open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ulmas baznīca

**Ulmas baznīca** (, tulkojumā — **Ulmas klostera baznīca**) ir luterāņu baznīca, sākotnēji Romas katoļu baznīca, kas atrodas Ulmā, Vācijā. Lai gan baznīcu sauc par katedrāli jeb Domu, tā nav katedrāle, jo tajā nekad nav bijusi bīskapa katedra.

Līdzīgi kā Ķelnes katedrāle, Ulmas baznīca ir celta gotikas stilā, sākta celt 14. gadsimtā un netika pabeigta līdz pat 19. gadsimtam. Pamatakmens ielikts 1377. gadā un 1405. gadā lielākā daļa celtniecības darbu bija pabeigta un dievnams tika iesvētīts. Pēc tam celtniecība tomēr tika apturēta, jo sānu konstrukcijas nebija pietiekoši stipras. 16. gadsimtā dievnams pārgāja luterāņu īpašumā un celtniecība tika atsākta, torņa augstums sasniedza 100 m. Pēc tam baznīcas celtniecība atkal apstājās līdz 19. gadsimta beigām, kad 1890. gadā ēka beidzot tika pabeigta. No torņa pabeigšanas līdz 1901. gadam tā bija augstākā celtne pasaulē.

Tā ir pasaulē otrā augstākā baznīca (2025. gadā par augstāko baznīcu kļuva Svētās Ģimenes baznīca (*Sagrada Familia*) Barselonā) un ceturtā augstākā celtne, kas būvēta pirms 20. gadsimta sākuma. Torņa augstums sasniedz 161,5 metrus (aptuveni 4 m augstāk kā otrai augstākajai baznīcai — Ķelnes katedrālei). Dievnama apmeklētājiem ir iespējams pa akmens kāpnēm uzkāpt baznīcas tornī.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Baznīcas oficiālā mājaslapa
Argonauti

thumbnail|Argo kuģis
**Argonauti** (, *Argonautai*) ir piecdesmit jūrasbraucēji un varoņi sengrieķu mitoloģijā, kas ar kuģi Argo veikuši tālu jūras braucienu uz Kolhīdas jeb Rietumgruzijas piekrasti, lai iegūtu zelta aunādu. Argonauti savu nosaukumu ir ieguvuši no kuģa Argo. Viņu vadonis ir Jāsons.

## Ārējās saites
Atlants (mitoloģija)

[thumbnail|Atlanta skulptūra [Spānijas pilsētā Santjago de Kompostela]]
**Atlants** (, *Átlas*) ir titāns sengrieķu mitoloģijā. Japeta un jūras nimfas Klimenes dēls, kā arī Prometeja brālis. Viņš izcēlies ar varenu spēku. Zevs sodīja Atlantu par piedalīšanos cīņā pret dieviem, likdams viņam turēt uz pleciem debesjumu.

## Ārējās saites
Fūrijas

thumbnail|Fūrijas
**Fūrijas** () romiešu mitoloģijā ir sirdsapziņas un atriebības dievietes, kas soda cilvēku par viņa grēkiem un mīt pazemes valstībā. Fūrijas ir ļoti neglītas un matu vietā tām ir čūskas.

## Atsauces
Hēbe

[thumbnail|Hēbes statuja [Ermitāža|Ermitāžā]]
**Hēbe** () ir mūžīgās jaunības dieviete sengrieķu mitoloģijā. Viņa ir dievu valdnieka Zeva un laulību un precēto sieviešu aizbildnes Hēras meita, kā arī varoņa Hērakla sieva. Hēbe attēlota kā meitene ziedu vainagā ar zelta kausu rokās. Viņa dievu dzīrēs pasniedz nektāru un ambroziju, kas ir aromātisks dievu ēdiens, kas tiem devis mūžīgu jaunību un nemirstību.

## Ārējās saites
Kā Tev klājas, Rūdolf Ming?

**"Kā Tev klājas, Rūdolf Ming?"** ir režisora Roberta Rubīna 2010. gadā Jura Podnieka studijā uzņemtā latviešu dokumentālfilma. Filma stāsta par jauno talsinieku Rūdolfu, kurš mājās veido animācijas filmas, kā arī zēna ikdienu un ģimeni. Tā ir dziļa pārdoma par personības nobriešanu, sevis meklēšanu un radoša cilvēka vietu sabiedrībā. 

Filma tika nominēta Lielajā Kristapā, kategorijā labākā dokumentālā filma līdz 65 minūtēm. Tā saņēmusi *Interfilm* žūrijas balvu kinofestivālā Arsenāls, specbalvu 8.Starptautiskajā EBS dokumentālo filmu festivālā Seulā, kur tika iesniegti vairāk nekā 660 darbi, galveno balvu starptautiskajā Sanktpēterburgas kinofestivālā "Vēstījums cilvēkam", kā arī balvu dokumentālo filmu festivālā Ukrainā
. Kanādas Starptautiskajā dokumentālo filmu festivālā "Hot Docs" tā tika iekļauta īpašā skolu programmas filmu desmitniekā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Autoceļš V1

**V1** autoceļš **Valdlauči–Krogsils** ir Latvijas vietējais autoceļš, kas savieno autoceļu A7 pie Valdlaučiem ar Jāņa Čakstes gatvi Rīgā. Autoceļš ir  garš, klāts ar asfaltbetona segumu un atrodas Ķekavas novada Ķekavas pagastā.

Pie autoceļa V1 atrodas arī Rīgai piederošas Bauskas ielas mājas.

## Atsauces
Norīt krupi

**"Norīt krupi"** ir režisora Jurģa Krāsona 2010. gadā uzņemtā latviešu zīmēta animācijas īsfilma.

2010. gadā tā atzīta par labāko animācijas filmu kinofestivālā "Arsenāls" un "Lielais Kristaps".
Bilbao dokumentālo un īsfilmu SKF festivālā saņēma Grand Prix animācijas kategorijā.

2011. gadā atzīta par labāko animācijas filmu 17. Starptautiskajā īsfilmu festivālā Dramā un par labāko īsfilmu 17. starptautiskajā fantāzijas filmu festivālā Lundā. Kopumā tika iekļauta vairāk nekā 40 filmu festivālu programmās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Voldemārs Lazdiņš

**Voldemārs Lazdiņš** (, 1887-1916) bija latviešu skolotājs, zoologs. Pēterburgas dabaszinātnieku biedrības loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1887. gadā Vidzemes guberņā dārznieka Jēkaba Lazdiņa ģimenē. No 1903. gada mācījās Vidzemes skolotāju seminārā, bet sakarā ar piedalīšanos 1905. gada revolūcijas notikumos viņu no semināra izslēdza. Strādāja par mājskolotāju Dobelē. 1907. gadā iestājās Kazaņas universitātes vēstures un filoloģijas fakultātē, pēc tam pārgāja uz fizikas un matemātikas fakultāti, bet 1910. gadā uz Pēterburgas universitāti. Pēc tās beigšanas strādāja par asistentu Zooloģijas un salīdzinošās anatomijas katedrā un Pēterburgas Psihoneiroloģiskajā institūtā (*Санкт-Петербургский научно-исследовательский психоневрологический институт*). Pētīja kaulzivju galvaskausa uzbūvi un attīstību. 

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma tika nosūtīts ekspedīcijā uz Vidusāziju, lai veiktu zooloģisko izpēti Pjandžas upes ielejā uz tagadējās Tadžikistānas un Afganistānas robežas. 1916. gada vasarā viņš organizēja vēl vienu ekspedīciju uz Tadžikistānas un Ķīnas robežas apvidu. Nogalināts 1916. gada 1. augustā Baland-Kīkas () upes ielejā netālu no Karakula ezera Pamira kalnos.   

Viņa savāktā zooloģisko paraugu kolekcija glabājas Krievijas Zinātņu akadēmijas Zooloģijas muzejā un Uzbekistānas Nacionālajā universitātē.

## Piemiņa
V. Lazdiņa vārdā nosaukti stērstu dzimtas putns *Emberiza cia lasdini* (1917), ķirzaka *Eremias scripta lasdini* (1918) un muša *Homoneura lasdini* (1932).

## Darbi
* Лаздин В. Я. Маршрут поездки с зоологической целью в Восточную Бухару и Западные Памиры летом 1915 года // Ежегодник Зоологического музея Имп. АН. Т. 20 (1915). — Пг. С. LIV-LVIII.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Памяти исследователей Памира
Džordžs Balančins

**Džordžs Balančins** (, dzimis  kā **Georgijs Balančivadze** (, ), miris ) bija Krievijā dzimis gruzīnu izcelsmes amerikāņu horeogrāfs. Amerikāņu baleta klasiķis un neoklasiskā baleta pamatlicējs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1904. gadā Sanktpēterburgā, gruzīnu mūziķa ģimenē. No 1913. gada līdz 1921. gadam, ar pārtraukumu Oktobra revolūcijas laikā, mācījās Marijas teātra baleta skolā. No 1921. līdz 1923. gadam - Pēterburgas konservatorijā. 1924. gadā viesizrāžu laikā, palika uz dzīvi Vācijā. 

No 1924. līdz 1929. gadam Sergeja Djagiļeva "*[[Ballets russes]]*" horeogrāfs. Pēc Djagiļeva nāves darbojās Londonā, Kopenhāgenā un Montekarlo, līdz 1933. gadā pārcēlās uz ASV un 1948. gadā Ņujorkā nodibināja vienu no mūsdienu slavenākajām baleta trupām - *[[New York City Ballet]]*, kuru vadīja gandrīz līdz savai nāvei. Miris 1983. gadā no Kreicfelda-Jakoba slimības.

## Ārējās saites

*Balančina fonds
Roberts fon Bolšvings

**Heinrihs Oto Roberts brīvkungs fon Bolšvings** (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu ierēdnis.

Studēja Getingenes Universitātē. Atgriezies dzimtenē, bija asesors Aizputē. Pēc tam ieņēma Bauskas pilskunga amatu, vēlāk virspilskunga amatu Jelgavā. Beidza pildīt amata pienākumus 1889. gadā līdz ar Krievijas impērijas juridiskās sistēmas ieviešanu. Atlikušo mūža daļu strādāja par dižciltīgo bāreņtiesas locekli.
Tārps (filma)

**"Tārps"** ir režisora Anda Miziša 2005. gadā Vides filmu studijā uzņemtā latviešu dokumentālā filma.

Tas ir skaudrais stāsts par atipisku pāri, Inesi un Kārli, kas dzīvo dārza būdā Juglas ezera krastā, tik tikko savilkdami galus kopā. Viņi piepelnās ar tārpu audzēšanu makšķerniekiem. Drīzumā abi gatavojas kļūt par vecākiem. Filma ir netik daudz par nelabvēlīgu ģimeni cik par to, kā cilvēki izkrīt no sabiedrības un samierinās ar to.

Filma tika atzīta par labāko Baltijas dokumentālo filmu kinofestivālā Arsenāls un labāko dokumentālo filmu festivālā Lielais Kristaps 2006. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Infogram

**SIA ''Infogram*** (pazīstams ar zīmolu ***Infogr.am***) ir [[Latvija]]s uzņēmums, kas nodarbojas ar [[datu vizualizācija]]s risinājumiem. Dibināts 2012. gadā.

== Vēsture ==
SIA *Infogram* 2012. gada 28. februārī dibināja Uldis Leiterts, Raimonds Kaže un Alise Semjonova. 2012. gadā *Arctic15* nominēja *Infogram* par gada labāko jauno uzņēmumu Ziemeļeiropā.

2014. gada februārī uzņēmums saņēma investīcijas 1,34 miljonu eiro apjomā, kas bija Latvijā līdz šim zināmā lielākā summa. Investori bija Berlīnes «eņģeļu» kapitālfonds *Point Nine Capital*, Londonas investoru sabiedrība *Connect Ventures* un Hamburgā bāzētais investīciju uzņēmums *HackFwd*.
2014. gada 3. decembrī paziņots, ka *Infogram* iegādājies [[Brazīlija]]s datu žurnālistikas un vizualizācijas mediju *Visual Loop* (*VisuaLoop*).
Starptautiskais inovāciju medijs *Mashable* par 2014. gada labāko interneta rīku nominēja *Infogr.am*.

2017. gada 16. maijā [[Ungārija]]s vizuālo prezentāciju platforma *Prezi* paziņoja par datu vizualizācijas uzņēmuma *Infogr.am* iegādi.

== *Infogr.am* ==
Uzņēmuma galvenais produkts ir datu vizualizācijas rīks *Infogr.am*, kas tiešsaistē ļauj ērti un ātri publicēt datus vizuāli uzskatāmā veidā. Tas izveidots 2011. gada jūnijā. 2014. gada beigās *Infogr.am* izmantoja aptuveni 1,5 miljoni lietotāju visā pasaulē, tai skaitā *The Huffington Post*, *Al Jazeera*, *Amnesty International''; kopš uzņēmuma dibināšanas tajā izveidoti vairāk nekā 2,3 miljoni infografiku.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā vietne
Sabiedriskais transports Daugavpilī

**Sabiedriskais transports [[Daugavpils|Daugavpilī]]**  sastāv no autobusu, tramvaju un minibusu maršrutiem.

Pasažieru pārvadājumus pilsētā veic pašvaldības uzņēmums A/S "Daugavpils satiksme".
Izmantot sabiedrisko transportu var, iegādājoties mēnešbiļeti vai nopērkot braukšanas biļeti (autobusā un tramvajā - pie konduktora, bet minibusā — pie vadītāja). Braukšanas biļete ir derīga vienam braucienam. No pirmdienas līdz sestdienai tā maksā 0,70 eiro, bet svētdienā - 0,25 eiro. Izņēmums ir minibusi, kur biļete vienmēr maksā 0,50 eiro.

Pilsētā kursē 24 autobusu, trīs tramvaju, pieci minibusu un divi nakts autobusu maršruti.

## Tramvaju maršruti

Pašlaik Daugavpilī ir 5 tramvaju maršruti.

## Autobusu maršruti

## Minibusu maršruti

* E* - Eksperimentālā kārtā
* N* - Nakts maršruti

## Atsauces
Ex Āmens

**"Ex Āmens"** vai **"Eks Āmens"** ir režisores Ineses Kļavas 2005. gadā AVE filmu studijā uzņemtā latviešu dokumentālā filma. 

Tā saņēmusi *Interfilm* žūrijas balvu kinofestivālā Arsenāls un tika atzīta par labāko debiju festivālā Lielais Kristaps 2006. gadā.

Filma ir par atvadīšanos no mirušā cilvēka, tā pauž pārdomas par dzīves jēgu un atgriešanos pie garīgām vērtībām.

## Atsauces
Klusā gaisma

**"Klusā gaisma"** () ir 2007. gada Vācijas, Francijas, Nīderlandes un Meksikas kopražojuma drāmas filma, ko režisējis meksikāņu kinorežisors Karloss Reigadass (*Carlos Reygadas*). Filmas sižets attēlo mīlas trīsstūri kādā menonītu sektā Meksikā.

## Apbalvojumi
* 2007. — Kannu kinofestivāla Žūrijas balva;
* 2007. — Čikāgas starptautiskā filmu festivāla balva par labāko filmu "Gold Hugo";
* 2007. — Bergenas starptautiskā filmu festivāla Norvēģijas Filmu Institūta balva;
* 2007. — Stokholmas starptautiskā filmu festivāla balva par labāko scenāriju;
* 2007. — Kinofestivāla Arsenāls starptautiskā konkursa žūrijas balva;
* 2007. — Huelvas (Spānija) latīņamerikas kino festivāla balva "Colón de Oro";
* 2007. — Havanas jaunā latīņamerikas kino starptautiskā festivāla galvenā balva "Gran Coral".

## Atsauces

## Ārējās saites
Vilhelms Arnts

**Vilhelms Arnts** (, 1838-1895) bija vācu vēsturnieks, viens no Indriķa hronikas pētniekiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1838. gada 27. septembrī Lobzenā (tagad Lobžeņica Polijā), mācījās Elbingas un Kulmas skolās, 1858. gadā sāka studēt vēsturi Berlīnes Humbolta universitātē, vēlāk pārgāja uz Getingenes Universitāti, kur 1861. gadā ar izcilību aizstāvēja promocijas darbu (*Dr. phil. summa cum laude*) par viduslaiku vēstures tēmu. 1875. gadā Leipcigas Universitātē habilitējās un ieguva ārkārtas profesora vietu. Līdztekus strādāja par vācu viduslaiku vēstures pirmtekstu *Monumenta Germaniae Historica* krājuma redaktoru, kas iznāca 1884. un atkārtoti 1887. gadā.

Miris 1895. gada 10. janvārī Leipcigā.

## Indriķa hronikas tulkojums
1874. gadā Vilhelms Arnts izdeva Indriķa hronikas neinterpolēto latīņu tekstu ar komentāriem. Tā pamatā bija ar Skodeiska kodeksa (17. gs. noraksts) tekstu papildināts Zamoisku kodekss (14. gs.), ievērojot Rēveles un Ūksenšernas manuskriptus (16. gs.), neņemot vērā neinterpolēto Tolla manuskriptu un uzskaitot gandrīz visus lasījuma variantus. Izdevumā konstatējamas teksta kļūdas, piemēram, kas pārnākušas no iespiestā Grūbera-Hanzena teksta. Izdevums tika radīts, izdevējam nesaskatot, ka Hannoveres manuskripts ir par pazudušu uzskatītais Ūksenšernas kodekss, visas interpolētās grupas ciltstēvs, bet īpaši nepietiekami saprotot radnieciskās attiecības starp dažādiem eksistējošiem rokrakstiem. V. Arnta sagatavotais Indriķa hronikas izdevums latīņu valodā noderēja par pamatu tās tulkojumiem latviešu, krievu un angļu valodā.

## Darbi
* *Kleine Denkmäler aus der Merowingerzeit* (1874)
* *Schrifttafeln zur Erlernung der lateinischen Paläographie* (1874, 1898)
* *Schrifttafeln zum Gebrauch bei Vorlesungen* (1874—1878)

## Atsauces
Aleksandrs Benuā

**Aleksandrs Benuā** (, dzimis , miris ) bija krievu mākslinieks, scenogrāfs, mākslas kritiķis un teorētiķis. Viens no mākslinieku apvienības "*[[Mir isskustva]]*" dibinātājiem un tās ideologs. Segeja Djagiļeva "*[[Ballets Russes]]*" scenogrāfs.

Dzimis franču izcelsmes arhitekta ģimenē. 1894. gadā beidza tieslietu studijas Santpēterburgas universitātē, tomēr pievērsās mākslas jautājumiem. No 1896. līdz 1898. gadam un no 1905. līdz 1907. gadam dzīvoja Francijā.  No 1918. līdz 1926. gadam vadīja Ermitāžas vecmeistaru kolekciju. 1926. gadā pameta PSRS un apmetās Parīzē, kur nodzīvoja līdz mūža beigām.

## Ārējās saites
Benuā

**Benuā** var būt:

* Aleksandrs Benuā (*Александр Бенуа*; 1870—1960) ― krievu mākslinieks, scenogrāfs, mākslas kritiķis un teorētiķis;
* Reimons Benuā (*Raymond Benoit*) ― franču airētājs.
Deivids Rikardo

**Deivids Rikardo** (; dzimis , miris ) bija angļu politiskais ekonomists. Viens no ietekmīgākajiem klasiskajiem ekonomistiem kopā ar Tomasu Maltusu, Ādamu Smitu un Džeimsu Millu. Izstrādājis salīdzināmās (relatīvās) priekšrocības teoriju.

Rikardo nozīmīgākais darbs ir „Politiskais ekonomikas un nodokļu principi” (*On the Principles of Political Economy and Taxation*, 1817), kurā viņš izklāstīja savas idejas par darba vērtības teoriju, ienākumu sadali starp darba ņēmējiem, zemes īpašniekiem un kapitālistiem, kā arī par peļņas likmes tendenci samazināties.

Rikardo bija arī praktizējošs biržas brokeris un parlamenta loceklis. Viņa uzskati būtiski ietekmēja ekonomisko domāšanu 19. gadsimtā, īpaši brīvās tirdzniecības un *Corn Laws* (graudu likumu) atcelšanas debatēs.

Viņa idejas ietekmēja vēlākos ekonomistus, tostarp Džonu Stjuartu Millu, kā arī 20. gadsimta tirdzniecības teorijas attīstību.

## Dzīvesgājums
Deivids Rikardo piedzima 1772. gada 18. aprīlī Londonā ebreju tirgotāja un biržas brokera ģimenē. Viņa vecāki bija sefārdu izcelsmes, kas 17. gadsimtā bija pārcēlušies uz Angliju no Nīderlandes. Rikardo bērnībā tika audzināts atbilstoši ebreju tradīcijām, taču vēlāk viņš no tām atteicās un pievērsās kvēkeru kustībai, kas noveda pie attiecību sarukšanas ar ģimeni.

Jau 14 gadu vecumā Rikardo sāka strādāt tēva biržas brokeru birojā, kur ieguva praktiskas zināšanas par finanšu tirgiem. 1793. gadā viņš nodibināja pats savu uzņēmumu, kas guva ievērojamus panākumus, un līdz 30 gadu vecumam viņš bija uzkrājis lielu bagātību.

Ap 1799. gadu, atrodoties atvaļinājumā, Rikardo iepazinās ar Ādama Smita darbu „Tautu bagātība” (*The Wealth of Nations*), kas pamudināja viņu pievērsties ekonomikas teorijas izpētei. Drīz vien viņš sāka publicēt rakstus par ekonomikas jautājumiem, un 1810. gadā izdeva pirmo nozīmīgāko darbu „*The High Price of Bullion*”, kurā analizēja inflāciju un naudas vērtības saistību ar zelta standartu.

1814. gadā Rikardo aizgāja no aktīvās finanšu darbības un iegādājās Gatkombas parku Glosteršīrā, kas kļuva par viņa pastāvīgo dzīvesvietu. 1819. gadā viņš tika ievēlēts Lielbritānijas parlamentā, kur aktīvi aizstāvēja brīvās tirdzniecības idejas un iestājās pret graudu importa ierobežojumiem (*Corn Laws*).

Rikardo miris 1823. gada 11. septembrī 51 gada vecumā, ciešot no ausu infekcijas komplikācijām. Apbedīts Glosteršīrā.

## Ārējās saites
Ricardo

***Ricardo*** ir spāņu un portugāļu valodas priekšvārda Ričards variants. *Ricardo* var būt:

* Rikardo — priekšvārda vai uzvārda atveide no spāņu valodas;
* Rikārdu — priekšvārda vai uzvārda atveide no portugāļu valodas.
Martins Ēdegors

**Martins Ēdegors** (; dzimis  Dramenā, Norvēģijā) ir norvēģu futbola pussargs, kurš pārstāv Norvēģijas futbola izlasi. Kopš 2021. gada Ēdegors pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu ''Arsenal'', kur viņš ir arī komandas kapteinis.

, debitējot *[[Strømsgodset IF]]* sastāvā, viņš kļuva par jaunāko futbolistu, kas ir spēlējis Norvēģijas *[[Tippeligaen]]* un tā paša gada 16. maijā kļuva par jaunāko šīs līgas vārtu guvēju.  viņu par 3 miljoniem eiro (pēc citiem datiem 4 miljoniem) nopirka Spānijas klubs Madrides "Real". 2017. gada janvārī Ēdegors uz 18 mēnešiem tika izīrēts *[[Eredivisie]]* komandai ''Heerenveen''. 2017—18. gada sezonā viņš jau kļuva par kluba regulāru sākumsastāva spēlētāju. 2018—19. gada sezonu Ēdegors pavadīja īrē citā *Eredivisie* komandā *[[SBV Vitesse]]*. 2019. gada augustā viņš tika izīrēts *[[La Liga]]* komandai *[[Real Sociedad]]*. 2019. gada septembrī viņš tika atzīts par mēneša labāko līgas spēlētāju. 2021. gada janvārī Ēdegoru līdz sezonas beigām izīrēja ''Arsenal'' komandai.  UEFA Eiropas līgas sešpadsmitdaļfināla spēlē pret ''Olympiacos'', viņš guva savus pirmos vārtus *Arsenal* kreklā. Pēc pāris dienām Ēdegors guva vārtus arī pret ''Tottenham Hotspur'', palīdzot komandai izcīnīt uzvaru ar 2—1 Ziemeļlondonas derbijā. 2021. gada augustā Ēdegors par aptuveni 35 miljoniem eiro pievienojās *Arsenal.*

Ēdegors tika izsaukts uz Norvēģijas izlases draudzības spēli pret Apvienotajiem Arābu Emirātiem , kur viņš nospēlēja pilnu spēli, tādējādi 15 gadu un 253 dienu vecumā kļūstot par visu laiku jaunāko spēlētāju Norvēģijas pieaugušo izlases sastāvā, pārspējot Tormodu Kjelsenu, kurš debitēja izlasē 1910. gadā 15 gadu un 351 dienas vecumā. Debiju oficiālajās spēlēs viņš piedzīvoja  2016. gada Eiropas čempionāta futbolā kvalifikācijas spēlē pret Bulgāriju, kas beidzās ar Norvēģijas 2-1 uzvaru, uznākot uz laukuma spēles 64. minūtē, kļūstot par visu laiku jaunāko futbolistu, kas ir spēlējis Eiropas čempionāta kvalifikācijā.
## Sasniegumi

**Arsenal**

* FA Community Shield: 2023
## Atsauces

## Ārējās saites
Ūksenšerna

thumb|200px|Grāfu Ūksenšernu ģerbonis.
**Ūksenšerna** (), arī **Oksenšerna** vai **Oksenšerni** (, "vērša piere") ir dižciltīgas zviedru dzimtas uzvārds.

## Cilvēki ar šādu uzvārdu

* Aksels Ūksenšerna
* Bengts Bengtsons Ūksenšerna
* Gabriels Bengtsons Uksenšerna
* Bengts Gabrielsons Uksenšerna

## Atsauces
1. autobusu maršruts (Daugavpils)

**1. autobusu maršruts** bija Daugavpils sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursēja no autoostas līdz Ceļinieku ciematam, kas atrodas Vecstropos. 1. autobusu maršrutu apkalpoja A/S "Daugavpils satiksme".

Maršrutā katru dienu kursēja 1 autobuss.

## Maršruts
* Virzienā **Autoosta** — **Ceļinieku ciemats** autobusi kursēja pa šādām ielām: Lāčplēša iela, Vienības iela, Imantas iela, Daugavas iela, 18.novembra iela, Vasarnīcu iela, Veselības iela, 18. novembra iela.
* Virzienā **Ceļinieku ciemats** — **Autoosta** autobusi kursēja pa šādām ielām: 18. novembra iela, Veslības iela, Vasarnīcu iela, 18. novembra iela, Daugavas iela, Imantas iela, Viestura iela.

## Pieturvietas

1. autobusu maršrutā bija 33 pieturas, virzienā **Autoosta** — **Ceļinieku ciemats** bija 17 pieturas, bet virzienā **Ceļinieku ciemats** — **Autoosta** bija 16 pieturas.

## Skatīt arī
* Sabiedriskais transports Daugavpilī
Johans Gotfrīds Arnts

**Johans Gotfrīds Arnts** (, 1713—1767) bija vācbaltu pedagogs un vēsturnieks. Rīgas liceja konrektors, viens no pirmajiem Indriķa hronikas pētniekiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1713. gada 12. janvārī Hallē, mācījās vietējā skolā. Studēja Halles universitātē, pēc kuras beigšanas 1738. gadā devās strādāt par mājskolotāju uz Rīgas guberņu. 
1740. gadā viņš kļuva par Arensburgas skolas rektoru Sāmsalā, bet 1747. gadā par Rīgas liceja konrektoru. Līdztekus viņš strādāja pie 1740. gadā Johana Daniela Grūbera izdotā Indriķa hronikas tulkojuma vācu valodā papildināšanas.

Viņa veiktā Indriķa hronikas tulkojuma pirmā daļa iespiesta 1747. gadā Hallē ar nosaukumu "Līvzeme savu pirmo bīskapu laikā" (*Livland unter seinen ersten Bischöfen*), bet otrā daļa ar nosaukumu "Līvzeme savu pirmo mestaru laikā" (*Livland unter seinen Herren Meistern*) 1753. gadā. Tāpat 1753. gadā viņš izdeva Latvijas viduslaiku piļu sarakstu. 
Viņa rakstus iespieda Rīgas avīzes zinātniskajā sadaļā (*Gelehrten Beiträge zu den Rigaer Anzeigen*).

Miris 1767. gada 1. septembrī Rīgā.

## Indriķa hronikas tulkojums
[thumb|300px|J. G. Arnta tulkotās [Indriķa hronikas divu daļu titullapas.]]
1740. gadā Hannoveres pilsētas bibliotekārs Johans Daniels Grūbers (1688—1748) papildināja ar saviem komentāriem un iespieda Rīgas un Livonijas bīskapijas pārvaldniekam Ūksenšernam kādreiz piederējušo hronikas norakstu (*Origines Livoniae sacrae et civilis seu Chronicon Livonicum vetus*).
Šo latīņu tekstu J. G. Arnts, to papildinot ar variantiem no diviem 17.—18.gs. hronikas norakstiem, pārtulkoja vācu valodā. Tulkojums saturēja arī J. D. Grūbera komentārus par Baltijas vēsturi. Izdevumā bija ievietots nozīmīgāko personu, vietu un lietu radītājs ar norādēm.

## Darbi
* Heinrich von Lettland, Johann Gottfried Arndt (Hrsg.): *Der Liefländischen Chronik. Erster Theil. Von Liefland unter seinen ersten Bischöfen, welcher die alte Geschichte der Russen, Deutschen, Schweden, Dänen, Esthen, Liven, Letten, Litthauer, Curen und Semgallen erleutert. Oder die Origines Livoniae sacrae et civilis, wie solche der königl. Hofrath und Bibliothekarius Herr Johann Daniel Gruber aus einem alten Manuscript Lateinisch herausgegeben und mit gelehrten Noten versehen, nunmehro aber aus anderen Handschriften ergänzet, mit der nöthigsten Anzeige der verschiedenen Lesarten wie auch mit kurzen Anmerkungen begleitet und ins Deutsche übersetzet von Johann Gottfried Arndt, der Schule zu Arensburg auf Oesel Rector*, Halle im Magdeburg, gedruckt bey Joh. Justinius Gebauer, 1747, gewidmet Zarin Elisabeth der Großen; online
* Heinrich von Lettland, Johann Gottfried Arndt (Hrsg.): *Der Liefländischen Chronik Andrer Theil : Von Liefland unter seinen Herren Meistern, welche die alte Geschichte des Ordens und der benachbarten Völker erleutert : Sowol mit Zuziehung der gedruckten und ungedruckten Schriftsteller als fürnemlich aus einer zalreichen Menge alter Documente im Original, beglaubten Copeien und andern Abschriften zusammen getragen [...]* (Übersetzt und hrsg. v. Johann Gottfried Arndt) Gebauer, Halle 1753

## Atsauces
Loha

**Loha** () ir pilsēta Ekvadorā, Lohas provinces administratīvais centrs. Tā atrodas Kuksibambas ielejā valsts dienvidos, 2060 metrus virs jūras līmeņa, netālu no Panamerikas automaģistrāles. Lohā ir bagātas mākslas tradīcijas un šī iemesla dēļ to sauc par Ekvadoras kultūras galvaspilsētu. Pilsētā atrodas divas lielas universitātes.

Pilsētā dzīvo ap 181 000 iedzīvotāju, tā atrodas Andu klimata zonā ar temperatūrām no 16 līdz 30&nbsp;°C.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā pašvaldības vietne 
* Loja apkārtnes karte
* Lojanos.com - Lohas virtuālā kopiena
Čiža acīm

**"Čiža acīm"** ir režisora Edmunda Jansona 2007. gadā uzņemtā latviešu zīmēta animācijas īsfilma.

Tā ir rīdzinieces Irinas Piļkes, ko filmā sauc par Čižu, zīmēta dienasgrāmata par Padomju Latvijas laika sadzīves notikumiem sākot ar Otrā pasaules kara beigām. 

2007. gadā filma ieguvusi "Lielā Kristapa" balvu kā labākā īsmetrāžas animācijas filma. 2008 .gadā tā atzīta par labāko Baltijas animācijas filmu kinofestivālā "Arsenāls". 

## Atsauces
1A. autobusu maršruts (Daugavpils)

**1A. autobusu maršruts** ir Daugavpils sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no autoostas līdz Ceļinieku ciematam, kas atrodas Vecstropos. 1A. autobusu maršrutu apkalpo A/S "Daugavpils satiksme".

Maršruts ir 1. autobusu maršruta rīta papildreiss, kas ieviests skolēnu labad. Atšķirībā no 1. maršruta - nebrauc caur slimnīcu. 
Brīvdienās un skolēnu brīvlaikā nekursē.

## Maršruts
* Virzienā **Autoosta** — **Ceļinieku ciemats** autobusi kursē pa šādām ielām: Lāčplēša iela, Vienības iela, Imantas iela, Daugavas iela, 18.novembra iela.
* Virzienā **Ceļinieku ciemats** — **Autoosta** autobusi kursē pa šādām ielām: 18. novembra iela, Daugavas iela, Imantas iela, Viestura iela.

## Pieturvietas

1. autobusu maršrutā ir 29 pieturas, virzienā **Autoosta** — **Ceļinieku ciemats** ir 15 pieturas, bet virzienā **Ceļinieku ciemats** — **Autoosta** ir 14 pieturas.
Dārlinga

**Dārlinga** () ir upe Austrālijā, Marejas kreisā krasta un tās garākā pieteka. Sākas satekot Barvonai un Kulgoa Jaundienvidvelsas ziemeļos. Upes garums ir 1545 km (trešā garākā Austrālijas upe), bet kopā ar garāko satekupi Kulgoa un tās augštecēm Belonu un Kondamainu  — 2740 km, kas to padara par kontinenta garāko upi. Plūst dienvidrietumu—dienvidu virzienā, lejtecē pa pustuksnesi, bieži izsīkstot. Liela daļa ūdens tiek ņemta apūdeņošanai. Ietek Marejā lejpus Mildjūras.

Upi 1828.—1829. gada ekspedīcijā atklāja ceļotāji Čārlzs Stērts *(Charles Sturt)* un Hamiltons Hjūms *(Hamilton Hume)* un nodēvēja to tā laika Jaundienvidvelsas gubernatora Ralfa Dārlinga *(Sir Ralph Darling)* vārdā.

## Atsauces

## Ārējās saites
12. autobusu maršruts (Daugavpils)

**12. autobusu maršruts** ir Daugavpils sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no autoostas līdz Križiem. 12. autobusu maršrutu apkalpo A/S "Daugavpils satiksme".

Maršrutā katru dienu kursē līdz 2 autobusiem. Kopējais maršruta garums sasniedz 27,4 km, kas veida maršrutu par visgarāko Daugavpilī.

## Maršruts
* Virzienā **Autoosta** — **Križi** autobusi kursē pa šādām ielām: Lāčplēša iela, Vienības iela, Imantas iela, Daugavas iela, 18. novembra iela, Viršu iela.
* Virzienā **Križi** — **Autoosta** autobusi kursē pa šādām ielām: Viršu iela, 18. novembra iela, Daugavas iela, Imantas iela, Viestura iela.

## Pieturvietas

12. autobusu maršrutā ir 39 pieturas, virzienā **Autoosta** — **Križi** ir 20 pieturas, bet virzienā **Križi** — **Autoosta** ir 19 pieturas.

## Maršrutu ar mainītu virzienu maršruts
*Pirmo rīta reisu no Križiem autobuss izpilda līdz Dzelzceļa stacijai.*
* Virzienā **Križi** — **Autoosta** — **Dzelzceļa stacija** autobusi kursē pa šādām ielām: Viršu iela, 18. novembra iela, Veselības iela, Vasarnīcu iela, 18. novembra iela, Daugavas iela, Imantas iela, Viestura iela, Lāčplēša iela, Stacijas iela.
*Dažus reisus (kad nekursē [[1. autobusu maršruts (Daugavpils)|1. autobusu maršruts]]) izpilda caur Slimnīcu*
* Virzienā **Autoosta** — **Slimnīca** — **Križi** autobusi kursē pa šādām ielām: Lāčplēša iela, Vienības iela, Imantas iela, Daugavas iela, 18.novembra iela, Vasarnīcu iela, Veselības iela, 18. novembra iela, Viršu iela
* Virzienā **Križi** — **Slimnīca** — **Autoosta** autobusi kursē pa šādām ielām: Viršu iela, 18. novembra iela, Veselības iela, Vasarnīcu iela, 18. novembra iela, Daugavas iela, Imantas iela, Viestura iela.

## Maršrutu ar mainītu virzienu pieturvietas
12. autobusu maršruta pagarinātā maršrutā **Križi** — **Autoosta** — **Dzelzceļa stacija** ir 20 pieturas.

Maršrutā **Autoosta** — **Slimnīca** — **Križi** ir 22 pieturas, bet **Križi** — **Slimnīca** — **Autoosta** — 21 pietura.
Ikars

thumbnail|Ikars pielido pārāk tuvu Saulei, iekrīt jūrā un noslīkst (''Jacob Peter Gowy'', ap 1635)
**Ikars** (, *Íkaros*) ir tēls sengrieķu mitoloģijā. Viņa māte bija verdzene, bet tēvs Daidals bija leģendārs celtnieks, arhitekts un tēlnieks, kas sev un dēlam izgatavoja spārnus, sastiprinot spalvas ar vasku. Lidodams uz Sicīliju, Ikars pacēlās pārāk tuvu Saulei, vasks izkusa un Ikars iekrita jūrā un noslīka.

## Ārējās saites
Kārlis Širrens (mācītājs)

thumb|200px|Kārlis Hieronīms Širrens
**Kārlis Hieronīms Širrens** (*Carl Hieronymus Schirren*, 1796-1848) bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs. Rīgas Latviešu Jāņa skolas dibinātājs (1838).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1796. gada 26. aprīlī Rīgā tirgoņa Gerharda Hieronīma Širrena (1761-1818) un viņa sievas Albertīnes Dorotejas Juliānas Rikmanes ģimenē. Viņa tēvs bija cēlies no Jaunjelgavas. Mācījās Rīgas Domskolā un Vidzemes guberņas ģimnāzijā. Studēja teoloģiju Tērbatas universitātē (1814-1817), Heidelbergas universitātē (1818-1819) un Berlīnes universitātē (1819-1820). Strādāja par privātskolotāju Rīgā (1820-1821) un mājskolotāju Iecavā. 

No 1822. gada bija Rīgas Jāņa baznīcas diakons (1822-1846). Apprecējās ar Mariju Juliānu Štālu, 1826. gadā viņiem piedzima vēlākais vēsturnieks Kārlis Kristiāns Gerhards Širrens. 1838. gadā viņš nodibināja Rīgas Latviešu Jāņa skolu, 1841. gadā Rīgas Latviešu Bībeles palīgbiedrību. Sava draudzē izplatīja latviešu grāmatas: "Biblia" (1825), H. Hāgemeistera "Ziņas par Drustu draudzes baznīcu, muižām un zemniekiem" (1838), "Tā Jauna derība" (1840).

Dažus gadus pirms nāves bija Rīgas Jāņa baznīcas virsmācītājs (1846-1848). Miris 1848. gada 4. maijā Rīgā.

## Atsauces
2015. gada Tour de France

**2015. gada ''Tour de France*** bija 102. *Tour de France* [[šosejas riteņbraukšana|velobrauciens]], kas norisinājās no  līdz . Velobrauciens sākās [[Nīderlande|Nīderlandē]] ([[Utrehta|Utrehtā]]), turpinājās pa [[Francija]]s un [[Beļģija]]s ceļiem un noslēdzās [[Elizejas lauki|Elizejas laukos]], [[Parīze|Parīzē]]. Kopējā sacensību distance bija 3360,3 km.

Tā ir sestā reize, kad *Tour de France* sākas Nīderlandē, pēc [[1954 Tour de France|1954]]. ([[Amsterdama]]), [[1973 Tour de France|1973]]. ([[Sheveningene]]), [[1978 Tour de France|1978]]. ([[Leidene]]), [[1996 Tour de France|1996]]. ([[Hertogenbosa]]) un [[2010 Tour de France|2010]]. ([[Roterdama]]). Tas ir rekords starp valstīm, kurām nav robežas ar Franciju.

== Komandas ==
Visas 17 *UCI ProTeam* komandas tika automātiski ielūgtas un tām bija obligāti jāpiedalās sacensībās; papildus tika ielūgtas vēl piecas komandas.




== Noteikumu izmaiņas ==
Šī gada sacensībās atgriezās laika bonusi. Pirmajā tūres daļā no otrā līdz astotajam posmam pirmie trīs finišētāji nopelnīja 10, 6 un 4 sekunžu bonusu pie kopvērtējuma laika. Bonusus nepiešķīra individuālā brauciena posmos. Mainījās arī  sprinta sacensību punktu sistēma. Uzvara posmā bija 50 punktus vērta, nevis 45, otrā vieta saņēma 30, nevis 35 un trešā 20, nevis 30. Sprinta punkti tika izmainīti ar mērķi padarīt uzvaru posmā vērtīgāku.

== Maršruts un posmi ==
Pirmais posms tika izziņots 2013. gada 28. novembrī, bet otrais un trešā posma starts tika apstiprināts 2014. gada 24. maijā. Pārējās tūres maršruts tika paziņots 2014. gada 22. oktobrī oficiālajā prezentācijā *Palais des Congrès* [[Parīze|Parīzē]].


== Klasifikāciju līderi ==


== Rezultāti ==

=== Kopvērtējums ===




=== Punktu klasifikācija (sprinteru kopvērtējums) ===



=== "Kalnu karaļa" klasifikācija ===





=== Jauno braucēju klasifikācija ===



=== Komandu kopvērtējums ===



== Atsauces ==


== Ārējās saites ==

* [https://web.archive.org/web/20170703132611/http://www.letour.fr/le-tour/2015/us/ *Tour de France'' 2015]
Džordžtauna (Debesbraukšanas sala)

**Džordžtauna** () ir Debesbraukšanas salas galvaspilsēta un lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojusies salas rietumu krastā Kroshila paugura pakājē. Apdzīvotā vieta veidojusies ap 1815. gada britu jūras kājnieku garnizona kazarmām, kurās izvietotie spēki bija paredzēti Svētās Helēnas salas aizsardzībai Napoleona izsūtījuma laikā. Nosaukta par godu tā laika Lielbritānijas karalim Džordžam III. Apdzīvotā vieta izauga, kad Otrā pasaules kara laikā salas dienvidos tika izveidota ASV gaisa spēku bāze, kas darbojas līdz mūsdienām.

## Atsauces
Valters fon Engelharts

**Barons Valters fon Engelharts** (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu parku un dārzu arhitekts. Projektējis Apes, Burtnieku, Kazdangas, Lielstraupes un Ungurmuižas parkus, kā arī Skrīveru dendroloģisko parku. Pirmais Diseldorfas parku direktors.

Dzimis Tartu, teoloģijas profesora ģimenē. No 1883. līdz 1887. gadam studēja botāniku Tērbatas universitātē. No 1891. līdz 1892. gadam papildinājies Potsdamā, vēlāk ceļoja pa Vāciju, Šveici un Itāliju. Atgriezies Baltijā, kopā ar Maksimiliānu fon Zīversu Rēmerhofā (mūsdienu Skrīveros) iekārtoja dendrāriju un kokskolu - Skrīveru dendroloģisko parku. No 1892. līdz 1905. gadam strādāja par parku arhitektu Baltijā. 1906. gada sākumā pārcēlās uz Vāciju, kur 14. martā tika iecelts par Diseldorfas parku direktoru, par ko strādāja līdz 1931. gadam.

## Ārējās saites
*Valters fon Engelharts Baltische Biographische Lexikon 

## Skatīt arī
*fon Engelharti
Selmāns Āl Saūds

**Selmāns bin Abdulazīzs Āl Saūds** (, *Salmān bin ʿAbd al-ʿAzīz ʾĀl Saʿūd*; dzimis ) ir Saūda Arābijas karalis kopš 2015. gada, kad sāka valdīt pēc sava pusbrāļa Abdullas nāves.

48 gadus bijis Rijādas provinces gubernators pirms kļūšanas par aizsardzības ministru 2011. gadā un kroņprinci gadu vēlāk. Jau pirms kļūšanas par karali uzņēmies karaļa pienākumus līdz ar Abdullas veselības stāvokļa pasliktināšanos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ivans Biļibins

**Ivans Biļibins** (; dzimis , miris ) bija krievu gleznotājs un scenogrāfs. Apvienības "Mir Isskustva" dalībnieks. Darbos krievu folkloras motīvi un ietekme.

Dzimis Sanktpēterburgas pievārtē kara flotes ārsta ģimenē. 1900. gadā beidza Sanktpēterburgas Universitātes Juridisko fakultāti. Apguva zīmēšanu Imperatora mākslas veicināšanas biedrībā (*Императорское общество поощрения художеств*), papildinājās pie Antona Ažbes Minhenē un Iļjas Repina Sanktpēterburgā. Vairākkārt apceļoja Krievijas ziemeļus, ietekmējoties no to arhitektūras un folkloras.

Kļuva slavens 1899. gadā, kad publicēja ilustrācijas krievu pasaku izdevumiem. Pēc Oktobra revolūcijas devās emigrācijā. Apmetās Parīzē, kur radīja dekorācijas izrādēm. 1936. gadā atgriezās PSRS, kur strādāja par pasniedzēju Repina institūtā. Miris Ļeņingradas blokādes laikā, apglabāts kopējā kapā.


Марья Моревна 5.jpg|Nemirstīgais Kaščejs (1900)
Bilibin. Baba Yaga.jpg|Babajaga (1899)
Bilibin yaroslav.jpg|Jaroslavs I Gudrais


## Ārējās saites
Alkudija

**Alkudija** (; ) ir pilsēta un pašvaldība Spānijā, Baleāru Salu autonomajā apgabalā.

Pilsēta ir galvenais tūrisma centrs Maļorkas ziemeļos. Tā ir liels kūrorts, kurš ir populārs ģimeņu tūristu vidū. Vairums viesnīcu atrodas *Port d'Alcúdia* un *Platja d'Alcúdia* pie 14&nbsp;km garās pludmales, kura stiepjas līdz pat Kanpikafortai. Alkudijas vecpilsēta ir labi saglabājusies ar ēkām pat no 13. gadsimta. Vecpilsētu ieskauj viduslaiku mūris.

## Alkudija mūsdienās
1920. gados Maļorku un arī Alkudiju sāka apmeklēt pirmie tūristi. Tas notika ierobežotā mērogā un ciemata ekonomika īpaši neuzlabojās. 1970. gadu sākumā bija skaidrs, ka Alkudijas nākotne ir saistīta ar tūrismu. 15 gadus vēlāk vecā *Puerto de Alcúdia* osta bija pārveidojusies par nozīmīgu Eiropas tūrisma kūrortu. 1990. gados celtniecības bums samazinājās un tika pieņemti vairāki lēmumi, lai nodrošinātu kūrorta kvalitāti. Tūrisma industrija piedāvā izklaides iespējas gan relaksācijas, gan aktīvās atpūtas cienītājiem. Ir pieejams golfa laukums un tiek piedāvāti pārgājienu un velotūrisma maršruti. Vecpilsēta ir saglabāta un pielāgota kājāmgājējiem. Šobrīd tā ir viena no apmeklētākajām pilsētām Maļorkā.
thumb|Alkudijas pašvaldības ēka vecpilsētā

## Ārējās saites
* 
* 
* Alkudijas tūrisma informācijas vietne
*  Alkudijas ceļojumu gids 
* Alkudija ekotūrisma kopienā
Raidstacija

**Raidstacija** ir ciems Kuldīgas novada Pelču pagastā. Izvietojies pagasta austrumdaļā  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas, autoceļa P116 malā.

Kopš Latvijas PSR laikiem šeit atrodas radiosakaru līniju torņi un to antenu masti, no kā ciemam dots nosaukums.

## Atsauces
Nokia N1

thumb|240px|Planšetdatora reverss.
***Nokia N1*** ir Somijas uzņēmuma *[[Nokia]]* planšetdators, kas darbojas ar *[[Android]]* operētājsistēmu un nav apgādāts ar tālruņa iespējām. Izlaists 2015. gadā. Tā ir *Nokia* pirmā mobilā ierīce pēc tam, kad iepriekšējā gadā mobilo tālruņu biznesu pārdeva *[[Microsoft]]*.

Darbu pie jauna planšetdatora *Nokia* sāka 2014. gada 18. aprīlī, dažas dienas pēc tam, kad tika pārdots mobilo tālruņu bizness (tagad *[[Microsoft Mobile]]*). Vienošanās paredzēja, ka *Nokia* savu zīmolu viedtālruņiem nedrīkstēs izmantot līdz 2016. gada beigām, bet uz planšetdatoriem šāds ierobežojums neattiecās.

*Nokia N1* tika prezentēts 2014. gada 18. novembrī, dienu pēc tam, kad *Nokia* tehnonoģiju vadītājs Ramzi Haidamuss paziņoja, ka uzņēmuma produkti turpmāk tiks ražoti kā ārpakalpojums citos uzņēmumos. *N1* izstrādāja *Nokia*, bet par tā izgatavošanu, mārketēšanu, izplatīšanu un tehnisko atbalstu atbildīgs Ķīnas uzņēmums *[[Foxconn]]*.

*Nokia N1* pēc dizaina un aparatūras iespējām ir līdzīgs *[[Apple Inc.|Apple]]* *[[iPad Mini 3]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Nokia N1 *gsmarena.com*
Edinburga Septiņās Jūrās

**Edinburga Septiņās Jūrās** () ir Tristana da Kuņas salu galvaspilsēta un vienīgā apdzīvotā vieta. Izvietojusies arhipelāga lielākās salas Tristana da Kuņas salas ziemeļrietumos un tiek uzskatīta par pasaulē nomaļāko pastāvīgi apdzīvoto vietu — tuvākā apdzīvotā vieta atrodas 2173 km attālajā Svētās Helēnas salā. 

Apdzīvotā vieta dibināta 1816. gadā kā britu garnizons pret franču iespējamiem mēģinājumiem atbrīvot Napoleonu no izsūtījuma Svētās Helēnas salā. Garnizons salā uzturējās līdz Otrā pasaules kara beigām. Nosaukta par godu Edinburgas hercogam princim Alfrēdam, kurš apmeklēja salu 1867. gadā sava pasaules apkuģojuma laikā ar kuģi *Galatea*. Edinburgā ir neliela osta, administratora rezidence, pasts, katoļu un anglikāņu baznīcas, veikals, muzejs. Stipri cieta vulkāna izvirdumā 1961. gadā, kad visi salas iedzīvotāji tika evakuēti uz Lielbritāniju. Liela daļa iedzīvotāju atgriezās salā 1963. gadā un ciemu atjaunoja.

## Atsauces
Oļegs Ostapenko

**Oļegs Ostapenko** (*Олег Николаевич Остапенко*; dzimis ) ir Krievijas raķešu inženieris, ģenerālpulkvedis. Bijis Krievijas Kosmiskā karaspēka virspavēlnieks, Aizsardzības ministra vietnieks, Krievijas Federālās kosmiskās aģentūras vadītājs.

Ostapenko 1979. gadā pabeidza Dzeržinska kara akadēmiju Maskavā. Pēc tam līdz 1989. gadam dienēja dažādās raķešu karaspēka daļās.

1992. gadā viņš pabeidza Dzeržinska kara akadēmijas komandieru fakultāti un sāka dienēt Titova Kosmisko līdzekļu izmēģinājumu un vadības galvenajā izmēģinājumu centrā. Sākotnēji Ostapenko bija vecākais inženieris izmēģinātājs. Vēlāk bija karaspēka daļas štāba priekšnieks, karaspēka daļas komandieris, izmēģinājumu centra štāba priekšnieks, izmēģinājumu centra komandieris.

2004. gadā Ostapenko kļuva par Kosmiskā karaspēka štāba priekšnieka pirmo vietnieku.
2007. gadā viņš pabeidza Krievijas Federācijas Bruņoto spēku Ģenerālštāba kara akadēmiju un kļuva par Pļeseckas kosmodroma priekšnieku.

2008. gada 30. jūnijā Oļegs Ostapenko kļuva par Kosmiskā karaspēka komandieri, nomainot Vladimirs Popovkinu.
2011. gada 8. novembrī viņš kļuva par jaunveidojamā Gaisa kosmiskās aizsardzības karaspēka komandieri.
2012. gada 9. novembrī Ostapenko iecelts par aizsardzības ministra vietnieku.

2013. gada 10. oktobrī Oļegs Ostapenko atbrīvots no aizsardzības ministra vietnieka amata, atvaļināts no militārā dienesta un iecelts par Krievijas Federālās kosmiskās aģentūras vadītāju, nomainot Vladimiru Popovkinu. Viņš arī tika iekļauts Krievijas Kara rūpnieciskajā komisijā. *Roskosmos* vadītāja amatu viņš pildīja līdz 2015. gada 21. janvārim, kad viņa vietā stājās Igors Komarovs. 3. februārī izslēgts no Kara rūpnieciskās komisijas.

## Ārējās saites

* Ostapenko biogrāfija  Krievijas Federācijas Aizsardzības ministrijas vietnē

|-
! colspan="3" style="background:#a8bb22;" | Amati
Hanss Ulrihs Rūdels

**Hanss Ulrihs Rūdels** (; dzimis , miris ) bija vācu pikējošā bumbvedēja pilots Otrā pasaules kara laikā. 1945. gada 23. aprīlī viņu kā vienīgo apbalvoja ar Dzelzs krusta Bruņinieka krustu ar zelta ozollapām, zobeniem un briljantiem. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1916. gadā mācītāja ģimenē. 1936. gadā iestājās *[[Luftwaffe (Vērmahts)|Luftwaffe]]* dienestā. Iesākumā tika uzskatīts par nemākulīgu pilotu, tāpēc Otrā pasaules kara laikā līdz pat Vācijas uzbrukumam PSRS kaujas darbībā piedalījās tikai netieši. 1941. gada 23. septembrī viņam kopā ar otru ekipāžu Kronštatē izdevās nogremdēt padomju līnijkuģi "Marats". Kara laikā Rūdelam izdevās iznīcināt apmēram 2000 mērķu. Karoja arī Latvijā, kur 1944. gada 19. augustā pie Ērgļiem notriekts, tomēr spējis piezemēties frontes vācu pusē.

Kara beigās 1945. gadā padevās ASV spēkiem. Pavadīja 11 mēnešus karagūstekņu nometnē, tika atbrīvots un devās uz Argentīnu, kur kļuva par diktatora Huana Perona draugu. 1953. gadā atgriezās Vācijā un iesaistījās politikā, darbojoties galēji labējā Vācu Reiha partijā (*Deutsche Reichspartei*). 

## Ārējās saites
Jūliuss fon Zēfelds

**Jūliuss Johans Kārlis Eduards Teodors barons fon Zēfelds** (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu ierēdnis Kurzemē.

No 1821. līdz 1823. gadam studēja tieslietas Tērbatas Universitātē, no 1823. līdz 1825. gadam — Getingenē. No 1826. līdz 1841. gadam — Grobiņas pilskunga tiesas asesors. No 1841. līdz 1844. gadam — Jelgavas virspilskunga tiesas asesors. No 1844. līdz 1854. gada — Talsu pilskungs, no 1854. līdz 1860. gadam Aizputes virspilskungs. No 1842. gada darbojās Kurzemes konsistorijā. No 1860. gada darbojās Jelgavas galma virstiesā (*Oberhofgericht*). No 1860. gada — galma virstiesas virsburggrāfs, no 1869. gada — kanclers un no 1874. līdz 1878. gadam Kurzemes galma virstiesas landhofmeistars.

## Ārējās saites
*
Aleksandrs Borodins

**Aleksandrs Borodins** (, dzimis , miris ) bija krievu komponists, ārsts un ķīmiķis. "Varenās kopas" dalībnieks.

Borodins bija ievērojams ķīmijas profesors un Dmitrija Mendeļejeva draugs, beidzis Sanktpēterburgas Medicīniski ķirurģisko akadēmiju. Darbi balneoloģijā un aldehīdu pētniecībā.

Ar mūziku nodarbojās no darba brīvajā laikā. Iespējams, populārākais Borodina darbs ir opera "Kņazs Igors", kuras pirmizrāde notika Marijas teātrī 1890. gadā, jau pēc Borodina pēkšņās nāves akadēmijas ballē 1887. gadā. Operu Borodins savas dzīves laikā nepabeidza, to pēc autora pierakstiem izdarīja Aleksandrs Glazunovs un Nikolajs Rimskis-Korsakovs.

## Ārējās saites
Tabu

**Tabu** ir kādas rīcības aizliegums, uzskatot, ka tā ir pārāk svēta vai grēcīga, lai cilvēks to atļautos darīt, un par šīs rīcības veikšanu cilvēks ir nolemts pārdabiskam sodam. Šādi aizliegumi eksistē visās sabiedrībās. Neskatoties, ka vārds sākotnēji ir attiecināts uz reliģiju balstītiem aizliegumiem, mūsdienās, kad reliģijas loma atsevišķās sabiedrībās mazinās, tas tiek lietots sociālajās zinātnēs, lai raksturotu jebkādus cilvēku aktivitāšu aizliegumus.

Termins "tabu" nāk no tongiešu (*tapu*) un fidžiešu (*tabu*) valodas vārdiem ar nozīmi *aizliegts*, *neatļauts*. Angļu valodā tas tika pirmoreiz lietots 1777. gadā, kad Džeimss Kuks apmeklēja Tongu, kur novēroja, ka vietējie iedzīvotāji atsakās ēst atsevišķus ēdienus. Līdzīgas nozīmes vārdi ir sastopami arī citu Klusā okeāna salu kultūrās.

Zigmunds Freids uzskatīja, ka incests (dzimumattiecības ģimenes starpā) un patricīds (sava tēva nogalināšana) ir universāli tabu, kas raksturīgi visai cilvēku civilizācijai. Lai gan kanibālisms, grupveida slepkavība un incests mūsdienās ir tabu daudzās sabiedrības, tomēr mūsdienu pētījumi ir apstiprinājuši, ka vienmēr pasaulē pastāv atsevišķi izņēmumi un ka neviens tabu nav universāls.

## Izplatītāko tabu piemēri
* Fizioloģiskie tabu (piemēram, atraugas, gāzu izvadīšana, urinēšana, defekācija, menstruācija).
* Dzimumdzīves tabu (piemēram, incests, homoseksuālisms, pedofilija, laulības pārkāpšana, zoofilija).
* Kailuma tabu (piemēram, nūdisms, pornogrāfija)
* Uztura tabu (piemēram, kanibālisms, kašruts, gaļas ēšana, alkohola dzeršana, narkotiku lietošana).
* Valodas tabu (piemēram, lamu vārdi, sarunas par seksu, neliterāra valoda).
* Žestu tabu.

## Skatīt arī
* Cenzūra
* Grēks
* Eifēmisms
* Norma (socioloģija)
* Sociālā stigma

## Atsauces
Zoofilija

[thumb|180px|15. gadsimta [Irāna|Irānā izdotas grāmatas ilustrācija, kurā attēlots sievietes un suņa dzimumakts]]
**Zoofilija** ir parafilija, kurā cilvēks izjūt dzimumtieksmi pret citiem dzīvniekiem, kas neietilpst viņa cilvēku ģintī. Vārds raksturo arī seksuālo aktivitāti, kurā ir iesaistīti gan cilvēki, gan citi dzīvnieki.

Vārds ir cēlies no grieķu valodas vārdiem  (*zṓion*, "dzīvnieks") un  (*philia*, "mīlestība). Vārda izskaņa *-philia* norāda uz nenormālu patiku uz kādu lietu, līdz ar to raksturojot seksuālu novirzi. Dažkārt zoofilijas vietā kā neitrāls termins tiek piedāvāts vārds **zooseksualitāte**, ko lieto interešu grupas, kas cīnās par cilvēka/dzīvnieka attiecību normalizēšanu.

Lai gan zoofilija vairākās pasaules valstīs ir legāla, vairumā valstu tā ir aizliegta, vai tā ir pakļauta likumiem, kas atbild par nežēlīgu izturēšanos pret dzīvniekiem. Lielākā daļa likumu, kas ir noteikuši zoofiliju par aizliegtu, ir stājušies spēkā tikai 21. gadsimtā.

## Atsauces
Sodomija

[thumb|220px|Hohenburgas bruņinieka un viņa kalpa [sadedzināšana uz sārta par sodomiju]]
**Sodomija** ir termins, ko attiecina uz orālo seksu, anālo seksu un zoofiliju, dažkārt arī uz citu seksuālo aktivitāti, kuras laikā nevar radīt pēcnācējus.

Sodomiju saista ar reliģiju, it īpaši jūdaismu un kristietību, kur to skata kā grēku. Sākotnēji šis termins, kas cēlies no Bībeles Sodomas un Gomoras stāsta Radīšanas grāmatas 18. un 19. nodaļā, tika attiecināts vienīgi uz anālo seksu. Ilgu laiku daudzās valstīs pastāvēja Sodomijas likumi, kas kriminalizēja ne vien šīs seksuālās aktivitātes, bet arī citas. Mūsdienās, vismaz Rietumu pasaulē, šie likumi ir pārskatīti un vairumā gadījumu atcelti.

## Atsauces
Kolinda Grabara-Kitaroviča

**Kolinda Grabara-Kitaroviča** (; dzimusi ) ir horvātu diplomāte un politiķe. No 2015. līdz 2020. gadam viņa bija Horvātijas prezidente, pirmā sieviete valsts vēsturē, kas ieņēmusi valsts prezidenta amatu.

Kopš 1993. gada ir Horvātijas Demokrātiskās savienības biedre. Tajā pašā gadā sākusi strādāt Ārlietu ministrijā, kur no 1995. līdz 1997. gadam vadījusi Ziemeļamerikas departamentu. 2003. gadā tikusi ievēlēta Horvātijas parlamentā, tā paša gada decembrī kļuva par Eiropas integrācijas ministri, amatu saglabājusi līdz 2005. gada februārim, kad kļuva par ārlietu ministri. Ārlietu ministres amatā bijusi līdz 2008. gada janvārim. Viņas galvenais uzdevums bija vadīt valsts iestāšanās procesu Eiropas Savienībā un NATO.

No 2008. līdz 2011. gadam bijusi Horvātijas vēstniece ASV. 2011. gadā kļuva par NATO ģenerālsekretāra palīdzi publiskās diplomātijas lietās. Grabara-Kitaroviča ir pirmā sieviete, kas kļuvusi par NATO ģenerālsekretāra palīdzi. Amatā bijusi līdz 2014. gada novembrim.

2014. un 2015. gadā (2014. gada decembrī notika pirmā kārta, 2015. gadā — 2. kārta) notikušajās Horvātijas prezidenta vēlēšanās Grabara-Kitaroviča saņēma 50,74 % (otrajā kārtā), tādējādi uzvarot līdzšinējo valsts prezidentu Ivo Josipoviču. Viņa kļuva par pirmo prezidenti Horvātijas vēsturē. Amatā stājusies .

2020. gada 19. februārī Grabaru-Kitaroviču prezidenta amatā nomainīja sociāldemokrātu pārstāvis Zorans Milanovičs.

## Atsauces

## Ārējās saites

*