open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Progērija

**Progērija** jeb **Hatčinsona—Gilforda sindroms** () ir reti sastopama ģenētiska slimība, kas sākas agrā bērnībā un izraisa priekšlaicīgu organisma novecošanu. To pirmo reizi aprakstīja angļu ārsts, sers Džonatans Hatčinsons (*Jonathan Hutchinson* 1828-1913), 1886. gadā, un atkārtoti studēja angļu ķirurgs Hastings Gilfords (*Hastings Gilford* 1861-1941) 1904. gadā, pēc kā sindromam piešķīra šo abu speciālistu vārdu. 

Progērijas slimnieki parasti neizaug lielāki par 110 centimetriem un sver ne vairāk par 15 kg. Viņiem piemīt raksturīga senila izteiksme un īpatnēja pīkstoša balss. Viņi cieš no dažādiem simptomiem, ko parasti sastop vecāka gadagājuma cilvēkiem, īpaši no smagām sirds un asinsvadu slimībām.

Dzīves ilgums pie progērijas ir starp 13 un 16 gadiem. Turpretim bērna intelektuālā attīstība ir normāla.

## Epidemioloģija
Progērija pieder pie retajām slimībām. Tās izplatība tiek vērtēta kā 1 gadījums uz  pasaulē, bez etniskās vai ģeogrāfiskās prevalences. Tā skar abus dzimumus.

2003. gadā pētnieki atklāja, ka progēriju izraisa LMNA gēna mutācija, kas izpaužas kā citozīna (C) un timīna (T) inversija vienā no tā  bāzu pāriem. Ļoti retos gadījumos inversija notiek starp guanīnu (G) un adenīnu (A). Slimība tiek pārmantota autosomāli dominantā ceļā. Tomēr visos līdz šim uzskaitītajos gadījumos ģimenes vēsturē līdzīgas anomālijas netika atrastas. Tas nozīmē, ka katru reizi ir runa par jaunu mutāciju.

## Simptomi
Bērni ar progēriju parasti piedzimstot šķiet normāli. Izmaiņas parādās pirmo divu gadu laikā, kad tiek atzīmēta  augšanas aizture. Kaut gan dažādiem indivīdiem simptomu smagums un to parādīšanās ātrums ir atšķirīgi, visus slimniekus var atpazīt pēc ārējā izskata. Viņiem ir raksturīgi: mazs augums, trausla ķermeņa uzbūve, maza galva (akromikrija) uz tieva kakla ar sīkiem sejas vaibstiem, izvelbtām acīm un apakšžokļa hipoplāziju. Āda atgādina pergamentu. Laikā no pirmā līdz ceturtajam dzīves gadam notiek daļēja vai pilnīga matu izkrišana (alopēcija), zemādas tauku zudums, nagu distrofija, aizkavēta piena zobu šķilšanās. Vēlāk novēro zemas frekvences dzirdes zudumu, daļēju pastāvīgo zobu iztrūkumu un osteoporozi. Dažiem, bet ne visiem, konstatē fotofobiju, pārmērīgu acu asarošanu un Reino sindromu, kam ir raksturīgi asinsrites traucējumi mazajās artērijās, visbiežāk kāju vai roku pirkstos. Daudzi piedzīvo augšstilba kaula kakliņa lūzumu vai šī kaula galviņas avaskulāro nekrozi. Organisma novecošanu raksturo visas kaites, ko parasti sastop cilvēkiem ap 70-75 gadu vecumu. No tām visbīstamākās ir progresējošā ateroskleroze, miokarda infarkts un smadzeņu trieka, kas ir visbiežākie šo slimnieku nāves cēloņi.

## Ārstēšana
Šobrīd (2014) ārstēšana ir tikai simptomātiska. Īpaša uzmanība tiek veltīta sirds un asinsvadu slimību profilaksei.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sirmgalvis un jūra

**"Sirmgalvis un jūra"**, arī **"Vecais vīrs un jūra"** (), ir amerikāņu rakstnieka Ernesta Hemingveja romāns. To Hemingvejs sarakstījis 1951. gadā Kubā, romāns pirmoreiz publicēts nākamajā gadā. Šis ir pēdējais lielais Hemingveja daiļliteratūras darbs, kā arī pēdējais darbs, kas ticis izdots viņa dzīves laikā.

Darbs ir par gados vecu zvejnieku Santjago, kas pēc vairāku nedēļu ilgas zvejas bez nevienas noķertas zivs noķer vienu milzīgu zivi, ar kuru sākas cīņa.

Par šo darbu Hemingvejs saņēma 1953. gada Pulicera balvu un 1954. gada Nobela prēmiju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Herberts Brenons

**Herberts Brenons** (, dzimis , miris ) bija amerikāņu kinorežisors, mēmā kino laikā līdz pat 1930. gadiem.  Herberts Brenons piedzima Dublinā, Īrijā, izglītību ieguvis Londonā. Pirms kļuva par režisoru, viņš kopā ar sievu uzstājās vodeviļas izrādēs.

Pie viņa nozīmīgākajām filmām var pieskaitīt pirmo grāmatu kino adaptāciju filmās "Pīters Pens" (1924) un *[[Beau Geste]]* (1926), filmu *[[Sorrell and Son]]* (1927) par kuru Brenonu izvirzīja 1. Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais režisors" (Drāma), *[[Laugh, Clown, Laugh]]* (1928) ar Lonu Čeiniju galvenajā lomā, kā arī viņa pēdējo filmu *[[The Flying Squad]]* (1940). Herberts Brenons nomira 1958. gadā Losandželosā un tika apbedīts privātā mauzolejā Vūdlonas kapos, Bronksā, Ņujorkā.

## Ārējās saites

*Herberts Brenons vietnē *Virtual History*
Sorrell and Son

***Sorrell and Son*** ir 1927. gada ASV mēmā filma. Filmas režisors ir Herberts Brenons, kurš tika izvirzīts 1. Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais režisors" (drāma). Filma balstīta uz Vorvika Dīpinga tāda paša nosaukuma darba motīviem, kas bija bestsellers kopš tā izdošanas 1925. gadā. Filma tika uzņemta Anglijā.

Filma divas reizes ir pārfilmēta, pirmā reize bija 1933. gadā, kurā H. B. Vorners vēlreiz filmējās Sorela lomā, un otrā reize kā Britu televīzijas seriāls 1984. gadā.

1927. gada filma ilgus gadus tika uzskatīta par zudušu. Tomēr 2005. gadā Filmu akadēmijas arhīvs prezentēja to  daļēji atjaunotu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Sorrell and Son'' vietnē *Virtual History*
Porfirijs

**Porfirijs** (, dzimis ap 234. gadu, miris ap 305. gadu) bija Libānā dzimis feniķiešu izcelsmes Romas impērijas laika grieķu filozofs — neoplatoniķis. Plotīna skolnieks, kristietības pretinieks un veģetārietis.

Dzimis Libānā. Mācījies Atēnās pie Kasija Longīna, kur pieņēmis vārdu Porfirijs. Vēlāk pārcēlies uz Romu, kļūdams par Plotīna skolnieku. Pēc Plotīna padoma kādu laiku dzīvoja Sicīlijā. Atgriezies Romā. Vēlākajā dzīves posmā apprecējies ar Marcellu — atraitni ar septiņiem bērniem un filozijas entuziasti.

Sicīlijā sacerētais Porfirija darbs "Izagoģija" (*Εἰσαγωγή*) Boēcija latīņu tulkojumā kļuva par Eiropas viduslaiku standarta grāmatu loģikā. Sarakstījis darbu "Orākulu filozofija" (*Περὶ τῆς ἐκ λογίων φιλοσοφίας*), kurā aiztāvēja pagānismu pret kristietību. Kritizējis kristiešus darbā "Pret kristiešiem" (*Κατὰ Χριστιανῶν*). Darba saturs zināms vien no tā kritiķu — Cēzarejas Eisebija, Laodikejas Apolinārija u.c. rakstiem, jo imperators Teodosijs II 435. gadā lika iznīcināt visus grāmatas eksemplārus.

Porfirijs sastādījis un rediģējis arī sava skolotāja Plotīna krājumu "Eneādas", kas ir vienīgie saglabājušies Plotīna raksti. Rakstījis arī par matemātiku, mūziku un astroloģiju. Darbā "Par atturēšanos no dzīvnieku izcelsmes barības" (*Περὶ ἀποχῆς ἐμψύχων*) sludinājis veģetārismu.

## Ārējās saites
*
Maurju impērija

**Maurju impērija** bija ģeogrāfiski plaša dzelzs laikmeta politiski varena impērija senajā Indijā. To pārvaldīja **Maurju dinastija** laikā no 322. līdz 185. gadam p.m.ē. Impēriju dibināja Čandragupta Maurja 322. gadā p.m.ē. 

## Lokalizācija
thumbnail|180px|left|Maurju impērija tās ziedu laikos, ap 260. gadu p.m.ē.
Tā bija viena no pasaulē lielākajām tā brīža impērijām un visu laiku lielākā impērija Indijas subkontinentā. Ziedu laikos tā izstiepās uz ziemeļiem gar Himalaju dabīgajām robežām un uz austrumiem Indijas štatā Asamā. Rietumu robeža bija aiz mūsdienu Pakistānas. Tiek uzskatīts, ka iedzīvotāju skaits impērijā sasniedza 50-60 miljonus.

## Sabrukums
50 gadus pēc Ašokas nāves ilga lejupslīde, līdz 185. gadā p.m.ē. impērija beidza pastāvēt.

## Ārējās saites
Cēzarejas Eisebijs

**Cēzarejas Eisebijs** (; dzimis ap 263. gadu, miris 339. gadā) bija grieķu izcelsmes romiešu laika vēsturnieks, teologs un baznīcas darbinieks. Cēzarejas Pamfila skolnieks un draugs. Eisebija uzskatus ietekmējis Origens.

Ap 314. gadu kļuva par Cēzarejas (mūsdienās Izraēlā) bīskapu. Pazīstamākais Cēzarejas Eisebija darbs ir "Baznīcas vēsture" (Ἐκκλησιαστικὴ ἱστορία) 10 daļās, tādēļ dažkārt Eisebiju dēvē par baznīcas vēstures "tēvu". Aktīvi piedalījās Pirmā Nīkajas koncila darbā 325. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Konjunktivīts

thumb|
**Konjunktivīts** ir acs gļotādas jeb konjunktīvas iekaisums, ko parasti izraisa baktērija, vīruss vai alerģija. To raksturo vienas vai abu acu apsārtums, pietūkums, asarošana, nieze vai sāpes. Tā ne vienmēr ir izolēta patoloģija. Daudzas acu slimības sākas ar konjunktivītu. Konjunktivīts var būt arī citas, visbiežāk autoimūnas, slimības simptoms, piemēram, Šēgrēna sindroma, bullozo dermatožu vai sklerodermijas.

## Atsauces
622. gads

**622. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.

## Notikumi
* 13. jūnijs — Muhameds pēc nāves draudiem pret viņu kopā ar Abū Bekru devās no Mekas uz Medīnu.
* 27. jūnijs — Muhameds neieradās Medīnā. Bet pirms šīs pilsētas apstājās Kubā, kur dibināja pirmo islāma mošeju.

### Nezināms datums
* Turpinājās karš starp Bizantiju un Sasanīdu impēriju. Bizantijas imperators Hēraklijs devās uz Konstantinopoli un sāka pretuzbrukumu persiešu impērijai. No tiem viņš atkaroja Anatoliju.

## Dzimuši

## Miruši
Petrs Apiāns

**Petrs Apiāns** (, dzimis , miris ) bija vācu matemātiķis, kartogrāfs un astronoms.

Dzimis kā **Pēters Bīnevics** (vai **Bennevics**) ( vai ) Saksijas pilsētā Leisnigā turīgā kurpnieka ģimenē. Latinizēto vārdu Apiāns pieņēma studiju laikā Leipcigas Universitātē no 1516. līdz 1519. gadam. Vēlāk studēja arī Vīnē.

Darbojies Rēgenburgā un Landshutē. Landshutē 1524. gadā publicēja darbu astronomijā un navigācijā *Cosmographicus liber*, kas piedzīvoja publikācijas 14 valodās un bija populārs līdz 16. gadsimta beigām. 1526. gadā apprecējās ar Landshutes pilsoņa meitu Katarīnu Mozneri (ģimenē piedzima 14 bērni).

No 1527. gada līdz savai nāvei darbojās Ingolštatē, kur nodibināja grāmatu drukātavu. Apiāna darbību atbalstīja imperators Kārlis V.

## Ārējās saites
Irlavas lidlauks

**Irlavas lidlauks**, **Abavas lidlauks**, **Irlavas pagasta lidlauks**, **Vasku lidlauks** jeb **Tukuma novada lidlauks** ir nesertificēts lidlauks Tukuma novadā. Izvietojies Irlavas pagasta Pētertālē rietumos no autoceļa P104  uz dienvidiem no Irlavas ciema. Lidlaukā ir viens  garš un  plats asfalta seguma skrejceļš, ar 3 peroniem. Izbūvēts padomju laikā un izmantots kā lauksaimniecības lidlauks. Dažkārt lidlaukā tiek rīkotas publiskas autosacīkstes vai privātās autosacīkstes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Cenas tīrelis

**Cenas tīrelis** ir liels purvs, kas atrodas Viduslatvijas zemienes Tīreļu līdzenumā, Mārupes un Olaines novadā. Neskartā purva teritorija iekļauta divos dabas liegumos, kas abi ir *[[Natura 2000]]* vietas: "Cenas tīrelis" (2133 ha; kopš 1999. gada atrodas valsts aizsardzībā) un "Melnā ezera purvs" (317 ha; izveidots 2014. gadā).

Cenas tīrelis ir izveidojies sauszemes pārpurvošanās rezultātā traucētās noteces dēļ. Tajā ir vairāki mazi ezeri, lielākais no kuriem ir Skaista ezers; dienvidrietumu daļā ir meža masīvs.

1940. gadā tā platība bijusi 10 600 ha un tas bija otrs lielākais purvs Latvijā, taču 1933. gadā sāktās nosusināšanas dēļ, kad izveidoti atklātās meliorācijas grāvji, tā platība sarukusi. Purva dienvidu daļā 20. gadsimta 40. gadu beigās uzsākta kūdras ražošana, kā arī tika izveidota Olaines Kūdras fabrika. Daļā purva teritorijas joprojām tiek iegūta kūdra.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mārtiņš Vērdiņš (seniors)

**Mārtiņš Vērdiņš** (dzimis  Rīgā, miris  Rīgā) bija latviešu aktieris.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1898. gadā Rīgā rūpnīcas strādnieku ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā dienēja latviešu strēlnieku pulkā, 1918. gadā Maskavas Kremļa apsardzē. 1919. gadā bija Padomju Latvijas armijas karavīrs, smagi ievainots.

Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām mācījās Rīgas Tautas augstskolas dramatiskajos kursos (1920–1921). Bija Dailes (1921–1925), Jelgavas (1925–1928), Liepājas (1928–1931), pēc Latvijas okupācijas bija Drāmas teātra, tad Rīgas Dramatiskā teātra aktieris. Pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā kļuva par Strādnieku teātra, 1946. gadā Valsts Muzikālās komēdijas teātra (no 1963. gada Operetes teātra) aktieri.

1946. gadā viņu uzņēma Latvijas PSR Teātra biedrībā. 1956. gadā piešķīra Latvijas PSR Nopelniem bagātā skatuves mākslinieka goda nosaukumu.

## Lomas teātrī

## Filmogrāfija
* 1949 — "Rainis" — Ņikonorovs
* 1956 — "Pēc vētras" — epizodē
* 1957 — "Zvejnieka dēls" — Āboltiņu Jēkabs
* 1959 — "Ilze" — epizodē
* 1963 — "Nekur vairs nav jāiet" — Ancāns
* 1966 — "Purva bridējs" — epizodē
* 1968 — "Mērnieku laiki" — Mēnesnīca
* 1969 — "Pie bagātās kundzes" — epizodē
* 1970 — "Klāvs — Mārtiņa dēls" — gans Beņuks
* 1971 — "Tauriņdeja" — epizodē

## Atsauces

## Ārējās saites
Zangera—Bleka aparāts

thumb|right|350px|Zangera—Bleka aparāts
200px|thumb|left|Papīrīši pēc pārbaudes veikšanas. Tas pa kreisi ir no pārbaudes, kur paraugs nesaturēja As (dzeltenais galiņš ir no As piemaisījumiem cinkā); papīrītis pa labi ir ar raksturīgu krāsojumu
**Zangera—Bleka aparāts** (*Sanger–Black apparatus*) ir laboratorijas ierīce kvantitatīvai vai puskvantitatīvai arsēna noteikšanai. Tā sastāv no apmēram 30 mL lielas pudelītes ar gumijas korķi, kurā ir viens vai divi caurumi; vienā ievietota piltuvveida caurulīte skābes ieliešanai (tās izmantošanas vietā skābi var ieliet pie attaisīta korķa), otrā caurulīte paredzēta izdalošos gāzu novadīšanai. Tai pievienotajā CaCl<sub>2</sub> caurulītē tiek ievietots neitrāls, sauss adsorbents (gāzu plūsmas vienmērīgai pārdalei), bet taisnajā atvērtajā galā – reaģenta papīrītis, piesūcināts ar HgCl<sub>2</sub> vai AgNO<sub>3</sub>. Noteikšanas laikā pudelītē ieliek ≈ 3 g Zn (granulās) un ielej apmēram 15 ml skābes (autori iesaka labāk lietot HCl nekā H<sub>2</sub>SO<sub>4</sub>). Aptuveni 10 minūtes jāļauj gāzu plūsmai, kā arī mitrumam izvadcaurulītē stabilizēties. Tad šķīdumā ievada paraugu un novēro reaģentpapīrīša krāsas maiņu. Ja tiek ievēroti visi autoru izteiktie priekšraksti, metodi var uzskatīt par kvantitatīvu.

Zangera—Bleka aparāta darbība balstās uz tā saucamo Gutcaita (*Gutzeit*) reakciju:

AsH3 rodas, arsēnam (jebkurā oksidēšanas pakāpē) reducējoties ar izdalošos ūdeņradi (*in statu nascendi*). Zangera un Bleka uzlabojums noteikšanas metodei, kas palīdzēja padarīt to kvantitatīvu, ir iegarena reaģentu papīrīša lietošana, kas nodrošina reakcijas produkta nogulsnēšanos pamatā virsmas slānī, aptverot iespējami lielāku tā daļu, jo tā plūsma ir virzīta gar papīrīša virsmu. Tad plankuma izmēri un krāsojuma intensitāte (rodas dzeltens, tad brūns krāsojums) ir aptuveni proporcionāli arsēna saturam paraugā.

Jāņem vērā, ka dabiskais cinks satur piemaisījumā nedaudz arsēna, tādēļ neliels plankums uz papīrīša rodas praktiski vienmēr.

## Literatūra

* Ch. R. Sanger and O. F. Black. The Quantitative Determination of Arsenic by the Gutzeit Method. *Proc. Am. Acad. Arts Sci*. **1907**, *43* (*8*), 297–325. Tīmeklī: http://www.unz.org/Pub/Daedalus-1907q1-00295
* Gutzeit test – Medical Definition and More from Merriam–Webster. Tīmeklī: http://www.merriam-webster.com/medical/gutzeit%20test
Frīdrihs Olbrihts

**Frīdrihs Olbrihts** (; dzimis , miris ) bija vācu ģenerālis, 20. jūlija puča dalībnieks.

Dzimis Saksijas pilsētā Leisnigā. Militārā dienestā kopš 1907. gada. Piedalījies Pirmajā pasaules karā. Pēc kara dienēja reihsvērā, atbalstīja Veimāras Republiku. No 1938. gada — divīzijas konadieris Kemnicā. Komandēja divīziju Polijas kampaņas laikā, par ko apbalvots ar Dzelzs krusta Bruņinieka krustu.

Vēlāk strādāja OKW (*Oberkommando der Wehrmacht*) Berlīnē. 1941./42. gadā viens no galvenajiem operācijas "Valkīra" izstrādātājiem. Formāli operācija bija paredzēta iekšējo nemieru apspiešanai, tomēr faktiski tika paredzēta varas pārņemšana valstī. 1943. gadā pieņēma dienestā Klausu fon Štaufenbergu. 1944. gada 20. jūlijā fon Štaufenbergs ievietoja spridzekli Ādolfa Hitlera mītnē *[[Wolfsschanze]]* Prūsijā pie Rastenburgas. Atentāts tomēr neizdevās, bet Hitleram lojālie spēki nezaudēja kontroli pār situāciju. Olbrihts kopā ar Štaufenbergu tika sodīts ar nāvi naktī uz 21. jūliju viņa darba vietā *[[Bendlerblock]]* ēkā Berlīnē.

## Ārējās saites
Vidors

**Vidors** var būt:

* Čārlzs Vidors (*Vidor Charles*; 1900—1959) — ungāru kinorežisors;
* Kings Vidors (*King Vidor*; 1894—1982) — amerikāņu kinorežisors un scenārists.
Pāvels Pizāns

**Pāvels Pizāns** (1918—1971) bija latviešu sabiedriskais un politiskais darbinieks. Laikraksta "Cīņa" redaktors, Nacionālkomunistu vajašanu laikā 1960. gada janvārī atlaists no amata. No 1961. gada maija Centrālā grāmatu veikala direktors. Viens no 17 latviešu komunistu vēstules atbalstītājiem 1971. gadā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1918. gada 3. septembrī Asūnes pagasta Pilānos Aloiza Pizāna un viņa sievas Elizabetes, dzimušas Plesņas, ģimenē. Mācījās Asūnes skolā, bet no 1933. līdz 1938. gadam Aglonas ģimnāzijā. No 1938. gada oktobra līdz 1940. gada maijam dienēja Latvijas Republikas armijā. 

Pēc Latvijas okupācijas no 1940. gada jūlija līdz 1941. gada jūnijam strādāja Daugavpils apriņķa laikraksta "Taisneiba" redakcijā. Vācu okupācijas laikā no 1942. līdz 1944. gadam bija štāba priekšnieks Viļa Samsona vadītajā partizāņu nodaļā. 1943. gadā ievainots, ārstējās Maskavā, 1944. gadā pēc atgriešanās frontē Lubānas mežos atkārtoti ievainots. 

1944. gadā strādāja Daugavpils izpildkomitejā, VK(b)P CK kadru nodaļā, bet no 1944. gada oktobra līdz 1946. gada martam bija LK(b)P CK laikraksta "Cīņa" lauksaimniecības nodaļas vadītāja vietnieks, līdz 1947. gada septembrim – Liepājas laikraksta Komunists redaktors. No 1947. līdz 1950. gadam mācījās VK(b)P Augstākajā partijas skolā Maskavā. No 1950. līdz 1951. gadam bija VK(b)P CK instruktors Maskavā, pēc tam norīkots partijas darbā uz Latviju, un no 1951. gada jūlija līdz 1960. gada janvārim bija LKP CK laikraksta Cīņa galvenais redaktors. No 1951. gada septembra līdz 1956. gada janvārim bijis LKP CK biroja loceklis. LPSR Augstākās Padomes 4. sasaukuma deputāts. 

Miris 1971. gada 12. jūnijā un apglabāts Rīgas Meža kapos.

## Apbalvojumi
* Sarkanā Karoga ordenis (1944), 
* Tēvijas Kara 1. pakāpes ordenis (1945).

## Atsauces
Reitlingene

**Reitlingene** () ir pilsēta Bādenes-Virtembergas federālajā zemē, Vācijā. Reitlingenes rajona administratīvais centrs. Atrodas apmēram 35 km uz dienvidiem no Bādenes-Virtembergas administratīvā centra Štutgartes. 2012. gadā pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedza 110,6 tūkstošus. Pilsētā atrodas pasaulē šaurākā iela — *Spreuerhofstraße* ir 31—50 centimetrus plata.

Pirmie cilvēki Reitlingenes vietā sākuši apmesties apmēram 4.—5. gadsimtā. Dibinājis Frīdrihs II Hohenštaufens. Laikā no 1240. līdz 1803. gadam šī bija imperiālā pilsēta (). Pilsētā atrodas Reitlingenes Universitāte.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Paloalto

**Paloalto** () ir pilsēta Santaklāras apgabalā, Kalifornijā, ASV. Atrodas 55 km uz dienvidiem no Sanfrancisko un 23 km uz ziemeļiem no Sanhosē.

Pilsētu nodibināja Lelands Stenfords 1769. gadā,  tā ieguva pilsētas tiesības. Tā nosaukta Stenforda fermas *Palo Alto* vārdā. Pilsētas simbols ir tajā augošā mūžzaļā sekvoja *El Palo Alto*.

Paloalto ietilpst Silīcija ielejā, šeit atrodas vairāku augsto tehnoloģiju uzņēmumu vadība, tai skaitā *[[HP (uzņēmums)|HP]]*, *[[Broadcom]]*, *[[VMware]]*, *[[Tesla Motors]]*, *[[PARC]]*, *[[Ning (mājaslapa)|Ning]]*, IDEO, *[[Skype]]* un *[[Palantir Technologies]]*. 2010. gadā pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedza 64,4 tūkstošus. Vairāk nekā 25% pilsētas iedzīvotāju ir maģistra vai doktora grāds (starp ASV pilsētām ar iedzīvotāju skaitu virs 50 tūkstošiem tā ierindojas 1. vietā).

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Vilis Krūmiņš

**Vilis Krūmiņš** (1919—2000) bija latviešu padomju politiķis, LKP CK Otrais sekretārs. Nacionālkomunistu vajāšanu laikā 1960. gadā atcelts no amata. Dabas muzeja direktors (1961—1999). Atmodas kustības dalībnieks, Latviešu strēlnieku apvienības priekšsēdētājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1919. gada 27. maijā Sēlpils pagastā sava vectēva Jāņa Krūmiņa dzimtas mājā. Mācījies Jēkabpils valsts reālģimnāzijā (1935—1940). Uzsāka studijas Latvijas Universitātes Matemātikas un dabaszinātņu fakultātes ģeoloģijas nodaļā. Pirms kara pabeidza arī tautskolotāju kursus pie Rīgas Skolotāju institūta, iegūdams tiesības strādāt par skolotāju. Otrā pasaules kara laikā cīnījās 201. latviešu strēlnieku divīzijā, tika četrreiz ievainots un kontuzēts.

Pēc kara beigām darbojās komjaunatnē, pēc tam kompartijā. 1956.-1960. gadā bija Latvijas Komunistiskās partijas Centrālkomitejas Otrais sekretārs. Līdztekus 1959. gadā pabeidza P. Stučkas Latvijas Valsts universitāti finanšu un kredīta specialitātē.
1960. gada februārī tika atcelts no amata, pēc tam bija LPSR izglītības ministrs un Ministru padomes priekšsēdētāja vietnieks kultūras jautājumos, bet no šā amata atbrīvots 1961. gada decembrī un 1962. gada 26. jūlijā norīkots darbā par Latvijas Dabas muzeja direktoru. Viņš vadīja muzeju līdz 1999. gadam. Dabas aizsardzība Vilim Krūmiņam ir bijusi tuva tēma vēl pirms stāšanās Dabas muzeja direktora amatā. Viņš bija viens no LPSR Dabas aizsardzības likuma pieņemšanas ierosinātājiem, aktīvi darbojās Dabas un pieminekļu aizsardzības biedrībā un atbalstīja „Dabas un vēstures kalendāra” izdošanu. Viņa vadībā muzeju paplašināja un izveidoja par Vissavienības Dabas muzeju metodisko centru dabas aizsardzības jautājumos un taksidermijā.

1988. gada septembrī V. Krūmiņš bija Latvijas Tautas frontes dibināšanas kongresa organizācijas komitejas loceklis, pēc tam LTF Domes loceklis.

Vilis Krūmiņš bija Latviešu strēlnieku apvienības dibināšanas iniciators 1989. gadā un tās priekšsēdētājs. PSRS tautas deputātu vēlēšanās 1989. gada 26. martā kandidēja 305. Jēkabpils vēlēšanu apgabalā, un 1990. gada LPSR Augstākās padomes vēlēšanās kandidēja Rīgas vēlēšanu apgabalā no LTF saraksta, bet netika ievēlēts.

Miris 2000. gada 26. augustā Rīgā, apbedīts Meža kapos.

## Bibliogrāfija
* Inga Helmane. Laika pakāpienus skaitot (intervija ar Vili Krūmiņu). Laikraksts «Padomju Jaunatne» Nr. 205.-211., 1988. gada 17.oktobrī — 4. novembrī
* Vilim Krūmiņam — 101. Daba un Muzejs, Nr. 11, 2020.

## Apbalvojumi
* Ļeņina ordenis (1948)
* Tēvijas Kara ordenis, 1. pakāpe (1945, 1985)
* Tēvijas Kara ordenis, 2. pakāpe (1944)
* Sarkanās Zvaigznes ordenis (1944)
* Darba Sarkanā Karoga ordenis (1958)
* Latvijas Republikas Ministru kabineta Atzinības raksts par mūža ieguldījumu izglītības darbā, 30 gadus vadot Latvijas Dabas muzeju (1999).

## Piezīmes un atsauces

## Ārējās saites
* "Kā nīdēja nacionālkomunistus" — raksts par nacionālkomunistu kustību (Daina Bleiere, laikraksts "Latvijas Avīze", 2004.08.07.)
Virtuālā starptautiskā autoritatīvā datne

**Virtuālā starptautiskā autoritatīvā datne** (; **VIAF**) ir starptautiska autoritatīvā datne. Tas ir vairāku nacionālo bibliotēku kopīgs projekts, kā darbību nodrošina *Online Computer Library Center* (OCLC). Projektu uzsāka Vācijas Nacionālā bibliotēka un ASV Kongresa bibliotēka 2000. gadā.

Kopš 2013. gada augusta VIAF projektā piedalās arī Latvijas Nacionālā bibliotēka. Latvija kļuva par 22. valsti, kuras dati par autoriem, institūcijām (to nosaukumiem) iekļauti VIAF. Virtuālās starptautiskās autoritatīvās datnes mērķis ir savienot dažādas nacionālās autoritatīvās datnes vienā. Šajā datnē dažādu datu kopu identiskie dati tiek savienoti kopā.

## Atsauces

## Ārējās saites
 
*
Vozneseņivka

**Vozneseņivka** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā, pakļauta Dovžanskas pilsētas padomei. Izvietojusies apgabala dienvidaustrumos pie pašas Krievijas robežas. Pilsētā akmeņogļu ieguve un akmeņogļu bagātināšanas kombināts. Novadpētniecības muzejs.

## Vēsture
Provaļļas stepi tagadējās pilsētas apvidū sāka apgūt pēc dzelzceļa līnijas Debaļceve—Zvereva izbūves 1876.—1879. gados, pie kuras uzcēla Provaļļas staciju. 1906. gadā netālu no stacijas izveidojās Vozneseņivkas, Novomikolajivkas un Vasiļivkas ciemi. 1930. gados apkaimē atklāja ievērojamas antracīta iegulas un 1947. gadā tika atklāta pirmā šahta — «Červonij partizan» (Sarkanais partizāns). No 1949. līdz 1955. gada izbūvētas vēl divas šahtas. 1956. gadā trīs ciemi, kā arī ciemati pie šahtām un stacijas tika apvienoti vienā pilsētciematā, kam piešķīra pirmās šahtas nosaukumu **Červonopartizanska** (). 1960. gadā Červonopartizanskai piešķirts pilsētas statuss. 2016. gadā pilsētai atgriezts tās vēsturiskais nosaukums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Abrahams Gotlobs Verners

**Abrahams Gotlobs Verners** (; dzimis , miris ) bija vācu ģeologs, dažkārt dēvēts par "vācu ģeoloģijas tēvu". Neptūnisma teorijas autors. Kaut arī teorija kā tāda mūsdienās ir atmesta, tomēr Vernera idejas par iežu viedošanos okeāna dibenā un no tā izrietošie stratigrāfijas pamati ir ietekmējušas mūsdienu ģeoloģijas teorijas. Gandrīz visu savu darbīgo mūžu pasniedza Freibergas Universitātē (nav zināms, ka kādreiz būtu ceļojis ārpus Saksijas), ietekmējot ģeoloģijas attīstību caur saviem skolniekiem.

## Ārējās saites
Verners

**Verners** var būt:

* Verners (personvārds)

## Cilvēki ar šādu vārdu
* Verners Bergengrīns
* Verners fon Brauns
* Verners Heizenbergs
* Verners Hercogs
* Verners Tepfers

## Cilvēki ar šādu uzvārdu
* Abrahams Gotlobs Verners (*Abraham Gottlob Werner*; 1749—1817) — vācu ģeologs;
* Alfrēds Verners (*Alfred Werner*; 1866—1919) — Šveices ķīmiķis, Nobela prēmijas laureāts;
* Alfrēds Verners (1912—1973) — latviešu futbolists un hokejists;
* Antons fon Verners (*Anton von Werner*; 1843—1915) — vācu mākslinieks;
* Ole Verners (*Ole Werner*; 1988) — vācu futbola treneris;
* Timo Verners (*Timo Werner*; 1996) — vācu futbolists;
* Vilis Verners (1906—1997) — latviešu aktieris un režisors.
Toms Kreicbergs

**Toms Kreicbergs** (dzimis  Rīgā) ir latviešu rakstnieks, uzņēmējs. Pārsvarā angliski raksta fantāzijas un fantastikas žanrā ar pseidonīmu **Toms Kroshils** (), publicējis savus darbus ASV. Daļa darbu ir tulkoti latviešu valodā un izdoti Latvijā.

## Biogrāfija
Dzimis 1985. gada 29. decembrī Rīgā. Mācījās Valda Zālīša pamatskolā un Rīgas Valsts 1. ģimnāzijā. 2003. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV, kur ieguva bakalaura grādu fizikā Rīda universitātes koledžā (*Reed College*) Portlendā. ASV strādājis teātrī kā režisors, tulkojis grāmatas, strādājis finanšu nozarē Ņujorkā. Dzīvojis arī Kubā, 2011. gadā atgriezies Latvijā, trenējis salsas dejotājus.

Kreicbergs bija ieguldījumu pārvaldes uzņēmuma *[[INDEXO]]* līdzdibinātājs 2017. gadā, un ir tā padomes loceklis.

## Darbi
Angļu valodā izdots stāstu krājums *Fragmentation: A collection*. 2012. un 2013. gadā bija starp finālistiem uz *Nebula* balvu par labāko īso stāstu (2012. gadā — *Mama, We are Zhenya, Your Son*, 2013. gadā — *Fragmentation, or Ten Thousand Goodbyes*). 2011. gada februārī saņēmis *Writers of the Future* balvu.

Viņa īsie stāsti tulkoti latviešu valodā, izdoti izdevniecībā "Zvaigzne ABC" krājumā "Dubultnieki un citi stāsti" (2011). Angļu valodā izdots romāns *The Cattle Express*, kas vēlāk tulkots latviešu valodā un izdevniecībā "Zvaigzne ABC" izdots ar nosaukumu "Lopu ekspresis" (2016). 2016. gadā ASV izdevniecība *Katherine Tegen Books* publicēja Kroshila romānu angļu valodā *The Cat King of Havana*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Toma Kreicberga blogs par finansēm un biznesu
Frīdrihs Moss

**Kārlis Frīdrihs Kristiāns Moss** (; dzimis , miris ) bija vācu/austriešu mineralogs.

Studējis ķīmiju, matemātiku un fiziku Hallē un Freibergā. Kopš 1802. gada darbojās Austrijā. Izveidojis Mosa skalu minerālu cietības raksturošanai.

## Ārējās saites
Lidija Doroņina-Lasmane

**Lidija Doroņina-Lasmane** (dzimusi **Lidija Lasmane** ) ir latviešu disidente, PSRS okupācijas laika pretošanās kustības dalībniece.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1925. gada 28. jūlijā Aizputes apriņķa Ulmales pagastā baptistu Lasmaņu ģimenē. 13 gadu vecumā kristījās Sakas baptistu draudzē. Pēc Otrā pasaules kara uzsāka mācības medmāsu skolā Rīgā. 1946. gada novembrī viņu pirmo reizi apcietināja kopā ar citiem ģimenes locekļiem par medikamentu un pārsienamo materiālu piegādi mežabrāļiem. 
1947. gada aprīlī Latvijas PSR Iekšlietu ministrijas karaspēka Kara tribunāls L. Lasmanei piesprieda ieslodzījumu uz 5 gadiem, tiesību ierobežojumus uz 3 gadiem, viņas tēvam Andrejam Lasmanim 10 gadus ieslodzījumā, bet mātei trīs gadus nosacīti. Ieslodzījumā Austrumurālu labošanas darbu nometnē (″Vosturallag″) Sverdlovskas apgabalā viņa saslima ar plaušu tuberkulozi. 1951. gadā viņa tika nometināta uz dzīvi Vorkutā, kur iepazinās ar savu nākamo vīru ģeologu Mihailu Doroņinu. Pēc Staļina nāves Lidijai Lasmanei atļāva atgriezties Latvijā, kur viņa dzīvoja pie sava brālēna Edvarda Lasmaņa Mežaparkā. 
  
1970. gadā viņu otro reizi apcietināja par aizliegtās literatūras lasīšanu un norakstu izplatīšanu. Latvijas PSR Augstākā tiesa piesprieda L. Doroņinai divus gadus cietumsoda par ″apzināti nepatiesu izdomājumu izplatīšanu, kuri diskreditē padomju valsts un sabiedrisko iekārtu″, ko viņa izcieta Dzegužkalna sieviešu cietumā Iļģuciemā Rīgā.

Trešo reizi apcietināta Andropova organizēto represiju laikā 1983. gada 6. janvārī līdz ar Jāni Rožkalnu, Gunāru Astru un Jāni Vēveri par "pretpadomju propagandu un aģitāciju". 
Latvijas PSR Augstākā tiesa 1983. gada augustā viņai piesprieda piecus gadus ieslodzījumā Mordvijas nometnēs un trīs gadus nometinājumā. Gorbačova organizētās Pārbūves laikā, 1987. gada 14. janvārī L. Doroņina tika atbrīvota no ieslodzījuma un vairākus mēnešus turēta nometinājumā Altaja novadā Sibīrijā.

1987. gada vasarā viņa atgriezās Latvijā. Pēc Latvijas Republikas neatkarības atgūšanas viņa atjaunoja pirmslaulības uzvārdu (Lasmane) un aktīvi darbojās Totalitārisma seku dokumentēšanas centrā.

## Atzinība
1994. gadā Doroņina-Lasmane tika apbalvota ar V šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, kuru saņemt atteicās, ko pamatoja ar to, ka kopā ar viņu to saņemšot vairāki VDK aģenti. 2019. gadā Doroņina-Lasmane saņēma Ministru kabineta balvu.

2017. gada novembrī pirmizrādi piedzīvoja Andreja Verhoutinska uzņemtā dokumentālā filma "Lidija", kurā Doroņina-Lasmane stāsta par savu skarbo dzīvesgājumu.

Doroņina-Lasmane 2018. gada septembrī tika pieteikta Nobela miera prēmijai, būdama viena no 320 kandidātiem.

2025. gada 28. jūlijā Doroņinu-Lasmani 100. dzimšanas dienā apsveica Latvijas prezidents Edgars Rinkēvičs. Šai jubilejai par godu  Latvijas Nacionālajā bibliotēkā tika atklāta izstāde "Lidija 100".

## Atsauces

## Ārējās saites
* Raidījuma "Viss notiek" saruna ar Lidiju Lasmani-Doroņinu
* Uz eņģeļu rokām - "Rīgas Laika" intervija
Siksts V

**Pāvests Siksts V** (dzimis **Feliče Pereti di Montalto** () , miris ) bija Romas pāvests no 1585. gada aprīļa līdz nāvei 1590. gadā.

Ticis ordinēts 1547. gadā, 1570. gadā kļuvis par kardinālu. Viņš ir pašlaik pēdējais no pāvestiem, kas pieņēmis Siksta vārdu, tiekot ievēlēts šajā amatā. Par pāvestu kļuva dažas dienas pēc priekšteča Gregora XIII nāves. Samazinājis Kardinālu kolēģiju līdz 70 kardināliem.

## Ārējās saites
Siksts III

**Pāvests Siksts III** (miris ) bija Romas bīskaps no 432. gada jūlija līdz nāvei 440. gadā un līdz ar to katolisma tradīcijā tiek uzskatīts par vienu no Romas pāvestiem.

Par pāvestu kļuva dažas dienas pēc priekšteča Celestīna I nāves. Sponsorējis nozīmīgu ēku celtniecības projektus Romā. Romas katoļu baznīcā Siksta III piemiņas diena ir 28. marts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ešlija Bensone

**Ešlija Viktorija Bensone** (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, modele un dziedātāja.

Pazīstama ar lomu ziepju operā *[[Days of our Lives]]* (2004–2007), seriālā "Īstvika" (*Eastwick*; 2009—2010), "Mazās, jaukās meles" (2010—2017) un filmā "Neprātīgās brīvdienas" (2012). Kino debitējusi 2004. gadā ar lomu filmā "Cik man gadu?!". Vēl filmējusies tādās filmās kā "Karsējmeitenes: Uzvara par katru cenu" (*Bring It On: In It to Win It*, 2007), "Hakeris" (*Ratter*, 2015), "Pikseļi" (2015), "Elviss un Niksons" (2016)

## Ārējās saites

*
Sentdžonsa

**Sentdžonsa** var būt:
* Sentdžonsa (Antigva un Barbuda) — pilsēta Antigvā un Barbudā;
* Sentdžonsa (Kanāda) — pilsēta Kanādā;
* Sentdžonsa — upe Floridā.
Sentdžonsa (Kanāda)

**Sentdžonsa** () ir pilsēta Ņūfaundlendas salā, Kanādā, Ņūfaundlendas un Labradoras provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta.

Pilsētas tiesības ieguvusi 1921. gadā. Dažkārt tiek uzskatīta par vecāko angļu dibināto pilsētu Ziemeļamerikā. Pilsētas iedzīvotāju skaits 2021. gadā sasniedza 110 tūkstošus, ar vairāk nekā 199,9 tūkstošiem iedzīvotāju Sentdžonsas aglomerācija (*St. John's Metropolitan Area*) ir 20. lielākā Kanādā un vislielākā provincē.

## Vēsture
Septiņu gadu kara pēdējā kauja Ziemeļamerikā (ASV plašāk pazīstams kā Franču un indiāņu karš) notika 1762. gadā Sentdžonsā. Pēc tam, kad franči gada sākumā negaidīti sagrāba pilsētu, briti atbildot uz to Signalhilas kaujā 15. septembrī uzvarēja francūžus, kuri bija spiesti kapitulēt un atdot pilsētu britu spēkiem pulkveža Viljama Amhērsta vadībā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Ginters Blobels

**Ginters Blobels** (, dzimis , miris ) bija vācu izcelsmes amerikāņu biologs, 1999. gada Nobela prēmijas fizioloģijā vai medicīnā laureāts par olbaltumvielu pētījumiem šūnā.

Dzimis Otrā pasaules kara laikā Lejassilēzijā, tomēr līdz ar Sarkanās armijas tuvošanos ģimene evakuējās uz Saksiju, kur Blobels uzaudzis. Ģimnāziju apmeklēja Freibergā, studēja Tībingenē. Kopš 1960. gadiem strādāja ASV.

Aktīvi iesaistījies Drēzdenes pilsētas atjaunošanā. Darbojās kompānijas *[[Nestlé]]* direktoru padomē.

## Ārējās saites

* Nobela prēmijas profils
Medrese

**Medrese** (, *madrasa*) ir arābu valodas vārds, ar kuru apzīmē jebkura veida izglītības iestādi. Rietumu pasaulē ar šo terminu saprot musulmaņu augstāko garīgo skolu. Tā var atrasties atsevišķā ēkā, bet nereti atrodas mošejas sānu ailē.

## Atsauces
Džovanna Amati

**Džovanna Amati** (; dzimusi  Romā, Itālijā) ir bijusī Formula 1 pilote, priekšpēdējā sieviete, kura piedalījusies kādā no sacensību oficiālajiem braucieniem. Ikviens no trim mēģinājumiem kvalificēties sacensībām ar Brabham komandu bija neveiksmīgs, netika pārvarēta pirmskvalifikācijas kārta.

Uzaugusi bagātā ģimenē, 1978. gadā tika nolaupīta, bet atbrīvota pret izpirkuma maksu&nbsp;— 800 milijonu liru.

## Karjera
Sacīkšu braucējas karjeru sāka Formula Abarth sacīkšu sērijā. No 1985.&nbsp;līdz 1986. gadam piedalījās Formula 3 sacensībās, bet no 1987.&nbsp;līdz 1991. gadam piedalījās Formula 3000 sacensībās. 1992. gadā kļuva par piekto sievieti, kura piedalījusies kādā no Formula 1 sacīkstēm.

## Formula 1 rezultāti
Martens Vulfs

**Martens Vulfs** (, miris 1586. gadā Rīgā) bija Rīgas monētu meistars (1571-1586), Volfenšildu dzimtas priekštecis.  

1557. gadā Livonijas ordeņa mestrs Heinrihs fon Gālens M. Vulfu iecēla par monētu uzraugu (*Müntz Wardeyn*).
1571. gada novembrī viņu iecēla par monētu meistaru (*Müntzmeister*) uz atlikušo mūžu. Šajā laikā Martens Vulfs no jauna uzcēla sabrukuma stāvoklī esošo Rīgas monētu kaltuvi. Zināms, ka šajā laikā atsākta monētu kalšana Rīgas brīvpilsētas naudas kaltuvē, bet  Doles pilī tika kaltas Livonijas hercogistes monētas (1572-1573).

## Literatūra
* Buchholtz A. Verzeichnis der rigaschen Münz — Wardeine und Münzmeister, von 1517-1705 / Mitteilungen aus dem Gebiete der Geschichte Liv-, Est- und Kurland. Riga, 1854. — Bd.7.- S. 458-459.
Hirske

**Hirske** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā, administratīvi pakļauta Sokolohirskas pilsētas padomei. Izvietojusies apgabala rietumdaļā Bilas upes krastos  no apgabala centra Luhanskas, ietilpst Alčevskas-Kadijivkas aglomerācijā (kopā  iedzīvotāju (2001)). Dibināta 1898. gadā kā ciemats **Hirske-Ivaņivka** *(Гірське-Іванівка)*, attīstījies kā akmeņogļu ieguves centrs. Pilsētas statuss piešķirts 1938. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Irmino

**Irmino** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā, pakļauta Kadijivkas pilsētas padomei. Izvietojusies apgabala rietumdaļā Luhaņas upes krastos  no apgabala centra Luhanskas, ietilpst Alčevskas-Kadijivkas aglomerācijā (kopā  iedzīvotāju (2001)).

## Vēsture
Apdzīvoto vietu kā **Petrivkas** ciemu 1808. gadā dibināja Poltavas guberņas izbēgušie dzimtļaudis. Ap 1900. gadu pārdēvēta par **Irmino**. 1910. gadā atvērta pirmā lielā šahta *Tsentralna-Irmine* *(Центральна-Ірміне)*, kurā 1935. gada 31. augustā Aleksejs Stahanovs ar palīgiem darba organizācijas uzlabojumu rezultātā vienas maiņas laikā 14 reizes pārpildīja tā laika izstrādes normu un kurā vēlāk aizsākās tā dēvētā «stahanoviešu kustība». 1936. gadā Irmino piešķirts pilsētas statuss, bet 1962. gadā iekļauta Kadijivkas pilsētā. 1977. gadā pilsētas statuss atjaunots, bet jau ar **Teplohirskas** nosaukumu. 2010. gadā pēc pilsētas iedzīvotāju referenduma atjaunots vēsturiskais nosaukums.

## Atsauces
Stetoskops

**Stetoskops** ir akustisks instruments, kas palīdz sadzirdēt cilvēka vai dzīvnieka orgānu darbību, tādu, kā sirds toņi, elpošana, zarnu peristaltika. To izmanto medicīnā diagnostiskiem nolūkiem. Ierīce sastāv no vienkāršas vai dubultas galvas, diafragmas, vienkanāla vai divkanālu caurules un auss uzgaļiem. Elektroniskais modelis savukārt ļauj pastiprināt skaņas signālu un piedāvā ekrānu, kurā  redzams  sirdsdarbības jeb elpošanas kustību radītu skaņu grafisks attēlojums. Daži elektroniskie stetoskopi iekļauj speciālas datorprogrammas, kas saglabā iegūto ierakstu un analizē auskultācijas rezultātus.

## Vēsture

Pirmo akustisko stetoskopu izgudroja franču ārsts Renē Laeneks (*René Théophile Laennec 1781-1826*) 1816.gadā, strādājot Parīzes slimnīcā *Necker-Enfants Malades*. Tam bija vienkāršas koka caurules izskats, bet darbības princips neatšķīrās no kopš 17.gadsimta pazīstamās "auss trompetes". Balstoties uz savu pieredzi plaušu un sirds izklausīšanā, Laeneks publicēja *Traité de l'auscultation médiate, et des maladies des poumons et du coeur* (1837). 1840.gadā angļu ārsts Goldings Bērds (*Golding Bird 1814–1854*) aprakstīja stetoskopu ar elastīgu pagarinājumu, ko viņš bija izmantojis. Tomēr arī šī ierīce bija domāta tikai vienai ausij. 1851.gadā īru ārsts Artūrs Līrds (*Arthur Leared 1822-1879*) izgudroja stetoskopu ar diviem auss uzgaļiem, ko pirmo reizi plašai sabiedrībai atklāja Londonas Lielajā izstādē. Tā dizainu gadu vēlāk pilnveidoja ņujorkietis Džordžs Kamans (George Cammann) lai uzsāktu tā komerciālo ražošanu. Kamana stetoskops bija praktiski tāds, kādu to pazīst mūsdienās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Auzas (ģints)

**Auzas** (*Avena*) ir graudzāļu dzimtas ģints. Viengadīgi lakstaugi ar stāvu stublāju (stiebru). Lapas raupjas, to makstis gandrīz līdz pamatam šķeltas, bez austiņām. Ziedi vārpiņā parasti pa 2 - 5, vārpiņas sakārtotas plašā skarā. Ģintī ir 25 tuvu radniecīgas sugas, kas izplatītas Vidusjūras apgabalā, kultivētas, pēc tam pārgājušas savvaļā visā ziemeļu puslodes mērenajā joslā un tropu joslas kalnos.

Latvijā savvaļā konstatētas Vēja auza (*A. fatua* L.) - adventīva (ievazāta) suga, kā nezāle  tīrumos, ceļmalās, dzelzceļa malās un Velna auza (*Avena strigosa* Schreb.) - nezāle, kas līdz 20. gs. 60. gadiem auga gandrīz visā Latvijā. tagad gandrīz izzudusi.  

Latvijā izsenis kultivēta sējas auza (*A. sativa*), kuru izmanto gan lopbarībai, gan pārtikā.

Pasaulē kultivētas aizvien tiek piecas sugas. Tās ir sējas auzas, Etiopijas auzas (*A. abyssinica*), Bizantijas auzas (*A. byzantina*), kailauzas (*A. nuda*) un velnauzas (*A. strigosa*).

Šajā ģintī ietilpst arī šādas sugas:
* akotainās auzas (*Avena barbata*),
* īsgraudu auzas (*Avena brevis*),
* Ķīnas auzas (*Avena chinensis*),
* ložņājošās auzas (*Avena prostrata*),
* Marokas auzas (*Avena maroccana*),
* Mērfija auzas (*Avena murphyi*),
* vējauzas (*Avena fatua*),
* Volgas auzas (*Avena volgensis*),
* *[[Avena aemulans]]*,
* *[[Avena clauda]]*,
* *[[Avena eriantha]]*,
* *[[Avena longiglumis]]*,
* *[[Avena saxatilis]]*,
* *[[Avena sterilis]]*,
* *[[Avena vaviloviana]]*,
* *[[Avena ventricosa]]*.
Martins Vulfs

**Martins Vulfs** (, dzimis ap 1593. gadu, miris 1633. gada 1. martā) bija Rīgas monētu meistars no 1615. līdz 1633. gadam.

## Dzīvesgājums
Rīgas monētu meistara Henriha Vulfa dēls. Poļu—zviedru kara laikā 1606. gadā viņš kļuva par Rīgas zeltkaļu cunftes meistaru, bet 1615. gada 21. jūlijā tika iecelts par Rīgas monētu kaltuves meistaru. Sākotnēji Rīgas birģermeistars un Rīgas rāte monētu kaltuvi ar visiem tās instrumentiem M. Vulfam izīrēja uz trīs gadiem. Vēlākos gados monētu meistara darbības termiņš tika pagarināts. Monētu meistara pienākumos ietilpa noteikta svara un kvalitātes monētu kalšana, precīzu rēķinu uzturēšana, nepieciešamo materiālu iepirkšana. Monētu meistars bija atbrīvots no pilsētnieka pienākumiem un algā saņēma 100 pusgrašu par katru izkalto sudraba mārku.

Pēc Rīgas ieņemšanas 1627. gadā Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs Martinam Vulfam piešķīra Rīgas jezuītiem atņemto Mazjumpravas muižu ar plašu teritoriju līdz Ķīšezeram, kā arī zemes Pārdaugavā līdz pat Torņakalnam.

Pēc viņa nāves Mazjumpravas muižu 1636. gadā pārdeva Rīgas pilsētai par septiņiem tūkstošiem dālderu, bet Lieljumpravas muižu par 12 440 dālderiem Zviedru Vidzemes komisāram Heinriham Štrubergam (vēlākajam baronam Kronšternam).

## Atsauces
Heinrihs Volfenšilds

**Heinrihs Volfenšilds** (dzimis: *Wolff*, pēc nobilitēšanās: *Wolffenschild*, , miris 1659. gada 27 oktobrī) bija Rīgas monētu meistars (1633-1659) Zviedru Vidzemes laikā.

## Dzīvesgājums
H. Volfenšilds bija jaunākais dēls Rīgas monētu meistara Henriha Vulfa (1586-1609) un Ursulas Markvardes (*Ursula Marquard*) ģimenē. 1623. gadā strādājis  par Zviedrijas karalisko faktoru un vēlākos gados par *Salberget* sudraba kaltuves inspektoru Zviedrijā. ap 1630. gadu Heinrihs atgriezās Rīgā, kad no kāda Zigmunda Bekera (*Sigmund Becker*) iegādājas Reolas muižu (*Gross-Rewold*) Igaunijā. 

1631. gadā Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs uzdāvināja Heinriham Vulfam Lielvārdes pilsnovadu ar visām muižām (*Gut Lennewarden*, *Ringmoise* un *Askemoise*). 1633. gada 30. augustā Heinrihs tika iecelts par Rīgas monētu meistaru. 1646. gada 17. oktobrī H. Vulfu uzņēma Zviedrijas muižnieku kārtā ar dzimtas uzvārdu Volfenšilds.

H. Volfenšilds mira 1659. gada 27. oktobrī un ir apbedīts Rīgas Svētā Pētera baznīcā. Lielvārdes baznīcā pa kreisi no altāra savulaik ir atradies H. Volfenšilda portrets ar parakstu: *primus acquirens hujus feudi Lennewad: anno 1631. die 21. mensis Junii*.

## Atsauces
Ziemeļkaukāza federālais apgabals

thumb|250px|Ziemeļkaukāza federālā apgabala atrašanās vieta
**Ziemeļkaukāza federālais apgabals** ir viens no Krievijas federālajiem apgabaliem. Tas atrodas Krievijas Federācijas dienvidrietumos. Sākotnēji izveidots daudz plašākā teritorijā 2000. gada 13. maijā, bet jau 2000. gada 21. jūnijā pārdēvēts par Dienvidu federālo apgabalu.

Atkārtoti izveidots 2010. gada 19. janvārī, atdalot Ziemeļkaukāza republikas un Stavropoles novadu no Dienvidu federālā apgabala. Tas aizņem 170 439 km2 lielu platību un tajā dzīvo 9 590 085 iedzīvotāju (2014). Apgabala teritorijā atrodas 56 pilsētas.

## Administratīvais iedalījums
right|thumb|250px|Krievijas Federācijas subjekti ZK federālajā apgabalā
Pavisam Ziemeļkaukāza federālajā apgabalā ir 7 federācijas subjekti - 6 republikas un 1 novads. Apgabala platība ir 1,0% no Krievijas Federācijas platības.

**Republikas** 
* Dagestāna (1)
* Ingušija (2)
* Kabarda-Balkārija (3)
* Karačaja-Čerkesija (4)
* Ziemeļosetija (5)
* Čečenija (7)

**Novads**
* Stavropoles (6)

## Iedzīvotāji
Pēc 2014. gada datiem Dienvidu federālajā apgabalā dzīvoja 9 590 085 iedzīvotāji, kas ir 6,68 % no visas Krievijas Federācijas iedzīvotāju skaita.

**Nacionālais sastāvs**:
* Krievi — 2 854 040 (30,26 %)
* Čečeni — 1 335 857 (14,17 %)
* Avāri — 865 348 (9,18 %) 
* Dargi — 541 552 (5,74 %)
* Kabardieši — 502 817 (5,33 %)
* Osetīni — 481 492 (5,11 %)
* Kumiki — 466 769 (4,95 %)
* Inguši — 418 996 (4,44 %)
* Lezgīni — 396 408 (4,2 %)
* Karačaji — 211 122 (2,39 %) 
* Armēņi — 190 825 (2,02 %)
* Laki — 166 526 (1,77 %)
* Azerbaidžāņi — 155 394 (1,65 %) 
* Tabasarani — 127 941 (1,36 %)
* Balkāri — 110 215 (1,17 %)
* Nogajieši — 82 026 (0,87 %)
* Čerkesi — 61 409 (0,65 %)
* Ukraiņi — 42 431 (0,45 %)
* Abazīni — 41 037 (0,44 %) 
* Grieķi — 37 096 (0,39 %)
* Čigāni — 36 465 (0,39 %)
* Turki — 31 040 (0,33 %)
* Aguli — 29 979 (0,32 %)
* Rutuli — 29 413 (0,31 %)
* Tatāri — 22 541 (0,24 %)
* Gruzīni — 19 696 (0,21 %) 
* nenorāda etnisko piederību — 63 022 (0,67 %)
* citi — 170 391 (1,81 %)
 
**Lielākās pilsētas**
* Mahačkala
* Stavropole
* Groznija
* Vladikaukāza
* Naļčika
* Hasavjurta
* Pjatigorska
* Derbenta
* Kislovodska
* Čerkeska
Kreminna

**Kreminna** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā, Kreminnas rajona centrs. Izvietojusies apgabala rietumos, Krasnas upes krastos netālu no tās ietekas Siverskijdonecā. Kreminnas pilsētas padomei pakļauti Žitļivkas, Kuzmines, Stara Krasņankas un Červona Dibrovas ciemi.

## Vēsture
Apdzīvoto vietu kā slobodu 1679. gadā dibinājuši Donas kazaki. 1688. gadā slobodā izvietojās viena no Izjumas kazaku pulka sotņām. No 19. gadsimta sākuma līdz 20. gadsimta sākumam te bāzējās Hluhivas kazaku pulks un apdzīvoto vietu sauca par **Novohluhivu** *(Новоглухів)*. 1825. gadā Novohluhivas apkaimē tika uzietas akmeņogļu iegulas, bet to rūpnieciska apguve tika uzsākta tikai 1893. gadā. 1932. gadā Kreminnas mežā tika izveidots nacionālais rezervāts, bet 1938. gadā Kreminnai piešķirts pilsētas statuss. Mūsdienās mašīnbūves un pārtikas rūpniecības centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Krievijas Federācijas federālie apgabali

thumb|300px|Sākotnējie Krievijas Federācijas federālie apgabali (2000-2010). 1. - Centrālais, 2. - Dienvidu, 3. - Ziemeļrietumu, 4. - Tālo Austrumu, 5. - Sibīrijas, 6. - Urālu, 7. - Volgas federālais apgabals 
**Krievijas Federācijas federālie apgabali** () ir Krievijas Federācijas teritoriāli-administratīvās vienības tiešas prezidenta pārvaldes nodrošināšanai, kuras izveidoja neilgi pēc Vladimira Putina iecelšanas par Krievijas prezidentu 2000. gada 13. maijā saskaņā ar dekrētu "Par Krievijas Federācijas Prezidenta pilnvaroto pārstāvi federālajā apgabalā".

Federālos apgabalus pārvalda Krievijas prezidenta iecelti pilnvarotie pārstāvji. Katrā federālajā apgabalā ietilpst Krievijas Federāciju izveidojušo teritoriālo vienību (republiku, novadu, apgabalu) grupas.

## Vēsture
Sākotnēji tika izveidoti septiņi federālie apgabali, bet 2010. gada 19. janvārī prezidents Dmitrijs Medvedevs pēc Otrā Čečenijas kara oficiāla noslēguma izveidoja astoto federālo apgabalu - Ziemeļkaukāza federālo apgabalu. 2011. gadā prezidents Medvedevs ierosināja izveidot atsevišķu Galvaspilsētas federālo apgabalu Maskavas apkārtnē, kas tomēr netika īstenots.  
2014. gadā pēc Krimas aneksijas prezidents Putins izveidoja devīto federālo apgabalu - Krimas federālo apgabalu, bet 2016. gada 28. jūlijā ar prezidenta Putina lēmumu Krimas federālo apgabalu likvidēja un pievienoja Dienvidu federālajam apgabalam. Starptautiski Krimas aneksija netiek atzīta.
2018. gadā Burjatijas republiku un Aizbaikāla novadu pievienoja Tālo Austrumu federālajam apgabalam.

## Federālie apgabali (2018)
[thumb|center|600px|Krievijas Federācijas federālie apgabali pēc [Krimas aneksijas (2018)]]

## Skatīt arī
* Krievijas administratīvais iedalījums

## Atsauces
750. gads

**750. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.

## Notikumi

### Nezināms datums
* 25. janvāris — abāsīdi kaujā mūsdienu Irākas ziemeļos sakāva umajādus un nogalināja lielāko daļu no umajādu dzimtas pārstāvjiem.
* 6. augusts — tika nogalināts pēdējais umajādu kalifs Marvans II. Rezultātā beidza pastāvēt Umajādu kalifāts. Tās vietā izveidojās Abāsīdu kalifāts.

## Dzimuši
* 25. janvāris — Leons IV, Bizantijas imperators no 775. līdz 780. gadam (miris 780. gadā)
* Leons III, Romas pāvests no 795. līdz 816. gadam (miris 816. gadā)

## Miruši
* 6. augusts — Marvans II, umajādu kalifs (dzimis 688. gadā)
835. gads

**835. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.

## Notikumi

### Nezināms datums
* Romas pāvests Gregors IV aizsāka tradīciju 1. novembrī atzīmēt Visu svēto dienu.
* Bernārs no Septimanijas atkārtoti kļuva par Barselonas grāfu.

## Dzimuši

## Miruši
* 22. aprīlis — Kūkai, budistu mūks Japānā, Šingonas budisma dibinātājs
838. gads

**838. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.

## Notikumi
* 22. jūlijs — notika Anzenas kauja starp Bizantiju un Abāsīdu kalifātu.
* augusta vidus — abāsīdi iekaroja vienu no lielākajām bizantiešu pilsētām Amorionu.

### Nezināms datums
* Loiderihs kļuva par Brēmenes bīskapu.

## Dzimuši

## Miruši
* 13. decembris — Pepins I, Akvitānijas karalis (dzimis 797. gadā)