open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rūdolfs Kociņš

**Rūdolfs Kociņš** (1907-1990) bija Latvijas Bruņoto spēku un Latviešu leģiona virsnieks, Vācu krusta zeltā kavalieris

## Dzīvesgājums
Dzimis 1907. gadā Tirzā, 1931. gadā Kociņš beidza mācības Latvijas kara skolā, dienēja Sakaru bataljonā. 1939. gada 15. septembrī, pēc Augstākās kara skolas beigšanas virsleitnanta pakāpē tiek pārcelts uz to kā mācībspēks.

Pēc Latvijas okupācijas Kociņš bruņotos spēkus pamet.
Vērmahta uzbrukuma laikā 1941. gada jūnijā  Rūdolfs Kociņš darbojās Krimuldas partizānu grupā. 1941. gada novembrī Kociņš brīvprātīgi pieteicās vācu dienestā un tiek nozīmēts par 16. Zemgales bataljona komandieri Austrumu frontē. Oficiāli par komandieri tiek nozīmēts 1941. gada 12. decembrī, nomainot pulkvežleitnantu Manguli. 1943. gada 2. februārī bataljons tiek pārcelts uz Ļeņingradas fronti, 8. februārī bataljons tiek iekļauts 2. latviešu brigādē kā 42. pulka III bataljons un pārcelts uz Volhovas fronti. 1943. gada 17. augustā tiek apbalvots ar 2. šķiras Dzelzs krustu. 1943. gada 11. novembrī Kociņš tiek nozīmēts par 1. pulka komandieri, taču jau 16. decembrī slimības dēļ viņam nākas no šī posteņa atteikties.

Pēc izveseļošanās Kociņš Rīgā darbojās pie 44. pulka formēšanas, kas tika iekļauts 19. divīzijas sastāvā un nosūtīts uz Ostrovas fronti, piedalījās atkāpšanās cīņās līdz Vidzemei, kur viņš parādīja izcilas komandiera spējas. 1944. gada 17. martā paaugstināts par pulkvežleitnantu. Atvaires kaujās pie Dobeles 1944. gada 17.-21. oktobrī Kociņa pulks atradās pašā cīņu centrā, arī 3.-4. novembrī izcīnīja smagas cīņas uz ziemeļrietumiem no Dobeles. Kā pulka komandieris piedalījās arī četrās Kurzemes lielkaujās.

1945. gada 29. janvārī Kociņu apbalvoja ar Vācu krustu zeltā. Viņš piedalījās Latvijas Nacionālās komitejas izveidē, pildot pienākumus tās iekšlietu resorā, 1945. gada aprīlī bija arī viens no Kurzemes tautas padomes dibinātājiem Liepājā, pameta Kurzemi ar vienu no pēdējām ātrlaivām 1945. gada 9. maijā.

1948. gadā Rūdolfs Kociņš bija angļu armijai piekomandētas sardzes vienības komandieris, pildīja arī latviešu sakaru virsnieka pienākumus pie angļu Reinas valdības.
Trimdā aktīvi darbojās Daugavas Vanagu organizācijā, nodarbojas ar publicistiku, kā arī bija kara invalīdu apvienības goda biedrs.

Miris 1990. gada 17. aprīlī, apbedīts Menhengladbahas kapos.

## Atsauces
1987. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss

**32. Eirovīzijas dziesmu konkurss** norisnājās Beļģijā Briselē, 1987. gada 9. maijā.

## Ārējās saites
* Eirovīzijas oficiālā mājaslapa
Kizjaks

**Kizjaks** ir kurināmais, ko sagatavo no kaltētiem liellopu mēsliem. Izplatīts reģionos ar sausu klimatu un attīstītu nomado lopkopību — Vidusāzijā, Mongolijā, Tibetā, Andos. Parasti kizjaku sagatavo no dažādu lielo mājdzīvnieku — liellopu, zirgu, jaku, kamieļu, aitu, kazu, lamu — mēsliem, sajaucot tos ar salmiem un kaltējot saulē. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Baltijas valstu augstākās ēkas

Šis ir **Baltijas valstu augstāko ēku** saraksts. Šajā sarakstā iekļautas Igaunijas, Latvijas un Lietuvas ēkas, kas pārsniedz 50 m augstumu. Šajā sarakstā nav iekļauti televīzijas torņi un skursteņi.

Šajā sarakstā atrodas 35 Igaunijas, 56 Latvijas un 46 Lietuvas ēkas.

## Skatīt arī
* Rīgas augstceltnes un augstākās būves
## Atsauces
Tandirs

**Tandirs** (, ), arī **tendirs** (), **tandūrs** (, ), **tendūrs** (kurdu: *tendûr*), **tonirs** (), 

## Pārskats
**Tanūrs** (, ), **tone** (), ir cilindriskas formas krāsns maizes cepšanai un ēdiena pagatavošanai. Plaši izplatīta Āzijas rietumu daļā no Turcijas rietumos līdz Šindžanai austrumos un no Pievolgas ziemeļos līdz Indijai dienvidos. Krāsnis tradicionāli kurina ar cieto kurināmo (akmeņoglēm, malku, kizjaku), uzkarsējot līdz ~400 °C, krāsns forma ļauj ilgstoši saglabāt augstu temperatūru. 

Krāsns tilpums mēdz būt 0,25—1 m³, atvere — 0,5—0,7 m. Ēdienu tandirā gatavo uz atklātas liesmas vai nu pielipinot to pie krāsns sienām (maizi un plāceņus), vai arī iekarinot uz speciāliem iesmiem (gaļu). Krāsnis mēdz būt vertikālas vai horizontālas, reizēm tās izbūvē zemē, lai atvere atrastos grīdas līmenī.

Senākie tandira tipa krāsns paraugi ir atrasti Indas ielejas seno civilizāciju izrakumos, kā arī agrīnās Harapas civilizācijas apmetnēs Makranā. Nosaukums, domājams, cēlies no akadiešu valodas *tinûru* (*tin* — ‘dubļi’, *nuro* — ‘uguns’) un ir pieminēts eposā «Poēma par Gilgamešu» (18. gadsimts p.m.ē).

## Atsauces

## Ārējās saites
Nahčivanas Autonomā Republika

**Nahčivanas Autonomā Republika** () ir Azerbaidžānas eksklāvs un autonomā republika, kas robežojas ar Armēniju, Irānu un Turciju. Tā atrodas Aizkaukāza dienvidos. Administratīvais centrs ir Nahčivana. Teritorija galvenokārt ir kalnaina (aptuveni 75% ir augstāk par 1000 metriem virs jūras līmeņa). Līdzenumi vienīgi ir Nahčivanas rietumos un dienvidrietumos. 
Nahčivanas Autonomajā Republikā galvenokārt dzīvo azerbaidžāņi (aptuveni 99%). No mazākumtautībām visvairāk dzīvo armēņi un krievi.

## Nosaukums
Pirmo reizi Nahčivanas nosaukums minēts sengrieķu tekstos kā *Naksuana*, vēlāk kā *Nakskavana*, ko saista ar armēņu valodas vārdu *avan* — pilsēta. Viduslaiku arābu valodā rakstošo autoru tekstos minēta kā *Našava*. Mūsdienu autori šo nosaukumu tulko kā "piestāšanas vietu", atsaucoties uz Bībeles leģendu par Noasa šķirsta piestāšanu Ararata kalnā.

## Vēsture
Vēsturiski teritorija ir bijusi persiešu, mongoļu un turku pakļautībā. 1828. gadā to iekaroja Krievijas impērija. 1921. gada 16. martā pēc Krievijas-Turcijas draudzības līguma parakstīšanas Nahičevānas APSR iekļāva Azerbaidžānas PSR sastāvā. 1924. gadā Nahčivana kļuva par autonomo republiku Aizkaukāza PFSR sastāvā. 1931. gadā Nahčivanā notika spēcīga zemestrīce.

1991. gadā Nahčivana kļuva par neatkarīgās Azerbaidžānas valsts daļu.

## Ārējās saites
Nevis slinkojot un pūstot

[thumb|280px|[Indriķis Alunāns|Indriķa Alunāna izdevniecībā iespiests plakāts ar Jura Alunāna dzejoli "Nevis slinkojot un pūstot" (mākslinieks H. Šics, 1873. gads)]]
**"Nevis slinkojot un pūstot"** ir Jurjānu Andreja patriotiska vīru kora dziesma ar Jura Alunāna vārdiem, kas atskaņota 1910. gada Piektajos vispārējos latviešu dziesmu svētkos.

## Vēsture
1860. gadā Juris Alunāns Tērbatā izdeva rakstu krājumu "Sēta, Daba, Pasaule" 3 grāmatās. Pirmajā grāmatā bija publicēts čehu rakstnieka Františeka Ladislava Čelakovska (*František Ladislav Čelakovský*, 1799—1852) dzejoļa latviskojums "Nevis slinkojot un pūstot". Vēlāk pievienots oriģināls ceturtais pants, kas beidzas ar rindu "Augstu laimi Latvijai". 

Jurjānu Andreja himna "Nevis slinkojot un pūstot" sacerēta 1886. gadā. Pēc dziesmu svētku vēsturnieka Valentīna Bērzkalna domām šī Jurjāna dziesma jaunus vaibstus gan vairs neparāda, un viņa daiļrades raženākais cēliens jau bija tikpat kā noslēdzies.

## Dziesmas vārdi

## Ārējās saites
* "Nevis slinkojot un pūstot" atskaņojums Latvijas Universitātes Lielajā aulā

## Atsauces
Kaskinena

**Kaskinena** (; ) ir pilsēta un pašvaldība Somijas rietumos, Pohjanmā, Botnijas līča krastā. Kaskinenā dzīvo 1374 iedzīvotāji (2013. gada 28. februārī). Tā ir mazākā pašvaldība ar pilsētas statusu pēc iedzīvotāju skaita un otrā mazākā pēc sauszemes platības.
Pašvaldībā iedzīvotāju vairākums (66 %) runā somu valodā, bet 28 % — zviedriski.

Pilsēta izvietojusies uz salas, kuru ar pārējo valsti savieno divi tilti. Kaskinenā ir osta, kā arī to sasniedz dzelzceļa līnija, kura tiek izmantota kravu transportēšanai.

Kaskinenu (*Kaskö*) 1785. gadā dibināja Zviedrijas karalis Gustavs III. Pilsēta nosaukumu ieguva no salas, kurā tā atrodas un kura dažādos laikus dokumentos rakstīta kā *Kaskisöyen*, *Casköö*, *Kaskisöö*, *Kaskin*. Vārds "*ö*" zviedriski nozīmē "sala".

19. gadsimtā iedzīvotāju galvenā nodarbošanās bija zvejniecība un tirdzniecība.

20. gadsimtā pilsētā izbūvēta lielāka osta, ierīkots dzelzceļš, kokzāģētava un citas ražotnes.
1970. gados uzņēmums *[[Metsä Fibre|Metsä-Botnia]]* Kaskinenā uzcēla celulozes fabriku, kura slēgta 2009. gadā. 2005. gadā pašvaldībā atvēra ražotni kokapstrādes uzņēmums *[[Metsä Board|M-real]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Pilsētas oficiālā mājaslapa
Kārlis Ozoliņš (hokejists)

**Kārlis Ozoliņš** (dzimis ) ir latviešu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Pašlaik (2026) spēlē Latvijas čempionāta klubā HK Liepāja

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Ozoliņš sāka 2010.—11. gada sezonā HK Liepājas Metalurgs otrajā sastāvā Latvijas hokeja līgā. 2011.—12. gada sezonā uzbrucējs debitēja komandas pamatsastāvā Baltkrievijas Ekstralīgā, 2012.—13. gada sezonā tās rindās aizvadot pilnu sezonu.

2013. gada 21. augustā pēc veiksmīgi aizvadīta pārbaudes laika noslēdza līgumu ar KHL klubu Rīgas "Dinamo", nākamo sezonu gan aizvadot tās MHL fārmklubā HK Rīga. Komandas sastāvā aizvadīja arī 2014.—15. gada sezonu, taču 2015.—16. gada sezonā spēlēja Zviedrijas 1. divīzijas komandā *[[Sollefteå HK]]*.

2016. gada vasarā pievienojās HK Liepāja rindām, nākamajā sezonā kļūstot par komandas rezultatīvāko spēlētāju. 2018. gadā pievienojās HK MOGO rindām, tās sastāvā kļūstot par Latvijas čempionu. Ozoliņš finālsērijas sestās spēles pagarinājumā guva uzvaru nesošos vārtus. 2020. gada vasarā atgriezās HK Liepāja sastāvā.

## Ārējās saites
Naktstauriņi

**Naktstauriņi** (*Heterocera*) ir liela kukaiņu grupa, kas kopīgi ar tauriņiem jeb dienas tauriņiem veido zvīņspārņu kārtu (*Lepidoptera*). Agrāk tika izdalīti kā naktstauriņu apakškārta (*Heterocera*). Lai arī mūsdienu zvīņspārņu sistemātikā šāda taksonomiskā vienība netiek izmantota, tomēr to var lietot, lai apzīmētu visus naktstauriņus, un daudzos informācijas avotos arī tiek izmantots šāds kopējs naktstauriņu sugu apzīmējums. Tās var būt gan kodes, gan mūķenes, gan sfingi, pūcītes, vērpēji, tinēji un citas līdzīgas sugas, kas nav tauriņi. Lielākā daļa sugu pretēji tauriņiem ir aktīvas nakts laikā, bet dažas sugas ir aktīvas krēslas stundās un gaišajā dienas laikā.

No visiem zvīņspārņiem lielākā daļa ir naktstauriņi, sastādot 91% no visām sugām. Tās ir apmēram 160 000 sugas, kas ir 10 reizes vairāk nekā tauriņu. Atlikušie 9% ir tauriņu sugas.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Latvijas daba: Zvīņspārņi 
*Lepidoptera
Stādīju ieviņu

**Stādīju ieviņu** ir latviešu tautasdziesma Jurjānu Andreja apdarē, kas pirmo reizi atskaņota 1910. gada Piektajos vispārējos latviešu dziesmu svētkos.

Tautasdziesma harmonizēta 1909. gadā, gatavojoties dziesmu svētkiem. Tā ir vienkāršs, bet gaumīgs strofveida sabalsojums.

## Dziesmas vārdi

## Atsauces

## Ārējās saites
* "Stādīju ieviņu" Aļonas Čubrevičas izpildījumā "Nāc līdzās!" lielkoncertā (2013)
Jakubs Sedlāčeks

**Jakubs Sedlāčeks** (; dzimis 1990. gada 5. aprīlī) ir bijušais čehu hokejists, vārtsargs.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Sedlāčeks sāka 2007.—08. gada sezonas izskaņā, kad aizvadīja trīs spēles Čehijas Ekstralīgas kluba HK Zlīna sastāvā. Jau 2008.—09. gada sezonā viņš kļuva par komandas pamatvārtsargu, sezonu noslēdzot ar visas līgas labāko atvairīto metienu īpatsvaru. Komandas rindās Sedlāčeks spēlēja līdz pat 2012.—13. gada sezonas izskaņai.

2013. gada 21. augustā pēc veiksmīgi izturēta pārbaudes laika Sedlāčeks noslēdza viena gada līgumu ar KHL klubu Rīgas "Dinamo". 2013.—14. gada sezonā Sedlāčeks bija komandas otrais vārtsargs aiz Mīkaela Telkvista, taču nākamās trīs sezonas bija komandas pamatvārtsargs. 2017. gada vasarā pievienojās Čehijas Ekstralīgas klubam *[[HK Hradec Kralove]]*, taču jau novembrī pārcēlās uz Itāliju un nepilnu mēnesi vēlāk pievienojās Bratislavas "Slovan". 2018. gadā pievienojās Čehijas Ekstralīgas klubam HK Zlīna. Sezonas izskaņā Sedlāčeks tika izirēts Prāgas "Sparta", ar kuru vasarā noslēdza pilnvērtīgu līgumu.

Čehijas hokeja izlases rindās spēlējis 2010. gada Pasaules čempionātā junioriem.

## Ārējās saites
Voldemārs Grāvelis

**Voldemārs Grāvelis** (1900-?) bija Latviešu leģiona virsnieks, Vācu krusta zeltā kavalieris.

## Pirmskara dzīve

Voldemārs Grāvelis dzimis Cēsīs, piecu bērnu ģimenē, Grāveļa tēvs bijis tirgotājs, tur Grāvelis pavadīja savus bērnības un jaunības gadus. Jaunekļa gados piedalījies Latvijas brīvības cīņās. 1922. gadā Grāvelis beidza Latvijas kara skolu, turpināja dienestu Latvijas armijā. 1928. gada 22. decembrī virsleitnanta pakāpē tika pārcelts no Vidzemes artilērijas pulka uz Bruņoto vilcienu pulku kā vecākais artilērijas virsnieks, 1932. gadā tika paaugstināts par kapteini. Vēlāk Grāvelis nonāca Artilērijas inspektora štābā, no tā 1937. gada 19. novembrī tika pārcelts atpakaļ uz Vidzemes artilērijas pulku.

## Otrajā pasaules karā

1941. jūnijā, pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Voldemārs Grāvelis brīvprātīgi pieteicās jaunformētajās latviešu vienībās, tika nozīmēts par 2. rotas komandieri 268-E. Ērgļu bataljonā, vēlāk kļuva par 282-A. latviešu policijas bataljona komandieri, to kā III bataljonu iekļāva 2. Liepājas latviešu brīvprātīgo policijas pulkā, kur Grāveli iecēla par 3. baterijas komandieri.

1943. gada martā tika izveidots atsevišķais latviešu artilērijas divizions, tas tika papildināts un kā 2. artilērijas pulks tika iekļauts 19. divīzijā, ar majora pakāpi ieguvušo Grāveli kā pulka komandieri. Ar savu artilērijas pulku Voldemārs Grāvelis piedalījās kaujās Krievijā, aizsardzības kaujās Vidzemē, kā arī Kurzemes lielkaujās. 1944. gada 30. maijā apbalvots ar Dzelzs krusta II šķiru, savukārt 1945. gada 10. martā saņēma Vācu krustu zeltā.

Kara beigas Grāvelis sagaidīja Kurzemes cietoksnī, 1945. gada 8. maijā nonākot PSRS gūstā. Par tālāko likteni skaidru ziņu nav, pēc dažām versijām pulkvežleitnants Voldemārs Grāvelis miris soda nometnēs 1946. gadā, savukārt citi avoti vēsta, ka Grāvelis apcietinājumā atradās vēl 1949. gadā.

## Atsauces
2013.—2014. gada UEFA Čempionu līgas sezona

**2013.—2014. gada UEFA Čempionu līgas sezona** bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 59. sezona un 22. ar UEFA Čempionu līgas nosaukumu. Grupu turnīrs sākās . Sezona noslēdzās  ar Spānijas Madrides "Real" uzvaru finalā pār citu Spānijas klubu Madrides "Atletico".

## Kvalifikācijas kārta
### 1. kvalifikācijas kārta

|}

### 2. kvalifikācijas kārta

|}

### 3. kvalifikācijas kārta

|-
!colspan=6|Čempioni

|-
!colspan=6|Nečempioni

|}

### Izslēgšanas spēles

|-
!colspan=6|Čempioni

|-
!colspan="6"|Nečempioni

|}

## Grupu turnīrs
### A grupa

|valign=top|

|}

### B grupa

|valign=top|

|}

### C grupa

|valign=top|

|}

### D grupa

|valign=top|

|}

### E grupa

|valign=top|

|}

### F grupa

|valign=top|

|}

### G grupa

|valign=top|

|}

### H grupa

|valign=top|

|}

## Izslēgšanas spēles

### Astotdaļfināli

|}

### Ceturtdaļfināli

|}

### Pusfināli

|}

### Fināls

## Ārējās saites
* UEFA mājaslapa
Andress Opers

**Andress Opers** (; dzimis  Tallinā) ir igauņu futbola treneris, bijušais futbolists, uzbrucējs. Spēlētāja karjeru noslēdza Kipras Pirmās divīzijas klubā *[[Nea Salamis Famagusta FC]]*. Viņš ir Igaunijas izlases visu laiku labākais vārtu guvējs ar 38 vārtiem 134 spēlēs. Kopš 2024. gada Opers ir Igaunijas U17 izlases galvenais treneris.

## Apbalvojumi
### Klubs
*  **[[FC Flora]]**
** Igaunijas futbola Meistarlīga: 1994—95, 1997—98, 1998
** Igaunijas kauss: 1995, 1998
** Igaunijas Superkauss: 1998

### Individuāli
* Igaunijas gada futbolists: 1999; 2002; 2005
* Igaunijas sudraba bumba: 2001, 2005

## Atsauces

## Ārējās saites
Marcels Haščāks

**Marcels Haščāks** (; dzimis 1987. gada 3. februārī) ir slovāku hokejists, labās malas uzbrucējs. Pašlaik (2017) Haščāks spēlē Čehijas Ekstralīgas vienībā Brno "Kometa".

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Haščāks sāka 2005.—06. gada sezonā Slovākijas Ekstralīgas kluba HK Poprada rindās. Komandas sastāvā hokejists aizvadīja nākamās trīs sezonas, līdz 2010. gada vasarā pievienojās HC Košice vienībai, tajā spēlējot līdz pat 2012.—13. gada sezonas beigām.

2013. gada 21. augustā pēc veiksmīgi izturēta pārbaudes laika Haščāks noslēdza viena gada līgumu ar KHL klubu Rīgas "Dinamo". Pēc sezonas beigām noslēdza viena gada līgumu ar Habarovskas "Amur", taču tad atgriezās Čehijā.

Slovākijas hokeja izlases rindās uzbrucējs spēlējis 2012. un 2013. gada Pasaules čempionātos, 2012. gadā kopā ar izlasi izcīnot sudraba medaļas.

## Ārējās saites
Rindām auga ozoliņi

thumb|300px|"Rindām auga ozoliņi" sākuma notis.

**Rindām auga ozoliņi** ir latviešu tautasdziesma Jurjānu Andreja apdarē, kas pirmo reizi atskaņota Sestajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1926. gadā.

Tautasdziesmas harmonizējums jauktajam korim sacerēts 1914. gadā. Autors tajā jau konsekventi turējies diatonisma robežās, un, kaut pati melodija nav no krāšņākām, atsevišķi etnogrāfiskie paņēmieni, piemēram, viscaur izturētie ērģeļpunkti vidus balsis, darbam piešķir diezgan dzīvu un reizē īpatnu arhaisku noskaņu.

## Dziesmas vārdi

 

## Atsauces
Kur gāji, puisīti

**Kur gāji, puisīti** ir latviešu tautasdziesma Jurjānu Andreja apdarē, kas pirmo reizi atskaņota Septītajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1931. gadā.

Tautasdziesmas harmonizējums sacerēts 1914. gadā. Tāpat kā 1895. gada Jelgavas dziesmusvētkos atskaņotajā "Aiz upītes es uzaugu" tajā pārmaiņus izmantotas
divas tonāli dažādas melodijas. Kā šo tonālo kontrastu, tā skanīgā, vienkāršā harmonizējuma dēļ šī dziesma kļuva par vienu no iemīļotākajiem Jurjāna tautas dziesmu apstrādājumiem. VII dziesmu svētku programmā tai turklāt bija zīmīga vieta kā priekštecei meklējumiem, ar kādiem tautasdziesmā šais svētkos nāca klajā daži jaunākie komponisti.

## Dziesmas vārdi

 

## Atsauces
Toli dzeivoj

**Toli dzeivoj** ir latgaliešu tautasdziesma Jurjānu Andreja apdarē, ko Septītajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1931. gadā atskaņoja  Latgales jauktie kori Emīla Melngaiļa vadībā.

Tautasdziesmas harmonizējums sacerēts 1921. gadā kā kādas baltkrievu melodijas lokalizējums. Pārsentimentizētā satura dēļ tas bija tāls latviskajai pasaulei, un, šķiet, to uzņēma programmā vairāk lokālās popularitātes dēļ.

## Dziesmas vārdi

 

## Ārējās saites
* Tōli dzeivoj *Laimas Muzykantu* izpildījumā  

## Atsauces
Astrobioloģija

[thumb|right|220px|Uz [Marss (planēta)|Marsa meteorīta ALH84001 atrasti mikroskopiski veidojumi, kuri varētu būt radušies no dzīviem organismiem]]
**Astrobioloģija** ir starpdisciplīnu zinātne, kas pēta dzīvības rašanos, evolūciju, izplatību un nākotni Visumā. Tā meklē dzīvojamu vidi Saules sistēmā un uz citplanētām. Astrobioloģija pēta veidus, kā varētu atklāt dzīvību ārpus Zemes, ja tā tagad vai pagātnē eksistējusi.

Termins **eksobioloģija**, kuru pirmais ierosināja ASV molekulārbiologs Džošua Lederbergs, ir līdzīgs, bet konkrētāks — tā meklē dzīvību ārpus Zemes un ārpuszemes vides ietekmi uz dzīvības formām.

Astrobioloģija izmanto fizikas, ķīmijas, astronomijas, bioloģijas, molekulārās bioloģijas, ekoloģijas, planetoloģijas, ģeoloģijas un citu zinātņu metodes. Astrobioloģija pēta arī dzīvību ekstrēmās vidēs (augstā vai zemā temperatūrā, augstā spiedienā okeānu dziļumā vai retinātā gaisā, skābā vai sārmainā vidē) uz Zemes, tādējādi paplašinot iespējamās dzīvības robežas ārpus Zemes.

NASA interese par eksobioloģiju sākās līdz ar ASV kosmiskās programmas sākšanos. 1960. gadā NASA izveidoja Eksobioloģijas programmu, kura mūsdienās turpinās kā Astrobioloģijas programma. 1971. gadā NASA izveidoja SETI programmu, meklējot radiosignālus, kurus varētu būt sūtījušas ārpuszemes civilizācijas.
1970. gados realizētā Viking programma iekļāva iespējamu dzīvības pēdu meklēšanu uz Marsa. Vēlākās Marsa misijās arī ir uzstādīti instrumenti dzīvības pēdu un dzīvībai piemērotu apstākļu (ūdens) meklēšanai.

## Ārējās saites
* Zlobin, A.E. (2013). Tunguska similar impacts and origin of life. ''Modern scientific researches and innovations''. No.12
## Atsauces
Ūsikaupunki

**Ūsikaupunki** (;  — "Jaunā pilsēta") ir pilsēta un pašvaldība Somijas dienvidrietumos, Varsinaissomi, Botnijas līča krastā. Ūsikaupunki dzīvo 15 687 iedzīvotāji (2013. gada 28. februārī).
Pašvaldībā 98,8 % iedzīvotāju runā somu valodā.

Pilsētu 1617. gada 19. aprīlī dibināja Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs.

Lielā Ziemeļu kara laikā 1713. gadā Krievijas karaspēks ieņēma Somijas teritorijas dienviddaļu, tai skaitā arī Ūsikaupunki. 1721. gadā Ūsikaupunki (*Nystad*) noslēgts Nīštates miera līgums starp Krievijas caristi un Zviedrijas karalisti, kas izbeidza Lielo Ziemeļu karu starp šīm valstīm. Kara laikā pilsēta bija sagrauta, bet tā drīz tika atjaunota, un iedzīvotāju skaits pieauga.

19. gadsimtā pilsētā uzplauka kuģniecība un kuģu būve. Pēc 1855. gada ugunsgrēka pilsēta tika pārplānota, ko veida arhitekts *Georg Theodor von Chiewitz*.

1924. gadā atklāta dzelzceļa līnija uz Turku. 1950. un 1960. gados Ūsikaupunki pilsēta ieguldīja investīcijas transporta un ostas attīstībā, kas ļāva ienākt rūpniecībai.
Ūsikaupunki laika gaitā pievienotas pašvaldības: *Uudenkaupungin maalaiskunta* (1969), *Pyhämaa* (1974), *Lokalahti* (1981) un *Kalanti* (1993).

Kopš 1960. gadiem pilsētā atrodas *[[Valmet Automotive]]* rūpnīca, kurā izgatavo automašīnas pēc citu uzņēmumu pasūtījuma.
Uzņēmumam *[[Yara Suomi]]* pašvaldībā atrodas mēslojuma ražošanas rūpnīca.
Pilsētā atrodas kuģu būvētava *Uudenkaupungin Työvene*, kas izgatavo kuģus līdz 100 m garumā.
2011. gadā Ūsikaupunki uzņēmums *Finnprotein* sāka celt Eiropā lielāko sojas rafinēšanas fabriku, kuru plānots atklāt 2013. gada rudenī.

Ūsikaupunki dzimuši:
* Aimo Kajanders (*Aimo Cajander*), Somijas premjerministrs
* Ilka Kanerva (*Ilkka Kanerva*), politiķis

## Atsauces

## Ārējās saites
 
*Pilsētas oficiālā mājaslapa
Tropu drudzis

thumbnail|235px|Tipiski tropu drudža izraisīti izsitumi uz muguras
**Tropu drudzis**, zināms arī kā **Denges drudzis** (), ir akūta tropu infekcijas slimība, kuru izraisa tropu drudža vīruss (*dengue virus*). Slimību pārnēsā *[[Aedes]]* ģints dzēlējodi. Simptomi ir drudzis, galvassāpes, muskuļu un locītavu sāpes, kā arī uz ādas rodas izsitumi, kas ir līdzīgi masalām. Slimība var izraisīt arī iekšējo asiņošanu.

Ar tropu drudzi galvenokārt slimo tropu un subtropu reģionos Dienvidāzijā, Dienvidaustrumāzijā, Āfrikā, Okeānijā un Latīņamerikā. Pasaules Veselības organizācija lēš, ka ar tropu drudzi ik gadu saslimst no 50 līdz 100 miljoniem cilvēku, no kuriem aptuveni pusmiljons to pārslimo ļoti smagā formā, bet nomirst ap 22 tūkstošiem. Lielākā daļa no mirušajiem ir bērni. Ir zināmi četri dažādi vīrusa serotipi (DENV-1, DENV-2, DENV-3 un DENV-4). Parasti pēc izslimošanas organismam ir imunitāte pret noteiktā tipa serotipu uz visu mūžu. Savukārt, pēc tam saslimstot ar citu serotipu, palielinās smagu komplikāciju risks.
Emils Lubē

**Emils Fransuā Lubē** (; dzimis , miris ) bija franču politiķis, Francijas prezidents no 1899. līdz 1906. gadam. Bijis arī valsts premjerministrs neilgu laiku 1892. gadā.

Lubē darbības laikā 1900. gadā Parīzē ar panākumiem notika vispasaules izstāde. Pamazām notika tuvināšanās Lielbritānijai, pārvarot sarežģījumus attiecībās Būru kara un Dreifusa lietas dēļ. 1905. gadā tika pieņemts likums, ar kuru Baznīca tika atdalīta no valsts.

Emila Lubē vārdā nosaukts Lubē krasts Antarktīdā.

## Ārējās saites
Precēj' mani precinīki

**Precēj' mani precinīki** ir latgaliešu tautasdziesma Jurjānu Andreja apdarē, ko Septītajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1931. gadā atskaņoja  Latgales jauktie kori Emīla Melngaiļa vadībā.

Tautasdziesmas apdare iespiesta Jurjāna pēdējā darbā, 1921. gadā sakārtotajā latgaļu tautas dziesmu krājumā "Latgolas latvīšu tautas dzīsmes". 
Te redzam jau tīru kontrapunkta tehniku ar veikli izlietotiem kanoniem un t. s. spoguļa imitāciju, kaut citādi melodijas apstrādājums skan it kā par strupu un pasausi.

## Atsauces
Nečkava

**Nečkava** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Fogtlandes apriņķī. Pie pilsētas atrodas 1851. gadā celtais 78 metrus augstais Gelčas dzelzceļa viadukts (*Göltzschtalbrücke*) - lielākais ķieģeļu tilts pasaulē.

## Vēsture
Pilsēta attīstījusies ap Nečkavas pili.

## Atsauces

## Ārējās saites
Uz augšu (dziesma)

**Uz augšu** ir Jurjānu Andreja kora dziesma ar Poruka vārdiem, ko dziesmusvētku kopkoris dziedāja 1933. gada Astotajos latvju dziesmu svētkos.

Šo dziesmu Jurjāns komponēja 1913. gadā un to pirmoreiz atskaņoja koris Teodora Reitera vadībā divus gadus vēlāk Pēterpilī. Reliģiskā inspirācijā tapusī "Uz augšu" palikusi kā pēdējais mākslinieciski spēcīgākais autora kordarbs.  

Ja visa Jurjānu Andreja mūza kā komplekss atklāj diezgan dažādas kvalitātes, radot ilūziju, it kā tajā būtu strauji pārdzīvoti vairāki rūguma laikmeti, tad pieminamā dziesma ir skaists piemērs tam Jurjāna darba cēlienam, kad viņš šiem laikmetiem jau bija garām. Diemžēl pēc tam Jurjāna daiļradē klāt tikpat kā nekas lielāks vairs nenāca. 

## Dziesmas vārdi

## Ārējās saites
* "Uz augšu" kamerkora "Salve" izpildījumā koncertā "Mūsu dziesmas Latvijai" (2010)

## Atsauces
Širefa rags

**Širefa rags** (, ) vai **Alvarado rags** (*Cabo Alvarado* — Argentīnas avotos) ir klinšains zemesrags Livingstona salas ziemeļos Antarktīdā. Izvietojies Jāņa Pāvila II pussalas ziemeļu galā Dreika šauruma piekrastē un atdala Hīro līci austrumos no Barklaja līča rietumos.

Zemesragu 1820. gada 17. janvārī aprakstīja un aptuveni nokartēja Edvarda Brensfīlda ekspedīcija un nosauca to par godu tā laika Klusā okeāna britu eskadras komandierim, kapteinim (vēlāk — admirālim) Viljamam Henrijam Širefam *(William Henry Shirreff)*, kurš norīkoja Brensfīldu šajā ekspedīcijā. Argentīnas avotos zemesrags saukts par godu neatkarības cīņu dalībniekam ģenerālim Rudesindo Alvarado (*Rudecindo Alvarado*; 1792—1872).

19. gadsimta pirmajā pusē Širefa rags tika izmantots kā roņu mednieku bāze. Zemesragā un tā apkārtnē atradās viena no lielākajā airkāju kolonijām reģionā, kas medību rezultātā tika pilnībā iznīcināta. Jūras dzīvnieku kolonija sāka atjaunoties tikai 20. gadsimta vidū un tagad tā ir lielākā Antarktīdas pussalas reģionā. Kopš 1966. gada Širefa rags un tā apkārtne, iekļaujot Santelmo salu un jūras akvatoriju, ir speciāli aizsargāta teritorija.

1991. gadā zemesragā tika ierīkota Čīles vasaras polārstacija Giljermomanna, bet kopš 1996. gada tai līdzās darbojas ASV NOAA lauka nometne Širefa.

## Atsauces
Tiesnesis

[thumbnail|235px|[Starptautiskā tiesa|Starptautiskās tiesas tiesneši]]
**Tiesnesis** ir valsts amatpersona, kas tiesā pieņem lēmumus, atsaucoties uz likumiem. Tiesneši tiek saukti arī par **tiesas kungiem** vai **tiesasvīriem**, dažreiz arī par **soģiem**. Lai kļūtu par tiesnesi, ir jābūt kvalificētam juristam. Dažādās valstīs ir atšķirīgas prasības, lai varētu kļūt par pilntiesīgu tiesnesi. Latvijā tiesnešus iedala rajona (pilsētas) tiesnešos, apgabaltiesas tiesnešos un Augstākās tiesas tiesnešos, kā arī Satversmes tiesas tiesnešos.

Tiesneša loma ir būtiska tiesiskuma un taisnīguma nodrošināšanā valstī, viņi ne tikai pieņem lēmumus konkrētās lietās, bet arī nodrošina likuma ievērošanu un palīdz interpretēt tiesību normas. Tiesnešiem jābūt neitrāliem un objektīviem, nedrīkst pieļaut personisku ieinteresētību vai aizspriedumus attiecībā pret kādu no pusēm, kā ar jāuztur sabiedrības uzticība tiesu sistēmai, rīkojoties godīgi, neatkarīgi un saskaņā ar augstiem ētikas standartiem.

## Tiesnešu atlase un prasības Latvijā
Lai kļūtu par tiesnesi Latvijā, ir jāizpilda vairāki priekšnoteikumi un jāiegūst attiecīgā kvalifikācija:

# Izglītība un pieredze — lai kļūtu par tiesnesi, kandidātam jābūt Latvijas pilsonim ar iegūtu augstāko juridisko izglītību un maģistra grādu tiesību zinātnē. Nepieciešama arī darba pieredze juridiskajā jomā, kas var atšķirties atkarībā no amata līmeņa.
# Kandidāta kvalifikācija — kandidātam jābūt izgājušam tiesneša amata kandidātu atlases konkursu un sekmīgi nokārtojušam kvalifikācijas eksāmenu.
# Nevainojama reputācija — kandidātam jābūt ar nevainojamu reputāciju un bez sodāmībām vai citām negatīvām pazīmēm, kas varētu ietekmēt tiesneša objektivitāti.
# Papildus prasības augstākā līmeņa tiesnešiem — lai kļūtu par Augstākās tiesas vai Satversmes tiesas tiesnesi, bieži tiek prasīta ilgstoša darba pieredze tiesvedības vai tiesību zinātnes jomā, kā arī īpaša izpratne par konstitucionālajām un starptautiskajām tiesībām.

## Ārējās saites
* Tiesnešu disciplinārās atbildības likums 
* likums "Par tiesu varu"
Simts verstis pa upi

**"Simts verstis pa upi"** ir  uzņemta Latvijas mākslas filma. Filmas režisors ir Ēriks Lācis. Filma uzņemta pēc Aleksandra Grīna stāsta "Simts verstis pa upi" motīviem. Filma ir Latvijas filmu studijas "AL KO"un Krievijas Radošās apvienības "Ekrāns" kopražojums.

## Sižets
Filma ir stāsts par pirmo aizraušanos un vilšanos, mīlestību un neticību, noziegumu un sodu. Noks tikko pārdzīvojis mīļotās sievietes Temezas nodevību, ir zaudējis ticību mīlestībai šķietami uz visiem laikiem. Nejauši sastopot jauniņo Heiliju un abiem kopīgi pārvarot draudošās briesmas un bīstamās situācijas, viņi spēj satuvināties, viens otru saprast un iemīlēt.

## Lomās
* Juris Žagars - *Noks*
* Lelde Vikmane - *Temeza* 
*  Dace Garjāne - *Heilija*
* Juris Lejaskalns
* Mārtiņš Vērdiņš
* Antra Liedskalniņa

## Filmēšanas grupa
* Režisors: Ēriks Lācis
* Scenārija autors: Aleksandrs Jurovskis 
* Operators: Dāvis Sīmanis
* Komponists: Mārtiņš Brauns
* Mākslinieks: Pēteris Rozenbergs
* Kostīmu māksliniece: Sandra Sila
* Grima māksliniece: Sarmīte Balode

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Bērzs tīrelī

**Bērzs tīrelī** ir Jāzepa Vītola pirmā kora dziesma ar Vensku Edvarta vārdiem jauktajam korim, kas dziedāta Trešajos Vispārīgajos latviešu Dziedāšanas svētkos 1888. gadā. 

## Tapšanas vēsture
Dziesmas teksts ņemts no Vensku Edvarta tulkota dzejoļa. Pēterburgas konservatorijas speciālās kompozīcijas klases students Jāzeps Vītols dziesmu komponēja 1885. gadā, kad jau bija pabeidzis savu pirmo b-molla klavieru sonāti.

Vītola dziesmas pirmatskaņojums latvju mūzikas vēsturē tapis par robežstabu, runājot par jaunās, modernās latvju kordziesmas dzimšanu. Jēkabs Graubiņš vēlāk rakstīja, ka tai piemīt „visas (tās) galvenās muzikālās raksturības, ar ko ievērojamas Vītola labākās kordziesmas".
Šo vārdu patiesību apliecina ir dziesmas plaši izvērstā arhitektoniski skaidrā forma, ir tās teksta un mūzikas konģeniālitāte un tēlainība, kurā kā svarīgi izteiksmes līdzekļi jau figurē tiklab zīmīgi hiomatismi, kā modulācijas un novirzieni, tā dodot mūzikai nepieciešamo iekšējo spēku un dinamiku.
Tāpat Vītola "galvenām muzikālām raksturībām" pieskaitāma dziesmas neierobežotā, "vītoliski" tīrā un izslīpētā koriskā apdare, kas toreiz likās tik neparasta, ka satrūcināja ne vien dziedātājus, bet arī diriģentus. Ne par velti Zīle, kam kā vecākajam virsdiriģentam bija lemts "Bērzu tīrelī" ievadīt tautās, pārmetis autoram: "Kāda grūta dziesma! Koriem vajag rakstīt vienkāršāk!" Salīdzinot ar pārējām tā laika dziesmām, "Bērzs tīrelī" patiešām bij ciets
rieksts, un pat jaunākos laikos tas sagādājis grūtības, kā to vēlreiz pierādīja VIII dziesmu svētki, kad Vītola jaunības darbs lielo svētku programmā parādījās otrreiz.

## Atsauces
Hosē Muhika

**Hosē Alberto Muhika Kordano** (, dzimis , miris ), zināms kā **Pepe Muhika** (*Pepe Mujica*), bija Urugvajas politiķis un Urugvajas prezidents no  līdz 2015. gada 1. martam. No 2005. līdz 2008. gadam bija Urugvajas lauksaimniecības un zvejošanas ministrs.

Hosē Muhika tiek saukts par "pasaulē nabadzīgāko prezidentu". 90% savas algas viņš ziedoja nabadzīgajiem un trūkumcietējiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Strauja upe

thumb|300px|Dziesmas "Strauja upe" sākuma notis.

**Strauja upe** ir populāra latviešu tautasdziesma Vīgneru Ernesta apdarē jauktajam korim, kas pirmo reizi dziedāta Trešajos Vispārīgajos latviešu Dziedāšanas svētkos 1888. gadā. 

Dziesma kopā ar Trimpulu, kā arī virsdiriģenta amats un temperamentīgā ārējā stāja tad arī sagādāja Vīgneram 1888. gadā lielu slavu, kurā ar viņu toreiz mēroties spēja vēl vienīgi Jurjāns.

## Dziesmas vārdi

## Atsauces
1. tūkstošgade

**1. tūkstošgade** ir laika periods, kas pēc Jūlija kalendāra sākās  un beidzās . Tas ir mūsu ēras pirmais gadu tūkstotis.

Eiropā tūkstošgades pirmajā pusē nozīmīgākie notikumi bija Romas impērijas uzplaukums, kā arī tās sabrukums, kristietības izplatība un Lielā tautu staigāšana. Savukārt otrajā tūkstošgades pusē sākās viduslaiki, Ziemeļeiropā sākās tā sauktie Vikingu laiki, Balkānu pussalā uzplaukumu piedzīvoja Bizantija, kā arī no Tuvajiem Austrumiem izplatījās islāms, konkrēti, mauri iekaroja lielu daļu no Pireneju pussalas.

Savukārt Austrumāzijā pirmajā tūkstošgadē izplatījās budisms. Tūkstošgades sākumā Ķīnā valdīja Haņu dinastija, pēc tam Dzjiņu dinastija, bet tūkstošgades otrajā pusē valdīja Tanu dinastija. Visbeidzot tūkstošgades beigās bija Piecu dinastiju un desmit karalistu periods. Japānā strauji pieauga iedzīvotāju skaits, kad zemnieki iemācījās izmantot dzelzs darbarīkus, kas ļāva iegūt lielāku ražu. Indijas subkontinents šajā laikā bija sadalījies neskaitāmās valstiņās un karalistēs.

Mezoamerikā acteku pilsēta Teotiuakana kļuva par metropoli. Dienvidamerikā uzplauka dažādas kultūras, piemēram, Naskas kultūra. Savukārt Ziemeļamerikā uzplaukumu piedzīvoja Misisipi kultūra.

## Pirmās tūkstošgades gadsimtu uzskaitījums
* 1. gadsimts
* 2. gadsimts
* 3. gadsimts
* 4. gadsimts
* 5. gadsimts
* 6. gadsimts
* 7. gadsimts
* 8. gadsimts
* 9. gadsimts
* 10. gadsimts
Ievas paradīzes dārzs

**"Ievas paradīzes dārzs"** ir  uzņemta Latvijas mākslas filma. Filmas režisors ir Arvīds Krievs. Filma uzņemta pēc Arvīda Griguļa romāna "Cilvēki dārzā" motīviem.   

## Sižets
Filmas darbības norisinās Latvijā 1939. gada vasarā un rudenī - īsi pirms Otrā pasaules kara. Tā stāsta par divu jaunu mākslinieku- flautistes Ievas un iluzionista Toma romantisko jūtu cauraustu, dramatisku mīlestību. Šajās peripetijās īpašu vietu ieņem ķirurgs Duburs. Viņš piedāvā savu roku un sirdi Ievai. Galvenā darbības vieta ir Dubura skaistais dārzs. Intriģējošo notikumu norisēs, raksturu sadursmēs, visā filmas gaisotnē, kur sava loma arī dokumentālajiem kadriem, atklājas Latvijas 1930. gadu beigas, kad sabiezē gaiss, jūtama negaisa tuvošanās. Cilvēki stingst priekšnojautās: tūlīt var atskanēt likteņa klauvējieni... Vai uz kārts jau nav likta tautas nākotne, Latvijas brīvība?

## Lomās
* Dita Krenberga - *Ieva*
* Valentīns Maculēvičs - *Duburs*
* Alvis Hermanis - *Toms*

**Lomās un epizodēs**: Sauļus Balandis, Kārlis Teihmanis, Inga Štālhūta, Arvīds Ozoliņš, Ella Bēdele, Samuils Heifecs, Rihards Rudāks, Valentīns Skulme, Indra Burkovska, Normunds Kļaviņš, Tamāra Soboļeva, Aigars Ceplītis, Nils Laufmanis, Kaspars Balamovskis, Vilis Ķimelis, Leonards Strods

## Filmēšanas grupa
* Režisors: Arvīds Krievs
* Scenārija autori: Arvīds Krievs un Dāvis Sīmanis
* Operators: Dāvis Sīmanis
* Skaņu režisors: Anrijs Krenbergs
* Komponisti: Mārtiņš Brauns, Samuils Heifecs
* Mākslinieki: Vasilijs Mass, Ārija Meidropa
* Kostīmu māksliniece: Večella Varslavāne
* Grima māksliniece: Edīte Noriete
* Montāžas režisore: Liene Bāliņa
* Redaktors: Antons Broks
* Direktores: Aiva Sīmane, Vija Millere

## Interesanti fakti
* Filma  saņēma filmu festivāla "Lielais Kristaps" balvu kā labākā spēlfilma. 
* Dārznieka Matīsa lomā baletdejotājs Arvīds Ozoliņš.
* Gandrīz visas filmas ārskata epizodes  tika uzņemtas Kuldīgas novadā - Pelču pils dārzā, "Sauleskalnos", Vilgālē, Rendā un Snēpelē. 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kino Muzejs

## Video
*
Vensku Edvarts

**Vensku Edvarts** (īstajā vārdā **Edvarts Skujenieks**; 1855—1897) bija latviešu dzejnieks un žurnālists.

## Dzīvesgājums

Dzimis 1855. gada 9. oktobrī Sesavas pagasta Ķirkuču "Vensku" saimnieka ģimenē. Mācījās Kroņa Sodu pagastskolā, Jelgavas Annas baznīcas skolā un reālskolā (1870-1872), Jelgavas ģimnāzijā (1873), Kuldīgas ģimnāzijā (1874-1878). Abitūrijas eksāmenus nolika Rīgas pilsētas ģimnāzijā 1878. gadā. Studēja tieslietas Pēterburgas universitātē (1879-1884).

Pēc atgriešanās dzimtenē bija vācu laikraksta *Heimat* (Dzimtene) otrais redaktors un žurnāla "Rota" redakcijas loceklis  (1885-1886), laikraksta "Baltijas Vēstnesis" redakcijas loceklis (1887-1888). Līdztekus darbojās Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijā, kur referēja par latviešu daiļliteratūru 1886., 1887. un 1895. gadā. Apprecējās ar teātra kritiķi, Jura Alunāna brāļa meitu Luīzi, 1886. gadā viņiem piedzima dēls Marģers, 1888. gadā meita Biruta.

1888. gadā viņš sāka strādāt par Valkas apriņķa policijas priekšnieka jaunāko palīgu Smiltenē. Pēc konflikta ar kādu ierēdni viņu apsūdzēja kukuļņemšanā un 1892. gadā apcietināja, bet pēc galvojuma atbrīvoja. Pēc tam atkal dzīvoja Rīgā, darbojās "Baltijas Vēstnesī" (1892-1897), laikrakstā  *Düna Zeitung* (Daugavas avīze) par latviešu lietu referentu, rakstīja žurnālā "Austrums" par tautsaimniecības juridiskajiem jautājumiem.

Izdarīja pašnāvību 1897. gada 25. maijā Rīgā, apbedīts Lielajos kapos.

## Darbi
* Pārskatīšanās. [Stāsts]. Baltijas vēstnesis, 1872, 26.01.-09.02.
* Dziesmu pavasaris. [Dzejoļu krājums]. 1882., 1893.
* Jaunas dzejas. [Dzejoļu krājums veltīts J. Lautenbaham]. 1893.
* Par šo un to. [Rakstu krājums]. Tieslietu kalendārs 1894.
* Ķirkuču dzirnavas. [Stāsts]. Īstajā tautas kalendārā, 1894.
* Pastarītes. [Dzejoļu krājums]. 1897.
* Raksti 1929.

## Atsauces
Vaildfelholas iemītniece

"**Vaildfelholas iemītniece**" () ir angļu rakstnieces Annas Brontē romāns. Pirmo reizi publicēts 1848. gada jūnijā. Darbu viņa parakstījusi ar pseidonīmu Aktons Bells.

## Ārējās saites
* ''The Tenant of Wildfell Hall'' information and free ebook
* *The Tenant of Wildfell Hall*, London: Thomas Cautley Newby, 1848. Scanned first edition, first, second and third volumes from Internet Archive. 
* ''Online edition of The Tenant of Wildfell Hall with the prologue and the chapters headings included'' at AnneBronte.com
* ''The Tenant of Wildfell Hall''  at PublicLiterature.org
* ''The Tenant of Wildfell Hall'' - Free Public Domain Audiobook at LibriVox.
Erebrū

**Erebrū** (, ) ir pilsēta Zviedrijā, Erebrū lēnes administratīvais centrs. 2010. gadā Erebrū dzīvoja 107 tūkstoši iedzīvotāju, un pēc šī rādītāja tā ir sestā lielākā pilsēta Zviedrijā un 21. lielākā Ziemeļvalstīs. Pilsēta atrodas pie Svartanas upes, kur tā ietek Jelmarena ezerā. Tā ir viena no Zviedrijas vecākajām pilsētām, pilsētas tiesības ieguva 1404. gadā.

Erebrū bāzējas vairāki futbola klubi, no kuriem slavenākais ir *[[Örebro SK]]*. Hokejā pilsētu pārstāv komanda *[[Örebro HK]]*. Populārs sporta veids ir arī florbols.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jēkabs Mediņš

**Jēkabs Mediņš** (1885—1971) bija latviešu mūzikas pedagogs un komponists. Latvijas Valsts konservatorijas profesors un rektors (1948–1951), kora diriģēšanas nodaļas dibinātājs. Latvijas Komponistu savienības valdes priekšsēdis (1948–1950).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1885. gada 22. martā Rīgā mūziķa Jura Mediņa ģimenē. Arī viņa brāļi Jāzeps (1877—1947) un Jānis Mediņi (1890—1966) un māsa Marija apguva mūziķu profesiju.

Mācījās Rīgas pilsētas reālskolā, kuru beidza 1900. gadā, 1902. gadā ieguva skolotāja tiesības. Pēc tam mācījās sava brāļa Jāzepa vadītajā Rīgas Mūzikas institūtā (1903–1905) un līdztekus spēlēja dažādos orķestros. No 1905. līdz 1917. gadam Jēkabs Mediņš bija mūzikas priekšmetu pasniedzējs, kora un orķestra vadītājs Valmieras skolotāju seminārā, daudz koncertēdams un vasarās papildinādamies meistarkursos Berlīnes Mūzikas augstskolā pie Sigas Garso, Gobi Eberharta un Hugo Raša.

Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, pēc atgriešanās dzimtenē 1920. gadā vienu gadu bija pasniedzējs jaundibinātajā Latvijas Konservatorijā. 1921. gadā pārcēlās uz dzīvi Jelgavā, kur bija Jelgavas Tautas konservatorijas direktors un pedagogs, no 1930. gada arī Jelgavas Filharmonijas faktiskais vadītājs, līdztekus arī mūzikas pasniedzējs Jelgavas Skolotāju institūtā.

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā viņš pārcēlās uz Rīgu un no 1947. gada bija Latvijas Valsts konservatorijas profesors un rektors (1948–1951), kora diriģēšanas nodaļas dibinātājs. Latvijas Komponistu savienības valdes priekšsēdis (1948–1950). Bija X Dziesmu svētku (1948), XI Dziesmu svētku (1950) un XII Dziesmu svētku (1955) virsdiriģents, XIII Dziesmu svētku (1960), XIV Dziesmu svētku (1965) un XV Dziesmu svētku (1970) goda virsdiriģents.

Miris 1971. gada 27. novembrī Rīgā.

## Darbi
Vienpadsmit koncerti dažādiem soloinstrumentiem ar simfonisko orķestri, klavieru sonatīnes, mūzika dažādiem instrumentiem ar klavierēm, stīgu kvarteti un simfoniskās miniatūras. No pāri par 130 latviešu tautasdziesmu apdarēm koriem divas trešdaļas rakstītas bērnu koriem. J. Mediņa apdares raksturo nobriedusi, emocionāli līdzsvarota muzikālā doma un teicama kora specifikas izpratne.

### Diskogrāfija
* Emīls Dārziņš, Jēkabs Mediņš. Latvijas Radio Simfoniskais Orķestris. Melanholiskais valsis, poēma vijolei un orķestrim ‎ (RP, Mono)
* Jānis Ivanovs, Jānis Ķepītis,  Jēkabs Mediņš. Latvijas Valsts Filharmonijas Kamerorķestris. *Sinfonia Da Camera*, Simfonija Nr. 3., "Leģenda" ‎ (LP 1972)

## Atsauces
Esmeralda Ermale

**Esmeralda Ermale** (kopš laulības **Esmeralda Treimane**, dzimusi  Iecavā) ir latviešu aktrise.

Esmeralda Ermale dzimusi 1956. gadā Iecavā. Vidējo izglītību ieguvusi Iecavas vidusskolā. Vēlāk mācījusies Rīgas Kinostudijas Tautas kinoaktieru studijā un Valsts konservatorijas Teātra fakultātē. 1977. gadā vienlaikus ar LVK beigusi arī Dailes teātra VI studiju.

Dailes teātrī Esmeralda Ermale darbojusies no 1974. gada; no 1977./78. gada sezonas bijusi teātra štata aktrise. Vēlāk štatu samazināšanas dēļ darbu atstājusi, bet 2022. gadā atkal piedalījusies Ināras Sluckas izrādē "Sievietes daļas". Filmējusies no 1973. gada, kad debitēja kino Baibas lomā Gunāra Pieša filmā Pūt, vējiņi.

Esmeralda Ermale strādā arī televīzijā, vadot raidījumus "Dzīvīte" (iepriekš LTV1, tagad LNT) un "Daudz laimes!" (LTV1).

## Filmogrāfija

## Personīgā dzīve
E. Ermale vairāk kā 30 gadus nodzīvoja laulībā ar pazīstamo arhitektu Edgaru Treimani. Ģimenē izaugušas divas meitas: Liene un Ilze.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Esmeralda Ermale filmas.lv
* Profils kino-teatr.ru 
* E.Ermale Dailes teātra mājas lapā 
* Esmeralda Ermale izrades.lv
Sniedziņš sniga, putināja

**Sniedziņš sniga, putināja** ir 1892. gadā tapusī Jāzepa Vītola latviešu tautasdziesmas apdare, ko dziesmu svētku apvienotais vīru koris dziedāja 1895. gada Ceturto Vispārējo latviešu Dziesmu un Mūzikas svētku laicīgo dziesmu koncertā. 

## Vēsture
1895. gada dziesmusvētkos tautas dziesmas "Sniedziņš sniga, putināja" harmonizējums vīru korim tikpat kā nepamanīts izskanēja aiz "Beverīnas dziedoņa" slavas. Melodija esot pierakstīta Jelgavas apkārtnē. Tā ir īsti vītoliska, hromatismiem bagāta strofveida miniatūra, un pārējo Jelgavas svētku harmonizējumu vidū tā izceļas kā viens no tehniski tīrākajiem darbiem.
Taču šādas miniatūrgleznas, kuru Vītolam, ieskaitot tautasdziesmas apstrādājumus solo un klavierēm, ir pāri par 300, lielo darbu ēnā parasti neievēro, un klausītājs nereti paiet tām garām, īpatno skaistumu neredzējis. 

Piemēram, Poruks, šo dziesmu kopā ar Jurjāna "Bandinieka rudziem" pieminot, rakstīja, ka „abas (tās) ir bez īstas komponista vajadzības tikušas dzemdinātas, un, ka viņas dziedot arī mira, par to lai neskumstam". 

## Atsauces
Tu, kas mīti debesīs

**„Tu, kas mīti debesīs”** ir Jāzepa Vītola garīga kora dziesma ar Alunāna latviskotā Gētes dzejoļa „Gājēja dziesma naktī” vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota 1910. gada Piekto vispārējo latviešu dziedāšanas svētku garīgajā koncertā. 1931. gada Septītajos Vispārējos latviešu Dziesmu svētkos tā skanēja ar oriģinālo nosaukumu **Gājēja dziesma naktī**.

## Vēsture
Dziesma komponēta Zarečjes pilsētiņā Pleskavas guberņā, kur Vītols 1899. gada vasarā pie brāļa ārsta Anša pavadīja atvaļinājumu.
Vītols šo skaņdarbu pēc komponēšanas nosūtīja savam draugam Kalējam, rakstot: „...pielieku kādu mazu kori. Cik Jums viņš patiks, nezinu, jo viņš nav modernā, bet drīzāk Mocarta stilā sarakstīts. Bet domāju, ka Ģētes cēlie vārdi modernu apstrādājumu nepielaiž.”
Citāts rāda, ka Vītols pats nenoliedza gara radniecību ar lielajiem meistariem, un skaistā *larghetto, cou molto espressione* veidotā miniatūra ir tās zīmīgs paraugs, kaut Vītola izteiksmē aizvien atradīsim pa niansei, kas raksturīga tikai viņam. Te interesanti salīdzināt šo Vītola miniatūru ar tā paša teksta Šūberta darbu — atšķirība, neraugoties uz abu komponistu aptuveni vienādo skolas ievirzi, būs diezgan spilgta.

2013. gada 2. jūlija Jāzepa Vītola 150. jubilejai veltītajā koncertā „Gājēja dziesma naktī” skanēja ar ar Gētes oriģināltekstu vāciski.

## Dziesmas vārdi

## Atsauces
Dieva lūgums

**Dieva lūgums** ir Jāzepa Vītola garīga kora dziesma ar Augusta Kažoka vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota 1910. gada Piekto vispārējo latviešu dziedāšanas svētku garīgajā koncertā.

## Vēsture
"Dieva lūgums" ir pirmā Vītola reliģiskas inspirācijas dziesma, dzimusi Pēterpilī 1896. gadā, drīz pēc "Dramatiskās uvertīras" orķestrēšanas.
Dziesmu tas teksta dēļ nokritizēja Emilis Melngailis, un arī Emīls Dārziņš, pārspriežot Vītola kompozīcijas, izteicās, ka "Dieva lūgums" ir mazāk izdevies darbs, bet šie spriedumi dziesmai nav kaitējuši. Ja arī "Dieva lūgums" nebūtu pieskaitāms Vītola vislabākajām dziesmām (kaut šādai vispārinātai
kvalificēšanai maza nozīme), tajā tomēr ir vērtības, kas to paceļ krietni pāri parastībai, un tās nav nepamanāmas nedz lajam, nedz kritiskam analitiķim. Šādas vērtības ir tiklab dziesmas noapaļotā, līdzsvarotā forma, kā tās izteiksmes cēlums, kas atgādina lielos vācu meistarus, piemēram,Mendelsonu,
ar ko Vītolam viena otra radniecīga stīga vēl dažā citā dziesmā ("Dievišķajā mirdzumā"). Pretim Mendelsonam, Vītols tehniski tomēr daudz bagātāks, — un varbūt tādēļ, ka viņš kordziesmai tuvojas ne ar mazāku bijību kā lielo formu darbiem, itin labi zinādams, ka kordziesmai latvju tautā vēl ilgi būs lemts palikt galvenajam dzīvajam mūzikas žanram. Tāda vieta, kā ekstafiskās sieviešu kora taktis ("dod man daiļas domas...") ir pērles, kādas ne vien Vītolam, bet kormūzikā
vispār ir retums, un šo taktu dēļ vien jau "Dieva lūgums" paliks darbs, ko nevar pazudināt.

## Ārējās saites
* Dieva lūgums garīgās mūzikas koncertā "Dvēseles balss", veltītā diriģenta Daumanta Gaiļa 85 gadu atcerei Āraišu baznīcā 2012. gada 16. jūnijā

## Atsauces
Kur, priedīte, tavas skujas

thumb|300px|"Kur, priedīte, tavas skujas" sākuma notis.

**Kur, priedīte, tavas skujas** ir latviešu tautasdziesma Jāzepa Vītola apdarē, kas pirmo reizi atskaņota 1910. gada Piektajos vispārējos latviešu dziesmu svētkos.

Tautas dziesmas "Kur, priedīte, tavas skujas" apdare tapusi 1900. gadā, un tā veidota Vītolam raksturīgajā stilā ar ilustratīviem hromatismiem un vijīgu balsu apdari.

## Dziesmas vārdi

## Atsauces

## Ārējās saites
* "Kur, priedīte, tavas skujas" dzied Jānis Sproģis
1351. gads

**1351. gads** () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.

## Notikumi
* 26. marts — Trīsdesmitu kauja, ievērojama Simtgadu kara epizode, kur angļu un to sabiedroto bruņinieki turnīrā cīnījās pret 30 bretoņu (franču) bruņiniekiem.
* 1. maijs — Cīrihe pievienojās Šveices konfederācijai.

## Dzimuši
* 1. novembris — Leopolds III, Austrijas hercogs no Hābsburgu dinastijas (miris 1386. gadā)

## Miruši
* 20. jūnijs — Margarete Ebnere, vācu mūķene - dominikāniete, vizionāre, misticisma novirziena rakstniece (dzimusi ap 1291. gadu)
Regīna Razuma

**Regīna Razuma** (dzimusi **Regīna Vesere**  Rīgā, mirusi ) bija latviešu aktrise.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1951. gadā Rīgā daudzbērnu ģimenē kā ceturtā no septiņām māsām. Viņas māte bija profesionāla pianiste, diriģenta Teodora Kalniņa meita. Jaunākā māsa Liliana Vesere (precējusies Siliņa) arī bijusi aktrise, tēlojusi vairākās Rīgas Kinostudijas filmās. Regīna mācījās Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolas horeogrāfijas nodaļā, skatuves gaitas uzsāka kā dejotāja tautas deju kolektīvā "Daile".

1971. gadā viņa atveidoja epizodisko Soņas lomu Oļģerta Dunkera filmā "Tauriņdeja", bet pazīstama kļuva pāris gadus vēlāk ar Austras Zīles lomu filmā "Ceplis". Mācījās Rīgas Kinostudijas Tautas kinoaktieru studijā (1975—1978). Strādāja Dailes teātri, bet no 1993. gada Jaunajā Rīgas teātrī.

Regīna Razuma bija modele vairākām mākslinieces Maijas Tabakas gleznām, no kurām slavenākā ir Zviedrijā pazudusī "Regīnas Razumas portrets" (*Regīna baltā*).

Mirusi 2023. gadā, apbedīta Rīgas Meža kapos.

## Ģimene
Bija precējusies ar grafiķi Uldi Razumu, dēls Rems Razums, jurists, darbojies dažādu uzņēmumu vadībā.

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites

* Regīna Razuma filmas.lv
* Profils kino-teatr.ru 
* R. Razuma Jaunā Rīgas teātra mājas lapā
* Regīna Razuma izrades.lv