvenais redaktors. Draudzīgā aicinājuma padomes loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1932. gada 2. augustā Pļaviņās. Mācījās Jaunpils vidusskolā, studēja Rīgas Pedagoģiskajā institūtā, vēlāk Maskavas augstākajā partijas skolā.
Strādāja par Dobeles rajona laikraksta “Brīvais Darbs” redaktoru un atbildīgo sekretāru, vēlāk par laikraksta "Padomju Jaunatne" redaktoru. 1988. gadā viņš kļuva par laikraksta "Lauku Avīze" galveno redaktoru, bet 1997. gadā par SIA "Lauku avīze" valdes priekšsēdētāju. 

1995. gadā Krustiņš bija viens no "Zemnieku saeimas" idejas iniciatoriem. 2001. gadā viņš pensionējās un no 2005. gada līdz 2015. gadam bija laikraksta "Latvijas Avīze" (līdz 2003. gadam izdevuma nosaukums bija "Lauku Avīze") redakcijas padomes priekšsēdētājs.

Miris 2020. gada 22. jūnijā.

## Atsauces
Alīne Rotere-Fokene

**Alīne Rotere-Fokene** (; dzimusi **Fokene** (*Focken*) ) ir vācu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu čempione, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, 2014. gada pasaules čempione, Eiropas spēļu, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
Alīne Fokene dzimusi 1991. gadā Krēfeldē, cīkstoņu ģimenē. Ar cīņas sportu viņa sāka nodarboties 1996. gadā sava tēva Hansa-Georga Fokena vadībā. 2010. gadā viņa kļuva par Eiropas junioru čempioni, kā arī izcīnīja bronzas medaļu pasaules junioru čempionātā. 2011. gada pasaules junioru čempionātā viņa kļuva par sudraba medaļnieci. 2012. gadā viņa ieguva Vācijas *Grand Prix* sudraba medaļu. 2013. gadā viņa izcīnīja Eiropas čempionāta bronzas medaļu. 2014. gadā viņa uzvarēja pasaules čempionātā. Pusfinālā viņa pieveica bronzas medaļnieci latvieti Lauru Skujiņu un finālā japānieti Saru Dosjo. 2015. gadā viņa ieguva bronzu 1. Eiropas spēlēs Baku.

2016. gada olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro Fokene ceturtdaļfinālā zaudēja zviedrietei Jennijai Fransonei un ierindojās 9. vietā.

2019. gada Eiropas čempionātā Bukarestē svara kategorijā līdz 76 kg viņa ieguva bronzas medaļu. 2019. gada pasaules čempionātā Kazahstānā svara kategorijā līdz 76 kg Alīne izcīnīja bronzas medaļu un ieguva olimpisko licenci savas valsts olimpiskajai komitejai.

2020. gada februārī kontinenta čempionātā Itālijas galvaspilsētā Romā svara kategorijā līdz 76 kg Alīne cīņā par bronzas medaļu pieveica franču cīkstoni un izcīnīja Eiropas čempionāta bronzas medaļu.

2021. gada augustā olimpiskajās spēlēs Tokijā viņa finālā pieveica amerikāņu sportisti Adelīnu Greju un kļuva par olimpisko čempioni.

## Atsauces

## Ārējās saites
Shinkansen

thumbnail|235px|''Shinkansen'' vilcieni depo
thumbnail|235px|''Shinkansen'' līnijas 2017. gadā
***Shinkansen*** (,  — ‘Jaunā maģistrālā līnija’) ir ātrvilcienu sistēma Japānā, kas savieno Japānas galvaspilsētu Tokiju ar citiem valsts reģioniem. Kopš 1987. gada *Shinkansen* operators ir *[[Jeiāru Gurūpu]]* (Japānas Dzelzceļa grupa, *JR Group*). Pirmo ātrvilcienu līniju  atklāja starp Tokiju un Osaku, gatavojoties Tokijas olimpiskajām spēlēm. Tā bija arī pirmā ātrvilcienu līnija pasaulē. Tikai 1981. gadā Francijā tika izveidota nākamā ātrvilcienu sistēma — *[[TGV|Train à Grande Vitesse]]*. 2020. gadā *Shinkansen* līniju kopgarums sasniedza 2765 km.

## Ārējās saites

*
Meridian № 7

***Meridian № 7*** (*Меридиан № 7*) jeb ***Meridian № 17L*** ir Krievijas sakaru sistēmas *[[Meridian (pavadoņu sistēma)|Meridian]]* pirmās paaudzes pēdējais pavadonis. Tas augsti eliptiskā orbītā tika palaists 2014. gada oktobrī. Pavadonis nodrošina sakarus militāriem un civiliem lietotājiem.

*Meridian № 7* tika palaists  01:42:52 *[[UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1a / Fregat]]* no Pļeseckas kosmodroma starta laukuma 43/4.

## Ārējās saites
* Meridian (14F112) Gunter Dirk Krebs
* Soyuz delivers seventh Meridian satellite Anatoly Zak
* MERIDIAN 7 Orbītas parametri
Jogjakarta

**Jogjakarta** (,  — ‘plaukstošā pilsēta’) ir pilsēta Indonēzijā, Javas salā, Jogjakartas īpašā reģiona administratīvais centrs. 2017. gadā pilsētā dzīvoja 423 tūkstoši iedzīvotāju, bet tās aglomerācijā iedzīvotāju skaits bija 4,01 miljons. No  līdz , Indonēzijas Nacionālās revolūcijas laikā, Jogjakarta bija Indonēzijas galvaspilsēta. Pilsēta atrodas 35 km no Indijas okeāna, uz dienvidiem no Merapi vulkāna.

## Ārējās saites
Aleksandrs Suvorovs (nozīmju atdalīšana)

**Aleksandrs Suvorovs** var būt:
* Aleksandrs Suvorovs (*Алекса́ндр Васи́льевич Суво́ров*; 1729—1800), Krievijas Impērijas karavadonis;
* Aleksandrs Suvorovs (*Алекса́ндр Арка́дьевич Суво́ров*; 1804—1882), Baltijas provinču ģenerālgubernators.
Institut Mines-Télécom Business School

***Institut Mines-Télécom Business School*** ir Eiropas biznesa augstskola ar vairākām universitātes pilsētiņām, kas atrodas Parīzē, un Evrī. *IMT BS* dibināta 1979.

*The Financial Times* 2019. gadā skolu Eiropas biznesa skolu vidū ierindoja septiņdesmit piektā vietā.

Skolas programmas ir trīskārši akreditētas — atbilstoši starptautiskajiem AMBA, CGE un AACSB standartiem. Skolas absolventu vidū ir tādi ievērojami uzņēmēji un politiķi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā vietne
Makasara

**Makasara** (, ) ir pilsēta Indonēzijā, Sulavesi salā, Dienvidsulavesi provinces administratīvais centrs. 2023. gadā pilsētā dzīvoja 1,47 miljons iedzīvotāju, bet tās aglomerācijā iedzīvotāju skaits bija 2,70 miljoni, līdz ar to tā ir lielākā pilsēta Indonēzijas austrumos. No 1971. līdz 1999. gadam pilsētas nosaukums bija **Udžunpandana** *(Ujung Pandang)*.

## Ārējās saites
Irina Ologonova

**Irina Ologonova** (; dzimusi ) ir Krievijas brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.

## Biogrāfija
Irina Ologonova dzimusi 1990. gada 21. janvārī Burjatijā. 2003. gadā viņa sāka nodarboties ar cīņas sportu sava rajona Jaunatnes sporta skolā. Sešpadsmit gadu vecumā viņa ieguva Krievijas junioru čempionāta bronzas medaļu un iekļuva Krievijas junioru izlases komandā. Pēc vidusskolas beigšanas viņa sāka trenēties Olimpisko rezervju skolā. 2007. gadā viņa iestājās Burjatijas Valsts lauksaimniecības akadēmijas Tehniskajā fakultātē, kuru absolvēja 2012. gadā.

2010. gadā, 20 gadu vecumā, viņa pirmo reizi ieguva zelta medaļu Krievijas junioru čempionātā, bet dažus mēnešus vēlāk Permā arī Krievijas pieaugušo čempionāta sudraba medaļu. Gadu vēlāk Ulanudē Irina Ologonova izcīnīja pirmo Krievijas čempionāta zeltu.

2012. gadā, iegūtā savainojuma dēļ, Irina netika uz olimpiskajām spēlēm Londonā un nepiedalījās Krievijas čempionātā. Pēc kājas operācijas viņa atsāka trenēties 2013. gada pirmajos mēnešos un vēlāk izcīnīja bronzas medaļu Krievijas čempionātā Sanktpēterburgā. 2014. gadā viņa otro reizi uzvarēja Krievijas čempionātā Novočeboksarskā.

2014. gada pasaules čempionātā Taškentā viņa ieņēma otro vietu, finālā zaudējot japānietei Čiho Hamadai. 2014. gada Eiropas čempionātā Vantā (Somija) Ologonova ieguva bronzas medaļu.

2015. gada aprīlī Kemerovā Ologonova trešo reizi kļuva par Krievijas čempioni un septembrī Lasvegasā (ASV) otrreiz par pasaules čempionāta vicečempioni. Finālā viņa zaudēja amerikānietei Helēnai Marulisai.

2016. gada 10. martā Rīgā pirmo reizi karjerā Irina Ologonova izcīnīja zelta medaļu Eiropas čempionātā. Svara kategorijas līdz 55 kg finālcīņā viņa sīvā duelī ar rezultātu 6-4 pieveica ukrainieti Tetjanu Kitu..

Pirmsolimpiskajā kvalifikācijas turnīrā, kas notika Stambulā 2016. gada maija sākumā, Ologonova nespēja izcīnīt olimpisko ceļa zīmi uz Riodežaneiro. Irina sasniedza ceturtdaļfinālu, kur zaudēja Meksikas sportistei Almai Džeinai Valensijai Eskoto ar rezultātu 3:4. 2016. gada jūnijā Krievijas čempionātā Sanktpēterburgā Irina izcīnīja bronzas medaļu savā jaunajā “olimpiskajā” svara kategorijā līdz 58 kg. Irina Ologonova 2016. gada 10. decembrī izcīnīja sudraba medaļu pasaules čempionātā Budapeštā. Finālā Irina zaudēja japānietei Maju Mukaidai. 2018. gada Eiropas čempionātā viņa iekļuva finālā, kur zaudēja bulgārietei Biļanai Dudovai un ieguva sudraba medaļu.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare (2017)

## Atsauces

## Ārējās saites
Meridian-M № 9

***Meridian-M № 9*** (*Меридиан-М № 9*) jeb ***Meridian-M № 19L*** ir Krievijas sakaru sistēmas *[[Meridian (pavadoņu sistēma)|Meridian]]* otrās paaudzes pirmais pavadonis. Tas augsti eliptiskā orbītā tika palaists 2020. gada februārī. Pavadonis nodrošina sakarus militāriem un civiliem lietotājiem.

*Meridian-M № 9* tika palaists  08:24:54 *[[UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1a / Fregat]]* no Pļeseckas kosmodroma starta laukuma 43/4.
Raķetes trešās pakāpes dzinējs izslēdzās dažas sekundes agrāk par plānoto. To izraisīja signāls par degvielas izbeigšanos. Nepareizo signālu bija radījusi programmatūras kļūda.

## Ārējās saites
* Meridian-M (14F112M) Gunter Dirk Krebs
* Soyuz launches Meridian satellite  Anatoly Zak
* MERIDIAN 9 Orbītas parametri
Kaučuks

thumbnail|235px|Dabiskā kaučuka tecināšana
**Kaučuks** ir elastīga lielmolekulāra viela, ko iegūst no dažu augu piensulas vai arī sintētiski. Līdz ar to kaučuku iedala dabiskajā kaučukā un sintētiskajā kaučukā. Vulkanizējot kaučuku, iegūst gumiju. Dabiskais kaučuks ir trans-1,4-poliizoprēns, ko iegūst no Brazīlijas hevejas vai gumijkoka piensulas.

## Ārējās saites

* 
*
Izdevniecība u.c.

**Izdevniecība «u.c.»** ir Latvijas izdevniecība, kas dibināta 2015. gada sākumā. Tajā darbojas domubiedri, kurus aizrauj valoda, kultūra, tulkošana, robežu pārkāpšana un jaunu skatpunktu meklēšana. Ikdienā «u.c.» nodarbojas ar tulkojumu pakalpojumu sniegšanu no ziemeļvalstu un Baltijas valstu valodām, ar valodas apguves līdzekļu izstrādi un grāmatu izdošanu. Īstenojot dažādus ar kultūru un valodām saistītus projektus, tā sadarbojas ar tulkotājiem, redaktoriem, ilustratoriem un citu jomu speciālistiem.

## Ārējās saites
* u.c. mājaslapa
Polarizācija

**Polarizācija**, arī **polarizēšanās** (no franču *polarisation*, no latīņu *polus*, no sengrieķu *πόλος* — 'ass') var būt

* viļņu polarizācija,
* vakuuma polarizācija,
* dielektriķu polarizēšanās,
* ķīmiskā polarizācija,
* elektroķīmiskā polarizācija,
* koncentrācijas polarizācija,
* ķīmiskās saites polarizācija,
* kodolu ķīmiskā polarizācija,
* matemātiskā polarizācija,
* sabiedrības polarizācija,
Dmitrijs Serjogins

**Dmitrijs Serjogins** (dzimis  Rīgā) ir Latvijas vieglatlēts. Sasniedzis augstus rezultātus vidējās distancēs, pēc tam pievērsies garo distanču skriešanai: pusmaratonam un maratonam. D. Serjogins ir uzstādījis Latvijas rekordu pusmaratonā (1.04:21).

Absolvējis Latvijas Lauksaimniecības universitāti kā bakalaurs socioloģijā un sabiedrības pārvaldē.

Pieckārtējs Kuldīgas pusmaratona uzvarētājs. 14 reizes izcīnījis Latvijas čempiona titulu dažādās distancēs un disciplīnās.

2019. gada pēdējā dienā D. Serjogins laboja Latvijas rekordu 10 km šosejā (29 minūtes 10 sekundes) Barselonas skrējienā. Viņš bija 2019. gada Pasaules čempionāta Dohā, Katarā dalībnieks, kur maratonā finišēja ar rezultātu 02:24:00, ierindojoties 48. vietā. Tajā pašā gadā piedalījies *2019 European 10,000m Cup* sacensībās Londonā, kur 10 000 metrus izdevās noskriet ātrāk par 30 minūtēm (29:56). Pēc gada, 2020. gada septembrī D. Serjogins piedalījās Viļņas maratonā, šoreiz izvēloties pilno distanci, uzvarot sacensībās un pirmo reizi karjerā noskrienot maratonu zem 2 stundām 20 minūtēm.

2021. gada jūnijā laboja savu personisko rekordu, sacensībās Spānijas pilsētā Granuļesā pusmaratonu noskrienot 1.04:57, kas bija tikai par 14 sekundēm lēnāk nekā Valērijam Žolnerovičam piederošais Latvijas rekords šajā distancē. 17. oktobrī Barselonas pusmartonā viņš noskrēja šo pašu distanci jauna personiskā rekorda ātrumā — 1.04:43, kas bija atkārtots Latvijas rekords. 2023. gada 5. februārī sacensībās Almerijā, Spānijā D. Serjogins pusmaratonu noskrēja 1.04:23, kas kļuva par jaunu Latvijas rekordu šajā distancē. Vēlreiz rekordu pārspēja tā paša gada 3. decembrī, pusmaratonu Spānijā noskrienot 1.04:21.

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites
Eduards Mēklers

**Eduards Mēklers** (dzimis , miris ) bija latviešu literatūrzinātnieks, rakstnieks un skolotājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis lauksaimnieku ģimenē, agri zaudēja tēvu. Kad māte otrreiz apprecējās, ģimene pārcēlās uz dzīvi Rīgā, kur Eduards mācījās vairākās skolās un ģimnāzijās.

1907. gadā viņš pabeidza Nikolaja ģimnāziju. 1908. gadā sāka studiju gaitas Tērbatas Universitātē. Sākotnēji studēja Juridiskajā fakultātē, pēc tam pārgāja uz Vēstures un filoloģijas fakultāti, izvēloties par specialitāti slavistiku. 1910. gadā devās uz Maskavu, kur studēja Maskavas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātē slāvu-krievu filoloģijas nozarē, īpaši specializējoties krievu literatūrā. Universitāti viņš pabeidza 1914. gadā.

Tā paša gada rudenī atgriezās Latvijā, kur sāka strādāt Dubultu Bērziņa un Šmitchena ģimnāzijā par krievu literatūras virsskolotāju; paralēli darbam nodarbojās ar rakstniecību. Sākoties Pirmajam pasaules karam, devās bēgļu gaitās uz Ņižņijnovgorodas guberņu, kur 1915./1916. mācību gadā strādāja par skolotāju Bogorodskas ciema reālskolā. 1916. gadā atgriezās Rīgā, strādāja par krievu valodas un literatūras skolotāju 2. Rīgas pilsētas vidusskolā.

1920. gados apguva itāļu valodu un literatūru. Rakstīja recenzijas par Danti Aligjēri un viņa darbu tulkojumiem latviešu valodā, par Sofokla un Aishila darbiem, kā arī par Viktora Eglīša, Kārļa Jēkabsona un Kārļa Krūzas daiļradi. No 1924. līdz 1926. gadam strādāja Latvijas Universitātē par krievu literatūras lektoru.

Par Mēklera dzīvi pēc Otrā pasaules kara ir zināms maz. No 1945. līdz 1951. gadam viņš pasniedza latīņu valodu Cēsu medicīnas skolā. 1950. gados strādāja Ventspils mūzikas vidusskolā.

Miris 1973. gada 7. maijā Cēsīs.

## Daiļrade
Rakstīja dzeju, lugas, īsprozu un reliģiski filozofisku pārdomu darbus. Viņa pirmais darbs – drāma "Haosa derība" tika publicēts 1909. gadā. Vēlāk izdeva fantāziju "Meteors" (1910), dzejoļu krājumus "Svētnīcā" (1912) un "Pērles", kā arī tēlojumu krājumu "Dzīvība" (1912). Izdeva pārdomu darbus "Domas par reliģiju un svētnīcu" (1920) un "Reliģija un māksla. Ētikas problēma" (1931) un "Mūžības gaismā" (1939).

1935. gadā Meklērs izdeva grāmatu par Aleksandru Puškinu, pie kuras strādāja ap 20 gadiem. Tika apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni.

## Atsauces

## Literatūra
* Vecvagars, Māris. Kārļa Krūzas piezīmes par Eduardu Mēkleru. // «Religiski-filozofiski raksti», No. X, 2005, pp. 74-100.

## Ārējās saites
* Eduarda Meklēra fotogrāfijas Latvijas Universitātes Akadēmiskās bibliotēkas mājaslapā
Iecavas ielu uzskaitījums

**Iecavas pilsētas ielu uzskaitījumā** iekļautas Iecavas 55 ielas.

## Ielu uzskaitījums

* Ābeļu iela
* Aroniju iela
* Atmodas iela
* Aveņu iela
* Baldones iela
* Bērzu iela
* Bumbieru iela
* Ceriņu iela
* Cēsnieku iela
* Cidoniju iela
* Daces Akmentiņas iela
* Dārza iela
* Dzintaru iela
* Dzirnavu iela
* Edvarta Virzas iela
* Estrādes iela
* Grāfa laukums
* Ģedules iela
* Klusā iela
* Kļavu iela
* Krasta iela
* Kraujas iela
* Ķiršu iela
* Lapu iela
* Lauku iela
* Līča iela
* Liepu iela
* Magoņu iela
* Mazā iela
* Ozolu iela
* Parka iela
* Pārupes iela
* Pļavu iela
* Pūpolu iela
* Putnu iela
* Raiņa iela
* Rīgas iela
* Robežu iela
* Rūpniecības iela
* Sila iela
* Silmalas iela
* Skolas iela
* Sporta iela
* Stīgu iela
* Sudraba iela
* Tirgus iela
* Torņa iela
* Upes iela
* Vēju iela
* Vilku iela
* Viļa Plūdoņa iela
* Vīnkalna iela
* Vītolu iela
* Zaļā iela
* Zemgales iela

## Skatīt arī
* Iecava

## Atsauces
Kokneses ielu uzskaitījums

**Kokneses pilsētas ielu uzskaitījumā** iekļautas Kokneses 52 ielas.

## Ielu uzskaitījums

* 1905. gada iela
* Ābeļu iela
* Ausekļa iela
* Austrumu iela
* Aveņu iela
* Bērzu iela
* Blaumaņa iela
* Dārza iela
* Daugavas iela
* Draudzības iela
* Dzeņu iela
* Dzirnavu iela
* Estrādes iela
* Hanzas iela
* Ievu iela
* Indrānu iela
* Īsā iela
* Krasta iela
* Lāčplēša iela
* Lakstīgalu iela
* Liepu iela
* Līgo iela
* Linarda Laicena iela
* Māras iela
* Mazā iela
* Mazā Pils iela
* Mednieku iela
* Melioratoru iela
* Meža iela
* Miera iela
* Parka iela
* Paugu iela
* Pavasara iela
* Pērses iela
* Pļavu iela
* Raiņa iela
* Raudupes iela
* Rožu iela
* Saules iela
* Skanstes iela
* Smilšu iela
* Sporta iela
* Stacijas iela
* Tilta iela
* Upes iela
* Vārpu iela
* Vasaras iela
* Vērenes iela
* Viršu iela
* Vitingenas iela
* Vītolu iela
* Zemeņu iela

## Skatīt arī
* Koknese

## Atsauces
Jūrmalas slimnīca

**Jūrmalas slimnīca** ir  III līmeņa daudzprofilu un neatliekamās medicīniskās palīdzības ārstniecības iestāde, kurā sniedz veselības aprūpes pakalpojumus pacientiem no visas Latvijas un ārvalstīm.  Tā ir Jūrmalas pilsētas pašvaldības kapitālsabiedrība, kas atrodas Vienības prospektā 19/21 Jūrmalā.

## Vēsture
Slimnīca ir dibināta 1949. gadā kā **Bulduru slimnīca**. 1977. gadā renovēja traumatoloģijas, terapijas un neiroloģijas nodaļas un atklāja ķirurģisko korpusu, bet 1988. gadā ginekoloģijas un dzemdību korpusu ar laboratoriju, rentgena, funkcionālās diagnostikas un fizioterapijas kabinetiem. 2007. gada 8. jūnijā to pārdēvēja par Jūrmalas slimnīcu.

2007. gada oktobrī pabeidza ķirurģiskā korpusa rekonstrukciju, tajā izvietojot neatliekamās palīdzības nodaļu, ambulatoro nodaļu, ķirurģijas nodaļu ar intensīvās terapijas gultām, divām operāciju zālēm un 10 divvietīgām palātām.
2008. gadā veica Iekšķīgo slimību nodaļas telpu remontu, bet 2012. gadā Dzemdību nodaļas renovāciju.

## Struktūra
* Ambulatorais bloks, kurā ietilpst ārstu kabineti un dienas stacionārs;
* Diagnostikas bloks, kurā ietilpst diagnostiskās radioloģijas nodaļa, klīniskās fizioloģijas kabinets, endoskopijas kabinets un laboratorija;
* Stacionārais bloks, kurā ietilpst neatliekamās palīdzības nodaļa, ķirurģijas nodaļa, iekšķīgo slimību nodaļa, dzemdību-ginekoloģijas nodaļa, anestezioloģijas reanimācijas nodaļa.

## Atsauces

## Ārējās saites
* mājas lapa
Lībagu sākumskola

**Lībagu sākumskola** atrodas bijušā bērnudārza "Vārpiņa" telpās Talsu novada Lībagu pagasta Dižstendē, sešu kilometru attālumā no Talsiem, Kuldīgas virzienā.

## Vēsture

Bērnudārza ēku pirmsskolas vecuma bērniem 1983. gadā uzcēla Stendes selekcijas un izmēģinājumu stacija. Bērnudārzā "Vārpiņa" plānoja izvietot 6 pirmsskolas grupas ar 140 bērniem. Bērnudārza vadītāja bija Vēsma Krūmiņa. Līdz 1983. gada septembrim Lībagu pagastā bērnudārzi atradās Mundigciemā, Lībagos un Dižstendes muižas ēkā Dižstendē. Līdz ar jaunā bērnudārza atvēršanu, šos bērnudārzus slēdza. Bērnudārzu "Vārpiņa" apmeklēja bērni no visa Lībagu pagasta.

1990. un 1991. gadā bērnu skaits bērnudārzā strauji samazinājās. Lībagu pagasta deputātu padome 1992. gada 28. maijā pieņēma lēmumu — pārveidot Dižstendes bērnudārzu "Vārpiņa" par Lībagu sākumskolu ar 1.—4. klasi un 3 pirmsskolas grupām.

1992. gada 1. augustā skolā sākās darbs skolas sagatavošanai jaunajam mācību gadam.

Lielākais bērnu skaits skolā bija 1996./1997. mācību gadā — 182 bērni. 2001. gada septembrī skolā atvēra 5. klasi, 2002. gada septembrī 6. klasi. No 2002./2003. mācību gada Lībagu sākumskolā bija 1.—6. klases un 3 pirmsskolas grupas.

## Personāls

Pašlaik Lībagu sākumskolā ir 4 pirmsskolas grupas un 3 klases.

### Iestādes vadītāji

* 1983. gads — 1992. gads Vēsma Krūmiņa
* 1992. gads — 2013. gads Rūta Kriķe
* 2013. gads — 2021. gads Vēsma Gaiziņa
* no 2022. gada Solveiga Dāvidsone

## Atsauces
Žiu

**Žiu** () ir 339 kilometrus gara Donavas kreisā krasta pieteka Rumānijā.

Izveidojas pie Petrošaniem, satekot Žiulai de Vestai un Žiulai de Estaii (Rietumu Žiu un Austrumu Žiu). Tek dienvidu virzienā. Lielākās pietekas Džilorta, Motru un Amaradja. Ietek Donavā pie Beketas. Upes krastos atrodas Petrošani, Lupeni, Bumbešti-Žiu, Tirgu Žiu, Turčeni, Filiaši, Krajova. Žiu upes augšteces baseins Karpatu kalnos kopš 19. gadsimta vidus bija Rumānijas galvenais akmeņogļu ieguves baseins.

## Ārējās saites
Košices starptautiskā lidosta

**Košices starptautiskā lidosta** () ir starptautiska lidosta Slovākijas austrumos, 6 kilometrus uz dienvidiem no Košices centra. Pēc pasažieru skaita otrā lielākā lidosta valstī.

Lidosta celta no 1950. gadā līdz 1955. gadam. Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2020. gadā nodrošināja aviosabiedrības *[[Austrian Airlines]]*, *[[Czech Airlines]]*, *[[Eurowings]]*, *[[Polijas aviolīnijas LOT]]*, *[[Ryanair]]*, *[[Smartwings]]* un *[[Wizz Air]]*. Visu sezonu lidojumi notika uz 5 valstīm (tās ir Austrija, Čehija, Lielbritānija, Polija, Vācija), bet sezonāli - vēl uz 4 valstīm (Bulgārija, Grieķija, Kipra, Turcija).

## Ārējās saites

*
Ķīmijterapija

thumbnail|235px|Dažādi ķīmijterapijas līdzekļi
**Ļaundabīgo audzēju ķīmijterapija** ir vēža ārstēšana ar ķīmiskām vielām. Tā ir viena no modernākajām metodēm vēža ārstēšanā. Galvenā doma ir ar ķīmiskām vielām iznīcināt ļaundabīgās šūnas, protams, ne vienmēr tādā veidā izdodas saglabāt veselās šūnas. Vispārīgi ķīmijterapija ir jebkuru infekcijas slimību ārstēšana ar ķīmiskām vielām, kas specifiski iedarbojas uz slimības ierosinātājiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Krka (upe)

**Krka** () ir 94,6 kilometrus gara Savas labā krasta pieteka Slovēnijā. Otra garākā upe, kas pilnībā tek Slovēnijas teritorijā.

Izteka Ivančnas Goricas občinā. Tek austrumu virzienā. Ietek Savā pie Brežices, netālu no Horvātijas robežas. Upes krastos atrodas Žužemberka, Doleņske Toplice, Novo Mesto, Otočecas pils, Kostaņevica pie Krkas.

## Ārējās saites
Medina Asaara

**Medina Asaara** (, no , *Madīnat al-Zahrā* — ‘Spīdošā pilsēta’) ir 10. gadsimta Umajādu Kordovas kalifāta galvaspilsētas drupas mūsdienu Kordovas rietumu pievārtē. 2018. gadā Medina Asaara tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Pilsētu - pili 936. gadā nodibināja Kordovas pirmais kalifs Abd el Rahmans III un tā bija Andalusas faktiskais politiskais un administratīvais centrs. Pils nopostīta Andalusas fitnas (pilsoņu kara) laikā 11. gadsimta sākumā. Izrakumi kopš 20. gadsimta sākuma.

## Attēlu galerija

Salon_Rico_1.jpg
Pórtico_de_Medina_Azahara_(Córdoba,_Spain).jpg
Edificio_Basilical_Superior_de_Medina_Azahara_(Córdoba,_España).jpg
Medina-al-Zahra.jpg


## Ārējās saites

*
Jēta

**Jēta** () ir 95 kilometrus gara upe Zviedrijā, kas novada Vēnerna ūdeņus Kategatā.

Iztek no Vēnerna ezera pie Vēnešborjas. Tek dienvidu-dienvidrietumu virzienā. Ietek Kategatā pie Gēteborgas. Upes augštecē ūdenskritumi un krāces. Upes krastos atrodas Vēnešborja, Trolhetana un Gēteborga, kā arī Bohusas pils.

## Atsauces

## Ārējās saites
Olga Dolgova

**Olga Dolgova** (; dzimusi  Tindā) ir Krievijas šahiste, sieviešu starptautiskā meistare (2007), kas ir pārstāvējusi Latviju, bet kopš 2023. gada šaha turnīros pārstāv Norvēģiju.

## Dzīves gājums
**Olga Dolgova** dzimusi 1987. gadā Tindā. Kopā ar ģimeni 1997. gadā pārcēlusies uz Habarovsku. Tur 2009. gadā beigusi Tālo Austrumu Valsts transporta institūtu. 2010. gadā apprecējusies ar lielmeistaru Alekseju Širovu. 2013. gadā kā komandas "Termo-Eko"/RŠF dalībniece kļuvusi par Latvijas čempioni. No 2014. gada viņai ir Latvijas šaha pilsonība. Kopš tā laika piedalījusies tikai ātrā šaha turnīros.

Kopš 2023. gada jūlija šaha turnīros pārstāv Norvēģiju. 

## Atsauces

## Ārējās saites

* Foto galerija
*
Skotu nacionālā partija

**Skotu nacionālā partija** (, , ), saīsinājumā **SNP**, ir centriski kreisa politiskā partija Apvienotajā Karalistē. Tās ideoloģija ir sociāldemokrātija un Skotijas neatkarība. Partija  izveidota Edinburgā. Eiropas Parlamentā Skotu nacionālā partija ir daļa no Eiropas Brīvās savienības (EFA) partijas.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Karīna Helmane-Soročenkova

**Karīna Helmane-Soročenkova** (dzimusi  Rīgā) ir latviešu vieglatlēte, startē garo distanču (pārsvarā maratona) skriešanas sacensībās. Visu laiku otrā augstākā rezultāta īpašniece starp Latvijas maratonskrējējām.

K. Helmane-Soročenkova ir vieglatlēte-amatiere, kas nopietni garo distanču skriešanai pievērsās tikai 2013. gadā, strādājot par angļu valodas skolotāju Tukuma Raiņa ģimnāzijā. Ar vieglatlētiku nodarbojusies arī iepriekš, taču lekšanas disciplīnās un vidējās distancēs, bez specializācijas uz garajām distancēm. Augstākos rezultātus sasniegusi pēc bērna piedzimšanas. Sākotnēji trenējusies patstāvīgi, taču kopš 2018. gada pie trenera Andreja Bondareva un kopš 2020. gada — Viktora Beļikova.

2019. gada Frankfurtes maratonā uzstādīja personisko rekordu 2.36:20, kļūstot par visu laiku otrā augstākā rezultāta īpašnieci starp Latvijas maratonskrējējām (aiz Jeļenas Prokopčukas). 2020. gada vasarā kļuva par Latvijas čempioni 10 000 m distancē ar jaunu personisko rekordu 35:45,38, iepriekš izcīnījusi vēl 8 Latvijas čempiontitulus dažādās disciplīnās.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Karīna Helmane-Soročenkova Latvijas Vieglatlētikas savienība
* Karīna Helmane-Soročenkova skriesim.lv
Ringolds Čakste

**Ringolds Pauls Miķelis Čakste** (1898—1967) bija latviešu ārsts. Liepājas slimnīcas direktors (1934—1940), Jelgavas pilsētas slimnīcas vadītājs (1944—1947, 1947—1949).

## Dzīvesgājums
[thumb|270px|Jāņa Čakstes ģimene 1910. gadā. 1. rindā no kreisās — Justīne Čakste ar meitu Dailu klēpī, meita Maiga, [Jānis Čakste, meita Aldona. 2. rindā — dēli Mintauts un Visvaldis, meita Janina, dēls Janis Gedimins. Priekšā sēd — dēli Konstantīns un Ringolds.]]
Dzimis 1898. gada 5. oktobrī Jelgavā advokāta, vēlākā Valsts prezidenta Jāņa Čakstes un viņa sievas Justīnes deviņu bērnu ģimenē. Mācījās Jelgavas ģimnāzijā, studēja medicīnu Tērbatas Universitātē un Latvijas Universitātē. Pēc ārsta tiesību iegūšanas 1926. gadā sāka strādāt Rīgas 1. slimnīcā. No 1934. līdz 1940. gadam Ringolds Čakste bija Liepājas slimnīcas direktors, terapijas un infekcijas nodaļu vadītājs, Liepājas Veselības veicināšanas biedrības priekšnieks un Liepājas "Rotari" kluba biedrs.

Pēc Latvijas okupācijas Čaksti 1940. gadā atcēla no direktora amata, un viņš atsāka strādāt par Rīgas 1. slimnīcas ārstu, bet 1941. gadā par Jelgavas pilsētas slimnīcas Infekciju nodaļas vadītāju. Jelgavas kaujas laikā 1944. gadā Ringolds Čakste vadīja slimnīcas ēku ugunsdzēsības darbus. Pēc tam pildīja Jelgavas pilsētas slimnīca vadītāja pienākumus (1944-1947, 1947-1949).

Miris 1967. gada 8. jūlijā Baltkrievijā, apbedīts Rīgas Meža kapos. Meitas ķīmiķes Māra Kūka un Ilze Čakste.

## Pagodinājumi
* Latvijas PSR Nopelniem bagātais ārsts (1963)

## Atsauces
Troļļi (filmu cikls)

thumb|150px
**"Troļļi"** () ir pilnmetrāžas animācijas filmu cikls. Animācijas filmu ideja pieder *[[DreamWorks Animation]]* studijai, bet izplatītājs ir *[[20th Century Studios|20th Century Fox]]* un *[[Universal Pictures]]*.

## Filmas
* "Troļļi"
* "Troļļi 2"
* "Troļļi 3"

## Ārējās saites
*
Kārlis Rubis (arhitekts)

**Kārlis Rubis** (1902—1990) bija latviešu arhitekts, Paula Rūdolfa Rubja brāļadēls. Projektēja dzīvojamās un komunālās ēkas Rīgā, Jelgavā, Bauskā, Cēsīs un citur.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1902. gada 25. decembrī Cēsu apriņķa Drabešu pagasta Āraišos lauksaimnieka ģimenē. Līdz 1924. gadam studēja Latvijas Universitātes arhitektūras fakultātē.
  
Pēc Otrā pasaules kara no 1946. līdz 1972. gadam strādāja Latvijas PSR Valsts Pilsētu projektēšanas institūtā par projektu galveno arhitektu, projektēja dzīvojamās ēkas, viesnīcas, slimnīcas, sporta un komunālās būves.

Miris 1990. gada 2. augustā, apglabāts Āraišu vecajos kapos.

## Projektētās ēkas
* Jelgavas pilsētas slimnīcas ēka Pulkveža Oskara Kalpaka ielā Jelgavā (celta 1935./1937. gadā),
* Priedaines dzelzceļa stacija (1936), 
* viesnīcas "Tērvete" projekts Cēsīs (1938, nav realizēts), 
* dzīvojamā ēka Rūpniecības ielā 25 Rīgā (celta 1939./1940. gadā), 
* dzīvojamā ēka Brīvības gatvē 234 (celta 1953. gadā),
* dzīvojamā ēka Kojusalas ielā (celta 1969./1970. gadā).


Meža prospekts 30.jpg|Savrupmāja, Meža prospekts 30, Rīga. (1927)


## Atsauces
Čiho Hamada

**Čiho Hamada** (; dzimusi ) ir  japāņu brīvā stila cīkstone, pasaules čempione.
## Biogrāfija
Čiho Hamada dzimusi 1992. gadā. 2012. gadā viņa kļuva par Pasaules junioru čempioni, bet 2014. gadā uzvarēja pieaugušo pasaules čempionātā, svara kategorijas līdz 55 kg finālā pieveicot Krievijas sportisti Irinu Ologonovu.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* 2014. gadā saņēmusi dienas laikraksta *"Tokyo Sports"* speciālo godalgu.

## Ārējās saites
Ada Jonata

**Ada Jonata** (, , dzimusi ) ir Izraēlas bioķīmiķe un kristalogrāfe. 2009. gadā viņa kopā ar Venkatramanu Ramakrišnanu un Tomasu Steicu saņēma Nobela prēmiju ķīmijā par ribosomas struktūras un funkcijas pētījumiem. Viņa kļuva par pirmo sievieti no Tuvajiem Austrumiem, kura ieguvusi Nobela prēmiju kādā no zinātnes jomām, un pirmā sieviete 45 gadu laikā, kas ieguvusi Nobela prēmiju ķīmijā (1964. gadā prēmiju bija ieguvusi Dorotija Kraufuta Hodžkina).

## Atsauces

## Ārējās saites

*