Lorenco Bandīni

**Lorenco Bandīni** (, dzimis , miris ) bija Itālijas autosportists, *[[Formula 1]]* pilots (1961—1967). Uzvarēja 1963. gada Lemānas 24 stundu sacīkstēs, 1964. gada F1 Austrijas ''Grand Prix'', kā arī 1967. gada Deitonas 24 stundu sacīkstēs, pārstāvot *[[Scuderia Ferrari|Ferrari]]* komandu.

## Biogrāfija
Dzimis 1935. gada 21. decembrī Barkā, Itāļu Lībijā. Tēvs nomira, kad Lorenco bija 15 gadi. Bandīni pameta mājas un atrada darbu kā mehāniķa māceklis Fredi darbnīcā Milānā.

Lorenco sākotnēji piedalījās motociklu sacīkstēs, bet pēc tam — autosacīkstēs. 1957. gadā viņš sāka piedalīties autosacīkstēs, braucot ar *Fiat 1100*, ko bija aizņēmies. Bandīni talantu pamanīja Goliardo Fredi un nolēma viņu atbalstīt. Vēlāk, 1963. gadā, Bandīni apprecējās ar Goliardo meitu Margeritu, turpināja strādāt ģimenes garāžā Milānā.

## Karjera
1958. gadā Bandīni ar automašīnu *Lancia Appia Zagato* guva pirmo uzvaru *[[Mille Miglia]]* izturības autosacīkšu klasē, kā arī tajā pašā gadā ar *Berkeley* automašīnu uzvarēja 12 stundu sacīkstēs Moncas trasē. Pēc tam viņš sacentās *Formula Junior* autosacīkšu klasē. Bandīni iegādājās *Volpini Formula Junior* automašīnu un savās pirmajās sacīkstēs Sicīlijā ieņēma trešo vietu. 1959. un 1960. gadā viņš brauca ar *Formula Junior Stanguellini*. 1960. gadā viņš ieņēma ceturto vietu *Formula Junior* pasaules čempionātā.

1961. gadā Bandīni un viņa kolēģis, itāļu braucējs Džankarlo Bageti, abi pretendēja uz vietu *[[Scuderia Ferrari|Ferrari]]* komandā. *Ferrari* izvēlējās Džankarlo, un Bandīni pievienojās *Scuderio Centro Sud* komandai. Vēlāk, 1961. gadā, Bandīni aizvadīja savas pirmās pasaules čempionāta sacensības Spā-Frankošampa trasē, tomēr no sacensībām viņam nācās izstāties, jo automašīnai atklājās dzinēja defekts. 1961.—1962. gada ziemā viņš brauca *Tasman Series* sacīkstēs Austrālijā un Jaunzēlandē.

1962. gadā Bandīni tika pieņemts *Ferrari* komandā 1962. un 1963. gada sezonai, un viņš pārcēlās uz Maranello, netālu no komandas galvenās mītnes. 1962. gadā viņš debitēja ar *Ferrari* Monako ''Grand Prix'', sacīkstēs iegūstot trešo vietu.

1963. gadā *Ferrari* nolīga Bandīni uz sporta automobiļu sacīkstēm. Kopā ar Ludoviko Skarfioti viņš tajā gadā uzvarēja Lemānas 24 stundu sacīkstēsu sacīkstēs, ierindojās otrajā vietā *Targa Florio* sacīkstēs, ik pa laikam arī sacentās *Formula 1* *Scuderio Centro Sud* komandas sastāvā. Labo rezultātu virkne, tostarp piektā vieta Lielbritānijas ''Grand Prix'' izcīņā, pārliecināja *Ferrari* viņu paturēt kā *Formula 1* sacīkšu braucēju uz atlikušo sezonas daļu.

1964. gadā Bandīni aizvadīja savu labāko *Formula 1* sezonu. Viņš uzvarēja pirmajā Austrijas ''Grand Prix'' Zeltvegas trasē un vēl divas reizes izcīnīja vietu uz pjedestāla Vācijā un Itālijā. Meksikas ''Grand Prix'' izcīņā Bandīni brauca otrais, ļaujot savam komandas biedram Džonam Sertīsam pabraukt garām, lai Sertīss iegūtu pietiekami daudz punktus un iegūtu Pirmās formulas pasaules čempiona titulu.

1965. gadā Bandīni uzvarēja *Targa Florio* sacensībās. 1966. gadā sezonas vidū no *Ferrari* aizgāja Sertīss, Bandīni kļuva par komandas vadītāju. Tajā gadā viņam nepaveicās uzvarēt Francijas un ASV ''Grand Prix'', kurās sākotnēji viņš bija līderis, bet mehānisku problēmu dēļ zaudēja pārsvaru. Bandīni ātrākais aplis bija Monako ''Grand Prix'' izcīņā ar 2,4 litru V-6 Ferrari, kur viņš guva otro vietu. Vēlāk sezonā Bandīni piedalījās ASV kinorežisora Džonam Frankenheimera filmā *Grand Prix* (1966). Bandīni ieteica vietu Montekarlo trasē avārijas ainai filmā. Filmā *The Making of Grand Pri* aktrise Eva Marija Seinta ar rūgtumu atzīmēja, ka šajā vietā gadu vēlāk Bandīni sacīkstēs gāja bojā.

1967. gadā Bandīni uzvarēja Deitonas 24 stundu sacīkstēs un Moncas 1000 km sacīkstēs, abās sacīkstēs komandā ar Krisu Eimonu.

## Nelaimes gadījums un nāve
1967. gada 7. maijā Bandīni sacentās Monako *Grand Prix* izcīņā, kur 82. aplī, braucot otrais aiz Denija Halma, viņš zaudēja kontroli pār automašīnu. Viņa *Ferrari* kreisais aizmugurējais ritenis atsitās pret aizsargbarjeru, izraisot nevienmērīgu slīdēšanu. Automašīna atsitās pret apgaismes stabu un sāka kūleņot. Tā trāpīja pa salmu ruļļiem, kas bija trases malā, mašīnai tika pārrauta degvielas tvertne, un dzirksteles aizdedzināja degvielu. Bandīni bija iesprostots zem automašīnas. Palīgi apgāza viņa automašīnu vertikāli un bezsamaņā esošo Bandīni izvilka no degošā *Ferrari*, pēc kā tas eksplodēja. Tiek uzskatīts, ka, cenšoties pacelt apgāzto automašīnu, degviela noplūda uz karstajām bremzēm vai izplūdes caurules un izraisīja eksploziju.

Bandīni guva trešās pakāpes apdegumus (vairāk nekā 70 % no ķermeņa), kā arī krūškurvja brūci un desmit krūškurvja lūzumus. Trīs dienas vēlāk, 1967. gada 10. maijā, 31 gada vecumā, Bandīni nomira Montekarlo slimnīcā. Bandīni bēres notika Redžo 13. maijā. Bēres apmeklēja 100 000 cilvēku. Vēlāk viņš tika apbedīts Lambrates kapsētā Milānā.

2019. gada filmā "Lemāna-'66: Lielais izaicinājums" Bandīni lomu attēloja aktieris Frančesko Bauko.

## Komandas
Lorenco Bandīni savas karjeras laika darbojās piecās komandās:
* *Eugenio Dragoni*
* *[[Scuderia Ferrari|Ferrari]]*
* *Lorenco Bandīni*
* *North American Racing Team*
* *Scuderia Centro Sud*

## Lorenco Bandīni trofeja
Lorenco Bandīni vārdā nosaukta balva *Trofeo Lorenco Bandīni*. Tā ir ikgadēja balva, ar ko godina atsevišķu personu vai komandu sasniegumus *Formula 1* autosacīkstēs. Balvu 1992. gadā iedibināja Frančesko Asirelli un Ticiano Samore no Brizigellas.

Apbalvojuma trofeja ir keramikas replika Bandīni *Ferrari 312/67* automašīnai, ko rotā keramiķa Goffredo Gaeta veidots numurs 18. To, kurš saņems balvu nosaka ne tikai sasniegtie rezultāti, bet arī tas, kā panākumi gūti, braucēja raksturs un pieeja sacīkstēm.

Balvas saņēmēju nosaka žūrija, kuras sastāvā ir autosporta žurnālisti un bijušie *Formula 1* komandas dalībnieki. Iepriekš uzvarētāju noteica Brizigellas iedzīvotāju balsojumā. Uzvarētāju godina svinīgā ceremonijā Brizigellā, pilsētā, kur Bandīni kādreiz dzīvoja. Balvu pasniedz asociācija *Associazione Trofeo Lorenco Bandīni*.

Šis apbalvojums autosporta pasaulē tiek uzskatīts par ļoti prestižu. 1993. un 1994. gadā apbalvojums netika piešķirts, un neviens balvu nav ieguvis divas reizes, jo autosportistus var izvirzīt balvai tikai vienu reizi, lai dotu iespēju balvu iegūt citiem braucējiem.

## Atsauces


## Ārējās saites