open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Monocīti

**Monocīti** ir viens no leikocītu jeb balto asins šūnu veidiem. Monocīti ir lielākie leikocīti. Tie pieder pie nespecifiskās imūnās sistēmas daļas visiem mugurkaulniekiem, ieskaitot zīdītājus (arī cilvēkus), putnus, rāpuļus un zivis. Monocītiem ir amēbveida forma un to citoplazma ir bagāta ar dažādām granulām. To kodols ir pupveida un nesegmentēts, tādēļ monocītus pieskaita pie mononukleārajiem leikocītiem. Monocīti veido 2-10% no visiem leikocītiem cilvēka ķermenī. To galvenā funkcija ir imunitātes nodrošināšana. Saņemot iekaisuma signālmolekulas, tie virzās uz iekaisuma perēkli (8-12h) un diferencējas lielākoties par makrofāgiem un dendrītiskajām šūnām. Puse no monocītiem atrodas liesā.

## Uzbūve
Monocītu diametrs ir 18-20&nbsp;µm. Kodola forma visbiežāk ir pupveida. Kodols satur, galvenokārt, eihromatīnu tāpēc monocītu kodols ir gaišāks par pārējo leikocītu kodolu, un vienā kodola pusē parasti ir dziļš iespiedums, kurā ir Goldži komplekss ar lielu transportpūslīšu daudzumu un centriolas. Citoplazmā ir daudz brīvo ribosomu un lizosomu. Histoloģiskajos preperātos ar hematoksilīnu un eozīnu monocītiem ir bazofila citoplazma.

## Funkcija
Uztverot dažādas signālmolekulas, piemēram, leikotriēnu B4, monocīti virzās cauri kapilāru sienai uz iekaisuma perēkli, kur pārvēršas par aktīviem makrofāgiem. Šī pārveršanās arī ir vienīgā monocītu funkcija. Asinīs monocīti pavada ne vairāk kā 3 dienas.

Monocīti var pārversties vairākos makrofāgu paveidos:

1)      makrofāgi – pārsvarā atrodas saistaudos

2)      osteoklasti – atrodas kaulaudos, veidojās saplūstos vairākiem Mo. Tie piedalās kaula augšanas un noārdīšanas procesos.

3)      Kupfera šūnas – atrodas aknās.

4)      Mikrogliocīti – atrodas centrālajā nervu sistēmā

5)      Langerhansa šūnas - atrodas ādā un elpceļos.

Visas šīs šūnas apvieno monocītu-makrofāgu sistēmā.

### Makrofāgi
Monocītiem pārveršoties par makrofāgiem, palielinās šūnu izmērs, lizosomu, graudainā endoplazmatiskā tīkla un Goldži kompleksa izmēri, kā arī uz plazmolemmas parādas daudz receptoru. No kuriem svarīgākie ir MHC-I un MHC-II.

Makrofāgi savukārt pēc tam var aktivēties, uztverot mikrobu un audu sabrukšanas vielas. Aktīviem makrofāgiem ir daudz lizosomu, pie plazmolemmas ārējās virsmas ir imūnglobulīnu receptori, kuri piesaista antigēnus, kas nosegti ar opsonīniem.

Makrofāgu funkcijas ir fagocitoze, bioloģiski aktīvo vielu sekrēcija un antigēnu prezentēšana limfocītiem, lai tādējādi vēlāk veidotu antivielas un imūnreakcija sastopoties atkārtoti ar antigēnu notiktu straujāk.

## Atsauces
Džons Viklifs

**Džons Viklifs** (; dzimis 1331. gadā, miris 1384. gada 31. decembrī) bija angļu teologs, sholastikas filozofs un Oksfordas Universitātes pasniedzējs. Viklifs tiek uzskatīts par pirmo baznīcas reformatoru.

## Biogrāfija
Džons Viklifs dzimis Hipsvelas ciemā, Jorkšīrā. Sākotnējo izglītību ieguvis netālu no savas mājvietas, Viklifs iestājās Oksfordas Universitātē, kur ieguva teoloģijas bakalaura un vēlāk (1372) arī doktora grādu. 1377. gadā pāvests Gregors XI izdeva bullu, kurā nosodīja Viklifa mācību. Tālākās represijas pārtrauca Gregora XI nāve 1378. gadā. 1380. gadā Viklifu izslēdza no universitātes mācībspēku sastāva. 1382. gadā Kenteberijas arhibīskapa sasauktā sinode nolādēja Viklifa 24 tēzes. 10 tēzes tika atzītas par ķecerībām, 14 - par maldiem.

1384. gada 28. decembrī Viklifu piemeklēja insults un viņš nomira trīs dienas vēlāk. 1415. gada 4. maijā Konstancas koncilā Viklifu pasludināja par ķeceri un viņa darbus aizliedza. Viņa mirstīgās atliekas tika izraktas un sadedzinātas.

## Galvenā mācība
Studējot Svētos rakstus un pirmo kristiešu filozofu, kā Augustīna darbus, Viklifs nonāca pie atziņas, kas viss, kas nav atrodams Svētajos rakstos vai arī nav to dabiskas sekas, ir noraidāms. Tādējādi viņš noraidīja baznīcas tradīcijas pielīdzināšanu Svētajiem rakstiem.

Viklifs aizstāvēja viedokli, ka vienīgi kristīgā baznīca ir izredzēto draudze un hierarhiskajai vadībai (pāvestiem, kardināliem) nedrīkst būt tiesisku pretenziju uz vadību šajā baznīcā. Viņš arī uzskatīja, ka baznīcas imunitāte pret pasaulīgās valdības kontroli un aizrādījumiem ir amorāla pozīcija, tādējādi atsakoties no pāvesta virsvaldības.

Vadoties no filozofiskiem apsvērumiem, Viklifs noraidīja baznīcas mācību par transsubstanciāciju - dogmu, kas bija formulēta 1215. gada Laterāna koncilā, par to, ka maizes un vīna substances eiharistijā tiek iznīcinātas un to vietā nāk Kristus miesas un asins substances. Viņš uzskatīja, ka šāda iznīcināšana nevar norisināties, jo arī maize un vīns ir Dieva radītas substances.

Pēc Viklifa iniciatīvas tika veikts Bībeles tulkojums angļu valodā (Jaunās Derības tulkojums pabeigts 1380. gadā, Vecās Derības - dažus gadus vēlāk). Nav gan zināms, vai arī pats Viklifs piedalījies tulkošanā.

## Atsauces

## Ārējās saites
SKS 44. ekspedīcija

**SKS 44. ekspedīcija** (*Экспедиция МКС-44*; *Expedition 44* jeb *ISS-44*) bija Krievijas, ASV, Eiropas un Japānas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2015. gada jūnija līdz septembrim.

## Apkalpe

Sākotnēji komandiera vieta bija paredzēta Jurijam Lončakovam, bet 2013. gada septembrī viņš atstāja kosmonautu vienību, saņemot darba piedāvājumu *[[Gazprom]]*.

Pēc kravas kuģa *[[Progress M-27M]]* neveiksmīgās palaišanas 2015. gada 28. aprīlī tika nolemts aizturēt nākamos kosmosa kuģu startus, līdz netiks noskaidrots kļūmes cēlonis. *Sojuz TMA-15M* bija jāatgriežas uz zemi maijā (šajā brīdī sāktos 44. ekspedīcija), bet tā nolaišanos pārcēla par mēnesi, jo nākamais kuģis *[[Sojuz TMA-17M]]* startētu tikai jūlija beigās.

## Iziešanas atklātā kosmosā

## Atsauces

## Ārējās saites

* 44. ekspedīcija NASA mājas lapā  
* 43./44. ekspedīcija Energija mājas lapā  
* 44./45. ekspedīcija Energija mājas lapā
Armiju grupa

[thumb|''[NATO* apzīmējums armiju grupai.]]
*'Armiju grupa** (; ) ir viena no lielākajām [[militārā organizācija|militārajām formācijām]] sauszemes karaspēka struktūrā, ko parasti veido vismaz divas vai vairākas [[armija (bruņotie spēki)|armijas]]. 

[[Otrais pasaules karš|Otrā pasaules kara]] laikā [[Vērmahts|Vērmahta]] armiju grupas dēvēja par **karaspēka grupām** (), bet līdzīgus [[Sarkanā armija|Sarkanās armijas]] veidojumus par **frontēm''' (). Vēsturiski armiju grupas kā militāras formācijas ir izmantotas relatīvi maz, jo tās parasti sevī ietver salīdzinoši milzīgus karavīru skaitliskos apjomus — no 400 000 līdz 1 miljonam karavīru. Līdz ar to armiju grupas ir izmantotas vienīgi abos pasaules karos, kad mobilizēto karavīru skaita pieaugums prasīja izveidot apjomīgākas militārās formācijas.

Armiju grupas parasti komandē piecu zvaigžņu ģenerāļi jeb feldmaršali (maršali, ģenerālfeldmaršali u.tml.).

## Skatīt arī
* Militārā organizācija

## Atsauces
Gramzdas draudzes novads

thumb|270px|Gramzdas draudzes novads ar vāciskajiem vietvārdiem (1854).
**Gramzdas draudzes novads** () bija administratīva vienība Kuldīgas virspilskunga iecirknī, pēc 1818. gada Kurzemes guberņas Aizputes pilskunga iecirknī, vēlāk Aizputes apriņķī, pēc tam Liepājas apriņķī.

Mūsdienās Gramzdas draudzes novada teritorija iekļauta Dienvidkurzemes novada Gramzdas, Kalētu un Virgas pagastā.

Attēls:Gramzdas baznīca.jpg|Gramzdas baznīca 20. gs. sākumā
Gramsdische Kirchspiel 1770.jpg|Gramzdas draudzes novads (*Gramsdische Kirchspiel*, 1770)
Attēls:Gramzdas draudzes novads 1859.jpg|Gramzdas draudzes novads (1859)


## Muižas Gramzdas draudzes novadā (1841)


Kalētu pamatskola.jpg|Dižkalētu muižas kungu māja


## Atsauces
Ørsted (pavadonis)

***Ørsted*** (*Oersted*) ir Dānijas pirmais Zemes mākslīgais pavadonis. Tas palaists 1999. gada februārī. Paredzēts Zemes magnētiskā lauka pētniecībai.
Nosaukts 19. gadsimta Dānijas zinātnieka Hansa Kristiana Ersteda vārdā, kas 1820. gadā atklāja elektromagnētismu.

*Ørsted* palaists  10:29:55 UTC ar nesējraķeti *[[Delta II]]* *7920-10* (lidojums *D267*) no Vandenberga Gaisa spēku bāzes. Tā bija sekundārā krava ASV eksperimentālam pavadonim *[[ARGOS]]*.

*Ørsted* vēl joprojām darbojas (saskaņā ar informāciju 2014. gada februārī), un no tā tiek saņemti zinātniskie dati.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ørsted Geomagnetic Mission ESA 
* Ørsted (Oersted) Gunter's Space Page
Olga Suhareva

**Olga Suhareva** (; dzimusi  Orenburgā) ir Krievijas šahiste. Divkārtēja Pasaules čempionātu korespondencšahā (2002—2006, 2007—2010) uzvarētāja. ICCF lielmeistare (LGM, 2006) un starptautiskais meistars (IM, 2014).

## Biogrāfija
Šahu iemācījis spēlēt tēvs, vēlāk trenējusies Orenburgas Pionieru pilī. 1979. gadā sešpadsmit gadu vecumā uzvarējusi Krievijas sporta biedrības "Spartaks" jauniešu šaha čempionātā, kā arī pirmo reizi kļuvusi par Orenburgas apgabala sieviešu šaha čempioni. Vēlākajos gados vēl desmit reizes bijusi pirmā Orenburgas apgabala šaha čempionātos sievietēm. 1980. gadā iestājusies Orenburgas politehniskajā institūtā, kur apguvusi inženiera mehāniķa specialitāti. Studiju gados pirmo reizi piedalījusies korespondencšaha turnīros. 1993. gadā Volgogradā uzvarējusi Krievijas šaha kausā sievietēm.

Kopš 1997. gada nopietnāk pievērsusies korespondencšaham. Uzvarējusi Krievijas sieviešu korespondencšaha čempionātā (1997-1999). Divas reizes uzvarējusi Pasaules čempionātos korespondencšahā sievietēm: 7. čempionātā (2002—2006) un 8. čempionātā (2007—2010).

Kopš 1996. gada strādā par šaha treneri. Divu bērnu māte.

## Atsauces

## Ārējās saites
Œ

200px|thumb|Burts "Œ"
**Œ** (**œ**) ir grafēma un ligatūra, ko veido burti "o" un "e". Viduslaiku un agrīnajā latīņu valodā burts tika izmantots, lai apzīmētu grieķu valodas divskani *οι*, un šādi tas tiek izmantots arī mūsdienu angļu un franču valodā. Franču valodā ligatūra tiek izmantota ne tikai no latīņu valodas aizgūtos vārdos, bet arī citos. "Œ" arī tiek izmantots sennorvēģu valodas mūsdienu ortogrāfijā, kā arī Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā, lai apzīmētu zemi vidēju noapaļotu patskani. Angļu runoloģijā "œ" izmanto, lai translitētu rūnu rakstu zīmi odālu (16x16px), tāpēc šo burtu reizēm dēvē līdzīgi par **otelu** vai **etelu** (no *ēðel* — 'īpašums, senču mājas'). Mūsdienu britu angļu valodā bieži burta "œ" vietā tiek izmantots "o" un "e" atsevišķi, un ir tieksme izvairīties no ligatūras lietošanas, piemēram, vārdā *diarrhoea* (*diarrhœa*). Līdzīgi tiek darīts ar burtu *Æ* (*æ*).

## Atsauces

## Ārējās saites
Marks Madio

**Marks Madio** (; dzimis  Renazē) ir bijušais profesionālais Francijas šosejas riteņbraucējs, divkārtējs Parīze—Rubē uzvarētājs. Viņš piedalījās arī individuālajā braucienā 1980. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. 1994. gadā viņš beidza sportista karjeru un šobrīd ir ** komandas sporta direktors.

2008. gadā viņš saņēma Goda Leģiona ordeni. To pasniedza tābrīža prezidents Nikolā Sarkozī Elizejas pilī Parīzē.

Viņam ir jaunākais brālis Ivons Madio, kas arī bija profesionāls riteņbraucējs un Francijas čempions.

## Atsauces

## Ārējās saites

*  

* Oficiālie ''Tour de France'' rezultāti
* ''Cycling Hall of Fame''
Irina Perevertkina

**Irina Perevertkina** (; dzimusi  Maskavā) ir Krievijas šahiste. Pasaules čempionāta korespondencšahā (2011—2014) uzvarētāja. ICCF lielmeistare (LGM, 1998) un starptautiskais meistars (IM, 2014).

## Biogrāfija
1985. gadā beigusi Maskavas 905. vidusskolu. 1991. gadā beigusi Maskavas valsts tehnisko universitātes mašīnbūves tehnoloģiju fakultāti. 2010. gadā aizstāvējusi maģistra grādu Krievijas valsts fiziskās kultūras, sporta, jaunatnes un tūrisma universitātē. Precējusies, divu bērnu māte. Kopš 1985. gada strādā par treneri un šaha nodaļas vadītāju Maskavas sporta skolā "Orienta". Daudzus gadus pilda Maskavas pilsētas šaha federācijas bērnu un jaunatnes komisijas priekšsēdētājas pienākumus.

Viena no labākajām Krievijas korespondencšahistēm. Ar korespondencšahu sākusi nodarboties skolas sestajā klasē, vēl pēc diviem gadiem piedalījusies savā pirmajā starptautiskajā turnīrā. Uzvarējusi 9. Pasaules čempionātā korespondencšahā sievietēm (2011—2014) un 10. Pasaules čempionātā korespondencšahā sievietēm  (2014–2017).

## Atsauces

## Ārējās saites
Alesandra Rīglere

**Alesandra Rīglere** (; dzimusi  Modēnā) ir Itālijas šahiste. Pasaules čempionāta korespondencšahā (2000—2005) uzvarētāja. ICCF lielmeistare (LGM, 2005) un starptautiskais meistars (IM, 2005).

## Biogrāfija
Šahu sākusi spēlēt studiju gados Modēnas universitātē. Kļuvusi par četrkārtējo Itālijas čempioni šahā sievietēm (1994, 1995, 1996, 1998). Pārstāvējusi Itālijas izlasi Pasaules šaha olimpiādē 1996. gadā un Eiropas komandu šaha čempionātā 1997. gadā.

Vēlāk nopietni pievērsusies korespondencšaham. Uzvarējusi 6. Pasaules čempionātā korespondencšahā sievietēm (2000—2005).

Pēc profesijas ir ķīmiķe. Profesore Modēnas augstākajā mākslas skolā "Venturi". 2007. gadā apbalvota ar Itālijas ordeni "Par nopelniem Itālijas republikas labā" ().

## Atsauces

## Ārējās saites

*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
Kalncempji

**Kalncempji**, agrāk arī **Cempji**, ir ciems Alūksnes novada Kalncempju pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta dienviddaļā pie autoceļa V396 18&nbsp;km no novada centra Alūksnes un 196&nbsp;km no Rīgas. Kalncempjos atrodas pagasta pārvalde, bibliotēka, feldšeru vecmāšu punkts, veikals.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies pēc 2. pasaules kara, apbūvēta galvenokārt ar Līvānu tipa mājām, kā arī divām, lielākoties neapdzīvotām, daudzdzīvokļu mājām.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Forbes 100 slavenības

**''Forbes'' 100 slavenības** (angļu: *Forbes Celebrity 100*) ir ikgadējs saraksts, ko apkopo žurnāls *[[Forbes]]*. Šāds saraksts tiek veidots kopš 1999. gada. Saraksta mērķis ir uzskaitīt 100 visspēcīgākās slavenības pa publicēto gadu. Faktori, kas tiek ņemti vērā, ietver ienākumus, *[[Google]]* meklēšanas rezultātus, fanu bāzes, ieskaitot klipus un žurnālu vākus.

## Uzskaitījums

### 2014
Par 2014. gada slavenību Nr.1 tika atzīta dziedātāja Bejonse Noulza.

### 2013
Par 2013. gada slavenību Nr.1 tika atzīta TV seja, personība Opra Vinfrija.

### 2012
Par 2012. gada slavenību Nr.1 tika atzīta dziedātāja un aktrise Dženifere Lopesa.

### 2011
Par 2011. gada slavenību Nr.1 tika atzīta dziedātāja Lady Gaga.

### 2010
Par 2010. gada slavenību Nr.1 tika atzīta TV seja, personība Opra Vinfrija.

### 2009
Par 2009. gada slavenību Nr.1 tika atzīta aktrise Andželīna Džolija.

### 2008
Par 2008. gada slavenību Nr.1 tika atzīta TV seja, personība Opra Vinfrija.

### 2007
Par 2007. gada slavenību Nr.1 tika atzīta TV seja, personība Opra Vinfrija.

### 2006
Par 2006. gada slavenību Nr.1 tika atzīta aktieris Toms Krūzs.

### 2005
Par 2005. gada slavenību Nr.1 tika atzīta TV seja, personība Opra Vinfrija.

### 2004
Par 2004. gada slavenību Nr.1 tika atzīta aktrieris Mels Gibsons.

### 2003
Par 2003. gada slavenību Nr.1 tika atzīta aktrise Dženifere Anistone.

### 2002
Par 2002. gada slavenību Nr.1 tika atzīta dziedātāja Britnija Spīrsa.

### 2001
Par 2000. gada slavenību Nr.1 tika atzīta aktieris Toms Krūzs.

### 2000
Par 2000. gada slavenību Nr.1 tika atzīta aktrise Džūlija Robertsa.

### 1999
Par 1999. gada slavenību Nr.1 tika atzīts basketbolists Maikls Džordans.

## Atsauces
Zigurds Mežavilks

**Zigurds Mežavilks** (dzimis , miris ) bija latviešu sporta fotogrāfs un žurnālists.

## Biogrāfija
Zigurds Mežavilks dzimis Bauskas apriņķa Svitenes pagastā 1926. gada 22. martā zemnieku ģimenē. 

Skolas gados sācis nodarboties ar šaušanas sportu. Pēc tēva nāves māte ar abiem dēliem Zigurdu un Uģi (vēlāk pazīstamu mākslinieku) pārcēlās uz Liepājas apriņķi, bet sākoties Otrajam pasaules karam, uz Krieviju. 

Zigurds brīvprātīgi iestājies Sarkanās armijas 201. Latviešu strēlnieku divīzijā, mācījies Militārajā skolā. Kaujās guva nopietnu ievainojumu, bija kājas protēze. . 

Pēc kara no 1945. līdz 1953. gadam strādājis par skolotāju Rīgā. 

Pievērsies žurnālistikai un līdz 1989. gadam bija žurnālists laikrakstos "Fiziskā Kultūra", "Padomju Jaunatne", "Sports". 1959. gadā kļuvis par Latvijas Žurnālistu savienības biedru. 

Viņa fotogrāfijas ir unikālas, tās ir dzīvas pasaules sporta notikumu liecības un stāsti par izciliem sportistiem.  Zigurds Mežavilks kā fotokorespondents veidojis Olimpisko spēļu un dažādu Pasaules čempionātu reportāžas. 

Viņa žurnālista spalvai pieder daudzi nozīmīgi raksti par sabiedriski aktuālām tēmām, tajā skaitā  laikrakstā „Latvietis”, ar kuru viņš sadarbojas kā neatkarīgs žurnālists. 

## Grāmatas
thumb|Mežavilka un viņa mātes kaps Raiņa kapos
Pirmais Mežavilka fotogrāfiju albums „Lielais basketbols” tika izdots 1964.gadā. 

1956. gadā izdota Mežavilka tulkotā Alekseja Vedenova grāmata "Fotografēšana ar filmu aparatu". 

1977.gadā iznāca viņa grāmata „TTT” par leģendāro Latvijas sieviešu basketbola komandu. 

2005. gadā izdota viņa sarakstīta grāmata "Pirmie latvieši pasaules sporta virsotnēs". 

2010.gadā tapa Zigurda Mežavilka grāmata „Opermūzikas svētki Siguldā”, kas atspoguļo festivāla vēsturi piecpadsmit gadu garumā. 

Mežavilka fotogrāfijas tika publicētas daudzās grāmatās – „VEF cīnās”, „Latvijas sports”, „Latvijas sporta vēsture” u.c., tās atrodamas Latvijas Sporta muzejā un Basketbola muzejā.

## Apbalvojumi
1998. gadā Zigurds Mežavilks saņēmis 1. pakāpes Triju Zvaigžņu ordeņa Goda zīmi.

## Ģimene
Mežavilks bijis precējies, ir meita no pirmās laulības un divi dēli-dvīņi no otrās, kuri dzīvo Vācija kopā ar māti Ņinu Mežavilku. Latvijā viņa arī strādāja par fotožurnālisti.

Z.Mežavilka jaunākais brālis Uģis arī ir žurnālists, pazīstams mākslinieks.

## Atsauces
Svētā Izaka katedrāle

**Svētā Izaka katedrāle** () ir pareizticīgo katedrāle Sanktpēterburgā, Krievijā. Viena no lielākajām katedrālēm pasaulē. Veltīta Pētera I svētajam patronam Dalmācijas svētajam Izakam.

Baznīcas arhitekts ir Ogists de Monferāns, kas pirms šīs baznīcas celtniecības nebija plaši pazīstams. Celtniecība ilga no 1818. līdz 1858. gadam. PSRS laikā tika pārtraukta baznīcas darbība, tās vietā te bija reliģijas un ateisma vēstures muzejs, baloža skulptūra tika aizstāta ar Fuko svārstu. Pēc PSRS sabrukuma tika atsākti dievkalpojumi baznīcā.

Katedrālei ir 112 kolonnas. Tās galvenais kupols atrodas 101,5 m augstumā, klāts ar tīru zeltu.

Somu valodā (Somija baznīcas celšanas laikā atradās Krievijas impērijas sastāvā) ir izveidojies teiciens *[[:wikt:en:kuin Iisakin kirkkoa|kuin Iisakin kirkkoa]]* ("kā Izaka katedrāli"), ar ko apzīmē kaut ko, kura pabeigšanai nepieciešams ļoti ilgs laikposms.

## Ārējās saites

*
Scandinavian Airlines

***Scandinavian Airlines (SAS)***, agrāk ***Scandinavian Airlines System***, ir Dānijas, Zviedrijas un Norvēģijas nacionālā lidsabiedrība un lielākā lidsabiedrība Skandināvijā. Tās īpašnieks ir pārvaldītājsabiedība *[[SAS Group|SAS AB]]* (*SAS Group*), kas pieder ASV investīciju fonds *Castlelake* (32,0 %), Dānijas valdība (25,8 %), *[[Air France-KLM]]* (19,9 %), *Lind Invest* (8,6 %).

## Vēsture
Lidsabiedrība dibināta 1946. gadā kā Zviedrijas, Dānijas, un Norvēģijas konsorcijs transatlaniskajai satiksmei, un pēc diviem gadiem sadarbība paplašināta Eiropas lidojumiem un iekšzemes satiksmei. Tajā ietilpa lidsabiedrības *SILA* (Zviedrija), *Det Danske Luftfartselskab* (Dānija) un *Det Norske Luftfartselskap* (Norvēģija). 1948. gadā *SILA* apvienojās ar Zviedrijas *[[AB Aerotransport]]*. 1951. gadā visus trīs uzņēmumus apvienoja vienā.

1995. gadā SAS kopā ar Latvijas valdību dibināja Latvijas nacionālo lidsabiedrību *[[airBaltic]]*, bet globālās finanšu krīzes apstākļos 2009. gadā SAS pārdeva savas daļas (47,2%) uzņēmumā.
1997. gadā SAS kopā ar lidsabiedrībām *[[Air Canada]]* (Kanāda), *[[Lufthansa]]* (Vācija), *[[Thai Airways International]]* (Taizeme) un *[[United Airlines]]* (ASV) nodibināja globālu "Zvaigžņu apvienību" (*Star Alliance*).

2022. gada 5. jūlijā lidsabiedrības mātes uzņēmums *SAS AB* iesniedza pieteikumu par 11. nodaļas bankrota aizsardzību ASV.
2023. gada 3. oktobrī tika paziņots, ka konsorcijs, kurā apvienojies ASV investīciju uzņēmums *Castlelake*, *[[Air France-KLM]]* grupa, *Lind Invest ApS* un Dānijas valsts, veiks ieguldījumus *SAS*. Ja tiks pabeigts 11. nodaļā paredzētā bankrota process ASV (un to apstiprinās ES Komisija un attiecīgās ASV un Zviedrijas tiesas), *Castlelake* iegūs 32,0 % reorganizētā *SAS* kapitāldaļu, Dānijas valdība 25,8 %, *Air France-KLM* 19,9 %, *Lind Invest* 8,6 %. Plānā ietilpa nosacījums, ka *Scandinavian Airlines* izstāsies no *[[Star Alliance]]* un pievienosies *[[SkyTeam]]* kopā ar *Air France-KLM*.
2024. gada 19. martā ASV Bankrota tiesa apstiprināja jauno restrukturizācijas plānu un investīcijas, ļaujot *SAS* izkļūt no 11. nodaļas līdz 2024. gada vidum. 27. martā *SAS* iesniedza arī pieteikumu par uzņēmuma reorganizāciju Zviedrijā. 28. jūnijā Eiropas Komisija paziņoja, ka tā apstiprinājusi pārstrukturēšanas plānu. 2024. gada 31. augustā *SAS* paziņoja, ka ir izstājusies no *Star Alliance*, un nākamajā dienā kļuva par *SkyTeam* biedru.

2024. gada 17. septembrī *SAS* paziņoja par sadarbību ar *BRA* (*Braathens Regional Airlines*), nosakot *BRA* par apakšuzņēmēju, kas no 2025. gada veiks lidojumus no Stokholmas Arlandas lidostas, bet *BRA* paziņoja, ka pārtrauks savu iekšzemes lidojumu tīklu no Brommas lidostas. Šīs sadarbības mērķis ir stiprināt *SAS* iekšzemes lidojumu tīklu Zviedrijā, palielinot ikdienas izlidošanu uz Visbiju, Gēteborgu, Malmi un Luleo.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
3. Baltijas Šaha savienības kongress

**3. [[Baltijas Šaha savienība]]s kongress** notika no 1904. gada 29. (11. apr.) marta līdz 4. (17.) aprīlim Rēvelē.

## Kongresa gaita
### Atklāšana
1904. gada 29. martā pulksten 12 uz kongresa atklāšanu viesnīcas "Zelta Lauvas" telpās pulcējās  turnīra dalībnieki, tiesneši, reģionālo organizāciju delegāti un viesi. Tos sveica vietējās šaha savienības sekretārs Dr.Labbe  Vispirms dalībnieku sanāksmē ievēlēja tiesnešu kolēģiju un izdarīja galvenā un blakusturnīra dalībnieku izloze. Pēc tam sākās Baltijas Šaha savienībā ietilpstošo organizāciju delegātu konference ar  Rīgas, Rēveles, Tērbatas  un Jelgavas šaha organizāciju pārstāvju piedalīšanos. Vispirms par savienības sekretāru apstiprināja E. Henni, kas jau pildīja šo amatu, aizstājot saslimušo F. Amelungu. Kā otrais tika izskatīts P. Kerkoviusa ierosinājums noteikt  nebaltiešu uzaicināšanas kārtību dalībai Baltijas Šaha savienības turnīros. Apspriešanas rezultātā tika pieņemts Dr. Labbes priekšlikums, ka tikai gadījumā, ja galvenā vai blakusturnīrā pieteikušies mazāk par 10 baltieši  vai Baltijas provincēs dzīvojošie nebaltieši var tikt aicināti ārpus Baltijas provincēm dzīvojoši nebaltieši. Trešā dienas kārtības jautājumā lēmums netika pieņemts, jo nākamajam kongresam vajadzēja notikt Liepājā, kuras pārstāvis Rēvelē nebija ieradies.

### Turnīra rezultāti
#### Galvenā turnīra rezultātu tabula

#### Blakusturnīra rezultāti

### Noslēgums
Galvenā turnīra finišu B. Gregori un V. Ostrogskis sasniedza ar vienādu punktu summu. Uzvarētāja noskaidrošanai izspēlēja papildus partiju, bet tā beidzās neizšķirti. Līdz ar to pirmā (150 rbļ.) un otrā godalga (100 rbļ.) tika sadalīta starp abiem uzvarētājiem. Trešo (70 rbļ.) un ceturto (50 rbļ.) godalgu savā starpā dalīja K. Bētiņš un T. Germans. Godalgas saņēma arī blakusturnīra labākie spēlētāji: I godaldu (50 rbļ.) - Fukners, II godalgu (30 rbļ.) -- Homjakovs, III godalgu (15 rbļ.) -- Ots, ceturto (15 rbļ.) sadalīja -- Valks, Seps, Johansons un Oldekops.

### Godalga par skaistāko partiju
Godalgu par skaistāko partiju saņēma Teodors Germans par uzvaru partijā pret V. Zonu.


```
26.De3-h6! Td7xd3 27.Zg3xh5! g6xh5 28.Tf2-f6 De6-c4 29.Tf1-f5! Td3-g3 30.Zh2-g4! Zc6-e7 31.Tf5xh5 Dc4xe4 (skat. diagrammu) 32.Tf6-g6!! De4xg6 33.Zg4-f6+! Kg8-h8 34.Dh6xh7+ Dg6xh7 35.Th5xh7#
```


Godalgu par skaistāko partiju blakusturnīra saņēma Johansons par uzvaru pret Tihmeņevu.
## Piezīmes

## Atsauces
Brenci

**Brenci**, padomju laikā arī **Maliena**, ir ciems Alūksnes novada Malienas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā pie autoceļa P41 Dambītes krastā 11&nbsp;km no novada centra Alūksnes un 210&nbsp;km no Rīgas. Brencos atrodas pagasta pārvalde, Malienas tautas nams, Malienas pamatskola, bibliotēka, bērnudārzs, veikals. Apbūvē dominē vienģimeņu un divģimeņu mājas ar saimniecības ēkām, kā arī divas daudzdzīvokļu mājas.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Pjotrs Vails

**Pjotrs Vails** (, dzimis , miris ) bija Rīgā dzimis un uzaudzis PSRS un ASV žurnālists, rakstnieks un radio personība. Radio "Brīvība" krievu redakcijas galvenais redaktors.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1949. gadā Rīgā, mācījās Rīgas 22. vidusskolā. Studēja Maskavas poligrāfiskajā institūtā. Vēlāk atgriezās Rīgā un kopā ar Aleksandru Genisu strādāja avīzē "Sovetskaja molodjož". 

1977. gadā viņam kā ebrejam atļāva emigrēt uz ASV, kur Vails sadarbojās ar Sergeju Dovlatovu un Josifu Brodski. No 1984. gada darbojās radio "Brīvība". Vairāku eseju grāmatu autors. Latviski izdota Vaila un Aleksandra Genisa grāmata "60 gadi. Padomju cilvēka pasaule".
85 (skaitlis)

**85 (astoņdesmit pieci)** ir naturāls skaitlis, kas veselo skaitļu rindā atrodas starp 84 un 86. Gada astoņdesmit piektā diena ir 26. marts (garajā gadā 25. marts).

Romiešu skaitļu sistēmā astoņdesmit pieci tiek pierakstīts šādi — LXXXV, bet binārajā skaitīšanas sistēmā astoņdesmit pieci ir 10101012, oktālajā skaitīšanas sistēmā — 1258 un heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā — 5516. Astoņdesmit pieci ir nepāra skaitlis.

Ķīmisko elementu periodiskā tabulā astoņdesmit pieci ir astata (At) atomskaitlis. Astoņdesmit pieci arī ir ASCII kods "U" simbolam, bet starptautisko tālsarunu kodu sarakstā šis kods nav piešķirts nevienai valstij.

## Skatīt arī
* 85. gads
* 85. gads p.m.ē.
Rīva (ciems)

**Rīva** ir vidējciems Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Sakas pagastā pie Rīvas upes un autoceļa V1186 (Labrags - Rīva - Sarkanvalks). Veidojies ap Pievikas muižu *(Pewicken)*, vēlāk ap grants pārstrādes rūpnīcu "Rīva" un kolhoza "Centība" Rīvas iecirkni. Ciemā atrodas bibliotēka.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Cilvēki
Rīvā dzimis gleznotājs Johans Lēberehts Eginks (*Johann Lebrecht Eggink*, 1784-1867).

## Atsauces
Ūjezda pie Brno

**Ūjezda pie Brno** () ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Brno lauku apriņķī uz dienvidaustrumiem no Brno.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1131. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. 1805. gada 2. decembrī no pilsētas Sv. Antonija kapelas ar lielgabala šāvienu tika dots Austerlicas kaujas sākuma signāls. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Jakovs Sinajs

**Jakovs Sinajs** (, ; dzimis , Maskavā) ir ebreju izcelsmes PSRS un ASV matemātiķis. Viņš darbojies dinamisko sistēmu teorijas jomā. Kopš 1993. gada ir matemātikas profesors Prinstonas Universitātē. Apbalvots ar Volfa prēmiju (1997) un Ābela prēmiju (2014).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1935. gadā Maskavā mikrobiologa medicīnas dienesta apakšpulkveža Grigorija Sinaja (1902-1952) un viņa sievas mikrobioloģes Nadeždas Kaganas (1900-1938) ģimenē. 
1957. gadā viņš absolvēja Maskavas Valsts Universitātes (MVU) Mehānikas un matemātikas fakultāti, 1960. gadā aizstāvēja zinātņu kandidāta grādu Andreja Kolmogorova vadībā, no 1960. gada strādāja Kolmogorova vadītajā MVU Varbūtību un statistikas metožu laboratorijā, 1964. gadā aizstāvēja zinātņu doktora disertāciju. No 1971. gadā viņš strādāja par pētnieku Ļeva Landava Teorētiskās fizikas institūtā, 1981. gadā Sinaju ievēlēja MVU profesora amatā. 

Kopš 1993. gada viņš ir Prinstonas Universitātes profesors.

## Galvenās publikācijas
* *Синай Я. Г. Введение в эргодическую теорию*. Ереван: Изд-во Ереванского университета, 1973. — 132&nbsp;с.
* *Синай Я. Г. Теория фазовых переходов: строгие результаты*. Москва: Наука, 1980.
* *Корнфельд И. П., Синай Я. Г., Фомин С. В. Эргодическая теория*. Москва: Наука, 1980.
* *Синай Я. Г. Курс теории вероятностей*. Ч. 1. Москва: Изд-во МГУ, 1985; Ч. 2. Москва: Изд-во МГУ, 1986.
* *Синай Я. Г. Современные проблемы эргодической теории.* Москва: Физматлит, 1995
* *Синай Я. Г.* Введение в эргодическую теорию. 2-е изд., испр. и доп. Москва: ФАЗИС, 1996.
* *Yakov Sinai. Russian Mathematicians in the 20th Century*. World Scientific, 2003 
* *Yakov G. Sinai. Selecta. Volume I: Ergodic Theory and Dynamical Systems*. Springer, 2010.
* *Yakov G. Sinai. Selecta. Volume II: Probability Theory, Statistical Mechanics, Mathematics Physics and Mathematical Fluid Dynamics*. Springer, 2010.

## Ārējās saites

* Biogrāfija
Aurora (kreiseris)

thumb|250px|Kreiseris "Aurora"
**"Aurora"** () ir bijušais Krievijas Impērijas Baltijas flotes kreiseris, no kura ar lielgabala šāvienu deva signālu Ziemas pils ieņemšanai 1917. gada Oktobra revolūcijas laikā. Atrodas Sanktpēterburgā, pašlaik kuģī iekārtots muzejs.

Viens no trim "Diānas" klases kreiseriem. Uzbūvēts Admirilitātes kuģubūvētavā 19. gadsimta beigās, ūdenī nolaists . Izmantots Krievijas—Japānas karā.

PSRS laikā sākotnēji izmantots kā mācību kuģis, nogremdēts Otrā pasaules kara laikā Ļeņingradas blokādes gados, lai pasargātu no vāciešiem. 1944. gadā izcelts, 1956. gadā pārveidots par muzeju.

Kreiseris "Aurora" attēlots uz Oktobra revolūcijas ordeņa, kuru tas arī ir saņēmis (ir vienīgais šāds kuģis), tāpat apbalvots ar Sarkanā Karoga ordeni.

## Ārējās saites

*
Ļevs Gumiļovs

**Ļevs Gumiļovs** (, dzimis , miris ) bija krievu vēsturnieks, etnologs, arheologs, antropologs, tulkotājs no persiešu valodas. Neortodoksālas etnoģenēzes teorijas autors. Skaidroja etnosa attīstību kā tās pasionaritātes līmeņa izmaiņas. Ietekmējis mūsdienu eirāzisma uzskatus.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1912. gadā dzejnieku Nikolaja Gumiļova un Annas Ahmatovas ģimenē. Kad Ļevam bija 9 gadi, tēvs tika sodīts ar nāvi. No 1938. līdz 1944. gadam Ļevs Gumiļovs pavadīja ieslodzījumā Noriļlaga nometnē. No 1944. līdz 1945. gadam piedalījās Otrā pasaules kara kaujās Polijas un Vācijas teritorijā. Pēc kara beigām viņam atļāva  pabeigt pirms apcietinājuma sāktās studijas Ļeņingradas universitātē, taču 1949. gadā atkal apcietināja un ieslodzīja Gulaga nometnēs Kazahstānas teritorijā.
Pēc atbrīvošanas 1956. gadā sāka strādāt Ermitāžā, kur ieintesējās par huņņu un hazāru vēsturi. No 1962. līdz 1987. gadam strādāja Ļeņingradas universitātes Ģeogrāfijas fakultātē. Ieguva divus doktora grādus - vēsturē (1961) un ģeogrāfijā (1974).

Mūža nogalē pievērsās Krievijas vēsturei, uzsverot Eirāzijas stepju klejotāju tautu izšķirošo nozīmi Senās Krievzemes (*Русь*) pārveidē par mūsdienu Krievijas (*Россия*) lielvalsti.   

Miris 1992. gadā Sanktpēterburgā.

## Darbi
Ļevs Gumiļovs ir 12 monogrāfiju un vaikāk kā 200 rakstu autors. Līdz 1974. gadam pētīja huņņu, hazāru un seno tjurku tautu vēsturi, bet pēc tam pievērsās jaunas etnoģenēzes teorijas radīšanai, sasaistot to ar Zemes biosfēras cikliskajām izmaiņām. 
    
* *История народа Хунну*, 1960 
* *Открытие Хазарии*, 1966 
* *Древние тюрки*, 1967 
* *Поиски вымышленного царства: Легенда о государстве пресвитера Иоанна.*  Наука, 1970 - 431 lpp. (Izdomātas ķēniņvalsts meklējumi)
* *Хунну в Китае*, 1974 
* *Этногенез и биосфера Земли*, 1979 (Etnoģenēze un Zemes biosfēra)
* *Древняя Русь и Великая степь*, 1989 (Senā Krievzeme un Lielā stepe)
* *Тысячелетие вокруг Каспия*, 1990 
* *От Руси к России*, 1992 
* *Конец и вновь начало*, 1992 
* *Чёрная легенда*, 1994 
* *Синхрония. Опыт описания исторического времени*, 1998 

## Tulkojumi
* *Searches for an imaginary kingdom: the legend of the Kingdom of Prester John*. Cambridge: Cambridge University Press, 1987 (angliski)
* *Ethnogenesis and the biosphere*. Moscow: Progress Publishers, 1990 (angliski)
* *Von der Rus zu Russland: ethnische Geschichte der Russen spannend erzählt*. Münster: Verl.-Haus Monsenstein und Vannerdat, 2005 (vāciski)

## Literatūra
* Mark Bassin. The Gumilev mystique: biopolitics, Eurasianism, and the construction of community in modern Russia. Ithaca: Cornell University Press, 2016.

## Ārējās saites

*"Gumiļevščina" - Ļevam Gumiļovam veltīts portāls
Justinišķu seņūnija

**Justinišķu seņūnija** () ir Viļņas seņūnija, kas atrodas pilsētas rietumu malā; tā ir viena no jaunākajām pilsētas daļām. Vairums tās ēku tika uzbūvētas 1980. gados, veidojot mikrorajonu. Gandrīz visas no tām ir lielas padomju laika blokmājas. Saskaņā ar 2011. gada tautas skaitīšanas datiem šeit dzīvo 27 462 iedzīvotāju. Pēc izmēra tā ir viena no mazākajām Viļņas seņūnijām, bet ar lielāko apdzīvotības blīvumu.

Apkaimē atrodas 289 lielas daudzdzīvokļu mājas, vairākas skolas, bērnudārzi. Pieejamas arī vairākas atpūtas zonas, neliels mežs, parks un ezers.
Jellingas rūnu akmeņi

**Jellingas rūnu akmeņi** () ir rūnu akmeņi, kas atrodas Jellingā, Dānijā. Rūnu teksts, kas izkalts akmeņos, tiek datēts ar 10. gadsimtu.

Divi vecākie rūnu akmeņi uzstādīti karaļa Gorma Vecākā laikā par godu viņa sievai Tirai. Divi lielākie rūnu akmeņi uzstādīti Gorma dēla Haralda I Zilzobja laikā par godu viņa vecākiem, Dānijas un Norvēģijas iekarošanai un dāņu pārejai kristietībā (uz viena no rūnu akmeņiem attēlots Jēzus Kristus). Šie ir vislabāk zināmie rūnu raksti Dānijā.

Rūnu akmeņi atrodas Jellingas baznīcas kapsētā starp diviem lieliem pilskalniem. 1994. gadā iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Ārējās saites

* Rūnu akmeņi
Zbīšova

**Zbīšova** () ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Brno lauku apriņķī uz rietumiem no Brno.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1280. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā. No 20. gadsimta piecdesmitajiem līdz deviņdesmitajiem gadiem pilsētas apkaimē ieguva akmeņogles.

## Tūrisms
Pilsētā atrodas daļa no rūpnieciskā dzelzceļa muzeja (*Muzeum průmyslových železnic*).

## Ārējās saites
*Rūpnieciskā dzelzceļa muzejs , ,
Ploce

**Ploce** (vēsturiski arī **Plocis**, **Ploči**) ir vidējciems Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Vērgales pagastā pie autoceļa P111 (Ventspils (Leči)—Grobiņa).

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Polijas aviolīnijas LOT

**Polijas aviolīnijas LOT** (*Polskie Linie Lotnicze LOT S.A*, *LOT Polish Airlines* ir Polijas nacionālā aviosabiedrība. Dibināta 1928. gadā, LOT ir viena no vecākajām aviosabiedrībām pasaulē. Tās galvenā bāze ir Šopēna lidosta Varšavā, bet lidojumu tīkls savieno Poliju ar galamērķiem Eiropā, Amerikā un Āzijā. LOT lido arī uz Rīgu, kurp pirmo reizi sāka lidot jau 1932. gadā.

## Flotes sastāvs (2024)

## Atsauces
Saraiķi

**Saraiķi** (vēsturiski arī **Saraikas**) ir ciems Dienvidkurzemes novada Vērgales pagastā autoceļu V1188 (Liepāja—Šķēde—Ziemupe) un V1229 (Medze—Saraiķi) krustojumā netālu no Baltijas jūras krasta. Saraiķos atrodas bibliotēka. Saraiķiem pieskaita arī Saraiķu muižu (mūsdienās ciema daļa, apdzīvotā vieta veidojusies ap kādreizējās muižas centru).
Netālu no muižas augošā zirgkastaņa (apkārtmērs 4,96 m) iekļauta dabas aizsardzības objektu sarakstā.

## Vēsture
Livonijas konfederācijas laikā Saraiķi atradās pie Grobiņas fogtejas ziemeļu robežas, pēc tam ilgu laiku bija Prūsijas hercogistes pārvaldījumā (1530-1650). 16. gadsimta beigās uzcēla Saraiķu luterāņu baznīcu. Kurzemes un Zemgales hercogistes laikā Saraiķu muiža (*Sarreiken*) ar Kārļu (*Karlsberg*), Birzes (*Birshof*) un Grīzupes (*Grisuppen*) pusmuižām atradās Grobiņas draudzes novadā. Lielā Ziemeļu kara laikā zviedru iebrukumā baznīca gāja postā.

Pēc kara beigām Saraiķu muiža piederēja Dēnhofiem (*Dönhoff*), pēc laulībām ar Frīderiki Dēnhofu to savā īpašumā ieguva Kurzemes un Zemgales hercoga galminieks Heinrihs Kristiāns fon Ofenbergs  (1696–1781), kura vecākais dēls Pēteris Ofenbergs (1746-1819) atjaunoja Saraiķu baznīcu tās patreizējā izskatā, savukārt viņa jaunākais dēls slepenpadomnieks Heinrihs fon Ofenbergs (1752-1827) bija viens no Kurzemes literatūras un mākslas biedrības dibinātājiem.
1798. gadā Pētera Ofenberga dēli Frīdrihs Kārlis Nikolajs Ofenbergs (*Фёдор Петрович Оффенберг*, 1789–1856) un Emerihs Johans Ofenbergs (*Иван Петрович Оффенберг*, 1791–1870) kļuva par Krievijas Impērijas karaspēka ģenerāļiem. Pētera fon Ofenberga mazdēls Heinrihs Pēteris Frīdrihs Ofenbergs (1821–1888) no 1872. līdz 1875. gadam bija Krievijas Impērijas sūtnis ASV.

Latvijas PSR laikā ciems bija vietējā kolhoza "Kopdarbs" centrs, šeit atradās arī PSRS robežsargu 15. radiotehniskā brigāde, kas bija atbildīga par piekrastes novērošanu. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas izveidoja 17. Zemessargu bataljona mācību centru. 2003. gadā uz ziemeļiem no Saraiķiem jūras stāvkrastā atklāja pirmās bišu dzeņa ligzdošanas vietas Latvijā. Līdz 2021. gadam ciems ietilpa Pāvilostas novads.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Aleksandrs Geniss

**Aleksandrs Geniss** (, dzimis ) ir Rīgā uzaudzis ASV žurnālists, rakstnieks, literatūrkritiķis un radio personība. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1953. gadā Rjazaņā, bet uzaudzis Rīgā. Studēja Latvijas Valsts universitātē, kopā ar Pjotru Vailu strādāja avīzē "Sovetskaja molodjož". 

1977. gadā kā ebrejam viņam atļāva emigrēt uz ASV, kur Geniss sadarbojās ar Sergeju Dovlatovu un Josifu Brodski. Vairāk nekā 20 gadus darbojās radio "Brīvība". 

## Darbi
Vairāku eseju grāmatu autors. Latviski izdota Aleksandra Genisa un Pjotra Vaila grāmata "60 gadi. Padomju cilvēka pasaule".
Mālupe (ciems)

**Mālupe** ir ciems Alūksnes novada Mālupes pagastā, pagasta centrs. Atrodas pagasta rietumu daļā pie autoceļa P41 vietā, kur Mālupes upīte ietek Pededzē,  no novada centra Alūksnes un  no Rīgas. Mālupē atrodas pagasta pārvalde, veco ļaužu pansionāts, bibliotēka, tautas nams, feldšerpunkts, veikals.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušo Mālupes muižas (*Mahlup*) centru. Attīstījusies kā daudz plašāka pagasta centrs (kopš 1924. gada).

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
2005. gada Rēzeknes domes vēlēšanas

**2005. gada Rēzeknes domes vēlēšanas** bija Rēzeknes domes vēlēšanas, kas notika 12. martā, 2005. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Rēzeknes domē tika ievēlēti 13 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 14 kandidātu saraksti, kas veidoti no 187 kandidātiem. Rēzeknē vēlēšanas notika 13 iecirkņos.

Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva partijas "Jaunais Centrs" saraksts (32,59%), bet kopā pilsētas domē iekļuva 9 saraksti. Rēzeknes domes vēlēšanās piedalījās 16 105 vēlētāji jeb 61,59% no balsstiesīgajiem.

2005. gadā 26. maijā Latgales apgabaltiesa par vainīgiem vēlētāju ietekmēšanā un viņu balsu uzpirkšanā par labu „Jaunā Centra” biedriem Igoram Ignatjevam un Irēnai Seikstei Rēzeknes domes vēlēšanās atzina Jāni Krēsliņu un Anfinogenu Goršanovu, piespriežot viņiem 1600 latus un 1040 latus lielus naudas sodus, bet 23. martā Administratīvā rajona tiesa apmierināja vairāk nekā 40 Rēzeknes domes deputātu kandidātu prasību atcelt Rēzeknes domes vēlēšanu rezultātus un 20. aprīlī Centrālā vēlēšanu komisija izsludināja atkārtotas domes vēlēšanas 20. augustā.

## Kandidātu saraksti

## Ievēlētie deputāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kandidātu saraksti
* Vēlēšanu rezultāti 
* Balsotāju aktivitāte
Frēsundas rūnu akmens

[right|thumb|300px|Frēsundas rūnakmens zīmējums. [Viruzemes vārds (**urlati**) redzams rūnu teksta augšējā daļā]]
**Frēsundas rūnu akmens** bija rūnu akmens, kas atradās pie Frēsundas () baznīcas Upsālas lēnes teritorijā Zviedrijas austrumos. Tas uzstādīts pēc 11. gadsimta par godu vikingam Bjērnam (*Bjôrn*), kas kritis Viruzemē, un ir viens no vecākajiem rakstu avotiem, kurā pieminēta Igaunijas teritorija, proti, Viruzeme — vikingu *Virlandi*. Rūnas uz akmens bija gravējis rūnu meistars Osmunds Koresons. Teksts uz akmens bija gandrīz vienāds ar to, kas atrodas uz Engbi rūnu akmens, lai gan ir nelielas atšķirības. Mūsdienās šis akmens ir zudis.

Rūnu teksts ar latīņu burtiem (sākas no kreisā stūra un vijas gar akmens malu):
thumb|400px|Rūnu raksta burtu atšifrējums

## Ārējās saites
* An English Dictionary of Runic Inscriptions of the Younger Futhark, at the university of Nottingham
Aleksandrs Ivanovs (mākslinieks)

**Aleksandrs Ivanovs** (; dzimis , miris ) bija krievu gleznotājs, akadēmists. Gleznoja par Bībeles un antīkās mitoloģijas tēmām. Visplašāk pazīstamais darbs — monumentālā glezna "Kristus parādīšanās tautai" (*Явление Христа народу*, 1837—1857).

## Dzīvesgājums
Dzimis mākslinieka ģimenē. Kopā ar Kārli Brilovu mācījās Pēterburgas Ķeizariskā mākslas akadēmijā. No 1830. līdz 1858. gadam dzīvoja Romā, kur sadraudzējās ar Nikolaju Gogoli un ietekmējās no nācariešu kopienas. 1858. gadā kopā ar savu mūža darbu — gleznu "Kristus parādīšanās tautai" — atgriezās Santpēterburgā. kur 15. jūlijā mira no holēras.

250px|thumb|left|''Kristus parādīšanās tautai. (1837-1857)
## Ārējās saites
Kārlis fon Meks

**Kārlis Oto Georgs fon Meks** (, , dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Krievijas impērijas uzņēmējs, viens no Krievijas dzelzceļa tīkla pamatlicējiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Slampes muižas () īpašnieka un Rīgas muitas darbinieka Oto Ādama fon Meka un viņa sievas Vilhelmīnes, dzimušas Hafferbergas, ģimenē. 1844. gadā absolvēja Sanktpēterburgas ceļu institūtu. Strādāja par ceļu inženieri. 1860. gadā pameta valsts darbu un pievērsās dzelzceļu būvei. Piedalījās Maskavas — Kolomnas, Kolomnas — Rjazaņas, Kurskas — Kijivas un citu dzelzceļu būvniecībā, tā rezultātā iegūdams tiem laikiem milzīgu kapitālu. Pēc Kārļa nāves trīs no viņa dēliem turpināja darboties dzelzceļa biznesā.

Kārļa fon Meka atraitne Nadežda fon Meka ir iegājusi mūzikas vēsturē kā viena no lielākajām Pētera Čaikovska morālajām un finansiālajām atbalstītājām. Viņa finansiāli atbalstīja arī Nikolaju Rubinšteinu, bet Klods Debisī kādu laiku bija viņas un Kārļa meitu mūzikas skolotājs.

## Ārējās saites
* 
* Kārlis fon Meks ''Erik-Amburger-Datenbank''
CSCL Globe

***CSCL Globe*** ir viens no pasaulē lielākajiem konteineru kravas kuģiem. Pieraksta osta — Honkonga, kuģo kopš 2014. gada beigām. Pirmajā reisā devās no Šanhajas Ķīnā uz Fīlikstovu Anglijā, ko sasniedza 2015. gada 7. janvārī. Aprīkots ar pasaulē lielāko dzinēju, 400 m garš, 59 m plats. Pēc kravnesības (19 100  TEU, kas ir jūras konteineru mērvienība — 20 pēdu ekvivalenta vienība) kuģis tā uzbūvēšanas brīdī apsteidza tobrīd lielāko konteineru kuģi pasaulē *[[Mærsk]]* piederošo *Mc-Kinney Møller*, taču 2015. gada janvārī par lielāko kļuva kompānijas *Mediterranean Shipping Company* konteineru kuģis *Oscar*, kas var pārvietot par 124 TEU vairāk.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''CSCL Globe'' Vesselfinder
Grigorjevs

**Grigorjevs** (, no personvārda Gregors *(Григорий)*; sieviešu dzimtē Grigorjeva *(Григорьева, Грыгор’еўа)*) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Aleksejs Grigorjevs (1954) — Latvijas filologs, žurnālists, laikrakstu redaktors, augstskolas pasniedzējs, politiķis un politologs;
* Dmitrijs Grigorjevs (1992) — Latvijas futbolists;
* Konstantīns Grigorjevs (1966) — Latvijas hokejists,
* Nikolajs Grigorjevs (*Николай Григорьев*; 1895—1938) — PSRS šahists.
Revidents

**Revidents** var būt:

* Revidents — persona, kas ir pilnvarota veikt revīziju;
* Revidents — Nikolaja Gogoļa luga.
Eiropraids

thumb|250px|2015. gada Eiropraids Rīgā
**Eiropraids** () ir starptautisks pasākums, kas veltīts Eiropas LGBT kopienai. Tas tiek rīkots katru gadu citā Eiropas pilsētā. Rīkotājpilsētā parasti ir jau savas vietējā praida rīkošanas tradīcijas vai arī izteikta un aktīva LGBT kopiena. Līdz pat 2 nedēļām pirms praida kulminācijas tiek rīkoti vairāki mākslas un sporta pasākumi. Praida kulminācijā nedēļas nogalē tiek rīkots krāšņs gājiens — parāde, ar dzīvo mūziku, īpašiem klubu pasākumiem vakarā un AIDS veltītu piemiņas brīdi.

Pirmais Eiropraids notika Londonā 1992. gadā, tā apmeklētāju skaits sasniedza 100 000. Līdz šim lielākais Eiropraids ir noticis Madridē 2007. gadā, ko apmeklēja 2,5 miljoni cilvēku. 2015. gadā Eiropraids notika Rīgā. To rīkoja LGBT un viņu draugu apvienība "Mozaīka". Tajā pēc organizētāju un valsts policijas datiem piedalījās apmēram 5000 cilvēku.

## Skatīt arī
* Rīgas praids
Viršulišķu seņūnija

**Viršulišķu seņūnija** () ir Viļņas seņūnija. Tā aizņem 2,6&nbsp;km². Saskaņā ar 2011. gada tautas skaitīšanas datiem tajā dzīvo 14 733 iedzīvotāji.

## Vēsture
Pirms apkaimes iekļaušanas Viļņas pilsētas pašvaldībā 1969. gadā šī vieta bija neliels ciemats. Pēc iekļaušanas 1977. gadā tajā palielinājās iedzīvotāju skaits, kas ievācās padomju laikā celtajos daudzdzīvokļu namos.

## Atsauces
Vērgale

**Vērgale** (vēsturiski arī **Vērgaļi**) ir vidējciems Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Vērgales pagasta centrs netālu no autoceļa P111 (Ventspils (Leči)—Grobiņa).

Vērgales muižas kungu māja ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, muižas kompleksa ēkās atrodas Vērgales pamatskola, kultūras nams, muzejs, bibliotēka un pagasta pārvalde. 1597. gadā dibinātās Vērgales luterāņu baznīcas altāris un citas detaļas ir valsts nozīmes mākslas pieminekļi.

## Vēsture
1253. gada Kursas dalīšanas līgumā pieminēts *Virgenare* ciems. Livonijas ordeņa valsts laikā Vērgale ietilpa Kuldīgas komturejas teritorijā, Kurzemes un Zemgales hercogistes laikā Durbes draudzes novadā un piederēja Gerhardam Noldem, kurš to 1612. gadā pārdeva Heinriham Zakenam. 1722. gadā Vērgales muižu (*Virginahlen*) ieguva Georgs Bērs. Ap 1780.-1790. gadu dibināta Vērgales skola, kurai 1828. gadā uzcēla savu ēku. 1877. gadā izveidojās Grobiņas apriņķa Vērgales muižas pagasts, kuru pirms Pirmā pasaules kara pievienoja Medzes pagastam. Starpkaru laikā Latvijā atkal eksistēja Vērgaļu  pagasts. 

1920. gadā Grobiņas apriņķi pārdēvēja par Liepājas apriņķi. 1920. gada zemes reformas gaitā muižu atņēma Bēru dzimtai un sadalīja jaunsaimniecībās. 1922. gada 26. oktobrī Vērgales muižas kungu mājā iekārtojās Vērgales pamatskola.

Latvijas PSR laikā 1947. gadā Vērgalē nodibināja kolhozu “Zelta Druva”, 1948. gadā kolhozus “Uzvara” un “Jaunais ceļš”, kurus apvienoja kolhozā “Ļeņina ceļš”. 1990. gadā Liepājas rajona sastāvā tika atjaunots Vērgales pagasts.

No 2009. līdz 2021. gadam ciems ietilpa Pāvilostas novadā. 2021. gadā Pāvilostas novadu iekļāva Dienvidkurzemes novadā.

### Muižas kungu māja
Muižas kungu māja celta 1797. gadā, 1837. gadā uzbūvēts otrais stāvs. Tā ir divstāvu ēka ampīra stilā ar augstu cokolstāvu, četrslīpju jumtu un diviem četrkolonnu portikiem, kuru fasādēs ievietots Bēru dzimtas ģerbonis un dekoratīvas rozetes. Vērgales muižas parkā 4 ha platībā stādītās koku rindas veido regulāru rakstu. Kalpu mājā atrodas bibliotēka, bet bijušajā klētī – atpūtas centrs. Pagasta valde atrodas pārvaldnieka dzīvoklī.


Attēls:Vērgales pils.JPG|Vērgales muižas kungu māja (pirms 1928)
Vērgaļu muižas kopskats pēc 1920.jpg|Muižas kopskats (pēc 1920)


## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Dmitrijs Kabaļevskis

**Dmitrijs Kabaļevskis** (; dzimis , miris ) bija krievu komponists un mūzikas funkcionārs, viens no PSRS oficiāli atzītākajiem autoriem.

No 1925. līdz 1930. gadam mācījās Maskavas konservatorijā, vēlāk bija tās pasniedzējs, no 1939. gada — profesors. 5 operu, 4 simfoniju, 7 koncertu un daudzu citu skaņdarbu autors.

Saņēmis daudzus PSRS apbalvojumus — trīs Staļina prēmijas (1946., 1949. un 1950. gadā), Ļeņina prēmiju (1972. gadā), Valsts prēmiju (1980. gadā). Saņēmis četrus Ļeņina ordeņus. 1963. gadā ieguva PSRS Tautas skatuves mākslinieka nosaukumu.

## Ārējās saites

* Dmitrija Kabaļevska profils ''AllMusic''
Židlohovice

**Židlohovice** () ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Brno lauku apriņķī uz dienvidiem no Brno. Pilsēta apkaimē vīna ražošana.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1237. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

## Cilvēki
Pie pilsētas atrodas Hābsburgu pils ( vai *Seelowitz*), kurā dzimuši feldmaršals, Teitoņu ordeņa lielmestrs Austrijas Eižens (*Erzherzog Eugen von Österreich*, 1863—1954), feldmaršals Austrijas-Tešenas Frīdrihs (*Friedrich von Österreich-Teschen*, 1856—1936) un admirālis Austrijas Kārlis Stefans (*Karl Stephan von Österreich*, 1860—1933).