open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ciedri

**Ciedri** (*Cedrus*) ir priežu dzimtas mūžzaļu skujkoku ģints. Ciedri ir 40—50 m augsti, mūžzaļi koki ar plaši izplestu lapotni (jauniem kokiem tā ir piramidāla, veciem – lietussargveidīga). Sakņu sistēma tiem ir virspusēja, tāpēc ciedri cieš no vējgāzēm. Tie izceļas ar cietu, sīkslāņainu, parasti aromātisku koksni. Skujas cietas, tumšzaļas, trīs vai četršķautņainas, uz garvasām sakārtotas spirāliski pa vienai, uz īsvasām — pušķos pa 30–40. Apputeksnēšanās notiek rudenī. Putekšņi ar gaisa maisiņiem. Vīrišķie un sievišķie čiekuri izvietoti pa visu lapotni. Sievišķie čiekuri 5—10&nbsp;cm gari un 4—6&nbsp;cm diametrā, olveidīgi vai muciņveidīgi. Nogatavojas 2.—3. gadā un tad izkaisās. Sēklas 12—18&nbsp;mm garas, trīsstūrveidīgas ar spārnu. Ciedri ir ilgdzīvotāji un var sasniegt 3000 gadu vecumu. Aug kalnos 1300—3600 m augstumā. Tie ir gaismu mīloši koki, veido arī audzes un mežus (kopā ar egli, priedi, lapegli un ozolu).

## Kultūrvēsture
Informācija par ciedru izmantošanu senatnē līdz mums ir nonākusi jau no seno ēģiptiešu un sengrieķu avotiem. Zinot par ciedru koksnes noturību pret pūšanu senie ēģiptieši no ciedru materiāla gatavoja savus kuģus, bet ciedru eļļu lietoja mirušo balzamēšanai. Visām ciedru daļām ir ārstnieciskas īpašības. Kopš seniem laikiem no ciedru riekstiem, sveķiem un skujām gatavoja zāles un kosmētiskos līdzekļus. Senie šumeri vieni no pirmajiem izmantoja ciedru skujas kā ārstniecisku līdzekli. Arheoloģiskajos izrakumos, kas tika veikti senās Šumeras teritorijā, tika atrastas māla plāksnītes, kas apliecina to, ka 5 tūkst. gadu p.m.e. šumeri ārstnieciskos nolūkos lietoja ciedru skuju novārījumu.

## Sistemātika
Ģintī ir 4 sugas, kuru izcelsme ir Āfrikā un Āzijā. Par ciedru bieži vien nepareizi sauc  un dažas citas priežu sugas. Par Spānijas ciedru sauc koku (*Cedrela odorata*), kas pat nav skujkoks. Ir vēl daudzi citi koki, kuri botāniski nepareizi tiek saukti par ciedriem.

**Ģints** 
* 
* 
* 
* 

## Ārējās saites
Atlasa ciedrs

**Atlasa ciedrs** () ir ciedru ģints koku suga. Reizēm tā tiek uzskatīta par Libānas ciedra pasugu. Sastopams Ziemeļāfrikā, Atlasa kalnos.

## Apraksts
Tie ir vienmāju koki līdz 50m augstumā, ar piramidālu lapotni un cietām, zilganzaļām, pušķos sakārtotām skujām. Čiekuri ir cilindriski vai olveidīgi, blīvi, spīdīgi ar gaiši brūnganu nokrāsu. Tie nogatavojas trešajā veģetācijas gadā. Skujas ir trīs vai četršķautņainas, asas, zilganzaļas līdz sudrabaini pelēkas. Tās uz īsvasām sakārtotas pušķos pa 30-40 uz garvasām pa vienai.

No  atšķiras ar lapotnes uzbūvi, īsākām skujām un ar mazākiem čiekuriem. Pirmajos gados aug ātrāk, pavasarī vēlu dzen dzinumus, un, augot, vairāk sausumcietīgs. Diezgan labi pārcieš aukstumu (īslaicīgi, līdz -20°С), ļoti gaismu mīlošs, noturīgs pret putekļiem, dūmiem un gāzēm. Slikti panes kaļķainas augsnes. Cieš no pārlieka mitruma. Ļoti noturīgs pret slimībām un kaitēkļiem.
Hatona izmeklēšana

right|thumb|Hatona izmeklēšanai visu laiku sekoja līdzi sabiedrība un uz tiesas sēdēm pat tika izgatavotas speciālas biļetes.

**Hatona izmeklēšana** bija lorda Braiena Hatona (*Brian Hutton*) vadīta izmeklēšana Apvienotajā Karalistē, kuru ierosināja Leiboristu partija, lai izmeklētu Irākas bioloģisko ieroču eksperta Deivida Kellija (*David Kelly*) pašnāvību.  Kellijs tika atrasts miris pēc intervijas sniegšanas BBC žurnālistam Endrū Džiliganam (*Andrew Gilligan*). Šī izmeklēšana sākas 2003. gada augustā un noslēdzās . Izmeklēšanas laikā atkāpties no saviem amatiem bija spiesti BBC priekšsēdētājs un ģenerāldirektors.

## Cēloņi
Kellijs trim BBC žurnālistiem intervijā atklāja, ka valdība, galvenokārt Apvienotās Karalistes premjerministra Tonija Blēra preses birojs, apzināti izskaistināja dosjē ar maldinošiem pārspīlējumiem par Irākas potenciālajām militārajām iespējām; sevišķi tas, ka Irākai 45 minūtēs ir iespējams veikt uzlidojumu, lietojot "masu iznīcināšanas ieročus". Šādus ziņojumus sniedza Endrū Džiligans  BBC Radio 4 programmā *[[Today programma|Today]]*, Gevins Hjūvits (*Gavin Hewitt*) tās pašas dienas ziņās ar nosaukumu "Ten O'Clock News" un Sjūzana Vatsa (*Susan Watts*) 2. jūnijā BBC Two raidījumā "Newsnight". 1. jūnijā Džiligans atkārtoja savu apgalvojumu rakstā, kuru publicēja laikrakstā "Mail on Sunday", nosaucot valdības preses sekretāru Elestēru Kembelu (*Alastair Campbell*) par faktu sagrozītāju.

## Atsauces
Krustu kauls

**Krustu kauls** () ir liels, trīsstūra formas, nepāra kauls, kas atrodas mugurkaula lejasdaļā virs astes kaula, starp gūžas kauliem. Tā pamats savienojas ar 5. jostas skriemeli, bet virsotne ar astes kaulu. Krustu kauls veidojas pēc 15 — 16 gadu vecuma, kad krustu skriemeļi un starpskriemeļu diski pārkaulojas. 25 gadu vecumā pārkaulojas arī saites un izaugumi, izveidojot vienu kaulu, kas ir izliekts un veido nelielu kifozi.  

## Uzbūve

Krustu kauls veidojas, saaugot 5 krustu skriemeļiem, tam ir trīsstūra forma ar virsotni uz leju. Kaulam izšķir pamatu (*basis ossis sacri*) un krustu kaula virsotni (*apex ossis sacri*). Kaula sānu daļās atrodas aussveida virsmas (*facies auricularis*), kas ir locītavas virsma savienojumam ar gūžas kaulu. Kaulam ir divas virsmas:
* iegurņa virsma (*facies pelvina*), kas ir ieliekta, gluda un vērsta uz priekšu, veido iegurņa mugurējo sienu. Uz iegurņa virsmas var redzēt 4 šķērslīnijas (*lineae transversae*), kas veidojas krustu skriemeļu ķermeņu saauguma vietās.
* mugurējā virsma (facies dorsalis), kas ir izliekta, ar 5 šķautnēm. Vidusšķautne (*crista sacralis mediana*) veidojas, saaugot krusta skriemeļu smailajiem izaugumiem.
Krustu kaulam abās virsmās ir 4 pāri atveru (*foramina sacralis*). Pa šīm atverēm iznāk muguras smadzeņu nervu šķiedras.
Krustu kaulā atrodas krustu kaula kanāls (*canalis sacralis*), kas uz augšu turpinās mugurkaula kanālā, bet lejas daļā beidzas ar atveri (*hiatus sacralis*).

## Dzimumatšķirības

Krustu kaula uzbūvē ir novērojamas dzimumatšķirības.
Sievietēm krustu kauls ir īsāks un platāks kā vīriešiem; apakšējā daļa veido lielāku leņķi ar augšējo daļu; augšējā daļa ir gandrīz taisna, lejasdaļa veido lielāku izliekumu. Kauls ir vērsts vairāk uz mugurpusi, lai palielinātu iegurņa ietilpību.

Vīriešiem krustu kauls visos izmēros ir lielāks kā sievietei, tā izliekums veidojas visa kaula garumā.

## Papildus attēli

Image:Gray241.png|vīrieša iegurnis
Image:Gray242.png|sievietes iegurnis
Image:Gray97.png
Image:Gray98.png|krustu kaula pamatne.
Autoceļš A10 (Latvija)

|}
|}
**A10** autoceļš **Rīga—Ventspils**, arī **Ventspils šoseja**, ir 188 km garš galvenais autoceļš Latvijā, daļa no starptautiskā maršruta . Autoceļam no krustojuma pie Priedaines līdz Ventspilij šobrīd ir tikai viena josla katrā braukšanas virzienā.

## Vēsture
2016. gada augustā sāka posma no Varkaļu kanāla līdz Jūrmalas šosejai rekonstrukciju, Lielupes tilta rekonstrukciju un seguma atjaunošanu posmā no Smārdes līdz krustojumam ar autoceļu , kā arī uzsāka posma līdz krustojumam ar autoceļu  rekonstrukciju.
2016. gada novembrī izsludināja konkursu par seguma atjaunošanu posmā Vilksala-Pūre (79,5-85,8 km), kurā uzvarēja SIA "Saldus ceļinieks" ar līgumcenu 1 050 501 EUR.

2019. gada jūnijā sāka A10 rekonstrukciju Jūrmalas šosejas posmā Babītes novadā (13,41 - 19,25 km), ko pabeidza 2020. gada 2. septembrī. Pārbūves laikā ar reciklētu veco asfaltu tika pastiprināti ceļa pamati un uzklātas trīs jauna asfalta kārtas. Atjaunotas arī nobrauktuves divlīmeņu satiksmes mezglā ar Rīgas apvedceļu A5 (Salaspils-Babīte).
Darbus veica piegādātāju apvienība "A.C.B. un Binders" par līgumcenu 22,97 miljoni eiro ar pievienotās vērtības nodokli, ko sedza valsts budžets.

2022. gada martā sākās A10 rekonstrukcija no Kūdras līdz pagriezienam uz Smārdi (41,30–52,74 km). Līdz 2022. gada beigām posmā no Kūdras līdz pagriezienam uz Ķemeriem plānots veikt ceļa segas pilno pārbūvi (norakt zem ceļa esošo kūdras slāni, izbūvēt drenējošo un salturīgo slāni un trīs kārtās ieklāt asfaltbetonu), savukārt posmā no Ķemeru pagrieziena līdz Smārdes pagriezienam plānots veikt asfaltbetona seguma izlīdzinošo frēzēšanu, ceļa profila labošanu un asfaltbetona ieklāšanu trīs kārtās.

## Ātrgaitas autoceļa projekts
2007. gadā izsludināja konkursu skiču projektu izstrādei posmā Priedaine-Sloka. Projekta ietvaros bija plānots autoceļa posmam izbūvēt otro brauktuvi, kā arī ievērot visas prasības, lai autoceļš atbilstu ātrgaitas autoceļa standartiem. 2010. gada maijā tika pabeigts ietekmes uz vidi novērtējums, kas ietver arī posma Sloka-Ķemeri pārbūvi par ātrgaitas autoceļu.

Ap 2025. gadu bija iecerēts veikt vērienīgus A10 rekonstrukcijas darbus arī posmā no Ķemeru līdz Kandavas pagriezienam, piedāvājot divas alternatīvas. Pirmā – 14,5 m plats divjoslu ceļš ar malas joslu, otra – 21 m plats četrjoslu ceļš ar divlīmeņa ceļa mezgliem, satiksmes pārvadiem, gājēju tiltiem, kā arī paralēli A10 trasei no jauna ierīkotiem savācējceļiem jeb vietējas nozīmes ceļiem.

Savukārt 2020. gada Latvijas valsts autoceļu attīstības stratēģija paredz A10 posma Jūrmala - Tukums pārbūvi 48,4 km garumā (2030–2035), tad Tukums – Ventspils pārbūvi 114,6 km garumā (2035–2040).

## Ārējās saites

* 

## Atsauces
Elektroniskais pastiprinātājs

[250px|right|thumb|[Elektronu lampa|Elektronu lampu Hi-Fi pastiprinātājs]]

**Elektroniskais pastiprinātājs** ir ierīce, kura pastiprina signāla jaudu. Enerģija, lai pastiprinātu signālu, tiek ņemta no barošanas avota. Šīs ierīces galvenais uzdevums ir pārveidot ienākošā signāla amplitūdu uz lielāku, bet tā, lai izejošā signāla frekvence sakrīt ar ienākošā signāla frekvenci. Parasti pastiprinātājs modulē barošanas avota ienākošo signālu. Praktiski pastiprinātāji nav pilnīgi un to izmantošanai ir lieli trūkumi. Šie trūkumi ir:
* Izvadīto signālu iespaido barošanas avots, kas var būtiski izmainīt to.
* Pastiprinātāja ķēdei ir "atvērtās skavas" princips, kas ir atkarīgs no dažādiem parametriem (no pieauguma, no pagrieziena ātruma, no izvades pilnās pretestības, no sagrozījuma, no frekvenču joslas platuma, no signāla trokšņa koeficienta ...)
* Daudzos mūsdienu pastiprinātājos tiek lietoti negatīvās atgriezeniskās saites paņēmieni, lai noturētu pieaugumu pie vēlamās vērtības.

## Pastiprinātāju klasifikācija
Dažādi pastiprinātāji ir paredzēti atšķirīgiem signāla un lietošanas veidiem. Pastiprinātājus var vispārīgi iedalīt piecās kategorijās:

* mazo signālu elektroniskie pastiprinātāji;
* zemfrekvences elektroniskie pastiprinātāji;
* radiofrekvences elektroniskie pastiprinātāji;
* mikroviļņu elektroniskie pastiprinātāji;
* optiskie elektroniskie pastiprinātāji.

Katras kategorijas pastiprinātāji no šīm piecām grupām ir paredzēti atšķirīgiem mērķiem, galvenokārt tāpēc ka pastāv fizikālo elementu ierobežojumi, kurus izmanto pastiprinātājos, un no šiem elementiem ir atkarīgs arī pastiprinātāja lietderības koeficients.

Pastāv daudz dažādas alternatīvas pastiprinātāju klasifikācijas, galvenokārt šīs klasifikācijas ir pēc pastiprinātāju izmantošanas nodomiem. Dažreiz tos klasificē arī pēc fizikālās uzbūves, izmantotajiem elementiem vai arī pēc atgriezenisko saišu veidiem. Pastiprinātājus dažreiz grupē arī pēc skaitliskajiem faktoriem, piemēram, pēc vērtības, pēc patērētās jaudas daudzuma, pēc lietderības koeficienta un pēc tā, cik reizes pastiprinātājs palielina ieejošā signāla stiprumu utt.

Ļoti bieži pastiprinātājus iedala pēc pastiprinošā elementa (radiolampas, tranzistora, transformatora) darba režīma punkta izvēles:
* A klases pastiprinātājs pastiprina pilnībā visu signāla formu, par darba punktu izvēloties lineārās darbības viduspunktu. Darbojoties šādā režīmā, ir vismazākie nelineārie kropļojumi, bet viszemākais lietderības koeficients.
* B klases pastiprinātājs pastiprina tikai pusi no signāla (piemēram, tikai vienu pusi no sinusoīdas), par darba punktu izvēloties apakšējo lineārā posma punktu.
* C klases pastiprinātājs darbojas "atslēgas" režīmā, jeb atkarībā no lietderīgā signāla ir vai nu atvērts vai aizvērts.


Image:Class A.svg|A klases darba režīms
Image:Class B.svg|B klases darba režīms
Pastiprinātājs

**Pastiprinātājs** var būt:

* elektroniskais pastiprinātājs jeb jaudas pastiprinātājs,
** ģitāras pastiprinātājs,
* stūres pastiprinātājs,
* garšas vai aromāta pastiprinātājs (pārtikas tehnoloģijā).
Starpskriemeļu diski

right|thumb|Starpskriemeļu diski starp jostas skriemeļiem (kreisajā pusē)

**Starpskriemeļu diski** (*disci intervertebrales*) ir skrimšļaudu savienojumi, kas savieno blakus esošo skriemeļu ķermeņus. Katrs disks veido skrimšļaudu savienojumu, atļaujot nelielas skriemeļu kustības, tie darbojas arī kā saites, lai saturētu skriemeļus kopā.

## Uzbūve

Katru disku veido fibrozais gredzens (*anulus fibrosus*), kas ieskauj recekļveida kodolu (*nucleus pulposus*), kas ir palieka no embrionālās mugurkaulāja stiegras (*chorda dorsalis*). Diska kodols darbojas kā trieciena absorbētājs, amortizējot dažādus ikdienas triecienus un saturot skriemeļus kopā. Disku biezums nav vienāds, tas palielinās, sākot no pirmā kakla skriemeļa, līdz pēdējam jostas skriemelim. Starpskriemeļu diskā, kas atrodas starp pēdējo krustu skriemeli un astes kaulu, ir neliels dobums.
Astes kauls

**Astes kauls** () ir mugurkaula pēdējais segments. Tas veidojas no 4—5 rudimentāriem skriemeļu ķermeņiem, kas saauguši kopā vienā kaulā. Astes kauls savienojas ar krustu kaulu, veidojot krustu un astes kaula simfīzi (*symphysis sacrococcygea*). Starp abiem kauliem ir skrimšļa disks, kuram vidū ir spraugveida dobums ar šķidrumu. Šo savienojumu, no priekšas, muguras un sāniem, nostiprina krustu un astes kaula saites (*ligamenta sacrococcygeae*).
Sievietēm astes kauls ir platāks un mazāk izliekts nekā vīriešiem.

## Papildus attēli


Image:Gray 111 - Vertebral column-coloured.png|Mugurkauls.
Pērlhārboras bombardēšana

**Pērlhārboras bombardēšana** bija Japānas Impērijas uzbrukums  amerikāņu militārajai bāzei Pērlhārborā, Havaju salās, Klusajā okeānā. Šis uzbrukums kļuva par argumentu, lai ASV iesaistītos Otrajā pasaules karā.

## Uzbrukuma norise
1941. gada 26. novembrī seši japāņu aviācijas bāzeskuģi pameta ostu Kuriļu salās, sev līdzi vedot četrsimt astoņas lidmašīnas.

Pirmais uzbrukuma vilnis tika veikts ar 183 lidmašīnām, galvenokārt bumbvedējiem un nelielu skaitu iznīcinātāju. Kad lidmašīnas tuvojās, tās uztvēra ASV armijas radars, bet sakarā ar gaidāmo B-17 bumbvedēju ierašanos no Kalifornijas tas neizraisīja nekādu reakciju. Ceļā uz Pērlhārboru japāņu aviācijai bija vairākas gaisa kaujas ar ASV lidmašīnām, tās brīdināja bāzi. Pulksten 7:48 pēc Havaju laika sākās pārsteiguma uzbrukums. Pārsteiguma uzbrukumu uzsāka lidmašīnas ar torpēdām, kas uzbruka neaizsargātajiem karakuģiem, kas atradās ostā. Pārējās lidmašīnas uzbruka gaisa bāzēm.

Vēlāk sekoja otrais uzbrukuma vilnis, ko izpildīja 171 lidmašīna. Japānas armijas komandieri vēlējās veikt arī trešo uzbrukuma vilni, bet saprata, ka tas būtu pārāk riskanti.
## Atsauces

## Ārējās saites
Kebabs

**Kebabs** (arābu un persiešu valodās: , [kabāb], turku valodā: *kebap*) ir uz oglēm vai citā veidā cepta vai grilēta gaļa pēc Tuvo Austrumu, centrālās Āzijas un Dienvidāzijas tautu tradīcijām. Kebaba pagatavošanai parasti izmanto jēra vai liellopu gaļu, bet atsevišķās receptēs pamatā ir vistas gaļa vai zivis. Sakarā ar ticības aizliegumiem, musulmaņi un jūdaisti kebabu negatavo no cūkgaļas.

## Kebabs uz iesma
220px|thumb|right|Kebabs uz iesma cepas uz kastē gruzdošām oglēm.
Kebabs uz iesma (turku valodā: *şiş kebabı* [ʃiʃ kebabî]) ir uz oglēm cepti vai grilēti uz koka vai metāla iesma (turku valodā: *şiş* [ʃiʃ]) uzdurti nelieli gaļas gabali. Kebabam izmanto jebkādu gaļu un kopā ar gaļas gabaliem uz iesma parasti uzdur arī dārzeņus vai augļus (baklažāns, tomāts, paprikas pipars, sīpols un sēnes).

Latvijā un visā bijušās Padomju Savienības teritorijā populārs svētku ēdiens ir šiš-kebaba paveids šašliks (Krimas tatāru valodā: *şışlıq* [ʃîʃlîk]).

Tiek uzskatīts, ka kebaba cepšanai uz iesma pirmsākumi meklējami viduslaiku osmaņu impērijas armijā, kuras karagājienos karavīri uz saviem zobeniem uzdurtos gaļas gabalus cepuši nometnes ugunskuros. Tomēr vēstures avotos ir arī liecības tam, ka šāds gaļas cepšanas veids bijis populārs arī pirms turku ienākšanas Bizantijā.

## Grozītais kebabs
right|thumb|220px|Iskendera kebabs (''İskender kebap''), ko Bursā, Turcijā izdomāja Iskenders pašā.
Grozītais kebabs (turku valodā: *döner kebab* [dœner kebab]) ir uz vertikāla iesma sadurtas lielas jēra vai vistas gaļas šķēles, kas griežas un tiek grilētas no vienas malas ar oglēm vai ar elektrisku sildītāju. Grozītais kebabs ir līdzīgs girosam, šavarmai un *[[taco al pastor]]*.

Grozīto kebabu parasti pasniedz smalki sagrieztu ar salātiem kā pildījumu pitas maizē, picās vai uz šķīvja kopā ar ceptiem *frī* kartupļiem. Grieztais kebabs ir populārs ātro uzkodu ēdiens vairākās Eiropas valstīs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gofs Vitlems

**Edvards Gofs Vitlems** (; dzimis , miris ) bija Austrālijas politiķis un 21. Austrālijas premjerministrs. Viņš bija Austrālijas Leiboristu partijas (ALP) biedrs.

Vitlems 1952. gadā iekļuva Austrālijas parlamentā, uzvarot Verivas departamenta papildvēlēšanās Jaundienvidvelsā. 1960. gadā Vitlems tika ievēlēts par Austrālijas leiboristu partijas vadītāju un 1967. gadā pēc Artūra Kaldvela atkāpšanās tika iecelts opozīcijas vadītāja amatā. 1969. gada vēlēšanās Vitlema vadītā Austrālijas Leiboristu partija sākotnēji uzvarēja, bet, izveidojot citām partijām koalīciju, tā neguva pārsvaru. 1972. gada vēlēšanās pēc 23 gadu pārtraukuma Vitlema vadītā partija pārliecinoši uzvarēja un ieguva vairākumu Austrālijas parlamentā, kļūstot pašam par Austrālijas premjerministru. 1974. gada 3. jūlijā, nekonsultējoties ar savu partiju un ārlietu ministru, Vitlems parakstīja lēmumu par Baltijas valstu *de iure* aneksijas atzīšanu, kas izraisīja baltiešu diasporas protestus un bija spēkā līdz 1975. gada decembrim, kad to atcēla Malkolma Freizera kabinets. Premjera amatā bijis līdz 1975. gadam, pēc tam vēl divus gadus bija partijas līderis un opozīcijas līderis.

Miris .

## Atsauces

## Ārējās saites
Libānas ciedrs

**Libānas ciedrs** (*Cedrus libani*) ir ciedru ģints koku suga. Dabā sastopams Mazāzijas kalnos. Aug kalnu apvidos, līdz 1300 — 2000m virs jūras līmeņa, veidojot mežus. Reizēm pārējās ciedru sugas tiek uzskatītas par Libānas ciedru pasugām.
## Apraksts
Koki aug līdz 40m. augstumā. Jaunajiem kociņiem konusveidīga lapotne, kokiem pieaugot, tā izplešas platumā. Vecajiem kokiem lapotne iegūst lietussarga formu. Jaunie dzinumi kaili vai nedaudz pūkaini. Skujas tumši zaļas, līdz 4&nbsp;cm. garas, cietas, četršķautnainas, sakārtotas pušķos pa 30-40 skujām. Čiekuri atsevišķi, gaiši-brūni, līdz 10&nbsp;cm. garumā un 4&nbsp;cm. diametrā, muciņveidīgi. Nogatavojas trešajā gadā. Sēklas 15-18&nbsp;mm lielas, riekstveidīgas, čiekurā saglabā dīgtspēju līdz 20 gadiem. Sēklas nav ēdamas.

Aug lēnām, salīdzinot ar citām ciedru sugām, visvairāk mīl gaismu un panes aukstumu. Iztur aukstumu līdz -30°С. Sausumizturīgs, nav prasīgs pret augsnēm (aug arī kaļķainās augsnēs), bet cieš no pārmērīga mitruma. Ilgdzīvotājs. Daži koki ir jau 1500 — 2000 gadu veci.
## Izmantošana un selekcija
Libānas ciedra koksne ir izturīga un viegla, samērā mīksta un aromātiska, bez sveķu ieslēgumiem. Pateicoties savām īpašībām koksne tiek lietota kuģubūvē un zemūdens konstrukcijām, celtniecībā, kā arī mēbeļu ražošanā.

Libānas ciedrs tiek arī plaši kultivēts un izmantots pilsētu apzaļumošanā. Eiropā to sāka kultivēt no 1683. gada. Ir selekcionētas vairākas koka šķirnes ('Beacon Hill', 'Glauca', 'Pendula', 'Nana', 'Sargentii' u.c.). Koki tiek stādīti individuāli vai grupās. Sēklas dīgst bez iepriekšējas sagatavošanas, tomēr stratifikācija no +3 līdz +5&nbsp;°C 14 diennakšu laikā paātrina dīgšanu un paaugstina dīgtspēju.
## Kultūrvēsture
right|100px|thumb|Libānas ciedrs Libānas ģerbonī
Libānas ciedrs bija pazīstams no seniem laikiem. Libānā tas ir īpašā cieņā. Tas ir Libānas simbols un rotā, gan Libānas karogu, gan ģerboni. Kādreiz Libānas teritoriju sedza milzīgi Libanas ciedru meži. Par tiem ir minēts arī Bībelē (80 vietās). „Ar valgumu pildās Tā Kunga koki, Libanona ciedru koki, ko Viņš stādījis” (Ps 104:16). No Libānas ciedriem tika taisīts Dāvida nams, Sālamana pils un Jeruzalemes templis. No tiem taisīja feniķiešu ātrgaitas tirdzniecības kuģus, tie plaši kalpoja kā tirgus prece. Rezultātā Libānas meži tika izcirsti. Pašlaik Libānā ir palikušas tikai divas ciedru audzes Libāna kalnos pie Bšarres un Barukas. Tur tagad ir izveidots nacionālais rezervāts.

## Ārējās saites
Mandarīnu valoda

thumb|200px| Mandarīnu dialekti:

**Mandarīnu valoda** (vienkāršotā ķīniešu: 官话; tradicionālajā ķīniešu: 官話; piņjiņs: *Guānhuà*) ir izplatītākā ķīniešu valodas dialektu grupa, kurā galvenokārt runā Ziemeļķīnā un Dienvidrietumķīnā. Pasaulē visvairāk cilvēku ikdienā lieto tieši mandarīnu valodu.

20. gadsimta sākumā par Ķīnas valsts valodu tika pieņemta standarta forma, kuras pamatā ir Pekinas dialekts ar citu mandarīnu dialektu elementiem. Standarta ķīniešu valoda ir Ķīnas un Taivānas, kā arī viena no četrām Singapūras oficiālajām valodām. Tā tiek izmantota arī kā viena no Apvienoto Nāciju Organizācijas oficiālajām valodām.

## Skatīt arī
* Piņjiņa tabula

## Literatūra
*
Citoplazma

thumb|Citoplazma — vide, kur atrodas visi šūnas organoīdi
**Citoplazma** ir pusšķidra viela, kas veido šūnas iekšējo vidi. Tā sastāv no izšķīdinātām vienkāršajām olbaltumvielām un citām vielām, kas nepieciešamas šūnas darbībai. Nodrošina vielmaiņu šūnā un mijiedarbību starp organoīdiem. 

## Sastāvs
Citoplazmā atrodas kodols, organoīdi, pūslīši, citoskelets, ieslēgumi un tauku pilieni. Citoplazma sastāv no hialoplazmas, kas sastāv no ūdens, dažādām organiskām vielām (olbaltumvielām, lipīdiem, ogļhidrātiem) un neorganiskām vielām. Citoplazmā esošie organioīdi: endoplazmatiskais tīkls, ribosomas, Goldži komplekss, lizosomas, centrosoma, mitohondriji, plastīdas, vakuolas un speciālie organoīdi (miofibrillas, skropstiņas, vicas, mikrobārkstiņas, dažādi receptori). Citoplazma saista visus šūnas organoīdus, ieslēgumus, plazmatisko membrānu un kodolu vienā veselā sistēmā — dzīvā šūnā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Citoplazma
Anubiss

[200px|thumb|right|Anubisu attēlo kā [Cilvēks|cilvēku ar šakāļa galvu]]
**Anubiss** ( *(Anoubis)*) jeb **Inpu** ēģiptiešu mitoloģijā ir pazemes dievs un mirušo aizbildnis. Viņa svētais dzīvnieks ir melns šakālis vai suns. Anubiss piedalās aizkapa tiesā, kurā mirušajam pasludina viņa spriedumu.

## Atsauces
Himalaju ciedrs

**Himalaju ciedrs** () ir ciedru ģints koku suga. Dabā sastopams ziemeļ-rietumu Himalajos, Afganistānā, kalnos izplatās līdz 3600m. augstumam virs jūras līmeņa. Aug mežos kopā ar eglēm, priedēm, balteglēm.
## Apraksts
Himalaju ciedrs var sasniegt 50m. augstumu un 3m. diametrā, kā arī 3000 gadu vecumu. Pieaugušiem eksemplāriem lapotne augšpusē ir plakana ar nokarenām pazarēm uz horizontāli izplestiem resnajiem zariem. Jaunie dzinumi nokareni. Koksne cieta, sīkslāņaina, ar dzeltenīgu vai iesārtu nokrāsu, ļoti smaržīga augstā sveķu satura dēļ. Skujas asas, tievas, gaiši-zaļas ar sudrabotu nokrāsu, garākas kā citām sugām (līdz 5 cm.), sakārtotas pušķos. Čiekuri līdz 10 cm., olveidīgi-iegareni, jauniem eksemplāriem zilganīgi, vecākiem — sarkanīgi-brūni, vidū mazāk izliekti, nekā libānas ciedram. Čiekura zvīņas dziļi pārsedz cita citu. Čiekuri nogatavojas 1,5 gadu laikā. Sēklas bālganas, 16-17&nbsp;mm lielas. Apputeksnēšanās notiek oktobra beigās — novembra sākumā.

Ilgdzīvojoša, ātraudzīga suga. Labāk par citiem ciedriem panes apēnošanu, dod priekšroku paaugstinātam gaisa un augsnes mitrumam, bet tomēr nepanes stāvošu ūdeni. Pieticīga pret augsnēm, aug arī kaļķainās augsnēs. Bez bojājumiem panes temperatūru līdz -25°С. Cieš no vējgāzēm. Pakļauta tādai slimībai, kā hloroze, kas rodas no paaugstināta kaļķu satura augsnē. Šādiem ciedriem skuja nodzeltē, un koks palēnina savu augšanu. Tajā pat laikā Himalaju ciedri ir noturīgi pret sēnīšu un kaitēkļu bojājumiem.

## Kultivēšana
Himalaju ciedrs tiek arī plaši kultivēts un izmantots apzaļumošanai. Eiropā to sāka kultivēt no 1822. gada. Ir selekcionētas vairākas koka šķirnes ('Aurea', 'Deep Cove', 'Pyqmy', 'Golden Horizon', 'Repandens' u.c.).Himalaju ciedrs labi panes apcirpšanu, tāpēc tos izmanto dzīvžogu veidošanai.
Bioinformātika

right|thumb|DNS replikācija

**Bioinformātika** ir zinātne, kur tiek izmantotas matemātiskās un informātiskās metodes, lai atrisinātu dažādas ar bioloģiju saistītas problēmas. Šim nolūkam parasti izmanto datormodelēšanu, matemātiskos modeļus vai abus. Galvenais bioinformātikas uzdevums ir datu ieguve par dažādiem genomiem un šo datu analīze.

## Skatīt arī

* Gēns
* Genoms

## Ārējās saites
Jeloustonas nacionālais parks

**Jeloustonas nacionālais parks** () ir pirmais un vecākais nacionālais parks pasaulē. To 1872. gada 1. martā izveidoja ASV Vaiomingas štata teritorijā (neliela daļa parka teritorijas atrodas arī Aidaho un Montānas štatos). Jeloustonas nacionālais parks ir slavens ar geizeriem, karstajiem avotiem un citiem ģeotermāliem veidojumiem. Jeloustonas nacionālā parka teritorijā dzīvo daudz grizlilāču, vilku, bizonu un aļņu. Parks ir nosaukts par godu dzeltenajām klintīm () Jeloustonas Lielajā kanjonā.
## Vēsture
Parkā atrodas Jeloustonas upes augštece, no kuras tas ieguvis savu vēsturisko nosaukumu. Tuvojoties 18. gadsimta beigām, franču mednieki upi nosauca par *Roche Jaune*, kas, iespējams, ir tulkojums no Hidatsa indiāņu vārda *Mi tsi a-da-zi* ("Dzeltenā akmens upe"). Vēlāk amerikāņu mednieki franču nosaukumu angļu valodā padarīja par "dzelteno akmeni". Lai gan parasti tiek uzskatīts, ka upe tika nosaukta pēc dzeltenajiem akmeņiem, kas redzami Jeloustonas Lielajā kanjonā, indiāņu nosaukuma avots nav skaidrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kipras ciedrs

**Kipras ciedrs** (*Cedrus brevifolia*) ir ciedru ģints koku suga. Dabā sastopams Kipras salā, endēmiska suga. Reizēm šī suga tiek uzskatīta par Libānas ciedra pasugu (*Cedrus libani var. brevifolia*).
## Apraksts
Jaunajiem kociņiem konusveidīga lapotne, kokiem pieaugot, tā izplešas platumā. Vecajiem kokiem lapotne iegūst lietussarga formu. Atsevišķi koki sasniedz 40 m augstumu. Jaunie dzinumi kaili vai nedaudz pūkaini. Skujas tumši zaļas, 5-10&nbsp;mm. garas, cietas, četršķautnainas. Čiekuri atsevišķi, gaiši brūni, līdz 7&nbsp;cm. garumā un 4&nbsp;cm. diametrā, muciņveidīgi. No Libānas ciedra atšķiras ar īsākām skujām, mazāka izmēra čiekuriem un mazāku noturību pret aukstumu.

## Izplatība
Kiprā aug ap 230 tūkst. Kipras ciedru, bet atsevišķa ciedru audze ir tikai viena, kas atrodas ciedru ielejā pie Tillirian-Trodosas. Ielejas garums ir ap 800 metru, un tur aug ap 2000 ciedru koku. Šeit aug arī vecākais Kipras ciedrs (ap 800 gadu vecs). Tagad šeit ir ierīkots dabas rezervāts. Kipras ciedri ir introducēti arī dažādos botāniskajos dārzos (piem. Ņikitinas botāniskajā dārzā, Krimā).
Gāzes strūklas dzinējs

right|250px|thumb|Gāzes strūklas dzinēja gaisa plūsmas simulācija.

**Gāzes strūklas dzinējs** ir reaktīvais dzinējs, kurš atbrīvo ātri plūstošu gāzes (gaisa vai degvielas sadegšanas produktu) strūklu, izraisot grūdienu saskaņā ar trešo Ņūtona likumu. Gāzes strūklas dzinējs ir plašs jēdziens un tajā tiek iekļauti turbodzinēji, turboventilatori, raķetes, caurplūdes, impulsu un sūkņu reaktīvie dzinēji, bet parasti ar gāzes strūklu dzinēju saprot gāzu turbīnas Braitona cikla dzinēju, dzinējs ar rotējošu kompresoru.

## Uzbūve
* Turbīnas veida kompresors, kas atrodas dzinēja sākumā un saspiež gaisu;
* degkamera, kurā daļa saspiestā gaisa tiek samaisīts ar degvielu un aizdedzināts;
* kamera, kurā tiek samaisīts sadegušais gaiss ar nesadegušo, lai temperatūru samazinātu;
* gaisa maisījums tālāk griež turbīnu, kura griež kompresoru
* izplūdes sprausla, pa kuru tiek izgrūsta gāze. Sprausla var būt regulējama.

## Forsāža
[right|250px|thumb|Izjaukts un mācību uzskates vajadzībām pārveidots turboreaktīvais dzinējs [Rīgas Aviācijas muzejs|Rīgas Aviācijas muzejā]]
Pamatā izmanto militarajā aviācijā īslaicīgiem paātrinājumiem.

Forsāžu pamatā realizē divos variantos:
* iesmidzina degvielu kamerā aiz turbīnas - ļoti zems lietderības koeficents
* palielinot iesmidzinātās degvielas daudzumu degkamerā - risks, ka paaugstinoties temperatūrai var tikt bojāta turbīna

## Atsauces

## Ārējās saites
Supermens

**Supermens** () ir supervaronis *[[DC Comics]]* izdotajos komiksos. Supermens tiek uzskatīts par vienu no populārākajiem šādā veida tēliem un par amerikāņu kultūras ikonu. Supermena tēlu radīja 1932. gadā amerikāņu rakstnieks Džerijs Sīgels un Kanādā dzimušais mākslinieks Džo Šusters, kad abi dzīvoja Klīvlendā, Ohaio štatā.

1938. gadā Supermena tēls tika pārdots *[[DC Comics|Detective Comics, Inc.]]* kompānijai un tas parādījās *[[Action Comics]]* pirmajā numurā (1938. gada jūlijs), kā arī vēlāk parādījās radio seriālos, televīzijas raidījumos, filmās, laikrakstu slejās un datorspēlēs. Supermena piedzīvojumu panākumi aizsāka supervaroņu žanru amerikāņu komiksos.

## Biogrāfija
Sākotnējos Supermena stāstos viņš piedzima uz izdomātas planētas Kriptona, un viņa vārds bija **Kal-El**. Kad Supermens bija mazs, viņa tēvs, lai izglābtu dēlu, viņu vienu pašu ievietoja kosmosa kuģī. Kosmosa kuģis atstāja Kriptonu brīdī, kad tas uzsprāga, un kuģis nonāca uz Zemes. Supermenu audzināja fermeris un viņa sieva no Kanzasas un viņam tika dots vārds **Klārks Kents** (Klārka ir fermera sievas pirmslaulību uzvārds). Viņš tika audzināts pēc augstiem morāles principiem. Ļoti agri viņam sāka parādīties supercilvēka spējas, kuras viņš izmantoja, lai palīdzētu cilvēcei.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Dzelzs vīrs

**Dzelzs vīrs** () ir supervaronis *Marvel* komiksos, kuru radījis rakstnieks Stens Lī (*Stan Lee*). Personāžs pirmo reizi parādījās *[[Tales of Suspense]]* 39. numurā, kas iznāca 1963. gada martā. Dzelzs vīrs ir Tonija Stārka slepenā identitāte. Dzelzs vīra tēls ir izmantots filmās, komiksos, multiplikācijas filmās un datorspēlēs. Filmās viņu attēlo amerikāņu aktieris Roberts Daunijs.

## Filmas
* "Dzelzs vīrs" (2008)
* "Dzelzs vīrs 2" (2010)
* "Atriebēji" (2012)
* "Dzelzs vīrs 3" (2013)
* "Atriebēji: Ultrona Laikmets" (2015)
* "Zirnekļcilvēks: Atgriešanās mājās" (2017)
* "Atriebēji: Bezgalības karš" (2018)
*Atriebēji: noslēgums (2019)
Breinigerberga

**Breinigerberga** () ir ciemats Vācijas galējos rietumos, Ziemeļreinas-Vestfālenes zemē, netālu no Beļģijas un Nīderlandes robežas. 2005. gadā tajā dzīvoja 971 cilvēks.

## Ārējās saites

*  Breinig + Breinigerberg
*  Breinigerberga
Jūda ben Zamuels no Rēgensburgas

250px|thumb|Rēgensburgas sinagogas iekšskats pirms tās nopostīšanas 1519. gadā<br />Albrehta Altdorfera gravīra

**Jūda ben Zamuels no Rēgensburgas ** (, , ar pievārdu *He-Hasid* („Dievbijīgais”); dzimis 1140. gadā, miris 1217. gadā), bija viduslaiku Vācijas ebreju hasīdisma kustības *Chassidei Ashkenaz* aizsācējs. Šīs kustības piekritēji racionālajām rabīniskajām zināšanām pretnostatīja mistiski garīgu dievbijību. No klasiskajām kabalas skolām hasīdisms atšķīrās ar īpatnēju lūgšanu veidu un morālo stāju.

## Dzīvesgājums
Jūda ben Zamuels ir cēlies no ievērojamās ben Kalonimus rabīnu dzimtas un dzimis 1140. gadā Pfalcas pilsētā Špeierā (Speyer) pie Reinas, kur ebreju kvartāls pastāvēja kopš 1084. gada. Viņa galvenais skolotājs bijis viņa tēvs rabīns Zamuels Dievbijīgais, kas viņu ievadījis arī slepenajā Kabalas mācībā. Kopā ar tēvu un citiem domubiedriem uzņēmies šķīstības zvērestu un dzīvojis pilnīgā atturībā un lūgšanās. Ebreju grautiņu laikā 1195. gadā rabīns Jūda ben Zamuels pārcēlies uz Rēgensburgu pie Donavas, kur nodibinājis un vadījis ebreju reliģisko skolu. Starp viņa slavenākajiem darbiem minama *Sefer Chassidim* („Dievbijīgo grāmata”) un liturģiskā poēma *An'im Zemirot*, kas vēl arvien tiek recitēta aškenazi ebreju sinagogās sabata laikā. Grāmata *Sefer HaKavod* („Godības grāmata“) ir gājusi zudībā, bet pazīstama no citu hasīdisma mācītāju komentāriem un citātiem. Rabīns Jūdas ben Zamuela ievērojamākais sekotājs bija viņa skolnieks Eliazārs no Vormsas un viņa skolnieks Mozus ben Nahmans jeb Nahmanīds. Jau pēc rabīna Jūdas nāves 1298. gadā vācu zemēs sākās jauni ebreju grautiņi, kas vēsturē palikuši ar "Rintfleiša slaktiņa" (*Rintfleisch-Pogrom*) vārdu. Gandrīz visi Vācijas ebreji izceļoja uz Poliju, bet dižkunigaiša Vītauta laikā tālāk uz Lietuvas dižkunigaitijas teritoriju ("Vītauta privilēģija" 1388. gadā) un 16. gadsimtā sasniedza Latviju. Daļa Jūdas ben Zamuela no Rēgensburgas mistisko uzskatu sekotāju nokļuva arī Spānijas zemēs, kur deva savu ieguldījumu klasiskās Kabalas skolu izveidē.

## Mācība
Rabīna Jūdas ben Zamuela mācība ir aizsākums hasīdisma kustībai un tās filozofiskajām idejām, kas savu uzplaukumu sasniedza 18. un 19. gadsimtā Polijas-Lietuvas ebreju kopienās. Jau 13. gadsimta sākumā viņš ir formulējis idejas, kas atstāja dziļu ietekmi arī uz slepeno Kabalas mācību, kas attīstījās Spānijas zemēs 13. un 14. gadsimtā.

## Literatūra

* *Die Ethik des Judentums: Auszüge aus dem „Buche der Frommen“ (sefer hahasidim) des R. Jehuda Hachassid.* Abrahama Zulcbaha apkopojums un tulkojums. Frankfurt a. M.: Sänger & Friedberg 1923 (vāciski)

## Ārējās saites

* Hasīdisms, jewishvirtuallibrary.org
A1

**A1** var būt:
* A1 — autoceļš Latvijā
* A1 — autoceļš Lietuvā
* A1 — papīra izmēru formāts (594 × 841 mm)
* *[[A1 Rings]]* — sacīkšu trase Austrijā, agrāk pazīstama kā *Osterraihrings*
* *[[Telekom Austria|A1 Telekom Austria Group]]* — Austrijas telesakaru uzņēmums
* *[[A1GP]]* — starptautiskas autosacīkstes
* *[[Audi A1]]* — Vācijas autoražotāja *[[Audi (auto)|Audi]]* modelis
Labiāls līdzskanis

**Labiāli** līdzskaņi (saukti arī par **lūpeņiem**) tiek artikulēti vai nu ar abām lūpām (**bilabiāla** artikulācija), vai ar apakšlūpu un augšzobiem (**labiodentāla** artikulācija).

Lūpu noapaļošana, vai **[[labializācija]]** var piedalīties kā koartikulācija citu tipu patskaņos. Angļu valodas  ir labializēts velārs spraudzenis.

## Iedalījums

Labiālie līdzskaņi tiek iedalīti divās artikulācijas apakškategorijās:

* Bilabiāls līdzskanis
* Labiodentāls līdzskanis

Tikai dažas valodas iedala labiālos līdzskaņus vienīgi pēc šī kritērija. Piemēram, eve ir abu tipu berzeņi. Lielākajai daļai citu pasaules valodu *labiāls* pats par sevi ir nozīmīga fonēmiska specifikācija.

## Latviešu valoda

200px|thumb|left|Labiālie līdzskaņi latviešu valodas vārdā ''problēma''.
Latviešu valodā labiāli līdzskaņi ir bilabiāls nazāls slēdzenis , bilabiāli eksplozīvi slēdzeņi  un , labiodentāli berzeņi  un . Nebalsīgais labiodentālais berzenis  relatīvi nesen ienācis latviešu valodā un sastopams galvenokārt svešvārdos, piemēram  (*fonētika*).

## Atsauces
Sabradāšana ar ziloni

right|250px|thumb|Nāves soda izpilde Šrilankā, zilonim sabradājot notiesāto; zīmējums tapis 1681.gadā

**Sabradāšana ar ziloni** () bija vairāk nekā 4000 gadus plaši izplatīts nāves soda izpildīšanas veids Dienvidāzijā un Dienvidaustrumāzijā, galvenokārt Indijā. Gūstekņus sabradāja, saraustīja gabalos vai spīdzināja, izmantojot Āzijas ziloņus. Dzīvnieki tika apmācīti daudzpusīgi, tādā veidā tūlītēji nogalinot upuri vai arī ļaujot zilonim ilgstoši to spīdzināt. Šādu soda veidu izmantoja tikai karaliskā ģimene, kas simbolizēja gan tās absolūto varu, gan arī valdnieka spēju kontrolēt savvaļas dzīvniekus.

Lielākā daļa Indijas rādžu, lai sodītu cilvēkus ar sabradāšanu, speciāli šim nolūkam audzēja ziloņus. Notiesātā sabradāšana ar ziloni parasti notika publiski, lai brīdīnātu ļaudis, kas notiek tad, ja sagrēkojas. Pēdējais oficiāli uz nāvi notiesātais tika sabradāts Indijā 1947.gada aprīlī. Dažreiz arī romieši un kartāgieši lietoja šo metodi.
Korolisckali

[Viena no pirmajām krāsu fotogrāfijām - [Prokudins-Gorskis|Prokudina-Gorska pašportrets Korolisckali krastā|thumb|250px]]
**Korolisckali** () ir upe Gruzijā, Melnās jūras austrumu krastā, netālu no Batumi.

## Vēsture
1912. gadā pie Korolisckali upes Krievijas Impērijas fotogrāfs Sergejs Prokudins-Gorskis uzņēma vienu no pirmajām krāsu fotogrāfijām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sociālā mijiedarbība

**Sociālā mijiedarbība** jeb **sociālā interakcija** ir dinamiska sociālo rīcību secība starp indivīdiem (vai grupām), kuri nosaka viņu rīcību un reakciju balstoties uz mijiedarbības partnera rīcībām. Citiem vārdiem sakot tie ir notikumi, kuros cilvēki pielāgojas attiecīgi situācijai, interpretē citu teikto un darīto un rīkojas atbilstoši tam.
Kultūrrelatīvisms

**Kultūrrelatīvisms** ir viens no mūsdienu antropoloģijas metodoloģiskajiem pamatprincipiem - sabiedrības tiek studētas bez iepriekš pieņemtiem aizspriedumiem, tās tiek pētītas un salīdzinātas, nevērtējot to atbilstību kādiem vispārpieņemtiem morāles kritērijiem un racionalitātes standartiem. Relatīvisma pieeju sabiedrību pētīšanai aizsāka un popularizēja antropologs Franss Boass.

## Atsauces
Bilabiāls līdzskanis

Fonētikā par **bilabiālu līdzskani** sauc līdzskani, ko artikulē ar abām lūpām. Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā (IPA) iekļautie bilabiālie līdzskaņi ir:

Igbo valodā ir sešu veidu bilabiāli eksplozīvi slēdzeņi: .

## Atsauces

## Skatīt arī
* Artikulācijas vieta
Konvekcija

**Konvekcija** ( — 'sanešana, piegāde') ir siltuma izplatīšanās šķidrumā vai gāzē, pārvietojoties vides molekulām. Šeit siltumu pārnes sasilušās vides molekulas. Izšķir dabisko konvekciju, kas rodas siltuma starpības rezultātā dažādās vietās un piespiedu konvekciju, ko nodrošina mehāniski sūkņi.

## Atsauces
Indols

**Indols** (2,3-benzpirols, C8H7N) ir heterociklisks slāpekli saturošs organiskais savienojums, kura molekula sastāv no kondensētiem benzola un pirola gredzeniem (indols pieder pie "aromātiskajiem" savienojumiem ar delokalizētu π elektronu sistēmu). Šķīst karstā ūdenī un kristalizējas no ūdens bezkrāsainu plāksnīšu veidā. Neattīrītam indolam piemīt ļoti nepatīkams aromāts, bet rūpīgi attīrīta indola smarža mazās koncentrācijās atgādina ziedu smaržu.
 
## Vēsture
Pirmo reizi ieguvis vācu ķīmiķis Ādolfs fon Beiers no indigo 1866. gadā. No tā cēlies vielas nosaukums ( - indigo + *ol(eum)* - eļļa). Indols rodas no indigo oksidēšanās produkta - izatīna (kā starpprodukts veidojas oksindols).

## Atrašanās dabā
Indols ietilpst dažu ēterisko eļlu (piemēram, jasmīna un apelsīnu eļļu) sastāvā. β-Metilindolu jeb skatolu satur daži augi un civetkaķu smarždziedzeru sekrēts. Skatols kopā ar indolu lielākos daudzumos atrodams fekālijās un piešķir tām raksturīgo nepatīkamo smaku. Indolu satur arī akmeņogļu darva.

Indola kondensēto gredzenu struktūra plaši sastopama dažādās dabiskās vielās, piemēram, aminoskābes triptofāna molekulas sastāvā. Indol-3-etiķskābe jeb heteroauksīns ir augu augšanas stimulators. Liela nozīme ir dažādiem indola aminoatvasinājumiem - triptamīniem, kas ir svarīgi hormoni, neiromediatori, neirotransmiteri un psihoaktīvas vielas (piemēram, serotonīns, melatonīns, psilocibīns).

## Iegūšana
Iegūst, karsējot fenilglicīn-*o*-karbonskābi kopā ar sārmu. Veidojas indoksils, kurš viegli reducējas līdz indolam, destilējot sārmainā vidē kopā ar cinka putekļiem.

Praktiski visās indola sintēzēs lieto aromātiskos savienojumus ar benzola gredzenu, bet slāpekli saturošo pirola pieclocekļu struktūru iegūst ciklizācijas ceļā. Piemēram, indols veidojas, iekšmolekulāri atšķeļot ūdeni no *o*-aminofenilacetaldehīda.

Rūpnieciski indolu iegūst no akmeņogļu darvas.

## Īpašības
Tā kā slāpekļa atoma brīvais elektronu pāris piedalās aromātiskās sistēmas veidošanā, indolam, tāpat kā pirolam, tikpat kā nepiemīt bāziskas īpašības un tas nedod amīniem raksturīgās reakcijas. Indols gan veido pikrātu (sarkanu vielu, kas ļoti labi kristalizējas), bet dod arī nātrija un kālija sāļus (indolnātriju un indolkāliju). Indols ir mazāk jutīgs pret neorganiskām skābēm nekā pirols un sasveķojas tikai, karsējot kopā ar tām.

## Izmantošana
Indolu lieto heteroauksīna un triptofāna sintēzēm, kā arī parfimērijā un farmaceitiskajā rūpniecībā.
Kaka (futbolists)

**Rikārdu Iseksons duš Santušs Leite** (; dzimis  Braziljā, Brazīlijā), plašāk pazīstamāks kā **Kaka** (), ir bijušais brazīliešu futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, Brazīlijas izlases dalībnieks.

2007. gadā saņēma Zelta bumbas apbalvojumu kā labākais Eiropas futbolists.

No 2003. līdz 2009. gadam viņš spēlēja AC Milan klubā, bet 2009. gada jūnijā pievienojās Madrides "Real". Viņa pārejas maksa bija 56 miljoni sterliņu mārciņu, kas, pārspējot Zinedina Zidāna rekordu, bija augstākais, kas līdz tam maksāts par spēlētāja transfēru (vēlāk to pārsniedza Krištianu Ronaldu 80 miljonu vērtā pāreja uz to pašu "Real"). Savu karjeru noslēdza 2017. gadā MLS kluba Orlando "''City''" sastāvā.

## Sasniegumi
**Milan**

* Itālijas Serie A: 2003–04
* Supercoppa Italiana: 2004
* UEFA Čempionu līga: 2006–07
* UEFA Superkauss: 2007
* FIFA Klubu Pasaules kauss: 2007

**Real Madrid**

* Spānijas La Liga: 2011–12
* Spānijas Karaļa kauss: 2010–11

**Brazīlija**

* FIFA Pasaules kauss: 2002
* FIFA Konfederāciju kauss: 2005, 2009

**Individuālie sasniegumi**

* Zelta bumba: 2007
* FIFA Pasaules gada labākais spēlētājs: 2007
* UEFA klubu gada labākais spēlētājs: 2006–07
* Itālijas Serie A gada labākais futbolists: 2004, 2007

## Atsauces

## Ārējās saites

* Madrides "Real" profils
Nazāls līdzskanis

**Nazāls līdzskanis** (saukts arī **nazāls slēdzenis** vai **nazāls [[kontinuants]]**) veidojas nolaižot mīkstās aukslējas un ļaujot gaisam brīvi plūst caur degunu. Mutes dobums turpina darboties kā skaņas rezonanses kamera, bet gaiss caur to neizplūst, jo ir bloķēts ar mēli. Tātad nevis pats deguns, bet mēles artikulācija rada atšķirības nazālajos līdzskaņos. Retāk ir sastopami citu veidu nazalizēti līdzskaņi. 

## Definīcija

Akustiski nazālie slēdzeņi ir sonoranti. Tas nozīmē, ka netiek traucēta gaisa plūsma un lingvistiski tie gandrīz vienmēr ir balsīgi. Ievērojams izņēmums ir islandiešu valoda, kurā ir četras nebalsīgas nazālas skaņas. 

Tomēr nazālie līdzskaņi pēc to artikulācijas ir arī slēdzeņi, jo gaisa plūsma caur muti ir pilnībā bloķēta. Šī divdabība, skaneniskā gaisa plūsma caur degunu kopā ar mutes dobuma noslēgšanu, nozīmē, ka nazālie līdzskaņi ir gan skaneņi, gan troksneņi. 

Akustiski nazālie līdzskaņi ir frekvencē no apmēram 200 līdz 2000 Hz.

## Līdzskaņu tabula

## Pielietojums

Ļoti maz ir tādu valodu, kurās nav neviena nazāla līdzskaņa. Katrā valodā ir vismas viens primārais nazālais līdzskanis. 

Bez nazālajiem līdzskaņiem ir arī nazāli patskaņi, kā arī patskaņu un līdzskaņu nazalizācija.

## Latviešu valoda

200px|thumb|right|Nazālie līdzskaņi latviešu valodas vārdā ''mango''.
Latviešu valodas nazālie līdzskaņi ir: 
:* bilabiāls nazāls līdzskanis  (), 
:* dentāls nazāls līdzskanis  (), 
:* palatāls nazāls līdzskanis  ( *paņemt*), 
:* velārs nazāls līdzskanis  ( *banka*, veidojas pirms līdzskaņiem *g* un *k*).

## Skatīt arī
* Orāls līdzskanis

## Ārējās saites
Stopiņu pagasta vēstures muzejs

**Stopiņu pagasta vēstures muzejs** izveidots 2000. gadā. Tā pirmsākumos par saturu un ekspozīcijām rūpējās Ulbrokas vidusskolas skolotāji un skolēni, jo muzejs atrodas šīs skolas telpās. Materiālu vākšanā un sistematizēšanā daudz palīdzēja tas, ka daudzi no viņiem dzīvojuši un mācījušies šajā pagastā. Daudz ziņu iegūts no vecākās paaudzes cilvēku stāstiem un atmiņām.
Kopš 2002. gada muzeja vadītāja ir ilggadēja pagasta iedzīvotāja Biruta Zvaigznīte. Pēc viņas vārdiem, muzeja darbības galvenais pamatvirziens ir Stopiņu pagasta cilvēks, viņu laiks un likteņi neatņemama muzeja sastāvdaļa ir tematiskas izstādes, veltītas izciliem novadniekiem un vēsturisku notikumu atcerei. Muzeja krājumā ir tuvu pie tūkstoš priekšmetiem, tai skaitā puse pamatkrājumā. 

## Tematika
Muzeja galvenās sadaļas ir:
* pagasta uzņēmumi un organizācijas;
* pagasta ievērojamākie cilvēki (Vera Zozuļa, Uldis Sterģis un citi)
* padomju un vācu okupācijas laiki un tā laika avīzes;
* represijas;
* padomju laiks;
* atmodas laika hronikas;
* izglītība.

## Atsauces
Karbazols

**Karbazols** (dibenzpirols, difenilēnimīns, C12H9N) ir heterociklisks slāpekli saturošs organiskais savienojums, kura molekula sastāv no kondensētiem diviem benzola un viena pirola gredzena (karbazols pieder pie "aromātiskajiem" savienojumiem ar delokalizētu π elektronu sistēmu, tādēļ tā molekula ir visai stabila). Ūdenī praktiski nešķīst, labi šķīst hloroformā un citos organiskajos šķīdinātājos. Kristalizējas no ksilola bezkrāsainu plāksnīšu veidā.

## Atrašanās dabā
Karbazolu lielos daudzumos satur akmeņogļu darva.

## Iegūšana
Karbazolu rūpnieciski iegūst no akmeņogļu darvas (pievienojot tai kālija hidroksīdu, pārdestilējot paliek karbazola kālija sāls).

Var iegūt, karsējot difenilamīnu vai (kopā ar skābēm) *o-o*'-diaminodifenilu.

## Īpašības
Piemīt vājas bāziskas īpašības, ar skābēm veido sāļus (grūti šķīstošu pikrātu un perhlorātu). Tāpat kā visi otrējie amīni, veido N-nitrozoatvasinājumu.

## Izmantošana
Karbazolu lieto dažādu krāsvielu sintēzei.
Kaspars Balodis

**Kaspars Balodis** (dzimis  Rīgā) ir latviešu jurists un Satversmes tiesas tiesnesis. Civillikuma saistību tiesību daļas komentāru līdzautors.

## Biogrāfija
Dzimis 1971. gada 15. maijā, Rīgā. 1993. gadā pabeidza studijas Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē. 1994. gadā ieguva maģistra grādu Minsteres Universitātē. Kopš 1996. gada bija asistents, lektors, asociētais profesors Latvijas Universitātes Juridiskās fakultātes Civiltiesisko zinātņu katedrā. 1998. gadā bija viens no Civillikuma lietu tiesību daļas komentāru līdzautoriem. 2000. gadā ieguva doktora grādu Minsteres Universitātē. 
 
No 2002. līdz 2007. gadam bija Latvijas Universitātes Juridiskās fakultātes dekāns. 2005. gadā saņēma Ministru kabineta balvu. 2006. gada decembrī 9. Saeima iecēla Kasparu Balodi par Satversmes tiesas tiesnesi. 2020. gadā apstiprināts par Augstākās tiesas tiesnesi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija Satversmes tiesas mājaslapā
Oboja

thumbnail|30px|Obojas mēlīte.
**Oboja** ( — 'skaņais koks') ir koka pūšaminstruments. Tas pieder pie dubultmēlīšu instrumentu saimes, jo skaņa tiek radīta, ievibrējot no bambusniedres pagatavotu iemuti, ko sauc par mēlīti. No mēlītes lielā mērā ir atkarīgs instrumenta skanējums. Profesionāli obojisti mēlītes gatavo paši.

Lai gan obojas ziedu laiki bija baroks, pateicoties īpatnējajam skaņas tembram, tā ir sastopama arī džezā (piemēram, *[[Cannonball Adderley Quintet]]*), rokmūzikā (*[[King Crimson]]* albums *[[Red (King Crimson albums)|Red]]*) un popmūzikā. Tomēr lielākoties oboja tiek izmantota akadēmiskajā mūzikā kā solo, ansambļa vai orķestra instruments. Tāpat arī tiek izmantoti obojai radniecīgie instrumenti: angļu rags un *[[oboe d'amore]]*.

Oboja tiek uzskatīta par visgrūtāk apgūstamo pūšaminstrumentu. Tās diapazons ir no mazās oktāvas sibemol līdz trešās oktāvas sol (augšējā robeža lielā mērā ir atkarīga no izpildītāja meistarības).

Visu laiku slavenākais obojists ir Heincs Holigers (*Heinz Holliger*). Latvijā pazīstamākie no pašreiz aktīvajiem obojistiem ir Normunds Šnē, Pēteris Endzelis, Egils Upatnieks, Mārtiņš Zālīte, Uldis Urbāns, Māris Kuģis, Kristīne Kupča, Dainis Cimermanis, Jana Zeļenska, Anastasija Hotuļova, Daumants Kalniņš,  Elīna Kuduma, Katrīna Švalbe, Renāte Lodziņa, Mārtiņš Dovmanis.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tintes pildspalva

right|250px|thumb|20. gadsimta 20. gados ražotās tintes pildspalvas

**Tintes pildspalva** ir pildspalva, kas ir pildīta ar tinti. Tinte tiek padota uz rakstāmspalvas galu gravitācijas spēka ietekmē. Vēl ļoti svarīgas ir kapilārās īpašības. Tintes pildspalvas var uzpildīt, apmainot vienreizējai lietošanai paredzētu tintes kaseti vai ievadot tinti ar pipetes palīdzību, vai apmainot tintes rezervuāru ar skrūvi vai virzuļa mehānismu, vai arī pielietojot kādu no iesūkšanas metodēm caur rakstāmspalvu no tintes pudeles. Lai iesūknētu tinti, veclaicīgajām tintes pildspalvām iekšpusē atradās gumijas maisiņš, kuru varēja saspiest un atlaist.

## Vēsture
Agrākajos vēsturiskajos avotos pirmās rezervuāra pildspalvas ir datētas 10. gadsimta beigās. 953. gadā Ēģiptes kalifs Al-Muizi pieprasīja pildspalvu, kur nesmērētu viņa rokas vai apģērbu. Viņš vēlējās, lai tinte uzglabātos rakstāmrīkā un tā nokļūtu uz rakstāmspalvas galu, pamatojoties uz gravitācijas un kapilaritātes parādībām. Al-Muizi pasūtīja pildspalvas konstrukciju, instruējot to šādi:
: "*Mēs vēlamies izveidot pildspalvu, kuru varētu lietot rakstīšanai bez mērcēšanas tintes pudelītē un tinte atrastos pašā pildspalvā. Jebkurš varētu uzpildīt to ar tinti un rakstīt, kad vien vēlas. Rakstītājs varētu novietot to savā piedurknē vai jebkur, kur vien vēlas, un tā nesmērētu un no tās nepilētu ārā tintes pilieni. Tinte plūstu ārā tikai tad, kad to izmantotu rakstīšanai."*

## Atsauces