open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mārena Hammeršmite

**Mārena Hammeršmite** (; dzimusi ) ir vācu biatloniste, 2017. gada pasaules čempione stafetē.

## Karjera
Ar biatlonu sāka nodarboties kopā ar savu dvīņumāsu Janīnu. 2008. gada Pasaules čempionātā jauniešiem Rūpoldingā izcīnīja divas zelta medaļas — sprintā un stafetē. 2009. gadā startēja jau junioru konkurencē, labāko rezultātu uzrādot sprintā (7. vieta). 2010. gada Pasaules čempionātā junioriem uzvarēja sprintā un izcīnīja bronzas godalgu stafetē. 2009.—2010. gada sezonā sāka piedalīties pieaugušo sacensībās, startējot IBU kausā.

2012. gada Eiropas čempionātā ieguva bronzas medaļu stafetē. Vēlāk karjerā vēl divas reizes izcīnīja godalgas stafetē Eiropas čempionātos — 2014. un 2015. gadā sudrabu stafetē. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Hantimansijskā ar 34. vietu sprintā. 2013.—2014. un 2014.—2015. gada sezonās starējā IBU kausā.

Pasaules kausa apritē atgriezās 2015. gada novembrī un 1+1 jauktajā stafetē kopā ar Danielu Bēmu izcīnīja trešo vietu. Pirmo reizi individuāli vietu uz goda pjedestāla PK posmos izcīnīja , ieņemot otro vietu sprintā. Arī sekojošajā iedzīšanā finišēja otrajā vietā.

Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2016. gadā Holmenkollenē. Izcīnīja bronzas medaļu stafetē, individuāli startēja tikai 15 km distancē, ierindojoties 27. vietā. 2017. gada Pasaules čempionātā Hohfilcenē kopā ar Vanesu Hincu, Francisku Hildebrandi un Lauru Dālmeieri uzvarēja stafetē. Individuāli labāko rezultātu sasniedza 15 km distancē, ieņemot 7. vietu.

Piedalījās  Phjončhanā, startēja tikai 15 km individuālajā distancē un ieņēma 17. vietu. 2018. gada oktobrī tika veikta kreisās potītes operācija, un viņa nepiedalījās starptautuskās sacensībās 2018.—2019. gada sezonā.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Tatjana Akimova

**Tatjana Akimova** (; dzimusi **Semjonova** (*Семёнова*)  Čeboksaros) ir Krievijas biatloniste.

## Karjera
2013. gadā piedalījās ziemas universiādē, izcīnot zelta medaļu stafetē un divas bronzas godalgas — sprintā un iedzīšanā. 2014.—2015. gada sezonā sāka piedalīties IBU kausā. 2015. gada jūnijā apprecējās ar bijušo biatlonistu Vjačeslavu Akimovu.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Estešundā ar 83. vietu sprintā. Pirmos punktus PK ieskaitē ieguva 2016. gada janvārī Rūpoldingā, ieņemot 32. vietu sprintā.  Nove Mesto Morāvijā sprintā izcīnīja pirmo uzvaru PK posmos. 2017. gada Pasaules čempionātā Hohfilcenē izcīnīja bronzas medaļu jauktajā stafetē.

Piedalījās  Phjončhanā, pārstāvot Olimpisko sportistu no Krievijas komandu. Labāko rezultātu individuāli sasniedza 15 km distancē (15. vieta), bet jauktajā stafetē ieņēma 9. vietu. No 2018. līdz 2020. gadam nepiedalījās starptautiskās sacensībās. 2020.—2021. gada sezonā atgriezās Krievijas komandas sastāvā Pasaules kausa posmos. 2021. gada janvārī Antholcā uzvarēja PK posmā stafetē.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Dzīvās ugunis

**"Dzīvās ugunis"** () ir 1987. gada spiegu filma un piecpadsmitā  *[[Eon Productions]]* veidotā Džeimsa Bonda sērijas filma. "Dzīvās ugunis" ir pirmā filma, kur MI6 aģentu Džeimsu Bondu atveido britu aktieris Timotijs Daltons. Tāpat šī ir pēdējā filma, kuras nosaukums ir ņemts no kāda Iana Fleminga romāna vai stāsta (neskaitot 2006. gada filmu "Kazino Royale"). Filmas režisors ir Džons Glens, kurš režisējis arī trīs iepriekšējās Džeimsa Bonda sērijas filmas. "Dzīvās ugunis" ienākumi pārsniedza divu iepriekšējo Bonda filmu ieņēmumus, tāpēc uzskatāma par finansiāli veiksmīgu. Filmas tituldziesmu *The Living Daylights* sacerēja tolaik slavenā norvēģu grupa *[[A-ha]]*.

## Sižets
Aģents 007 Džeims Bonds koncertzālē Bratislavā, Čehslovākijā palīdz dezertēt un nokļūt rietumos krievu oficierim Georgijam Koskovam. Bonds ierauga snaiperi, kurai tika uzdots nogalināt Koskovu, taču redz, ka tā ir skaistā orķestra čelliste Kara Milove, tāpēc mērķējot iešauj pa viņas ieroci, tādējādi viņu nenogalinot. Pēc kāda laika oficieris tiek nolaupīts no vietas, kur slēpās, un Bondam jāuzzina viņa liktenis, tāpēc viņš iesaistās notikumos, kuru gaita viņu aizved gan pie burvīgās Karas Miloves, gan uz cietumu un Afganistānas tuksnesi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Taurcader

***Taurcader*** ir tīklblakšu ģints, kurā ir aprakstīta tikai viena suga ***Taurcader heptabison***. Sastopama Kostarikā. No citiem *Cantacaderini* pārstāvjiem *Taurcader* atšķiras ar garu, asu okcipitālu ērkšķi un ar laterālo ķīļu () neesamību uz pronotuma.

## Atsauces
Timotijs Daltons

**Timotijs Leonards Daltons Ledžets** (; dzimis ), plašāk pazīstams kā **Timotijs Daltons** (), ir britu aktieris.

Vislabāk pazīstams kā britu MI6 spiega Džeimsa Bonda tēla atveidotājs filmās "Dzīvās ugunis" (1987) un "Tiesības nogalināt" (1989). Viņam piedāvāja atveidot Džeimsu Bondu arī 1995. gada filmā "Zeltacs", taču viņš atteicās, un šo lomu ieguva Pīrss Brosnans. Viņš ir piedalījies arī tādās filmās kā *[[Flash Gordon (filma)|Flash Gordon]]* (1980), "Trakie Tūņi. Piedzīvojumi turpinās" (2003), "Krutie kruķi" (2007) un "Tūrists" (2010).

## Atsauces

## Ārējās saites
Eocader

***Eocader*** ir tīklblakšu ģints, kurā ietilpst tikai divas sugas. Sastopamas Dienvidamerikā — Kubā, Kostarikā, Argentīnā un Brazīlijā.

## Atsauces
Straduna

**Straduna** ()  jeb **Placa** () ir Dubrovnikas vecpilsētas galvenā iela.

Gājēju iela stiepjas 300 metru garumā austrumu - rietumu virzienā. Vēsturiski ielas vietā bija atteka, kas atdalīja Raguzu no Dubravas, līdz 9. gadsimtā pilsētas apvienojās. 1468. gadā to noklāja ar kaļķakmeni. Ielas apbūve saglabājusies no 17. gadsimta, kad Dubrovniku atjaunoja pēc 1667. gada zemestrīces. Iela savieno abus pilsētas vārtus - Pilas vārtus rietumos un Pločes vārtus austrumos. Ielas rietumu galā atrodas Dubrovnikas franciskāņu klosteris un Dubrovnikas Pestītāja baznīca, bet austrumu galā - Sponzas pils un Svētā Blazija baznīca.

## Ārējās saites
Dubrovnikas pilsētas mūri

**Dubrovnikas pilsētas mūri** () ir Dubrovnikas vecpilsētas aizsardzības mūri, kas lieliski saglabājušies līdz mūsdienām.

No 12. līdz 17. gadsimtam celtie un uzlabotie aizsardzības mūri stiepjas 1940 metru garumā un līdz 25 metru augstumā. Vēstures gaitā tie nekad nav ieņemti triecienā. 

## Galerija

Dubrovnik_Stadtmauer.jpg
Walls_of_Dubrovnik-3.jpg
Ploče_Gate,_Dubrovnik_01.jpg
Bokar_Fortress,_Dubrovnik_01.jpg
Dubrovnik,_am_alten_Stadthafen_IMG_8169.jpg


## Ārējās saites
Dubrovnikas kņaza pils

**Dubrovnikas kņaza pils** jeb **Rektora pils** () ir 15. gadsimta pils, kas atrodas Dubrovnikas vecpilsētā Horvātijas dienvidos pie Adrijas jūras. Līdz 1808. gadam pils bija Raguzes republikas kņaza jeb rektora rezidence.

1435. gadā nodega vecā pils un pilsēta sāka jaunas pils celtniecību. Tā tika celta gotiskā stilā. 1463. gadā pulvera sprādziena rezultātā pils smagi cieta. Tā cieta arī zemestrīcē 1520. gadā un lielajā 1667. gada zemestrīcē. Atjaunojot pili, tā ieguva arī renesanses un baroka stila iezīmes.

## Galerija

Casco_viejo_de_Dubrovnik,_Croacia,_2014-04-13,_DD_07.JPG
Details_rektorenpalast_Dubrovnik_2019-08-25.jpg
Dubrovnik_at_night,_Rector's_Palace,_15th_century_(7)_(29984560901).jpg



## Ārējās saites
Dubrovnikas franciskāņu klosteris

**Dubrovnikas franciskāņu klosteris un baznīca** () ir 14. gadsimta franciskāņu klosteris, kas atrodas Dubrovnikas vecpilsētas galvenajā ielā Stradunā, Horvātijas dienvidos pie Adrijas jūras.

Klostera kompleksā ietilpst klosteris, klostera baznīca, bibliotēka un aptieka. Pirmais franciskāņu klosteris Dubrovnikā tika uzcelts 1235. gadā ārpus pilsētas mūriem. 1317. gadā tas tika pārcelts pilsētas teritorijā. 1360. gadā tika uzcelts klostera pagalms, kas pārdzīvoja 1667. gada zemestrīci. Zemestrīce tomēr sagrāva klostera baznīcu, no kuras palika tikai portāls uz Stradunu. 17. gadsimtā baznīcu uzcēla no jauna, baroka stilā, saglabājot portālu. Klostera bibliotēkā atrodas daudzi vērtīgi izdevumi, no tiem 137 inkunābulas.

## Galerija

Dubrovnik_(57).JPG|Klosteris no Stradunas ielas
Dubrovnik_(66).JPG
Dubrovnik,_chiesa_francescana,_chiostro_del_1317,_02.JPG
Dubrovnic-church-entrance.JPG|Baznīcas portāls
Old_pharmacy_in_the_Franciscan_Monastery_in_Dubrovnik_01.jpg|Aptieka


## Ārējās saites
Dubrovnikas Pestītāja baznīca

**Dubrovnikas Pestītāja baznīca** () ir 16. gadsimtā celta renesanses stila Romas katoļu baznīca, kas atrodas Dubrovnikas vecpilsētas galvenās ielas Stradunas rietumu galā, Horvātijas dienvidos pie Adrijas jūras. 

1520. gada 17. maijā Dubrovnika piedzīvoja zemestrīci, gāja bojā 20 iedzīvotāji un cieta daudzas ēkas. Baznīca celta no 1520. līdz 1528. gadam pateicībā, ka postījumi nebija vēl lielāki. 1667. gadā Dubrovnikā notika vēl spēcīgāka zemestrīce. Gāja bojā ap 5000 cilvēku. Dubrovnikas Pestītāja baznīca bija viena no nedaudzajām pilsētas celtnēm, kas zemestrīcē nesagruva.

## Ārējās saites
Svētā Blazija baznīca

**Svētā Blazija baznīca** () ir 18. gadsimta sākumā celta baroka stila Romas katoļu baznīca. Tā atrodas Dubrovnikas vecpilsētas galvenās ielas Stradunas austrumu galā, Ložas laukumā, Horvātijas dienvidos pie Adrijas jūras. 

Svētais Blazijs ir Dubrovnikas pilsētas un viduslaiku Raguzas republikas svētais aizbildnis. Baznīcu vecās, 1667. gada Dubrovnikas zemestrīces sagrautās baznīcas vietā uzcēla 1715. gadā pēc venēciešu arhitekta Marino Gropelli projekta. Baznīcas plāns ir grieķu krusta veidā.

## Ārējās saites
Dubrovnikas sinagoga

**Dubrovnikas sinagoga** () ir 18. gadsimta sākumā celta baroka stila sefardu sinagoga, kas atrodas Dubrovnikas vecpilsētā, Horvātijas dienvidos pie Adrijas jūras. Sinagoga ir vecākā aktīvā sefardu sinagoga pasaulē un otra vecākā sinagoga Eiropā.

Sinagoga pilsētā esot no 1352. gada, bet 1408. gadā tā ieguva legālu statusu. Gadsimtiem sinagogu uzturējusi Tolentino dzimta, ar kuras māju sinagoga ir savienota. Sinagoga vēstures gaitā vairākkārt cietusi - 1667. gada zemestrīcē, Otrā pasaules kara laikā un Horvātijas karā, tomēr vienmēr atjaunota. Mūsdienās sinagoga darbojas arī kā muzejs.

## Ārējās saites
Dubrovnikas katedrāle

**Dubrovnikas katedrāle** () ir 17. gadsimtā celta baroka stila Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Dubrovnikas vecpilsētā, Horvātijas dienvidos pie Adrijas jūras. 

Pirmā baznīca katedrāles vietā tika uzcelta 7. gadsimtā, pašreizējā ir pēc kārtas piektā. Baroka stila baznīca celta pēc Dubrovnikas 1667. gada zemestrīces itāļu meistaru vadībā. Baznīca cieta 1979. gada Melnkalnes zemestrīces laikā, kā arī Horvātijas kara laikā, bet tika atjaunota. Baznīcas galveno altāri grezno Ticiāna triptihs.

## Galerija

Cathedral_Virgin_Mary-5.jpg
Cathedral_Virgin_Mary-10.jpg
Dubrovnik_(96).JPG|Ticiāna altārglezna
Cathedral_of_the_Assumption,_Dubrovnik_07.jpg


## Ārējās saites
Sponzas pils

**Sponzas pils** () ir 16. gadsimta pils, kas atrodas Dubrovnikas vecpilsētas galvenajā ielā Stradunā Horvātijas dienvidos pie Adrijas jūras. 

Pils tika celta no 1516. līdz 1522. gadam. Vēsturiski tā kalpojusi ļoti dažādiem mērķiem - kā muitnīca, noliktava, monētu kaltuve, skola, banka. 16. gadsimtā tā kalpoja kā Dubrovnikas kultūras centrs *Academia dei Concordi*. Atšķirībā no daudzām citām celtnēm, Sponzas pils izturēja 1667. gada  zemestrīci.

## Galerija

Pati_del_palau_Sponza_de_Dubrovnik.JPG
SPONZA_PLACE_AT_NIGHT,_DUBROVNIK.jpg


## Ārējās saites
Stonas mūri

**Stonas mūri** () ir viduslaiku nocietinājumu mūri Horvātijas dienvidos, Peļešacas pussalas sākumā pie Stonas pilsētas. 

Mūri sākti celt 1358. gadā, aizsargājot Raguzas republikas teritoriju, kā arī sāls ieguves vietas pie Stonas pilsētas. Celtniecība tika pabeigta 15. gadsimtā. Savulaik mūri bija izbūvēti vairāk nekā 7 kilometru garumā, no kuriem mūsdienās saglabājušies 5,5 kilometri, savienojot Stonas un Mali Stonas apdzīvotās vietas. Plānojumā ir 40 torņi (no kuriem saglabājušies 20), kā arī 5 cietokšņi.

## Galerija

STON00167.JPG
20230,_Ston,_Croatia_-_panoramio.jpg|Stonas pilsēta ar sāls ieguvi
Pogled_s_Velikog_Kaštia.jpg
City_walls_of_Ston0017.jpg
Croatia City walls of Ston.jpg


## Ārējās saites
Bārle-Nasava

**Bārle-Nasava** () ir pilsēta un pašvaldība Nīderlandes dienvidos, Ziemeļbrabantes provincē. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 6847 iedzīvotāji.

## Ģeogrāfija
Pilsētā atrodas sarežģīta robeža ar Beļģijas komūnu Bārli-Hertogu. Bārle-Hertoga sastāv no 26 atsevišķiem zemes gabaliem. 22 no 26 zemes gabaliem atrodas Nīderlandes teritorijā, veidojot anklāvus. Savukārt lielākajā Beļģijas anklāvā atrodas seši 6 Nīderlandes anklāvi, kā arī viens atrodas otrajā lielākajā Beļģijas anklāvā.

Robežu sarežģītība ir saistīta ar daudziem viduslaiku līgumiem, kā arī zemes apmaiņu un pārdošanu starp Bredas lordiem un Brabantes hercogiem. Galīgās robežas tika precizētas un ratificētas ar Māstrihtas līgumu 1843. gadā.
alt=Beļģijas un Nīderlandes teritorija Bārlē-Nasavā|none|thumb|220x220px|Beļģijas un Nīderlandes teritorija Bārlē-Nasavā

## Atsauces

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa 
alt=Robeža starp Beļģiju un Nīderlandi Bārlē-Nasavā|thumb|Robeža starp Beļģiju un Nīderlandi Bārlē-Nasavā
Sanšainkosta

**Sanšainkosta** () ir daļēji urbanizēts piekrastes reģions Austrālijā, Kvīnslendas štatā, aptuveni 100 km no Brisbenas. Sanšainkostā dzīvo 333 436 iedzīvotāji un tā ir devītā apdzīvotākā urbānā teritorija valstī un trešā apdzīvotākā urbānā teritorija Kvīnslendā aiz Brisbenas un Goldkostas.

Pirmie cilvēki, kas apmetās šajā teritorijā, bija aborigēni. Eiropiešu kolonisti teritorijā ienāca 19. gadsimtā. Attīstība reģionā notika lēni, līdz tūrisms kļuva par nozīmīgu reģiona nozari. Gada laikā Sanšainkostu apmeklē vairāk nekā 3,2 miljoni tūristu.

Sanšainkostas nosaukums 1967. gadā piešķirts teritorijai, kas aptvēra trīs pašvaldības — Landsboro, Maruči un Nusas grāfisti. 2008. gadā šīs pašvaldības apvienotas vienā — Sanšainkostas reģiona pašvaldībā, no kuras 2014. gadā atkal atdalīta Nusas grāfiste. Sanšainkostas nosaukums attiecas uz abām pašvaldībām: Sanšainkostas reģionu (izņemot Braibi salu) un Nusas grāfisti.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Ķenguru sala

**Ķenguru sala** () ir sala Lielajā Austrālijas līcī, trešā lielākā Austrālijai piederošā sala aiz Tasmānijas un Melvila salas. Sala atrodas Dienvidaustrālijas štatā, 112 km no Adelaidas.

Šo teritoriju sākotnēji apdzīvoja aborigēni, bet pirms vairākiem tūkstošiem gadu, kad jūras līmeņa celšanās dēļ sala atdalījās no kontinenta, viņi to pameta. 19. gadsimtā salu sāka apdzīvot roņu un vaļu mednieki.

Salas ekonomiku veido lauksaimniecība, omāru zvejniecība un tūrisms. Salas lielākā pilsēta ir Kingskota. Ķenguru salā ir saglabājušās vairākas endēmiskas un retas sugas.

## Ārējās saites
Trsteno arborētums

**Trsteno arborētums** () ir 15. gadsimtā iekārtots botāniskais dārzs Horvātijas dienvidos, uz ziemeļrietumiem no Dubrovnikas. 

Parks eksistēja jau 1492. gadā, kad tika ierīkots 15 metrus garš akvedukts parka apūdeņošanai. To savā īpašumā iekopa Dubrovnikas augstmaņu Gocu jeb Gucetiču dzimta. Parkā tika stādīti augi, ko kuģu kapteiņi atveda no jūras ceļojumiem.

Pēc Otrā pasaules kara parks tika nacionalizēts un piešķirts Dienvidslāvijas Zinātņu akadēmijai. Tas smagi cieta Horvātijas kara laikā, kad arborētumu daļēji nodedzināja Dienvidslāvijas armijas apšaudē, bet 2000. gadā daļa parka nodega ugunsgrēkā.

Trsteno arborētumā uzņemtas seriāla "Troņu spēle" 3. un 4. sezonas ainas.

## Galerija

Arboretum_Trsteno-1.JPG
Neptunova_fontana_Trsteno.jpg
Arboretum_Trsteno_04.jpg
Aquedukt,_Arboretum_Trsteno,_Croatia.JPG


## Ārējās saites

* Trsteno at the Academy website
* Trsteno Arboretum, the oldest renaissance garden in Dalmatia
Lauris Aleksejevs

**Lauris Aleksejevs** (dzimis 1976. gadā) ir Latvijas pavārs un uzņēmējs. Viņš ir restorāna “36. līnija” šefpavārs un līdzīpašnieks, kā arī televīzijā ir vadījis vairākus pavārraidījumus, piemēram, “Glābējkomanda Cepums” (kopā ar Endiju Bērziņu) un “Čiks un gatavs”, kā arī viesojies citos raidījumos kā viespavārs.

Lauris Aleksejevs ir mācījies Emīla Dārziņa mūzikas skolā kordiriģēšanu. Prot spēlēt ģitāru un klavieres. Precējies ar pedagoģi Agnesi; ir divi bērni — dēls un meita. 2005. gadā kā partijas “Jūrmala – Mūsu mājas” kandidāts startējis Jūrmalas domes vēlēšanās. 2017. gadā Lauris Aleksejevs saņēma Goda jūrmalnieka titulu (vēl šo titulu šajā pašā gadā saņēma pludmales volejbolists un treneris Genādijs Samoilovs). 2021. gadā piedalījās televīzijas šovā “Balss maskā”, kur slēpās zem ciklopa maskas.

## Atsauces
Džeiks Kasdans

**Džeikobs Kasdans** (; dzimis , Detroitā, ASV) ir amerikāņu kinorežisors, kinoproducents un scenārists. Plašāku atpazīstamību ieguvis kā režisors filmām "Džumandži: Laipni lūgti džungļos" un "Džumandži: Nākamais līmenis".

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Ostrovšalaurova

**Polārā stacija «Ostrovšalaurova»** () ir slēgta PSRS polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Tā ir izvietota Austrumsibīrijas jūras dienvidaustrumos, nelielās Šalaurova salas ziemeļu krastā. Stacija administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Čaunas rajonā. Izveidota 1941. gadā un darbojusies tikai navigācijas periodā kā papildus meteoroloģiskā stacija. Slēgta 1960. gados.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Валерий Шиневский, RZ6AU/3 ПОСЛЕДНИЙ ОСТРОВ
Lovrijenacas pils

**Lovrijenacas** jeb **Sv. Labrenča pils** () ir 13. gadsimta pils, kas atrodas Horvātijas dienvidos uz Adrijas jūras zemesraga uz rietumiem no Dubrovnikas vecpilsētas. Tiek dēvēta par Dubrovnikas Gibraltāru un atrodas uz 37 metrus augstas klints.

Dažos avotos apgalvots, ka pils celta 1018. vai 1038. gadā, tomēr drošas ziņas par to ir no 1301. gada. Dubrovnikas hronikās apgalvots, ka pils uzcelta 3 mēnešu laikā, lai nostiprinātos pret venēciešiem, kas bija noskatījuši vietu pils celtniecībai, lai kontrolētu Dubrovniku. Mūsdienās Dubrovnikas Vasaras festivāla laikā pilī notiek teātra izrādes.

## Galerija

LOVRIJENAC_2.JPG
Cannon_on_the_Fort_Lovrijenac.jpg
LOVRIJENAC_5.JPG
Pogled_na_Dubrovnik_s_Lovrijenca.JPG|Skats uz Dubrovniku no pils


## Ārējās saites
Peļešacas tilts

**Peļešacas tilts** () ir celtniecības stadijā esošs četru joslu autoceļa vanšu tilts Horvātijas dienvidos, kas savieno Peļešacas pussalu ar Horvātijas pārējo daļu. 

Tilta būvniecības mērķis ir izveidot autoceļu, kas savienotu Dubrovnikas pilsētu bez Bosnijas-Hercegovinas teritorijas šķērsošanas. Tilts izmaksā vairāk nekā 420 miljonus eiro, no kuriem 85% finansē Eiropas Savienība. Tilta garums būs 2,4 kilometri, augstums 98 metri. Tam būs 13 balstu. Celtniecību plānots pabeigt 2022. gada beigās. 

## Ārējās saites

*structurae.net
Šalaurova sala

**Šalaurova sala** (, ) ir neapdzīvota sala Krievijas Federācijas galējos ziemeļaustrumos Austrumsibīrijas jūrā. Administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Čaunas rajonā.

## Etimoloģija
Sala izsenis zināma vietējiem čukčiem un tās nosaukums **Ainavitkona** (*А'йӈавыткон*) tulkojams kā ‘vieta, no kurienes sasauc’ — cilšu satikšanās vieta karu vai svinību gadījumos. Otrs nosaukums **Ečunnina** (*Эчьунӈин*) — ‘ēst taukus’ arī norāda uz svinību, mielasta vietu. Salu pirmie no eiropiešiem atklāja Ferdinanda Vrangeļa ekspedīcija 1823. gadā un nosauca par godu krievu tirgonim un Arktikas pētniekam Ņikitam Šalaurovam. 

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Austrumsibīrijas jūras dienvidaustrumos. 1 km plats šaurums to šķir no kontinenta piekrastes — Kibera raga, kurš nosaukts par godu Ērgļos dzimušajam Vrangeļa ekspedīcijas ārstam Augustam Ēriham Kiberam. Sala klinšaina, stāviem un augstiem krastiem. Mīt trīspirkstu kaija, kaira.

Salā uzbūvēta bāka, tās energoapgādei izmantots radioizotopiskais termoelektroģenerators. 2003. gadā atklājās, ka demontētajam un pamestajam ģeneratoram ir bojājums, kā rezultātā izstarojums 30 reizes pārsniedza normu. Tikai 2012. gadā ģenerators tika izvests utilizēšanai. No 1941. līdz 1960. gadam salas ziemeļu galā darbojās Ostrovšalaurovas polārstacija.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Остров Шалаурова и мыс Кибера 
* Валерий Шиневский, RZ6AU/3 ПОСЛЕДНИЙ ОСТРОВ
Mellužu iela

**Mellužu iela** ir Rīgas iela Kurzemes rajonā, Imantā. Mellužu iela sākas krustojumā ar Slokas ielu un Nīcas ielu, un beidzas krustojumā ar Kurzemes prospektu netālu no tā krustojuma ar Kleistu ielu. Kopējais ielas garums ir 1310 metri, sākumposmā tā sastāv no 2 braukšanas joslām ar asfalta segumu, bet posmā starp Bolderājas ielu un Mazo Bolderājas ielu iela ir šaurāka, pēc tam — atkal ar 2 braukšanas joslām. Ielas sākumposmā (līdz Mazās Bolderājas ielas krustojumam) ir savrupmāju apbūve, iela iet paralēli dzelzceļa atzaram. Pēc tam tikai saimnieciska rakstura apbūve.

Mellužu iela Rīgas ielu sarakstos atrodama no 1935. gada ar tagadējo nosaukumu. Nosaukta Jūrmalas pilsētas daļas — Mellužu — vārdā.

## Ielu savienojumi
Mellužu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Slokas iela
* Nīcas iela
* Bolderājas iela (T veida krustojums)
* Mazā Šķērsiela
* Mazā Bolderājas iela (T veida krustojums)
* Kurzemes prospekts (T veida krustojums)

## Atsauces

## Skatīt arī
* Imanta
* Mellužu prospekts
Fraņo Tudžmana tilts

**Fraņo Tudžmana tilts** () ir 518 metrus garš autotransporta vanšu tilts Horvātijas dienvidos Dubrovnikas ziemeļu pievārtē pāri Rijekas Dubrovačkas līcim. Tilts nosaukts Horvātijas prezidenta Fraņo Tudžmana vārdā.

## Ārējās saites

*structurae.net
Dubrovnikas Universitāte

**Dubrovnikas Universitāte** () ir 2003. gadā dibināta publiska universitāte, kas atrodas Horvātijas dienvidos, Dubrovnikā. Dubrovnikas Universitāte velta sevišķu vērību izglītībai jūrniecības zinību jomā. Mācības notiek 7 nodaļās.

## Ārējās saites

*
Logovka

**Logovka** ir Daugavas kreisā krasta pieteka Augšdaugavas novada Tabores pagastā. Iztek no Dubinišku purva 600 metrus uz ziemeļiem no Svikliškiem, tek ziemeļu virzienā, vidustecē pagriežas uz ziemeļaustrumiem. Krastos apdzīvotas vietas Gorovatki un Sirseņi. 300 metrus no ietekas Daugavā pie Logovkas viensētas to šķērso autoceļš V673 (Daugavpils—Elerne—Lielborne). Upītes baseins aizņem pagasta austrumu daļu. Lielākā daļa upes tecējuma iztaisnota meliorācijas laikā.

Tek pa aizsargājamo ainavu apvidu “Augšdaugava” un dabas parka “Daugavas loki” teritoriju Augšzemes augstienē, pēdējos 80 metrus pa Augšdaugavas pazeminājumu (Daugavas ieleju). Ietilpst dabas parka stingrā režīma aizsardzības zonā. No aizsargājamām sugām upītes gravā sastopams graciozais vārpstiņgliemezis (*Ruthenica filograna*), potenciāli upītē varētu būt sastopams Daugavā un dažās tās pietekās parka teritorijā atrastais strauta nēģis.

## Atsauces
Murgapa

**Murgapa** () vai **Morgāba** () ir 850 km (pēc citām ziņām 978 km) gara upe Afganistānā un Turkmenistānā.

Sākas Sefīdkūha kalnos Afganistānas ziemeļu daļā. Tek ziemeļrietumu virzienā. Pie Mari pilsētas Murgapa ieplūst Karakuma kanālā, vēlākajā tecējumā kanalizēta. Izzūd Karakuma smiltājos Turkmenistānas teritorijā. Senatnē pie Murgapas iekšējās deltas atradās Mervas pilsēta. Uz upes izveidoti daudzi aizsprosti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kale i Nova

**Kale i Nova** () ir pilsēta Afganistānas ziemeļrietumos, Bādgīsas vilajeta centrs. Vairums pilsētas iedzīvotāju ir tadžiki. Pie pilsētas atrodas Kale i Novas lidosta.

## Ārējās saites
Kale i Novas lidosta

**Kale i Novas lidosta** () ir neliela lidosta Afganistānas ziemeļrietumos, Bādgīsas vilajeta centrā Kale i Novā. Laikā, kad nenotiek gaisa kuģu kustība, lidostas skrejceļš tiek izmantots kā ceļš.

## Ārējās saites
Graciozais vārpstiņgliemezis

**Graciozais vārpstiņgliemezis** (*Ruthenica filograna*) ir sīku sauszemes gliemežu suga. Vācu zoologs Emīls Rosmeslers sugu aprakstīja 1836. gadā. No 1995. gada tā ierakstīta Latvijas Sarkanās grāmatas 3. kategorijā. Suga ir aizsargājama arī Ungārijas teritorijā.

## Apraksts
thumb|230 px|left|Graciozā vārpstiņgliemeža izplatība
Čaula ir vārpstveida, vidusdaļā nedaudz paresnināta, 7 līdz 9 mm gara un 2 līdz 2,2 mm diametrā. Šuves ir samērā dziļas. Pēdējā un priekšpēdējā vijuma noapaļojuma diametrs ir lielāks par čaulas ieejas platumu. Lūpa samērā bieza, balta un atliekta. Čaulas virsotne ir koniska, ar nosmailotu galu. Čaulas ieejas malās mazi paugurveida izcilņi jeb zobi. Pusmēness valnīša nav. Čaulas virsma ir matēta, ar retām un platām ribām. Krāsa dzeltenīgi brūna.

## Ekoloģija
Barojas ar trūdošu augu atliekām un sēņotnēm. Hermafrodīti. Vasaras beigās zem trūdošu koku un celmu mizas dēj 1—2 mm lielas oliņas. Gliemeži izšķiļas rudenī, aug nākamā gada pavasarī un vasarā. Vairoties sāk otrajā dzīves gadā. Dzīvo 5—10 gadus.

## Izplatība
Graciozais vārpstiņgliemezis ir tipiska mežu suga un ir izplatīta jauktajos un lapu koku mežos, vietās ar paaugstinātu kalcija karbonāta saturu augsnē, augu nobiru kārtā, zem akmeņiem. Suga izplatīta Latvijas teritorijā (GNP, ĶNP, u.c.), kā arī citur Eiropas austrumu un centrālajā daļā.

## Atsauces
Marverrūda

**Marverrūda** () bija liela viduslaiku pilsēta Horasānā, pie Murgapas upes, mūsdienās Afganistānas Bādgīsas vilajetā. Mūsdienās tur ir Balamargabas pilsēta, kurā ir atrodamas senās drupas. Viduslaiku Horasānā Marverrūda bija pilsēta uz Murgapas upes piecas vai sešas kāpsles augstāk pa upi no Marvalsahidžanas, kur upe iztek no Garčistānas valsts kalnu reģiona. Marverrūda etimoloģiski nozīmē "Marva uz upes" jeb "Mazā Marva", kas šo pilsētu atšķīra no lielās pilsētas Marvalsahidžanas.
thumb|300px|Marverrūdā kaltais zelta dinārs (ap 1038. gadu).

## Vēsture
Pilsēta eksistēja jau 5. gadsimtā Sasanīdu impērijas laikā. Par pilsētas dibinātāju uzskata sasanīdu valdnieku Bahramu Guru (valdīja 420—438. gados). Zināms, ka 553. gadā šeit atradās nestoriāņu bīskapa rezidence. 652. gadā, musulmaņu iekarojumu laikā, pilsētas valdnieks Badhams pakļāvās musulmaņiem un saglabāja amatu.

Abasīdu agrīnajā periodā ap 777. gadu Marverrūdu, Talakanu un Guzganu pārvaldīja haridži (agrīnā musulmaņu kopiena, kas nozīmē "separātisti", kuri atteicās no savas uzticības Ali ben Abi Talibam) valdnieks Jusufs al Barms al Takafi. 10. gadsimta musulmaņu ģeogrāfi apraksta Marverrūdu kā plaukstošu pilsētu ar attīstītu lauksaimniecību, piektdienas mošeju, kas celta uz koka kolonnām bazāra (tirgus) centrā. Pilsētai bija pakļauti netālie ciemi Diza un Kasra jeb Dizianafa. 10. gadsimta ģeogrāfs Almukaddasi apgalvoja, ka viņa laikā (ap 680. gadu) šī vieta administratīvi bija atkarīga no Širiem, vietējiem Garčistānas valdniekiem. Arī vietējo iedzīvotāju izskats un runas veids atgādināja Garčistānas kalnu tautas.

Pilsēta attīstījās Seldžuku impērijas laikā. Reģions plauka seldžuku sultāna Malikšaha valdīšanas laikā, kurš kaimiņu pilsētā Pandždihā izveidoja nocietinājumus, un sultāna Sandžara laikā, kurš uzbūvēja Marverrūdas pilsētas mūrus. Taču pilsēta cieta no kariem starp Gurīdiem un Hvarzamšahiem. Marverrūdai, domājams, gāja secen izpostīšana, kādu atnesa mongoļi Marvalsahidžanā, taču šī vieta pārvērtās drupās Timurīdu valdīšanas laikā 14. gadsimtā, kad tā tika pamesta.

## Ārējās saites
Dubrovnikas lidosta

**Dubrovnikas lidosta** () ir starptautiska lidosta Horvātijas dienvidos, 15,5 kilometrus uz dienvidrietumiem no Dubrovnikas. Tā kā lidosta apkalpo tūristu iecienītu apvidu, pasažieru plūsma ir ļoti sezonāla.

Pirmie lidojumi no Dubrovnikas veikti 1936. gadā, bet pašreizējā lidosta tika atklāta 1962. gadā. Lidostā ir trīs termināli (A, B, C), no kuriem jaunākais (C) atklāts 2017. gadā, bet A termināls apkalpo tikai kravas.

Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2020. gadā nodrošināja aviosabiedrības *[[Aegean Airlines]]*, *[[Aer Lingus]]*,  *[[Aeroflot]]*, *[[airBaltic]]*, *[[Air France]]*, *[[Air Serbia]]*, *[[Alitalia]]*, *[[ASL Airlines France]]*, *[[Austrian Airlines]]*, *[[British Airways]]*, *[[Brussels Airlines]]*, *[[Condor]]*, *[[Croatia Airlines]]*, *[[easyJet]]*, *[[Edelweiss Air]]*, *[[Enter Air]]*, *[[Eurowings]]*, *[[Finnair]]*, *[[flydubai]]*, *[[Helvetic Airways]]*, *[[Iberia]]*, *[[Jet2.com]]*, *[[Polijas aviolīnijas LOT]]*, *[[Lufthansa]]*, *[[Luxair]]*, *[[Norwegian Air Shuttle]]*, *[[Ryanair]]*, *[[Scandinavian Airlines]]*, *[[SkyUp]]*, *[[Smartwings]]*, *[[Sun d'Or]]*, *[[Swiss International Air Lines]]*, *[[Trade Air]]*, *[[Transavia]]*, *[[TUI Airways]]*, *[[TUI fly Belgium]]*, *[[Turkish Airlines]]*, *[[Volotea]]*, *[[Vueling]]*, *[[Windrose Airlines]]*. Visu sezonu lidojumi notiek uz 7 valstīm (tās ir Grieķija, Horvātija, Lielbritānija, Polija, Spānija, Turcija, Vācija), bet sezonāli - vēl uz 21 valsti (AAE, Austrija, Beļģija, Čehija, Dānija, Francija, Itālija, Īrija, Izraēla, Krievija, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Nīderlande, Norvēģija, Serbija, Somija, Šveice, Ukraina, Ungārija, Zviedrija).

## Statistika

## Ārējās saites

*
Feizābāda (Afganistāna)

**Feizābāda** () ir pilsēta Afganistānas ziemeļaustrumos pie Koukčes upes, Badahšānas vilajeta centrs un lielākā pilsēta.

Atrodas vairāk nekā 1200 metrus virs jūras līmeņa. Vairums pilsētas iedzīvotāju ir tadžiki. Apkaimē - berila atradnes. Uz ziemeļaustrumiem no Feizābādas atrodas Feizābādas lidosta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Polehomrī

**Polehomrī** (, ) ir pilsēta Afganistānas ziemeļaustrumos, Baglānas vilajeta centrs. Atrodas pie Kabulas - Mazārešarīfas ceļa un Kondozas upes.

## Ārējās saites
Kondoza (upe)

**Kondoza** (, ), augštecē arī **Bāmijāna** un **Surhaba** ir 420 kilometrus gara upe, Amudarjas kreisā krasta pieteka Afganistānas ziemeļos.

Izteka Bābas kalnos, Bāmijānas vilajetā. Augštecē tek austrumu-ziemeļaustrumu virzienā. Upes augštecē tās krastos atrodas Bāmijāna un Bāmijānas Budas statujas. Apmēram pēc 50 kilometriem upe pagriežas uz ziemeļiem un šķērso Hidukušu. Tās krastos atrodas Polehomrī un lejtecē Kondoza.

## Ārējās saites
Salangas pāreja

**Salangas pāreja** () ir Hindukuša kalnu pāreja uz Afganistānas Baglānas vilajeta un Parvānas vilajeta robežas 3 878 metru augstumā. Viena no svarīgākājām pārejām valstī, jo savieno Kabulu un Afganistānas ziemeļu reģionus. 1964. gadā ar PSRS palīdzību Salangas pārejas augstākajā daļā tika ierīkots Salangas tunelis.

## Ārējās saites
Salangas tunelis

**Salangas tunelis** (, ) ir 1964. gadā atklāts 2,67 kilometrus garš autotranporta tunelis Salangas pārejā Afganistānā, kas savieno valsts ziemeļu daļu ar Kabulu. 

Tunelis tika uzcelts ar PSRS palīdzību un ir vienīgā iespēja ar autotransportu šķērsot Hindukušu ziemas apstākļos. PSRS okupācijas laikā 1982. gada 3. novembrī tunelī izcēlās ugunsgrēks. Oficiālais bojāgājušo padomju karavīru un afgāņu civiliedzīvotāju skaits bija 176 cilvēki. Afganistānas pilsoņu kara laikā pēc PSRS armijas izvešanas tuneļa uzturēšana tika pārtraukta un ap 1998. gadu tas vairs nebija lietojams. Pēc NATO iebrukuma Afganistānā tas ir atjaunots un tuneli ik dienas šķērso 7 līdz 10 tūkstoši automašīnu.

2002., 2009. un 2010. gadā Salangas tunelī un tās apkaimē bija upuri lavīnu izraisīto postījumu rezultātā.

## Ārējās saites

*Salangas tunelis structurae.net
Bilingsa (Krievija)

**Bilingsa** () vai **Valkarana** () ir ciems Krievijas ziemeļaustrumos, Čukotkas autonomā apvidus Čaunas rajonā. Izvietojies Austrumsibīrijas jūras dienvidaustrumu krastā uz ap 300 m platas zemes strēles starp jūru un Valkakinmanki lagūnu.

Kā čukču sezonāla apmetnes vieta Valkarana (*Валӄаран* — ‘mājoklis no vaļu žokļiem’) zināma kopš 19. gadsimta. 1935. gadā apmetnes vietā ierīkoja Misbillingsas polārstaciju, kas nosaukta pēc 13 km uz austrumiem esošā Bilingsa raga. Pie meteostacijas sāka veidoties apdzīvota vieta, kuru 1954. gadā izveidoja par Valkarajas ciema padomes centru. Ciemā ir sākumskola, bērnudārzs, medpunkts, pasts, bibliotēka, elektrostacija. Gar ciemu iet ziemas autoceļš no rajona centra Pevekas uz kalnraču ciematu Komsomoļsku, reizi mēnesī uz Peveku lido helikopters.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Пир белых медведей
Galvaspilsētas reģions

**Galvaspilsētas reģions** var būt:

* Briseles galvaspilsētas reģions;
* Galvaspilsētas reģions (Dānija);
* Galvaspilsētas reģions (Filipīnas).
* Galvaspilsētas reģions (Islande).
Minitingis

***Minitingis*** ir tīklblakšu ģints, kurā ietilpst divas sugas. Sastopamas Ziemeļamerikā — ASV, Bahamu salās, un Jamaikā. No citiem *Phatnomatini* pārstāvjiem atšķiras ar galvas dorsomediāla ērkšķa vai caurulītes neesamību, ar esošiem deviņiem īsiem ērkšķiem uz galvas, un ar īsiem, asiem stūriem uz paranotuma.

## Atsauces
Pampacader

***Pampacader*** ir tīklblakšu ģints, kurā aprakstīta viena suga ***Pampacader cicchinoi***. Sastopama Dienvidamerikā — Argentīnā.

## Apraksts
No citiem *Phatnomatini* pārstāvjiem atšķiras ar āķveidīgu okcipitālu dzelksni, kas ir tik pat garš, cik acs. Šī ir vienīgā unikālā īpašība, kas piemīt šai ģintij. Skatoties uz citām raksturīgajām īpašībām, šī ģints ir ļoti līdzīga *[[Zetekella]]* ģints īpatņiem.

## Sistemātika
*B. Lis* un *J. A. Lis* 2006. gadā konstatējuši, ka *Pampacader cicchinoi* ir līdzīgs *[[Gonycentrum]]* ģints pārstāvjiem un piedāvājuši *Pampacader* pārvietot jaunāka sinonīma () statusā *Gonycentrum* ģintī. Dažās publikācijās vēlāk viņi nav ievērojuši šo sinonīmiju.

## Atsauces
Misbillingsa

**Jūras hidrometeoroloģiskā stacija «Misbillingsa»** () ir Krievijas polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Izvietota Austrumsibīrijas jūras dienvidaustrumu krastā Bilingsas ciemata austrumu nomalē uz ap 300 m platas zemes strēles starp jūru un Valkakinmanki lagūnu 13 km uz rietumiem no Bilingsa raga. Stacija administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Čaunas rajonā.

## Vēsture
Stacija izveidota 1935. gadā čukču sezonālās apmetnes Valkaranas vietā. Vēlakos gados pie meteostacijas izauga ciemats, kurš kļuva par ciema padomes un Ļeņina kolhoza centru. Stacijā tiek veikti meteoroloģiskie, jūras piekrastes hidroloģiskie un aktinometriskie novērojumi, kā arī vides monitorings.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Приключения на полярной станции
Balha (upe)

**Balha**, augštecē **Bandeamīra**, (, ) ir 471 kilometrus gara upe Afganistānas ziemeļos.

Izteka Bābu kalnos, Bandeamīras nacionālā parka teritorijā. Augštecē tek rietumu virzienā, pie Golles kalna pagriežas uz ziemeļiem. Pie Balhas un Mazārešarīfas, kur upe plaši izmantota irigācijā, pagriežas uz ziemeļrietumiem. Pēc Āgčas izzūd tuksnesī, nesasniedzot Amudarju. Senatnē, līdz apūdeņošanas kanālu izbūvei, Balha bija Amudarjas pieteka.

## Ārējās saites
Mazārešarīfas Zilā mošeja

**Mazārešarīfas Zilā mošeja** () ir piektdienas mošeja, kas atrodas Afganistānas ziemeļos, Balhas vilajeta centrā Mazārešarīfā. Pēc leģendas viena no iespējamām vietām, kur apglabāts Alī ibn Abī Tālibs, tāpēc mošeja īpaši cieņā Afganistānas šiītiem (vairums šiītu tomēr uzskata, ka Ali apglabāts Nedžefā). Mošejā īpaši tiek atzīmēts persiešu jaunais gads Novrūzs.

Pirmo zināmo celtni šajā vietā uzcēla pēdējais seldžuku sultāns Ahmads Sandžars. Šo celtni ap 1220. gadu nopostīja mongoļi Čingishana vadībā. Pašreizējo mošeju 15. gadsimtā uzcēla Horasānas valdnieks Huseins Baikara. Mošejas dekorēšanā plaši izmantots gaišzilas krāsas minerāls tirkīzs.

Blakus mošejai eksistē balto baložu kolonija. Mošejas pagalmā bez Ali mauzoleja atrodas Akbārhāna (1816 – 1845) un  Afganistānas emīra Širalī (1825 – 1879) kapi.

## Attēlu galerija

Nowruz_in_northern_Afghanistan-2011.jpg
Mazar-e_Sharif_-_all_blue.jpg
Blue_Mosque_-_Shrine_of_Hazrat_Ali.JPG
Men_praying_in_Afghanistan.jpg
Mazar-e_Sharif_-_scene.jpg
Blue Mosque - Shrine of Hazrat Al.JPG|Baltie baloži pie mošejas


## Ārējās saites
Balhas Universitāte

**Balhas Universitāte** (, ) ir 1986. gadā atjaunota publiska universitāte, kas atrodas Afganistānas ziemeļos, Balhas vilajeta centrā Mazārešarīfā. Universitātē ir 16 fakultātes. Universitātes attīstībā finansiālu atbalstu sniedz Pakistāna.

## Ārējās saites

*
Bāmijānas lidosta

**Bāmijānas lidosta** () ir lidosta Afganistānas centrālajā daļā, Bāmijānas vilajeta centrā Bāmijānā. Izmantota galvenokārt kā militārais lidlauks, jo blakus atrodas militārā bāze. Notiek lidsabiedrības *[[Kam Air]]* regulāri pasažieru lidojumi uz Kabulu. 

## Ārējās saites
Bandeamīras nacionālais parks

**Bandeamīras nacionālais parks** () ir 2009. gadā izveidots nacionālais parks Afganistānas Bāmijānas vilajetā. 

Parka teritorijā atrodas seši kalnu ezeri, kas atdalīti ar dabīgiem travertīna aizsprostiem. Ezeri atrodas Hindukuša kalnos apmēram 3000 metru augstumā. Ezeri ir Balhas upes sākums. Dažkārt apvidus tiek dēvēts par Afganistānas Lielo kanjonu.

Nacionālais parks ir svarīga putnu dzīvesvieta. Šeit sastopami Himalaju sniegirbe (*Tetraogallus himalayensis*), tievknābja cīrulis (*Calandrella acutirostris*), sniega kalnzvirbulis (*Montifringilla nivalis*), Afganistānas sniedze (*Pyrgilauda theresae*), sārtspārnu ķeģis (*Rhodopechys sanguineus*) un citas putnu sugas.

## Galerija

Band-e-Amir_National_Park-2.jpg
Band-e-Amir_National_Park-4.jpg
Band-e-Amir_National_Park-7.jpg
Band-e-Amir_National_Park-12.jpg


## Ārējās saites
Nīlī

**Nīlī** () ir apdzīvota vieta Afganistānas centrālajā daļā, Dājkondī vilajeta centrs. Atrodas 2022 metrus virs jūras līmeņa, grūti sasniedzamā reģionā. Nīlī iedzīvotāji galvenokārt ir hazareji. 2008. gadā Uzra Džafari kļuva par pirmo sievieti mūsdienu Afganistānas vēsturē, kas ieņēma pilsētas mēra amatu.

## Ārējās saites
Šebergāna

**Šebergāna** (uzbeku: شبرغان, , ) ir pilsēta Afganistānas ziemeļos, Džouzdžānas vilajeta centrs. Atrodas 250 metrus virs jūras līmeņa, pie Saripulas upes. Vairums pilsētas iedzīvotāju ir uzbeki. 

Šebergāna ir sena pilsēta, kas savulaik atradusies pie Zīda ceļa. 1978. gadā pilsētas apkaimē, Tiļatepē tika atklātas senas kapenes ar bagātīgiem zelta greznuma priekšmetiem jeb t.s. "Baktrijas zelts". Apkaimē apūdeņošanas lauksaimniecība un dabasgāzes atradnes.

## Ārējās saites
Phatnoma

***Phatnoma*** ir tīklblakšu ģints, kurā ietilpst vairāk nekā 25 sugas. Izplatītas visos pasaules tropu reģionos, tai skaitā Neotropos, Paleotropos, Austrālijā un Klusa okeāna salās. Barojas uz dažādiem augiem no dažām dzimtām, piemēram, dažas Neotropu sugas barojas uz ananasiem, starp citiem barības augiem ir orhideju, kurvjziežu un malvu dzimtu pārstāvji.

*Phatnoma* tīklblaktis atšķiras no citiem *Phatnomatini* pārstāvjiem ar septiņiem galvas ērkšķiem, dorsāla ērkšķa neesamību un ar to, ka paranotums ir virzīts uz priekšu līdz ar stūrveidīgiem vai ērkšķveidīgiem izaugumiem.

Ir zināmas arī trīs izmirušas sugas. Tostarp divas sugas, *Phatnoma mattijoae* un *Phatnoma pulchra*, ir no Dominikānas dzintara un datējās ar Miocēnas laikmetu, bet trešā suga (*Phatnoma madagascariensis*) ir aprakstīta no Madagaskaras un datējas ar Pleistocēnas laikmetu.

## Atsauces
Divoka Orlice

**Divoka Orlice** (, ) ir 99,3 kilometrus gara Orlices satekupe Sudetos, Polijas un Čehijas teritorijā.

Izteka Bistšices kalnos Polijas teritorijā uz dienvidiem no Dušņikizdrojas. Tek dienvidrietumu virzienā. Augštecē atdala Orlices kalnus no Bistšices kalniem. Savienojoties ar Tiha Orlici, izveido Olices upi. Divoka Orlice ir populārs ūdenstūrisma maršruts.

## Ārējās saites
Tiļatepe

**Tiļatepe** () ir senas kapenes Afganistānas ziemeļos, Džouzdžānas vilajetā, kurās 1978. gadā padomju - afgāņu arheoloģiskā ekspedīcija Viktora Sarianidi vadībā atklāja bagātīgu senlietu klāstu jeb t.s. "Baktrijas zeltu". 

Arheoloģiskie izrakumi notika no 1969. līdz 1979. gadam, kad tālāko senvietas izpēti iztraucēja PSRS iebrukums Afganistānā. 1978. gadā tika atklāti apmēram 20 000 priekšmeti no zelta, sudraba, ziloņkaula sešos kapos, kas datēti ar 1. gadsimtu p.m.ē. / 1. gadsimtu jeb Kušānu valsts periodu. 

Baktrijas zelts tika ievietots Afganistānas Nacionālā muzeja kolekcijā. 1989. gadā PSRS atbalstītais Afganistānas prezidents Muhameds Nadžibulla pārvietoja kolekciju uz Afganistānas Centrālās bankas krātuvēm. Pēc Nadžibullas krišanas krātuves atslēgas glabājās pie pieciem cilvēkiem, kuri varēja atslēgt krātuvi tikai vienlaicīgi, bet Baktrijas zelts tika uzskatīts par zudušu. 2003. gadā par senlietu eksistenci tika paziņots publiski un Viktora Sarianidi klātbūtnē krātuve tika atslēgta. Kopš tā laika Baktrijas zelts ir bijis eksponēts Eiropā un Ziemeļamerikā, tomēr, drošības apsvērumu dēļ, ne pašā Afganistānā.

## Galerija

TilliaTepeCrown2.jpg
MenInArm4.JPG
TilliaTepeReconstitution.jpg
TilliaTepeNecklace.jpg
AmoriniOnFish.jpg
TillyaTepePhial.jpg
ScythianBelt.jpg
 

## Ārējās saites
Galvaspilsētas reģions (Dānija)

**Galvaspilsētas reģions** (, ) ir viens no Dānijas pieciem reģioniem. Reģions robežojas ar Zēlandes reģionu dienvidos un ar Skones lēni (Zviedriju) ziemeļaustrumos, ar kuru pāri Ēresunda šaurumam reģionu savieno tilts. 2019. gadā Galvaspilsētas reģionā dzīvoja 1,85 miljoni iedzīvotāju. Lai arī reģiona lielākā pilsēta ir Kopenhāgena, kas ir Dānijas galvaspilsēta, un tās vārdā reģions nosaukts, reģiona administratīvais centrs ir Hillereda. Citas lielākas pilsētas reģionā ir Helsingēra, Hersholma, Tostrupa, Elstike-Stenlese un Birkereda.

Galvaspilsētas reģions pašreizējā veidolā tika izveidots 2007. gada 1. janvārī; pirms tam arī bija reģions, kuru sauca par Galvaspilsētas reģionu, bet tajā neietilpa Bornholmas sala, savukārt bija iekļautas teritorijas no Roskildes apgabala, kuras mūsdienās ietilpst Zēlandes reģionā.

## Ārējās saites
Vikipēdija baltkrievu valodā

**Vikipēdija baltkrievu valodā** () ir bezmaksas tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas versija baltkrievu valodā.

Par Vikipēdijas baltkrievu valodas versijas pirmsākumu var uzskatīt 2004. gadu, kad tās sākumlapā 6. aprīlī parādījās pirmais ieraksts, bet 12. augustā tika izveidots pirmais raksts. Pēc tam divarpus gadus pastāvēja lietotāju domstarpības, iekšējie konflikti un labojumu kari par baltkrievu valodas rakstību. 2006. gada februārī daļa dalībnieku vērsās *[[Meta-Wiki]]* ar lūgumu izveidot atsevišķu valodas sadaļu, lai baltkrievu valodai būtu divas Vikipēdijas versijas, kur katrā no tām izmantotu savu baltkrievu valodas ortogrāfisko sistēmu. Sākotnēji lūgums tika noraidīts, bet tā paša gada decembrī viņi vērsās vēlreiz ar šādu pašu lūgumu, kas tika apstiprināts.

2007. gada 27. martā visi līdz tam brīdim izveidotie raksti tika pārcelti uz Vikipēdiju baltkrievu valodas taraškevicā (kods: be-x-old), kur raksti tiek rakstīti, izmantojot līdz 1933. gadam pastāvējušo baltkrievu valodas pareizrakstību. Kopš tā laika baltkrievu valodai ir divas Vikipēdijas versijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bilingsa rags

**Bilingsa rags** () vai **Valkarans** () ir zīmīgs zemesrags Krievijas ziemeļaustrumos Longa šauruma krastā Austrumsibīrijas jūras dienvidaustrumos. Administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Iuļtinas rajonā. Veido Čaunas līča ziemeļaustrumu robežu.

## Ģeogrāfija
Zemesrags izvietojies uz 0,4 līdz 1,8 km platas zemes strēles, kas atdala Valkakinmanki lagūnu no jūras. Apvidus vietējiem čukčiem bija zināms kā Valkarana (*Валӄаран*) — ‘mājoklis no vaļa žokļiem’; domājams, ka apvidū kādreiz mituši eskimosi, kuru tradīcijās ir kā būvmateriālus izmantot Grenlandes vaļa kaulus. Mūsdienu nosaukums piešķirts par godu angļu jūrasbraucējam Krievijas dienestā Džozefam Bilingsam (*Joseph Billings*), kura vadītā ekspedīcija 1785.—1793. gadā pētīja un aprakstīja Čukču pussalu un tās piekrasti.

13 km uz rietumiem no zemesraga atrodas Bilingsas ciems, bet 60 km uz dienvidaustrumiem — Jakana rags, kas atdala Austrumsibīrijas jūru no Čukču jūras.

## Atsauces
Šuša

**Šuša** (,  — *Šuši*) ir pilsēta Azerbaidžānā, Kalnu Karabahā, 1300 līdz 1500 metru augstumā virs jūras līmeņa. Pilsēta ir Šušas rajona administratīvais centrs. 2015. gadā Šušā dzīvoja 4,45 tūkstoši iedzīvotāju. Padomju Savienības laikos Šuša bija kalnu kūrorts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Biļibina

**Biļibina** () ir pilsēta Čukotkas autonomā apvidū Krievijas Federācijas ziemeļaustrumos. Biļibinas rajona administratīvais centrs. Izvietojusies autonomā apvidus ziemeļrietumos Malijaņujas pietekas Lielās Kepervēmas krastā.

## Vēsture
1955. gadā Lielās Kepervēmas pietekas Karalvāmas krastos tika atklātas bagātīgas zelta atradnes un uzsākta zeltraču bāzes **Karalvāmas** būvniecība. 1956. gada 10. februārī ciemats pārdēvēts «Zelta Kolimas» pirmatklājēja, ģeologa Jurija Biļibina (1901-1952) vārdā. 1958. gadā ciematam piešķirts strādnieku ciemata statuss. 1961. gadā uz Biļibinu pārcēla rajona administratīvo centru un rajonu pārdēvēja par Biļibinas rajonu. 1974. gadā pie Biļibinas ekspluatācijā nodeva Biļibinas AES pirmo energobloku. 1993. gadā Biļibinai piešķīra pilsētas statusu. 2010. gadā izveidoja Biļibinas municipālo veidojumu, kurā iekļāva arī Kepervēmas ciemu. Kopš 1989. gada pilsētas iedzīvotāju skaits kalnrūpniecības nerentabilitātes dēļ samazinājies gandrīz 3 reizes — no 15 558 cilvēkiem līdz 5516 cilvēkiem 2020. gadā.

## Infrastruktūra
Pilsēta ir nozīmīgs reģiona enerģētikas centrs — Biļibinas atomelektrostacija nodrošina ar 80 % elektrības Čaunas—Biļibinas izolēto energosistēmu. Biļibinas AES ir vienīgā atomelektrostacija, kas uzbūvēta mūžīgajā sasalumā. Pirms 50 gadiem būvētajai elektrostacijai 2019. gadā sāka izņemt no ekspluatācijas AES 1. bloku; 2. un 3. blokam ekspluatācija pagarināta līdz 2025. gadam. AES aizvietošanai Biļibinā uzsākta termoelektrocentrāles būvniecība, kā arī daļēji to aizvietos Pevekā ekspluatācijā nodotā peldošā AES *Mihail Lomonosov*.

Pēc lielākās daļas kalnrūpniecības uzņēmumu slēgšanas Biļibinā darbojas daži privātie zelta ieguves arteļi. Pilsētā darbojas vidusskola, bērnudārzi, kultūras centrs, mākslas skola, sporta skola, slimnīca, viesnīca, novadpētniecības muzejs, baznīca u.c. Transportu nodrošina 36 km attālā Kepervēmas lidosta, kā arī ziemas autoceļi uz Čersku un Peveku.
 
## Atsauces

## Ārējās saites
Zetekella

***Zetekella*** ir tīklblakšu ģints, kurā ir aprakstītas trīs sugas. Sastopamas Dienvidamerikā — Brazīlijā, Panamā un Surinamā. No citām *[[Pampacader]]* ģints tīklblaktīm *Zetekella* atšķiras tikai ar reducētu okcipitālu ērkšķi, kas ir īsāks par acs garumu. *Pampacader* un *Zetekella* no pārējiem *Phatnomatini* tīklblaktīm atšķiras ar ostiolāriem peritermiem, kas ir iegarināti un aizsedz hipokostas pamatu.

## Atsauces
Pseudophatnoma

***Pseudophatnoma*** ir tīklblakšu ģints, kurā ir aprakstītas divas sugas. *Pseudophatnoma corniculata* ir sastopamā Riau salās (Indonēzijā), un *[[Pseudophatnoma laosana]]* — Ķīnā, Laosā un Taizemē. Pieaugušo īpatņu ķermeņa garums 7—8 mm.

## Atsauces
Lutetiacader

***Lutetiacader*** ir izmirusi tīklblakšu ģints, kurā ietilpst viena suga ***Lutetiacader petrefactus***. Aprakstīta fosilā veidā 2006. gadā no *Messel* karjera izrakteņiem Vācijā, kas datēti ar vidus eocēnu.

## Atsauces
Vidzemes tirgus

thumb|250px|Vidzemes tirgus ieeja no Matīsa ielas (2013).

**Vidzemes tirgus**, neoficiāli dēvēts arī par **Matīsa tirgu**, ir viens no Rīgas tirgiem, kas izveidots 1902. gada rudenī pie Brīvības un Matīsa ielas krustojuma. Tas pieder  Rīgas valstspilsētas pašvaldības uzņēmumam SIA "Rīgas nami"; īpašumu nomnieks ir SIA *GD&L Services*.

## Vēsture
thumb|250px|Vidzemes (Aleksandra) tirgus gaļas paviljons (pa kreisi) un pārvaldes ēka (pēc 1902).
Senākais Vidzemes priekšpilsētas tirgus bija Aleksandra tirgus, kas atradās pie Tallinas ielas krustojuma, kur tagad atrodas Rīgas Jaunā Svētās Ģertrūdes Evaņģēliski luteriskā baznīca.  

1902. gada 15. oktobrī tagadējā Vidzemes tirgū atklāja Rīgas pilsētas arhitekta Reinholda Šmēlinga projektētos mūra paviljonus gaļas un citu produktu tirdzniecībai, kā arī pārvaldes ēku tirgus laukuma centrā. Bija atļauta arī tirgošanās no vezumiem. Vieta esot bijusi slavena ar piena produktiem, it īpaši sviestu. 

1924. gadā to pārdēvēja par Vidzemes tirgu, 1929. gadā uzcēla atsevišķu paviljonu siļķēm. 1938. gadā uzcēla īres namu Brīvības un Matīsa ielas stūrī, kura pagrabu tirgus izmantoja ledus kamerām, bet pirmo stāvu dažādiem tirgus pakalpojumiem. Pagalma pusē iekārtoja 31 apkurināmus stendus augļiem un puķēm, ka arī publiskās tualetes pie Brīvības ielas ieejas, nojauca veco pārvaldes ēku laukuma centrā.

Latvijas PSR laikā to pārdēvēja par **Vidzemes kolhozu tirgu**, 1986. gadā 57 tirgošanās vietas bija iznomātas 21 kolhozam.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 2007. gada novembrī aizdegās Vidzemes tirgus gaļas paviljons. 2009. gadā tirgū notika Mākslas dienas ar izstādēm un priekšnesumiem. 2017. gadā gaļas paviljona lietošanu aizliedza, 2018. gadā notika tērauda kolonnu korodējušo pamatņu pēdu atjaunošana un ārējo ķieģeļu mūra sienu bojājumu novēršana. 2018. gadā Vidzemes tirgu pievienoja Rīgas domes kapitālsabiedrībai SIA “Rīgas Centrāltirgus”. 2021. gada rudenī tirgu kā mājvietu izvēlējās jaunā teātra festivāls “Homo Novus”.

2022. gadā Rīgas dome pēc vairāku gadu ilgiem mēģinājumiem atrast tirgus nomnieku nolēma, ka paviljonus attīstīs privātie uzņēmumi, bet laukumu – pašvaldība.
2025. gada 2. aprīlī tika paziņots, ka SIA "Rīgas nami" rīkotajā nomas tiesību izsolē par Vidzemes tirgus attīstītāju uz nākamajiem 30 gadiem kļuva SIA *GD&L Services*.

## Atsauces