open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Akusilavs

**Akusilavs** () bija 6. gadsimta pr.Kr. sengrieķu vēsturnieks-logogrāfs, kā arī mitogrāfs.

## Dzīves gājums
Pēc izcelsmes Akusilavs bija dorietis, bet rakstīja joniešu dialektā. Dzima viņš Kerkadās (netālu no Aulidas) vai arī Argosā. Viņa tēvu sauca Kabs vai Skabrs.

Akusilava darbības laiku datē starp 575. un 525. gadiem pr.Kr. vai arī ar 6. gadsimta pr.Kr. otro pusi. Josefs Flāvijs uzskata Akusilavu kopā ar Kadmu par vienu no senākajiem vēsturniekiem, kurš dzīvoja neilgi pirms persiešu iebrukuma Hellādā. Hermips iekļāva Akusilavu 17 personu skaitā, kas tika pieskaitīti septiņiem gudrajiem (viņu skaitā to norāda arī Aleksandrijas Klements).

## Darbi
Akusilavs uzrakstīja grāmatu "Ģenealoģijas" — pirmo vēsturisko prozas sacerējumu, kuru, tomēr, jau antīkos laikos daudzi uzskatīja par viltotu. Šis darbs nav saglabājies. Millera izdevumā ir savākts 31 Akusilava darba fragments, kurš sākotnēji bija sarakstīts ne mazāk kā 3 sējumos. Kā ģenealoģiju autors Akusilavs tiek minēts bizantiešu enciklopēdijā "Sudā". Saskaņā ar Sudu par viņa ģenealoģiju avotu kalpoja kādas bronzas plāksnes, kuras viņa tēvs bija atradis zemē (dārzā). Toršilovs izsakās, ka, iespējams, Suda runā tieši par šo leģendu nepatiesumu, nevis par vēlāko laiku viltojumiem, apšaubot Akusilava darbu patiesumu. Saskaņā ar Aleksandrijas Klementu, Akusilava vēsturiskais darbs bija prozā pārlikta Hēsioda dzeja, taču Josefs Flāvijs norāda, ka Akusilavs veica daudzus labojumus Hēsioda radurakstos. Pseido-Apolladors 9 reizes atsaucās uz Akusilava versiju, norādot gan uz līdzībām ar Hēsiodu, gan arī uz atšķirībām.

No Akusilava teogonijas, saskaņā ar Dilsu un Krancu, ir saglabājušās tikai piecas liecības un trīs fragmenti, kuros pie tam ir atrodamas pretrunas. Tādā veidā par gudrā mācību ir zināms ļoti maz. Saskaņā ar Rodas Eidemu Damaskija izklāstā, par sākotni Akusilavs uzskatīja neizzināmo Haosu, no kura iznāca Erebs (vīrišķais sākums) un Nakts (sievišķais sākums). No Ereba un Nakts kopošanās dzima Aiters, Erots un Metiss, bet no tiem daudzi citi dievi.

Bet pēc Platona, Akusilavs piekrita Hēsiodam, ka Gēja un Erots piedzima pēc Haosa. Vēl kāds avots apgalvo, ka Akusilavs sauca Erotu par Nakts un Aitera dēlu.
Pēteris Pakalns

**Pēteris Pakalns** (; 1886—1937) bija latviešu padomju valsts drošības iestāžu darbinieks, Ļeņina un Staļina apsardzes priekšnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā 1886. gadā pastnieka ģimenē. Ieguvis pamatizglītību, līdz Oktobra revolūcijai strādāja rūpnīcā "*Felzer*". 1919. gadā iestājās Krievijas Komunistiskakjā (boļševiku) partijā un sāka dienēt Viskrievijas Ārkārtas komisijā (vēlāk — Valsts Politpārvalde, Apvienotā valsts politiskā pārvalde, Iekšlietu Tautas komisariāts). Pēc Jēkaba Petersa ieteikuma iekļauts Ļeņina personīgajā apsardzē, bija tās priekšnieks 1922.—1924. gadā, līdz Ļeņina nāvei. Pēc tam bija Iekšlietu Tautas komisariāta Valsts drošības galvenās pārvaldes par partijas un valdības locekļu drošību atbildīgās nodaļas priekšnieks, tostarp nodrošināja Staļina apsardzi.
left|thumb|333x333px|Apsardze Gorkos, 1923. gads. Pa vidu sēdošais ir P. Pakalns

No 1922. līdz 1929. gadam kontrolēja nāvessodu izpildi, parakstīja nošaušanas aktus, kā arī pats piedalījās nāvessodu izpildīšanā.

Arestēts 1937. gada 13. maijā, 20. jūnijā par "kontrrevolucionāru labējo sazvērstību Iekšlietu Tautas komisariāta orgānos" P. Pakalnam īpašā kārtā (PSRS IeTK komisijas un PSRS prokurora lēmums) piespriests nāvessods, kurš izpildīts nākamajā dienā. 1956. gadā PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija Pakalnu reabilitēja.
Abde Ezalzulī

**Abdesamads Ezalzulī** (; dzimis ) ir Marokas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, pārstāv Marokas futbola izlasi. Kopš 2023. gada Ezalzulī pārstāv Spānijas *[[La Liga]]* komandu *[[Real Betis]]*.

Savu karjeru sācis ''Hércules'' komandā. 2021. gadā pievienojies ''Barcelona''. 2022—2023. gada sezonā ticis izīrēts ''Osasuna''.

Marokas futbola izlases rindās debitējis 2022. gadā. Piedalījies 2022. gada FIFA Pasaules kausā.
## Sasniegumi

**Maroka**

* Āfrikas Nāciju kauss finālists: 2025
## Atsauces

## Ārējās saites
Masa (pilsēta)

**Masa** () ir pilsēta un komūna Itālijas ziemeļrietumos, Toskānas reģionā, Masas-Karāras provinces administratīvais centrs. Izvietojusies Apenīnu pussalas ziemeļrietumos pie Fridžido upes Ligūrijas jūras krastā  no reģiona centra Florences un  no valsts galvaspilsētas Romas.

## Vēsture
Pirmoreiz minēta *Tabula Peutingeriana* ceļu kartē, kas attiecas uz 2.—4. gadsimtu. No 15. līdz 19. gadsimtam Masa bija neatkarīgās Masas-Karāras hercogistes galvaspilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mačerata

**Mačerata** () ir pilsēta un komūna Itālijas austrumos, Markes reģionā, Mačeratas provinces administratīvais centrs. Izvietojusies Apenīnu pussalas austrumos Potencas un Kjenti starpupē  no reģiona centra Ankonas un  no valsts galvaspilsētas Romas.

## Vēsture
Pilsēta zināma kopš 2. gadsimta p.m.ē. kā pičēnu Ričinas (*Ricina*) pilsēta Potencas upes krastā mūsdienu Villas Potencas vietā. Mūsu ēras 5. gadsimtā pilsēta iznīcināta Alariha I vestgotu iebrukumā un vēlāk atjaunota tagadējā vietā. No 1138. gada pilsētas statuss.
## Ievērojamas personības
Mačeratā dzimuši vai dzīvojuši:
* Kamila Džordži (*Camila Giorgi*; 1991) ir profesionāla itāļu tenisiste. 
## Atsauces

## Ārējās saites
Tasas Stesimbrots

**Tasas Stesimbrots** () bija sengrieķu vēsturnieks-logogrāfs, sofists un dzejnieks, Kimona un Perikla laikabiedrs un, dzīvojot Atēnās, bija dedzīgs Perikla pretinieks.

Tasas Stesimbrots dzima 470 gadā pr.Kr. Tasas salā, Egejas jūras ziemeļdaļā, un, kā parasti mēdza būt antīkajos laikos, viņa vārdam tika pievienota arī dzimšanas vieta "Tasa". Plūtarhs stāsta, ka Kimons, karojot pret palikušajām persiešu varas struktūrām Trāķijā, militāri vērsās arī pret Tasu, kas 465. gadā pr.Kr. atšķēlās no Atēnām. Sakaujot tasiešus jūras kaujā, viņš piespieda pilsētu padoties. Pēc Kimona veiktajām represijām pret Tasas opozīcijas grupām salā arī Stesimbrots bija padzīts no dzimtās pilsētas un pārcēlās uz Atēnām.

Stesimbrots ir pazīstams, pirmkārt, kā literārā pētījuma par Homēru autors. Sengrieķu drāmas specialists, profesors Viktors Jarho atzīmē mitoloģiju kā tradīciju, kura sākas ar Homēra komentētājiem Lampsakas Metrodoru un Tasas Stesimbrotu. Viņš arī uzrakstīja darbu par mistērijām, kurš, kā runāja, atšķīrās no līdzīgiem darbiem ar savu polemisko toni.

Vēl viņš bija uzrakstījis politisku pamfletu par Temistoklu, Tukidīdu un Periklu, turklāt, nevis lai novērtētu šo vīru nopelnus, bet lai izplatītu visāda veida anekdotes un tenkas. Tā par Periklu viņš uzrakstīja, ka viņa vēsās attiecības ar dēlu ir tādēļ, ka tas pavedināja savu paša vedeklu. Ulrihs fon Vilamovics-Mellendorfs asi kritizēja Stesimbrotu un raksturoja to kā senatnes "žurnālistu", kas uzrakstījis tendenciozus tenku tekstus pret viņam netīkamajiem atēniešu politiķiem mūsdienu "revolveru preses" garā. Plūtarhs savos "Dzīves aprakstos", kuros viņš atstāsta un salīdzina grieķu un romiešu valstsvīru un oratoru biogrāfijas, vienpadsmit reizes atsaucās uz Stesimbrotu, vairākkārtīgi atzīmējot neprecizitātes viņa sniegtajās ziņās. Bet vācu akadēmiķis Valters Burkerts atpazina Tasas Stesimbrotā tā saucāmā "Papirusa no laukiem" autoru.

Savukārt, Ksenofonta "Dzīrēs" Sokrāts par Stesimbrotu izsakās pozitīvi, vērtējot to kā Homēra eksagētu, kurš spēj viņa darbos izskaidrot dziļāku jēgu asprātīgu, lielākoties alegorisku interpretāciju veidā. Literatūras vēsturnieks Kārlis Rozenkrancs par Stesimbrota skolnieku uzskatīja zinātnieku un dzejnieku Kolofonas Antimahu, kurš viens no pirmajiem publicēja kritiskus komentārus attiecība uz Homēra poēziju.

Tasas Stasimbrota darbu fragmentus publicēja Kārlis Vilhelms Millers savā «*Fragmenta Historicorum Graecorum*» 2. sējumā.
Čeisa Džeksone

**Čeisa Fostere Džeksone** (; dzimusi **Īlija** (*Ealey*)  Springfīldā, Ilinoisā) ir amerikāņu vieglatlēte, startē lodes grūšanas sacensībās, divkārtēja pasaules čempione.

## Karjera
2013. gadā izcīnīja bronzu Panamerikas čempionātā junioriem. 2019. gadā uzvarēja ASV čempionātā gan telpās, gan stadionā. 2019. gadā pirmo reizi piedalījās arī Pasaules čempionātā Dohā, kur ieņēma 7. vietu. 2022. gada martā izcīnīja sudraba medaļu Pasaules čempionātā telpās Belgradā, atkārtojot Mišelai Kārterei piedrošo ASV un Ziemeļamerikas rekordu lodes grūšanā telpās (20,21 m).

2022. gada ASV čempionātā uzvarēja ar jaunu personisko rekordu — 20,51 m. 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā izcīnīja zelta medaļu, labākajā meģinājumā aizgrūžot lodi 20,49 metrus tālu. Viņa kļuva par pirmo ASV lodes grūdēju sievietēm, kas uzvarējusi pasaules čempionātā. 2022. gada 7. septembrī uzvarēja Dimanta līgas finālā Cīrihē. 2023. gada Pasaules čempionātā Budapeštā izcīnīja savu otro pasaules čempiones titulu. 2023. gada Dimanta līgas finālposmā Jūdžīnā uzvarēja, uzstādot jaunu personisko un ASV rekordu (20,76 m).

2024. gada Pasaules čempionātā telpās Glāzgovā ieguva bronzas godalgu. Savās pirmajās olimpiskajās spēlēs 2024. gadā Parīzē nespēja iekļūt finālsacensībās, kvalifikācijā aizgrūžot tikai 17,60 m un paliekot 17. vietā. 2025. gada Pasaules čempionātā telpās Naņdzjinā ieguva vēl vienu bronzu. 2025. gada Pasaules čempionātā Tokijā ieguva sudraba medaļu, piekāpjoties tikai Nīderlandes lodes grūdējai Džesikai Shilderei.

2026. gada Pasaules čempionātā telpās Toruņā Džeksone uzvarēja ar rezultātu 20,14 m.

## Sasniegumi

## Atsauces

## Ārējās saites
Miršu rinda

**Miršu rinda** (*Myrtales*) ir asterveidīgo divdīgļapju rinda. Tā satur 9 dzimtas, 380 ģintis un aptuveni 13 000 sugas, kas izplatītas tropos un siltākajos pasaules reģionos. Lielākā daļa no visām sugām ir ievietotas divās rindas dzimtās — *Melastomataceae* un *Myrtaceae*. Miršu rinda ietver kokus (piemēram, eikaliptu), krūmus, vairākas pārtikas un garšvielu ģintis un daudzus dekoratīvos augus.

## Klasifikācija
Saskaņā ar APG III sistēmu, rindā ir klasificētas šādas dzimtas:

* Miršu dzimta (*Myrtaceae*) Juss.
* Naktssveču dzimta (*Onagraceae*) Juss.
* Vējmietiņu dzimta (*Lythraceae*) J. St.-Hil.
* Alzateaceae S. A. Graham
* Combretaceae R. Br.
* Crypteroniaceae A. DC.
* Melastomataceae Juss.
* Penaeaceae Sweet ex Guill.
* Vochysiaceae A. St.-Hil.

Miršu rinda Kronkvista sistēmā tiek aprakstīta līdzīgi — *Vochysiaceae* dzimta ir pārklasificēta citā rindā (*[[Polygalales]]*), un tā satur timēliju dzimtu (*Thymelaeaceae*).

## Galerija

Attēls:Bucquetia glutinosa 2.jpg|*Bucquetia glutinosa*
Attēls:Bredia hirsuta hasikanboku23.jpg|*Bredia hirsuta*
Attēls:Combretum farinosum 519490.jpg|*Combretum farinosum*
Attēls:Guiera senegalensis MS 1357.JPG|*Guiera senegalensis*
Attēls:Lopezia coronata 2017-09-28 5670.jpg|*Lopezia coronata*
Attēls:Woodfordia fruticosa (L.) Kurz (51960004018).jpg|*Woodfordia fruticosa*


## Atsauces
Britu Zālamana salas

**Britu Zālamana salas** () bija Britu impērijas koloniālais īpašums, protektorāts, kas no 1893. līdz 1978. gadam pastāvēja Zālamana salu arhipelāga dienvidu un centrālajā daļā un apkārtējās salās.

1977. gada oktobrī Austrālijas dolārs tika aizstāts ar Zālamana salu dolāru. 1978. gada jūlijā tika proklamēta neatkarīga Zālamana Salu valsts un pieņemta tās konstitūcija. Valsts palika ir daļa no Nāciju Sadraudzības, un to joprojām vada Apvienotās Karalistes monarhs.

## Ārējās saites
Nobutake Kondo

**Nobutake Kondo** (japāņu: 栗田 健男; 1886—1953)  bija Japānas Impērijas flotes admirālis Otrā pasaules kara laikā. 2. flotes komandieris. Faktiski līdz kara sākumam viņš kļuva par otro personu flotē pēc admirāļa Isoroku Jamamoto.

Pēc pēdējās Gvadalkanalas kaujas (1942. gada 15. novembrī) Kondo personīgi vadīja līnijkuģi *[[Kirisima]]* kopā ar kreiseriem *Nagara*, *Atago*, *Sendai* un *Takao*, kas uzbruka Honiaras lidostai. Kondo flote iesaistīja amerikāņu kuģus *South Dakota* un *Washington* un zaudēja kauju, zaudējot *Kirisimu*. Šī sakāve izmainīja Gvadalkanalas kaujas gaitu.

## Ārējās saites
Tupou VI

**Tupou VI** (tongiešu: *Tupou VI*, pilnā vārdā — *ʻAhoʻeitu ʻUnuakiʻotonga Tukuʻaho*; dzimis 1959. gada 12. jūlijā, Nukualofā, Tongā), ir Tongas karalis kopš 2012. gada. Viņš ir sestais Tongas karalis, kurš cēlies no nepārtraukti kopš 1875. gada valdošās Tupou dinastijas. Pirms tam viņš 6 gadus bija valsts premjerministrs.

## Ārējās saites
Kupišķu katoļu baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q12661775"
}

**Kupišķu Kristus debesīs uzņemšanas baznīca** () ir 1914. gadā uzbūvēts neogotiska stila Romas katoļu dievnams, kas atrodas Lietuvas ziemeļaustrumos, Kupišķu pilsētas centrā.

Kupišķos pirmā, koka baznīca ar karaļa Sigismunda III atbalstu tika uzcelta 1616. gadā. 1746. gadā tika uzcelta jauna koka baznīca, kas nodega pilsētas ugunsgrēkā 1781. gadā. Tajā pašā gadā baznīca tika atjaunota un pie tās nodibināta skola. Pie baznīcas tika uzbūvēts zvanu tornis ar trim zvaniem, no kuriem divi tika atvesti no Rīgas. Zvanus Pirmā pasaules kara laikā evakuēja uz Krieviju, kur tie pazuda. Kupišķos no 1790. līdz 1791. gadam, no 1798. līdz 1801. gadam un 1814. gadā par priesteri kalpoja dzejnieks Antans Strazds (*Antanas Strazdas*, 1760—1833).

Pašreizējā baznīca no 1910. līdz 1914. gadam tika uzcelta ar Žemaitijas bīskapa Pranciška Kareviča (*Pranciškus Karevičius*, 1861—1945) atbalstu. Tās projekta autors ir Latvijas arhitekts Konstantīns Rončevskis, kas Latvijā vairāk pazīstams kā tēlnieks un augstskolas pasniedzējs. Tā tika iesvētīta 1921. gada 7. septembrī. 1931. gadā baznīcā tika uzstādīti jauni zvani. Baznīcā uzstādīta Petra Rimšas (*Petras Rimša*, 1881—1961) veidots bīskapa Kazimira Paltaroka *(Kazimieras Paltarokas*, 1875—1958) bareljefs.


Church of the Ascension of Christ in Kupiškis from north-west side - 2012.jpg
Kupkiemis.JPG


## Ārējās saites
Laulauga Tausaga

**Laulauga Tausaga-Kolinsa** (; dzimusi  Havajās) ir amerikāņu vieglatlēte, startē diska mešanas sacensībās.

2017. gadā uzvarēja Panamerikas U-20 čempionātā Truhiljo. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Dohā, iekļuva finālsacensībās, bet tajās palika bez rezultāta. 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā arī iekļuva finālā un ieņēma 12. vietu. Tajā pašā gadā uzvarēja Ziemeļamerikas, Centrālamerikas un Karību jūras valstu (NACAC) čempionātā Frīportā.

2023. gada Pasaules čempionātā Budapeštā piektajā metienu sērijā sasniedza personisko rekordu, disku raidot 69,49 metrus tālu, un negaidīti izcīnīja zelta medaļu.

## Sasniegumi

## Atsauces

## Ārējās saites
Abstrakcija

**Abstrakcija** ( — ‘atvilkšana, nošķiršana’) ir mentāls un loģisks process, kurā doma fiksē kāda priekšmeta vai parādības vispārīgās un būtiskās pazīmes, ignorējot to nebūtiskās pazīmes. Par abstrakciju sauc arī abstrahēšanas rezultātā radušos jēdzienu. Abstrakcija norāda uz vissvarīgākajām jēdziena pazīmēm. Abstrakciju plaši izmanto dažādās zinātnēs, lai veidotu vienkāršāku izpratni par sarežģītiem procesiem un parādībām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mantojums

thumbnail|upright=1.2
**Mantojums** ir privātīpašumu, titulu, parādu, privilēģiju, tiesību un pienākumu nodošana citas personas (mantinieka) lietojumā un rīcībā pēc to īpašnieka nāves. Pārmantošanas noteikumi sabiedrībā atšķiras un laika gaitā ir mainījušies. Ar testamentu, ko apliecinājis notārs vai citi likumīgi līdzekļi, testators var oficiāli nodot privātīpašumu un/vai parādus.

Latvijā parādus var nodot mantiniekiem tikai par summu, kas nepārsniedz mantojuma vērtību.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sondrio

**Sondrio** (, , ) ir pilsēta un komūna Itālijas ziemeļos, Lombardijas reģionā, Sondrio provinces administratīvais centrs. Izvietojusies Alpu dienvidu priekškalnēs Valtellinas ielejā Adas upes krastos  no reģiona centra Milānas un  no valsts galvaspilsētas Romas.

## Vēsture
Pilsētu dibinājuši langobardi bijušās romiešu militārās apmetnes vietā. Viduslaikos Sondrio bija pakļauta Komo pilsētai, bet no 1335. gada — Milānai. No 16. gadsimta 2. puses līdz 18. gadsimta beigām Sondrio un visa Valtellinas ieleja piederēja Graubindenei.

Mūsdienās vīnkopības un tūrisma centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Navahi

**Navahi** ( vai *Naabeehó*) ir Amerikas pamatiedzīvotāji, kas galvenokārt dzīvo ASV dienvidrietumos (Arizonā, Ņūmeksikā un Jūtā). Šīs etniskās grupas pārstāvji galvenokārt runā navahu valodā un angļu valodā. Aptuvenais navahu skaits tiek lēsts ap 400 tūkstošiem. Tā ir lielākā federāli atzītā ASV pamatiedzīvotāju grupa Amerikas Savienotajās Valstīs. Navahu nācija ir lielākais indiāņu rezervāts pēc platības Amerikas Savienotajās Valstīs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Verčelli

**Verčelli** (, ) ir pilsēta un komūna Itālijas ziemeļrietumos, Pjemontas reģionā, Verčelli provinces administratīvais centrs. Izvietojusies Padānijas līdzenumā Sēzijas krastos  no reģiona centra Turīnas un  no valsts galvaspilsētas Romas.

## Vēsture
Pilsēta dibināta ap 600. gadu p.m.ē. kā ligūriešu Libiči zemes galvaspilsēta. Pēc langobardu iebrukuma pilsēta piederēja Ivrejas hercogistei. 1120. gadā Verčelli kļuva par patstāvīgu pilsētu un pievienojās 1. un 2. Lombardijas līgām.

Mūsdienās rīsu audzēšanas centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vibo Valentija

**Vibo Valentija** () ir pilsēta un komūna Itālijas dinvidos, Kalabrijas reģionā, Vibo Valentijas provinces administratīvais centrs. Izvietojusies Kalabrijas pussalas rietumos 4 km no Tirēnu jūras krasta,  no reģiona centra Katandzāro un  no valsts galvaspilsētas Romas.

## Vēsture
Pilsēta dibināta 7. gadsimtā p.m.ē. kā grieķu kolonija **Hiponiona** (*Ἱππόνιον*). Kad pilsēta nonāca Romas varā, tās nosaukumu latinizēja kā *Hipponium*. Pilsēta 194. gadā p.m.ē. kļuva par romiešu koloniju ar nosaukumu *Vibo Valentia*. Rietumromas impērijas laikā pilsēta panīka, un tā tika gandrīz pilnībā pamesta. 1070. gadā normaņi vecās akropoles vietā uzbūvēja cietoksni, un 1235. gadā imperators Frīdrihs II pilsētu nodibināja no jauna, nodēvējot to par **Monteleoni** (*Monteleone*). 1928. gadā pilsētai tika atgriezts vēsturiskais nosaukums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nikola Olislagersa

**Nikola Lorena Olislagersa** (; dzimusi **Makdermota** (*McDermott*) ) ir Austrālijas vieglatlēte, startē augstlēkšanas sacensībās. Viņa ir  un  sudraba medaļas ieguvēja, 2023. gada pasaules čempione, Austrālijas un Okeānijas rekordiste, divkārtēja pasaules čempione telpās.

## Karjera
Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2017. gadā Londonā, tomēr palika bez rezultāta, jo kvalifikācijā nepārvarēja sākuma augstumu. 2018. gada Nāciju Sadraudzības spēlēs Goldkostā izcīnīja bronzas medaļu, pārvarot 1,91 m un sasniedzot personisko rekordu. 2019. gada Pasaules čempionātā Dohā nepārvarēja kvalifikāciju un ieņēma 15. vietu.

 Austrālijas čempionātā Sidnejā pirmo reizi pārvarēja 2 metrus, labojot Austrālijas rekordu. Tā paša gada 4. jūlijā Dimanta līgas posmā Stokholmā uzlaboja rekordu līdz 2,01 m. , kas notika 2021. gada augustā Tokijā, izcīnīja sudraba medaļu, vēlreiz labojot savu rekordu un pārvarot 2,02 metrus.

2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā ieņēma 5. vietu. 2022. gada Nāciju Sadraudzības spēlēs iekļuva finālsacensībās, bet savainojuma dēļ finālā nestartēja.  Dimanta līgas posmā Lozannā vēlreiz pārvarēja 2,02 metrus. 2023. gada Pasaules čempionātā Budapeštā izcīnīja bronzas medaļu.

2024. gada martā izcīnīja zelta godalgu Pasaules čempionātā telpās Glāzgovā. Savu otro olimpisko sudraba medaļu ieguva  Parīzē, pārvarot 2,00 m augstumu. 2025. gada martā vēlreiz uzvarēja Pasaules čempionātā telpās. Tā paša gada 27. augustā pirmo reizi izcīnīja Dimanta līgas trofeju, uzvarot finālposmā Cīrihē ar rezutātu 2,04 m, kas bija jauns Okeānijas rekords. Pēc nepilna mēneša Pasaules čempionātā Tokijā izcīnīja zelta medaļu, pārvarot 2 metru augstumu.

## Sasniegumi

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites
Eleanora Patersone

**Eleanora Patersone** (; dzimusi ) ir Austrālijas vieglatlēte, startē augstlēkšanas sacensībās. Viņa ir 2022. gada pasaules čempione un  bronzas medaļas ieguvēja.

## Karjera
2013. gadā izcīnīja zelta medaļu Pasaules čempionātā jauniešiem Doneckā, pārvarot 1,88 metrus. 2014. gadā pirmo reizi uzvarēja Austrālijas vieglatlētikas čempionātā pieaugušajiem. Viņa nolēma izlaist 2014. gada Pasaules čempionātu junioriem, lai tā vietā pārstāvētu Austrāliju 2014. gada Nāciju Sadraudzības spēlēs. Šis solis atmaksājās, jo Glāzgovā viņa izcīnija zelta medaļu, pārvarot latiņu 1,94 metru augstumā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2015. gadā Pekinā, iekļuva finālsacensībās un ar rezultātu 1,92 m ieņēma 8. vietu.

Piedalījās  Riodežaneiro, nepārvarēja kvalifikāciju un ieņēma 22. vietu. Viņa neiekļuva 2018. gada Nāciju Sadraudzības spēļu izlasē, paņēma gada pārtraukumu no sporta, tad atgriezās un kvalificējās .  sacensībās Velingtonā laboja Austrālijas rekordu, pārvarot 1,99 metrus. 2020. gada olimpiskajās spēlēs Tokijā ieņēma 5. vietu.

2022. gadā martā Pasaules čempionātā telpās Belgradā izcīnīja sudraba medaļu un laboja Okeānijas rekordu augstlēkšanā telpās (2,00 m). 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā kļuva par pasaules čempioni, atkārtojot Nikolai Olislagersai piedrošo Austrālijas un Okeānijas rekordu stadionā (2,02 m). 2022. gada Nāciju Sadraudzības spēlēs ieguva sudraba godalgu.

2023. gada Pasaules čempionātā Budapeštā ieguva sudraba medaļu, piekāpjoties tikai ukraiņu augstlēcējai Jaroslavai Mahučihai. 2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņa ieguva bronzas medaļu, piekāpjoties J. Mahučihai un savai tautietei Nikolai Olislagersai. 2025. gada Pasaules čempionāts telpās Naņdzjinā ieguva sudraba godalgu.

## Sasniegumi

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites
Ketleru ūdenskritums

**Ketleru ūdenskritums** atrodas Kurzemē, Kuldīgas novadā, Skrundas pagastā. Tas atrodas gravā Ventas upes labajā krastā, aptuveni 150 metru attālumā no tās un 500 metru uz ziemeļaustrumiem no pamestajām Ketleru mājām. Ūdenskritums ir izveidojies Ketleru gravā, kas ietilpst Ventas un Šķerveļa ielejas dabas liegumā.

Ūdenskritums ir izveidojies uz aleirolīta slāņiem, kas ir smalkgraudaini nogulumi. Tam ir viena pakāpe. Ūdenskrituma augstums ir 0,6 metri, bet platums svārstās no 0,8 līdz 1,5 metriem atkarībā no ūdens daudzuma. Zem ūdenskrituma nav bedres. Ūdenskrituma labajā pusē ir pamanāma pārkare, kas ir izveidojusies no aleirolīta slāņu erozijas. Tā ir 0,3 metri dziļa, 0,4 metri augsta un 0,7 metri plata.

Ketleru ūdenskritums tika apzināts ap 2006. gadu.

Ziemā parasti strauts tek, bet bargās ziemās ūdenskritums var pilnībā pārklāties ar ledu, apsnigt un nebūt redzams.

## Ārējās saites
* Ketleru ūdenskritums 

## Atsauces
Rojs Andešons

**Rojs Arne Lennarts Andešons** (, dzimis ) ir zviedru kinorežisors.

Andešons ir pazīstams ar savām filmām "Zviedru mīlas stāsts" (*En kärlekshistoria*, 1970) un "Par bezgalīgo" (*Om det oändliga*, 2019), kā arī par "Triloģiju par dzīvi", kurā ietilpst filmas "Dziesmas no otrā stāva" (*Sånger från andra våningen*, 2000), "Tu, kas dzīvo" (*Du levande*, 2007) un "Balodis sēdēja uz zara pārdomās par eksistenci" (2014). "Dziesmas no otrā stāva" visvairāk par citām raksturo Andešona stilu — garie kadri, absurda komēdija un zviedru kultūras kariķēšana. Savu lielāko daļu profesionālās karjeras pavadījis kā reklāmu režisors, izveidojot vairāk nekā 400 reklāmu. Režisējis arī divas īsfilmas un sešas pilnmetrāžas filmas. Par filmu "Balodis sēdēja uz zara pārdomās par eksistenci" saņēmis Zelta lauvas balvu 2014. gada Venēcijas kinofestivālā, kļūstot par pirmo zviedru, kurš saņēmis šo apbalvojumu. Andešonu uzskata par vienu no vislabākajiem mūsdienu Eiropas kinorežisoriem. Četras viņa filmas kļuva par Zviedrijas kandidatūru Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā filma svešvalodā".

## Ārējās saites
Lēpenieku ūdenskritums

**Lēpenieku ūdenskritums**, jeb **Ketleru otrais ūdenskritums**, atrodas Kuldīgas novadā, Skrundas pagastā, Ventas labajā krastā, 15 metru attālumā no Ventas upes un aptuveni 500 metru no Lēpenieku mājām. Lai nokļūtu pie ūdenskrituma, jāiet pa taku gar Ventas krastu.

Ūdenskritums ir izveidojies no divu veidu smilšakmeņiem: lodīšu smilšakmens un gaiša, vidēji irdena smilšakmens. Lodīšu smilšakmens veido ūdenskrituma augšdaļu, bet gaišais smilšakmens — pārējo daļu. Ūdenskritumam ir viena pakāpe, maksimālais augstums ir 2,2 metri. Platums svārstās no 0,4 līdz 1,2 metriem. Ūdenskritumam ir arī pārkāre, kas ir 1,2 metru dziļa, 1 metru augsta un 1,5 metru plata. Zem ūdenskrituma nav bedres.

Ziemā parasti strauts nedaudz tek, un ūdenskrituma vietā veidojas leduskritums.

## Atsauces
Balodis sēdēja uz zara pārdomās par eksistenci

**"Balodis sēdēja uz zara pārdomās par eksistenci"** () ir 2014. gada starptautiska kopražojuma melnās komēdijas drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Rojs Andešons. Šī ir trešā daļa Andešona "Triloģijā par dzīvi" pēc filmām "Dziesmas no otrā stāva" (*Sånger från andra våningen*, 2000) un "Tu, kas dzīvo" (*Du levande*, 2007). Filmas pirmizrāde notika 71. Venēcijas kinofestivālā, kur tā saņēma festivālā galveno balvu — Zelta lauvu. To izvēlējās kā Zviedrijas kandidatūru 88. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā filma svešvalodā", tomēr tā netika nominēta.

Filmas nosaukums ir atsauce uz Pītera Brēgela Vecākā 1565. gada gleznu "Mednieki sniegā". Gleznā attēlota ziema ar dažiem putniem, kas sēž koka zaros. Andešons sacīja, ka iedomājies, ka putni gleznā vēro lejā esošos cilvēkus, prātojot, ko viņi dara. Filmas nosaukumu viņš skaidroja ar "atšķirīgu veidu, kā pateikt "ko mēs patiesībā darām", par ko filma arī ir". Venēcijas kinofestivālā Andešons arī atklāja, ka filmu ietekmēja 1948. gada itāļu režisora Vitorio De Sikas filma "Velosipēdu zagļi". Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 89% vērtējums.

## Sižets
Filma ir "lēnā kino" žanra darbs, kas sastāv vairākām īsākām vai garākām epizodēm, kuras dažreiz saista tikai vienādas tēmas vai tēli. Galvenais uzsvars filmā tiek likts uz diviem komivojažieriem, Jonatanu un Semu, un viņu neveiksmīgajiem mēģinājumiem pārdot joku preces (vampīra zobus, smieklu maisus un briesmoņa maskas). Lai gan filmai nav galvenās sižeta līnijas, visas epizodes ir savā starpā saistītas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lielā bēgšana

**"Lielā bēgšana"** () ir 1963. gada ASV episka kara filma, kuras režisors un producents ir Džons Stērdžiss. Filmā galvenās lomas atveido Stīvs Makvīns, Džeimss Gārners, Ričards Atenboro, Džeimss Donalds, Čārlzs Bronsons, Donalds Plezenss un Džeimss Kobērns.

Filma balstīta uz Pola Brikhilla 1950. gada grāmatu ar tādu pašu nosaukumu un stāsta par vēsturē lielāko karagūstekņu masveida bēgšanu, kad Otrā pasaules kara laikā britu karagūstekņi izbēga no vācu *[[Stalag Luft III]]* nometnes. Lai būtu komerciāli pievilcīgāka, filmā daudzi notikumi ir izdomāti, kā, piemēram, attēlojot amerikāņu iesaistīšanos bēgšanā.

Filmas "Lielā bēgšana" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[United Artists]]*. Filma guva ļoti pozitīvas kritiķu atsauksmes un kļuva par vienu no finansiāli veiksmīgākajām gada filmām un mūsdienās tā tiek uzskatīta par klasiku. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 94% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džeimss Gārners

**Džeimss Skots Gārners** (, dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris.

Atveidojis galvenās lomas vairāk nekā 50 kinofilmās. Savas karjeras laikā saņēmis ''Emmy'' un Zelta globusa balvu. Pazīstams ar lomām drāmā *[[Sayonara]]* (1957), Viljama Vailera drāmā *[[The Children's Hour]]* (1961), Džona Stērdžisa kara filmā "Lielā bēgšana" (1963), melnajā komēdijā *[[The Americanization of Emily]]* (1964), sporta drāmā ''Grand Prix'' (1966), *neo-noir* filmā ''Marlowe'' (1969), komēdijā *[[Support Your Local Sheriff!]]* (1969), psiholoģiskajā trillerī *[[The Fan]]* (1981), Bleika Edvardsa muzikālajā komēdijā "Viktor, Viktorija" (*Victor/Victoria*, 1982), romantiskajā komēdijā *[[Murphy's Romance]]* (1985), par ko nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā", vesternā "Maveriks" (1994) un trillerī *[[Twilight (1998. gada filma)|Twilight]]* (1998).

21. gadsimtā piedalījies Klinta Īstvuda filmā "Kosmosa kovboji" (*Space Cowboys*, 2000), animācijas filmā "Atlantīda: Zudusī impērija" (2001), drāmā "Atmiņu klade" (2004) un televīzijas seriālā *[[8 Simple Rules]]* (2003–2005).

## Ārējās saites
Andrejs Gražulis

**Andrejs Gražulis** (dzimis  Koknesē) ir latviešu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja pozīcijā. 2025. gadā pārstāv Turcijas Basketbola līgas klubu Ankaras "Turk Telekom". A. Gražulis ir Latvijas basketbola izlases spēlētājs.

## Karjera
A. Gražulis organizētu basketbolu sācis spēlēt vien 16 gadu vecumā. Pusaudžu vecumā trenējies vieglatlētikā, bet 2009. gadā sāka nodarboties ar basketbolu. Bez iepriekšējas basketbola pieredzes viņš pievienojās BK Ventspils jauniešu komandai, pārliecinot klubu ar savām fiziskajām spējām, un vēlāk sāka spēlēt komandas pamatsastāvā. Kopā ar Ventspils komandu kļuva par 2013. gada Baltijas Basketbola līgas čempionu un 2014. gada Latvijas Basketbola līgas (LBL) čempionu.

2017. gada 14. jūlijā A. Gražulis noslēdza līgumu ar VTB Vienotās līgas komandu *[[Parma Basket]]* no Krievijas. Pēc sezonas atgriezās Latvijā un 2019. gadā Rīgas VEF sastāvā kļuva par LBL čempionu.

2019.—2020. gada sezonu viņš spēlēja *[[Dertona Basket]]* komandas sastāvā Itālijā, kur vidēji spēlē guva 16,8 punktus un 8,3 atlēkušās bumbas. 2020. gada 19. jūnijā Gražulis parakstīja līguma ar *[[Pallacanestro Trieste]]* komandu Itālijas basketbola līgas A sērijā, kuras sastāvā vidēji spēlē guva 8,3 punktus un 5,6 atlēkušās bumbas. 2021. gada 3. jūlijā viņš pagarināja līgumu. 2022. gada 17. jūnijā, Gražulis parakstīja līgumu ar citu Itālijas basketbola līgas A sērijas komandu *[[Dolomiti Energia Trento]]*.

2024. gadā A. Gražulis pārcēlās uz vienu no labākajiem Itālijas līgas klubiem, Eirolīgā spēlējošo Boloņas "Virtus", kura galvenais treneris bija Latvijas basketbola izlases vadītājs Luka Banki. Komandas rotācijā A. Gražulim neatradās nozīmīga loma, tomēr viņam izdevās aizvadīt savas pirmās spēles Eirolīgā. 2025. gada pavasarī Boloņas klubs viņu izīrēja Spānijas ACB līgas klubam Badalonas "Joventut". Lai arī spēlētājam bija spēkā līgums ar "Virtus", 2025. gada vasarā tika paziņots, ka Boloņas klubā viņš neatgriezīsies, un jūlijā A. Gražulis kļuva par Turcijas Basketbola līgas kluba Ankaras "Turk Telekom" spēlētāju, kas spēlēs arī ULEB Eirokausā.

### Latvijas izlase
Pārstāvējis Latvijas U-18 un U-20 izlases. Kopā ar Latvijas izlasi izcīnījis sudraba medaļu Eiropas U-20 čempionātā 2013. gadā. A. Gražulis pusfināla spēlē pret Spāniju guva izšķirošos punktus.

Nākamajā gadā A. Gražulis debitēja Latvijas pieaugušo izlasē. 2023. gada FIBA Pasaules kausa finālturnīrā, kurā Latvijas izlase ieguva 5. vietu, viņš bija viens no izlases vadošajiem spēlētājiem. Bija komandas sastāvā 2025. gada Eiropas čempionātā, bet trešajā turnīra spēlē pret Serbiju guva pēdas savainojumu un vairs laukumā nedevās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Šveicieši

thumb|Slaveni šveicieši
**Šveicieši** (, , ) ir Eiropas nācija, Šveices Konfederācijas pilsoņi. Kopējais skaits ir 6 695 000 cilvēku (2012. gadā). Šveicē — 6 miljoni.

Valodas ziņā šveicieši ir iedalīti vairākās etnolingvistiskās grupās:

* vācšveicieši — vairāk nekā 4,5 miljoni cilvēku, runā dienvidvācu dialektos (aptuveni 65 % Šveices iedzīvotāju lielākajā daļā valsts kantonu lieto vācu valodu)
* frankošveicieši — aptuveni 1,5 miljoni cilvēku
* italošveicieši — vairāk nekā 0,4 miljoni cilvēku
* retoromāņi — līdz 40 000 cilvēku, runā retoromāņu valodā.
Lai gan vairāk nekā 60% Šveices iedzīvotāju runā vācu valodā, šveicieši, kas runā vācu valodā, sevi neuzskata par vāciešiem. Šveiciešu vācu valodai ir atšķirīga izruna un gramatika, pastāv arī daudz dialektu, kas bieži vien nav saprotami pat Vācijas vācu valodas runātājiem.

## Vēsture
Šveiciešu identitātes pamats meklējams viduslaikos, kad tika veidotas pirmās alianses starp neatkarīgiem kantoniem. 1291. gadā Uri, Švīcas un Untervaldenas kantoni izveidoja aizsardzības aliansi pret ārējiem draudiem, kas tiek uzskatīta par Šveices Konfederācijas pirmsākumiem. Šīs alianses pamatā bija vajadzība aizsargāt neatkarību no Svētās Romas impērijas un citiem ārējiem spēkiem, veidojot pamatu Šveices neitralitātes politikai.

Svarīgi notikumi, kas veicināja šveiciešu identitātes veidošanos, bija vairākas uzvaras pret Svētās Romas impērijas Hābsburgu dinastijas spēkiem, jo īpaši Morgartenes kauja (1315) un Sempahas kauja (1386).

Reformācija 16. gadsimtā būtiski ietekmēja Šveici, kas kļuva par vienu no galvenajiem reformācijas centriem Eiropā. Cīrihe Johana Kalvina vadībā kļuva par protestantisma centru, kamēr citas daļas, piemēram, Lucerna un Ticīno, palika katoļu. Lai gan reliģiskās atšķirības izraisīja vairākus konfliktus, galu galā tās nostiprināja federālās struktūras attīstību un deva vietu tolerances un politiskās līdzāspastāvēšanas principiem.

Pēc Napoleona kariem un Vīnes kongresa (1815), Šveice oficiāli pasludināja savu neitralitāti, kas ir viens no svarīgākajiem šveiciešu identitātes stūrakmeņiem. Neitralitāte deva iespēju Šveicei palikt ārpus daudzām Eiropas militārajām konfliktu zonām un attīstīties kā stabilai, uz iekšējo demokrātiju balstītai valstij.

1848. gadā tika pieņemta federālā konstitūcija, kas deva Šveicei mūsdienās pastāvošo kantonālo sistēmu. Katram kantonam ir sava autonomija attiecībā uz iekšpolitiskajiem jautājumiem, bet visus vieno kopīgas federālās institūcijas.

Pēc abiem pasaules kariem Šveice saglabāja savu neitralitātes politiku, kas vēl vairāk nostiprināja tās nacionālo identitāti. Tomēr valsts uzturēja spēcīgu aizsardzības sistēmu un pieņēma civilās aizsardzības pasākumus, lai nodrošinātu iedzīvotāju drošību. Ar laiku Šveice kļuva par vienu no pasaules ekonomiski attīstītākajām valstīm. Šveiciešu identitāti stiprināja arī viņu ieguldījums tādās nozarēs kā banku sektors, pulksteņu ražošana, farmācija un inženierija. Neitralitāte un politiskā stabilitāte arī veicināja Šveices kā starptautisko organizāciju un diplomātisko centru lomu, piemēram, tā kļuva par Apvienoto Nāciju Eiropas biroja mājvietu Ženēvā.

## Ārējās saites
Lielbritānijas bruņotie spēki

**Lielbritānijas bruņotie spēki** (angļu: *British Armed Forces*) ir Apvienotās Karalistes bruņotie spēki.

Lielbritānijas bruņoto spēku virspavēlnieks ir britu monarhs, karalis Čārlzs III. To pārvalda Aizsardzības ministrijas Aizsardzības padome. Lielbritānijas bruņoto spēku galvenais uzdevums ir aizstāvēt Apvienoto Karalisti un tās aizjūras teritorijas, nodrošināt drošību un aizsargāt Lielbritānijas intereses, kā arī piedalīties Apvienoto Nāciju Organizācijas starptautiskajās miera uzturēšanas operācijās un NATO operācijās.

Kopš 20. gadsimta 90. gadu beigām Apvienotā Karaliste ir iesaistīta Eiropas Savienības ārpolitikas un drošības politikas regulēšanā, kas ietver līdz pat 12 500 karavīru nodrošināšanu.

Tradicionāli galvenā vieta Lielbritānijas bruņotajos spēkos ir atvēlēta flotei.

## Vēsture
Lielbritānijas bruņotie spēki tika izveidoti pēc Anglijas un Skotijas apvienošanās akta 1707. gadā.

Lielbritānijas bruņotajiem spēkiem ir sena vēsture, jo tie ir piedalījušies daudzos Eiropas un koloniālajos karos, tostarp:

* Septiņgadu karā
* Amerikas Savienoto Valstu Neatkarības karš
* Napoleona kari
* Krimas karš
* Pirmais Opija karš (1840—1842) un Otrais opija karš (1856—1860).
* Pirmais un Otrais pasaules karš

Vēsturiski armijas vienības tika izmantotas, lai apspiestu sacelšanās un iedzīvotāju nemierus (īpaši Īrijā).

## Atsauces

## Ārējās saites

* British Ministry of Defence (gov.uk)
* Defence Academy of the United Kingdom (.da.mod.uk)
* Royal Navy official website (royalnavy.mod.uk)
* Royal Marines official webpage (royalnavy.mod.uk)
* British Army official website (army.mod.uk)
* Royal Air Force official website (raf.mod.uk)
Espo katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1236587"
}


**Espo katedrāle** (, ) ir 15. gadsimta beigās celta Somijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas katedrāle, kas atrodas Somijas dienvidos, Espo pilsētā. Espo diecēzes galvenā baznīca.

Baznīca celta no 1485. līdz 1490. gadam anonīma "Espo meistara" vadībā. Ap 1510. gadu baznīcas iekštelpās tika radītas freskas ar reliģiskiem un sadzīviskiem motīviem. 18. gadsimtā tās aizkrāsoja kā "rupjas un māņticīgas". 1767. gadā pie baznīcas uzbūvēja atsevišķi stāvošu zvanu torni, kuru pārbūvēja starp 1868. un 1869. gadu. 19. gadsimta pirmajā pusē baznīcu ievērojami pārbūvēja un mūsdienās no 15. gadsimta saglabājušās tikai austrumu un rietumu daļas. 1931. gadā, restaurācijas laikā, atkal tika atjaunotas senās freskas. 2004. gadā, nodibinoties Espo diecēzei, Espo baznīca kļuva par katedrāli.


Espoo_Cathedral_Tower.JPG|Zvanu tornis
Espoo_Cathedral_interior1.JPG|Altāris
Espoo_cathedral_fresco.jpeg|Baznīcas freskas
Espoo_tuomiokirkko,_urut,_organ.jpg|Ērģeles


## Ārējās saites
*
Ziemeļmaķedonijas turki

thumb|Turki Ziemeļmaķedonijas valsts kartē
**Ziemeļmaķedonijas turki** (makedoniešu: *Македонский Турци*, turku: *Makedonya Türkleri*) ir turku kopiena Ziemeļmaķedonijā. Saskaņā ar 2002. gada tautas skaitīšanas datiem valstī dzīvoja 77 959 turki, veidojot 3,8 % no iedzīvotāju skaita.

Līdz pat 20. gadsimta 50. gadu sākumam turki veidoja ievērojamu republikas iedzīvotāju daļu (vairāk nekā 15 %). Taču saskaņā ar līgumu starp Dienvidslāviju un Turciju vismaz 80 000 turku brīvprātīgi pameta Maķedonijas teritoriju.

## Ārējās saites
Itānagara

**Itānagara** (, ) ir pilsēta Indijas ziemeļaustrumos, Arunāčalas Pradēšas štata administratīvais centrs un lielākā pilsēta. 2011. gadā Itānagarā dzīvoja 59,5 tūkstoši iedzīvotāju. Itānagarā atrodas Himalaju Universitāte. Cauri pilsētai plūst Dikrongas upe.

## Atsauces

## Ārējās saites
Korsikāņi

**Korsikāņi** (korsikāņu: *corsi*) ir romāņu tauta, Korsikas salas iedzīvotāji. Skaits ap 300 000 cilvēku (2011). Ticīgie ir katoļi. Ikdienā lieto korsikāņu valodu, kas ir cieši saistīta ar Toskānas dialektu un ar itāļu literāro valodu.

Pasaulē slavenākais korsikānis ir Napoleons Bonaparts.

## Ārējās saites
Nūdeles

thumbnail|upright=1.2|Nūdeles
**Nūdeles** ir pārtikas produkts, kuru gatavo no neraudzētas mīklas. Sabiedrībā maldīgs ir priekšstats, ka nūdeles ir pastas veids. Nūdeles ir pamatēdiens vairākās Āzijas virtuvēs.

Nūdeles parasti gatavo, vārot tās ūdenī, var pievienot arī cepameļļu un vārāmo sāli.

## Atsauces

## Ārējās saites
Huans Miranda

**Huans Miranda Gonsaless** (; dzimis ) ir Spānijas futbolists, spēlē kreisās malas aizsarga pozīcijā, pārstāv Spānijas futbola izlasi. Kopš 2024. gada Miranda spēlē Itālijas A sērijas komandā *[[Bologna FC 1909|Bologna]]*.

Savu profesionālo karjeru sācis ''Barcelona'' komandā. Ticis izīrēts Vācijas komandai ''Schalke 04'' un Spānijas komandai *Real Betis*.

Spānijas futbola izlases rindās debitējis 2021. gadā, mačā pret Lietuvu. Pārstāvējis izlasi 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kurās izcīnījis sudraba medaļu un 2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur ar izlasi izcīnīja zelta medaļu.

## Sasniegumi
**Barcelona**

* Spānijas Superkauss: 2018

**Real Betis**

* Spānijas Karaļa kauss: 2021–22
**Bologna**

* Itālijas kauss: 2024—25

**Spānija U23**

* Vasaras olimpiskās spēles zelta medaļa: 2024 sudraba medaļa: 2020

## Ārējās saites
Roberts Lepsis

**Roberts Lepsis** (; 1896—1940) bija latviešu padomju karavadonis un drošības iestāžu darbinieks.

Dzimis 1896. gadā Rīgā kalpotāju ģimenē.

Krievijas Sociāldemokrātiskās strādnieku (boļševiku) partijas biedrs kopš 1917. gada. Piedalījās Krievijas pilsoņu karā Sarkanajā armijā, 1918. gadā sāka dienestu Viskrievijas Ārkārtas komisijā (VĀK). 1919. gadā bija Permas Revolucionārā tribunāla priekšsēdētājs. Permā Lepsis iepazinās ar savu vēlāko sievu Aleksandru Lepsi, dzimušu Mogiļņikovu (1901—1977), kura 1919. gadā kļuva par Permas VĀK izmeklētāju, bet pēc dienesta atstāšanas ieguva augstāko medicīnas izglītību, strādāja par ķirurgu. Kopdzīves laikā pārim piedzima divi bērni.

1921. gadā kļuva par Jeņisejas guberņas VĀK priekšsēdētāju, 1923. gadā — par Turkestānas APSR Augstākā tribunāla Kasācijas kolēģijas locekli, 1926. gadā — par Apvienotās valsts politiskās pārvaldes (AVPP) Robežsardzes pārvaldes priekšnieka palīgu. 1928. gadā iecelts par AVPP Augstākās robežsardzes skolas priekšnieka vietnieku un 1929. gadā — par tās priekšnieku. 1932. gadā kļuva par Aizbaikāla robežsardzes apgabala priekšnieku. 1937. gadā iecelts par Iekšlietu Tautas komisariāta (IeTK) karaspēka priekšnieku Austrumsibīrijas novadā un par IeTK Robežas un iekšējās apsardzes galvenās pārvaldes priekšnieka palīgu.

Kopš 1938. gada pensijā. 1938. gada 27. aprīlī arestēts, apzūdzēts "kaitniecībā, spiegošanā un dalībā latviešu pretpadomju spiegošanas un kaitniecības organizācijā". 1940. gada 19. janvārī Augstākās tiesas Kara kolēģija piesprieda Lepsim nāvessodu, kas tika izpildīts tā paša gada 21. janvārī. Apglabāts Maskavas Donas kapos kopējā kapavietā. Reabilitēts 1956. gadā.
Borha Iglesiass

**Borha Iglesiass Kvintass** (, dzimis ) ir spāņu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, pārstāv Spānijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Iglesiass spēlē Spānijas *[[La Liga]]* komandā *[[Celta de Vigo|Celta]].*

Iepriekš Iglesiass ir spēlējis ''Celta Vigo'', *[[Real Zaragoza]]* un ''Espanyol''. Ar ''Real Betis'' komandu 2022. gadā izcīnījis Spānijas Karaļa kausu.

Spānijas futbola izlases rindās debitējis 2022. gadā.

## Sasniegumi
**Real Betis**
* Spānijas Karaļa kauss: 2021—22

**Leverkūzenes "Bayer"**

* Vācijas Bundeslīga: 2023—24

## Ārējās saites
Sicīlijas šaurums

**Sicīlijas šaurums** (; , , *Maḍīq Ṣiqillīyah*) ir jūras šaurums Vidusjūrā starp Sicīlijas salu ziemeļaustrumos un Āfrikas kontinenta Tunisijas krastu. Tas savieno Vidusjūras austrumdaļu ar rietumdaļu un Tirēnu jūru. Šaurākajā vietā tas ir 145 km plats un līdz 316 m dziļš. Šaurumā atrodas Itālijai piederošā Pantellerijas sala. Intensīva kuģu satiksme.

## Ārējās saites
Svante Banērs

thumb|200px|Svante Banērs ap 1620. gadu
**Svante Banērs** (, 1583—1628) bija zviedru valstsvīrs. Rīgas gubernators un Raunas pils īpašnieks (1625).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1583. gadā Juršholmas pilī (*Djursholms slott*) Gustava Banēra (1547—1600) un viņa sievas Kristīnes Stūres ģimenē. Pēc tēva sodīšanas ar nāves sodu Juršholmas pili konfiscēja, taču 1603. gadā daļa no īpašuma atguva viņa māte Kristīne.
1617. gada 28. augustā Banērs apprecējās ar Ebu Gripu, viņiem bija septiņi bērni.
Karalis Gustavs II Ādolfs viņu 1626. gadā iecēla par Rīgas gubernatoru.

1625. gada 9. augustā viņš ieguva dzimtas īpašumā Raunas, Smiltenes un Dzērbenes pilis, kurās turēja zirgus Zviedrijas armijas vajadzībām.

Miris no jostas rozes Rīgā 1628. gadā.

## Atsauces
Koldo Alvaress

**Hesuss Luiss "Koldo" Alvaress de Eulate Guerge** (, dzimis ) ir Andoras futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā. Kopš 2010. gada Alvaress ir Andoras futbola izlases galvenais treneris.

Dzimis Spānijā, kur sācis arī savu karjeru. Bijis *[[Atletico Madrid]]* pieteikumā 1991. gada Spānijas Karaļa kausa finālā, kurā komanda izcīnīja uzvaru. 1994. gadā viņš pievienojās Spānijas futbola sistēmā spēlējošajai *[[FC Andorra]]*, kur pavadījis 14 no 15 turpmākajām sezonām.

Andoras futbola izlases rindās debitējis 1998. gadā pēc tam, kad ticis naturalizēts. Izlases rindās kopumā aizvadījis 78 mačus.

## Sasniegumi
**Atlético Madrid**
* Spānijas Karaļa kauss: 1990—91

## Ārējās saites
Tito Vilanova

**Fransesks "Tito" Vilanova Bajo** (, dzimis , miris ) bija spāņu futbolists un futbola treneris. Spēlējis pussarga pozīcijā.

Savas spēlētāja karjeras laikā pārsvarā spēlējis Spānijas zemākajās līgās. *[[La Liga]]* turnīrā aizvadījis 26 mačus, visus ar ''Celta'' komandu.

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. 2008. gadā kļuvis par Pepa Gvardiolas palīgu *[[FC Barcelona]]* komandā, kopumā palīdzot komandai izcīnīt 14 titulus. 2012. gadā, kad Gvardiola pameta klubu, Vilanova kļuva par *Barcelona* galveno treneri. Savā vienīgajā sezonā izcīnījis *La Liga* titulu. 2013. gada jūlijā atkāpies no amata sliktās veselības dēļ. Nākamajā gadā miris no kakla vēža.

## Sasniegumi

### Trenera karjera
**Barcelona**

* La Liga: 2012–13

## Atsauces

## Ārējās saites
Santjago Bernabeu

**Santjago Bernabeu de Jeste** (, dzimis , miris ) bija spāņu futbolists un futbola organizators, spēlējis uzbrucēja pozīcijā, pārstāvējis *[[Real Madrid CF|Real Madrid]]* komandu.

Bernabeu tiek uzskatīts par vienu no *Real Madrid* visu laiku svarīgākajām personām. 35 gadus, no 1943. līdz savai nāvei 1978. gadam bijis *Real Madrid* kluba prezidents. Bernabeu vadībā *Real Madrid* kļuva par dominējošu klubu gan Spānijā, gan arī starptautiskā līmenī. Viņa vārdā ir nosaukta *Real Madrid* mājas spēļu vieta — Santjago Bernabeu stadions.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kruidnoten

alt=Alternative names kruidennoten (mistakenly), pepernoten (mistakenly) Type Biscuit Place of origin Netherlands Main ingredients Flour Brown sugar Butter Pepper Cinnamon Ginger Cloves Cardamom Nutmeg Variations many (see article) Food energy (per serving) 75 or more kcal|thumb|''Kruidnoten''
***Kruidnoten*** (nīderlandiešu izruna: [ˈkrœytnoːtə(n)] ir cieti, mazi cepumi konditorejas izstrādājumi, gatavoti no *[[speculaas]]*, apmēram monētas lielumā un saplacinātas puslodes formā. Tie tradicionāli tiek asociēti ar Sinterklāsu un ir tradicionāli ēsti Beļģijā un Nīderlandē.

## Tradīcijas

### Nīderlande
Kad bērni Nīderlandē dodas svinēt Sinterklāsa ierašanos ir norma saņemt vismaz sauju no viņa palīgiem — *Zwarte piet*. Mājās Sv. Nikolasa vakarā *kruidnoten* un citi saldumi bieži tiek svaidīti apkārt. Bērni to uztver kā spēli — skraidīt apkārt un savākt nomestus saldumus.
Lasvegasas "Aces"

**Lasvegasas "Aces"** ir amerikāņu profesionāla sieviešu basketbola komanda, kas spēlē Sieviešu Nacionālajā basketbola asociācijā (WNBA) un atrodas Nevadas štatā, Lasvegasas metropoles rajonā, Paradaisā.

Komanda tika dibināta Soltleiksitijā, Jūtas štatā 1997. gadā pirms līgas pirmās sezonas sākuma kā **Jūtas "Starzz"**. 2002. gadā komanda bija spiesta pārcelties uz Sanantonio, Teksasā, kur sākotnēji tā tika dēvēta par **Sanantonio "Silver Stars"**, bet 2014. gadā tika pārdēvēta par **Sanantonio "Stars"**. Savu lielāko panākumu "Stars" guva 2008. gada sezonā, kad klubam pirmo reizi vēsturē izdevās sasniegt turnīra finālu.

2017. gadā komanda atkal bija spiesta pārcelties uz Paradaisas pilsētu, Lasvegasas dienvidu priekšpilsētu, un mainīt ne tikai nosaukumu, bet arī franšīzi uz Lasvegasas "Aces". 2020. gada sezonā Lasvegasas komanda atkārtoja Sanantonio komandas rezultātu, arī spējot sasniegt turnīra finālu. "Aces" komanda pieder MGM Resorts International.

2021. gada maijā komandas īpašnieks Deiviss par komandas prezidentu nolīga bijušo *[[LSU Lady Tigers]]* basketbola komandas galveno treneri Nikiju Fargasu. Bet jau 2021. gada 31. decembrī par galveno treneri tika nolīgta Bekija Hemmona saskaņā ar darījumu, kas viņu padarīja par vislabāk apmaksāto treneri WNBA līgā. 2022. gada sezonā "Aces" uzvarēja Fīniksas "Mercury" izslēgšanas spēļu pirmajā raundā un Sietlas "Storm" pusfinālā. 2022. gada WNBA finālsērijā 4 spēlēs "Aces" uzvarēja Konektikutas "Sun" un ieguva franšīzes pirmo čempiontitulu, kā arī  pirmo titulu Lasvegasai kādā no profesionālajiem komandu sporta veidiem.

2023. gada 23. martā tika paziņots, ka bijušais NFL aizsargs Toms Breidijs ir iegādājies komandas mazākuma akciju paketi.

## Panākumi
* **[[Sieviešu Nacionālā basketbola asociācija|WNBA]]** (3) — 2022, 2023, 2025

## Atsauces

## Ārējās saites
* Las Vegas Aces