open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pliķēklis

thumb|400px|right|Koka pliķēklis
**Pliķēklis** ir īpaši izgatavots rīks, ar kuru per skolās. Parasti pliķēkļus izgatavo no koka, ļoti reti — ādas vai plastmasas. Pamatā pliķēkļus izmanto ASV pamatskolās un vidusskolās miesassoda izpildei — pliķēšanai. Pliķēkļi ir speciāli izgatavoti, lai nenodarītu skolēniem miesas bojājumus, kā tas iespējams ar žagaru vai kādu citu rīku. Miesas bojājumus nenodarītu arī pliķēšana ar roku, bet ASV tiek uzskatīts, ka pieskaršanās ar roku var būt seksuāla, tāpēc nav pieļaujama.

Pērienu nereti izpilda pa pilnībā apsegtu dibenu, apakšveļu vai atkailinātu dibenu atkarībā no štata, skolu apgabala, grāfistes un izglītības iestādes normatīvajiem aktiem.

Piemēram, ASV Alabamas štatā pliķēšanu lieto vienīgi, kad citas alternatīvas nav devušas rezultātu, un, ja tam piekrīt vecāki. To izpilda speciāls sertificēts tā paša dzimuma skolas darbinieks vismaz viena liecinieka klātbūtnē. Sodu izpilda pa atkailinātu sēžamvietas apakšējo daļu. Atteikšanās saņemt sodu var novest pie atstādināšanas. Pliķēšanas izpildes dienā direktoram jānodod rakstveida ziņojums, kur uzrādīts sodāmā vārds, disciplinārpārkāpuma raksturs, izpildītāja vārds, liecinieks un vispārējs gadījuma apraksts.

Atsevišķās valstīs akadēmiskajās mūža organizācijās — studenšu korporācijās pilntiesīgu biedru uzņemšana iesvētībās notiek ar pliķēkļa pērienu. Pērienu izpilda ar īpašu korporācijas pliķēkli (*sorority paddle/franternity paddle*) īpašā ceremonijā parasti izģērbjoties pa kailuvai apakšveļas apsegtu sēžamvietu kā pliķēšanu (*paddling*, saukta arī *swinging the wood*). Korporāciju pliķēšanu saņem brīvprātīgi, tas ir izplatīts visā ASV studentu un studenšu korporācijās (*sororities*), citās slepenās organizācijās. Iesvētāmās pilnīga atkailināšanās, pat publisks kailums bieži ir gaidīta šādas studentu pliķēšanas daļa. Lai arī psiholoģijas zinātnieks Zigmunds Freids uzskatīja (1919), ka pliķēšanas mērķis ir apspiest sievišķo identitāti un iniciēt heteroseksuālo vīriešu sabiedrībā, jo veido svarīgas psiholoģiskas un sociālas grupas identitātes funkcijas, tomēr arvien vairāk pliķēšanu īsteno arī meiteņu korporācijas. Iesvētāmā nedrīkst kliegt, kustēties vai atstāt pliķēšanas pozu pēriena laikā — jāizrāda rakstura stingrība un slepenība.

## Atsauces
Lašu pilskalns

**Lašu pilskalns** atrodas Augšdaugavas novada Eglaines pagastā zem bijušās Veclašu muižas pilsdrupām pie autoceļa P70. Kultūrslānī atrasta apmestā, gludā un ripas keramika. Pilskalns izmantots no 1. gadu tūkstoša pirms mūsu ēras līdz 10.—12. gadsimtam. Kokiem apaugušā, savrupā kalna augstums ir 15—20 m, plakuma izmēri 80 x 100 m.

## Vēsture
Pirmais pilskalnu 1882. gadā reģistrēja Augusts Bīlenšteins. Vilis Biļķins Lašu pagastā identificēja Kalves pili.

Lašu pilskalna sākotnējais veidols ir ievērojami pārveidots ar pils izbūvi. Vēl A. Bīlenšteina apmeklējuma laikā kalnā bija muižas koka pils, kura vēlāk tika nojaukta un tās vietā uzbūvēta mūra pils. Pēdējā tika sagrauta Pirmā pasaules kara laikā. Ceļot mūra pili, pilskalna malas tika apmūrētas ar laukakmeņu sienu, bet ziemeļu pusē tika izveidots lokveida uzbraucamais ceļš.

## Pilskalna apraksts
Par pilskalnu šajā vietā liecina tā ziemeļu pakājē konstatētais apmetnes kultūrslānis. Pilskalnā uzietas bezripas apmestās, gludās un ripas keramikas lauskas, kas varētu liecināt, ka pilskalns izmantots no 1. gadu tūkstoša pirms mūsu ēras līdz vēlajam dzelzs laikmetam (10.—12. gadsimts).

## Foto galerija

Attēls:Lasu muiza.jpg|alt=|Lašu pilskalns ar Veclašu muižas kungu mājas drupām
Attēls:Lasu pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Lašu pilskalna 3D modelis
Attēls:Lasu pilskalns3.jpg|alt=|Lašu pilskalna 3D modelis
Attēls:Lašu pilskalns (1).jpg|alt=
Attēls:Lašu pilskalns (2).jpg|alt=


## Atsauces

## Ārējās saites
* www.latvijas-pilskalni.lv
Dienvidpols

**Dienvidpols** ir vistālāk dienvidos esošais Zemes punkts. Dienvidpols tiek saukts arī par ģeogrāfisko dienvidpolu, lai atšķirtu to no dienvidu magnētiskā pola (šie poli ģeogrāfiski nesakrīt). Dienvidpols atrodas Antarktīdā un ir viens no diviem ģeogrāfiskajiem poliem — otrs pols ir ziemeļpols.

## Izpēte
Pirmie cilvēki, kas sasniedza dienvidpolu, bija norvēģu polārpētnieka Roalda Amundsena vadītā ekspedīcija. Tas tika paveikts . 34 dienas vēlāk, , dienvidpolu sasniedza cita ekspedīcija angļu polārpētnieka Roberta Skota vadībā.  amerikāņu polārpētnieks Ričards Bērds kopā ar pilotu Berntu Balčenu (*Bernt Balchen*) pirmo reizi pārlidoja pār dienvidpolam.

Līdz  neviens cilvēks vairs nebija sasniedzis dienvidpolu. Kopš 1956. gada dienvidpolā (aptuveni 100 m no tā) darbojas Amerikas Savienoto Valstu vissezonas polārstacija Amundsenskota-Sautpola.

## Ģeogrāfiskais novietojums
thumbnail|200px|Ceremoniālā dienvidpola vieta
Konkrētais zemeslodes punkts tika nosaukts par polu, jo šajā punktā Zemes rotēšanas ass šķērso Zemes virsmu. Tomēr ņemot vērā nenozīmīgas zemes rotēšanas ass svārstības, šī definīcija nav pilnīgi precīza.

Dienvidpola koordinātas parasti tiek apzīmētas vienkārši ar platuma grādu 90°D, jo garuma grādam dotajā ģeogrāfiskajā punktā nav vērtības, tomēr vajadzības gadījumā to ir pieņemts apzīmēt kā 0°R. Dienvidpols, tāpat kā ziemeļpols, ir ģeogrāfiskais punkts, kurā savienojas visi meridiāni.

Dienvidpols atrodas uz Antarktīdas ledāja 2835 metrus virs jūras līmeņa, aptuveni 1300 km no tuvākā krasta, Vaļu līča. Zinātnieki ir aprēķinājuši, ka dienvidpolā ledus biezums sasniedz 2700 metrus. Ledus masa lēnām pārvietojas pa kontinentu virzienā starp 37° un 40° rietumu garuma ar ātrumu apmēram 10 metri gadā.

Ģeogrāfiskais dienvidpols ir atzīmēts dabā ar vienkāršu informācijas plāksni, uz kuras ir minēti datumi, kad Roalda Amundsena un Roberta Skota ekspedīcijas sasniedza dienvidpolu, šo divu polārpētnieku teicieni, un augstums virs jūras līmeņa. Plāksni ik gadus jaungada dienā pārvieto uz precīzo dienvidpola punktu, lai kompensētu ledāja nobīdi.

Zemākā temperatūra, kas reģistrēta dienvidpolā, ir –82,8 °C. Tā reģistrēta . Savukārt augstākā temperatūra ir bijusi –12,3 °C, kuru reģistrēja . Vidējā gaisa temperatūra ir no –52,0 līdz –46,3 °C. Ja salīdzina ar ziemeļpolu, tad temperatūra ir daudz zemāka, kas izskaidrojams ar to, ka dienvidpols atrodas 2835 m virs jūras līmeņa.

## Atsauces

## Ārējās saites
Darlovo bāka

thumb|left|210px|Darlovo bāka 
**Darlovo bāka** () atrodas Polijā, Rietumpomoržes vojevodistes Slavno apriņķa Darlovo pilsētā, pie Vepšas upes ietekas Baltijas jūrā. 
__TOC__
## Vēsture
Bāka šajā vietā atrodas kopš 1875. gadā, kad tika uzcelta vienstāva loču māja, kuras dienvidu pusē atradās tornis. Tornī atradās telpa priekš dežurējošā loča un viņa pienākumos ietilpa arī gaismas uzraudzīšana. 12,2 m augstumā logā bija novietota laterna ar eļļas lampu un 4. pakāpes lēcu. Laterna deva pastāvīgu sarkanas gaismas signālu. 1899. gadā lēcu nomainīja ar cilindrisku, katadioptrisku ierīci, kas uzlaboja lēcu par divām pakāpēm.
 
1904. gadā izmainījās arī gaismas signāls. Tas kļuva mirgojošs, balts. 1927. gadā tornis tika pagarināts un uz tā uzstādīja laternu un galeriju. Laternā tika izvietots gaismas aparāts, kurš sastāvēja no prizmatiskām lēcām un divām 1 kW spuldzēm maiņas aparātā.

## Raksturojums
Bākas augstums ir 22 m. Bāku veido četrstūrains sarkanu ķieģeļu tornis ar galeriju un laternu. Tornis atrodas pie divstāvu ēkas, kurā pašreiz atrodas ostas kapteiņa ofiss. Tornis nav krāsots, laterna un galerijas margas baltas. Gaismas elements atrodas 19,7 m virs jūras līmeņa. Gaismas elementu veido lēcas un 100 W halogēnā spuldze automātiskā 6 spuldžu maiņas aparātā. Gaisma balta (2 s deg, 3 s pārtraukums, 2 s deg, 8 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 15 jūras jūdžu attālumā.
Vampīrsikspārņi

**Vampīrs** jeb **vampīrsikspārnis** (*Desmodontinae*) ir neliels spārnots zīdītājs, kas sūc citu dzīvnieku asinis uzturam. Pastāv trīs sikspārņu sugas, kas pārtiek dzerot asinis:
* Parastais vampīrsikspārnis (*Desmodus rotundus*), 
* Spalvkāju vampīrsikspārnis (*Diphylla ecaudata*),
* Baltspārnu vampīrsikspārnis (*Diaemus youngi*). 
Visas trīs sugas dzīvo Amerikā no Meksikas līdz Brazīlijai, Argentīnai un Čīlei. 

Vampīrsikspārņi dzīvo kolonijās (vairāki desmiti un pat simti sikspārņu) līdzenumos un kalnu piekajēs. Tāpat kā citas sikspārņu sugas, vampīri ir nakts dzīvnieki un orientējas tumsā ar skaņu signālu palīdzību. Dienā viņi patveras koku dobumos, alās, un pat cilvēku māju bēniņos - vietās, kur ir tumšs un vēss. Savukārt naktī tie dodas barības meklējumos. Parastie vampīrsikspārņi uzbrūk guļošiem zirgiem, kazām, cūkām vai līdzīgiem dzīvniekiem, bet spalvkāju un baltspārnu vampīrsikspārņi barojas no putniem. Ar diviem asajiem priekšzobiem viņi iegriež upura ādu un ar mēli nolaiza asinis, kas tek no izveidojušās brūces. Vampīrsikspārņu siekalas satur īpašu vielu, kas padara brūci nejūtīgu un aizkavē asiņu sarecēšanu, ļaujot sikspārnim netraucēti baroties. 

Vampīrsikspārņi labi lido un spēj ātri skriet, salikuši plecus priekšpleca garumā. 

Vampīrsikspārņi ir nelieli dzīvnieki un nespēj izdzert tik daudz asinis, lai upuris nomirtu no asiņu zuduma. Taču šie sikspārņi bieži ir bīstamu slimību pārnēsātāji un šī iemesla dēļ ikgadus ir vainojami daudzu tūkstošu mājdzīvnieku nāvē.
Edmunds Hilarijs

**Sers Edmunds Pērsivals Hilarijs** (; dzimis , miris ) bija Jaunzēlandes alpīnists, ceļotājs un filantrops.  33 gadu vecumā viņš kopā ar Nepālas šerpu Tenzingu Norgaju kļuva par pirmajiem, kuriem izdevies sasniegt Zemes augstāko virsotni Everestu.

## Biogrāfija
Edmunds Hilarijs dzimis Pērsivala Augusta un skolotājas Ģertrūdes Hilarijas ģimenē , tajā laikā Jaunzēlandes domīnijas lielākajā pilsētā Oklendā. Gadu vēlāk, 1920. gadā, ģimene pārcēlās uz mazliet dienvidos no Oklendas esošo mazpilsētu Tuakau, kur tēvs kā Pirmā pasaules kara dalībnieks ieguva zemi. Tur arī Edmunds Hilarijs pavadīja bērnību. Viņa aizraušanās bija grāmatu lasīšana. Pēc Tuakau vietējas skolas pabeigšanas iestājās Oklendas ģimnāzijā. 1935. gadā ģimene pārcēlās dzīvot atpakaļ uz Oklendu. Oklendas ģimnāzijā, pēc skolas sarīkotas ekskursijas, Hilarijs sāka interesēties un aizrauties ar alpīnismu. Pirmo nozīmīgo kalnā kāpšanu viņš veica 1939. gadā, uzkāpjot Olivjē kalnā. Šajā pašā gadā aizsāka arī cita sava sapņa realizāciju, tas ir, kopā ar brāli Reksu sāka nodarboties ar biškopību.

Otrā pasaules kara laikā Hilarijs dienēja Jaunzēlandes karaliskajos gaisa spēkus kā navigators. Pirms uzkāpšanas Everestā Hilarijs piedalījās 1951. gada neveiksmīgajā mēģinājumā uzkāpt Everestā Erika Šiptona vadībā, kā arī neveiksmīgajā mēģinājumā 1952. gadā sasniegt Čooju virsotni. 1958. gadā Edmunds Hilarijs piedalījās Britu Sadraudzības Transantarktiskajā ekspedīcijā, kas pirmie šķērsoja Antarktīdas kontinentu caur dienvidpolu. Vēlāk viņš sasniedza arī ziemeļpolu. Viņš kļuva par pirmo personu, kas bijusi abos zemeslodes polos un Everestā.

Edmunds Hilarijs nomira 88 gadu vecumā,  no miokarda infarkta.

## Labdarība
Pēc uzkāpšanas Everestā Edmunds Hilarijs turpināja bieži apmeklēt Nepālu, tā bija kļuvusi par viņa otrajām mājām. Viņš sāka sniegt atbalstu vietējiem iedzīvotājiem. 1961. gadā Edmunds Hilarijs izveidoja “Himalaju trestu”. Ar šī fonda atbalstu Nepālā ir uzbūvētas 27 skolas, divas slimnīcas un desmit klīnikas, atjaunoti klosteri un izveidota skolotāju apmācības koledža. Ar Hilarija finansiālu un praktisku atbalstu Everesta pakājē izbūvēti divi nelieli lidlauki.

## Atsauces

## Ārējās saites
Latvijas futbola izlase 1935. gadā

**[[Latvijas futbola izlase]] [[1935]]. gadā** aizvadīja 9 spēles, no kurām vienā izcīnīja uzvaru, piecas reizes spēlēja neizšķirti, bet 3 spēlēs zaudēja. Tika izbeigts 1933. gadā aizsāktais konflikts starp Latvijas un Igaunijas futbola savienībām, un abu valstu izlases atkal aizvadīja savstarpējas spēles. Pēc gada pārtraukuma atkal notika Baltijas kausa izcīņa, kurā Latvijas izlase ieguva 2. vietu. Draudzības spēlē pret Lietuvas izlasi Latvija izcīnīja savu pagaidām pārliecinošāko uzvaru futbola izlases vēsturē, pretiniekus pārspējot ar rezultātu 6-1.

## Statistika

## Spēles

: Arvīds Jurgens; Pēteris Lauks, Rūdolfs Slavišens, Aleksejs Auziņš, Aleksandrs Rehtšprehers (Alberts Šeibelis '46), Edgars Rūja, Hugo Vītols, Roberts Pakalns, Iļja Vestermans, Jānis Rozītis, Ēriks Raisters.

----

: Arvīds Jurgens; Pēteris Lauks, Rūdolfs Slavišens, Aleksejs Auziņš, Aleksandrs Rehtšprehers, Edgars Rūja, Hugo Vītols, Roberts Pakalns, Iļja Vestermans, Jānis Rozītis, Ēriks Raisters.

----

: Arvīds Jurgens; Pēteris Lauks, Rūdolfs Slavišens, Aleksejs Auziņš, Ēriks Bēze (Aleksandrs Rehtšprehers 46'), Jānis Lidmanis, Hugo Vītols, Alfrēds Verners, Iļja Vestermans (Roberts Pakalns 46'), Jānis Rozītis, Ēriks Raisters.

----

: Arvīds Jurgens; Pēteris Lauks, Rūdolfs Slavišens, Aleksejs Auziņš, Voldemārs Bērziņš, Jānis Lidmanis, Hugo Vītols, Ēriks Pētersons, Iļja Vestermans, Jānis Rozītis (Alfrēds Verners 46'), Ēriks Raisters.

----

: Jānis Bebris; Pēteris Lauks, Rūdolfs Slavišens, Aleksejs Auziņš, Ēriks Bēze (Voldemārs Bērziņš 41'), Jānis Lidmanis, Hugo Vītols, Ēriks Pētersons, Iļja Vestermans, Jānis Rozītis, Villijs Kacs.

----

: Harijs Lazdiņš; Pēteris Lauks, Ādolfs Sīmanis, Aņisims Pavlovs, Ēriks Bēze, Aleksejs Auziņš (Jānis Lidmanis 21'), Arnolds Tauriņš, Kārlis Upenieks (Ēriks Pētersons 20'), Iļja Vestermans, Alfrēds Verners, Hugo Vītols.

----

: Harijs Lazdiņš; Pēteris Lauks, Ādolfs Sīmanis, Aņisims Pavlovs, Rūdolfs Kronlaks, Jānis Lidmanis, Arnolds Tauriņš (Villijs Kacs 46'), Iļja Vestermans (Ēriks Pētersons 25'), Jānis Škincs, Alfrēds Verners, Hugo Vītols.

----

: Harijs Lazdiņš; Pēteris Lauks, Ādolfs Sīmanis, Aņisims Pavlovs, Rūdolfs Kronlaks, Jānis Lidmanis, Arnolds Tauriņš, Ēriks Pētersons (Alfrēds Verners 46'), Jānis Škincs, Alberts Šeibelis, Jānis Rozītis.

----

: Harijs Lazdiņš; Pēteris Lauks, Rūdolfs Slavišens, Aleksejs Auziņš, Rūdolfs Kronlaks, Jānis Lidmanis, Hugo Vītols, Ēriks Pētersons, Jānis Škincs, Alberts Šeibelis, Jānis Rozītis.

## Spēlētāji

## Atsauces
Lūcijs Kornēlijs Sulla

**Lūcijs Kornēlijs Sulla** () bija Romas karavadonis un valstsvīrs. Divas reizes bijis Romas konsuls un vienreiz — diktators.

Ar saviem karotājiem iegāja Romā, izdarīja valsts apvērsumu, gāza Gaja Marija tautā populāro valdību un nodibināja pirmo diktatūru, kas pastāvēja līdz 79. gadā p. m. ē. Izveidoja politisko pretinieku un citādi domājošo izsekošanas un nežēlīgas vajāšanas valstisku aparātu, kas radīja apstākļus pārejai uz monarhistisku valdīšanas formu — Romas impēriju.
Šajā laikā Spartaka vadītās vergu sacelšanās apspiešanā un jaunu koloniju iekarošanā Āzijā un Āfrikā izcēlās trīs jauni ievērojami karavadoņi — Gnejs Pompejs, Krass un Jūlijs Cēzars, kurus neapmierināja vecīgais Sulla, kas bija kļuvis neaktīvs. Viņi sarīkoja sazvērestību un 60. gadā p. m. ē. izveidoja triumvirātu diktatūras vietā.

## Bērnība
Lūcijs Kornēlijs Sulla dzimis dižciltīgajā, bet nabadzīgajā Kornēliju dzimtas atzarā. Savu bērnību Sulla pavadīja *capite censi* jeb nabadzīgās šķiras sabiedrībā. Pēc mātes agrīnās nāves viņa tēvs apprecējās otrreiz — ar romieti Klitumnu.

## Ārējās saites
Vostok (kosmosa kuģis)

**Vostok** ( — 'austrumi') bija pirmo PSRS kosmosa kuģu sērija 1960. gados.

Kosmiskais aparāts sākotnēji tika iecerēts, lai to varētu izmantot spiegošanas mērķiem: uzņemtās fotofilmas tiktu atgrieztas nolaižamajā aparātā (Zeņit). Galvenais konstruktors šo konstrukciju izveidoja tādu, ka ar to varētu lidot un atgriezties uz zemi arī cilvēks. Tikai šī projekta militārā prioritāte ļāva gūt atbalstu no valsts augstākajām institūcijām.
thumb|270px|''Vostok'' modelis ar raķetes augšējo pakāpi

## Konstrukcija
thumb|220px|"Vostok" katapultējamais krēsls
Kosmiskā kuģa kopējā masa sasniedza 4,73 tonnas, garums (bez antenām) — 4,4 m., maksimālais diametrs — 2,43 m.

Vostok sastāvēja no lodveida nolaižamā aparāta un koniska instumentu nodalījuma. Nolaižamais aparāts bija 2,3 m diametrā un ar 2,46 t masu. Tajā atradās katapultējamais krēsls, ar kuru kosmonauts varēja katapultēties starta laikā, ja notiktu nesējraķetes avārija. Tāpat katapultēšanos izmantoja nolaišanās laikā, jo nolaižamais aparāts nebija apgādāts ar mīkstās piezemēšanās sistēmu. 7 km augstumā kosmonauts katapultējās, un nolaidās uz zemes ar izpletni.
Instrumentu nodalījums bija 2,43 m diametrā un 2,25 m garumā ar masu 2,27 t. Tajā atradās bremzēšanas dzinējsistēma un degvielas tvertnes.

## Versijas

### Vostok 1K
*Vostok 1K* bija prototipa kosmiskais aparāts. To izmantoja, lai izmēģinātu pamatsistēmas un pārbaudītu izvelēto koncepciju.

### Vostok 2K

*Vostok 2K* bija foto un radiosignālu izlūkošanas aparāts.

### Vostok 3KA
*Vostok 3KA* izmantoja tieši cilvēku lidojumiem (pirmie divi bija bezpilota izmēginājumu lidojumi). Pavisam veikti seši kosmonautu lidojumi.

## Vostok lidojumi

### Bezpilota lidojumi

### Pilotējamie lidojumi

## Skatīt arī
* Vostok-1
Rumāņu īpašvārdu atveidošana

**Rumāņu valodas īpašvārdu atveidošana** latviešu valodas vidē tiek veikta pēc fonētiskās transliterācijas principa. Rumāņu valodas alfabēta burti un burtkopas tiek tieši pārlikti latviešu valodas ortogrāfijā, pakļaujot šos vārdus gramatizācijai.

Pēc šiem atveidošanas principiem latvisko rumāņu un moldāvu cilmes personvārdus, kā arī Rumānijas un Moldovas ģeogrāfiskos nosaukumus. Rumāņu valodas ģeogrāfiskie nosaukumi sastopami arī Vojevodinā Serbijā un Čerņivcu apgabalā Ukrainā, kur tie var parādīties kā otrie nosaukumi.

Atveidojot Rumānijas un Moldovas personvārdus, jāņem vērā, ka plaši izplatīti ir ungāru un vācu izcelsmes personvārdi Rumānijā un krievu un ukraiņu izcelsmes personvārdi Moldovā, kuri latviskojami pēc attiecīgo valodu atveides principiem.

## Rumāņu alfabēts
Rumāņu un moldāvu valodas lieto šādu alfabētu:

:A, a; Ă, ă; Â, â; B, b, C, c; D, d, E, e; F, f; G, g; H, h; I, i; Î, î; J, j; K, k; L, l; M, m; N, n; O, o; P, p; Q q; R, r; S, s; Ş ş; T, t; Ţ ţ; U, u; V, v; W w; X, x; Y y; Z, z.

## Fonētiskās atveidošanas tabula

### Gramatizācija
* Vietvārdus, kas sastāv no vairākiem vārdiem un starp kuriem nav saikļa *"de"*, apvieno: Sfântu Gheorghe - Sfintugeorge.
* Vietvārdus, kas sastāv no vairākiem vārdiem un kuru starpā ir saiklis *"de"*, atstāj dalītus: Curtea de Argeş - Kurtja de Ardžeša.
* Vietvārdus, kas sastāv no vairākiem vārdiem ar atdalošu defisu, atveido attiecīgi vairākos vārdos bez defises: Bumbeşti-Jiu - Bumbešti Žiu.
* Trīszilbīgiem un garākiem vietvārdiem, kas beidzas ar galotni "-u", tiek izveidota lokāma galotne "-a" vai "-s": Bacău - Bakeva; Moldoveanu - Moldovjans *(kalns)*.
* Trīszilbīgiem un garākiem vietvārdiem, kas beidzas ar galotnēm "-ei", "-oi", "-ui", tiek izveidotas lokāmas galotnes "-eja", "-oja", "-uja":Sighetu Marmaţiei - Sigetumarmacjeja, Dorohoi - Dorohoja, Vaslui - Vasluja.

## Piezīmes

## Avoti
* Rumāņu īpašvārdu atveidošana - Galvenā enciklopēdiju redakcija (manuskripts).

## Skatīt arī
* Īpašvārdu atveidošana
* Rumāņu valoda
* Moldāvu valoda
Prusice

**Prusice** (), vēsturiski arī **Prausnica** () ir pilsēta Polijas dienvidrietumos, Lejassilēzijas vojevodistē uz dienvidrietumiiem no Tšebņicas.

Līdz 1945. gadam pilsēta ietilpa Vācijā, bet, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet pilsētas vācu iedzīvotāji padzīti.
Zobratu dzelzceļš

thumb|Zobrata un zobsliedes darbības princips
**Zobratu dzelzceļš** ir īpašs dzelzceļa paveids, kam papildus parastajām sliedēm ir vēl viena zobaina sliede. Zobsliedi mēdz izvietot starp parastajām sliedēm. Šāda dzelzceļa ritošais sastāvs ir aprīkots ar speciālu zobratu, kas rit pa zobsliedi un nodrošina papildus saķeri. Tādēļ zobratu vilcieni spēj pārvarēt daudz lielākus kāpumus nekā parastie. Visstāvākais dzelzceļš pasaulē ir zobratu dzelzceļš *Pilatusbahn*, kura stāvums sasniedz 48%. *Pilatusbahn* ved uz Pilata kalna virsotni Šveicē, netālu no Lucernas pilsētas. Pavisam Šveicē ir vairāk nekā 20 zobratu dzelzceļa līniju.

Zobratu dzelzceļi galvenokārt paredzēti tūristu pārvadāšanai kalnainos apvidos. Ir arī zobratu dzelzceļi vai tramvaji, kas kalpo kā sabiedriskais transports (šādas līnijas ir Štutgartē, Cīrihē, Budapeštā). Kuģu pārvietošanai pa Panamas kanālu izmanto speciālas zobratu elektrolokomotīves, ko dēvē par "mūļiem".


Attēls:Oberalp Zahnrad.jpg|Zobratu dzelzceļa līnija
File:Budapesti fogaskerekű vasút, Városmajor.jpg|Zobratu vilciens Budapeštā
Attēls:Panama Canal mule.jpg|Panamas kanāla zobratu elektrolokomotīve


## Ārējās saites
Džons Keidžs

**Džons Miltons Keidžs, jaunākais** (;  — ) bija amerikāņu komponists, viena no pazīstamākajām personībām pēckara avangarda mūzikā. Kļuva slavens, pateicoties darbam "4'33"" - klusumu, kā laikā neizskan neviena nots.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiāla mājas lapa
Kubisms

**Kubisms** ir mākslas virziens, kas radās apmēram divus gadus pēc fovisma kā savdabīgs tā pretmets. Līdzās citām tālaika norisēm mākslā kubisms izskatījās pats radikālākais - tas atteicās no romantisma atklātajām jūtu izpausmēm un vizuālā patiesīguma. Kubisms bija pirmais no protestējošiem virzieniem, kas izmantoja deformāciju formveides uzdevumu dēļ. Trīsdimensionālu kubveida elementu parādīšanās jaunajās gleznās arī deva virzienam nosaukumu.

Kubisti mēģināja paust par pasauli kādu patiesību, šim nolūkam izmantodami tīši smagnēju, nepierastu valodu. Kubisma gleznās uzkrītoši parādījās specifiska deformācija. Kubisti gleznās vienkāršoja ķermeņu un priekšmetu aprises, darot tos līdzīgus ģeometriskām figūrām un to kombinācijām.

## Aizsākumi
Viens no kubisma pamatlicējiem bija spānis Pablo Pikaso, kurš tolaik dzīvoja Parīzē. Vēlāk viņš kļuva par 20. gs. slavenāko gleznotāju.
Par kubisma izveidotājiem uzskatāmi P. Pikaso un Ž. Braks. Visdziļākās saknes kubisms laida Francijā. To varētu izskaidrot ar frančiem piemītošo racionālismu, tieksmi uz konstruktīvu skaidrību.

## Skatīt arī
* Fovisms
Vostok 8K72K

**Vostok** jeb **8K72K** bija PSRS kosmiskā nesējraķete, ar kuru tika veikti pirmie cilvēku lidojumi kosmosā. Tā tika izveidota, modificējot raķeti Vostok 8K72.

## Startu hronoloģija

## Ārējās saites
* Vostok 8K72K astronautix.com
Latvijas futbola izlase 1936. gadā

**[[Latvijas futbola izlase]] [[1936]]. gadā** aizvadīja 5 spēles, no kurām četrās izcīnītas uzvaras, bet vienā spēlēts neizšķirti. Latvijas izlase kļuva par Baltijas kausa ieguvējiem, pārspējot gan Lietuvas, gan Igaunijas izlases. Šajā gadā par izlases galveno treneri kļuva austrietis Rūdolfs Štancels. Šī kļuva par Latvijas futbola izlases pirmo sezonu kopš 1923. gada, kurā komanda nav piedzīvojusi nevienu zaudējumu.

## Statistika

## Spēles

: Harijs Lazdiņš; Pēteris Lauks, Rūdolfs Slavišens, Nikolajs Levitanuss, Voldemārs Bērziņš, Jānis Lidmanis, Alfrēds Verners, Roberts Pakalns, Alberts Šeibelis, Jānis Rozītis, Vaclavs Borduško.

----

: Harijs Lazdiņš; Pēteris Lauks, Rūdolfs Slavišens, Nikolajs Levitanuss, Voldemārs Bērziņš, Jānis Lidmanis, Alfrēds Verners, Roberts Pakalns, Alberts Šeibelis, Jānis Rozītis, Ēriks Raisters.

----

: Harijs Lazdiņš; Pēteris Lauks, Rūdolfs Slavišens, Nikolajs Levitanuss, Voldemārs Bērziņš, Jānis Lidmanis, Alfrēds Verners, Iļja Vestermans, Alberts Šeibelis, Ēriks Pētersons, Vaclavs Borduško.

----

: Harijs Lazdiņš; Pēteris Lauks, Francis Makarskis, Nikolajs Levitanuss, Rūdolfs Slavišens (Aleksandrs Varakājs 40'), Jānis Lidmanis, Alfrēds Verners, Iļja Vestermans, Alberts Šeibelis, Ēriks Pētersons, Vaclavs Borduško.

----

: Harijs Lazdiņš; Pēteris Lauks, Francis Makarskis, Nikolajs Levitanuss, Rūdolfs Slavišens (Aleksandrs Varakājs 40'), Jānis Lidmanis, Alfrēds Verners, Ēriks Pētersons, Alberts Šeibelis, Jānis Rozītis, Ēriks Raisters.

## Spēlētāji

## Atsauces
Jaroslavecas bāka

thumb|left|210px|Jaroslavecas bāka 

**Jaroslavecas bāka** () atrodas Polijā, Rietumpomoržes vojevodistes Slavenas apriņķa Jaroslavecā pie Baltijas jūras krasta. 
__TOC__
## Vēsture
Bāka šajā vietā atrodas kopš 1830. gada, kad tika uzbūvēta ēka, uz kuras jumta atradās optiska ierīce. Tomēr bāka izrādījās nederīga, jo apkārtējie koki aizsedza gaismu. 1835. gadā blakus tika sākta būvēt jauna bāka. 1838. gada 1. jūlijā jaunā bāka sāka darboties. Bākas gaismas iekārta sastāvēja no 15 rapšu eļļas lampām un parabolisku spoguļu komplekta, izkārtota uz rotējoša mehānisma.

Vēlākajos gados rapšu eļļas lampas nomainīja acetilēna deglis. Acetilēna glabāšanai, netālu no bākas bija uzbūvēta tvertne. 1908. gadā bākā tika ievilkta elektrība un uzstādīja miglas tauri. 

## Raksturojums
Bākas augstums ir 33,3 m. Bāku veido apaļš sarkanu ķieģeļu tornis ar galeriju un laternu. Gaismas elements atrodas 50,2 m virs jūras līmeņa. Gaismas iekārtu veido AGA PRB-21 rotējoša ierīce ar 4 paneļiem. Uz katra paneļa atrodas sešas 600 W spuldzes, 4 deg, 2 rezervē. Gaisma balta (0,45 s deg, 2,05 s pārtraukums, 0,45 s deg, 6,05 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 23 jūras jūdžu attālumā. Bāka raida arī radiosignālu.
Liepa

**Liepa** var būt:
* liepu ģints koks;
** parastā liepa — liepu ģints koks, vienīgā šīs ģints suga, kas sastopama Latvijā;
* Liepa (Liepas pagasts) — apdzīvota vieta Liepas pagastā;
* Liepa (Aronas pagasts) — apdzīvota vieta Aronas pagastā;
* Liepa — uzvārds;
* Liepa — personvārds.

## Skatīt arī
* Liepas pagasts
Valsts sekretārs

**Valsts sekretārs** var būt:
* ASV valsts sekretārs — ASV departamenta vadītājs;
* Valsts sekretārs (Latvija) — ierēdņa amats Latvijā.
Tehnoloģiju inovācija

**Tehnoloģiju inovācija** (no latīņu *novus* - jauns) apzīmē jauninājumu, jaunievedumu.
Tehnoloģiju inovācijas ir process, darbība, inovācijas kā galarezultāts (jauna prece, jauns pakalpojums, jaunievedumi, izmaiņas tehnoloģijās, sabiedrības dzīvē u.c.). Tehnoloģiju inovācijas pamatā ir uzlabot kādu jau esošu produktu, pārveidojot to atbilstoši mūsdienu sabiedrības prasībām. 

## Tehnoloģiju inovācijas iedalījums
Tehnoloģiju pārnese *(technology transfer)* ir noteiktas tehnoloģijas (zināšanu, ražotprasmes, tehnoloģiju) nodošana no viena tehnoloģiju lietotāja otram, vienā zemē radītu tehnoloģiju pielietošana citā, ar nolūku radīt jaunus produktus, procesus vai pakalpojumus.
Vilnis Dzelme tehnoloģiskās inovācijas iedala 3 klasēs:
:1) Nepārtrauktās, plūstošās, ilgstošās inovācijas, kas rada relatīvi nelielus uzlabojumus. Šādas inovācijas izpaužas kā esošo produktu izmainīšana, uzlabošana. Šo inovāciju rezultāts nav būtiski jauna produkta radīšana. 
:2) Dinamiski nepārtrauktās inovācijas, kas rada būtiskus uzlabojumus, būtiskas izmaiņas esošā produktā vai pat jaunu produktu. 
:3) Radikālās inovācijas, kas nodrošina fundamentālas izmaiņas un principiāli jaunus sasniegumus. Radikālo inovāciju rezultāts ir agrāk nebijuši jauni produkti, jaunas uzvedības normas sabiedrībā. 

## Tehnoloģiju inovāciju attīstība
Civilizācijas attīstības vēsture ir cieši saistīta ar tehnoloģiskajām inovācijām. Lielie zinātniskie atklājumi - ūdens enerģijas izmantošana, elektriskās kvēlspuldzes, tvaika mašīna, iekšdedzes dzinējs, motori utt. ir nozīmīgi tehnoloģiskie atklājumi, kas ir izmainījušas cilvēka dzīves kvalitāti. Tūkstošiem jauno ideju īstenotāji - inovatori ir padarījuši izgudrojumus par praktiski lietojamām lietām, to pilnveidošana un tālākā uzlabošana ir nepārtraukts process, ko veicina tehnoloģiju inovācijas. Piemēram, kāds gan būtu bijis Dž. Vatta izgudrotās tvaika mašīnas mūžs, ja nebūtu bijuši inovatori, kas atrada iespēju, kā taisnvirziena kustību „uz augšu - uz leju” pārvērst rotācijas kustībā, piesaistot kloķa - klaņa un sadales izciļņa mehānismu. Tā tas notiek ikvienā tehnikas nozarē. Bet jauni produkti un jauni procesi nešķiet izauguši. Viņi ir balstīti uz jauniem principiem un jaunām koncepcijām, kuri šobrīd pirmām kārtām ir rūpīgi attīstīti.
Cilvēka radošais gars nepārtraukti meklē jaunus risinājumus kā, izmantojot uzkrātās zināšanas un apgūto prasmi vai veiksmīgi pielietojot vienas nozares sasniegumus citā nozarē, var uzlabot produktus un nodrošināt efektīvāku ražotās produkcijas praktisko lietojumu. Tehnoloģiju attīstība ir domāta, lai mēs nebūtu monumentālā vidū.
.
 
## Atsauces
Lopuhina

**Lopuhina** (, no *лопух* — 'diždadzis'; vīriešu dzimtē Lupuhins (*Лопухин*)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Jevdokija Lopuhina (*Евдокия Фёдоровна Лопухина*; 1669—1731) — Krievijas cariene, Pētera Pirmā pirmā sieva;
* Nataļja Lopuhina (*Наталья Фёдоровна Лопухина*; 1699—1763) — Krievijas aristokrāte.

## Skatīt arī
* Lopuhini
Ozons

**Ozons** ( — ‘tāds, kam ir smaka’) ir zilgana gāze ar īpatnēju, spēcīgu smaržu (lielākā koncentrācijā — indīgs). Ozons ir skābekļa alotropā modifikācija un rodas tad, kad tiek pievadīta enerģija (laboratorijā ozonu iegūst īpašās ierīcēs — ozonatoros). Dabā ozons veidojas zibens elektriskās izlādes laikā, kā arī Saules ultravioletā starojuma iedarbībā. Saules starojums ar viļņa garumu, mazāku par 200 nm, ir dzīvībai nāvējošs, bet tā ietekmē augstumā virs 20 km veidojas ozons.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ozons
Gonskas bāka

thumb|left|210px|Gonskas bāka 
**Gonskas bāka** () atrodas Polijā, Rietumpomoržes vojevodistes Košalinas apriņķa Gonskā pie Baltijas jūras krasta. 
__TOC__
## Vēsture
Bāka šajā vietā sākta būvēt 1876. gadā un 1878. gada 1. janvārī tā sāka darboties. Bākas laternā atradās Frenela aparāts ar parafīna lampu, kura deva baltu gaismu. 1927. gadā bākā tika uzstādīta elektriskā lampa. Kā rezerves variants bija paredzēts gāzes deglis. Gāze tika ņemta no diviem rezervuāriem bākas pamatnē. 1927. gadā tika nomainīts arī gaismas signāla veids uz mirgojošu staru. Stara mirgošanu panāca ar stroboskopa aparātu, kuru veidoja metāla plātnes, kuras rotēja ap asi un pārmaiņus aizsedza gaismas staru. Stroboskopa aparātu darbināja pulksteņmehānisms. Tas darbojas vēl mūsdienās.

## Raksturojums
Bākas augstums ir 49,8 m. Bāku veido apaļš sarkanu ķieģeļu tornis ar galeriju un laternu. Gaismas elements atrodas 51,1 m virs jūras līmeņa. Gaismas elementu veido lēcas un 1,5 kW spuldze, kura darbojas ar 130 V spriegumu. Automātiskā maiņas aparātā atrodas rezerves spuldze. Gaisma balta (2,5 s deg, 1,2 s pārtraukums, 2,5 s deg, 1,2 s pārtraukums, 6,4 s deg, 1,2 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 23,5 jūras jūdžu attālumā. 
2006. gadā Polijas pasts izdeva pastmarku ar bākas attēlu.
## Atsauces
Stewart Grand Prix

**Stewart Grand Prix** bija Formula 1 autosacīkšu komanda, kuru dibināja trīskārtējais Formula 1 čempions Džekijs Stjuarts. To atbalstīja Ford koncerns, kurš 1999. gadā iegādājās visu komandu un pārsauca to par Jaguar Racing.

## Vēsture
### Komandas dibināšana un sagatavošanās pirmajai sezonai
Trīskārtējais F1 čempions Džekijs Stjuarts kopā ar savu dēlu Polu un Ford kompāniju (ar kuru viņam bija labi sakari) 1995. gadā nolēma izveidot Formula 1 komandu. Tolaik Polam piederēja Formula 3000 komanda Paul Stewart Racing. Par komandas izveidi tika paziņots .

 komanda žurnālā "Autosport" ielika sludinājumu par to, ka tā meklē pilotus. Četru dienu laikā atsaucība bija iespaidīga.  komanda sāka pārrunas ar dāņu pilotu Janu Magnusenu, kurš pērn nobrauca dažas sacīkstes McLaren. Tā gada  komanda uzsāka pārrunas ar Rubenšu Barikello. Pirmais lielais sponsors bija HSBC, kas  parakstīja piecu gadu sponsorēšanas līgumu 25 miljonu GBP apmērā. Dienu vēlāk komanda mēģināja sarunāt līgumu ar Deimonu Hillu, tomēr tas viņiem neizdevās.  Jans Magnusens piekrita četru gadu līgumam, bet  komanda parakstīja trīs gadu līgumu ar Barikello. Abi līgumi stājās spēkā 1997. gadā.

### Stewart Grand Prix
[200px|thumb|left|[Rubenšs Barikello . gada ]]
[200px|thumb|[Džonijs Herberts . gada ]]

Komandas pirmais modelis, SF01, bija pirmā pilnībā ar datoru modelētā mašīna. Vienīgos sezonas punktus izcīnīja Barikello, kurš , lietū, finišēja otrais (vienīgi aiz Mihaela Šūmahera). Komanda kopvērtējumā palika 9. vietā, apsteidzot Tyrrell, Minardi un vienu sacīksti nobraukušo Lola. Tā bija 3. vietā no Bridgestone riepas lietojošajām komandām.

. gada vidū komanda atlaida Magnusenu un viņa vietā pieņēma Josu Verstapenu. Ironiskā kārtā, savā pēdējā sacīkstē Magnusens izcīnīja savus pirmos punktus. Kopvērtējumā komanda bija 8. vietā ar 5 punktiem. . gadā Verstapena vietu ieņēma Džonijs Herberts, kurš kļuva par Rubenša Barikello komandas biedru. Tā bija komandas veiksmīgākā sezona. Tās gaitā Barikello trīsreiz kāpa uz pjedestāla un vienreiz kvalificējās pirmajā vietā. Herberts, savukārt, uzvarēja , kas bija komandas vienīgā uzvara. Rezultātā komanda bija 4. vietā konstruktoru kausā ar 36 punktiem. Viens no komandas panākumu avotiem bija jaunais Ford dzinējs, kurš tika uztaisīts sadarbībā ar Cosworth.

### Komandas pārdošana
[200px|thumb|[Edijs Ērvains ar Jaguar formulu . gada ]]

Sakarā ar to, ka Polam Stjuartam tika atklāts vēzis, Džekijs Stjuarts nolēma pārdot savu komandu Ford koncernam. Tā tika nosaukta par Jaguar Racing, lai reklamētu Jaguar automašīnas. Komandas plāni kļūt par "britu Ferrari" nepiepildījās un tās labākais rezultāts konstruktoru kausā bija 7. vieta ., . un . gadā. Komandu 2004. gada beigās iegādājās Red Bull un pārsauca par Red Bull Racing.

## Atsauces
Loskutovs

**Loskutovs** (, no *лоскут* — 'atgriezums'; sieviešu dzimtē **Loskutova** (*Лоскуто́ва*) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Aleksejs Loskutovs (1962) — latviešu jurists un politiķis;
* Larisa Loskutova (1964) — Latvijas juriste un politiķe;
* Pāvels Loskutovs (*Pavel Loskutov*; 1969) — Igaunijas vieglatlēts.
Anna Monsa

[thumb|Annas Monsas māja [Vācu kvartāls|Vācu kvartālā, gleznojis Aleksandrs Benuā.]]
**Anna Monsa** (*Монс, Анна Ивановна (arī Монет, Мунет, Монсиана)*; dzimusi 1672. vai 1675. gada 26. janvārī, mirusi 1714. gada 15. augustā) bija Krievijas cara un imperatora Pētera Pirmā favorīte un mīļākā, Matrjonas Balkas un Vilima Monsa māsa. Vēlāk arī **baronese Anna Keizerlinga** (*Anna Mons de la Croix, Baronin von Keyserlingk*). 

## Dzīvesgājums
Iepazinusies ar caru Pēteri 1690. gadā, pateicoties Lefortam. 1698. gada 25. augustā, atgriežoties no ārzemēm, Pēteris I apmeklēja Annas Monsas māju, bet jau 3. septembrī izsūtīja savu sievu Jevdokiju Fjodorovnu Lopuhinu uz Suzdaļas Pokrova klosteri. Saglabājušās viņas mīlestības vēstules Pēterim I - vāciski un holandiski, pēc diktāta krieviski rakstīja sekretārs. 

Kad 1703. gadā pie Šliselburgas pēkšņi mira Saksijas sūtnis Krievijā F. Kenigseks, pie viņa atrada Annas mīlestības vēstules. Annu Monsu arestēja un viņa pavadīja arestā līdz 1706. gadam, kad ar cara pavēli arestu atcēla, jo Annu grasījās precēt Prūsijas sūtnis Georgs Johanns fon Keizerlings; šīs laulības atļāva 1710. gadā. Keizerlinga kāzas ar Annu Monsu notika 1711. gada 18. jūnijā, bet tā paša gada 11. decembrī (citas ziņas - 5. septembrī) Keizerlings mira ceļā uz Berlīni. 

Trīs gadus Anna cīnījās par Keizerlinga īpašumu Kurzemē ar viņa brāli - prūšu galma landmaršalu, tajā skaitā savām mantām, pat Pētera pirmā t.s. "dimanta portretu", līdz uzvarēja šo cīņu 1714. gada martā. Šajā laikā jau bija saderinājusies ar zviedru kapteini, kas dzīvoja Vācu pilsētā Sanktpēterburgā, Karlu fon Milleru. Viņa nomira tajā pašā gadā, viņas dēla un meitas no laulības ar Keizerlingu liktenis nav zināms.

## Atsauces
Anna Bestuževa-Rjumina

Grāfiene **Anna Gavrilovna Bestuževa-Rjumina** (*Анна Гавриловна Бестужева-Рюмина*), pirmajā laulībā Anna Jagužinskaja, dzimusi Anna Gavrilovna Golovkina, bija ievērojama 18. gs Krievijas aristokrāte, meita Pētera pirmā audzinātājam un Krievijas kancleram Golovkinam. Mirusi 1751. gada aprīlī, izsūtījumā Jakutskā, Sibīrijā. Pirmais vīrs - nabadzīga lietuviešu ērģelnieka dēls, grāfs Pāvels Ivanovičs Jagužinskis, pirmais Krievijas vēsturē ģenerālprokurors. Otrais vīrs no 1743. gada maija - īstenais slepenpadomnieks, grāfs Mihails Petrovičs Bestuževs-Rjumins. Anastasijas Jagužinskas māte.

Tomēr 1742. gadā Francijas aģenti marķīzs de La Chetardie un grāfs Lestoks noorganizēja komplicētu intrigu, lai ar Annas Bestuževas un tās draudzenes princeses Nataļjas Lopuhinas apsūdzēšanu, lai panāktu Austrijai labvelīgā kanclera Alekseja Bestuževa norietu.

Divdesmit piecas dienas ilga barga izmeklēšana, kuras laikā visu veidu spīdzināšana tika brīvi pielietota pret apsūdzēto. Spīdzināšana atklāja, ka "šaušalīgā sazvērestība," kā teicis Anglijas minstrs Sers Kirils Vīčs, "izrādījās kas mazliet vairāk kā nepārdomātas spītīgu, kaislīgu dāmu pļāpas." Neskatoties uz to, abas tieši iesaistītās aristokrātes tika sodītas ar publisku pērienu pilnīgi kailām un izsūtīšanu uz Sibīriju. Sākotnēji tiesa, kura noritēja spīdzinot ar moku ratu un pēršanu, 1743. gada 19. augustā Lopuhinus un Annu Bestuževu nosprieda saraustīt gabalos uz rata, savukārt grūtniecībā esošajai Sofijai Lilienfeldei nocirst galvu. Imperatore mīkstināja sodu, apžēlojot notiesātos (Lilienfeldi pat tikai brīdināja, ka viņu nopērs pēc dzemdībām).

Pēc imperatores Elizabetes Petrovnas pavēles par 1743. gada 11. septembrī, Sanktpēterburgā Koledžas laukumā īpaši šim gadījumam sapulcināta pūļa priekšā tika ar varu noģērbtas kailas, piesietas pie ešafota un izšaustītas ar pātagu pa pliku dibenu par valsts nodevību (imperatores apvainošanu) notiesātās galma skaistule, princese Nataļja Lopuhina un grāfiene Anna Bestuževa; pēdējo šaustīja žēlsirdīgāk dēļ bendem dota kukuļa dārgakmeņiem rotāta krustiņa veidolā.

## Atsauces
Ilzeskalna pagasts

**Ilzeskalna pagasts** ir Rēzeknes novada teritoriāla vienība tā ziemeļaustrumos. Robežojas ziemeļos ar Nautrēnu pagastu, austrumos ar Ludzas novada Mežvidu pagastu un Rēzeknes novada Bērzgales pagastu, dienvidos ar Vērēmu pagastu, rietumos ar Audriņu un Dricānu pagastiem. Pagasta centrs atrodas Ilzeskalnā.

## Daba
### Hidrogrāfija
#### Ezeri
Gailumu ezers, Kugras ezers, Mazais Čakšu ezers, Stogoršņu ezers, Čudarānu ezers.

## Vēsture
Rēzeknes apriņķa Makašēnu pagastā 1945. gadā izveidoja Gailumu ciema padomi. Rēzeknes rajona **Gailumu ciemam** 1954. gadā pievienoja Čakšu ciema kolhoza «Krasnaja Latgaļija» un Jezupoles ciema kolhoza «Uzvara» teritorijas, 1971. gadā — Bērzgales ciema padomju saimniecības «Gailumi» teritoriju, 1975. gadā — daļu Audriņu ciema teritorijas. 1989. gadā Gailumu ciemu pārdēvēja par **Ilzeskalna ciemu**. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Ilzeskalna pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Rēzeknes novadā.

### Apskates objekti
* Ilzeskalna pareizticīgo baznīca. Baznīca celta 1832. gadā. Tā ir valsts nozīmes kultūras piemineklis. Dievnamā ir grezns ikonostass. Agrāk baznīcas vietā atradās Jakova Kuļņeva dzimtas kapliča, bet vēlāk tā tika pārbūvēta par baznīcu.
* Ilzeskalna pagasta muzejs. Savākta informācija par pagastu un tā vēsturi.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

### Apdzīvotās vietas

### Ievērojamas personības

* Jānis Gleizds (1924_2010), fotomākslinieks

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces
Teroiņa de Merikūra

[thumb|Teroiņas de Merikūras portrets, [Antuāns Vestjērs (1788-1789).]]
**Teroiņa de Merikūra** (*Théroigne de Méricourt*), īstajā vārdā **Anna Žozefa Tervaņa** (*Anne-Josephe Terwagne*;  — ) no Ljēžas bija viena no Lielās Franču revolūcijas sieviešu līderēm, feministe. Dzimusi Markūras komūnā (*Marcourt*) senajā Ljēžas bīskapvalstī, mirusi Salpetrjēras (*Salpêtrière*) slimnīcā Parīzē. Sajukusi prātā pēc publiska pēriena.

left|300px|thumb|Teroiņa de Merikūra, Žaks Luijs Davids. 1793. gada 31. maijā jakobīņu sievietes viņu saķēra netālu no Konventa Tileriju pils parka terasēs, izģērba pilnīgi kailu un sarīkoja publisku pēršanu ar žagariem pa pliku dibenu. Revolūcijas varone bija tik ļoti apkaunota, ka sajuka prātā un pat daudzkārt atteicās no apģērba, atlikušo mūžu pavadot vājprātīgo iestādēs.

[thumb|Teroiņa de Merikūra. Ziloņkaula miniatūra, autors [Fransuā Ipolits Dibuisons]]

## Atsauces

## Ārējās saites
Kolobžegas bāka

thumb|left|210px|Kolobžegas bāka 

**Kolobžegas bāka** () atrodas Polijā, Rietumpomožes vojevodistes Kolobžegas apriņķa Kolobžegā pie Parsentas upes ietekas Baltijas jūrā, upes austrumu krastā. 
__TOC__

## Vēsture

Bāka šajā vietā atrodas kopš 1899. gada. 1909. gadā to nomainīja jauna bāka. Otrā pasaules kara laikā tā tika pilnībā sagrauta. 1948. gadā bāku uzbūvēja no jauna, vietā, kur atradās vecs prūšu cietoksnis. 

## Raksturojums
 
Bākas augstums ir 26 m. Bāku veido apaļš, cilindrisks sarkanu ķieģeļu tornis ar dubultu galeriju un laternu. Laterna ir pacelta virs bākas un atrodas uz astoņām kolonnām. Laterna un galerija ir baltas, laternas jumts melns. Gaismas elements atrodas 36,5 m virs jūras līmeņa. Gaismas iekārtu veido rotējoša ierīce ar 8 paneļiem. Uz katra paneļa atrodas divas 200 W spuldzes. Gaisma balta (1 s deg, 2 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 16 jūras jūdžu attālumā. 
2007. gadā Polijas pasts izdeva pastmarku ar bākas attēlu.

## Atsauces
Sociālā inovācija

**Sociālās inovācijas** ir jaunu ideju ģenerēšanas rezultātē radies pakalpojums. Kā definējis Eiropas institūts par publisko pārvaldi, mūsdienu projektu pieejamības apstākļos jebkura publiskās pārvaldes institūcija var kļūt par *sociālo inovāciju organizāciju,* veicot jauninājumu ieviešanu organizācijas cilvēkresursu attīstībā. Sociālo inovāciju pētniecība, informācija par tām ir samērā izplatīta vecās Eiropas valstīs. Taču arī tur vairāk tiek pētīta *sociālā uzņēmēja - social entrepreneur* ietekme uz sociālo inovāciju veidošanu. Sociālās inovācijas definējas arī kā jaunu ideju par sociālajām attiecībām, sociālām organizācijām ģenerēšana un realizācija. Latvijā un pasaulē plašāk pazīstami ir jēdzieni - tehnoloģiska inovācija un biznesa inovācija. Par sociālo inovāciju jēdzienu izpratnes, pētījumu un raksturojumu tikpat kā nav. Arī ārzemju rakstos sociālo inovāciju jēdziens visbiežāk saistīts ar *sociālo uzņēmēju - social entrepreneur* darbību. Tiek veidoti sociālo inovāciju centri, kuros apkopo un analīzē, kā arī kā labāko praksi popularizē uzņēmēju atbalstu dažādām sociāli marginalizētām iedzīvotāju grupām. 

Sociālās inovācijas ir viens no resursu piesaistes veidiem. Tās varētu raksturot kā dažādus ekonomiskas un sociālas dabas jauninājumus, kuru ieviešana veicina organizācijas attīstību. Apskatot sociālo inovāciju veidošanās vēsturi, 20.gs. 60. gados institūciju pārmaiņu pētnieki *T. Burns* un *G.M.Stalkers* savā darbā *The Management of Innovation* konstatēja, ka institūcijām ir problēmas piemēroties jauniem apstākļiem un procesiem. Ārējai videi, kā spēcīgam institūciju ietekmējošam faktoram ir būtiska nozīme organizācijas integrācijā un dinamiskā attīstībā. Tātad, jau agrīnos institūciju sociālo inovāciju pētījumos teikts, ka "tikai organizāciju savstarpēja interakcija ārējā vidē veicina jaunievedumu rašanos" *(Pfeffer, 2003).*Inovatīva darbība - innovative action ir process, kurā jaunas zinātniskās, tehniskās, sociālās, kultūras vai citas jomas idejas, izstrādnes un tehnoloģijas tiek īstenotas tirgū pieprasītā un konkurētspējīgā produktā vai pakalpojumā. Inovatīva attīstība definēta kā sabiedrības labvēlīgas virzības process, kurā plaši izmanto jaunas idejas, izstrādnes un tehnoloģijas, arī sabiedrības atsaucība jaunradei ideju vai citās jomās. Kopumā pētījumi par procesiem, kas izraisa dažādus sociālo inovāciju veidus, ir veikti nepietiekoši. Pētījumi par institūciju, organizāciju sociālo inovāciju veidiem ir savarīgi, jo organizāciju spēju sevi atjaunot nosaka organizācijas jaunrade, kas, savukārt, ilgtermiņā nosaka jebkuras ekonomikas un sabiedrības panākumus.
Šarlīze Terona

**Šarlīze Terona** (; dzimusi ) ir Dienvidāfrikas un ASV kino aktrise un producente, kā arī bijusī modele.

## Biogrāfija
Terona dzimusi Dienvidāfrikā. 16 gadu vecumā viņa uzvarēja modeļu atlases konkursā. Tā rezultātā viņa noslēdza līgumu ar modeļu aģentūru un pārcēlās uz Milānu. Kad līgums ar aģentūru beidzās, palika uz dzīvi ASV, Ņujorkā. Sākotnēji viņa vēlējās uzsākt dejotājas karjeru un pat iestājās baleta skolā, tomēr traumas dēļ atmeta šo ieceri. Tad Terona izlēma doties uz Losandželosu, lai uzsāktu aktrises karjeru. Sākotnēji viņa spēlēja mazas lomas dažādās filmās, tomēr jau 1998. gadā viņa ieguva iespēju spēlēt galvenajās lomās.

Terona ieguvusi Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā aktrise galvenajā lomā, kā arī Zelta globusa balvu par lomu filmā "Monstrs" (2003). Vēlreiz tikusi nominēta abām šīm balvām par lomu filmā "Ziemeļu zeme" (*North Country*, 2005). 2005. gadā Teronai piešķirta zvaigzne Holivudas Slavas alejā.

Attēlojusi lomas arī tādās pazīstamās filmās kā "Sātana advokāts" (*The Devil's Advocate*, 1997), "Sidra nama likumi" (1999), "Itālijas variants" (2003), "Henkoks" (2008), "Prometejs" (2012), "Trakais Makss: Skarbais ceļš (2015), "Ātrs un bez žēlastības 8" (2017), "Eksplozīvā blondīne" (2017) un "Skandāls" (2019).

## Filmogrāfija

## Ārējās saites

* Šarlīzes Teronas biogrāfija
Impulss

Fizikā **impulss** ir ķermeņa masas m un kustības ātruma v reizinājums p = mv. Impulss rāda, cik liels kustības daudzums piemīt ķermenim.

## Impulsa nezūdamības likums

Līdzīgi pazīstamajam enerģijas nezūdamības likumam ir arī analoģisks impulsa nezūdamības likums. Tas ir apgalvojums, ka jebkurā slēgtā sistēmā visu impulsu summa ir nemainīgs lielums.

## Gaismas spiediens

Gaismas kvantu (fotonu) impulss izraisa **gaismas spiedienu**.

Gaismas spiedienu rēķina ar šādām divām formulām:
p = \frac{h \nu} {c}, p = \frac{h} {\lambda}
**kur:**
* p - kvanta impulss
* \nu - kvanta frekvence
* c - gaismas ātrums vakuumā
* h - Planka konstante
* \lambda - viļņa garums

## Skatīt arī

* Ātrums
* Masa
* Enerģija
* Ballistiskais svārsts

## Literatūra

## Ārējās saites
Jevdokija Lopuhina

**Jevdokija Fjodorovna Lopuhina** (*Евдокия Фёдоровна Лопухина*; 1669—1731) bija Krievijas cara Pētera pirmā sieva, kas gandrīz 30 gadu pavadīja ieslodzījumā klosterī.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1669. gadā bajāra Lopuhina ģimenē. 1689. gada 27. janvārī 1689. gadā apprecējās ar caru Pēteri Romanovu, taču ģimene izrādījās visai simboliska. No trīs viņu dēliem pieaugušā vecumu sasniedza vienīgi 1690. gadā dzimušais carēvičs Aleksejs. 1689. gada 27. augustā Pēteris I atstūma no varas savu vecāko māsu Sofiju un pārņēma varu, bet 1692. gadā cars iemīlējās Maskavas vācu priekšpilsētas skaistulē Annā Monsā.
 
1697. gadā cars Pēteris "Lielā sūtniecības" sastāvā devās uz Eiropu. Pēc atgriešanās no sava ceļojuma viņš 1698. gada 3. septembrī izsūtija carieni Jevdokiju uz Suzdaļas Pokrova klosteri. Lielā Ziemeļu kara laikā Pēteris iemīlējās Martā Skavronskā un 1703. gadā pieņēma viņu savā galmā Preobraženskas sādžā. 1711. gada pavasarī Pēteris I pavēlēja visiem uzskatīt Katrīnu par savu sievu, bet 1712. gada 19. februārī Pēterburgā notika oficiāla Pētera I un Katrīnas laulību ceremonija.

1717. gadā viņu dēls Aleksejs aizbēga uz Vīni, tālāk uz Neapoli meklēt politisko patvērumu. Saņēmis šķietamu piedošanu un rakstiskas drošības garantijas, viņš devās atpakaļ uz Krieviju, taču uz robežas tika arestēts. 1718. gada februārī viņam atņēma tiesības uz troni, apvainoja valsts nodevībā un piesprieda nāves sodu.

Savukārt Jevdokiju 1718. gadā pārveda uz Lādogas Uspenska klosteri, bet pēc Pētera I nāves 1725. gadā nosūtīja uz Šliselburgas cietoksni, kur Katrīna I viņu turēja īpaši stingri. 1727. gadā tronī nākot Pēterim Otrajam, viņa atgriezās Maskavā, dzīvoja Novodevičas klosterī. Pēc Pētera II nāves 1730. gadā esot atteikusies no troņa, ko viņai piedāvājusi Augstākā Slepenā padome.

Mirusi 1731. gadā ķeizarienes Annas valdīšanas laikā.

## Ārējās saites
Šenons Leto

**Šenons Karls Leto** (*Shannon Carl Leto*; dzimis , Bosjēsitijā, ASV) ir grupas *[[30 Seconds to Mars]]* bundzinieks. Viņam ir jaunāks brālis Džēreds, kas arī muzicē grupā *30 Seconds to Mars*.
Viņš spēlē bungas kopš 1975.gada. Bungas spēlē pēc sava stila. Šenons ar grupu praktizējas sešas-septiņas stundas dienā.
Džēreds Leto

**Džēreds Džozefs Leto** (; dzimis  Bosjēsitijā, Luiziānā, ASV) ir amerikāņu mūziķis un kinoaktieris. Viņš ir rokgrupas *[[30 Seconds to Mars]]* solists, dziesmu autors un ģitārists. Viņam ir vecāks brālis Šenons, bundzinieks grupā *30 Seconds to Mars*. Viņa vecāki izšķīrās, kad viņš vēl bija mazs un pēc šķiršanās viņš bija mātes aizbildniecībā.

Par lomu 2013. gada filmā "Dalasas pircēju klubs" saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais otrā plāna aktieris, kā arī Zelta globusa balvu. Attēlojis lomas arī tādās pazīstamās filmās kā "Cīņas klubs (1999), "Dzīve, pārtraukta" (1999), "Amerikāņu psihopāts" (2000), "Rekviēms sapnim" (2000), "Lielceļš" (2002), "Misters Neviens" (2009), "Pašnāvnieku vienība" (2016), "Pa asmeni skrejošais 2049" (2017) un "Guči nams" (2021).

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Tomo Miličevičs

**Tomislavs "Tomo" Miličevičs** (*Tomislav "Tomo" Miličević*; dzimis , Sarajevā, Bosnijā un Hercegovinā) ir grupas 30 Seconds to Mars ģitārists. Viņš pēc tautības ir horvāts, tomēr ir naturalizēts ASV pilsonis.