open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Baruļins

**Baruļins** (; sieviešu dzimtē Baruļina *(Барулина)*) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Konstantīns Baruļins (*Константин Барулин*; 1984) — Krievijas hokejists;
* Mihails Baruļins (*Михаил Барулин*; 1897—1943) — PSRS šaha problēmists.
Lāgri (stacija)

**Lāgri** () ir pieturas punkts Tallinas—Keilas dzelzceļa līnijā Tallinas pilsētas Nemmes rajonā un atrodas 13 km attālumā no Tallinas centrālās dzelzceļa stacijas. Lāgri pieturas punktā apstājas lielākā daļa Keilas, Paldiski, Rīsiperes un Kloga-Rannas virzienā kursējošie elektrovilcieni (izņemot Keilas ekspresi). 

## Vēsture
Tallinas galējos dienvidrietumos, Nemmes rajona Lāgri pilsētas daļā vilcieni apstājas jau kopš 1928. gada, taču oficiāli pieturas punkts tika atklāts 1932. gada 10. maijā. Sākotnēji pietura bija izvietota Pēskilas upes pretējā krastā un vilcieni šajā pagaidu pieturā apstājās uz pieprasījumu. Kad tika nolemts veidot stacionāru pieturas punktu, tas tika pavirzīts tuvāk Pēskilai. 1958. gadā Lāgri tika uzbūvēta biļešu kase ar perona nojumi. 1998. gadā biļešu tirdzniecība Lāgri pieturas punkta kasēs tika pārtraukta. Vēlāk ēkā tika izvietots apģērbu veikals, bet tagad tā ir nojaukta.

## Satiksme
Netālu no Lāgri dzelzceļa pieturas punkta atrodas autobusu pieturas *Laagri alevik* un *Vana-Pääsküla*, kur iespējams veikt pārsēšanos uz sekojošiem Tallinas pilsētas autobusu maršrutiem: 

* No pieturas *Laagri alevik*

* No pieturas *Vana-Pääsküla*

## Atsauces
Galtene

**Galtene** ir ciems Talsu novada Balgales pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā Oksles krastos  no pagasta centra Dursupes,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Galtenes muižas (*Galten*) centra. Galtenes muižas dzīvojamās ēkas kāpnes un divi durvju komplekti (18. gadsimta 4. ceturksnis) ir valsts nozīmes mākslas pieminekļi. Sena kulta vieta Galtenes svētavots ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.

## Atsauces
Latvijas futbola izlase 2014. gada Pasaules kausa kvalifikācijā

**[[Latvijas futbola izlase]]** laika posmā no 2012. gada septembra līdz 2013. gada oktobrim piedalījās **[[2014. gada FIFA Pasaules kauss|2014. gada Pasaules kausa]]** kvalifikācijas turnīrā. Finālturnīrs norisinājās 2014. gada jūnijā un jūlijā Brazīlijā.

Latvijas izlase tika ielozēta UEFA zonas kvalifikācijas turnīra G grupā kopā ar Grieķijas, Slovākijas, Bosnijas un Hercegovinas, Lietuvas un Lihtenšteinas izlasēm. Lai kvalificētos finālturnīram, grupā bija jāiegūst pirmā vieta, savukārt labākās astoņas no deviņu grupu otro vietu ieguvējām sacentīsies izslēgšanas spēlēs par četrām ceļazīmēm uz čempionātu.

## Turnīra tabula

## Latvijas izlases spēles

----

----

----

----

----

----

----

----

----

## Skatīt arī
* 2014. gada FIFA Pasaules kauss

## Ārējās saites
* Latvijas Futbola federācijas profils
Dūmciems

**Dūmciems** (agrāk arī **Dumciems**; ) ir apdzīvota vieta Talsu novada Īves pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Maušupītes krastos pie autoceļa V1368  no pagasta centra Tiņģeres,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

Dūmciems vēstures avotos pirmoreiz minēts 1582. gadā bīskapijas nodevu sarakstā. Apdzīvoto vietu sākotnēji veidojušas piecas no Īves muižas izpirktas vecsaimniecības: Nikuži, Leibas, Ērmaņi, Kāļnieki un Tobeji. Ciems pakāpeniski paplašinājās, apaugdams ar jaunsaimniecībām. Dūmciemā atrodas veikals, kapsēta. Kolhoza gados veco ēku vietā uzceltas vairākas kapitālas celtnes: pagrabs, kalte, mehāniskās darbnīcas.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Amerikāņu ģimenīte

**"Amerikāņu ģimenīte"** () ir ASV situāciju komēdijseriāls, kura autori ir Kristofers Loids un Stīvens Levitans. Seriālu ASV translēja telekompānija ABC, savukārt Latvijā — TV6, Kanāls 2 un *[[Duo 6]]*. Tam ir vienpadsmit sezonas, kopumā 250 sērijas. To pārraidīja no  līdz . "Amerikāņu ģimenīte" ir par trim ģimenēm, kuru dažus locekļus saista radnieciskas saites, un to piedzīvojumiem. Tajā galvenās lomas atveido Eds O'Nīls, Sofija Vergara, Džūlija Bouena, Tajs Barells, Džese Tailers Fergusons, Ēriks Stonestrīts, Sāra Hailenda, Eriela Vintera, Nolans Gūlds, Riko Rodrigess un Obrija Andersone-Emonsa. "Amerikāņu ģimenīte" ir ieguvis vairākas balvas, tai skaitā *[[Emmy balva|Emmy]]* un ''Grammy'' balvu kā labākais komēdijseriāls.

## Ģimenes koks
Tēliem, kas iekrāsoti zaļā krāsā, ir regulāra loma seriālā. Punktotā līnija norāda, ka bērns ir adoptēts vai arī vecāka statuss iegūts laulības rezultātā. Līnijas ar pārtraukumiem norāda, ka tēli ir šķīrušies.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
1991. gada UCI šosejas riteņbraukšanas Pasaules kauss

**1991. gada [[UCI šosejas riteņbraukšanas Pasaules kauss]]** bija trešā UCI Pasaules kausa sezona. Salīdzinot ar iepriekšējo sezonu, tika saglabātas visas sacensības. Pēdējās sacensības bija individuālais brauciens Bergamo, Itālijā un tajās tika izcīnītas *[[Grand Prix des Nations]]* un *[[Trofeo Baracchi]]* balvas. Sacensību kopvērtējumā uzvarēja Itālijas pārstāvis Maurīsio Fondrīsts no ** komandas.

## Sacensības

* Piezīme: pēdējās sacensības notika kā *[[Grand Prix des Nations]]* un *[[Trofeo Baracchi]]* vienlaicīgi

## Rezultāti
### Braucēji

### Komandas

## Atsauces
* Pilni rezultāti ''Cyclingbase.com'' 
*  Galējie rezultāti individuāli un komandām no ''memoire-du-cyclisme.net''
Urda (stacija)

**Urda** () ir pieturas punkts Tallinas - Keilas dzelzceļa līnijā Harju apriņķa Saues pagastā un atrodas 14 km attālumā no Tallinas centrālās dzelzceļa stacijas. Urdas pieturas punktā apstājas lielākā daļa Keilas, Paldiski, Rīsiperes un Kloga-Rannas virzienā kursējošo elektrovilcienu (izņemot Keilas ekspresi). 
Urda ir viens no jaunākajiem dzelzceļa pieturas punktiem Igaunijā, kas līdztekus ar Padulu Eiropas reģionālā attīstības fonda projekta ietvaros izbūvēts 2008. gadā. 
Urdas pieturas punktā izbūvēta viena pasažieru platforma ar augstuma atzīmi 550 mm.  Platformas garums - 30 m. Pasažieru iekāpšana un izkāpšana pieturas punktā tiek veikta no vilciena sastāva pirmā vagona.

## Atsauces
Nasdaq

[thumbnail|200px|NASDAQ biržas galvenā mītne atrodas [Taimskvērs|Taimskvērā, Ņujorkā]]
thumb|right|140px|Logotips līdz 2014. gadam
***NASDAQ*** ir Amerikas Savienotajās Valstīs reģistrēta fondu birža, kas visā pasaulē elektroniski tirgo vērtspapīrus. Ietilpst biržu grupā *[[NASDAQ OMX Group]]*.

*NASDAQ* ir akronīms no *National Association of Securities Dealers Automated Quotations* (Nacionālā vērtspapīru tirgotāju automatizēto kotāciju asociācija). To ir attīstījusi Nacionālā vērtspapīru tirgotāju asociācija (*NASD*), bet uzrauga Vērtspapīru un fondu tirgus komisija (*SEC*).

Vērtspapīru tirgošana *NASDAQ* biržā sākās 1971. gadā. 1992. gadā tā pievienojās Londonas Starptautiskajai biržai, izveidojot pirmo starpkontinentālo vērtspapīru tirgus apvienību. *NASDAQ* 1998. gadā apvienojās ar Amerikas biržu (*Amex*; vēlāk — *NYSE Amex Equities*), un tika izveidota *[[NASDAQ-Amex Market Group]]*.

2007. gadā *NASDAQ* apvienojās ar Zviedrijā reģistrēto *[[OMX]]*, izveidojot *[[NASDAQ OMX Group]]*. Abu uzņēmumu saplūšana tika pabeigta 2008. gada 27. februārī.

## Atsauces

## Skatīt arī
* NASDAQ OMX Riga

## Ārējās saites
* NASDAQ
Gēza Maroci

**Gēza Maroci** (; dzimis  Segedā, Austroungārijā, miris  Budapeštā, Ungārijā) bija Ungārijas starptautiskais lielmeistars šahā (1950), kā arī praktizējošs inženieris.

## Šaha meistars
Maroci pirmais panākums bija uzvara 1895. gada Hastingsas šaha blakusturnīrā. Nākamajos gados viņš guva vairākas pirmās balvas dažādos turnīros. No 1902. gada līdz 1908. gadam Maroci piedalījās 13 turnīros un piecos no tiem kļuva par uzvarētāju, bet vēl piecos palika otrais. 1906. gadā Maroci bija gatavs mačam ar toreizējo pasaules čempionu Emanuelu Laskeru, bet tolaik Kubā, kur bija paredzēts spēlēt, sākās politiska nestabilitāte, kuras dēļ mačs tika atcelts.

## Aiziešana un atgriešanās
Pēc 1908. gada Maroci pameta šaha karjeru, lai veltītu vairāk laika savai profesionālajai izaugsmei. Būdams pēc izglītības inženieris un tehnologs, strādājis arī par klerku, vēlāk kļuvis par galveno auditoru Ungārijas izglītības ministrijā. Mainoties valsts varai pēc Pirmā pasaules kara beigām Maroci palika bez darba un nolēma atgriezties šahā. Šajā laikā Maroci atklāja atklātnes variantu sicīliešu aizsardzībā, kas joprojām ir nosaukts viņa vārdā. Tomēr atgriešanās nebija tik veiksmīga kā gribētos, jo Maroci tikai 1923. gadā izdevās dalīt uzvaru Karlsbādes šaha turnīrā (kopā ar Aleksandru Aļehinu un Jefimu Bogoļubovu). Tāpat liels ir Maroci ieguldījums Ungārijas komandas uzvarā pirmajā šaha olimpiādē Londonā 1927. gadā un izcīnītajā otrajā vietā šaha olimpiādē Hamburgā 1930. gadā.

Maroci bija pazīstams kā pozicionāla stila spēlētājs, kas nevairījās no aizsardzības un bieži spēlēja neizšķirti. Kādā no divdesmito gadu turnīriem viņam izdevās visas savas partijas noslēgt ar miera līgumu, kas deva iemeslu runām par "šaha neizšķirtu nāvi".

1950. gadā Starptautiskā šaha federācija FIDE par lielajiem nopelniem šahista karjeras laikā viņam piešķīra starptautiskā lielmeistara nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Silmuiža

**Silmuiža** ir apdzīvota vieta Talsu novada Īves pagastā. Izvietojusies pagasta dienviddaļā Greimicas krastos pie autoceļa V1368  no pagasta centra Tiņģeres,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

Silmuiža vēstures avotos pirmoreiz minēta 1582. gadā bīskapijas nodevu sarakstā. Apdzīvotā vieta veidojusies pie bijušās Siles *(Sillen)* pusmuižas. Muižas apbūve nav saglabājusies; no bijušajām dzirnavām saglabājies dīķis un slūžas.

## Atsauces
Gabriels Forē

**Gabriels Forē** (, izrunā: ; dzimis , miris ) bija franču romantisma mūzikas komponists, pianists, ērģelnieks un skolotājs. Viņš bija viens no sava laika izcilākajiem franču komponistiem un ir ietekmējis daudzus slavenus 20. gadsimta komponistus. Lai gan viņa vispazīstamākie darbi ir sacerēti agrīnajā periodā, Forē iespaidīgākie (gan harmoniski, gan melodiski sarežģītākie) darbi ir sacerēti vēlākajos gados.

Forē savas dzīves laikā darbojās kā baznīcas ērģelnieks un klavierskolotājs. 1871. gadā bija viens no Nacionālās mūzikas biedrības dibinātājiem. 1909. gadā Forē kļuva par Francijas institūta locekli.

## Ievērojamākie skaņdarbi
* Balāde klavierēm un orķestrim (Op. 19, 1881)
* "Elēģija čellam un klavierēm" (Op. 24, 1883)
* "Rekviēms" (Op. 48, 1888)
* *[[La bonne chanson]]* (dziesmu cikls, Op. 61, 1892—1894)
* *[[Pelléas et Mélisande]]* (Op. 80, 1898)
* "Prometejs" (opera, 1900)
* "Pēnelope" (opera, 1913)
* Fantāzija klavierēm un orķestrim (Op. 111, 1919)
* *[[Masques et bergamasques]]* (Op. 112, 1919)

## Ārējās saites

* profils ''AllMusic'' 
* notis ''IMSLP''
Forē

**Forē** var būt:

* Gabriels Forē (*Gabriel Fauré*; 1845—1924) — franču komponists, pianists, ērģelnieks un skolotājs;
* Moriss Forē (*Maurice Faure*; 1859—1945) — franču sporta šāvējs.
Aleksandrs Skrjabins

**Aleksandrs Skrjabins** (; dzimis , miris ) bija krievu simbolisma mūzikas komponists un pianists. Skrjabins beidza Maskavas konservatoriju un vēlāk kādu laiku tajā strādāja arī par pasniedzēju.

Skrjabina agrīnajiem darbiem ir raksturīga liriska un idiosinkrātiska tonālā valoda, ko ietekmējusi Friderika Šopēna mūzika. Vēlāk Skrjabins, neatkarīgi no Arnolda Šēnberga, attīstīja ļoti atonālu un disonējoši muzikālo sistēmu (saskaņotu ar misticismu). Skrjabins ietekmējās no sinestēzijas — viņš krāsas saistīja ar savas atonālās skalas harmoniskajiem toņiem — un viņa krāsu sasaistītais kvintu aplis bija ietekmēts no teozofijas. Daži Skrjabinu uzskata par galveno krievu simbolisma komponistu.

## Ievērojamākie skaņdarbi
* Klavierkoncerts (Op. 20, 1896)
* 2. sonāte (Op. 19, 1897)
* 1. simfonija (Op. 26, 1900)
* 2. simfonija (Op. 29, 1902)
* 3. simfonija (*Dievišķā poēma*, Op. 43, 1904)
* "Ekstāzes poēma" (Op. 54, 1907)
* "Prometejs" (simfoniskā poēma, Op. 60, 1910)
* 9. sonāte (Op. 68, 1913)
* *[[Vers la flamme]]* (poēma, Op. 72, 1914)

## Ārējās saites
Andris Staģis

**Andris Staģis** (dzimis ) ir latviešu inženieris, vieglatlēts, sporta statistiķis.

1969. gadā absolvējis Rīgas Politehnisko institūtu. Laikā no 1959. līdz 2004. gadam bijis "Preses nama" vēdināšanas un gaisa kondicionēšanas iekārtu speciālists.

Nodarbojies ar vieglatlētiku, laikā no 1960. līdz 1972. gadam bijis Latvijas izlases dalībnieks. Vairākas reizes ierindojies Latvijas čempionātu medaļniekos.

Kopš 1953. gada nodarbojas ar vieglatlētikas statistiku un vēsturi. 1971. gadā A. Staģis tika uzņemts Starptautiskajā vieglatlētikas statistiķu asociācijā (ATFS). Sarakstījis vairākas grāmatas par vieglatlētiku, kā arī sportu Latvijā.

## Personiskie rekordi

|}

## Bibliogrāfija

* "Latvija — šķēpmetēju zeme" (1992; kopā ar Ritu Vilciņu)
* "Latvijas vieglatlēti olimpiskajos 100 gados" (1998)
* "Latvijas vieglatlētika 100 gados" (2000)
* "Latvijas kārtslēcēju atbalstam" (2007)
* "Latvijas sports" (2008)
* "Šķēpa karalis Jānis" (2009)
* "Kārtslēkšana pasaulē un Latvijā" (2011)
* Ikgadējās Latvijas vieglatlētikas gadagrāmatas

## Atsauces
;Kopējās

* 
*
Ostapenko

**Ostapenko** (, no personvārda Ostaps (*Оста́п*)) ir ukraiņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Aleksejs Ostapenko (*Алексей Александрович Остапенко*; 1986) — Krievijas volejbolists;
* Aļona Ostapenko (Jeļena Ostapenko; 1997) — Latvijas tenisiste;
* Oļegs Ostapenko (*Олег Николаевич Остапенко*; 1957) — Krievijas inženieris, ģenerālpulkvedis un kosmiskās jomas amatpersona.
Saue (stacija)

**Saue** () ir dzelzceļa pieturas punkts Igaunijā, Harju apriņķa Saues pilsētā, dzelzceļa iecirknī Tallina—Keila un tas atrodas 7,8 km attālumā no Keilas un 19 km attālumā no Tallinas centrālās dzelzceļa stacijas. Sauē apstājas visi Keilas, Paldiski, Rīsiperes, Kloga-Rannas un Tallinas virzienā kursējošie elektrovilcieni. Saues pieturas punktā ir viena starpceļu pasažieru platforma. Tās garums - 150 metri.    

## Vēsture
1870. gadā atklātajā dzelzceļā Baltijas osta—Rēvele—Tosno pasažieru vilcieni no Rēveles (Tallina) līdz Kēgelei (Keila) kursēja bez pieturām, taču jau 1872. gadā tika ierīkoti divi jauni pieturas punkti - Pieturas punkts 7. versts un Frīdrihshofa (, ). Frīdrihshofa (tagad Saue) savu vārdu ieguva no Frīdriha muižas, kuru 1786. gadā savā vārdā bija nodēvējis tās īpašnieks Frīdrihs Hermanis fon Ferzens (). Esošo nosaukumu pieturas punkts ieguva 1926. gadā. 
1958. gada pavasarī uzsāka dzelzceļa iecirkņa Pēskila-Keila elektrifikācijas darbus un tā paša gada 19. jūlijā līnijā sāka kursēt elektrovilcieni. 

## Atsauces
Valingu (stacija)

**Valingu** () ir pieturas punkts Tallinas - Keilas dzelzceļa līnijā Harju apriņķa Saues pagasta Valingu ciemā un atrodas 23,3 km attālumā no Tallinas centrālās dzelzceļa stacijas. Valingu pieturas punkts tika atklāts dažus mēnešus pēc Pēskilas-Keilas elektrificētā iecirkņa nodošanas ekspluatācijā. Valingu apstājas lielākā daļa Keilas, Paldiski, Rīsiperes un Kloga-Rannas virzienā kursējošo elektrovilcienu (izņemot Keilas ekspresi). Valingu pieturas punktā ir divas 150 metru garas pasažieru platformas.    

## Atsauces
Sjervas līcis

**Sjervas līcis** (, ) vai **Fontēna līcis** (; Čīles avotos) ir ap  plats un līdz  garš līcis Danko krastā Antarktīdā. Ziemeļos līci norobežo Čavdara pussala, dienvidos — Sjervas rags. No Danko krasta līcī noplūst Gregorija un Bregē glečeri.

Līci atklāja un aptuveni nokartēja Beļģijas Antarktiskā ekspedīcija Adriena de Žerlaša vadībā 1898. gada janvārī un kļūdaini to atzīmēja kā Brialmona līci, kas atrodas ap 10 km uz dienvidrietumiem. Līci nofotografēja un uzmērīja FIDS ekspedīcijas 1956.—1958. gados un nosauca par godu spāņu aviokonstruktoram Huanam de la Sjervam *(Juan de la Cierva)* — pirmā veiksmīgā autožīra izgudrotājam 1923. gadā. Čīles avotos tiek saukts par godu Čīles antarktiskās ekspedīcijas vadītājam 1948.—1949. gados kapteinim Leopoldam Fontēnam Nakinam *(Leopoldo Fontaine Nakin)*.

Līča dienvidrietumu piekrastē Sjervas ragā kopš 1977. gada darbojas Čīles polārstacija Primavera.

## Atsauces
Haralds cur Hauzens

**Haralds cur Hauzens** (; dzimis , miris ) bija vācu medicīnas zinātnieks, virusologs. 2008. gadā viņš saņēma Nobela prēmiju par pētījumiem par cilvēka papilomas vīrusa (HPV) infekcijas cēlonisko saistību ar dzemdes kakla vēzi.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1936. gada 11. martā Gelzenkirhenes (tolaik *Gelsenkirchen-Buer*) pilsētā Vācijā Eduarda cur Hauzena un viņa sievas Melānijas ģimenē. Viņa māte bija latviete, dzimusi un augusi Rīgā.
1950. gadā viņa ģimene pārcēlās uz Fehtu (*Vechta*), kur viņš 1955. gadā pabeidza mācības Antonija ģimnāzijā (*Gymnasium Antonianum*).

Studēja bioloģiju un medicīnu Bonnas, Hamburgas un Diseldorfas universitātēs. 1960. gada viņš Diseldorfas universitātē aizstāvēja medicīnas doktora grādu un strādāja par zinātnisko asistentu šīs universitātes Medicīniskās mikrobioloģijas institūtā.
1965. gadā viņš pārcēlās uz ASV, kur strādāja Filadelfijas Bērnu slimnīcas Vīrusu laboratorijās, kur piedalījās pētījumos par Epšteina-Barra vīrusa kancerogēno iedarbību uz limfocītiem.
1969. gadā viņš atgriezās Vācijā un strādāja Vircburgas universitātes Virusoloģijas institūtā, pēc tam ieguva profesora vietu Erlangenes-Nirnbergas universitātes Klīniskās virusoloģijas katedrā (1972) un Freiburgas universitātes Virusoloģijas un higiēnas katedrā (1977).
  
1983. gadā viņš publicēja savu pētījumu rezultātus par cilvēka papilomas vīrusa (HPV) 16. apakštipa klātbūtni dzemdes kakla vēža paraugos. Tai pašā gadā Haraldu cur Hauzenu ievēlēja par Vācu Vēža pētniecības centra (*Deutsches Krebsforschungszentrum*) fonda valdes priekšsēdētāju Heidelbergā. 1993. gadā viņš otro reizi apprecējās ar savu darba kolēģi Eteli Mišelu de Viljē (*Ethel-Michele de Villiers*). 2003. gadā viņš atstāja Vācu Vēža pētniecības centra vadītāja posteni. 2008. gada Nobela prēmijas komiteja medicīnā un fizioloģijā nolēma H. cur Hauzenam piešķirt prēmiju par saistības atklāšanu starp HPV infekciju un dzemdes kakla vēzi. Vienlaikus šo prēmiju par cilvēka imūndeficīta vīrusa (HIV) atklāšanu saņēma Liks Montaņjē (*Luc Montagnier*) un Fransuāza Barē-Sinusi (*Françoise Barré-Sinoussi*). Līdz 2010. gadam viņš bija vēža pētniecības žurnāla *International Journal of Cancer* galvenais redaktors.
 
2012. gada 7. septembrī Haralds cur Hauzens Starptautiskā medicīnas kongresa ietvaros uzstājās ar lekciju Latvijas Universitātes Lielajā aulā.

Miris , 87 gadu vecumā.

## Galvenie darbi
* Gegen Krebs — die Geschichte einer provokativen Idee. Rowohlt 2010. 
* Infections Causing Human Cancer. Weinheim: Wiley-VCH 2006. 
* Genom und Glaube. Der unsichtbare Käfig. Berlin: Springer 2001.
* Papillomviren und Krebserreger, Geburtshilfe und Frauenheilkunde 58 (1998) S.291—296

## Atsauces

## Ārējās saites
Stīvs Karels

**Stīvens Džons "Stīvs" Karels** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, komiķis, producents, scenārists, režisors.

Laikā no 1999. līdz 2004. gadam darbojās *[[The Daily Show|The Daily Show with Jon Stewart]]* šovā, pēc tam sāka filmēties seriālā "Ofiss", kur attēloja Maiklu Skotu. Par šo lomu S. Karels saņēmis vairākas balvas, tai skaitā Zelta globusa balvu kā labākais aktieris, tāpat ticis nominēts vairākām citām balvām. S. Karels ir tēlojis tādās filmās kā "Nevainīgs 40 gadu vecumā", "Mis Saulstariņš", "Visvarenais Evans", *[[Dan in Real Life]]*, "Ķeriet Smārtu!", "Neprātīgais vakars", "Vakariņas idiotiem", "Trakā, dullā mīlestība" un "Meklēju draugu pasaules galam", kā arī ierunājis dažādus tēlus filmās "Otrpus žogam", "Hortons" un "Nejaukais es".

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
Rezultatīva piespēle (basketbols)

**Rezultatīva piespēle** ir darbība basketbolā, kas tiek ieskaitīta spēlētājam, ja tas piespēlējis bumbu partnerim, kurš pēc tam iemetis grozā no spēles. Protokolā ierakstīta tiek vienīgi pēdējā piespēle pirms groza gūšanas, tādējādi uz katru rezultatīvu metienu var būt tikai viena piespēle. Piespēle, pēc kuras pretinieku komandas spēlētājs pārkāpj noteikumus metienā un tiek rezultatīvi izpildīti soda metieni, netiek skaitīta kā rezultatīva piespēle. Parasti visvairāk piespēles gūst saspēles vadītāji, kuriem bumbas piespēlēšana ir viens no pamatuzdevumiem. Nacionālās basketbola asociācijas vēsturē visvairāk rezultatīvās piespēles ir atdevis Džons Stoktons — 15 806.
Rezultatīva piespēle

**Rezultatīva piespēle** var būt:
* Rezultatīva piespēle (basketbols);
* Rezultatīva piespēle (hokejs).
Pēteris Simms

**Pēteris Simms** (; dzimis  Kivieli, Igaunijā — ) bija viens no vadošajiem igauņu kinorežisoriem.
Viņš ir vairāk kā 15 dokumentālo un spēlfilmu režisors. Pēteris Simms divas reizes ieguvis Latvijas Nacionālo kino balvu „Lielais Kristaps” par gada labāko kino režisoru Latvijā.

 ar izcilību beidzis Krievijas Valsts Kinematogrāfijas Universitāti kino un televīzijas režisora specialitātē.

## Filmogrāfija (izlase)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Pēters Simms Studija FORMA, Atjaunināts: 
*
Labākais spēlfilmas režisors (Lielais Kristaps)

**Labākais spēlfilmas režisors** ir balva, kas tiek piešķirta Latvijas Nacionālajā filmu festivālā "Lielais Kristaps". Balva tiek pasniegta kopš 1988. gada, kad to saņēma režisore Ada Neretniece par filmu "Zīlēšana uz jēra lāpstiņas".

## Balvas saņēmēji

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
* Festivāla arhīvs
* Filmu festivāls “Lielais Kristaps” — ir.lv Dzīvie šķirkļi
Labākais scenārists (Lielais Kristaps)

**Labākais scenārists** ir balva, ko piešķir Latvijas Nacionālajā filmu festivālā "Lielais Kristaps". Balvu pasniedz kopš 1986. gada, kad to saņēma Alvis Lapiņš par scenāriju filmai "Saulessvece". 1987. gadā balvu nepiešķīra, bet 1988. gadā to saņēma Oļegs Mandžijevs par filmu "Zīlēšana uz jēra lāpstiņas".

## Balvas saņēmēji

## Atsauces

## Ārējās saites
*  
* Festivāla arhīvs 
* Filmu festivāls “Lielais Kristaps” — ir.lv Dzīvie šķirkļi
Kulna (stacija)

**Kulna** () ir pieturas punkts Keilas - Rīsiperes dzelzceļa līnijā Harju apriņķa Keilas pagastā un atrodas 30,1 km attālumā no Tallinas centrālās dzelzceļa stacijas. Kulnā apstājas visi Rīsiperes virzienā kursējošie elektrovilcieni. Kulnas pieturas punkts tika izbūvēts 1965. gadā līdz ar dzelzceļa iecirkņa Keila-Vasalemma elektrifikāciju. Pieturas punktā tika izbūvēta viena, 143 metrus gara malas platforma. 2010. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu tika izbūvēta jauna, Eiropas standarta pasažieru platforma ar augstuma atzīmi 550 mm. Platformas garums - 30 m. Pasažieru iekāpšana un izkāpšana pieturas punktā tiek veikta no vilciena sastāva pirmā vagona. 
Dzelzceļa pieturas tuvumā atrodas Ohtu, Kulnas, Leholas ciemi.

## Foto galerija

Attēls:Ohtu mõisa peahoone, 18.-20.saj (1).jpg|Ohtu muiža
Attēls:Lehola mõisa aednikumaja, 19.saj.jpg|Leholas muižas dārznieka māja
Attēls:Ohtu kalmistu.jpg|Ohtu kapsēta
Attēls:Eesti.raudteevõrk.Keila–Riisipere.svg|Keilas-Rīsiperes dzelzceļa līnijas shēma


## Atsauces
Sjervas rags

[thumb|[Primaveras polārstacija Sjervas ragā]]
**Sjervas rags** () vai **Primaveras rags** (; Argentīnas avotos) vai **Tisnē rags** (; Čīles avotos) ir zemesrags Danko krastā Antarktīdā. Atdala Sjervas līci ziemeļos no Alfaro šauruma dienvidos.

Zemesragu 1901.—1904. gadu ekspedīcijas laikā atklāja zviedrs Oto Nordenšelds un kļūdaini identificēja to kā 1898. gadā Adriena de Žerlaša atklāto Springa ragu, kā to arī atzīmēja savos materiālos. Argentīniešu avotos dēvēts par Primaveras («pavasara») ragu (kalks no angļu valodas *spring* — ‘pavasaris’; Springa rags nosaukts par godu beļģu profesoram Valteram Springam (*Valther Spring*)). Pēc zemesraga nosaukuma nodēvēta arī 1977. gadā izbūvētā Argentīnas polārstacija Primavera. Čīles avotos dēvēts par godu Čīles antarktiskās ekspedīcijas vadītājam 1952. gadā Fernando Tisnē (*Fernando Tisné*). 1980. gadā zemesrags pēc asociācijas Sjervas līci pārdēvēts par Sjervas ragu par godu spāņu aviokonstruktoram Huanam de la Sjervam *(Juan de la Cierva)*.

Sjervas rags un piekrastes salas (Hosē Ernandesa sala, Šterneka sala u.c.) noteikts kā speciāli aizsargāts apvidus Nr. 134. Zemesragā un salās ir labi attīstīta jūras veģetācija un piecu putnu sugu kolonijas (džentū pingvīni, brūnā klijkaija, zilacu kormorāns, sniega vētrasputns, dominikāņu kaija).

## Atsauces
Vazalemma (stacija)

**Vazalemma** () ir stacija Keilas—Rīziperes dzelzceļa iecirknī Harju apriņķa Rietumharju pagasta Vazalemmas ciemā un atrodas 37,5 km attālumā no Tallinas centrālās dzelzceļa stacijas. Vazalemmā apstājas visi Rīziperes un Tallinas virzienā kursējošie elektrovilcieni.

## Vēsture
1905. gadā izbūvētajā dzelzceļa līnijā Keila—Hāpsalu sākotnēji bija tikai četras stacijas — Rīzenberga, Palifere, Risti un Hāpsalu. Jaunā dzelzceļa līnija tika būvēta galvenokārt, lai nodrošinātu pasažieru satiksmi, tā kā Hāpsalu pilsēta tolaik jau bija izveidojusies par vērā ņemamu Baltijas jūras kūrortu. Lai piesaistītu jaunajam satiksmes līdzeklim vēl vairāk pasažieru 1914. gadā Keilas—Hāpsalu līnijā tika atklātas trīs jaunas pieturas — Vazalemma, Ellamā un Taebla. Kopējais līnijas garums bija 78 km. 1935. gadā tvaika lokomotīvju vietā maršrutā Tallina—Hāpsalu pirmo reizi Igaunijas vēsturē devās dīzeļvilciens "Lendav Laanlane". 20. gs. otrajā pusē maršrutu apkalpoja Rīgas Vagonu rūpnīcas dīzeļvilcieni. Sakarā ar sliežu ceļa un infrastruktūras nolietojumu pasažieru vilcienu satiksme dzelzceļa iecirknī Rīzipere—Hāpsalu 1995. gadā tika pārtraukta.

## Elektrifikācija
20. gs. 60. gados Keilas—Hāpsalu līnijā tika uzsākta dzelzceļa elektrifikācija. Pirmais elektrificētais iecirknis Keila—Vazalemma tika nodots ekspluatācijā 1965. gada 15. jūlijā, bet Vazalemma—Rīzipere — 1981. gada 4. septembrī. Visā elektrificētajā Keilas—Rīzipere dzelzceļa posmā tika izbūvētas augstās pasažieru platformas. Vazalemmas stacijā bez jau eksistējošās platformas tika izbūvēta viena 204 metrus gara starpceļu platforma piepilsētas elektrovilcienu apkalpošanai. 2011. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu tika izbūvēta jauna, Eiropas standarta pasažieru platforma. Platformas augstums — 550 mm, garums — 100 m.

## Apkārtne
Vazalemmā atrodas 1894. gadā neogotikas stilā celtā Vazalemmas muiža. Kopš 1922. gada muižā darbojas vietējā pamatskola.
Vazalemmas ciema teritorijā 1945. gadā izbūvēta Emari lidosta (), tagad Igaunijas gaisa spēku bāze.

## Foto galerija

Attēls:Vasalemma jaamahoone.jpg|Vazalemmas stacijas ēka
Attēls:Vasalemma mõisa peahoone.jpg|Vazalemmas muiža
Attēls:Eesti.raudteevõrk.Keila–Riisipere.svg|Keilas—Rīziperes dzelzceļa shēma


## Atsauces
Springa rags

**Springa rags** (, ,  vai *Punta Spring*) ir zemesrags pie Brialmona līča ieejas dienvidu gala Danko krastā Antarktīdā.

Zemesragu 1898. gada janvārī atklāja Beļģijas Antarktiskā ekspedīcija Adriena de Žerlaša vadībā un nosauca to par godu Ljēžas universitātes ķīmijas profesoram, Beļģijas Karaliskās akadēmijas loceklim un ekspedīcijas komisijas loceklim Valteram Viktoram Springam *(Walthère-Victor Spring)*. Līdz 1980. gadam par Springa ragu vai Primaveras ragu reizēm kļūdaini sauca Sjervas ragu  uz ziemeļaustrumiem.

1973. gadā zemesragā tika ierīkots Čīles patvērums Springa *(Refugio Spring)*, tagad Federiko Puga *(Federico Puga)*.

## Atsauces
Ihors Sikorskis

**Ihors Sikorskis** (, ; dzimis  Kijivā, miris  Īstonā) bija ukraiņu izcelsmes Krievijas Impērijas aviokonstruktors un lidotājs, vēlāk ASV izgudrotājs un filozofs. Uzbūvēja pasaulē pirmo četrmotoru lidmašīnu *Русский витязь* (Russkij vitjaz, 1913), pasažieru lidmašīnu *Илья Муромец* (Iļja Muromietis, 1914), transatlantisko hidroplānu un sērijveida helikopteru (ASV, 1942).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1889. gadā Kijivā medicīnas profesora Ivana Sikorska un viņa sievas Marijas, dzimušas Temrjukas-Čerkasovas, ģimenē.

Studēja Pēterburgas Kara flotes institūtā, strādāja par galveno konstruktoru Russo-Balt aviācijas nodaļā. 1913. gadā viņš uzkonstruēja četrmotoru lidmašīnu "Krievu bruņinieks" (*Русский витязь*), 1914. gadā lidmašīnu "Iļja Muromietis", ko Pirmā pasaules kara laikā izmantoja kā bumbvedēju.

Pēc Oktobra revolūcijas 1918. gada februārī Igors Sikorskis caur Arhangeļsku emigrēja uz Angliju, tad uz Franciju, bet pēc kara beigām 1919. gadā uz Amerikas Savienotajām Valstīm, kur 1923. gadā nodibināja *Sikorsky Aero Engineering Company*. 1928. gadā Sikorskis ieguva ASV pilsonību.
Uzņēmums ražoja lidmašīnu *Sikorsky S-42*, ko lidsabiedrība *[[Pan Am]]* izmantoja transatlantiskajiem lidojumiem.
Otrā pasaules kara laikā 1940. gada 13. maijā viņa uzņēmums sāka ražot helikopteru *Sikorsky VS-300*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Russkij vitjaz

***Russkij vitjaz*** () bija pasaulē pirmā četrmotoru lidmašīna, smagās aviācijas pirmsākumi. Lidmašīnu uzbūvēja Igors Sikorskis Krievijas imperatora gaisa kara flotei. Lidmašīna bija paredzēta stratēģiskai izlūkošanai.

Lidmašīnu būvēja ziemā no 1912. līdz 1913. gadam Sanktpēterburgā. Iesākumā tā tika nosaukta par "Grand", 1913. gada maijā tā tika pārsaukta par "*Большой Русско-Балтийский*" (), bet jūnija beigās par "Russkij vitjaz".

## Tehniskie parametri
Gido Kokars

**Gido Kokars** (dzimis  Gulbenē, miris  Rīgā) bija latviešu diriģents. Viņa dvīņubrālis Imants (1921—2011) arī bija diriģents. Ir vecākie brāļi Valfrīds un Artūrs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1921. gadā Gulbenē zemnieka Aleksandra Kokara un viņa sievas Marijas ģimenē, 16. augustā dzimis viņa dvīņubrālis Imants.

Bērnību pavadīja Vecgulbenes pagastaā "Avotiņos" (tagad Gulbenes novads), mācījās Blomes (tagad Ozolkalns) pamatskolā (1929–1936). 
1941. gadā viņš beidza Cēsu mūzikas vidusskolu, 1946. gadā — Latvijas Konservatorijas kordiriģēšanas klasi. Laikā no 1951. līdz 1958. gadam bija Rīgas Pedagoģiskā institūta pedagogs, diriģēja institūta jaukto kori "Daina". Vēlāk G. Kokars diriģēja Rīgas radiorūpnīcas (RRR) vīru kori "Auseklis", tautas kori "Daile", Bauskas rajona skolotāju kori "Daina", kamerkori "Ave Sol" (esot tā direktors un kora mākslinieks). Bijis Vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģents astoņos Dziesmu svētkos — laikā no 1970. līdz 1998. gadam.

Gido Kokars kopā ar savu brāli Imantu Kokaru kā aktieri piedalījušies Rīgas Kinostudijas spēlfilmā "Līvsalas zēni" (1969). Gido Kokars attēlojis arī epizodisku lomu 1975. gada filmā "Motociklu vasara". Par brāļiem Kokariem pašiem uzņemtas vairākas dokumentālās filmas, tai skaitā Jura Podnieka filma "Brāļi Kokari" (1978) un Ginta Grūbes filma "Kokaru dziesmusvētki" (2008)

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Latvijas PSR Nopelniem bagātais mākslas darbinieks (1967)
* Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks (1977)
* Triju Zvaigžņu ordenis, ceturtā šķira (1996)
* Ministru kabineta balva (2000)

## Atsauces

;Kopējās

* 

## Ārējās saites
* Imants un Gido Kokari enciklopēdijā "Latvijas ļaudis"
Genādijs Ivančenko

**Genādijs Ivančenko** (dzimis ) ir bijušais Latvijas svarcēlājs. 1970. gadā izcīnījis uzvaru Pasaules čempionātā, divas reizes uzvarējis arī Eiropas čempionātā (1970, 1971). Vairākas reizes triumfējis PSRS čempionātā un PSRS Tautu spartakiādē. Deviņas reizes uzstādījis Pasaules rekordu dažādās disciplīnās (arī summā). 1970. gadā Viļņā G. Ivančenko kļuva par pirmo svarcēlāju pasaulē, kas trīscīņā vidējā svara kategorijā sasniedz 500 kg robežu.

## Atsauces
Bad Religion

***Bad Religion*** ir pankroka grupa, kas izveidota Losandželosā 1979. gadā. Viņi ir pazīstami ar intelektuāliem dziesmu vārdiem un politiskiem vai reliģiskiem komentāriem. Apvienības sastāvs ir mainījies vairākkārtīgi.

Bad Religion ir klajā laidusi piecpadsmit studijas albumus un tiek uzskatīta par vienu no labākajām pankroka apvienībām. Grupa ir pārdevusi vairāk kā 5 miljonus albumu visā pasaulē.

## Diskogrāfija
Māris Sirmais

**Māris Sirmais** (dzimis  Rīgā, Latvijā) ir latviešu kordiriģents, Valsts Akadēmiskā kora “Latvija” mākslinieciskais vadītājs, kordiriģēšanas profesors Latvijas mūzikas akadēmijā

## Dzīvesgājums
Mācījies Emīla Dārziņa Speciālajā mūzikas skolā. 1992. gadā absolvējis Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas prof. Ludmilas Pismennajas kordiriģēšanas klasi, 1996. gadā ieguvis maģistra grādu prof. Imanta Kokara diriģēšanas klasē. 2000. gadā Māris Sirmais turpinājis studijas orķestra diriģēšanā pie Martina Zīgharta Grācas Mūzikas un mākslas augstskolā Austrijā.

Jau studiju laikā, 1990. gadā, Māris Sirmais nodibināja jauniešu kori “Kamēr...”, un bija tā mākslinieciskais vadītājs un galvenais diriģents 22 gadus. Uzvarētāju laurus viņi kopā plūkuši 60 valsts un starptautiskos konkursos. Kora 15 gadu jubilejai veltīta režisora Ivara Zviedra dokumentālā filma „*[[Kamēr...(filma)|Kamēr...]]*” (2005).

No 1992. gada līdz 1997. gadam Māris Sirmais bija sieviešu kora “Dzintars” diriģents, bet no 2022. gada vada jaukto kori "Ikšķile."
Kopš 1997. gada Māris Sirmais ir Valsts Akadēmiskā kora “Latvija” mākslinieciskais vadītājs un galvenais diriģents. Viņa vadībā koris regulāri piedalās lielformas darbu atskaņojumos Latvijā un ārvalstīs kopā ar pasaulslaveniem izciliem orķestriem, mūziķiem un diriģentiem. 2001. gadā Lokenhauzas festivālā Austrijā aizsākās Māra Sirmā sadarbība ar pasaulslaveno mūziķi Gidonu Krēmeru un orķestri “Kremerata Baltica”.

Māris Sirmais strādājis Rīgas Doma kora skolā par diriģēšanas pedagogu, viņš regulāri tiek uzaicināts piedalīties starptautiska līmeņa koru un kordiriģentu žūriju sastāvā. Kopš 2012. gada viņš ir Latvijas mūzikas akadēmijas Kora diriģēšanas katedras vadītājs. Viņš ir Vispārējo latviešu dziesmu svētku un Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu svētku virsdiriģents. Māris Sirmais ir vairākkārtējs Latvijas Lielās mūzikas balvas laureāts, Latvijas Zinātņu akadēmijas goda loceklis un Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieris.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Māris Sirmais Latvijas Kultūras Portāls, Atjaunināts
Daina Šveica

**Daina Šveica** (dzimusi  Jūrmalā) ir bijusī latviešu airētāja, ķīmiķe, sabiedriska darbiniece. Latvijas Zinātņu akadēmijas Starptautiskās daļas vadītāja (1993-2005).  

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1939. gadā kā Daina Mellenberga Rīgas Jūrmalas pilsētas arhitekta Viktora Mellenberga ģimenē. Absolvējusi Rīgas Politehnisko institūtu (1965). Ķīmijas zinātņu doktore. Sporta karjeras laikā četras reizes izcīnījusi Eiropas čempiones titulu pārairu divniekā kopā ar Maiju Kaufmani (1963., 1964., 1965. un kopā ar T.Gomolko 1967. gadā), kā arī vairākas reizes kļuvusi par PSRS čempioni (1963., 1965., 1967.). Treneris Juris Aldiņš. PSRS Nopelniem bagātā sporta meistare (1965).  

No 1970. līdz 1990. gadam viņa bija Latvijas Zinātņu akadēmijas Neorganiskās ķīmijas institūta zinātniskā līdzstrādniece.
Pēc viņas iniciatīvas 1989. gada 21. maijā nodibināja Latvijas Olimpisko akadēmiju (LOA) un viņu ievēlēja par LOA prezidenti. Ierosināja nodibināt Latvijas olimpiešu klubu - 1990. gada 15. janvārī kluba pirmā priekšsēdētāja pienākumus uzticēja Jāņa Lūša trenerim Valentīnam Mazzālītim. D. Šveica aktīvi iestājās par Latvijas Olimpiskās komitejas (LOK) atjaunošanu. LOK Ģenerālās asamblejas pirmajā sesijā 1988. gada 1. decembrī D. Šveicu ievēlēja par LOK viceprezidenti. Bija starptautiskās airēšanas savienības  (*FISA - International Federation of Rowing Associations*) aktīva dalībniece. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1992. gadā D. Šveicu iecēla par Latvijas Fiziskās kultūras un sporta komitejas (vēlāk Latvijas Sporta departaments) direktori.

## Atsauces
;Kopējās

* 

;Konkrētās

## Ārējās saites
Mesa (ASV)

**Mesa** () ir pilsēta Arizonā, ASV. Pilsētas iedzīvotāju skaits 2010. gadā sasniedza 439 tūkstošus cilvēku, no kuriem lielākā daļa iedzīvotāju bija baltādainie. Šī ir Arizonas štata trešā lielākā pilsēta pēc iedzīvotāju skaita pēc Fīniksas un Tūsonas. Pilsētā atrodas viena no Arizonas štata universitātes studentu kopmītnēm. Lielākie darba devēji pilsētā ir Mesas publiskās skolas, *Banner Health* un *[[Boeing]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Veimārietis

**Veimārietis** ir sena vācu medību suņu šķirne, kas selekcionēta Veimāras lielhercoga Kārļa Augusta aizgādībā 19. gadsimtā. Pēc Starptautiskās kinoloģiskās federācijas klasifikācijas (SKF) tā pieder pie 7. grupas, 1.1 sekcijas, ar darba spēju pārbaudi. Sākotnēji sudrabainie suņi bija palīgi lielo dzīvnieku medībās, bet ar laiku vairāk pievērsās putniem. Tomēr joprojām veimārietis ir universāls medību suns, kas spējīgs uzrādīt putnu, iet pa asinspēdām, pienest nošauto medījumu, dzīt āpsi vai pat mežacūku.

## Izskats
[thumb|left|[Veimāras lielhercogs Kārlis Augusts ar suni]]
Veimārietis ir slaids, vidēji liels, atlētisks suns ar īsu, mīkstu un smalku apmatojumu ar īpašu sudrabotu, "metālisku" mirdzumu. Ir valstis, kur pieļaujams apmatojums visās pelēkās krāsas nokrāsās. Galvai un ausīm jābūt mazliet gaišākām kā pārējam ķermenim. Galva ir gara un aristokrātiska, purns – spēcīgs. Acis raugās ar inteliģentu skatienu - acu krāsa kucēniem gaiši zila, kas 3 mēnešu vecumā pamazām nomainās uz dzintarkrāsas acīm - no gaiša dzintara līdz tumšam. Pelēkas krāsas acis pieļauj tikai Amerikā. Degungals ir pelēks. Vidēji lielās ausis brīvi nokarājas gar galvu. Priekškājām jābūt taisnām, "liekie pirkstiņi" jāatdala. Valstīs, kur atļauts griezt asti, tad 1/4 daļu nogriež, kad suns ir aptuveni 2 dienas vecs. Pakaļkājas ir garas un muskuļotas. Veimārietim starp kāju pirkstiem ir neliela plēve, kas padara suni par lielisku peldētāju.

## Raksturs
Veimārietis ir dzīvespriecīgs, mīlošs un ļoti trokšņains suns. Tas ir ļoti inteliģents, taču tai pat laikā suņiem vienmēr ir savs viedoklis par visu un piemīt neliela spītība, tādēļ sunim nepieciešams pieredzējis, stingrs treneris. Veimārietis ļoti ātri visu apgūst, taču kļūst neiecietīgs, ja uzdevums jāatkārto vairākas reizes pēc kārtas. Pret svešiniekiem izturas ļoti rezervēti un mēdz būt agresīvs pret citiem suņiem, tādēļ socializējiet savu suni jau kopš agra kucēnu vecuma. Ļoti izteikti aizsargās savu teritoriju un ģimenes locekļus. Drosmīgs un lojāls suns ar spēcīgu medību instinktu. Veimārietis nekādā gadījumā nebūs ganu suns. Sunim jādzīvo iekštelpās un kopā ar savu ģimeni, tas vēlas būt kompanjons un draugs. Ja suns tiks atstāts ilgstoši viens pats vai tiks nolemts dzīvei voljērā, drīz vien veimārietis sāks uzvesties nemierīgi un destruktīvi. Suņi ļoti labi saprotas ar bērniem, taču to nav ieteicams iegādāties ģimenei ar pavisam maziem bērniņiem, jo suns ir ļoti enerģisks un var nejauši tos apgāzt. Tas ir izturīgs suns, ar labi izteiktu ožu un mednieka instinktu, tādēļ ir piemērots gandrīz visiem medību veidiem.

## Vēsture
Pastāv vairākas teorijas par tās izcelsmi. Daži audzētāji uzskata, ka veimārietis ir senas vācu putnu suņa šķirnes albīnisma forma, citi uzskata, ka šķirne cēlusies no vācu medību suņa - Braka. Vēl viena versija ir, ka lielhercogs Kārlis Augusts sakrustojis vācu pointeru ar dzeltenas krāsas pointeru un rezultātā radies suns, kas līdzinās veimārietim.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mans lepnums un mājas mīlulis - medību (putnu) suns, veimārietis blackelizabeth.lv, Atjaunināts 
* Weimaraner animal.discovery.com Atjaunināts
Raiens Renoldss

**Raiens Rodnijs Renoldss** (; dzimis ) ir kanādiešu kino un televīzijas aktieris.

Viņš ir pazīstams ar lomām seriālā *[[Two Guys and a Girl]]* (1998—2001) un filmās "X-cilvēki: sākums. Vilknadzis" (2009) un "Zaļais lukturis" (2011). Tāpat ir filmējies tādās filmās kā "Vens Vailders: kompānijas dvēsele" (2002), "Tikai draugi" (2005), "Noteikti, varbūt" (2008), "Bildinājums" (2009), *[[Buried]]* (2010), "Samainīti vietām" (2011), "Slepenā mītne" (2012), "Pastaiga pa Misisipi" (2015), "Adele zeltā" (2015), "Dedpūls" (2016) un "Dedpūls 2" (2018). 2022. gadā straumēšanas servisā *[[Netflix]]* iznāca servisa oriģinālfilma *[[The Adam Project]]*, kurā Renoldss atveido galveno lomu.

Karjeras laikā Renoldss ticis nominēts dažādām balvām, no kurām vairākas arī ir ieguvis. 2016. gadā viņam piešķirta zvaigzne Holivudas Slavas alejā.

## Uzņēmējdarbības projekti
2020. gada 23. septembrī Wrexham Supporters Trust paziņoja, ka biznesa partnerība, ko veido Reinoldss un amerikāņu aktieris Robs Makelinijs, risina sarunas par Velsas futbola kluba Wrexham FC iegādi.
16. novembrī tika apstiprināts, ka Reinoldss un Makelinijs pārņēma klubu pēc Wrexham Supporters Trust atbalsta saņemšanas. 2021. gada februārī Financial Conduct Authority apstiprināja Wrexham FC pārņemšanu.

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
Sets Rogens

**Sets Rogens** (; dzimis ) ir kanādiešu—amerikāņu komiķis, aktieris, producents, režisors un scenārists.

Karjeru sācis kā stāvkomiķis, 1998. gadā uzvarējis Vankūveras amatieru konkursā. Pēc filmēšanās dažādos seriālos, tai skaitā *[[Freaks and Geeks]]* (1999), viņš uzsāka darboties kinojomā. Pirmā nelielā loma bija 2001. gada filmā "Donijs Darko". Rogens atveido otrā plāna lomu un titros atzīmēts arī ka līdzproducents Džada Apatova kinorežisora debijas filmā "Nevainīgs 40 gadu vecumā" (2005). Tāpat viņš piedalījies arī citās Apatova režisētajās komēdijās: "Pēkšņi stāvoklī" (2007) un "Ērmotie ļaudis" (2009). Rogens atveidoja Stīva Vozņaka lomu 2015. gada filmā "Stīvs Džobss". 2016. gadā kopā ar paziņām scenāristiem Evanu Goldbergu un Semu Ketlinu viņš kanālā AMC attīstīja seriāla *[[Preacher]]* ideju, kā arī kopā ar Goldbergu ir vairāku seriāla sēriju scenārija autori, līdzproducenti un režisori.

Rogens kopā ar Goldbergu ir scenāristi filmām "Supergriboši" (2007), "Ananasu ekspresis" (2008), "Zaļais sirsenis" (2011), "Gals klāt!" (2013), kā arī režisējis filmas "Gals klāt!" un "Intervija ar diktatoru" (2014); visās šajās filmās Rogens ir arī filmējies. Vēl Sets Rogens ir piedalījies kā balss aktieris filmās "Hortons" (2008), "Kung Fu Panda" filmu ciklā, "Spaidervika hronikas" (2008), "Monstri pret atnācējiem" (2009), "Pols" (2011), "Cīsiņu klubs" (2016), "Karalis Lauva" (2019) un "Super Mario Brāļi: Filma" (2023).

## Filmogrāfija

### Kā aktieris

### Kā režisors/scenārists/producents

## Ārējās saites
Sofija Vergara

**Sofija Margarita Vergara Vergara** (; dzimusi ) ir kolumbiešu aktrise, komiķe, TV raidījumu vadītāja un modele.

Kļuvusi pazīstama 1990. gadu beigās, kad ASV spāņu TV kanālā *Univision* vadījusi divus raidījumus. Angļvalodīgajai auditorijai kļuvusi pazīstama ar lomu 2003. gada filmā "Papuča medības" (*Chasing Papi*). Pašlaik ir pazīstama ar Glorijas Delgado-Pričetas lomu ABC seriālā "Amerikāņu ģimenīte". Par lomu tajā S. Vergara ir tikusi nominēta kā labākā otrā plāna aktrise vairākām *[[Primetime Emmy balva|Primetime Emmy]]*, Zelta globusa, Ekrāna aktieru ģildes balvām. Ekrāna aktieru ģildes balvu ir saņēmusi kā daļa no aktieru sastāva. Vēl ir filmējusies tādās filmās kā "Smurfi" (2011), "Jaungada nakts" (*New Year's Eve,* 2011), "Jautrās pleznas 2" (2011) un *[[The Three Stooges]]* (2012).

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Lana Jēkabsone

**Lana Jēkabsone** (dzimusi  Rīgā) ir bijusī latviešu vieglatlēte, startējusi 400 m barjerskrējienā un sprinta distancēs, pēc sportistes karjeras beigām — žurnāliste.

Piedalījusies  Atlantā, kur izcīnījusi 18. vietu, priekšskrējienu veicot 56,18 s.

1993. gada Eiropas čempionātā junioriem L. Jēkabsone izcīnīja bronzas medaļu (pirmā Latvijas sportistu medaļa Eiropas čempionātā junioriem pēc neatkarības atjaunošanas). Piedalījusies vairākos Eiropas čempionātos, 1998. gadā ar 52,76 s ātru skrējienu ierindojusies 11. vietā 400 m distancē, 1994. gadā izcīnījusi 20. vietu 400 m/b distancē. Vairāk nekā 15 reižu L. Jēkabsone ir izcīnījusi vairākas uzvaras Latvijas čempionātā dažādās distancēs gan stadionā, gan telpās, kā arī vairākas uzvaras izcīnījusi Latvijas PSR čempionātā. Kopš 1996. gada viņai pieder Latvijas rekords 400 m/b distancē — 55,46 s. Tāpat viņa ir otra labākā rezultāta īpašniece 200 m distancē (23,42 s) un trešā — 400 m distancē (52,24 s).

Studējusi Dienviddakotas Universitātē ASV un LSPA.

## Atsauces
;Kopējās

* 
* 
* 
* 

## Ārējās saites
Aleksandrs Ipsilants

**Aleksandrs Ipsilants** (, , ; dzimis , miris ) bija Grieķijas nacionālais varonis un Krievijas Impērijas ģenerālis Napoleona karu laikā. Vadīja slepeno biedrību *[[Filiki Eteria]]*, kuras sacelšanās iesāka Grieķijas Neatkarības karu (1821–1832).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1792. gadā Stambulā vietējo grieķu - fanariotu ģimenē. Viņa vectēvs Aleksandrs Ipsilants (1725–1805) bija Valahijas (1775—1782 un 1796—1797) un Moldāvijas (1786—1788) gospodars, bet tēvs Konstantīns Ipasilants (1760–1816) - bez Valahijas (1802–1806) un Moldāvijas (1799–1802) gospodara amatiem no 1796. līdz 1799. gadam ieņēma arī Portas dragomana amatu.

1805. gadā, pirms Krievu-turku kara sākuma, tēvs kopā ar Aleksandru emigrēja uz Krieviju. Aleksandrs Ipsilants saņēma labu izglītību, brīvi runāja četrās valodās. 1808. gadā iestājās militārajā dienestā. Cīnījās Krievijas Impērijas karaspēkā 1812. gada karā un turpmākajās cīņas. Drēzdenes kaujā 1813. gada 26. – 27. augustā zaudēja roku. Piedalījās Vīnes kongresa darbā. Kādu laiku bija ķeizara Aleksandra I adjutants.

Kad 1820. gadā toreizējais Krievijas Impērijas ārlietu ministrs, grieķis Joans Kapodistrija atteicās stāties slepenās biedrības *Filiki Eteria* vadībā, par šīs organizācijas vadītāju kļuva Aleksandrs Ipsilants. *Filiki Eteria* mērķis bija neatkarīgas Grieķijas valsts izveide, organizējot sacelšanos Osmaņu impērijā. 1821. gadā Ipsilants kopā citiem Krievijas Impērijas grieķu virsniekiem pāri Prutas upei šķērsoja Krievijas - Osmaņu impērijas robežu pie Skuleni un iegāja Jašos, bet vēlāk - Bukarestē. Tajā pašā gadā sākās rumāņu sacelšanās Tudora Vladimiresku vadībā. Tomēr starp grieķu un rumāņu nemierniekiem bija savstarpējas neuzticēšanās un naidīguma atmosfēra, un osmaņi sakāva abas sacelšanās. 1821. gada 19. jūnijā Dregešani kaujā Ipsilanta nemiernieki tika sakauti.

Aleksandrs Ipsilants bēga uz Austrijas Impēriju, kur viņu ieslodzīja Mukačevas cietoksnī, no 1823. līdz 1827. gadam Terezīnā. Miris 1828. gadā Vīnē lielā trūkumā. 1964. gadā Ipsilanta pīšļus pārveda uz Grieķiju.

## Ārējās saites

* Par Ipsilantu
Kaulu smadzenes

thumbnail|235px|Vienkāršota šūnu ilustrācija kaulu smadzenēs (angļu valodā)
**Kaulu smadzenes** () ir elastīgi audi, kas atrodas kaulu iekšpusē. Cilvēkiem sarkanās asins šūnas eritrocīti veidojas tieši šajos audos. Šo procesu sauc par hemopoēzi. Vidēji kaulu smadzenes veido 4% no pieauguša cilvēka masas; pieņemot, ka cilvēka masa ir 65 kg, kaulu smadzeņu kopējā masa ir 2,6 kg. Kaulu smadzenes ik dienu saražo aptuveni 500 miljardus eritrocītu. Līdz ar to tām ir liela nozīme asinsrites orgānu sistēmā. Kaulu smadzenes ir arī daļa no limfātiskās sistēmas — tās ražo limfocītus, kam ir nozīme imūnsistēmas nostiprināšanā. Izšķir sarkanās un dzeltenās kaulu smadzenes.
Rolands Upatnieks

**Rolands Albins Upatnieks** (dzimis , miris ) bija latviešu kamaniņu braucējs un bobsleja treneris. Šī sporta pamatlicējs Padomju Savienībā un Latvijā.

Izglītību ieguvis Rīgas Politehniskā institūta Mehānikas un mašīnbūves fakultātē, ko absolvējis 1965. gadā. Nodarbojies ar boksu. Viņa meita Ināra Ādmine bijusi kamaniņu braucēja (R. Upatnieks kādu laiku bijis arī viņas treneris).

Piedalījies  Insbrukā, kur kopā ar Valdi Ķuzi divniekos izcīnīja 9. vietu. 1974. gadā izcīnīja otro vietu PSRS Tautu spartakiādē, nākamajā gadā kļuva par PSRS vicečempionu. Vairākas uzvaras izcīnījis Latvijas PSR čempionātā gan kamaniņu braukšanā, gan ūdens motorsportā. Ūdens motorsportā bijis arī pasaules rekordists.

Pēc sportista karjeras beigām kļuvis par treneri. Laikā no 1977. līdz 1980. gadam bija Latvijas PSR kamaniņu sporta izlases treneris, pēc tam (līdz 1986. gadam) bija PSRS bobsleja izlases galvenais treneris. Viņš tiek uzskatīts par bobsleja "tēvu" Latvijā.

## Atsauces
;Kopējās

* 
* 

;Konkrētās

## Ārējās saites
11. Saeimas frakcijas

**[[11. Saeima|11. Saeimā]]** iekļuva 5 vēlēšanu saraksti un darbu sāka 5 **frakcijas**.

## Frakcijas

## Frakciju deputāti

### Politisko partiju apvienības "Saskaņas Centrs" frakcija

### Reformu partijas frakcija
Vienu dienu pirms Saeimas darba sākuma no partijas izstājās 6 ievēlētie deputāti, tāpēc frakcija darbu uzsāka ar 16 mandātiem nevis 22, kā noteikts CVK lēmumā.

### Vienotības frakcija

### Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"–"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" frakcija

### Zaļo un Zemnieku savienības frakcija
	

### Pie frakcijām nepiederošie deputāti

## Atsauces
	

## Ārējās saites
* Frakcijas Latvijas Republikas Saeima, Atjaunināts
Sanpedro de la Pasa

**Sanpedro de la Pasa** () ir pilsēta Čīlē, Biobio reģionā. Pilsēta ir daļa no Konsepsjonas aglomerācijas. Pilsēta atrodas uz dienvidiem un rietumiem no Biobio upes. Tiek lēsts, ka 2012. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 192 tūkstoši iedzīvotāju, savukārt pēc 2002. gadā veiktās tautas skaitīšanas datiem iedzīvotāju skaits bija aptuveni 80 tūkstoši. Vairums no iedzīvotājiem pa dienu dodas strādāt uz Konsepsjonu.

## Atsauces

## Ārējās saites