open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fredži

**Frederiku Šavišs Guedišs** (; dzimis ), pazīstams kā **Fredži** jeb **Freds** (*Fred*, ), ir bijušais brazīliešu futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Brazīlijas futbola izlases dalībnieks.

Lielāko karjeras daļu aizvadījis Brazīlijas klubos, spēlējis šīs valsts *[[América Futebol Clube (MG)|América Mineiro]]*, *[[Cruzeiro Esporte Clube|Cruzeiro]]* un *[[Fluminense Football Club|Fluminense]]* klubā, kā arī Francijas Lionas "Olympique". *Olympique* sastāvā trīs reizes kļuva par Francijas čempionu, *Fluminense* sastāvā divas reizes kļuva par Brazīlijas čempionu.

Brazīlijas izlases sastāvā spēlējis divos FIFA Pasaules kausa finālturnīros (, ) un trijos *[[Copa América]]* finālturnīros (2007, 2011, 2013).

## Sasniegumi
**Lyon**

* Francijas Ligue 1: 2005–06, 2006–07, 2007–08
* Coupe de France: 2007–08

**Fluminense**

* Brazīlijas A sērija: 2010, 2012

**Cruzeiro**

* Copa do Brasil: 2018

**Brazīlija**

* Copa América: 2007
* FIFA Konfederāciju kauss: 2013

**Individuālie sasniegumi**

* Brazīlijas A sērijas labākais spēlētājs: 2012

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Miša Maiskis

**Miša Maiskis** (dzimis kā *Mihails Maiskis*  Rīgā) ir Latvijas ebreju čellists, kas dzīvo Beļģijā.
Muzicējis ar vairākiem pasaulē slaveniem orķestriem, arī ar Latvijas Nacionālo simfonisko orķestri.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1948. gadā Rīgā kā trešais bērns Leopolda Bogoslavska (nomainīja uzvārdu uz "Maiskis") ģimenē, Mišas brālis spēlēja vijoli, vēlāk ērģeles un klavesīnu, māsa - klavieres. Mācījās Emīla Dārziņa mūzikas skolā, no 1962. gada Ļeņingradas Valsts Konservatorijas Speciālās mūzikas skolā, 1965. gadā kļuva par Vissavienības jauno izpildītāju konkursa laureātu.

1966. gadā Maiskis sāka studijas Maskavas Valsts konservatorijā, 1970. gadā viņu apcietināja par PSRS ārējās tirdzniecības valūtas čeku pirkšanu un piesprieda pusotru gadu ieslodzījumu labošanas darbu nometnē pie Dzeržinskas Krievijā.
Lai izbēgtu no dienesta Padomju armijā, Maiskis divus mēnešus pavadīja psihiatriskajā slimnīcā, 1972. gadā viņam atļāva pamest PSRS un izceļot uz Izraēlu.
1973. gadā Maiskis uzstājās Karnegi zālē kopā ar Pitsburgas simfonisko orķestri. 1974. gadā Maiskis devās uz Losandželosu, kur četrus mēnešus mācījās izcilā ukraiņu izcelsmes čellista Grigorija Pjatigorska meistarklasē.

## Privātā dzīve
Mišam Maiskim ir seši bērni, meita Lilī Maiska (1987) ir pianiste, dēls Saša (1989) ir vijolnieks. Kopā ar meitu Lilī Miša Maiskis koncertējis arī Latvijā, bet 2018. gadā iznāca viņu albums “Adagietto”.
Otrajā laulībā ar Evelīnu De Silvu dzimuši dēli Maksims (2004), Manuels (2009), Mateo (2013) un meita  Mila Elīna (2015).

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Speedy

***Speedy*** ir 1928. gada ASV mēmā filma, viena no filmām, kas tika izvirzīta 1. Kinoakadēmijas balvai nominācijā Labākais režisors (komēdija). Filmas režisors ir Teds Vailds, galvenajā lomā filmējās slavenais komiķis Herolds Loids. Filma uzņemta Ņujorkā.

Filmas darbība norisinās ap Herolda "*Speedy*" Svifta mēģinājumu glābt pēdējo zirgu tramvaju Ņujorkā. Ņujorkas "Yankees" zvaigzne Mazulis Rūts atveido vienu no pasažieriem.

## Ārējās saites

* ''Speedy'' vietnē *Virtual History* 
* Filmas treilers vietnē *Archive.org*
Nacionālā kultūras mantojuma pārvalde

**Nacionālā kultūras mantojuma pārvalde** (**NKMP**) ir 1988. gadā izveidota Latvijas kultūras mantojuma aizsardzības iestāde, kopš 1989. gada bija Latvijas Kultūras ministrijas struktūrvienība, bet tagad atrodas tās tiešā pārraudzībā. Līdz 2018. gada 13. jūnijam tās nosaukums bija **Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija** (**VKPAI**), kad stājās spēkā apjomīgi grozījumi likumā *Par kultūras pieminekļu aizsardzību*, kas cita starpā paredzēja Inspekcijas pārdēvēšanu pašreizējā nosaukumā.

## Darbības mērķi
Institūcija nodarbojas ar kultūras pieminekļu īpašnieku konsultēšanu, valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu aizsardzības kontroli, kultūras mantojuma apzināšanas, izpētes un pieminekļu uzskaites veikšanu, kā arī objektu iekļaušanu Valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu sarakstā. Nacionālajai kultūras mantojuma pārvaldei ir septiņas struktūrdaļas un piecas reģionālās nodaļas (Rīgas, Vidzemes, Latgales, Kurzemes un Zemgales).

Galvenie pārvaldes darbības virzieni ir:

* kultūras pieminekļu kontrole, kas saistīta ar vides pārveidošanu;
* kultūras mantojuma popularizēšana un informācijas sniegšana;
* kultūras vērtību apzināšana un uzskaite;
* kultūras pieminekļu glābšanas pasākumu finansēšana;
* kultūras pieminekļu saglabāšanas pasākumu organizēšana.

Iestāde atrodas Vecrīgā ēku kompleksā "Trīs brāļi", kā arī vēsturiskā ēku kompleksā ar ieeju no Pils ielas 20, kur atrodas arī klientu apkalpošanas centrs un arhīvs. Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes vadītājs kopš izveides brīža līdz 2024.gada novembrim bija Juris Dambis. 2025.gada februārī par Pārvaldes vadītāju kļuva kādreizējā Cēsu muzeja direktore Ināra Bula.

## Skatīt arī
* Valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu saraksts
* Valsts pārvaldes iestādes Latvijā

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Starokostjantiņiva

**Starokostjantiņiva** () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Hmeļnickas apgabala Hmeļnickas rajonā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Slučas upes krastā  no apgabala centra Hmeļnickas. Līdz 2020. gadam bija rajona centrs.

## Vēsture
Vēsturnieki pēc dažādiem netiešiem dokumentiem un arheoloģiskiem atradumiem velk paralēles starp mūsdienu Starokostjantiņivas pilsētu un senās Bolohivas kņazistes Kobudu. Mūsdienu apdzīvotā vieta pirmoreiz minēta 1505. gadā kā **Koliščencu** *(Колищенці)* ciems Polijas karaļa rīkojumā par ciema nodošanu kāda Ivana Labunska īpašumā. 1561. gadā Labunska pēcteči pārdeva ciemu kņazam Konstantīnam Ostrožskim. Trīs mēnešu laikā Ostrožskis panāca no Polijas karaļa privilēģiju dibināt ciema vietā pilsētu un tai Magdeburgas tiesības. Ostrožskis izveidoja pilsētu par savu dzimtas rezidenci un pārdēvēja to savā vārdā par **Kostjantiņivu** *(Констянтинів)*, bet pēc vēl vienas pilsētas — Novokostjantiņivas — dibināšanas, pirmo 1632. gadā pārdēvēja tagadējā vārdā. 16. gadsimta otrajā pusē pilsētā tika uzbūvēts cietoksnis (1571), 5 baznīcas, kā arī preču noliktavas gadatirgu vajadzībām. 1620. gadā pilsēta pāriet kņazu Zaslavsku īpašumā, bet 1682. gadā — kņaziem Ļubomirskiem. 1793. gadā pilsēta nonāk Krievijas Impērijas sastāvā un 1796. gadā tai apstiprinātas Volīnijas guberņas apriņķa pilsētas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Frenks Borzeigijs

**Frenks Borzeigijs** (; dzimis , miris ) bija ASV kinorežisors un aktieris. Divkārtējs Amerikas Kinoakadēmijas balvas ieguvējs (1929, 1932).

## Biogrāfija
Frenka Borzeigija tēvs Luidži Borzeigijs piedzima 1859. gadā Ronconē, Austroungārijā, mūsdienu Itālijā. Kā mūrnieks viņš dažreiz strādāja Šveicē, kur arī satika savu nākamo sievu Mariju Ruegu, kura strādāja zīda rūpnīcā. 1880. gadu sākumā Borzeigijs emigrēja uz ASV pilsētu Hezletonu Pensilvānijas štatā, kur strādāja ogļraktuvēs. Viņš atveda savu līgavu uz ASV un 1883. gadā Hezletonā viņi apprecējās.

Viņu pirmais dēls Henrijs piedzima 1885. gadā. Borzeigiju ģimene pārcēlās uz Soltleiksitiju, kur 1894. gadā piedzima Frenks Borzeigijs. Borzeigiju ģimenē bija četrpadsmit bērni, no kuriem izdzīvoja tikai astoņi: Henrijs (1885—1971), Merija Emma (1886—1906), Bills (1892—1973), Frenks, Daniels (1896—1975), Lū (1898—1974), Dolija (1901—2002) un Sjū (1905—1998). Luidži Borzeigijs 1934. gadā gāja bojā autoavārijā Losandželosā, viņa sieva Marija (Frenka māte) 1947. gadā mira no vēža.

1912. gadā Frenks Borzeigijs sāka strādāt par aktieri Holivudā, šajā profesijā viņš darbojās līdz 1917. gadam. Viņa kinorežisora debija bija 1915. gadā filmai *The Pitch o' Chance*.

, Borzeigijs Losandželosā apprecējās ar vodeviļas un filmu aktrisi Lorēnu Rodžersu, kopā viņi nodzīvoja līdz 1941. gadam. 1945. gadā viņš apprecēja Ednu Stilvelu Skiltoni, komiķa Reda Skiltona bijušo sievu, viņi izšķīrās 1949. gadā. Borzeigijs 1962. gadā nomira no vēža. Viņu apglabāja Forestlaunas memoriālā parka kapos Glendeilā. Par viņa ieguldījumu filmu industrijas attīstībā, Borzeigiju apbalvoja ar zvaigzni Holivudas Slavas alejā.

## Karjera
Borzeigijs bija atzīts 20. gadsimta 20. gadu kinorežisors, bet savas daiļrades augstāko punktu viņš sasniedza mēmā kino norieta un skaņu kino sākuma laikā. Iespaidojoties no vācu kinorežisora F. V. Murnava darbiem, kas arī toreiz bija studijas *Fox* rezidents, viņš izveidoja pats savu krāšņo vizuālā romantisma stilu, ko atainoja ļoti veiksmīgi vairākās filmās ar Dženetu Geinori un Čārlzu Farelu galvenajās lomās, tajā skaitā arī *[[7th Heaven]]* (1927), par kuru viņš ieguva pirmo Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā "labākais režisors", *[[Street Angel]]* (1928) un *[[Lucky Star]]* (1929). Otro Kinoakadēmijas balvu viņš ieguva 1931. gadā par filmu *[[Bad Girl]]*.

Borzeigija preču zīme bija jauno mīlnieku jūtas grūtos laikos, mīlestība viņa filmās uzveica Pirmo pasaules karu (*7th Heaven* un *[[A Farewell to Arms]]* (1932)), invaliditāti (*Lucky Star*), Lielo depresiju (*[[Man's Castle]]* (1933)), Titānika katastrofas netiešs atspoguļojumu (*[[History Is Made at Night]]* (1937)), un nacisma laikus  (*[[Little Man, What Now?]]* (1933), *[[Three Comrades]]* (1938) un *[[The Mortal Storm]]* (1940)).

1940. gados Frenka Borzeigija popularitāte bija zudusi, vienīgā filma, ko kritiķi atzinīgi novērtēja bija *[[film noir]]* stila *[[Moonrise]]* (1948).

## Atsauces

## Ārējās saites
Horodokas rajons

**Horodokas rajons** var būt:
* Horodokas rajons — administratīvā vienība Hmeļnickas apgabalā
* Horodokas rajons — administratīvā vienība Ļvivas apgabalā
Kārpa

thumbnail|200px|Kārpas uz kājas lielā pirksta
**Kārpa** () ir ciets, norobežots un labdabīgs veidojums uz ādas, kuru izraisa cilvēka papilomas vīrusi (HPV). Tās parasti veidojas uz rokām, plaukstām un pēdām. Atsevišķos gadījumos var būt arī uz citām ķermeņa daļām.

Ir arī tā sauktās vecuma kārpas, kuras neizraisa vīrusi. Tās ir īpašas dzimumzīmes, kas vēlu izveidojušās, parasti sākot ar pusmūžu.

Kārpas ārstē ar piededzināšanu, magnija un arsēna preparātiem.

Pēc starptautiskās slimību klasifikācijas (SSK-10) vīrusu izraisītās kārpas tiek klasificētas kā vīrusinfekcijas ar ādas un gļotādu bojājumiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pigacāno

**Pigacāno** () ir ciems Itālijā, Emīlijas-Romanjas reģionā. Tas ietilpst Travo komūnā. 2009. gadā Pigacāno dzīvoja 20 cilvēki. Ciems atrodas paugurainā apvidū, kuru ieskauj meži, aptuveni 24 km uz dienvidrietumiem no Pjačencas.

Pigacāno aizbildnis ir svētais Pjačencas Antonīns. Viņa piemiņas diena tiek atzīmēta 14. jūlijā.

Iedzīvotāji galvenokārt nodarbojas ar lauksaimniecību.
Jānis Asars

**Jānis Asars** var būt:

* Jānis Asars (1877—1908) — rakstnieks, revolucionārs;
* Jānis Asars (1895—1978) — radiospeciālists, pasniedzējs.

## Skatīt arī
* Asaris
* Asars
Pagopago

**Pagopago** (angļu un , ) ir ciems ASV Samoa, tās administratīvais centrs. Atrodas Tutuilas salā. Pagopago administratīvajā teritorijā ietilpst vēl vairāki atsevišķi ciemi, starp kuriem ir Fanatono (*Fagatogo*), kur atrodas ASV Samoa likumdošanas un tiesas vara, un Utulei, kur atrodas valsts izpildvara.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kremeneca

**Kremeneca** () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ternopiļas apgabala Kremenecas rajona centrs.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1064. gadā, pieminēta arī Hipatija hronikā 1227. gadā kā Galīcijas-Volīnijas kņazistes pilsēta. 1240./1241. gadā Kremenecas pils bija viena no retajām, ko nespēja ieņemt Batija karaspēks.

14. gadsimtā pilsētu iekļāva Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā. 1536. gadā Polijas karalis Sigismunds I Vecais nodeva Kremenecas pili savas sievas Bonas Sforcas rīcībā. Hmeļnicka vadītās sacelšanās laikā 1648. gadā pili nopostīja kazaku karaspēks Maksima Krivonisa vadībā.

Pēc 1793. gadā pēc Polijas Otrās dalīšanas pilsētu iekļāva Krievijas Impērijas sastāvā. No 1805. līdz 1833. gadam Kremenecā darbojās Kremenecas licejs. Pēc 1830. gada Novembra sacelšanās sakāves licejs tika pārcelts uz Kijivu, likdams pamatus Kijivas Universitātei.

Pēc Pirmā pasaules kara, pamatojoties uz 1921. gada Rīgas miera līgumu, Kremenecu iekļāva atjaunotajā Polijas valstī. Pamatojoties uz Molotova—Ribentropa pakta nosacījumiem, pēc Polijas kampaņas Otrā pasaules kara sākumā 1939. gadā iekļauta Ukrainas PSR sastāvā, pēc tam no 1941. gada 2. jūlija līdz 1944. gada 19. martam atradās vācu okupācijas iestāžu izveidotā Ukrainas reihskomisariāta sastāvā, šajā laikā tika iznīcināti Kremenecā dzīvojošie ebreji. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada atrodas neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

## Tūrisms

Kremeneca kalpo par atbalsta punktu pareizticīgo svētceļotājiem uz 18 kilometrus attālo Počajivas lavru. Poļu tūristi apmeklē Kremenecas iedzimtā, dzejnieka Slovacka muzeju.

## Cilvēki

Kameneca ir poļu matemātiķa Marka Kaca (*Mark Kac*, 1914-1984), poļu dzejnieka Juliuša Slovacka (*Juliusz Słowacki*, 1809-1849) un amerikāņu vijolnieka Aizeka Sterna (*Isaac Stern*, 1920-2001) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Degumnieku lidlauks

**Degumnieku lidlauks** ir nesertificēts lidlauks Madonas novadā. Izvietojies Ošupes pagasta vidusdaļā ziemeļos no autoceļa V868  uz ziemeļaustrumiem no Degumnieku ciema centra. Lidlaukā ir viens  garš un  plats asfalta seguma skrejceļš. Izbūvēts padomju laikā un izmantots kā lauksaimniecības lidlauks. Lidlauku izmanto mazā aviācija, tiek rīkoti ikgadēji aviācijas svētki ar vieglo lidaparātu, paraplānu, lidmodelistu un izpletņlēcēju piedalīšanos. 2018. gadā Eiropas Savienības finansējuma saņemšanai iesniegts projekts angāra izveidei. Madonas novada pašvaldība atbalstīja  eiro līdzfinansējuma piešķiršanu lidlauka angāra izveidei, vēl  eiro iecerēts iegūt no ES finansējuma.

Iecerēts, ka angārā varētu novietot 5 vai 6 lidaparātus, vasarā lidmašīnas varētu atrasties ārā, bet angāru rezervētu tūristiem. Iecerēts, ka lidlauka sakārtošana ļaus attīstīt tūrismu, un lidlauks var kļūt par vietējās nozīmes aviācijas centru. Nākotnē ieplānota arī ofisa telpu izveide.

Viena no iespējām lidlauka attīstīšanai būtu sadarbību ar "airBaltic Pilota Akadēmiju", jo Degumnieku lidlauku varētu izmantot apmācībām ar nelielajām lidmašīnām, tāpat kā Ventspils lidostā un Liepājas lidostā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Aviācijas pārvalde pirmo reizi veica gaisa kuģu profilaktisko reidu
Artūrs Ēķis

**Artūrs Ēķis** (dzimis  Rīgā, miris  Rīgā) bija latviešu baletdejotājs, pedagogs un aktieris.

## Biogrāfija
Beidzis Rīgas Horeogrāfijas vidusskolu, pēc absolvēšanas savas prasmes papildinājis Ļeningradas Horeogrāfijas skolā un Lielajā teātrī. No 1962. līdz 1977. gadam viņš bija Latvijas Nacionālās operas baleta solists un pedagogs. Vēlāk kļuva arī par deju pasniedzēju Horeogrāfijas vidusskolā, konservatorijā un Latvijas Kultūras akadēmijā.

Bijis Latvijas profesionālā baleta asociācijas prezidents un Latvijas teātra darbinieku savienības priekšsēdētājs. 1965. gadā saņēmis Latvijas PSR Nopelniem bagātā skatuves mākslinieka goda nosaukumu.

Filmējies Rīgas Kinostudijas filmās "Vella kalpi", "Vella kalpi Vella dzirnavās", epizodiskās lomās filmās "Ilgais ceļš kāpās" un "Īsa pamācība mīlēšanā", kā arī citos kinostudijas darbos.

Apbedīts Rīgas Meža kapos.

## Ārējās saites
Šepetivka

**Šepetivka** () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Hmeļnickas apgabalā. Izvietojusies apgabala ziemeļdaļā divu Horiņas pieteku — Huskas un Koseckas krastos  no apgabala centra Hmeļnickas. Šepetivkas rajona administratīvais centrs.

## Vēsture
Vēstures avotos Šepetivka pirmoreiz minēta 1594. gadā kā kādam Andrijam Ždjarskim piederošs Volīnijas vojevodistes ciems. 1619. gadā Šepetivkai piešķīra Magdeburgas tiesības, kas veicināja tās izaugsmi. 1793. gadā Šepetivka tika iekļauta Krievijas Impērijas sastāvā un kļuva par pagasta centru. 1821. gadā pilsētā atklāja ārstniecisko minerālūdeņu avotus un 1884. gadā nodibināja pirmo kūrvietu. 1873. gadā caur pilsētu izbūvēja Kijivas—Brestas dzelzceļa līniju, uzbūvēja depo. 1922. gadā Šepetivka kļuva par rajona centru, bet 1923. gada 29. maijā tai atkal piešķīra pilsētas tiesības.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Сайт міста Шепетівка
Priekules lidlauks

thumb|300px|Priekules lidlauka angārs 2025. gadā.**Priekules lidlauks** ir nesertificēts lidlauks Dienvidkurzemes novada Priekules pagastā. Izvietojies dienvidos no Priekules pilsētas 1,5 km no tās centra starp autoceļiem P114 un V1211. Lidlaukā ir viens  garš un  plats asfalta seguma skrejceļš. PSRS karaspēki uzbūvēja Priekules lidlauku 1939. gada oktobrī saskaņā ar bāzu līguma nosacījumiem starp Latvijas valdību un PSRS, un atjaunināja lidlauku 1944. gada vasarā. Pēc kara lidlauks izmantots galvenokārt lauksaimniecības aviācijai, un tur bāzējās lidmašīnas *[[Antonov An-2]]*. Lidlauku izmanto mazā aviācija, ikgadējos pilsētas «Ikara svētkos» tiek rīkotas gaisa ekskursijas.

## Skaidrojošās piezīmes

## Atsauces

## Ārējās saites
* MyAirfields.com Priekule (12/30)
* Abandoned, Forgotten & Little Known Airfields in Europe
Dzelzceļa tilts

**Dzelzceļa tilts** var būt:

* Dzelzceļa tilts (Ogre)
* Dzelzceļa tilts (Rīga)
* Dzelzceļa tilts (Daugavpils)

kā arī
* Metāla dzelzceļa tilts (Rēzekne)
Virve

thumbnail|235px|Saritināta virve
**Virve** ir no dabīgas vai sintētiskas šķiedras veidots savijums. Ļoti resnu virvi mēdz saukt par **tauvu**. Ja virve izgatavota no stieplēm, tad to sauc par trosi. Virve visbiežāk tiek izmantota, lai taupītu spēku, veicot darbu, piemēram, celtniecībā (celtņos, vinčās), uz kuģiem (trīšos), sportā (virves vilkšana).
Tikala

**Tikala** ir senpilsēta Vidusamerikā, viena no lielākajām Maiju civilizācijas pilsētām. Tā atrodas mūsdienu Gvatemalas ziemeļu daļā. Tikala ir daļa no **Tikalas nacionālā parka**, kas 1979. gadā tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Tikala bija galvaspilsēta vienai no varenākajām maiju karalistēm. Tā savu apogeju sasniedza apmēram mūsu ēras 200.—900. gadā, kad pilsēta bija viena no Maiju reģiona līderēm politiskā, ekonomiskā un militārā ziņā. Ir pierādījumi tam, ka 4. gadsimtā Tikalu iekarojusi Teotivakana. Vēlāk netika uzbūvēts neviens liels piemineklis, tāpat samazinājās iedzīvotāju skaits, kas noslēdzās 10. gadsimta beigās ar pilnīgu šīs vietas pamešanu.

Tikala ir vislabāk izpētītā no visām lielajām ieleju maiju pilsētām, ir ticis sastādīts garš valdnieku saraksts, vairākiem no šiem valdniekiem ir tikuši atklāti kapi, tāpat tikusi veikta pieminekļu, tempļu un piļu izpēte.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Tikalas nacionālais parks
Latvijas PSR mazā enciklopēdija

**"Latvijas PSR mazā enciklopēdija"** ir reģionāla enciklopēdija, kas iznāca trīs sējumos no 1967. līdz 1970. gadam, vēl 1972. gadā iznāca "Personu un priekšmetu alfabētiskais rādītājs". Enciklopēdijas kopējais metiens bija 50 tūkstoši eksemplāru. Izdeva izdevniecība "Zinātne".

Enciklopēdiju sagatavoja Galvenā enciklopēdiju redakcija, tika piesaistīti vairāk nekā 2000 autori un zinātniskie konsultanti. Galvenais redaktors bija Vilis Samsons. Kopā enciklopēdijā atrodami 12 175 šķirkļi, no kuriem 2876 šķirkļi bija cilvēku biogrāfijas, kā arī vairāk nekā 3000 krāsaini un melnbalti attēli un kartes. Enciklopēdijā apkopota informācija par ar Latviju saistītām personām, vēsturi un citiem tematiem.

Enciklopēdijas saturu ietekmēja padomju ideoloģija.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Latvijas enciklopēdijas

## Ārējās saites
* Latvijas PSR mazā enciklopēdija (kopkatalogs)
Retās slimības

**Retās slimības** ir tās slimības, kuru statistika Eiropā parasti nepārsniedz 1 gadījumu uz 2000 iedzīvotāju, bet ASV, kad tās skar mazāk nekā 200 000 valsts iedzīvotāju, tas ir, vienu no 1500. Uz 2014 gadu pasaulē ir zināmas 6000—8000 reto slimību. Eiropas Savienībā ar tām sirgst apmēram 30 miljoni iedzīvotāju. Pēc epidemioloģiskiem datiem, Latvijā varētu būt ap 160 000 cilvēku ar retām slimībām. Apmēram 80% šo slimību ir ģenētiskas, - pārmantotas vai sporādiskas. Pārējas (ap 20%) ir reti sastopami ļaundabīgo audzēju veidi, autoimūnās slimības, iedzimtas malformācijas, toksiskas un infekcijas slimības. Aptuveni 75% no tām skar bērnus, no kuriem aptuveni 30% mirst, nesasniedzot 5 gadu vecumu. 65% no retajām saslimšanām ir raksturojamas kā ļoti smagas, hroniskas. Dažu reto slimību cēlonis joprojām nav noskaidrots.

Ikdienas medicīnas praksē reto slimību problemātika izpaužas nepietiekamajā speciālistu sagatavotībā, lai tās laikus un precīzi diagnosticētu. Dažas patoloģijas ir tik retas, ka vairums ārstu nesaskaras ar tām medicīnas skolā vai saskaras tik maz, ka neatpazīst to simptomus. Nereti slimniekiem aiziet vairāki gadi, pirms viņi tiek pie pareizas diagnozes. Piemēram, Arnolda—Kiari malformācijas gadījumā tam aiziet vidēji 5 gadi un puse gadījumu sākotnēji tiek pieskaitīta pie psihosomatiskiem traucējumiem. Gadās arī, ka ar nediagnosticētu nepilnīgo osteoģenēzi slima mazuļa vecāki, griežoties slimnīcā pēc palīdzības, tiek apsūdzēti vardarbībā. Cita nopietna problēma šajā nozarē ir medicīnas pētniecības nerentabilitāte. Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 141/2000 par zālēm medikamentiem tiek piešķirts zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanas statuss, ja tie ir paredzēti tādām diagnozēm, dzīvību apdraudošu vai hroniski novājinošu saslimšanu profilaksei vai ārstēšanai, kas skar ne vairāk kā 5 no 10 000 Kopienas iedzīvotāju.

Katru gadu visā pasaulē 28.februārī atzīmē Starptautisko Reto slimību dienu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Reto slimību portāls
* EURORDIS Eiropas reto slimību pacientu organizāciju apvienība
Vītiņš

**Vītiņš** ir latviešu uzvārds. Personas ar šādu uzvārdu:

* Ernests Vītiņš (1984) — stikla mākslinieks;
* Jānis Vītiņš (1897—1941) — operdziedātājs, karavīrs un politiķis;
* Jānis Verners Vītiņš (1903—1990) — jurists.

## Skatīt arī
* Vītiņa
Ilgvars Spilners

**Ilgvars Spilners** (1925—2014) bija ASV latviešu ķīmiķis, sabiedriskais darbinieks un žurnālists. Pasaules Brīvo latviešu apvienības priekšsēdētājs un lielākā trimdas latviešu laikraksta "Laiks" galvenais redaktors. 

## Biogrāfija
Ilgvars Spilners dzimis 1925. gada 12. aprīlī Cēsu apriņķa Drabešu pagastā kā **Ilgvars Pētersons**. Agri zaudējis māti. Tēva lielās aizņemtības dēļ piecu gadu vecumā Ilgvaru adoptēja mātes radi Rīgā, kur arī uzaudzis un ieguvis pirmo izglītību. Mācījies 8. pilsētas pamatskolā un Rīgas 1. ģimnāzijā. Otrā pasaules kara beigās ar ģimeni devies bēgļu gaitās uz Vāciju. Izglītoties turpinājis Erlangenas Universitātē Vācijā, tomēr jau drīz pārcēlās uz ASV, kur iestājās Bostonas Universitātē, ko absolvējis 1953. gadā ar bakalaura grādu ķīmijā. 1961. gadā Pitsburgā ieguvis ķīmijas doktora grādu. Specializējies organiskās ķīmijas sintēzē un organometāliskajā ķīmijā. 
Darba gaitas uzsācis Melona institūtā Pitsburgā. Tomēr lielāku daļu darba mūža (vairāk kā 30 gadus) pavadījis vienā no lielākajām pasaules naftas kompānijām *Gulf Oil Co*, kur pētījis, kā samazināt sārņu daudzumu automašīnu izplūdes gāzēs. Ieguvis vairākus patentus dažādās ķīmijas nozarēs un publicējis vairākus zinātniskus rakstus. Pensionējies 1984. gadā. Gan padomju okupācijas laikā, gan arī vēlāk vairākkārt apmeklējis Latviju. Miris ASV 2014. gada 13. martā. Pelnu urna apbedīta latviešu brāļu kapos Katskiļu kalnos. 

## Sabiedriskā darbība
Ilgvars Spilners aktīvi iesaistījās trimdas latviešu sabiedriskajā dzīvē un dažādās trimdas organizācijās.
1969. gadā ievēlēts par Amerikas Latviešu Apvienības (ALA) vicepriekšsēdi, bet 1973—74. gadā par priekšsēdi. 1975. gadā ticis ievēlēts par Pasaules Brīvo latviešu apvienības priekšsēdētāju un šo amatu saglabājis sešus gadus. Pildot amata pienākumus, iepazinis latviešus visā pasaulē un apmeklējis arī okupēto Latviju. Bijis arī Latviešu republikāņu apvienības priekšsēdētāja vietnieks. Vadījis latviešu delegācijas uz vairākām cilvēktiesību konferencēm (piemēram, 1981. gadā uz Madridi). 1984. gadā aktīvi pievērsies žurnālistikai un kļuvis par lielākā trimdas latviešu laikraksta *Laiks* galveno redaktoru.

Aktīvi organizējis arī Pitsburgas latviešu sabiedrisko dzīvi. Bijis Pitsburgas latviešu biedrības valdes loceklis un vadītājs, kā arī Pitsburgas latviešu luterāņu draudzes vadītājs. Vairākkārt piedalījies 2x2 un 3x3 nometnēs. Latvijas Nacionālās operas ASV ģildes biedrs. Bijis arī vairāku profesionālu organizāciju biedrs. Jaunākās latviešu studentu korporācijas *[[Fraternitas Vanenica]]* ASV kopas biedrs.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas regulāri publicējis laikrakstā "Laiks" dažādus rakstus par Latvijas aktualitātēm, tādējādi veicinot izpratni trimdas latviešu sabiedrībā par Latvijas problēmām.  Apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni, bet no apbalvojuma atteicies. Aktīvi atbalstījis Latvijas Nacionālo operu. Ar operas ASV ģildes palīdzību ziedojis līdzekļus operas ēkas atjaunošanai un mākslinieciskās kvalitātes uzlabošanai.

## Atsauces
Rīgas Dzemdību nams

**Rīgas pilsētas Dzemdību nams** ir specializēta medicīnas iestāde, kas atrodas Miera ielā 45, Rīgā.  Šī ir Latvijā lielākā dzemdību palīdzības iestāde ar četrām dzemdību nodaļām un vairākām citām nodaļām. Dzemdību namā ik gadu vidēji pieņem ap 7000 dzemdību, kas ir aptuveni trešā daļa no visām dzemdībām valstī. Dzemdību nams nodarbojas ar dažādu lekciju un vingrošanas nodarbību grūtniecēm organizēšanu.

## Vēsture
Līdz Pirmajam pasaules karam Marijas diakonisu biedrībai piederošajā gruntsgabalā atradās Marijas Diakonijas nams. Marijas diakonisu biedrības ēka celta 1904. gadā (arhitekts O. Hofmanis), kurā darbojās Marijas diakonisu nama ambulatorija, bet pēc kara **Rīgas Vācu slimnīca un ambulance**. Līdz 1938. gadam tur izvietojās arī Vācu slimnīcas žēlsirdīgo māsu skola (bijusī Diakonisu māsu skola, dibināta 1866. gadā).

Latvijas PSR laikā 1947. gadā bijušajā Diakonijas māsu skolas ēkā iekārtoja **Rīgas pilsētas 1. dzemdību namu**.
1978. gadā uzcēla jaunu dzemdību nama korpusu, nojaucot divas trīsstāvu mūra ēkas. Kopš 2000. gadā tam ir pašreizējais nosaukums. 1947. gadā dzemdību namā bija 56 vietas, 1955. gadā — 220 vietas, savukārt 2003. gadā — 260 vietas. 2003. gadā iestādē strādāja 63 ārsti un 4 farmaceiti.

Marijas diakonisu nams Rīgā pēc 1904.jpg|Marijas diakonisu nams Rīgā (ap 1904)
Marijas diakonisu nams Rīgā.jpg|Marijas diakonisu nams no ambulances puses (pirms 1914)
Rīgas Vācu slimnīca pirms 1939.jpg|Rīgas Vācu slimnīca (pirms 1939)
Rīgas Vācu slimnīca 1939.jpg|Rīgas Vācu slimnīca (1939)
Dzemdību nama pagalmā (2).jpg|Senā ēka mūsdienās
Dzemdību nama pagalmā (1).jpg|Senā ēka mūsdienās


## Atsauces

## Ārējās saites
*
Critérium International

***Critérium International*** bija profesionālas divu dienu riteņbraukšanas sacensības, kuras katru gadu pavasarī notika Francijā. Iepriekš tās bija zināmas arī kā ***Critérium National de la Route*** un pirmoreiz notika 1932. gadā.

Daudzus gadus tās tika uzskatītas par sava veida nacionālo Francijas čempionātu, bet 1979. gadā beidzot tika atvērtas arī citu valstu sportistiem. Vienīgais sportists, kurš uzvarēja abos sacensību formātos ir Bernārs Ino. Sacensībās ir uzvarējuši daudzi no pazīstamākajiem riteņbraucējiem, to skaitā Žaks Anketils, Šons Kellijs, Bernārs Ino, Migels Indurains, Stīvens Ročs, Jops Zūtemelks, Lorāns Fiņons, Keidels Evanss un Kriss Frūms.

2016. gada 18. novembrī sacensību organizatori ASO paziņja, ka vairs nerīkos šīs sacensības un 2017. gadā tās vairs nenotiks, izbeidzot to 85 gadus ilgo vēsturi.

## 1997. gada epizode ar zirgu
1997. gadā zirgs pārlēca žogam un pievienojās pelotonam, apdzenot to un pametot tikai 20 kilometrus no finiša līnijas. Šī aina īsi tika parādīta kinofilmā "Amēlija" un bieži tiek uzskatīta par ainu no *[[Tour de France]]* sacensībām.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Video ar zirga pievienošanos 1997. gada sacensībām
Rīgas Anglikāņu Svētā Pestītāja baznīca

**Rīgas Anglikāņu Svētā Pestītāja baznīca** ir Anglikāņu baznīcas dievnams Anglikāņu ielā 2a, Vecrīgā, Rīgā. Vienīgais anglikāņu dievnams Latvijā.

## Vēsture
Baznīca tikusi celta pēc Johana Daniela Felsko projekta no 1853. līdz 1859. gadam (ar pārtraukumu no 1854. līdz 1857. gadam).

Anglikāņu baznīcas celšana tika uzsākta 1853. gadā, tomēr nākamajā gadā pārtraukta Krimas kara dēļ. 1857. gadā tā atsākās ar svinīgo baznīcas pamatakmens ielikšanu, to paveica Lielbritānijas konsuls R. L. Svifts. Baznīca tika celta neogotikas stilā no sarkanajiem ķieģeļiem, no kuriem lielākā daļa kopā ar citiem celtniecības materiāliem (tai skaitā smilšakmeni) tika vesti no Anglijas. Celtniecība tika pabeigta 1859. gadā, anglikāņu bīskaps V. Dž. Trovers iesvētīja baznīcu Svētā Pestītāja godam. Anglikāņu baznīca ir halles tipa vienjoma ēka.

Baznīca bija paredzēta Rīgā dzīvojošajiem angļiem, kas līdz tam apmeklēja Reformātu baznīcu. Daļu no iekārtas priekšmetiem baznīcai dāvināja Armitstedu ģimene. Šī ir vienīgā neogotikas stilā celtā baznīca Rīgā, kam torņa smailes pakājē ir arkbutāni. Tikusi izmantota kā skaņu ierakstu studija labās akustikas dēļ.

Kopā ar jūrnieku klubu veido Anglikāņu baznīcas un jūrnieku kluba kompleksu, kas ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

## Atsauces

## Ārējās saites

* "Cita Rīga" ieraksts
Suomen Yhdyspankki

***Suomen Yhdyspankki Oy*** jeb ***SYP*** () bija Somijas banka. Dibināta 1862. gadā kā pirmā Somijas komercbanka. 1995. gadā tā apvienojās ar *[[Kansallis-Osake-Pankki]]*, izveidojot *[[Merita Pankki]]* (tagad *[[Nordea]]*).
Galvenais birojs atradās Helsinkos.

## Vēsture
Banka dibināta 1862. gadā, un tā bija pirmā Somijas komercbanka. Mērķis bija izveidot lielu banku, kas kalpotu tirdzniecības un rūpniecības vajadzībām. Sākotnēji banku bija plānots nosaukt par "Somijas lauksaimniecības banku", lai apkalpotu lauksaimniecības un rūpniecības sektoru. Plāni mainījās, kad 1860. gadā izveidojās Somijas hipotēku savienība, kas sāka apkalpot lauksaimniecības sektoru. Tādējādi banku nosauca par "Somijas savienoto banku" (, ). Bankas dibinātāji bija svekomani, un tās pirmais vadītājs līdz 1865. gadam bija *Henrik Borgström*. No 1867. līdz 1872. gadam bankas direktors bija Leo Mēšelins.

Pēc Somijas neatkarības iegūšanas 1919. gadā bankai pievienota *Pohjoismaiden Osakepankki* (dibināta 1872. gadā; tās pamatā bija Vācijas kapitāls ar mērķi apgūt Krievijas tirgu, bet kara laikā vācu kapitāls aizplūda) un pārdēvēta par ***Pohjoismaiden Yhdyspankki*** ().

1975. gadā bankas nosaukums tika angliskots uz ***Union Bank of Finland***.
1986. gadā iegādāta banka *[[Helsingin osakepankki]]* (*HOP*), kas dibināta 1913. gadā un bija Somijas trešā lielākā banka.
Viens no ilgāk bankas izpilddirektora amatā bijušām personām bija Mika Tīvola (no 1970. līdz 1989. gadam).

1992. gadā banka tika reorganizēta: izveidots mātes uzņēmums ***Unitas*** un *Union Bank of Finland* pārdēvēta par ***Suomen Yhdyspankki***. Turpmāk biržā tika kotētas *Unitas* akcijas *Suomen Yhdyspankki* kapitāldaļu vietā.
1990. gadu sākumā, kad Somijas saimniecība piedzīvoja lejupslīdi, bankrotēja krājbanka *Suomen Säästöpannki*, un tās operācijas 1993. gadā pārņēma *Suomen Yhdyspankki* un *[[Kansallis-Osake-Pankki]]* (*KOP*).

1995. gadā *Suomen Yhdyspankki* mātes uzņēmums *Unitas* apvienojās ar *Kansallis-Osake-Pankki*, izveidojot banku *[[Merita Pankki]]*.
1997. gadā *Merita* apvienojās ar Zviedrijas *[[Nordbanken]]*, izveidojot banku *MeritaNordbanken*. Savukārt tai 2000. gadā pievienotas Dānijas *[[Unibank (Dānija)|Unibank]]* un Norvēģijas *[[Christiania Bank og Kreditkasse]]*. 2001. gadā apvienotās bankas nosaukums mainīts uz *[[Nordea]]*.

## Izpilddirektori
* Henriks Borgstrems jaunākais (1862—1865)
* Augusts Ternkvists (1865—1872)
* Jeans Kronsteds (1872—1907)
* Alfreds Normens (1907—1913)
* Augusts Ramsajs (1913—1919)
* Leonard fon Pfalers (1919—1928)
* Aleksanders Frejs (1928—1945)
* Rainers fon Fieands (1945—1955)
* Geran Ehrnrūts (1955—1970)
* Mika Tīvola (1970—1989)
* Ahti Hirvonens (1989—1992)
* Vesa Vainio (1992—1995)

## Atsauces
Mantra

**Mantra** (sanskritā मंत्र) ir īpaša skaņa, vārds, lūgšana, vai himna.  Mantru skaitīšanu vai dziedāšanu reizēm iekļauj vairākās meditāciju praksēs un dažādos garīgo tradīciju rituālos. Mantras esot "spēka vārdi", kas palīdzot fiziski un garīgi sakoncentrēties. Praktizētāji pieņem, ka mantru skaņas ir svētu skaņu "domformu" tēli, kas labvēlīgi iedarbojās uz prātu un ķermeni un kā terapija harmonizē apziņu ar "gara pasauli" un Visumu.

## Raksturojums
Apgalvots, ka pirmās mantras sacerētas vismaz 2000. gadus p.m.e. Indijā, vēdiskā laikmetā un ir saistītas ar agrīno hinduismu.  Mantras izmanto hinduismā, budismā, džainismā, sikhismā un citās tradīcijās un mantrām līdzīgas himnas un dziesmas sastopamas arī zoroastrismā, daoismā un kristietībā. Mantru nozīme un pielietojums vairākās reliģiskās tradīcijās atšķirās, bet hinduistu tantrā tās ir nepieciešamas. Tantrā mantras esot dievības manifestācija, personīgs formulējums, kas tikai esot lietderīgs pēc iniciācijas. Mantras parasti skaita ritmiski un saista ar garīgām tradīcijām, kā arī praktikanta ilgām pēc patiesības, realitātes, gaismas, miera, mīlestības, gudrības, rīcības vai citām vērtībām. Reizēm mantras esot tikai pacilājošas skaņas.

## Ticējumi
Mantru skaitīšanu vēsturiski saista ar sakrālo un ar dievībām, ar mistisko un maģisko, kā arī ar dažādiem ticējumiem par "enerģijas atbrīvošanu" un ar prāta vai garīgo spēku kopšanu. Tās skandējot "atbrīvojas enerģijas plūsma," kas palīdzot apziņai izkļūt no maldiem. Ājurvēdā pastāvot "mantru terapija."

## Atsauces
Adamavas reģions

**Adamavas reģions** (, ) ir viens no desmit Kamerūnas reģioniem, valsts centrālajā daļā. Robežojas ar Ziemeļu reģionu ziemeļos, ar Austrumu reģionu un Centrālo reģionu dienvidos, ar Rietumu reģionu dienvidrietumos, ar Nigēriju rietumos un ar Centrālāfrikas Republiku austrumos. Reģiona kopējā platība ir 63 701 km2, un tas ir trešais lielākais Kamerūnas reģions pēc platības. 2012. gadā Adamavas reģionā dzīvoja 1 080 500 iedzīvotāji.

## Ārējās saites
2014. gada Pasaules čempionāts orientēšanās sportā

**2014. gada Pasaules čempionāts orientēšanās sportā** bija 31. Pasaules čempionāts orientēšanās sportā, kas notika Itālijas Trento provincē un Veneto reģionā (sprinta sacnsības notika tā galvaspilsētā Venēcijā) no  līdz . Pasaules čempionāts Itālijā notika pirmo reizi. Sacensību programmā līdzās tradicionālajiem veidiem: sprintam, vidējai distancei, garajai distance un stafetei, pirmo reizi tika iekļauta arī sprinta stafete abu dzimumu sportistiem.

Par čempionāta medaļām bagātāko sportisti kļuva Šveices sportiste Judīte Vīdere, kas izcīnīja trīs zelta medaļas un vienu bronzas medaļu.

Pasaules čempionātā piedalījās arī 8 Latvijas orientieristi. Rezultāti bija vājāki kā iepriekšējos gados ierasts (kad Edgars Bertuks bija medaļnieku skaitā divos iepriekšējos čempionātos pēc kārtas). Augstākos rezultātus individuāli izcīnīja Inga Dambe: 18. vietu garajā distancē un 19. vietu vidējā distancē.

## Rezultāti
### Vīrieši
#### Garā distance
# Tjerī Žoržu  1.34:45
# Daniels Hubmanis  1.36:12
# Ūlavs Lunnaness  1.37:09

#### Vidējā distance
# Ūlavs Lunnaness  38:12
# Fabians Hertners  38:30
# Oleksandrs Kratovs  38:46 

#### Sprints
# Sērens Bobahs  15:37,2
# Daniels Hubmanis  15:39,3
# Tue Lasens  15:41,4

#### Stafete
#  (Jonass Leandersons, Fredriks Johansons, Gustavs Bergmans) 1.56:49
#  (Fabians Hertners, Daniels Hubmanis, Matiass Kiburžs) 1.57:58
#  (Frederiks Tranšāns, Fransuā Goņons, Tjerī Žoržu) 1.58:03 

### Sievietes
#### Garā distance
# Svetlana Mironova  1.19:44
# Tove Aleksandersone  1.20:15
# Judīte Vīdere  1.20:34

#### Vidējā distance
# Annika Bilstama  37:03
# Ida Bobaha  37:25
# Tove Aleksandersone  37:27

#### Sprints
# Judīte Vīdere  15:32,0
# Tove Aleksandrsone  15:43,9
# Maja Alma  15:45,7

#### Stafete
#  (Sāra Lušere, Sabīne Hausvirta, Judīte Vīdere) 1.51:21
#  (Emma Klingenberga, Ida Bobaha, Maja Alma) 1.51:32
#  (Helēna Jansone, Annika Bilstama, Tove Aleksandrsone) 1.53:56

### Sprinta stafete
#  (Rahela Frīdriha, Martins Hubmanis, Matiass Kiburžs, Judīte Vīdere) 59.04
#  (Emma Klingenberga, Tue Lasens, Sērens Bobahs, Maja Alma) 59.07
#  (Anastasija Tihonova, Gļebs Tihonovs, Andrejs Hramovs, Gaļina Vinogradova) 59.15

## Medaļu tabula

## Atsauces

## Ārējās saites

* Čempionāta oficiālā mājaslapa
Ramiress

**Ramiress Santuss du Nasimentu** (; dzimis ) ir bijušais brazīliešu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Brazīlijas futbola izlases dalībnieks.

Karjeru sāka dzimtajā Brazīlijā, vispirms spēlēja *[[Joinville Esporte Clube|Joinville]]*, pēc tam - *[[Cruzeiro Esporte Clube|Cruzeiro]]*. 2009. gadā uzsāka karjeru Eiropā, vispirms spēlēja Portugāles *[[Lisabonas "Benfica"|Benfica]]*, taču kopš 2010. gada pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu *[[Chelsea F.C.|Chelsea]]*. *Benfica* sastāvā ir kļuvis par Portugāles čempionu, savukārt *Chelsea* sastāvā - UEFA Čempionu līgas čempionu.

Kopš 2009. gada pārstāv Brazīlijas nacionālo valstsvienību. Tās sastāvā spēlējis divos FIFA Pasaules kausa finālturnīros (, ). Brazīlijas U-23 izlases sastāvā izcīnījis bronzas medaļu .

## Sasniegumi
**Benfica**

* Portugāles Premjerlīga: 2009–10
* Taça da Liga: 2009–10

**Chelsea**

* Anglijas Premjerlīga: 2014–15
* FA kauss: 2011–12
* Anglijas Līgas kauss: 2014–15
* UEFA Čempionu līga: 2011–12
* UEFA Eiropas līga: 2012–13

**Palmeiras**

* Copa Libertadores: 2020

## Ārējās saites
Unitas

**Unitas** var būt:
* Džonijs Junaits (*Johnny Unitas*), lietuviešu izcelsmes ASV amerikāņu futbola spēlētājs
* *Unitas Oy* — *[[Suomen Yhdyspankki]]* bankas mātes uzņēmums
Praulienas lidlauks

**Praulienas lidlauks** ir nesertificēts lidlauks Madonas novadā. Izvietojies Praulienas pagasta ziemeļrietumu daļā ziemeļos no demontētā Madonas—Lubānas dzelzceļa  no Praulienas ciema Kūjas dabas parka teritorijā. Lidlaukā ir viens  garš un  plats asfalta seguma skrejceļš. Lidlauku uzcēla Padomju Savienības laika posmā no 1944. līdz 1960. gadam, lidlauks tika izmantots kā PSRS karaspēku militārais lidlauks, un vēlāk tika izmantots kā lauksaimniecības lidlauks. Lidlauku izmanto amatierlidojumiem ar deltaplāniem un dragreisa sacensībām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Laņivci

**Laņivci** () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ternopiļas apgabala Laņivcu rajona centrs pie Horiņas upes.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1444. gadā. Bija Polijas-Lietuvas pilsēta. 1793. gadā pēc Polijas Otrās dalīšanas pilsēta iekļāvās Krievijas Impērijas sastāvā, un bija tur līdz Pirmā pasaules kara beigām.

Pēc Pirmā pasaules kara, pamatojoties uz 1921. gada Rīgas miera līgumu, Laņivci iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pēc PSRS iebrukuma Polijā, iekļauta Ukrainas PSR, pamatojoties uz Molotova—Ribentropa paktu. No 1941. gada 2. jūlija līdz 1944. gada 6. martam atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

## Ārējās saites
Višķu lidlauks

**Višķu lidlauks**, **Maskovskajas lidlauks** jeb **Maskavas lidlauks** ir nesertificēts lidlauks Augšdaugavas novada Višķu pagastā. Izvietojies pagasta austrumdaļā dienvidos no Maskovskajas ciema  no Višķiem. Lidlaukā ir viens  garš un  plats asfalta seguma skrejceļš. Izbūvēts padomju laikā un līdz 1991. gadam izmantots kā lauksaimniecības lidlauks, kur bāzējās *[[An-2]]* lidmašīnas. Uz lidlauka perona izbūvētas rūpnieciskas struktūras.

## Atsauces

## Ārējās saites
Brazīlija—Vācija (2014. gada FIFA Pasaules kauss)

**[[Brazīlijas futbola izlase|Brazīlija]]—[[Vācijas futbola izlase|Vācija]]** bija futbola pusfināla spēle starp Brazīlijas un Vācijas futbola izlasi 2014. gada FIFA Pasaules kausa izcīņas laikā. Spēle tika aizvadīta  *[[Mineirão]]* stadionā Belu Orizonti, Brazīlijā.

Spēlē ar 7—1 uzvarēja Vācijas izlase. Vācijas izlases futbolists Miroslavs Kloze guva savus 16. vārtus Pasaules kausa izcīņas vēsturē, tādējādi kļūstot par visu laiku rezultatīvāko spēlētāju turnīra vēsturē, savukārt Tomass Millers guva 2000. vārtus Vācijas izlases vēsturē. Brazīlijas zaudējums bija atkārtots lielākais zaudējums izlases vēsturē (1920. gadā tā zaudēja Urugvajas izlasei ar 0—6), tāpat pārtrūka 62 spēļu ilgā nezaudēto mājas spēļu sērija (oficiālās sacensību spēlēs), kas tika uzsākta pēc 1975. gadā piedzīvotā zaudējuma Peru izlasei ar 1—3. Vācijas izlase tāpat kļuva par visu laiku rezultatīvāko izlasi Pasaules kausa izcīņas vēsturē ar 223 vārtiem.

Lielā spiediena dēļ, kas tika izdarīts uz Brazīlijas izlasi, un spēles rezultāta dēļ masu mediji un FIFA spēli nosauca par *Mineirazo* (*Mineiraço*), tā atsaucoties uz *[[Urugvaja—Brazīlija (1950. gada FIFA Pasaules kauss)|Maracanazo]]*, kurā Brazīlija zaudēja Urugvajas izlasei 1950. gada Pasaules kausa izcīņas finālturnīrā, kas tika aizvadīts Brazīlijā.

## Spēle

## Ārējās saites

* Spēles informācija FIFA mājaslapā
Telefonu numerācijas plāns

**Telefonu numerācijas plāns** ir noteikumu kopums, kas tālruņu lietotājiem ļauj veikt un saņemt zvanus. Pēc numerācijas plāna veido telefonu numurus. Numerācijas plāns norāda izmantoto numuru formātu un struktūru. Tas parasti sastāv no decimālcipariem, kas apvienoti grupās, lai standarta E.164 ietvaros varētu identificēt valstis, nacionālos adresātus un abonentus. Numerācijas plānā nav ietverti prefiksi, sufiksi un papildinformācija, kas nepieciešama izsaukuma pabeigšanai. Nacionālais numerācijas plāns ir standarta E.164 numerācijas plāna īstenošana nacionālā mērogā.

## Skatīt arī
* Starptautisko tālsarunu kodu saraksts
* Pavadoņtelefonu kodu saraksts
Dāmu paradīze

**"Dāmu paradīze"** (; ) ir franču rakstnieka Emila Zolā romāns. Tas ir 11. *[[Les Rougon-Macquart]]* sērijā. Romānā raksturota 19. gadsimta beigu Parīze, pārmaiņas un rosības, kas valdīja šajā Eiropas metropolē. Tā pamatā ir stāsts par vienkāršu lauku meiteni no Francijas laukiem, kurā iemīlas Parīzes lielākajā veikalniekā.

## Ārējās saites

* Klausāmgrāmata
Austrumu reģions (Kamerūna)

**Austrumu reģions** (, ) ir viens no desmit Kamerūnas reģioniem, valsts dienvidaustrumu daļā. Robežojas ar Centrālāfrikas Republiku austrumos, ar Kongo dienvidos, ar Adamavas reģionu ziemeļos un ar Centrālo reģionu un Dienvidu reģionu rietumos. Reģiona kopējā platība ir 109 002 km2 un tas ir lielākais Kamerūnas reģions pēc platības. 2005. gadā Austrumu reģionā dzīvoja 771 755 iedzīvotāji.

## Ārējās saites
Centrālais reģions (Kamerūna)

**Centrālais reģions** (, ) ir viens no desmit Kamerūnas reģioniem, atrodas valsts vidusdaļā. Robežojas ar Adamavas reģionu ziemeļos, ar Dienvidu reģionu dienvidos, ar Austrumu reģionu austrumos un ar Rietumu reģionu un Piekrastes reģionu rietumos. Reģiona kopējā platība ir 68 953 km2 un tas ir otrais lielākais Kamerūnas reģions pēc platības. 2005. gadā Centrālajā reģionā dzīvoja 3 098 044 iedzīvotāji, tādējādi tas ir lielākais reģions pēc iedzīvotāju skaita. Reģiona administratīvais centrs un lielākā pilsēta Jaunde ir Kamerūnas galvaspilsēta.

## Ārējās saites
J. Raiņa Daugavpils 6. pamatskola

**J. Raiņa Daugavpils 6. pamatskola** bija vispārizglītojošā mācību iestāde, kas atradās Komunālajā ielā 2, Daugavpilī. Tā ir vienīgā Daugavpils skola Daugavas kreisajā krastā. Skolā darbojas dažādi interešu pulciņi. 2006./2007. mācību gadā bija 28 klašu komplekti, 570 skolēni un 59 skolotāji.

## Vēsture
Dibināta 1875. gadā kā **Grīvas vācu skola** ar proģimnāzijas tiesībām, pirmais skolas pārzinis bija K. Velcers (1875—1886).  No 1875. līdz 1879. gadam skolā mācījās Jānis Pliekšāns (Rainis), to absolvēja mākslinieks Rihards Zariņš. 
Pašreizējais nosaukums tai ir pēc Grīvas pilsētas pievienošanas Daugavpilij 1954. gadā.
Kopš 1986. gada skolas direktore ilgstoši bija Larisa Koževņikova. 2021. gadā vidusskola reogranizēta par pamatskolu. 2024. gadā skola pievienota Daugavpils Centra vidusskolai.

### Nosaukuma maiņas
* 1875—1902: Grīvas vācu skola (proģimnāzija)
* 1902—1910: Grīvas latviešu pamatskola
* 1910—1919: Grīvas vecticībnieku valsts skola
* 1919—1934: Grīvas četrklašu pamatskola
* 1934—1941: Grīvas sešklašu pamatskola
* 1941—1948: Grīvas septiņgadīgā skola
* 1948—1954: Grīvas vidusskola
* 1954—2021: Raiņa Daugavpils 6. vidusskola
* 2021—2024: Raiņa Daugavpils 6. pamatskola

## Direktori
# K. Velcers (1875—1886)
# A. Ovčiņņikovs (1910—1915)
# J. Ķiploks (1919—?)
# A. Vavilovs (1940—?)
# V. Aleksandrovs (1942—1944)
# J. Ivanovs (1952—1966)
# H. Lazdāns (1966—1977)
# A. Smoļakovs (1977—1984)
# Ļ. Ferencova (1984—1986)
# L. Koževņikova (1986—2020)
# J. Buļs (2021—2024)

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Monastiriska

**Monastiriska** () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ternopiļas apgabala Monastiriskas rajona centrs.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1437. gadā. Bija Polijas-Lietuvas pilsēta. Gadsimtiem bijusi Potocku dzimtas īpašums. 1772. gadā pēc Polijas Pirmās dalīšanas pilsēta iekļāvās Austrijas impērijas sastāvā (vēlākā Austroungārija), un bija tur līdz Pirmā pasaules kara beigām.

Pēc Pirmā pasaules kara Monastiriska iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā,  pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, pēc PSRS iebrukuma Polijā iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. gada 4. jūlija līdz 1944. gada 22. martam atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

## Ārējās saites
Mants Savens

**Mants Savens** (, dzimis ) ir bijušais Lietuvas futbolists, pussargs. Aizvadījis 38 spēles Lietuvas izlasē, kurās guvis 5 vārtus. 2005. gadā kļuva par Lietuvas čempionāta rezultatīvāko spēlētāju, kā arī tika atzīts par tā gada Lietuvas labāko futbolistu.

## Sasniegumi
* Baltijas kausa ieguvējs — 1 (2010)
* Lietuvas čempions — 2 (2005, 2011)
* Lietuvas labākais futbolists — 1 (2005)
* Lietuvas superkausa ieguvējs — 1 (2006)
* Lietuvas čempionāta labākais vārtu guvējs — 1 (2005)

## Ārējās saites
Vārmes lidlauks

**Vārmes lidlauks** ir nesertificēts lidlauks Kuldīgas novada Vārmes pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā uz ziemeļiem no autoceļa P108 starp Vārmes un Vecvārmes ciemiem. Lidlaukā ir viens  garš un  plats asfalta seguma skrejceļš. Izbūvēts padomju laikā un izmantots kā lauksaimniecības lidlauks. Uz lidlauka perona izbūvētas rūpnieciskas struktūras. Lidlaukā tiek organizētas ziemas autosacīkstes un liellopu audzētāju pasākumi.

## Atsauces

## Ārējās saites
NOAA 16

***NOAA 16*** (pirmsstarta nosaukums ***NOAA L***) bija ASV meteoroloģiskais pavadonis no NOAA polāro orbītu pavadoņu sērijas *[[Polar Operational Environmental Satellites|POES]]*. Palaists 2000. gada septembrī. Tā ekspluatācija beigta 2014. gada jūnijā.

Kosmisko aparātu izgatavojis ASV uzņēmums *[[Lockheed Martin]]* uz platformas *[[TIROS-N]]* bāzes.

thumb|left|200px| uzņemtais viesuļvētras "Ādolfs" attēls
Pavadonī uzstādīti instrumenti:
* *Advanced Microwave Sounding Unit* (*AMSU*), daudzkanālu mikroviļņu radiometrs;
* *Advanced Very High Resolution Radiometer* (*AVHRR*), augstas izšķirtspējas radiometrs;
* *High Resolution Infrared Radiation Sounder* (*HIRS*), augstas izšķirtspējas infrasarkanā mērierīce;
* *Solar Backscatter Ultraviolet Radiometer/2* (*SBUV/2*), Zemes atmosfēras ozona blīvuma un izplatības mērītājs;
* *Automatic Picture Transmission* (*APT*), instruments analogai attēlu pārraidīšanai.
Tajā arī uzstādīta meklēšanas un glābšanas sistēmas *[[KOSPAS-SARSAT]]* aparatūra.

## Lidojuma gaita
*NOAA L* tika palaists  10:22  UTC ar nesējraķeti *[[Titan-2(23)G|Titan-2(23)G Star-37XFP-ISS]]* no Vandenberga Gaisa spēku bāzes. Pēc veiksmīgā starta tam piešķirts nosaukums *NOAA 16*.

*APT* kļuva neizmantojams pēc sensora degradēšanās .

Pēc kritiskas anomālijas  *NOAA 16* dekomisionēts 9. jūnijā. Sākotnēji plānoto 2 gadu laikā kosmiskais aparāts nokalpoja 14 gadus.

## Atsauces

## Ārējās saites

* NOAA 16 Spacecraft Status Summary Office of Satellite Operations 
* NOAA 15, 16, 17 (NOAA K, L, M) Gunter Dirk Krebs
Dienvidrietumu reģions (Kamerūna)

**Dienvidrietumu reģions** (, ) ir viens no desmit Kamerūnas reģioniem, valsts dienvidrietumu daļā. Robežojas ar Ziemeļrietumu reģionu ziemeļos, ar Rietumu reģionu ziemeļaustrumos un ar Piekrastes reģionu, bet dienvidos reģionu apskalo Gvinejas līcis. Reģiona kopējā platība ir 25 410 km2 un tas ir septītais lielākais Kamerūnas reģions pēc platības. 2005. gadā Dienvidrietumu reģionā dzīvoja 1 316 079 iedzīvotāji un tas ir septītais lielākais reģions arī pēc iedzīvotāju skaita. Reģiona administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Buea.

## Ārējās saites