Hesenes algotņi

**Hesenes karavīri** bija vācu karavīri, kas 18. gadsimtā vairākos lielos karos, īpaši Amerikas Neatkarības karā laikā, pildīja Britu armijas palīgvienību funkcijas. Šis termins tiek attiecināts uz visiem vāciešiem, kas cīnījās britu pusē, jo 65% nāca no Vācijas Hesenes-Kaseles un Hesenes-Hānavas zemēm. Karā cīnījās aptuveni 30 000 līdz 37 000 heseniešu, kas veidoja aptuveni 25% no Lielbritānijas sauszemes spēkiem.

Lai gan gan tā laika, gan vēstures kontekstā hesenieši tika uzskatīti par algotņiem, juridiski viņi tika atzīti par palīgkaravīriem: algotņi paši dienēja ārvalsts pakļautībā, palīgkaravīri bija karavīri, kurus viņu pašu valdība nolīga ārvalsts pusei, kuras dienestā tie atradās. Palīgspēku tirdzniecība citām valstīm bija galvenais ienākumu avots daudzām mazām un relatīvi nabadzīgām Vācijas valstīm, parasti dienējot karos, kuros to valdības citādi bija neitrālas. Tāpat kā lielākā daļa palīgkaravīru šajā periodā, hesenieši tika piesaistīti ārvalstu armijām kā veselas vienības, cīnoties zem saviem karogiem, komandējot viņu pašu virsniekiem un valkājot savus atbilstošos formas tērpus.

Heseniešiem bija būtiska loma Amerikas Revolūcijas karā, īpaši karadarbības ziemeļu teātrī. Viņi ar izcilību piedalījās daudzās kaujās, īpaši Vaitpleinas un Vašingtonas forta kaujās. Vācu karaspēka pievienotais cilvēkresursu daudzums un spējas lielā mērā atbalstīja britu kara centienus – dažos brīžos tas veidoja līdz pat trešdaļai no britu spēka –, bet arī saniknoja kolonistus un palielināja atbalstu revolūcijai. Neatkarības deklarācijā 25. no 27 koloniālajām sūdzībām pret karali Džordžu III ir minēta "lielu ārzemju algotņu armiju" izmantošana, un patrioti minēja heseniešu izvietošanu Amerikā kā pierādījumu britu kolonistu tiesību pārkāpumiem.
## Vēsture
Daudzu Svētās Romas impērijas kņazistu valdnieki galvenokārt tirgojās ar savu armiju karavīriem, gan lai izpildītu savas saistības pret sabiedrotajiem, gan lai gūtu no tā ienākumus. Šim nolūkam karavīri (algotņi) tika savervēti, apmācīti, apbruņoti, organizēti militārajās vienībās un pēc tam iznomāti citām valstīm. Līdz 18. gadsimta beigām Vācijas-Romas impērijas vācu zemes faktiski tirgojās ne tikai ar rekrūšiem, bet arī ar tiem, kas dienēja viņu militārajā dienestā. Karavīru tirdzniecība radīja ievērojamu peļņu to tirgotājiem. Hesenes-Kaseles landgrāfi bija visaktīvākie sava karaspēka tirdzniecībā.

Pirmais cilvēks Vācijas zemēs, kas iesaistījās karaspēka nomā, bija Minsteres bīskaps Kristofs Bernhards fon Galens 1665. gadā. Viņa piemēram sekoja sakšu kūrfirsts Johans Georgs III, kurš 1685. gadā par 120 000 dālderiem nodeva 3000 karavīru Venēcijas Republikai, lai cīnītos karā Grieķijas Peloponēsā. Hesenes-Kaseles landgrāfs Kārlis pēc tam uzsāka karaspēka nomu Hesenē-Kaselē.

Austrijas mantojuma kara laikā Hesenes landgrāfs Vilhelms VIII iznomāja karaspēku abām konflikta pusēm: Anglijai un imperatoram Kārlim VII. Kopumā viņš iznomāja 17 000 karavīru par 1254 sterliņu mārciņām.

Karaspēka noma sasniedza kulmināciju Amerikas revolūcijas laikā, kad 1776. gadā uz Ameriku tika nosūtīti hesenieši. Tā kā Anglijas armijā bija tikai 42 000 vīru, tika ieviestas smagas vervēšanas programmas. Daudzi no uzskaitītajiem rekrūšiem bija lauku zēni, tāpat kā lielākā daļa nākamo ASV karavīru. Citi tika rekrutēti no pilsētu graustu rajoniem. Tā kā britu regulārā karaspēka lielums parasti bija salīdzinoši neliels un vispārēja iesaukšana saskaņā ar Lielbritānijas likumiem nebija zināma, Lielbritānijas valdība, ievērojot tradicionālo politiku, rekrutēja aptuveni 30 000 karavīru no vairākām Vācijas zemēm. Hesenes grāfiste nodrošināja trīs ceturtdaļas no kopējā vācu spēku karavīru skaita. Relatīvi nedaudzie gadījumi, kad Britu kronis izmantoja ārvalstu algotņus, tika izmantoti propagandas nolūkos, lai kurinātu amerikāņu naidu pret karalisko varu, tostarp ideju, ka pats Britu monarhs ir cēlies no vācu dinastijas un izmanto vācu algotņus, lai apspiestu savus bijušos pavalstniekus.

Hesenes karaspēks sastāvēja no jēgeriem, huzāriem, trim artilērijas rotām un četriem grenadieru bataljoniem.

1776. gada 25. decembrī Johana Rolla Hesenes brigāde (trīs pulki) tika sakauta no skaitliski lielākiem amerikāņu nemiernieku spēkiem Trentonas kaujā.

Apmēram 30 000 vīru no Vācijas zemēm (galvenokārt Hesenes-Kaseles, Nasavas hercogistes, Valdekas, Ansbahas-Bajreitas grāfistes, Braunšveigas hercogistes un Anhaltes-Cerbstas kņazistes) devās karā Lielbritānijas pusē, par ko valstu vadītāji saņēma aptuveni 8 000 000 sterliņu mārciņu. Piemēram, vācu rakstnieku un dzejnieku J. G. Zeimi 1781. gadā sagūstīja heseniešu vervētāji un nosūtīja kā karavīru uz Ameriku. Līdz kara beigām bija miruši 7000 hesenieši (apmēram 6000 no slimībām), 17 000 atgriezās Vācijā, un aptuveni 5000–6000 izvēlējās palikt topošajās Amerikas Savienotajās Valstīs, jo ASV valdība nodrošināja zemi un naudu tiem, kas pārgāja amerikāņu pusē.

Karaspēka iznomāšana bija izplatīta prakse līdz 19. gadsimta sākumam. Tomēr apgaismības laikmetā šī vācu prinču darbība tika kritizēta, īpaši no Kristiāna Frīdriha Daniela Šūbarta puses savā laikrakstā "Deutsche Chronicle" un Frīdriha Šillera drāmā "Intriga un mīlestība".
## Vācu zemju karaspēka lielums Amerikas Neatkarības kara laikā

## Attēlojums mākslā un kino
* Hesenes muša (), nozīmīgs graudaugu kaitēklis, tika nosaukta pēc tam, kad tā, domājams, nonāca Ziemeļamerikā Hesenes karavīru salmu guļammaisos.
* Vašingtona Ērvinga īsajā stāstā "Miega ielejas leģendas" (1819) galvenais sižeta elements ir leģenda par heseniešu algotni, kurš cīnījās pret amerikāņu nemierniekiem un bija pazīstams ar savu nežēlību. Pēc nāves viņš it kā kļuva par "jātnieku bez galvas" un turpināja terorizēt Amerikas iedzīvotājus, kas tagad bija neatkarīga no Anglijas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* American Revolution.org – The Hessians
* Johannes Schwalm Historical Association website
* Historical Project: Letters by a Hessian Officer, Marburg University
* Diary and letters covering the role of Hessian troops in America
* 
* Soldatenhandel under Friedrich I of Hessen-Kassel (German Wikipedia)
* "Hessians:" German Soldiers in the American Revolutionary War. Academic blog with original German sources, English translations, and commentary.