open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aleksandrs Vlasovs

**Aleksandrs Vlasovs** (dzimis  Daugavpilī) ir Latvijas futbola vārtsargs, 1. Daugavpils BJSS audzēknis. Pašlaik karjeru beidzis.

## Klubu karjera
2007. gadā A. Vlasovs, spēlējot "Liepājas Metalurga" dublieru komandas sastāvā, kļuva par LMT Virslīgas dublieru čempionāta uzvarētāju. Nākamajā sezonā viņš tika uzaicināts uz LMT Virslīgā debitējošo FK Vindava. Šo divu sezonu garumā, dublieru čempionātos kopumā viņš guva 11 vārtus.

[thumb|200px|left|Aleksandrs Vlasovs 2008. gada sezonā [FK Vindava sastāvā.]]
Pēc "Vindavas" atteikšanās no spēlēšanās Virslīgā 2009. gadā, viņš pārgāja uz Rēzeknes SK Blāzma, kur nospēlēja sezonas pirmo pusi. Tā gada vasaras transfēru periodā pārgāja uz Skonto FC, kura sastāvā debitēja spēlē pret "Liepājas Metalurgu". Bet sezonas izskaņā viņš tika iekļauts sezonas spēlētāju izlasē kā otrais vārtsargs aiz Viktora Spoles.

2010. gada martā no "Skonto" pārgāja uz FK Ventspils.

2012. gada augustā Vlasovs lauza līgumu ar FK Ventspils un pārgāja uz Jūrmalas "Spartaku".

2013. gada janvārī pievienojās FK Jelgava.

## Sasniegumi
* LMT Virslīgas dublieru komandu čempions: 2007
* Baltijas līgas čempions: 2010

## Atsauces

## Ārējās saites
Megaommetrs

thumb|250px|Pagājušā gadsimta vidū izgatavots megaommetrs
**Megaommetrs** ir  ierīce, kas paredzēta lielas pretestības mērīšanai (piemēram, kabeļu izolācijas pārbaudei), izmantojot samērā augstu spriegumu. Ar dažiem megaommetriem  iespējams mērīt spriegumu, pārbaudīt kontaktus,  mērīt sazemējuma pretestību. Megaommetrs ir ampērmetrs, kas graduēts ar megaomu skalu.
Sabiles pilskalns

**Sabiles pilskalns** atrodas Talsu novadā, Sabiles pilsētas robežās. Līdz 13. gadsimtam nocietinājums atradās kuršu Vanemas zemē, pēc tam Livonijas ordeņa Kandavas fogtejas sastāvā.

## Raksturojums
Kalna apdzīvotība attiecas uz vēlo dzelzs laikmetu un tiek saistīta ar kuršiem. Pilskalna kultūrslāņa biezums sasniedz pusmetra biezumu. Aiz pilskalna grāvja konstatēta aptuveni hektāru liela apmetne (senpilsēta), kurā kultūrslāņa biezums arī sasniedz pusmetra biezumu. Apmetnē konstatēti divi dažādi apbūves periodi — no 11. līdz 13. gadsimtam un no Livonijas ordeņa laika — 14.—16. gadsimts.

Pilskalna ierīkošanai izmantota dabiski grūti pieejama vieta starp divām gravām Abavas ielejas krastā. Radusies zemes mēle, kas atdalīta no apkārtējiem laukiem ar  dziļu un  platu grāvi un  augstu valni. Pilskalna augstums . Plakuma izmēri 45 x 60 m. Kalna pakājē izveidota  plata terase.

## Vēsture
Zināms, ka Sabilē atradās nocietināts Kursas zemes Vanemas pilskalns ar senpilsētu, kas rakstos pirmo reizi pieminēta 1253. gadā, kad Livonijas ordenis un Kurzemes bīskaps sadalīja kuršu zemes. Tiek uzskatīts, ka pēc tam pilskalns  kādu laiku vairs nav apdzīvots. Sabile atkal tiek minēta, sākot ar 14. gadsimtu, kad tās vietā jau ir izveidojusies plašāka apmetne.

Uzskata, ka **Sabiles ordeņa pils** (, ) pie Kursas kara ceļa starp kuršu pilskalnu un Abavas upi ir celta pirms 1282. gada. Sabiles pilī 1438. gada augustā notika Livonijas ordeņa tā sauktās Vestfāļu partijas pārstāvju sarunas ar Vācu ordeņa virsmestra sūtņiem par bruņinieka Finkes virzīšanu mestra amatam. 1462. gadā Sabile bija ordeņa Kandavas fogtejas pilsnovada centrs.

Pēc Livonijas ordeņa likvidācijas 1563. gadā Sabiles pils bija tuvu sabrukšanai. Ir rakstītas liecības, ka 1600.—1604. gadā Kurzemes hercogam Frīdriham esot lūgta atļauja izlietot pils akmeņus baznīcas remontam un iežogojuma celšanai. 1794. gada J. K. Broces zīmējumā vēl ir redzamas nelielas Sabiles pils drupas. 20. gadsimtā ordeņpils vietu apbūvēja ar jaunām ēkām.

Pilskalnu pirmais aprakstījis Augusts Bīlenšteins 1869. gadā. 1923. gadā savas Kurzemes pilskalnu apsekošanas laikā pilskalnu apsekojis un uzmērījis Ernests Brastiņš. Plašākus arheoloģiskus pētījumus pilskalnā veicis Ēvalds Mugurēvičs 1975.—1979. gadā.

## Galerija

Attēls:BM06089am.jpg|Skats uz Sabiles pilsētiņu ar ordeņa pilsdrupām (Broce, 1794).
Attēls:Skats uz Sabili ar pilskalnu.jpg|Skats uz Sabili ar pilskalnu (20. gadsimta sākumā)
Attēls:Sabiles pilskalns1.jpg|alt=|Sabiles pilskalns
Attēls:Sabiles pilskalns2.jpg|alt=|Sabiles pilskalns
Attēls:Sabiles pilskalns3.jpg|alt=|Sabiles pilskalns
Attēls:Sabiles pilskalns4.jpg|alt=|Sabiles pilskalns
Attēls:Sabiles pilskalns5.jpg|alt=|Sabiles pilskalns
Attēls:Sabiles pilskalns8.jpg|alt=|Sabiles pilskalna 3D modelis


## Atsauces

## Ārējās saites

* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942 
* Sabiles pilskalns
Jūras ūdele

**Jūras ūdele** (*Neovison macrodon*) ir izmiris neliels sermuļu dzimtas (*Mustelidae*) plēsējs, kas pieder ūdeļu ģintij (*Neovison*). Reizēm jūras ūdele tiek klasificēta kā Amerikas ūdeles pasuga, to saucot par *Neovison vison macrodon*.

Jūras ūdele ir vienīgais sermuļu dzimtas dzīvnieks un viens no diviem modernajiem sauszemes plēsējiem, kas ir izmiris nesenā pagātnē. Otrs izmirušais plēsējs ir Folklendu vilks. Jūras ūdeles kažokāda tika vērtēta ļoti augstu, tādēļ tā tika pilnībā izmedīta. Pēdējā zināmā jūras ūdele tika noķerta Kanādā 1894. gadā, lai gan daži dabas pētnieki tam nepiekrīt, apgalvojot, ka tā drīzāk ir bijusi parastā Amerikas ūdele. Lielākā daļa zinātnieku uzskata, ka jūras ūdele izmira , lai gan zvērādu tirgū ādas tika pārdotas vēl .

Jūras ūdele dzīvoja Ziemeļamerikas ziemeļaustrumos, Kanādas un ASV teritorijās, sākot ar Masačūsetsu un beidzot ar Ņūfaundlendu. Tā bija iecienījusi akmeņainos jūras krastus, tādēļ arī ieguva savu nosaukumu.

## Izskats un īpašības
Salīdzinot ar savu tuvāko radinieci Amerikas ūdeli, tā bija garāka, masīvāka, un tās kažokāda bija gandrīz 2 reizes lielāka par parastās ūdeles ādu. Ir saglabājušās ziņas, ka lielākā zināmā jūras ūdele ir sasniegusi 82,6 cm garumu. Tās kažoks salīdzinoši bija raupjāks, un krāsa sarkanīgāk brūna. Jūras ūdelei bija īpatnēja smaka.

Lai arī jūras ūdeli labi pazina mednieki, tā izmira pirms tika zinātniski aprakstīta. Līdz ar to par jūras ūdeles uzvedību ir skops faktu materiāls. Ir zināms, ka tā bija nakts dzīvnieks un vientuļniece tāpat kā Amerikas ūdele.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Jūras ūdeles skulptūra 
* Sea Mink Bones
* Jūras ūdeles izplatības areāla karte
Tukuma pilskalns

**Tukuma pilskalns**, arī **Vilkāju pilskalns**, atrodas Tukuma pilsētas robežās, Veļķu dzīvojamajā rajonā.

Tukuma pilskalns atrodas Pilskalna ielā 30, uz rietumiem no mūsdienu pilsētas centra. Pilskalna augstums ir 15 m. Plakumam ir iegareni apaļa forma, tam visapkārt stiepjas nevienāda augstuma valnis. Pilskalna rietumu un ziemeļu nogāzes mākslīgi stāvinātas, kā rezultātā šajās kalna pusēs izveidots grāvis.

Pilskalna apdzīvotība tiek saistīta ar vēlo dzelzs laikmetu. Tukuma pilskalns atrodas kādreizējās kuršu Vanemas zemē un visticamāk to apdzīvojuši etniski jaukti (kurši, līvi, vendi) iedzīvotāji. Tukums minēts senrakstos, sākot no 1253. gada, kā *Tuckemen*.

Pilskalnu pirmais aprakstījis Augusts Bīlenšteins. 1923. gadā savas Kurzemes pilskalnu pētīšanas ekspedīcijas laikā pilskalnu pētījis un uzmērījis Ernests Brastiņš.

## Foto galerija

Attēls:Tukuma pilskalns no ceļa uz Vecmokām.jpg|alt=
Attēls:Tukuma pilskalns 02.jpg|alt=
Attēls:Tukuma pilskalns 03.jpg|alt=
Attēls:Tukuma pilskalns01.jpg|alt=|Tukuma pilskalns
Attēls:Tukuma pilskalns02.jpg|alt=|Tukuma pilskalns
Attēls:Tukuma pilskalns03.jpg|alt=|Tukuma pilskalns
Attēls:Tukuma pilskalns 04.jpg|alt=|Tukuma pilskalns
Attēls:Tukuma Vilkāju pilskalns pēc Bīlenšteina uzmērījuma 1896.jpg|alt=|Tukuma Vilkāju pilskalns pēc Bīlenšteina uzmērījuma (1896).
Attēls:Tukuma pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Tukuma pilskalna 3D modelis
Attēls:Tukuma pilskalns.jpg|alt=|Tukuma pilskalna 3D modelis
Attēls:Tukuma komplekss.jpg|alt=|Tukuma senvietu kompleksa 3D modelis
Attēls:Tukuma pilskalns.webm|Tukuma pilskalna 3D modeļa video


## Atsauces

## Ārējās saites
* Tukuma pilskalns
Vlasovs

**Vlasovs** (, no personvārda Vlass (*Влас*); sieviešu dzimtē **Vlasova** (*Вла́сова*) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Aleksandrs Vlasovs (1986) — Latvijas futbola vārtsargs.
* Andrejs Vlasovs (*Андрей Власов*; 1900—1946) — PSRS ģenerālis.
Afganistānas Islāma Emirāts (1996—2001)

**Afganistānas Islāma Emirāts** (‎, *Də Afġānistān Islāmī Imārat*) bija *[[Taliban]]* izveidota islāma valsts Afganistānā, kas pastāvēja no 1996. līdz 2001. gadam un deva patvērumu bin Ladenam un viņa vadītajai *[[Al-Qaida]]* kustībai. Līdztekus Afganistānas ziemeļaustrumu provincēs turpināja eksistēt Afganistānas Islāma Valsts, kas saglabāja plašu starptautisku atzīšanu.

Pēc NATO operācijas "Izšķirošais atbalsts" beigām no 2021. gada jūnija līdz augustam *Taliban* ieguva varu visā Afganistānā.

## Izveide
Līdz 1996. gadam *[[Taliban]]* uzvarēja "veco modžahedu" koalīciju pilsoņu karā un pakļāva lielāko daļu Afganistānas teritorijas (~90% — vienīgi Ziemeļu alianses atbalsta punkti Pandžeras ielejā, valsts ZA, palika ārpus *Taleban* kontrolētās teritorijas.) un iegūt pietiekamu spēku, lai gāztu Rabani valdību. Jaunās valdības leģitimitāti *de iure* atzina Apvienotie Arābu Emirāti, Pakistāna, Saūda Arābija un Ičkerijas Republika, bet lielākā daļa citu valstu atzina *de facto*, pieļaujot ekonomiskus un politiskus sakarus.

## Pārvalde

Līdz 2001. gadam valdību veidoja talibu hierarhiskās struktūras — "iekšējais loks" un "ārējais loks".
* augstākais vadītājs Muhameds Omārs
** izglītības un informācijas ministrs — mulla Amirs Hans Mutaki
** aizsardzības ministrs — mulla Obaidulla

## Iekšpolitika

*Taliban* ieviesa stingro islama interpretāciju — šariatu, aizliedza narkotiku audzēšanu, lietošanu un tirdzniecību, azartspēles, TV, Rietumu estrādes mūziku, alkoholu — visu, kas saskaņā ar reliģijas dogmām ir "grēcīgs" un noved cilvēkus no "pareizā" ceļa.

## Ārpolitika

Ārpolitikā īpaši sliktas attiecības izveidojās ar kaimiņos esošo Irānu, taču arī pārējās pasaules valstis pēc pāris gadu režīma valdīšanas sāka raudzīties uz *Taleban* valdību, neuzticīgi, līdz Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padome 1999. gada 15. oktobrī ar 1267. rezolūciju un 2000. gada 19. decembra 1333. rezolūciju noteica sankciju režīmu pret Afganistānas Islama Emirātu, aizliedzot nodot vai piegādāt jebkāda veida ieročus un tamlīdzīgus materiālus (ieskaitot munīciju, militāro transportu, militārās iekārtas, paramilitārās iekārtas un rezerves daļas) uz teritorijām Afganistānā, kuras ANOs DP komiteja ir noteikusi par "teritorijām, kuras kontrolē Taleban režīms", arestējot banku kontus, finansu aktīvus un fondus, kas pieder vai ko kontrolē šis režīms vai ar to saistītas personas.

## Likvidācija
Pēc 11. septembra terora akta ASV sākās ASV un to sabiedroto iebrukums Afganistānā, kas beidzās ar *Taleban* valdības gāšanu. Dzīvi palikušie valdības locekļi evakuējās uz Pakistānu un pasludināja sevi par likumīgo Afganistānas valdību emigrācijā.

## Atsauces un paskaidrojumi
Ekrāna izšķirtspēja

right|thumb|450px|Monitora izšķirtspēju veidi
**Ekrāna izšķirtspēja** apraksta, cik precīzs un detalizēts ir attiecīgais attēls vai tā sagatavošanas process. Ar to parasti apzīmē tikai ciparattēlus. Jo lielāka ir monitora izšķirtspēja, jo tajā būs redzams precīzāks un lielāks attēls. 

## Galvenie izšķirtspēju veidi
Izplatītākajiem monitoru izšķirtspēju lielumiem ir īpaši burtu saīsinājumi:
* **QVGA** — 320×240 — 76 kilopikseļi (kpix),
* **WQVGA** — 400×240 — 96 kpix,
* **HVGA** — 640×240 vai 320×480 — 153 kpix,
* **VGA** — 640×480 — 307 kpix,
* **WVGA** — 800×480 — 384 kpix,
* **SVGA** — 800×600 — 480 kpix,
* **WSVGA** — 1024×600 — 614 kpix,
* **XGA** — 1024×768 — 786 kpix,
* **XGA+** — 1152×864 — 995 kpix,
* **[[WXGA]]** — 1280×768 — 983 kpix,
* **SXGA** — 1280×1024 — 1,3 MPix (megapikseļi),
* **WXGA+** — 1440×900 — 1,3 MPix,
* **WXGA++** — 1600×900 — 1,44 MPix,
* **SXGA+** — 1400×1050 — 1,5 MPix,
* **XJXGA** — 1540×940 — 1,54 MPix,
* **WSXGA** — 1600×1024 — 1,6 MPix,
* **WSXGA+** — 1680×1050 — 1,8 MPix,
* **[[UXGA]]** — 1600×1200 — 1,9 MPix,
* **[[Full HD]]** — 1920×1080 — 2 MPix,
* **WUXGA** — 1920×1200 — 2,3 MPix,
* **QXGA** — 2048×1536 — 3,1 MPix,
* **QWXGA** — 2048×1152 — 2,4 MPix,
* **WQXGA** — 2560×1440 — 3,7 MPix,
* **WQXGA** — 2560×1600 — 4,1 MPix,
* **QSXGA** — 2560×2048 — 5,2 MPix,
* **WQSXGA** — 3200×2048 — 6,6 MPix,
* **QUXGA** — 3200×2400 — 7,7 MPix,
* **WQUXGA** — 3840×2400 — 9,2 MPix,
* **HSXGA** — 5120×4096 — 21 MPix,
* **WHSXGA** — 6400×4096 — 26 MPix,
* **HUXGA** — 6400×4800 — 31 MPix,
* **WHUXGA** — 7680×4800 — 37 MPix.
Embūtes pilskalns

**Embūtes pilskalns** (arī **Kuršu [[pilskalns]]** jeb **Induļa pilskalns**) ir pilskalns, kas atrodas Lankas upītes labajā krastā Dienvidkurzemes novada Embūtes pagastā.

Pilskalns mūsdienās apaudzis ar kokiem un apkārtnē neizceļas. Tā apkārtne labiekārtota, uz pilskalna virsotni ved koka kāpnes. Kalna rietumu nogāzē tek avotiņš. 400 m uz dienvidiem atrodas Embūtes pilsdrupas, kas ir paliekas no Embūtes viduslaiku pils un no Embūtes muižas kungu mājām.

## Apraksts
Tas ir vidēja lieluma pilskalns, kas ierīkots mitru pļavu ieskautā, 26 m augstā zemesragā ar dabiski stāvām nogāzēm. Plakumam noapaļota trijstūra forma, tas ir 60 m garš un līdz 50 m plats. Kalna plakums nocietināts ar 25 m garu un 3 m augstu valni, grāvi un vēl vienu tāda paša izmēra valni, bet kalna ziemeļu pakājē vērojams vēl trešais, ap 50 m garš valnis. Plakuma dienvidu gals nocietināts ar 3 m augstu, ap 12 x 12 m ieapaļu valni, bet kalna pakāji ieskauj ap 55 m garš, līdz 5 m augsts valnis. Pilskalna rietumpusē atrodas dažus metrus augsts un ap 100 m garš zemes valnis, saukts par *Joda dambi*, ar tā palīdzību upes gultne pievirzīta tuvāk pilskalnam. Pilskalns, pēc savu zemes pārveidojumu apjoma, ir uzskatāms par spēcīgi nocietinātu kuršu apmetni, kura apdzīvotība attiecināma uz vēlo dzelzs laikmetu.

## Vēsture
Pilskalns atradās kuršu Bandavas zemē. Livonijas atskaņu hronikā minēts, ka ordenis iekaroja Embūti (*Amboten*) drīz pēc Kuldīgas pils uzcelšanas, taču krustnešu garnizons Embūtē nav palicis. Ap 1244.—1245. gadu Embūtes pilij uzbruka Lietuvas dižkunigaiša Mindauga karaspēks (Embūtes kauja), taču kurši kopā ar no Kuldīgas ataicinātajiem ordeņa spēkiem to sakāvuši.

Pilskalnu savas Kurzemes pilskalnu apzināšanas ekspedīcijas laikā pētījis un uzmērījis Ernests Brastiņš.

## Foto galerija

Attēls:Embūtes pilskalns 03.jpg|alt=
Attēls:Embūtes pilskalns 02.jpg|alt=
Attēls:Embūtes pilskalns 04.jpg|alt=
Attēls:Embūtes pilskalns1.jpg|Embūtes pilskalns
Attēls:Embūtes pilskalns2.jpg|Embūtes pilskalns
Attēls:Embūtes pilskalns.jpg|alt=|Pilskalna 3D modelis
Attēls:Embūtes pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Pilskalna 3D modelis
Attēls:Embūtes pilskalns3.jpg|Embūtes pilskalna foto, kas savietota ar 3D modeli, kur redzama fotografētāja atrašanās vieta attiecībā pret pilskalnu


## Atsauces

## Skatīt arī
* Embūtes kauja (1244)

## Ārējās saites
* enciklopedija.lv
* www.latvijas-pilskalni.lv
* www.senvietas.lv
Kazdangas pils

thumb|250px|Kazdangas pils 2008. gadā

**Kazdangas pils** () ir muižas kungu māja Dienvidkurzemes novada Kazdangas pagasta Kazdangā. Līdz 1920. gada agrārajai reformai piederēja Manteifeļu dzimtai.

## Vēsture
Kazdangas muižas kungu māja ir celta 1800.—1804. gados klasicisma stilā, projekta autors Johans Georgs Ādams Berlics.
Muižas kompleksā ietilpa saimniecības un dzīvojamās ēkas, tajā skaitā, Kavalieru nams, kalpu māja, muižkunga dzīvojamā māja, lopbarības tornis, trīslaidumu tilts pāri gravai, zirgu stallis, kas veidoja arhitektoniski vērtīgu ansambli. Vietējie zemnieki pie 1876. gadā uzbūvētās  Kazdangas skolas bija uzcēluši pieminekli muižas īpašniekam Kārlim Manteifelim (1820–1884), no pieminekļa palicis vienīgi tā  postaments.
 
1905. gada revolūcijas laikā muižas kungu māju nodedzināja, ugunsgrēkā gāja bojā ievērojamas mākslas un dokumentālas vērtības. Pēdējais muižas īpašnieks Kārlis Vilhelms Manteifelis (1872–1946) no 1907. līdz 1914. gadam to atjaunoja pēc vācu arhitekta un neoklasicisma teorētiķa Paula Šulces-Naumburga *(Paul Schultze-Naumburg)* projekta.

Pirmā pasaules kara gados pili atkal izpostīja. Pēc 1920. gada Latvijas agrāras reformas muižas ēkas un zeme pārgāja valsts īpašumā. No 1922. gada pilī atradās lauksaimniecības skola, pēc 1925.-1927. gadu pārbūves 1930. gadā pilī izveidoja Kazdangas lauksaimniecības tehnikumu, vēlāk Kazdangas profesionālo vidusskolu. 2009. gadā skolu slēdza un ēka iekārtoja Kazdangas pils muzeju un Tūrisma informācijas centru.

Kazdangas muižas pils pirms pārbūves.jpg|Kazdangas muižas pils pirms pārbūves
Attēls:Kazdangas muiza.jpg|Kazdangas muižas kungu māja 19. gadsimta vidū (Štafenhāgens)
Kazdangas muižas parks ap 1900.jpg|Kazdangas muižas parks (ap 1900)
Attēls:Kazdangas pils 1.JPG|1905. gada revolūcijā nodedzinātā Kazdangas pils


## Muižas komplekss
Kazdangas pils joprojām tiek uzskatīta par vienu no krāšņākajiem klasicisma stila paraugiem Kurzemē. Tās projektā un plānojumā ir saskatāmas daudzas līdzības ar Mežotnes pili. Tās restaurācija 20. gadsimta sākumā tiek uzskatīta par vienu no pirmajām zinātniskajām restaurācijām Latvijā.

Uz pili pāri Alokstes upei ved akmens tilts. Upes otrā krastā ir saglabājušās vairākas agrākā muižas kompleksa ēkas: kalpu māja, staļļi, pārvaldnieka māja un klētis.
Blakus pilij atrodas *Kavalieru nams* kurš var lepoties ar labi saglabātu interjeru: baroka stila kāpnēm un ornamentēta parketa grīdām.

## Atsauces
Gaviezes pagasts

**Gaviezes pagasts** ir viena no Dienvidkurzemes novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Grobiņas, Bārtas, Otaņķu, Tadaiķu, Bunkas un Virgas pagastiem. 

## Daba
### Hidrogrāfija
#### Upes
Kaķene

## Vēsture
Gaviezes nosaukums (*Gaveyssen* vai *Geneisen*) pirmo reizi minēts 1253. gada 4. aprīļa līgumā par Piemares zemes dalīšanu, ko noslēdza Kurzemes bīskaps Heinrihs un Livonijas ordeņa mestrs. 1259. gadā notika Atskaņu hronikā aprakstītais Vārtājas pils aplenkums, kad Livonijas ordeņa karaspēks gatavojās cīņai ar lietuviešu sirotājiem, taču tie bez cīņas atkāpās.

Mūsdienu Gaviezes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Gaviezes muiža (*Gut Gaweesen*, Gavieze), Sustas muiža (*Gut Susten*).

1935. gadā Gaviezes pagasta platība bija 134,6 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Sustas un Gaviezes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Gaviezes ciemam pievienoja Sustas ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Gaviezes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Grobiņas novadā. 2021. gadā Grobiņas novadu iekļāva Dienvidkurzemes novadā.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir **[[Gavieze]]** (pagasta centrs), Vārtāja, Kradzes, Mazgavieze, Susta, Gaviezes stacija, Krīzberga.

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces
Āfrikas svītrainā zebiekste

**Āfrikas svītrainā zebiekste** (*Poecilogale albinucha*) ir neliels sermuļu dzimtas (*Mustelidae*) plēsējs, un tā ir vienīgā suga **Āfrikas svītraino zebiekstu ģintī** (*Poecilogale*).

Tā ir sastopama visā Āfrikas kontinentā uz dienvidiem no Sahāras tuksneša: Dienvidāfrikā, Zimbabvē, Mozambikā, Botsvānā, Namībijā, Malāvijā, Zambijā, Angolā, Kongo Demokrātiskajā Republikā, Ruandā, Burundijā, Ugandā, Tanzānijā un Kenijā. Āfrikas svīrainā zebiekste dzīvo gan savannā, gan purvos, gan mežos, tomēr tas ir reti sastopams dzīvnieks.

## Izskats un īpašības
Āfrikas svītrainā zebiekste ārēji atgādina svītraino sesku, bet tā ir daudz tievāka, un tās kažoka matojums ir īsāks. Kažoks ir gluds, spīdīgs, melns ar četrāmbaltām garensvītrām pāri mugurai, tai ir balta galvas augšpuse, aste, bet melns vēders un kājas. Āfrikas svītrainajai zebiekstei kājas ir ļoti īsas.
Ķermeņa garums ir apmēram 50 cm, asti ieskaiot, kas ir 13—23 cm gara, svars tēviņiem 280—380 g, mātītēm 230—290 g.

Tāpat kā skunksiem un seskiem Āfrikas svītrainajai zebiekstei ir smirdīgs sekrēts, kas izdalās no dziedzeriem tieši zem astes. Smaka tiek lietota kā atbaidīšanas paņēmiens briesmu gadījumā. Lai aizbaidītu nelūgtu viesi, zebiekste mēdz lēkāt uz visām četrām uz augšu un leju kā bumbiņa, ar stīvi izslietu asti, kā arī spalgi kliegt, lai gan parasti ir mēma.

## Uzvedība
Āfrikas svīrainā zebiekste ir nakts dzīvnieks, un naktīs tā dodas medīt nelielus dzīvniekus: grauzējus, putnus un rāpuļus. Medības notiek nelielā attālumā no alas, jo zebiekste uzmanās no sava galvenā ienaidnieka — pūces. Savu upuri tā nogalina, iekožoties kaklā un nositot to ar savu augumu, kas tiek izmantots kā pātaga. Muskuļotais un lokanais zebiekstes augums noper un nopurina upuri pret zemi. Zebiekste nekad neēd virszemē, medījums vienmēr tiek aiznests uz alu. Ne vienmēr medījums uzreiz tiek apēsts. Zebiekste nogalinās tik daudz peļu vai žurku, cik būs iespējams. Neapēstais tiek noglabāts īpašā noliktavas alā. Lai gan Āfrikas svītrainajai zebiekstei ir liela apetīte, un vienas nakts laikā tā var apēst 3—4 žurkas.

Karsto dienas laiku zebiekste pavada alā, slēpjoties no saules un ienaidniekiem. Parasti tā ir vientuļniece, lai gan reizēm ir novērotas zebiekstu ģimenes, kas sastāv no 3—4 zebiekstēm, vienā alu sistēmā. Alu zebiekste spēj izrakt lielā ātrumā, tomēr reizēm tā ieņem grauzēju vai termītu alas, piemērojot tās savām vajadzībām.

## Vairošanās
Nebrīvē Āfrikas svīrainās zebiekstes pārojas no septembra līdz aprīlim. Abi dzimumi mēdz iekosties partnera kaklā kā upurī un to purināt. Mātītes, ja pazaudē pirmo metienu, sapārojas atkārtoti. Grūsnības periods ilgst 31—33 dienas, parasti piedzimst 1—3 mazuļi. Māte tos zīda ar pienu 11 nedēļas, bet jau 20 nedēļu vecumā mazuļi ir gandrīz pieauguši. Dzimumbriedumu zebiekstes mātīte sasniedz 19 mēnešos, bet tēviņi 33 mēnešu vecumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Some facts about the White-naped weasel
* African Striped Weasel
Grobiņas pagasts

**Grobiņas pagasts** ir viena no Dienvidkurzemes novada administratīvajām teritorijām tā rietumos Liepājas ezera krastā. Robežojas ar sava novada Medzes, Gaviezes, Bārtas, Tadaiķu, Otaņķu un Nīcas pagastiem un Grobiņas pilsētu (iekļauj no visām pusēm) un Liepājas pilsētu. 

## Daba
### Hidrogrāfija
#### Upes
Aļļupīte, Ālande, Cūkupīte, Kazupe, Kārļupīte.

#### Ezeri
Liepājas ezers

## Vēsture
Pēc 1920. gada zemes reformas Iļģu muiža (*Illien*) ar Grīzupes (*Grisuppen*), Kārļa (*Karlsberg*), Ozola (*Oseln*) un Biržu (*Birshof*) pusmuižām sadalīta 123 vienībās 1226 ha kopplatībā, Grobiņas muiža (*Amt-Grobin*) 64 vienībās 391 ha kopplatībā, Bata muiža (*Battenhof*) 26 vienībās 247 ha kopplatībā, Vītiņu mežmuiža sadalīta 16 vienībās 183 ha platībā, Mežnieku muiža (*Mescheneeken*) 11 vienībās 156 ha kopplatībā. Grobiņas pagasta teritorijā esošo Gaviezes muižas (*Gaweesen*) daļu sadalīja 16 vienībās 111 ha platībā.

Grobiņas kroņa pagasts izveidots ap 1820. gadu. Līdz 1905. gadam tam pievienoti Mežnieku, Pilenieku, Iļģu un Grobiņas mežniecības pagasti, pēc 1912. gada - Grobiņas mācītājmuižas pagasts. 1935. gadā Grobiņas pagasta teritorija bija 143,9 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Grobiņas, Baltpurvu un Tosmares ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1951. gadā Grobiņas ciemam pievienoja daļu Rolavas un Tosmares ciemu. 1956. gadā Grobiņas ciemu pakļāva Grobiņas pilsētai kā tās lauku teritoriju. 1975. gadā Grobiņas ciemu atjaunoja. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Grobiņas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Grobiņas novadā. 2021. gadā Grobiņas novads tika iekļauts Dienvidkurzemes novadā.

Cauri pagastam veda 1900. gadā atklātā šaursliežu Liepājas—Aizputes dzelzceļa līnija ar pieturas punktiem "Ilgale" un "Rolava", kas slēgta 1964. gadā.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir **[[Dubeņi]]**, Cimdenieki, Iļģi, Robežnieki, Ālande, Rolava, Gūžas. Pagasta pārvalde atrodas Dubeņos, bet līdz 2011. gadam tā atradās Grobiņas pilsētai līdzās esošajā Otaņķu ielā.

### Ievērojamas personības
* Ansis Petrevics (1882—1941) — tieslietu (1925—1926), finanšu (1928—1931), iekšlietu ministrs (1931).
* Andrejs Freimanis (1914—1994) — Latvijas armijas un Latviešu leģiona virsnieks. Dzelzs krusta Bruņinieka krusta kavalieris.

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces
Tukuma muzejs

thumb|300px|Pilsētas vēstures muzejs Tukuma pils tornī.
**Tukuma muzejs** ir muzejs Tukumā. Muzejam ir septiņas filiāles.

## Vēsture
Muzeja pirmsākumi meklējami . Muzeja idejas izveidotājs ir mākslinieks Leonīds Āriņš. Viņš savāca mākslas darbu kolekciju ar apmēram 50 mākslas darbiem. Lielāka daļa mūsdienās veido muzeja gleznu "Zelta fondu". Leonīds Āriņš arī bija pirmais muzeja direktors. 1936. gada 5. un 6. janvārī notika pirmā muzeja gleznu kolekcijas izstāde. Daži no darbiem kara laika pazuda bez vēsts. Leonīds Āriņš pirms kara visas gleznas ko vien varēja ielikt mucā tur salika un apraka. Daudzus darbus sava lieluma dēļ nebija iespējams nekur ielikt tāpēc tos atstāja nekur neieraktus.

## Filiāles
* **Mākslas muzejs** nodibināts 1935. gadā pēc Leonīda Āriņa iniciatīvas, muzeja mākslas darbu kolekcija ir otra lielākā Latvijā. Muzeja ir atradies pat skolā, muzeja atradās arī Dārza ielā, bet no 1997. gada atrodas Harmonijas ielā 7.
* **Pilsētas vēstures muzejs.** 1958. gadā Tukuma rajona pašvaldība pieņēma lēmumu par Novadpētniecības muzeja izveidi. Muzejs sākumā atradās Tukuma Kultūras namā, bet no 1995. gada muzeja atrodas Tukuma pils tornī (tornis un mazs mūra fragments ir vienīgie liecinieki par Tukuma pili), tādēļ muzejs mainīja nosaukumu: Tukuma pilsētas vēstures muzejs "Pils tornis"
* **Pastariņa muzejs** atklāts 1967. gadā un stāsta par rakstnieka Ernesta Birznieka - Upīša dzīvi un darbu. Muzejs atrodas Dzirciema "Bisniekos". Muzejs izveidots ēkā kuru no 1906. līdz 1913. gadam cēla rakstnieka brālis Kārlis. Veco dzīvojamo ēku nopostīja Pirmā pasaules kara laikā. No senās apbūves gandrīz nekas nav saglabājies. Saglabājusies vienīgi klēts un stallīša frabments. Sētā apskatāmas mazas mājiņas kas rāda "Bisnieku" sētas izskatu E. Birznieka - Upīša bērnībā. Notikumi "Bisnieku" sētā aprakstīti "Pastariņa dienasgrāmatā".
* **Audēju darbnīca.** Audējas Tukuma muzejā strādā jau no 1974. gada. Audēju darbnīca atklāta 1988. gadā un līdz 2008. gadam atradās Smilšu ielā, bet no 2008. gada darbnīca atrodas Tidaholmas ielā 3.
* **Durbes pils.** Durbes pils muzejam nodota 1991. gadā bēdīgā stāvoklī. Muzeja 1. stāvā iekārtots 19. gadsimta interjers: vestibils, kāpņu telpa, kases telpa, barona rakstāmistaba, bibliotēka, zāle, sarkanā istaba, salons, dāmu rakstāmistaba, guļamistaba, ģērbistaba, vannas istaba, tualete ar priekštelpu, bērnistaba ar aukles istabu, ēdamzāle un pagrabā virtuve. Otrajā stāvā apskatāmas izstādes un ekspozīcijas. Muzeja klēts ēkā apskatāma ekspozīcija "Latvietis un viņa kungs". Pilij apkārt plešas parks.
* **Galerija "Durvis"** izveidota 1997. gadā Brīvības laukumā 21. Savu nosaukumu galerija ieguva no 18. gadsimta rokoko stila durvīm, kas atrastas ēkā, vēl atrasti arī tapešu fragmenti. Galerijā regulāri notiek mākslinieku izstādes.
* **Džūkstes Pasaku muzejs.** Muzejs dibināts 2001. gada decembrī. Muzejam pievienots 2010. gada 1. janvārī. Muzejs atrodas Džūkstes pagasta Lancenieku skolā. Ekspozīcija stāsta par folkloristu un rakstnieku Ansi Lerhu- Puškaiti. Viņš savulaik strādājis Lancenieku skolā.
2010. gada ziemas olimpiskās spēles (3. diena)

**Vankūveras Olimpisko spēļu trešajā dienā** (14. februārī) sacīkstes norisinājās 8 disciplīnās un tika izcīnīti 6 medaļu komplekti.

## Programma
*Laika starpības dēļ daži notikumi pēc Latvijas laika sākas jau naktī (nākamajā dienā), šajos sarakstos saglabāta kārtība pēc Vankūveras laika.*
Sākuma,beigu laiki doti pēc Latvijas laika

### Ātrslidošana

23:00 - 00:50 - Sievietes, 3000 metri, **fināls**

### Biatlons

21:15 - 22:25 - Virieši, 10 km sprints

### Daiļslidošana

02:30 - 05:55 - Pāri, īsā programma

### Frīstaila slēpošana

00:30 - 01:30 - Vīrieši, moguls
03:30 - 04:30 - Vīrieši, moguls, **fināls**

### Hokejs

*Sieviešu turnīrs*

----

### Kalnu slēpošana

20:00 - 21:30 - Sievietes, kombinētais nobrauciens
23:00 - 00:00 - Sievietes, kombinētais nobrauciens, **fināls** *sacīkstes pārceltas*

### Kamaniņas

23:00 - 02:50 - Vīrieši, 3. un **4. brauciens**

### Ziemeļu divcīņa

20:00 - 21:30 - Normālais tramplīns
23:00 - 00:00 - 10 km individuāli (**medaļu izcīņa**)
2010. gada ziemas olimpiskās spēles (4. diena)

**Vankūveras Olimpisko spēļu ceturtajā dienā** (15. februārī) sacīkstes norisinājās 7 disciplīnās un tiks izcīnīti 6 medaļu komplekti.

## Programma
*Laika starpības dēļ daži notikumi pēc Latvijas laika sākas jau naktī (nākamajā dienā), šajos sarakstos saglabāta kārtība pēc Vankūveras laika.*
Sākuma,beigu laiki doti pēc Latvijas laika

### Ātrslidošana

01:30 - 04:50 - Vīrieši, 500 metri, **fināls**

### Daiļslidošana

03:00 - 06:55 - Pāri, brīvā programma (medaļu izcīņa)

### Distanču slēpošana

20:00 - 21:15 - Sievietes, 10&nbsp;km brīvais stils

22:30 - 00:00 - Vīrieši, 15 km brīvais stils

### Hokejs

*Sieviešu turnīrs*

----

### Kamaniņas

03:00 - 05:55 - Sievietes, 1. un 2. brauciens

### Snovbords

20:30 - 22:50 - Vīrieši, kross
00:00 - 01:00 - Vīrieši, kross, **fināls**

### Kalnu slēpošana

21:45 - 23:30 - Vīrieši, nobrauciens, **fināls** *sacīkstes pārceltas no 13. februāra*
Seski

**Seski** var būt:
* Lāsumainais sesks (*Vormela peregusna*) — sermuļu dzimtas plēsējs
* Melnkāju sesks (*Mustela nigripes*) — sermuļu dzimtas plēsējs
* Meža sesks (*Mustela putorius*) — sermuļu dzimtas plēsējs
* Stepes sesks (*Mustela eversmanii*) — sermuļu dzimtas plēsējs
* Sahāras svītrainais sesks (*Ictonyx libycus*) — sermuļu dzimtas plēsējs
* Svītrainais sesks (*Ictonyx striatus*) — sermuļu dzimtas plēsējs

## Skatīt arī
* Sesks
Tiņi

**Tiņi** var būt:
* lielais Dienvidamerikas tinis (*Galictis vittata*) — caunu dzimtas plēsējs;
* mazais Dienvidamerikas tinis (*Galictis cuja*) — caunu dzimtas plēsējs;
* tinis (*Gulo gulo*) — caunu dzimtas plēsējs.

## Skatīt arī
* tīņi
Roberts Javtoks

**Roberts Javtoks** (; dzimis  Šauļos, Lietuvā) ir profesionāls lietuviešu basketbolists, spēlē centra pozīcijā, Lietuvas basketbola izlases dalībnieks, pašlaik (2010) pārstāv Krievijas Superlīgas klubu Maskavas apgabala "Khimki".

## Karjera
### Eiropa
2000. gadā Javtoks pievienojās Viļņas "Lietuvos Rytas" un ātri ielauzās vadošo centra spēlētāju sarakstā Lietuvas spēcīgākajā līgā LKL. Viņš, spēlēdams kopā ar tādiem spēlētājiem kā Ramūns Šiškausks, Arvīds Macijausks, Sims Jasaitis un Rimants Kaukēns, kļuva par LKL un NEBL čempionu 2002. gadā. Pēc motocikla avārijas, kurā Roberts ar Honda ražoto braucamrīku avarēja, traucoties uz Viļņu ar 140 km/h ātrumu, viņš izlaida 2003. gada sezonu, atgriežoties 2004. gadā. Nākamajā sezonā viņš kļuva arī par ULEB kausa čempionu, tiekot nominēts kā fināla vērtīgākais spēlētājs.

2006. gadā "Rytas" ar Javtoku sastāvā veiksmīgi debitēja ULEB Eirolīgā, kā arī uzveica sīvākos sāncenšus — Kauņas "Žalgiris" basketbolistus LKL finālā. "Rytas" arī triumfēja BBL čempionātā. Javtoks pēc veiksmīgās sezonas izlēma pamest Viļņas klubu, jo tas atgriezās ULEB kausā, kā arī nespēja piedāvāt pietiekami lielu samaksu.

Javtoks 2006./2007. gada sezonā pievienojās grieķu komandai Panathinaikos. Ta bija triumfāla sezona, jo "Panathinaikos" ieguva gan Grieķijas čempionu titulu, gan Grieķijas kausu, gan Eirolīgas titulu. Tiesa, Javtoks neizcēlās ar lielu spēles laiku.  viņš parakstīja divu gadu līgumu ar Maskavas "Dinamo". Vidēji "Dinamo" sastāvā viņš guva 12,2 punktus mačā. 2009. gadā Roberts pievienojās "Khimki".

### NBA
Javtoks 2001. gada NBA draftā tika izvēlēts ar kopējo 56. numuru 2. kārtā. Viņu izvēlējās Sanantonio "Spurs". Lai gan lietuviešu basketbolists nav aizvadījis nevienu maču NBA, "Spurs" joprojām pieder NBA tiesības uz viņu.

### Lietuvas izlase
2005. gada Eiropas čempionātā viņš aizvadīja 6 mačus valstsvienības sastāvā. Turnīrā viņš vidēji guva 11 punktus, kā arī izcīnīja 5,8 atlēkušās bumbas un atdeva 1,5 rezultatīvas piespēles. Savukārt 2007. gada Eiropas čempionātā, kas risinājās Spānijā, viņš savu medaļu krājumu papildināja ar bronzas godalgu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Interbasket profils 
* NBA.com drafta profils 
* ULEB kausa profils 
* Eirolīgas profils
Nauseti

thumb|400px|Nauseti un to kaimiņi ap 1600. g.**Nauseti** (pazīstami arī kā **Keipkoda indiāņi)** ir Ziemeļamerikas indiāņu cilts, kas 17. gs. sākumā apdzīvoja Keipkodu tag. Masačūsetsas štata austrumos.

"Nauset" ir vietējo indiāņu senais Keipkoda nosaukums, kas nozīmē "*līkuma vieta*".

## Kopskaits
1600. g. pirms eiropiešu ierašanās bija aptuveni 1500 nausetu. Eiropiešu slimību rezultātā 1620. g. bija atlicis ap 500 nausetu un šāds skaits saglabājās nemainīgs līdz Karaļa Filipa karam 1675. g. Pēc kara nauseti pievienojās izdzīvojušajiem vampanoagiem. 1698. g. šī 600 indiāņu lielā kopiena pārcēlās netālu no Mašpī Keipkodā. Epidēmiju rezultātā 1710. g. tā bija sarukusi līdz 300 cilvēkiem. Laikam ejot viņus sāka saistīt ar vampanoagiem. Mūsdienās kopienā ir 1100 locekļu, un tā ir Federālās Valdības oficiāli atzīta kā vampanoagu indiāņu cilts (*Mashpee Wampanoag Tribe*).

## Valoda
Izmirusī nausetu valoda pieder pie algonkinu valodu saimes austrumalgonkinu atzara, līdzīga vampanoagu un masačūsetsu valodām. Mūsdienās vampanoagi, arī Mašpī kopiena, cenšas atdzīvināt savu priekšteču valodu. Saskaņā ar "*Vampanoagu Valodas Apgūšanas Projektu"* tiek rīkotas valodas apmācības. Nodarbības noris tikai vampanoagu valodā, un tikai vampanoagu indiāņiem atļauts tās apmeklēt.

## Kultūra
Līdzīgi kaimiņiem, nauseti bija zemkopji, kas audzēja kukurūzu, pupas un ķirbjus. Pateicoties okeāna tuvumam, nauseti zvejniecībai un jūras produktu ievākšanai pievērsa lielāku vērību kā citas Jaunanglijas kontinentālās daļas algonkinu ciltis. Nauseti ietilpa vampanoagu konfederācijā. Cilts dzīvi vadīja sačemi, kuri atzina konfederācijas augstākā sačema jeb masasoita autoritāti.

## Vēsture

### Agrīnie kontakti
Nauseti bija vieni no pirmajiem piekrastes algonkiniem, kura jau 16. gs. pusē nonāca kontaktā ar eiropiešiem. Kuģu kapteiņi parasti centās gūt peļņu nevis tirgojoties, bet gūstot vergus un izlaupot pārtiku. Tāpēc nauseti kļuva naidīgi noskaņoti pret neparastajiem svešiniekiem ar balto ādas krāsu un bārdainām sejām. Ieraugot eiropiešu kuģus, viņi parasti pameta ciematus un devās iekšzemē.

### Koloniālais laikmets
*Skat. arī* Patukseti.

1620. g. vampanoagu zemēs ieradās piligrimi. Indiāņu atbalsts palīdzēja kolonijai izdzīvot,un, apliecinot savstarpēju draudzību, 1621. g. tika sarīkoti ražas novākšanas svētki, kas pazīstami kā pirmā Pateicības diena. 1622. g. arī nausetu sačemi izlīdzināja ar piligrimiem bijušās savstarpējās nesaskaņas.

Ar 1640. g. aktīvu darbību nausetu starpā uzsāka misionāri. Pretēji lielākai daļai kristīto Jaunanglijas indiāņu (t. s. "lūdzošie indiāņi"), nauseti nepievienojās Metakometa karotājiem Karaļa Filipa karā 1675./76. g. un saglabāja lojalitāti angļiem. 1676. g. daudzi nauseti kalpoja angļiem kā skauti. Gadsimtu laikā viņu pēcnācējiem izdevās saglabāt savu identitāti un piederību indiāņu kultūrai.
Arvīds Macijausks

**Arvīds Macijausks** (; dzimis  Klaipēdā, Lietuvas PSR, PSRS) ir bijušais lietuviešu basketbolists, spēlējis uzbrūkošā aizsarga pozīcijā, laika posmā no 2003. līdz 2006. gadam bija Lietuvas basketbola izlases dalībnieks.

## Karjera
Profesionāļa karjeru Macijausks uzsāka 1996. gadā, debitējot dzimtās pilsētas klubā Klaipēdas "Neptunas". Tiesa, viņš aizvadīja vien trīs spēles. Pārsvarā Arvīds spēlēja Klaipēdas Universitātes vienībā. Savas pirmās trīs profesionāļa sezonas viņš spēlēja "Neptunas", vidēji mačā gūstot 12,7 punktus, realizējot 53% visu metienu.

Turpmākās četras sezonas Macijausks pavadīja Viļņas "Lietuvos Rytas" sastāvā, izcīnot valsts čempiontitulu 2000. un 2002. gadā, kā arī NEBL titulu 2003. gadā. Viņš tika atzīts par Lietuvas Basketbola līgas vērtīgāko spēlētāju 2002. un 2003. gadā. Kopumā aizvadītajās 143 spēlēs ar "Rytas" Macijausks guva 15,3 punktus vidēji spēlē, metienu precizitāte — 61%.

Karjeru basketbolists turpināja Spānijas klubā Tau Ceramica. Tur viņš pavadīja divus gadus, izcīnot Spānijas kausu.  Macijausks uzstādīja personīgo rekordu punktu gūšanā ULEB Eirolīgas mačā pret Lionas "Asvel". Togad "Tau Ceramica" sasniedza Eirolīgas finālu, zaudējot vienīgi Telavivas "Maccabi". Arvīds iekļuva Eirolīgas simboliskajā pieciniekā. Divu sezonu laikā viņš aizvadīja 42 ULEB Eirolīgas mačus, gūdams 18,6 punktus vidēji spēlē.

2005. gada vasarā Macijausks parakstīja līgumu ar NBA klubu Ņuorleānas "Hornets". Savā vienīgajā NBA sezonā karjerā viņu izmantoja reti (kopumā tikai 135 minūtes). NBA viņš guva 44 punktus, spēlēdams vien 19 mačos. Pēc sezonas "Hornets" izpirka viņa līgumu. Atgriežoties Eiropā, viņš bargi kritizēja Amerikas spēcīgāko basketbola līgu: "Komandas nav komandas. Treneris bija slikts, tāpat visa kluba sistēma."

 Macijausks vienojās ar grieķu vienību Pirejas "Olympiacos". Darījums tika noslēgts uz četriem gadiem, par kopsummā 9 miljoniem eiro. Taču viņš izlaida pirmo sezonu ahileja cīpslas traumas dēļ. Jau nākamajā gadā lietuvietis atgriezās ar lieliskiem rezultātiem, tiekot apbalvots ka novembra vērtīgākais Eirolīgas spēlētājs. "Olympiacos" vēlāk pusfinālā piekāpās Maskavas "CSKA".

Vēlāk tajā pašā sezonā "Olympiacos" vēlējās lauzt līgumu ar Macijausku, jo viņš bija pārkāpis līguma nosacījumus. Klubs nevēlējās maksāt līgumā paredzēto kompensāciju par kontrakta laušanu. Taču tiesa pieņēma lēmumu par labu basketbolistam, ko gan "Olympiacos" pārsūdzēja un panāca savu 2009. gada novembrī.

2010. gadā beidzis spēlētāja karjeru.

## Lietuvas izlase
Macijausks ir spēlējis gan Lietuvas U-18, gan U-20 izlasēs. Viņš piedalījās 1998. gada Eiropas U-18 un 2000. gada Eiropas U-20 meistarsacīkstēs.

Arvīds Macijausks bija rezultatīvākais 2003. gada Eiropas čempionātā Lietuvas izlasē. Viņa pārstāvētā valstsvienība ieguva zelta medaļas, pašam spēlētājam vidēji 15,8 gūti punkti. Macijausks gan netika atzīts par vērtīgāko spēlētāju, par to kļuva Šarūns Jasikēvičs. Arvīds ir piedalījies arī 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (izcīnīta 4. vieta), kā arī 2006. gada Pasaules čempionātā (izcīnīta 7. vieta).

## Atsauces

## Ārējās saites
European Hit Radio Desmitgades Top 100 (2000—2009)

Šis ir European Hit Radio Desmitgades Top 100. Tops atspoguļoja aizvadītās desmitgades (2000. līdz 2009. gads) vispopulārākās dziesmas radiostacijā Super FM un European Hit Radio. Tops tika atskaņots radiostacijā European Hit Radio piektdien, 2010. gada 8. janvārī plkst. 14:00 ar atkārtojumu svētdien, 2010. gada 10. janvārī plkst. 11:00. Topu vadīja raidījuma vadītājs Roberts Lejasmeijers.

## Top 100 sastādīšanas princips
European Hit Radio Desmitgades Top 100 tika sastādīts pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas, ik nedēļu, tiek apkopoti Top 40. Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, kas kaut reizi ir pabijušas Top 40 sarakstā. No visām 2260 desmit gadu laikā Top 40 iekļuvušajām dziesmām, tika noteiktas populārākās 100.

Katrai dziesmai, kas kaut reizi ir iekļuvusi Top 40, tiek piešķirts punktu skaits, atkarībā no dziesmas atrašanās vietas topā. Piemēram, ja dziesma iknedēļas Top 40 ieņem 1. vietu, tad dziesmai tiek pieskaitīts 1 punkts, ja dziesma ieņem 12. vietu, tad 12 punkti, ja 37. vietu, tad 37 punkti un tā tālāk. Nedēļās, kurās dziesma nav iekļuvusi Top 40 populārāko dziesmu sarakstā, dziesmai tiek pieskaitīts 41 punkts. Veidojot Desmitgades Top 100, visi punkti tiek skaitīti kopā un augstāko vietu iegūst dziesma ar vismazāko punktu skaitu. Ja vairākām dziesmām ir vienāds punktu skaits, tad augstākā vietā nonāk tā dziesma, kurai ir bijusi augstākā vieta Top 40, tad nākamā augstākā vieta un tā tālāk.

## Top 100 dziesmu saraksts

## Dziesmas, kas neiekļuva Top 100 (101.—120. vieta)

### Piezīmes
**N** — nedēļas Top 40, **Av** — augstākā vieta Top 40, **NAv** — nedēļas augstākajā vietā

## Skatīt arī
* European Hit Radio
* European Hit Radio Top 40
* European Hit Radio Top 100

## Ārējās saites
Reimatiska polimialģija

**Reimatiska polimialģija** ir hroniska, epizodiska lielo artēriju iekaisuma slimība. Parasti rodas cilvēkiem, kuri vecāki par 50 gadiem. Izpaužas ar sāpēm gurnu un plecu joslās, rīta stīvumu, kas ilgst vismaz 1 stundu. 
Aptuveni 15% pacientu ar reimatisku polimialģiju attīstas milzšūnu arterīts, 50% pacientu ar milzšūnu arterītu novēro reimatiskas polimialģijas simptomus.

## Epidemioloģija
Katru gadu slimību novēro ~50 no 100 000 cilvēkiem, kuri vecāki par 50 gadiem.
Prevalence ir aptuveni 0,5-0,7%.
Sievietes slimo 2 reizes biežāk nekā vīrieši. 
Ļoti reti novērojama personām jaunākām par 50 gadiem. Slimība visbiežāk sākas pēc 75 gadu vecuma.

## Cēlonis
Reimatiskas polimialģijas cēlonis nav zināms. Viena no teorijām, ka pacientiem ar ģenētisku noslieci vides faktori (piemēram, vīrusi) izraisa monocītu aktivāciju, kas izraisa pastiprinātu citokīnu ražošanu, kas savukārt rada reimatiskai polimialģijai un temporālajam arterītam raksturīgas slimības izpausmes.

## Slimības izpausmes
Slimniekiem var būt nespecifiskas sūdzības par drudzi, svara zudumu, vārgumu. Parasti ir sāpes abu plecu un gūžu joslas muskuļos. Sāpju dēļ traucēts miegs. Rīta stīvums, kas ilgst vismaz 1 stundu. Stīvums muskuļos, ja slimnieks ilgstoši bijis nekustīgs. Muskuļu vājumu vai atrofiju nenovēro.

## Izmeklējumi
Lai apstiprinātu diagnozi, nepieciešams izslēgt citas saslimšanas, kas var radīt līdzīgus simptomus (sk. diferenciāldiagnoze).
Slimniekiem ar reimatisku polimialģiju ir raksturīgs paaugstināts C reaktīvā olbaltuma līmenis un palielināts eritrocītu grimšanas ātrums. Var būt anēmija, un palielināts trombocītu skaits. Kreatīnkināzes līmenis parasti ir normāls.

## Diferenciāldiagnoze
Tā kā slimības izpausmes ir relatīvi nespecifiskas, tad diferenciāldiagnoze ir plaša:
* ļaundabīgi audzēji
* reimatoīdais artrīts
* polimiozīts
* miksedēma
* mugurkaula kakla daļas spondiloze
* fibromialģija
* milzšūnu arterīts
* pleca locītavas slimības
* depresija

## Ārstēšana
Reimatisku polimialģiju ārstē ar steroīdiem. Ārstēšana ilgst 18 - 24 mēnešus.
Prognoze lielākoties ir laba.

## Ārējās saites
* emedicine.medscape.com
* [www.healthscout.com](https://web.archive.org/web/20100211113457/http://www.healthscout.com/ency/68/217/main.html#DiagnosisofPolymyalgiaRheumatica(PMR))
* www.vasculitisfoundation.org
Ramūns Šiškausks

**Ramūns Šiškausks** (; dzimis  Kaišadorē, Lietuvā) ir profesionāls lietuviešu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga un vieglā uzbrucēja pozīcijās, bijis Lietuvas basketbola izlases dalībnieks, pašlaik (2010) pārstāv Krievijas Superlīgas klubu Maskavas "CSKA". Divkārtējs ULEB Eirolīgas čempions, 2000. gada Vasaras Olimpisko spēļu bronzas medaļas laureāts.

## Karjera
Šiškausks karjeru uzsāka 1996. gadā "Sakalai" basketbola klubā. Tur viņš aizvadīja pirmās divas sezonas, vidēji mačā gūstot 11,3 punktus un realizējot 60% visu metienu. 1998. gadā viņš pārcēlās uz Viļņas "Lietuvos Rytas". Ramūns šajā vienībā spēlēja līdz 2003./2004. gada sezonai. Viņš palīdzēja "Rytas" izcīnīt divus Lietuvas Basketbola līgas čempiontitulus, kā arī triumfēja NEBL. Veiksmīgākā sezona izvērtās 2002./2003. gadā, kad viņš vidēji mačā guva 16,4 punktus un izcīnīja 3,4 atlēkušās bumbas, metot ar 68% precizitāti.

2004. gadā Šiškausks pievienojās Itālijas klubam Trevīzo "Benetton". Lietuvietis palīdzēja komandai triumfēt vietējā čempionātā 2006. gadā, togad viņš tika atzīts arī par finālu vērtīgāko spēlētāju. Divu sezonu laikā Ramūns aizvadīja 32 spēles ULEB Eirolīgā, gūstot 12,3 punktus.

Nākamā Šiškausa komanda bija grieķu "Panathinaikos". Spēlēšana Grieķijā izvērtās veiksmīga, jo klubs izcīnīja gan nacionālo čempiontitulu, gan kausu, gan triumfēja ULEB Eirolīgā. 2007./2008. gada sezonā viņš jau bija pārcēlies uz Maskavas CSKA, ar ko divas sezonas pēc kārtas iekļuva Eirolīgas finālā, uzvarot 2008. gadā.  Šiškausks pagarināja līgumu ar CSKA līdz 2011. gadam. 

2012. gada 21. maijā R. Šiškausks paziņoja par basketbola karjeras noslēgšanu.   

## Lietuvas izlase
Viņš bija Lietuvas basketbola izlases sastāvā 2000. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs, kas risinājās Sidnejā. Lietuva izcīnīja bronzas godalgas. Tāda paša kaluma medaļu viņš ieguva 2007. gada Eiropas čempionātā Spānijā. Savukārt 2003. gadā Zviedrijā Ramūns kļuva par Eiropas čempionu. 2008. gadā Šiškausks paziņoja, ka vairs valstsvienībā nestartēs.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Eirolīgas spēlētāja profils 
* 2007. gada "Eurobasket" profils 
* Basketpedya profils
Milzšūnu arterīts

250px|right|thumb|Cilvēka galvas artērijas.

**Milzšūnu arterīts** (temporālais arterīts, Hortona slimība) ir lielo un vidējo artēriju iekaisuma slimība. 

## Definīcija
*The Chapel Hill Consensus* konferencē definēja milzšūnu arterītu kā granulomatozu aortas un tās galveno zaru (visbiežāk miega artērijas ekstrakraniālo zaru) iekaisumu. 
Bieži tiek bojāta deniņu artērija (*a.temporalis superficialis*). Slimība parasti sākas pēc 50 gadu vecuma. Bieži novērojama saistība ar reimatisku polimialģiju. 
Aptuveni 15% pacientiem ar reimatisku polimialģiju attīstas milzšūnu arterīts, 50% pacientiem ar milzšūnu arterītu novēro reimatiskas polimialģijas simptomus.

## Diagnostiskie kritēriji
1990. gadā *American College of Rheumatology* izstrādāja kritērijus slimības diagnosticēšanai:
* Slimības sākums pēc 50 gadu vecuma 
* Galvassāpes (jaunas sūdzības par galvassāpēm, izmaiņas esošu galvassāpju raksturā vai lokalizācijā)
* Izmaiņas deniņu artērijā (sāpes taustot deniņu artēriju, samazināta pulsācija)
* Palielināts eritrocītu grimšanas ātrums (>50&nbsp;mm/h pēc Vestergrēna metodes)
* Izmaiņas artērijas biopsijā ( šūnu infiltrācija vai grunulomatozs iekaisums ar daudzkodolainām milzu šūnām).
Lai apstiprinātu diagnozi, nepieciešami 3 no 5 kritērijiem.

## Slimības izpausmes
Simptomu parādīšanās mēdz būt pakāpeniska. Slimniekam parādās sūdzības par drudzi, nogurumu, nespēku un svara zudumu. Vismaz 2/3 pacientu rodas sūdzības par vieglām vai stiprām galvassāpēm. Gandrīz puse no pacientiem cieš no sāpēm žoklī un mēlē pēc košļāšanas (žokļa un mēles mijklibošana).
Redzes traucējumi bieži ir agrīna slimības izpausme. Redzes traucējumi var rasties pēkšņi bez iepriekšēja brīdinājuma. Pārejošs redzes zudums var būt kā priekšvēstnesis paliekošam redzes zudumam. Paliekošu daļēju vai pilnīgu redzes zudums vienā vai abās acīs novēro 15-20% pacientu. Pilnīgi akli ar abām acīm slimnieki kļūs reti. 

## Ārstēšana
Lai novērstu neatgriezenisku aklumu, ārstēšana ar kortikosteroīdiem jāsāk, tiklīdz rodas aizdomas šo slimību (pat pirms diagnoze apstiprināta ar biopsiju). Steroīdi netraucē apstiprināt diagnozi ar biopsiju vēlāk, lai gan dažas izmaiņas audos var novērot pirmās ārstēšanas nedēļas beigās.

## Ārējās saites
* www.vasculitisfoundation.org
* emedicine.medscape.com
Rīgas plānošanas reģions

thumb|300px|Rīgas plānošanas reģions līdz 2021. gadam
**Rīgas plānošanas reģions** ir viens no pieciem Latvijas plānošanas reģioniem. Reģions aizņem Latvijas centrālo daļu un tā teritorija ietver teritorijas ap Rīgu. Rīgas plānošanas reģiona teritorija izveidota, balstoties uz Ministru kabineta 2003. gada 15. marta noteikumiem Nr. 133 „Noteikumi par plānošanas reģionu teritorijām”, taču kā valsts iestāde tā nodibināta 2006. gada 12. oktobrī. To veido lēmējinstitūcija "Rīgas plānošanas reģiona attīstības padome" un izpildinstitūcija "Rīgas plānošanas reģiona administrācija".

Rīgas plānošanas reģiona Attīstības padomi veido padomes locekļi, kas ir ievēlēti no reģiona vietējām pašvaldībām. Padomi vada no padomes locekļu vidus ievēlēts priekšsēdētājs. Par Attīstības padomes priekšsēdētāju 2025. gada augustā tika ievēlēta Ķekavas novada domes priekšsēdētāja Viktorija Baire. Priekšēdētājas vietnieka amatā tika ievēlēts Rīgas mēra vietnieks Edvards Ratnieks.

## Novadi un pilsētas

## Atsauces

## Ārējās saites
* Rīgas plānošanas reģions