1999. gada UEFA Čempionu līgas fināls

**1999. gada UEFA Čempionu līgas fināls** bija futbola spēle starp Anglijas klubu Manchester United un Vācijas klubu Minhenes "Bayern", kas tika aizvadīta Camp Nou stadionā, Barselonā, Spānijā, 1999. gada 26. maijā, lai noskaidrotu 1998.–1999. gada UEFA Čempionu līgas uzvarētāju. Tedija Šerinhema un Ūles Gunnara Sulšēra kompensācijas laikā gūtie vārti pagrieza spēli pretējā virzienā pēc Mario Bazlera spēles sākumā gūtajiem vārtiem "Bayern" labā, "Manchester United" uzvarot ar 2–1 un nodrošinot pirmo Eiropas kausa titulu, kopš 1968. gada, un otro kopvērtējumā. Tiesnesis Pjērluidži Kolina šo maču minējis kā vienu no neaizmirstamākajiem savā karjerā, un spēles beigās pūļa radīto troksni raksturojis kā "lauvas rēcienu".

Abas komandas savā starpā bija spēlējušas iepriekš sacensībās, abām grupu turnīrā tiekot ielozētām D grupā; "Bayern" uzvarēja grupā, bet "Manchester United" kvalificējās izslēgšanas spēļu fāzei kā viena no divām labākajām otrās vietas ieguvējām visās sešās grupās. Pārspējot Milānas "Inter" ceturtdaļfinālā, "Manchester United" pusfinālā pārspēja citu Itālijas vienību, Juventus, iekļūstot finālā; tikmēr "Bayern" ceturtdaļfinālā pārspēja savus tautiešus, 1. FC Kaiserslautern, bet pusfinālā pārspēja Ukrainas vienību, Kijivas "Dinamo". Ar šo uzvaru "Manchester United" noslēdza sezonu ar trijiem tituliem, pēdējo 10 dienu laikā jau nodrošinot Premjerlīgas un FA kausa titulus. Arī "Bayern" bija iespēja iegūt trīs titulus, jau esot uzvarējušiem Bundeslīgā un sasniedzot DFB-Pokal finālu, lai gan arī tajā mačā viņi zaudēja, Brēmenes "Werder" komandai, pēcspēles soda sitienu sērijā.

## Priekšvēsture
Manchester United un Minhenes "Bayern" pirms fināla bija tikušās tikai divas reizes savstarpējās cīņās, abas tikšanās notika agrāk 1998.–1999. gada sezonā un abas noslēdzās neizšķirti. "Manchester United" vienīgie citi pretinieki no Vācijas visā kluba vēsturē bija Dortmundes "Borussia", pret kuru tai kopējā uzvaru bilance bija sešos mačos izcīnot trīs uzvaras, piedzīvojot divus zaudējumus un neizšķirtu, tostarp, uzvaru ar kopējo rezultātu 10–1, divu spēļu summā, 1964.–65. gada Starppilsētu gadatirgu kausa otrajā kārtā, un zaudējums ar 2–0, divu spēļu summā, 1996.–1997. gada UEFA Čempionu līgas pusfinālā. Minhenes "Bayern" 22 mačos pret Anglijas pretiniekiem izcīnīja septiņas uzvaras, deviņas reizes nospēlēja neizšķirti un piedzīvoja sešas neveiksmes, ieskaitot uzvaru pār Leeds United, 1975. gada Eiropas kausa finālā un zaudējumu pret Aston Villa, 1982. gada finālā.

Ieskaitot uzvaru pār "Leeds", 1975. gadā, Minhenes "Bayern" trīs reizes uzvarēja Eiropas kausā, pirms iekļūšanas 1999. gada finālā. Ar trīs uzvarām pēc kārtas, no 1974. līdz 1976. gadam, viņi kļuva tikai par trešo komandu, kas to sasniegusi, aiz Madrides "Real" (no 1956. līdz 1960. gadam) un Ajax (no 1971. līdz 1973. gadam). Viņi arī divas reizes bija finišējuši kā vicečempioni: 1982. gadā, pret "Aston Villa" un 1987. gadā, pret Porto. Lai gan "Bayern" uz Eiropas kausa titulu gaidīja 23 gadus, "Manchester United" bija jāgaida vēl ilgāk, jo vienīgā uzvara tika gūta 1968. gadā, pret Benfica, Vemblija stadionā, papildlaikā. Viņu galvenais treneris toreiz bija Mets Bazbijs, kurš pirms 10 gadiem tika smagi ievainots Minhenes aviokatastrofā, kurā gāja bojā astoņi viņa spēlētāji, atgriežoties no Eiropas kausa spēles Belgradā, pēc tam pārbūvējot komandu, kļūstot par Eiropas kausa ieguvēju. Bazbijs nomira 1994. gadā; 1999. gada Čempionu līgas fināla diena būtu bijusi viņa 90. dzimšanas diena.

Lai gan šī bija otrā Čempionu līgas sezona, kurā piedalījās klubi, kas iepriekšējā gadā nebija uzvarējuši savās nacionālajās līgās, "Manchester United" un Minhenes "Bayern" bija pirmie šādi klubi, kas iekļuva sacensību finālā. Tomēr, abi šajā spēlē piedalījās kā čempioni, uzvarot vietējās līgās 1998.–1999. gadā; Minhenes "Bayern" ieguva Bundeslīgas čempionu titulu, 9. maijā cīnoties neizšķirti, 1–1, pret Hertha BSC, kad bija atlikušas trīs spēles, savukārt "Manchester United" par čempioniem kļuva sezonas pēdējā kārtā (16. maijā), atspēlējoties no 1–0, pret Tottenham Hotspur, beigās uzvarot ar 2–1, apsteidzot Arsenal ar viena punkta starpību, iegūstot čempionu titulu. Abas komandas arī cīnījās par trijiem tituliem sezonā; papildus savai uzvarai līgā, "Manchester United" 22. maijā uzvarēja Newcastle United, 1999. gada FA kausa finālā, iegūstot otro titulu sezonā, savukārt "Bayern" 1999. gada DFB-Pokal finālā bija jāspēlē pret Brēmenes "Werder", 12. jūnijā.

## Ceļš uz finālu

**Piezīmes:** (H) - mājās; (A) - izbraukumā

## Pirms spēles

### Norises vieta un biļešu pārdošana
Camp Nou stadions Barselonā, Spānijā, tika izvēlēts par fināla norises vietu UEFA Izpildkomitejas sanāksmē, Lisabonā, Portugālē, 1998. gada 6. oktobrī. Atlases process bija sācies vairāk nekā četrus mēnešus agrāk, 1998. gada maijā, kad "FC Barcelona" iesniedza "Camp Nou" stadionu kā pretendentu uz mača rīkošanu, par godu kluba simtgadei. Citas vietas, kas pretendēja uz spēles rīkošanu, bija Londonas Vembli stadions un Marseļas stadions Stade Vélodrome, taču UEFA Stadionu komisija uzskatīja "Camp Nou" par favorītu tā izcilās drošības, komforta un ietilpības dēļ. "Camp Nou" bija uzņēmis vienu no iepriekšējiem Eiropas kausa fināliem: Itālijas kluba AC Milan uzvarā, ar 4–0, pār Rumānijas Steaua București, 1989. gadā. Tajā norisinājās arī divi Kausu ieguvēju kausa fināli, 1972. un 1982. gadā; pēdējo savā laukumā uzvarēja "Barcelona".

"Camp Nou" tika uzcelts trīs gadu laikā, no 1954. līdz 1957. gadam, lai aizstātu "Barcelona" kluba iepriekšējo mājvietu, netālu esošo Camp de Les Corts. Sākotnējā "Camp Nou" ietilpība bija nedaudz vairāk par 93 000, bet tā pirmo lielo Eirokausu finālu, 1972. gada Kausu ieguvēju kausa finālu, apmeklēja tikai 35 000 skatītāju. 1982. gads stadionam bija līdz šim noslogotākais gads, jo tajā notika ne tikai 1982. gada Kausa ieguvēju kausa fināls, bet arī piecas FIFA Pasaules kausa spēles, tostarp atklāšanas spēle, visas trīs spēles otrā grupu turnīra A grupā un pusfināls starp Poliju un Itāliju. Pēc sekojošiem remontdarbiem, līdz 1999. gadam stadiona ietilpība bija sasniegusi 115 000.

Ņemot vērā UEFA noteikumus par stāvvietām futbola spēlēs, "Camp Nou" stāvvietu zonas tika slēgtas 1999. gada Čempionu līgas finālam, samazinot ietilpību līdz aptuveni 92 000. No tiem aptuveni divas trešdaļas bija rezervētas diviem fināla klubiem (katram aptuveni 30 000 biļešu). Atlikušo trešdaļu sadalīja "FC Barcelona" fani (ap 7500 biļešu), UEFA un sacensību sponsori. Pēc sākotnējā paziņojuma, ka klubi saņems tikai 25 000 biļešu katrs, Neatkarīgā Mančestras Apvienotā atbalstītāju asociācija (IMUSA) nosauca šo skaitli par "smieklīgu", apgalvojot, ka tādējādi melnā tirgus cenas noslīdēs līdz "astronomiskam līmenim"; grupas pārstāvis Lī Hodžkiss ierosināja, ka skaitlis, kas tuvāks 50 000, būtu piemērotāks, ņemot vērā stadiona parasto ietilpību, aptuveni 115 000. Neskatoties uz to, ka klubs saņēma tikai 30 000 biļešu, tika lēsts, ka līdz 100 000 "Manchester United" fanu dosies uz finālu Barselonā, maksājot aptuveni 300 mārciņu par lidojumiem un aptuveni 1000 mārciņu par spēļu biļetēm.

Papildus stadiona ietilpības samazināšanai, UEFA arī noteica, ka "Camp Nou" laukums ir jāsamazina par 4 metriem (13 pēdām), no 72 metriem (236 pēdām) līdz 68 metriem (223 pēdām), lai tas atbilstu UEFA "standarta" laukuma izmēram.

### Spēles tiesneši
Spēles tiesnesis bija Pjērluidži Kolina no Itālijas Futbola federācijas. 1995. gadā Kolina tika paaugstināts FIFA Starptautisko tiesnešu sarakstā, un 1995.–96. gada sezonā viņš tiesāja savas pirmās UEFA kausa spēles. Viņš bija tiesājis tikai astoņas Čempionu līgas spēles pirms 1999. gada fināla, no kurām trīs bija grupu turnīrā, agrāk tajā pašā sezonā, tostarp spēli starp "Barcelona" un Minhenes "Bayern", "Camp Nou" laukumā, 1998. gada 4. novembrī; viņš arī tiesāja četras spēles 1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, tostarp finālu starp Nigēriju un Argentīnu, un divas grupu turnīra spēles 1998. gada FIFA Pasaules kausā. Kolinas asistenti bija citi itāļu tiesneši, Dženāro Macei un Klaudio Puljīzi, kā arī ceturtais tiesnesis, Fjorenco Treosi.

### Spēles bumba
Finālspēles bumba bija "Nike NK 800 Geo", balta bumba ar standarta 32 paneļu dizainu. Tai bija liels Nike firmas logo pāri diviem blakus esošajiem sešstūra paneļiem ar Čempionu līgas logotipu uz piecstūra paneļa augšpusē un piecstaru zvaigžņu raksts, kas līdzīgs tām, kas izmantotas UEFA Čempionu līgas logotipā, uz visas bumbas virsmas.

### Formas
Tā kā gan "Manchester United", gan Minhenes "Bayern" primārajās formās bija ievērojams daudzums sarkanās krāsas, UEFA noteikumi par to, ja ir vienādas vai līdzīgas formu krāsas parasti noteiktu abām komandām valkāt rezerves formas. Tomēr, abi klubi uzskatīja, ka būtu bijis kauns, ja neviens nevalkātu savas tradicionālās krāsas, un viņi vienojās mest monētu, lai noskaidrotu, kuram būs pirmā izvēle. "Manchester United" uzvarēja izlozē un tāpēc valkāja ierastās krāsas sarkanos kreklus, baltus šortus un baltas zeķes, savukārt "Bayern" valkāja sudraba krāsas kreklus, šortus un zeķes ar sarkanbrūnu apdari.

### Atklāšanas ceremonija

Pirms spēles sākuma, operdziedātāja Montserrata Kabaljē, pārvietojās pa laukumu golfa transportlīdzekļa aizmugurē, izpildot dziesmu "Barcelona", kuru viņa ierakstīja kopā ar nelaiķi, Queen dziedātāju, Frediju Merkūriju, 1987. gadā. Atklāšanas ceremonijā tika demonstrētas dažu Barselonas atpazīstamāko objektu piepūšamās versijas, kā arī piedalījās karognesēji, kuri vēcināja finālspēles komandu ģerboņu karogus. Tikmēr Minhenes "Bayern" līdzjutēji izveidoja savas komandas nosaukuma tifo, ar tūkstošiem krāsainām kartītēm.

## Spēle

### Komandu atlase

"Manchester United" izlidoja no Anglijas divas dienas pirms fināla, vispirms lidojot no Mančestras lidostas uz Hītrovu, kur viņi iekāpa Concorde lidmašīnā, lidojumam uz Barselonu. Viņi apmetās viesnīcā *Meliá Gran*, Sidžesas pilsētā, aptuveni 20 jūdzes (32 kilometrus) uz dienvidrietumiem no Barselonas. Kapteinis Rojs Kīns un pussargs Pols Skoulzs nevarēja piedalīties finālā; galvenais treneris Alekss Fergusons sākotnēji apsvēra iespēju izvēlēties Gigsu, lai pievienotos Nikijam Batam centrālajā vidējā līnijā, taču galu galā izvēlējās Deividu Bekhemu kā spēlētāju, kurš varētu palīdzēt komandai kontrolēt bumbu laukuma vidū, ar Gigsu labajā "spārnā" un Jesperu Blomkvistu – kreisajā. Kīns FA kausa izcīņas finālā guva potītes savainojumu, kas viņam liedza spēlēt līdz nākamās sezonas sākumam. Savainojuma dēļ finālu izlaida arī norvēģu aizsargs Hennings Bergs, kas nozīmēja, ka viņa tautietis Ronijs Junsens, kurš sākotnēji bija pretendents uz spēlēšanu kopā ar Batu vidējā līnijā – spēlēja centra aizsardzībā, kopā ar Jāpu Stamu, kurš pārvarēja Ahileja cīpslas savainojumu. Kīnam nespēlējot, vārtsargs Šmeihels, kurš 1998. gada novembrī paziņoja par nodomu sezonas beigās pamest "Manchester United", tika iecelts par kapteini savā pēdējā "Manchester United" spēlē; tas nozīmēja, ka abu komandu kapteiņi bija to vārtsargi, jo Olivers Kāns nēsāja "Bayern" kapteiņa aproci. Kā "Manchester United" divi labākie vārtu guvēji visas sezonas garumā, Kols un Jorks uzsāka spēli priekšējā līnijā, atstājot Šerinhemu, kurš dažas dienas iepriekš bija iesaistīts abos vārtu guvumos FA kausa finālā, uz rezervistu soliņa. Uz rezervistu soliņa bija arī uzbrucējs Ūle Gunnars Sulšērs, vārtsargs Raimonds van der Gau, aizsargi Deivids Mejs, Fils Nevils un Vess Brauns, kā arī pussargs Džonatans Grīnings.

"Bayern" treneris Otmārs Hicfelds paziņoja savas komandas sastāvu finālspēlei divas dienas pirms mača. Savainojumi ietekmēja arī viņa atlasi – franču kreisās malas aizsargs Bisente Lizarazū un brazīliešu uzbrucējs Elbers sezonas beigās guva ceļgala savainojumus. Elbera prombūtnes rezultātā "Bayern" spēlēja ar trīs uzbrucējiem – Bazleru, Jankeru un Cikleru, savukārt Lizarazū kreisajā flangā nomainīja Mihaēls Tarnats, bet Markuss Bābels spēlēja labajā flangā. Sākotnēji Bābelam bija paredzēts segt Gigsu, ar savām aizsardzības spējām nopelnot vietu starta sastāvā, Tomasa Štrunca vietā, kurš bija vairāk tendēts uz uzbrukumu, tomēr tas tika atcelts, kad Gigss tika izvēlets spēlēt labajā "spārnā", kur viņš spēlētu pret Tarnatu. "Bayern" aizsardzība bija "noenkurota" ap Mateusu, kurš spēlēja aiz Tomasa Linkes un Ganas izlases spēlētāja Samuela Kufūra – vienīgā, kurš nebija vācietis "Bayern" komandā (salīdzinājumam, "Manchester United" komandā bija četri angļi); Linkes un Kufūra sadarbība centra aizsardzībā nozīmēja, ka kluba kapteinim Tomasam Helmeram bija jāsamierinās ar vietu uz rezervistu soliņa. Efenbergs un Jenss Jeremīss spēlēja "Bayern" centra vidējā līnijā, Jeremīsam sedzot Bekhemu.

### Kopsavilkums

#### Pirmais puslaiks
Spēles sestajā minūtē Junsens, netālu no soda laukuma, pārkāpa noteikumus pret "Bayern" uzbrucēju Jankeru un Bazlers pēc brīvsitiena guva pirmos vārtus, Šmeihelam tiekot pārsteigtam nesagatavotam. Lai gan "United" nonāca iedzinējos, viņi sāka dominēt bumbas kontrolē, taču nespēja izveidot reālas vārtu gūšanas iespējas. "Bayern" aizsardzība turpināja spēlēt uzdevumu augstumos un bija labi organizēta, par ko pārliecinājās Kouls, kad viņa centienus no tuvas distances ātri apturēja trīs aizsargi. Kad "Bayern" sāka izskatīties arvien bīstamāki pretuzbrukumos nekā pretinieki bumbas kontrolē, Jankers vairākkārt pārbaudīja "United" aizsardzības četrinieku ar vairākiem ātriem skrējieniem uzbrukumā, no kuriem daži tika fiksēti kā aizmugure. Koulam kārtējo reizi radās iespēja "Bayern" soda laukumā, taču vārtsargs Kāns izsteidzās no saviem vārtiem, lai ar dūri aizsistu bumbu drošībā.

#### Otrais puslaiks
Otro puslaiku Vācijas komanda iesāka pozitīvākā noskaņojumā, kad Šmeihels bija spiests atvairīt Jankera sitienu, minūtes laikā pēc spēles atsākšanas. Bazlers izrādījās visbīstamākais "Bayern" spēlētājs, vispirms raidot sitienu no 30 jardu attāluma vārtu virzienā, pēc tam nodrošinot sitienu ar galvu Bābelam, kurš neizmantoja šo iespēju. "United" izveidoja uzbrukumu, kad Gigss pēc ilgāka bumbas kontroles perioda izdarīja centrējumu Blomkvistam, kurš pārsita bumbu pāri vārtiem. Vēl viena Bazlera iespēja pamudināja Fergusonu laist laukumā Šerinhemu. Hicfelds atbildēja ar savu maiņu, sūtot laukumā Mehmetu Šollu, kurš nekavējoties noorganizēja Efenbergam tālsitienu, kas lidoja nedaudz garām vārtiem. Šmeihels noturēja savu komandu "spēlē", atvairot vēl vienu Efenberga sitienu, kurš pārlidoja pāri vārtu pārliktnim, spēles 75. minūtē. Pēc tam Šolls gandrīz guva vārtus no 20 jardu attāluma, taču bumba atlēca no vārtu staba un nonāca Šmeihela rokās. Spēlei šķietami "uzgriežot muguru" angļu komandai, Fergusons laida laukumā Sulšēru, kad bija atlikušas 10 minūtes. Uz maiņu nākušais rezervists nekavējoties piespieda Kānu glābt vārtus pēc sitiena ar galvu; tas bija brīdis, kad "United" bija vistuvāk, lai gūtu vārtus, visas spēles garumā. Minūti vēlāk "Bayern" palaida garām iespēju nodrošināt trofeju, kad Jankera sitiens "šķērītē" lidoja pāri vārtu pārliktnim. Kad spēlē bija atlikušas pēdējās piecas minūtes, divi "United" uz maiņu nākušie spēlētāji piespieda Kānu vairākkārt glābt vārtus, vispirms pēc Šerinhema sitiena un pēc tam vēl viena Sulšēra sitiena ar galvu.

#### Kompensācijas laiks
"United" ieguva tiesības izpildīt stūra sitienu, kad Efenbergs aizvirzīja Gerija Nevila centrējumu pāri "Bayern" vārtu līnijai, brīdī, kad spēles ceturtais tiesnesis norādīja uz trīs kompensācijas laika minūtēm. Kad līdz izlīdzinājuma panākšanai bija atlicis tik maz laika, Šmeihels devās uz "Bayern" soda laukumu. Bekhems izpildīja stūra sitienu, Jorks raidīja bumbu atpakaļ cilvēku pārpildītajā zonā, un pēc tam, kad Finks ne pārāk labi nospēlēja aizsardzībā, bumba nonāca pie Gigsa. Viņa sitiens ar labo kāju bija vājš un slikti izpildīts, taču tas nonāca tieši pie Šerinhema, kurš izpildīja sitienu ar labo kāju un iesita bumbu vārtu apakšējā stūrī. Vārti tika gūti kompensācijas laika 36 sekundē.

Mazāk nekā 30 sekundes pēc spēles atsākšanas, "United" ieguva tiesības izpildīt vēl vienu stūra sitienu, kad Kufūrs novirzīja Sulšēra centrējumu pāri "Bayern" vārtu līnijai, bet Šmeihels šoreiz palika savā soda laukumā, pēc Fergusona norādījumiem. Bekhems atkal izpildīja stūra sitienu, pēc kura Šerinhems sita bumbu ar galvu, pēc kā Sulšērs izstiepa kāju un iebakstīja bumbu "Bayern" vārtos, "United" izvirzoties vadībā, kad spēlēt bija atlikušas tikai 43 sekundes no trim kompensācijas laika minūtēm. Sulšērs svinēja vārtu guvumu slīdot uz ceļiem, atdarinot Bazlera agrāk gūto vārtu svinības, pēc kā viņu ātri ieskāva "United" spēlētāji, rezervisti un treneru personāls. Šmeihels savā soda laukumā līksmoja, apmetot "ritenīti".

Spēle atsākās, taču daudzus "Bayern" spēlētājus pārņēma izmisums, viņi praktiski nevarēja turpināt spēli, un viņiem bija nepieciešama tiesneša Kolinas palīdzība, lai spētu saņemties. Viņi bija šokēti, zaudējot spēli, kuru viņi domāja, ka ir uzvarējuši, tikai dažas minūtes iepriekš; "Bayern" fani jau bija sākuši svinēt, mirkli pirms "United" panāca izlīdzinājumu, un, gatavojoties pasniegšanas ceremonijai, pie pašas trofejas jau bija piestiprinātas lentes kluba krāsās. "United" noturēja vadību, iegūstot savu otro Eiropas kausa titulu, un, pēc beigu svilpes, tiesnesis Kolina līdzjutēju gaviles raksturoja kā "lauvas rēcienu". Kufūrs pēc spēles izplūda asarās, izmisumā sitot pret zemi, un Jankers ciešanās sabruka. Mateuss bija "Bayern" kapteinis 1987. gada Eiropas kausa finālā un zaudēja līdzīgos apstākļos, kad "Porto" spēles beigās guva divus vārtus. Viņš tika nomainīts, kad bija atlikušas 10 minūtes, un uzvara šķietami bija garantēta.

### Detaļas

## Pēcspēles notikumi un mantojums
Spēles beigas bija tik negaidītas, ka UEFA prezidents Lenarts Johansons bija atstājis savu vietu tribīnēs pirms Šerinhema izlīdzinājuma vārtiem, lai dotos laukumā un pasniegtu Eiropas Kausa trofeju, kas jau bija izrotāta ar "Bayern" lentēm. Iznākot no tuneļa un atskanot spēles beigu svilpei, viņš bija šokēts un vēlāk teica: "Es nespēju noticēt. Uzvarētāji raud, bet zaudētāji dejo." Kad abas komandas devās pēc medaļām, Mateuss saņēma savu otrās vietas ieguvēja medaļu, taču gandrīz nekavējoties noņēma to no kakla. Viņš nekad neuzvarēja sacensībās kā spēlētājs, 2000. gada martā pārceļoties uz ASV klubu MetroStars, gadu pirms tam, kad "Bayern" 2001. gadā ieguva Eiropas kausu. Mateuss vēlāk komentēja, ka "uzvarēja nevis labākā komanda, bet gan veiksmīgākā". Kā "Manchester United" kapteinim, Šmeihelam savu medaļu vajadzēja saņemt pēdējam, taču tā vietā viņš to saņēma pirmais, pirms atgriezās rindas beigās ar Fergusonu; pēc tam viņi abi kopā pacēla trofeju pārējo "Manchester United" spēlētāju ielenkumā.

Turot doto vārdu, Šmeihelam šis mačs bija pēdējais "Manchester United" kreklā, un mēnesi vēlāk viņš parakstīja līgumu ar Portugāles klubu Sporting CP. Viņš divas sezonas pavadīja Portugālē, pēc tam atgriezās Anglijā, spēlējot "Aston Villa" un Manchester City. Tā bija arī pēdējā Blomkvista spēle klubā turnīru ietvaros. Pēc spēlēšanas visos četros mačos kluba Austrālijas un Ķīnas pirmssezonas turnejā 1999. gada jūlijā, viņš guva virkni ceļgala savainojumu, kas liedza viņam piedalīties sacensībās nākamajās divās sezonās. Viņš aizvadīja vēl divas spēles pirmās komandas sastāvā pirmssezonas 2000.–01. gada kampaņas, kā arī trīs mačus rezervistu rindās, 2001. gada septembrī un oktobrī, bet tā paša gada novembrī viņš kā brīvais transfērs pārgāja uz Everton komandu. Minhenes "Bayern" rindās, rezervisti, Helmers un Alī Dājī, pameta klubu 1999. gada vasarā; Helmers pārcēlās uz Anglijas klubu Sunderland, bet Dājī palika Vācijā, "Hertha BSC" klubā.

"Bayern" prezidents Francs Bekenbauers atzina, ka koncentrēšanās spēju trūkums pēdējās minūtēs noveda pie viņa komandas sakāves: "Tā bija nežēlīgākā iespējamā sakāve, jo uzvara bija tik tuvu. Mums jau bija uzvara, un bija atlikušas tikai dažas sekundes. Taču, ar šīm dažām sekundēm pietika, lai "Manchester United" atgrieztos spēlē. Pēdējās 20 minūtes spēlējām labi, un mums vajadzēja noturēt uzvaru. Taču, galu galā Mančestra pelnīti uzvarēja." Galvenais treneris Hicfelds šķita vairāk šokēts par rezultātu savā reakcijā: "Man ir ļoti žēl savas komandas, jo viņi bija tik tuvu uzvarai šajā mačā, bet viņi ir zaudējuši. To tiešām ir grūti "sagremot", un tas mums ir neiedomājami, bet tāds ir futbols. Parasti, kad pretinieki panāk izlīdzinājumu, jūs domājat par papildlaiku, un tas bija šoks mūsu komandai, kad viņi guva uzvaras vārtus divas minūtes vēlāk. Var paiet dienas vai pat nedēļas, lai no šī atgūtos, taču man jāsaka, ka Mančestra ir lieliski čempioni."

Izcīnot trofeju, "Manchester United" kļuva par pirmo angļu komandu, kas kronēta par Eiropas čempioni, kopš Heizela stadiona katastrofas aizlieguma 1985. gadā, kā rezultātā Anglijas klubi tika izslēgti no UEFA sacensībām uz pieciem gadiem, kā arī pirmā komanda, kas vienā sezonā ieguva trīs titulus, uzvarot Premjerlīgā, FA kausā un UEFA Čempionu līgā. Tā bija pirmā reize, kad vienā sezonā tika izcīnīti trīs tituli, kopš PSV Eindhoven to paveica 1988. gadā; nākamā reize bija 10 gadus vēlāk, kad "Barcelona" 2009. gada UEFA Čempionu līgas finālā uzvarēja "Manchester United". Kļūstot par pirmo Anglijas kluba galveno treneri, kurš ticis pie šī panākuma, 1999. gada 12. jūnijā Fergusonam tika piešķirta bruņinieka-bakalaura pakāpe par viņa nopelniem futbolā, kā arī prēmija no kluba aptuveni 350 000 mārciņu apmērā (spēlētāji katrs saņēma prēmijas 150 000 mārciņu apmērā). Anglijas futbola klubam tas bija tik nozīmīgs sasniegums, ka premjerministrs Tonijs Blērs veltīja laiku, lai noskatītos daļu no spēles un apsveiktu "Manchester United" komandu.

"Manchester United" kļuva par pirmo komandu, kas uzvarējusi Eiropas kausā vai Čempionu līgā, nekļūstot par Eiropas čempioniem vai savas valsts čempioniem iepriekšējā sezonā. Viņi ieņēma otro vietu aiz "Arsenal" 1997.–98. gada Premjerlīgā, bet kvalificējās caur UEFA paplašināto 24 komandu formātu, kas tika ieviests sezonu iepriekš. Ja "Bayern" būtu izcīnījuši kausu, tā būtu kļuvusi par pirmo komandu, kas to paveikusi, iepriekšējā sezonā Bundeslīgā arī finišējot otrajā vietā, aiz "Kaiserslautern". Kamēr "Manchester United" sezonu pabeidza ar trijiem tituliem, "Bayern" galu galā zaudēja "DFB-Pokal" finālā Brēmenes "Werder", kas nozīmēja, ka viņi sezonu pabeidza ar Bundeslīgas titulu kā savu vienīgo trofeju.

"Manchester United" saņēma 2 miljonus mārciņu naudas balvu no UEFA par uzvaru sacensībās, papildus 10 miljoniem mārciņu, ko viņi jau bija ieguvuši par iekļūšanu finālā; salīdzinājumam, Minhenes "Bayern" saņēma 1,6 miljonus sterliņu mārciņu par to, ka ieguva otro vietu.

"Manchester United" nākamajā dienā pēc spēles plānoja ekskursiju ar autobusu pa Mančestras pilsētu, kurā viņi parādīs savas trīs trofejas, kur tika paredzēts ierodamies 700 000 cilvēku, kuri būs sarindojušies ielās starp Seilu un pilsētas centru. Parādes kulminācija bija Mančestras arēnā, uz kuru bija pieejamas 17 500 biļetes pa £3 katra; ieņēmumi tika novirzīti Fergusona balvu fondam. Lielās Mančestras Policija vēlāk aprēķināja, ka faktiskais cilvēku skaits, kas piedalījās parādē, bija aptuveni 500 000.

## Atkalapvienošanās spēle
2019. gada 26. maijā "Manchester United" sarīkoja atkalapvienošanās spēli Old Trafford laukumā pret Minhenes "Bayern" leģendu komandu, lai atzīmētu notikuma 20. gadadienu un savāktu naudu Mančestras "United" Fondam. Lielākā daļa no "Manchester United" 1998.–99. gada sezonas komandas piedalījās spēlē, izņemot Gigsu, kurš pildīja trenera pienākumus Velsas izlasē. Neskatoties uz to, ka 1998.–99. gada sezonā viņi nebija "Manchester United" sastāvā, Karels Poborskis, Mikaēls Silvestrs un Luijs Sahā papildināja sastāvu kā regulāri "Manchester United" Leģendu spēļu dalībnieki. Fergusons atgriezās, lai vadītu komandu, sešus gadus pēc aiziešanas no futbola, un viņam pievienojās viņa asistents no 1999. gada, Stīvs Maklarens un bijušais kluba kapteinis, Braiens Robsons kā galvenais treneris. "Bayern" komandā bija seši spēlētāji, kuri piedalījās 1999. gada finālā – Bābels, Kufūrs, Efenbergs, Mateuss, Jankers un Finks, kā arī uzbrucējs Elbers, kurš savainojuma dēļ izlaida finālspēli.

"Manchester United" spēlē uzvarēja ar 5–0. Sulšērs, kurš 2018. gada decembrī tika iecelts par "Manchester United" galveno treneri, rezultātu atklāja piektajā minūtē, nākot Koula vietā mača pirmajā minūtē, sakarā ar Koula nieru darbības traucējumiem. Pēc pusstundas Jorks panāca 2–0, bet otrajā puslaikā vārtus guva Bats, Sahā un Bekhems. Mačs tika aizvadīts 61 175 skatītāju priekšā un Mančestras "United" Fondam tika savākti 1,5 miljoni mārciņu.

## Skatīt arī
* 1998.—1999. gada UEFA Čempionu līgas sezona

## Atsauces

## Bibliogrāfija

* 
* 
* 
* 

## Ārējās saites
* 1998.–99. gada sezona UEFA.com