open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Autobūve

thumb|150px
**Autobūve** ir rūpniecības nozare, kas veic ceļu transporta (automobiļu) ražošanu, kas galvenokārt aprīkoti ar iekšdedzes dzinējiem.

Iekļauj apakšnozares:
* dzinēju ražošanu
* komplektējošo rezerves daļu ražošanu
* tehnoloģisko iekārtu ražošanu
thumb|200px

Autobūves industrija jau kopš tās pirmsākumiem 19. gadsimta beigās bija liels melnās metalurģijas (tērauds, čuguns); krāsainās metalurģijas (radiatoru, karburatoru ražošana); ķīmiskās rūpniecības (gumija, plastmasas, krāsas); elektrotehnikas (aizdedzes sistēmas, akumulatoru baterijas, ģeneratori, starteri, apgaismes iekārtas); stikla ražošanas patērētājs.

Tieši autobūves industrijā kopš 1910. gadiem attīstījās plašs konveijeru sistēmas pielietojums.

## Autobūve Latvijā
Pēc Latvijas neatkarības iegūšanas 1918. gadā, valstī sāka attīstīties transporta un mašīnbūves nozares. Lai gan pilnvērtīga automobiļu rūpniecība tolaik vēl nepastāvēja, notika auto montāža, remonts un pārbūves darbi. Tika importēti automobiļi no Vācijas, ASV un citām valstīm, kuras vietējie uzņēmumi pielāgoja Latvijas vajadzībām. Padomju laikā Latvijā attīstījās vairākas rūpnīcas, kas specializējās autobūvē vai ar to saistītā ražošanā:

* Rīgas autobusu fabrika (RAF) — dibināta 1949. gadā Jelgavā, kļuva par galveno mikroautobusu ražotāju PSRS. Slavenākie modeļi: RAF-977, RAF-2203 "Latvija". RAF automobiļus plaši izmantoja visā Padomju Savienībā.
* Rīgas vagonbūves rūpnīca (RVR) — kaut arī specializējās vilcienu un tramvaju ražošanā, uzņēmums nodrošināja arī detaļu ražošanu transportam.
* Citas rūpnīcas ražoja rezerves daļas un komponentes, piemēram, dzinējus, transmisijas un elektromehāniskos mezglus.

Pēc PSRS sabrukuma RAF saskārās ar ekonomiskām grūtībām un zaudēja tirgu. Rūpnīcu privatizēja, bet 1998. gadā bankrotēja. Latvijā autobūves nozare kopumā piedzīvoja lejupslīdi, pārejot no pilnas cikla ražošanas uz detaļu piegādi un montāžas darbiem. Lai arī Latvijā šodien nav lielu automobiļu rūpnīcu, valsts aktīvi piedalās autobūves piegāžu ķēdēs un specializētajā transporta ražošanā:

* *[[Drive eO]]* — uzņēmums, kas projektē un izstrādā elektromobiļus un hibrīda spēkratus autosportam (piemēram, eO PP100 piedalījās *[[Pikes Peak]]* sacensībās);
* *[[Blue Shock Race]]* — ražo elektriskos kartingus un to uzlādes infrastruktūru;
* *[[AMO Plant|AMP Plant]]* (RAF teritorijā) — sadarbojās ar Baltkrievijas MAZ, montējot autobusus Latvijā (projekts apturēts 2015. gadā).

## Skatīt arī
* Valstu uzskaitījums pēc saražoto automobiļu skaita gadā

## Ārējās saites

* www.oica.net
Žagaņa

**Žagaņa** (, vēsturiski **Zāgana** ()) ir pilsēta Polijas rietumos pie Bobras upes, Lubušas vojevodistes dienvidos. Pilsētā bāzējas Polijas armijas 11. tanku divīzija (*11 Lubuska Dywizja Kawalerii Pancernej*).

## Vēsture
1274. gadā kļuva par Žagaņas hercogistes centru. Iesākumā hercogiste piederēja Pjastu dinastijas pārstāvjiem, līdz 15. gadsimta sākumā Žagaņas hercogiste tika pārdota Saksijas hercogam. 1549. gadā Saksijas kūrfirsts Žagaņu atdeva Bohēmijas karalim Ferdinandam I. Savukārt Ferdinands II 1627. gadā pilsētu piešķīra savam ģenerālim Albrehtam Vallenšteinam. Vēlāk pilsēta piederēja Lobkovicu dzimtai līdz 1742. gadā pēc Pirmā Silēzijas kara, pilsēta iekļāvās Prūsijas Karalistes sastāvā.

1786. gadā hercogisti iegādājās pēdējais Kurzemes hercogs Pēteris Bīrons. No 1843. gada līdz mūža galam pilī dzīvoja Pētera Bīrona meita Doroteja Bīrona, savulaik ietekmīgā Francijas politiķa Taleirāna mīļākā.

Otrā pasaules kara laikā pilsētas pievārtē atradās liela karagūstekņu nometne — *[[Stalag Luft III]]*. Notikumiem nometnē kara laikā veltīta pazīstamā 1963. gada ASV filma "Lielā bēgšana" (režisors Džons Stērdžiss). Kara laikā Žagaņā dienēja daļa no latviešu aviatoriem no *[[Luftwaffen-Legion Lettland]]*. Pēc kara Žagaņā dislocējās Padomju armijas 20. tanku divīzija. Žagaņa kopā ar visu Silēziju tika piešķirta Polijai.

Vācu botāniķa Ādolfa Englera (*Adolf Engler*, 1844 – 1930) un poļu futbolista Lukaša Gargulas (*Łukasz Garguła*, 1981) dzimtā pilsēta.

## Apskates objekti
*Bīronu pils Žagaņā (*Pałac Lobkowitzów w Żaganiu*)
*Žagaņas Marijas debessbraukšanas baznīca (*Kościół Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny w Żaganiu*)

## Galerija

Żagań, ulica Warszawska.jpg|*Ulica Warszawska*
Zagan_NMP.jpg|Žagaņas Marijas debessbraukšanas baznīca
Palace in Zagan (3).jpg
Salpa līnija

right|180px
**Salpa līnija** () jeb ***Suomen Salpa*** ("Somijas aizslēgs") ir nocietinājumu līnija Somijā gar austrumu robežu ar Krieviju. Tā tika uzbūvēta 1940. — 1941. gadā laikā starp Ziemas karu un Turpinājuma karu, lai aizsargātos pret atkārtotu PSRS iebrukumu. Tā 1200 km garumā stiepjas no Somu līča dienvidos līdz Petsamo (tagad Pečenga Krievijā) ziemeļos. Tajā nav notikušas militāras darbības. Nocietinājumi Salpa līnijā bija daudz stiprāki kā Manerheima līnijā.

## Izbūve
Līnijas būve sākās pēc Ziemas kara beigām 1940. gadā. Sākumā tur strādāja brīvprātīgie, vēlāk mobilizētie, kuri nebija derīgi militārajam dienestam. Pēc Turpinājuma kara sākšanās 1942. gada 25. jūnijā darbi šajā līnijā tika pārtraukti, ieroči no bunkuru ugunspozīcijām noņemti un nosūtīti uz fronti. 1944. gada sākumā, kad konflikta gaita sāka mainīties, atsākās būvdarbi pie Salpa līnijas līdz pat Turpinājuma kara beigām 1944. gada 4. septembrī.

## Nocietinājumi
Salpa līnijā tika uzceltas 728 betona būves, 315 km dzeloņstiepļu aizžogojumi, 225 km prettanku šķēršļi, 130 km prettanku tranšejas, vairāk kā 3000 zemes nocietinājumu, 254 betona kājnieku patvērumu, ierakumu un zemnīcu. Tā kā trūka artilērijas, līnijā tika izmantotas pat 19. gadsimta 11 un 9 collu krasta mortīras.

90 % betona būvju atradās starp Somu līci un Saima ezera ūdensceļu sistēmu

## Mūsdienas
Nocietinājumu līnija mūsdienās netiek izmantota militāriem mērķiem un tiek atjaunota, lai kalpotu kā tūristu atrakcija.


Attēls:Salpaline machinegun bunker.jpg|Ložmetējs bunkurā
Attēls:Tank obstacles in Miehikkala.jpg|Prettanku šķēršļi (Miehikele)
Attēls:Continuation-War-defensive-lines.png|Salpa līnijas sākums starp Somu līci un Saima ezeru. Redzama arī VT līnija un VKT līnija
Attēls:Salpalinja aholanvaara1.jpg|Prettanku šķēršļi (Aholanvāra, Salla)
Attēls:Salpalinja aholanvaara2.jpg|


## Ārējās saites

* Salpa līnijas muzejs 
* Salpa Line — Ziemeļu cietokšņi 
* Salpa centrs
Admiralitātes nams

thumb|250px|right|Admiralitātes nams.
thumb|250px|right|Admiralitātes nams.

**Admiralitātes nams** ir ēka Stokholmas pilsētas daļā Šepsholmenā. No 1935. gada nams ir valsts kultūras pieminekļu sarakstā.

## Vēsture
Trīsstāvu namu, ko pasūtīja Admiralitātes kolēģija, pēc arhitekta Luisa Gillesa projekta sāka būvēt 1647. gadā un 1650. gadā to atklāja. Sākotnēji to izmantoja admiralitāte un tās kanceleja, bet ēkas augšējā stāvā atradās buru noliktava. Šiem mērķiem namu izmantoja līdz 1680. gadam, kad flote pārcēlās uz Karlskrūnu. Vēlāk ēka tika izmantota arhīva vajadzībām līdz 1750. gadam, kad pēc arhitekta Kārļa Horlemana projekta namu pārbūvēja par labības noliktavu, līdz ar to mainījās ēkas eksterjers. No 1844. līdz 1846. gadam namu vēlreiz pārbūvēja pēc arhitekta Fredrika Blūma projekta Ziemeļeiropas renesanses stilā un ēka ieguva tās mūsdienās redzamo veidolu. Šīs pārbūves laikā tika uzcelti nama stūru četri torņi, pārējo ēkas izskatu īpaši nemainot. Pēc pārbūves nams kļuva par kazarmām armijas vajadzībām. 1952. gadā notika pēdējā ēkas pārbūve pēc arhitekta Rūdolfa Kronstedta projekta un namā atkal atradās admiralitāte, izvietojot Baltijas jūras austrumkrasta jūras apgabalštāba kanceleju, kas namā atradās līdz 1982. gadam. 1997. gadā ēkā tika veikti kapitāli remontdarbi un mūsdienās ēkā ir izvietojusies Zviedrijas Nacionālā muzeja administrācija.

## Atsauces

## Ārējās saites
* www.sfv.se
* www.putsoplatt.se
Vagonu parks (stacija)

**Vagonu parks** ir pieturas punkts Rīgā, Dārzciema un Latgales apkaimē, līnijā Rīga—Krustpils. Par Vagonu parku jeb Rīgas Tehnisko staciju sauc arī teritoriju, kurā atrodas SIA "Latvijas Ekspresis" struktūrvienība "Vagonu remonts" (bijušais Pasažieru vagonu depo), kā arī elektrovilcienu un dīzeļvilcienu stāvēšanas un apkopes parki. Abu virzienu pieturas punktu ēkas un peroni atrodas samērā lielā attālumā viens no otra un tos savieno gājēju tiltiņš pāri depo sliežu ceļiem, kas savieno divas Rīgas apkaimes — Mazo Matīsa ielu Dārzciemā un Kalna un Lauvas ielu Latgales apkaimē.

Vagonu parkā pietur Aizkraukles, Ogres un Lielvārdes virziena elektrovilcieni.

Pieturas punkta biļešu kases ēka atrodas uz Aizkraukles virziena perona. No 2016. gada 30. aprīļa biļešu kase ir slēgta. Pasažieriem jāiegādājas vai nu elektroniskā biļete, vai jāiegādājas biļete pie konduktora-kontroliera (bez papildu piemaksas).

Vagonu parka Šķirotavas virziena sliežu izvērsuma rajonā atzarojas līnija Zemitāni—Šķirotava.

## Vēsture
Pietura ar nosaukumu "Kalpaka parks" pastāvēja XX gadsimta 30. gados vagonu šķirošanas parka darbinieku vajadzībām. Nosaukums Vagonu parks pieņemts pēc 1945. gada.

Dažus gadus Vagonu parkā pieturēja dīzeļvilcieni Rīga—Ērgļi (līdz 2007. gadam).

## Attēlu galerija

File:Vagonu parka stacija 2021 (3).jpg|Vagonu parka pieturas punkts Rīgas virzienā 2021. gadā
File:Sliežu ceļi Vagonu parkā.jpg|Sliežu ceļš Krustpils virzienā
File:Sliežu ceļi Vagonu parkā 2.jpg|Sliežu ceļi Rīgas virzienā
Attēls:Vagonu parks1.JPG|Dīzeļvilcieni Vagonu parkā
Attēls:Vagonu parks2.JPG|Dīzeļvilcieni Vagonu parkā. Aizmugurē — dvīņu ūdenstorņi Mazajā Matīsa ielā
Attēls:Vagonu parks3.JPG|Vecie pasažieru vagoni
Attēls:Vagonu parks4.JPG|Gājēju tiltiņš
Attēls:Vagonu parks Rīgas virziens.JPG|Vagonu parka pieturas ēka Rīgas virzienā 2010. gadā
Attēls:Vagonu parks5.JPG|Vagonu parka pieturas punkta ēka Krustpils virzienā 2010. gadā
Attēls:Vagonu parks6.JPG|Pasažieru vagoni Vagonu parkā
Attēls:Vagonuparks01.jpg|Elektrovilciens pie Rīgas virziena perona


## Atsauces

## Ārējās saites
* Rīga—Daugavpils līnijas vēsture
Šepsholmenas baznīca

thumb|250px|right|Šepsholmenas baznīca.

**Šepsholmenas baznīca** ir slēgta baznīca, kas atrodas Stokholmas pilsētas daļā Šepsholmenā.

Baznīca tika celta pēc arhitekta Fredrika Blūma projekta neoklasicisma stilā ar ampīra stila elementiem, ietekmējoties no Romas Panteona ēkas ar tās centrālo kupolu, kā arī no Karlskrūnas Trīsvienības baznīcas.

## Vēsture
Šepsholmaenas baznīcu uz Šepsholmenas salas sāka būvēt 1824. gadā, 1822. gadā nodegušās baznīcas vietā, kas atradās Kirkholmenā, pašreizējā Zviedrijas Nacionālā muzeja vietā. 1833. gadā baznīcas būve tika pabeigta, bet tās iesvētīšana, iegūstot Kārļa Jūhana vārdu, noritēja tikai 1842. gada 24. jūlijā, kad tika uzbūvēta laterna kupola smailē. No 2009. gada baznīcā nenotika dievkalpojumi, bet 2001. gada 5. decembrī tā tika slēgta, vēlāk tās telpās ierīkojot Ērika Ēriksona halli.

## Ārējās saites
* www.sfv.se

## Atsauces
130. latviešu strēlnieku korpuss

[thumb|300px|Sarkanās armijas karavīri pie Brīvības pieminekļa 1944. gada 15. oktobrī ([Brīvības bulvāris (Rīga)|Brīvības bulvāris, 1944).]]
**130. latviešu strēlnieku korpuss** () bija nacionāls karaspēka formējums Sarkanās armijas sastāvā Otrā pasaules kara laikā no 1944. gada 5. jūnija līdz 1945. gada 9. maijam.

Korpuss tika izveidots, apvienojot 43. gvardes latviešu strēlnieku divīziju un 308. latviešu strēlnieku divīziju. Par korpusa komandieri iecēla 43. divīzijas komandieri, ģenerālmajoru Detlavu Brantkalnu.

Korpuss piedalījās Rēzeknes-Daugavpils, Madonas, Krustpils un Rīgas uzbrukuma operācijās no 1944. gada 27. jūlija līdz 13. oktobrim, kā arī Kurzemes cietokšņa kaujās no 1944. gada oktobra līdz 1945. gada 9. maijam.

## Sastāvs

* 43. gvardes latviešu strēlnieku divīzija - izveidota 1942. gada 5. oktobrī uz 201. Latviešu strēlnieku divīzijas bāzes, tajā ietilpa 121., 123., 125. gvardes strēlnieku pulki un 94. gvardes artilērijas pulks. Divīzijas komandieri bija ģenerālmajors Jānis Veikins (1942. gada jūnijs-decembris), ģenerālmajors D. Brantkalns (1942. gada decembris-1944. gada jūnijs), ģenerālmajors Alfrēds Kalniņš (no 1944. gada jūnija). 
* 308. latviešu strēlnieku divīzija - izveidota 1944. gada jūnijā uz 1.atsevišķā latviešu strēlnieku rezerves pulka bāzes, tajā sākotnēji bija ap 7300 karavīru un tajā ietilpa 319., 323., 355. strēlnieku pulki un 677. artilērijas pulks. Kaujas darbībā divīzija iesaistījās tikai 1944. gada 5. augustā. Divīzijas komandieri bija ģenerālmajors Voldemārs Dambergs (1944. gada jūnijs-septembris), pulkvedis Mārtiņš Kalniņš (1944. gada septembris – 1945. gada jūnijs). 
* Latviešu strēlnieku korpusam operatīvi pakļāva arī citas Sarkanās Armijas divīzijas - dažādos laikos 115., 26., 56., 332., 201. strēlnieku divīzijas.

Pirms Vietalvas-Ērgļu kaujām 1944. gada augusta sākumā 130. Latviešu strēlnieku korpusā bija apmēram 16 tūkstoši karavīru, no tiem 7537 karavīri 43. gvardes latviešu strēlnieku divīzijā, 7367 karavīri 308. latviešu strēlnieku divīzijā un 853 karavīri korpusa vadības vienībās.

## Nacionālais sastāvs
Kaut arī politisku apsvērumu dēļ korpuss tika saukts par latviešu nacionālo formējumu, iesākumā etniskie latvieši tajā bija mazākumā. Tomēr pēc vispārējās mobilizācijas Latvijas teritorijā, 1945. gada Kurzemes cietokšņa kauju laikā etnisko latviešu īpatsvars pārsniedza 80%.

## Atsauces
Ērika Ēriksona halle

[thumb|250px|right|Ērika Ēriksona koncerthalle bijušās [Šepsholmenas baznīcas ēkā.]]

**Ērika Ēriksona halle** ir koncerthalle, kas atrodas Stokholmas pilsētas daļā Šepsholmenā.

Koncerthalle ir izvietojusies slēgtās Šepsholmenas baznīcas ēkā. Halle tika atklāta 2009. gada maijā un tai ir dots izcilā zviedru diriģenta un kora vadītāja Ērika Ēriksona vārds. Halli administratīvi pārvalda Ērika Ēriksona Starptautiskais kora centrs. Ēkā atrodas koncertzāle un centra, kā arī koru biedrības sadarbības organizācijas kanceleja.

## Ārējās saites
* Koncerthalles oficiālā mājaslapa

## Atsauces
Slidošanas paviljons

thumb|250px|Slidošanas paviljons

**Slidošanas paviljons** jeb Karaliskā slidošanas kluba paviljons ir celtne, kas atrodas Stokholmas pilsētas daļā Šepsholmenā uz Kastelholmenas salas. 

Ēku sāka būvēt 1882. gadā pēc arhitekta Ādolfa Emīla Melandera projekta, ko bija pasūtījis Karaliskais slidošanas klubs un Karaliskais Zviedrijas jahtklubs. Paviljons ir romantiska sarkanu ķieģeļu celtne ar šīfera jumtu, uz kura atrodas kores tornis, stūra tornis un bruņu tornis. Ēkas fasādē ir redzami iestrādāti medaljoni, kuros atrodas divi ģerboņi — karaļa Oskara II ģerbonis ar Karaliskā Zviedrijas jahtkluba simbolu elementiem un karalienes Sofijas monogramma, zem kuras ir atainotas karājošas slidas. 2009. gadā noritēja paviljona atjaunošanas darbi. 

Paviljons kalpoja kā pulcēšanās vieta kluba biedriem, kuri slidoja tolaik populārajā vietā uz aizsalušajiem ūdeņiem starp Kastelholmenas un Šepsholmenas salām. 1800. gadu beigās šis paviljons bija arī jauniešu populāra satikšanās vieta. Paviljons no 1933. gada ir iekļauts valsts kultūras pieminekļu sarakstā. 

## Ārējās saites
* www.sfv.se

## Atsauces
Papardes zieds

[thumb|[Papardes]]
**Papardes zieds** Baltijas tautu (, ) un slāvu mitoloģijās (, , , ) ir burvju zieds, auglības simbols. Latviešiem ir tradīcija, ka Jāņu naktī jādodas meklēt papardes zieds, kuru atrodot atradējam garantēta laba veselība, bagātība, laime un labklājība.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kas ir papardes zieds?
Tailers Segīns

**Tailers Segīns** (; dzimis ) ir kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2026) Segīns spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Dalasas "Stars" rindās.

## Spēlētāja karjera
2008.—09. sezonu Segīns uzsāka Ontārio hokeja līgas kluba Plimutas "Whalers" rindās. 2009.—10. sezonu viņš noslēdza kā līgas rezultatīvākais spēlētājs, kā arī tika iekļauts Kanādas hokeja līgas sezonas simboliskajā pieciniekā. 2010. gada NHL draftā Segīnu ar kopējo otro numuru izvēlējās Bostonas "Bruins". Lai gan daudzi pirmsdrafta apskati prognozēja, ka ar pirmo numuru tiks izvēlēts tieši Segīns, Edmontonas "Oilers", kam bija pirmās izvēles tiesības draftā, izlēma draftēt Teiloru Holu. 2010.—11. sezonā, spēlējot Bostonas "Bruins" rindās, Segīns izcīnīja Stenlija kausu.

2013. gada 4. jūlijā tika aizmainīts uz Dalasas "Stars". 2025. gada 30. oktobrī Segins nospēlēja savu 1000. NHL spēli, pagarinājumā zaudējot Tampabejas "Lightning" komandai ar rezultātu 2:1. 1. decembrī spēles laikā pret Ņujorkas "Rangers" komandu, "Rangers" aizsargs Vladislavs Gavrikovs uzkrita uz Segins labā ceļgala; Segins nokrita uz ledus un viņam bija jāpalīdz nonākt ģērbtuvēs.Vēlāk pēc pārbaudēm tika ziņots, ka viņam ir priekšējo krustenisko saišu trauma un, visticamāk, viņš izlaidīs atlikušo regulārās sezonas daļu.
## Atsauces

## Ārējās saites
Kastelleta

thumb|250px|Kastelleta
[thumb|250px|Skats no [jūras]]
thumb|250px|Salūtlielgabals pie citadeles
[thumb|250px|[Kastelholmenas citadeles zīmējums]]

**Kastelleta** ir citadele — nocietinājums, būvēts neogotikas stilā, kas atrodas Stokholmas pilsētas daļā Šepsholmenā uz Kastelholmenas salas.

## Iepriekšējās citadeles
Pirmā citadele pēc arhitekta Ērika Dālberga projekta tika uzcelta 1667. gadā, taču, 1680. gadā flotei pārceļoties uz Karlskrūnu, tās funkcijas beidzās. Izveidojoties kuģu eskadriļai 1715. gadā, citadele tika atjaunota. 1784. gadā karalis izdeva rīkojumu, ka citadele turpmāk būs tikai kā piemiņas objekts un vieta, no kurienes salutēs lielgabali ienākošajiem un izejošajiem kuģiem. Ēka tika pārbūvēta, tā bija astoņstūru vienstāva akmens celtne. 1845. gada 21. jūnijā uzsprāga munīcijas noliktava, kā rezultātā arī citadele gāja bojā. Tika nolemts uzbūvēt jaunu citadeli.

## Pašreizējā citadele
Sākotnēji arhitekts Kārlis Fredriks Meijers izplānoja viduslaiku biezu mūru celtni ar torni un diviem zemākiem ēkas spārniem abās pusēs. Uz platā torņa jumta virsmas arhitekts bija plānojis novietot 60 pudu smagu lielgabalu, lai varētu apšaudīt uzbrūkošos kuģus. Taču šo projektu vēlāk izmainīja arhitekts Fredriks Blūms, mainot torņa proporcijas, paredzot 20 metrus augstu torni, kurā atrastos spirālveida kāpnes, kā arī celtnes abos spārnos, kas būvēti uz augstiem pelēka akmens pamatiem, paredzot telpas kazarmām. Uz ēkas spārnu jumta tika paredzēta aizsargsiena ar paredzētām speciālām vietām šaušanai. Sarkanu mūra ķieģeļu celtne tika izbūvēta no 1846. līdz 1848. gadam un šī ir celtne, kas ir saglabājusies līdz mūsu dienām.

60 pudu smagais lielgabals uz torņa jumta netika novietots, tā vietā sākotnēji tur atradās astoņi 24 pudu lielgabali, kas vēlāk tika izvietoti ar mazāka kalibra lielgabaliem. Mūsdienās jūras kara kuģi no šīs vietas tiek sveikti, salutējot no 4 salūta lielgabaliem, kas atrodas uz Kastelletas skatu terases. Citadele atguva savas aizsardzības funkcijas Otrā pasaules kara laikā, kad to izmantoja gaisa aizsardzībai, aprīkojot torni un baterijlaukumu ar ātri šaujošiem gaisa lielgabaliem.

Kazarmās karavīri tika izmitināti 1850. gadā, taču apstākļi dzīvei nebija īpaši piemēroti. 1858. gadā kazarmas tika pārbūvētas par dienesta dzīvokļiem zemākā ranga oficieriem un šiem mērķiem telpas kalpoja līdz 1956. gadam. Vēlāk, 1970. gados telpas tika pārbūvētas un vēlāk izmantotas birojiem un konferenču rīkošanai.

## Zviedrijas kara karogs
Kad Zviedrijas flote pameta Kastelholmenu 1990. gadā, bija plānots noņemt Zviedrijas armijas karogu no citadeles masta, bet šo lēmumu neatbalstīja sabiedrība un flotes vadība pieņēma lēmumu, ka karogs paliks vecajā vietā. To nodrošina divas sardzes maiņas, kas katru dienu no rīta dodas uz Kastelhomenu, kur citadeles mastā paceļ karogu, bet vakarā to nolaiž. Šī tradīcija sākās 1667. gadā un ir spēkā joprojām.

## Atsauces

## Ārējās saites
* www.sfv.se
* www.sfv.se
Jāņavārti

**Jāņavārti** jeb Šķirotavas stacijas J parks ir dzelzceļa stacija Rīgā, līnijā Rīga—Krustpils. No Jāņavārtiem atzarojas arī slēgtā Ērgļu dzelzceļa līnija (mūsdienās darbojas posmā no Jāņavārtiem līdz Sauriešiem). Jāņavārtos pietur visi Aizkraukles virziena elektrovilcieni un lielākā daļa dīzeļvilcienu, izņemot ekspresreisus. Jāņavārtu parks jeb J parks ir paredzēts kravas vilcienu nosūtīšanai. Tajā atrodas arī dažādas dienesta ēkas (vagonu tehniskās apkopes un komercapkopes punkti, automātisko bremžu centralizētās pārbaudes posteņa operatora telpas, maršrutu releju centralizācija, Šķirotavas ceļu distances kantoris un darbnīcu ēkas).

Aizlaišanas parkā tiek veikta vagonu tehniskā stāvokļa kontrole un vagonu bojāto detaļu un mezglu nomaiņa vai remonts, kā arī automātisko bremžu pārbaude pirms vilcienu aizlaišanas. Stacijā kopš 2025. gada nedarbojas biļešu kase.

## Vēsture
Mūsdienu dzelzceļa stacijas nosaukums cēlies no daudz senākā Rīgas priekšpilsētas nocietinājumu Jāņa vārtu nosaukuma, kas uzcelti ap 1626. gadu  palisādē Lielās Riepnieku ielas (tagadējās Dzirnavu ielas) stūrī, bet pēc kara inženiera Johana Rodenburga projekta 1650. gadā līdz tiem uzbūvēja Jāņa dambi (*Johannis-Damm*), pa kura augšu veda pasta ceļš. Līdz ar priekšpilsētas paplašināšanu Jāņavārtus 1789. gadā pārcēla apmēram uz tagadējo Maskavas un Pirts ielu stūri, kur vēlāk atradās pilsētas dezinfekcijas iestāde.

Rīgas-Ērgļu dzelzceļa līnijas būvēšanas laikā izveidoja pieturas punktu "Jāņavārti". Krustpils virziena pasažieru vilcieni Jāņavārtos sāka pieturēt 1957. gadā (sākumā tikai Šķirotavas darba vilcieni). No Salaspils ielas puses uz Ērgļu virziena perona varēja nokļūt pa gājēju tiltu, kas sliktā tehniskā stāvokļa dēļ 2003. gadā slēgts. 2010. gadā drošības dēļ izbūvēti nožogojumi gar sliedēm, tādējādi gājēji no Jāņavārtu stacijas uz Krustpils ielu var nokļūt vai nu nelegāli pa dzelzceļa darbiniekiem paredzētām ejām, vai arī pa Slāvu tiltu vai gājēju tiltu pie Daugmales stacijas. Ērgļu virziena perons ir saglabājies, kaut arī pasažieru vilcienu kustība kopš 2007. gada nenotiek.

## Attēlu galerija

Attēls:Jāņavārtu stacija.JPG|Jāņavārtu stacijas pasažieru ēka 2010. gadā
File:Sliežu ceļi Jāņavārtos.jpg|Sliežu ceļi Krustpils virzienā
File:Sliežu ceļi Jāņavārtos 2.jpg|Sliežu ceļi Rīgas virzienā
Attēls:Jāņavārti 1.JPG|Sliežu ceļi un pārmijas Jāņavārtu stacijā
Attēls:Jāņavārti 2.JPG|Dīzeļlokomotīve ТЭП70 Jāņavārtu stacijā
Attēls:Jāņavārti 3.JPG|Elektrovilciens ER2T-7114 atiet no Jāņavārtu stacijas
Attēls:Jāņavārti 4.JPG|Šķirotavas stacijas administrācijas ēka
Attēls:Jāņavārti 5.JPG|Savienojošie ceļi starp B parku un J parku
Attēls:Jāņavārti 6.JPG|Jāņavārtu stacijas ēka no gājēju tiltiņa
Attēls:Jāņavārti 7.JPG|J parks
Attēls:Jāņavārti 8.JPG|Slēgtais gājēju tilts
Attēls:Jāņavārti 9.jpg|Ērgļu virziena perons
Attēls:Jāņavārti 10.JPG|Sauriešu virziena sliedes un administrācijas ēka
Attēls:Jāņavārti 11.JPG|Sauriešu atzara sliedes, skatoties Vagonu parka virzienā
Attēls:Jāņavārti 12.JPG|Ērgļu perons 2004. gadā


## Atsauces

## Ārējās saites
* Rīgas—Daugavpils līnijas vēsture
Roberto Beninji

**Roberto Remidžo Beninji** (; dzimis ) ir itāliešu aktieris, komiķis, scenārists un kinorežisors. Beninji ir spēlējis lomas vairākās plaši pazīstamās filmās: "Ārpus likuma", "Nakts uz Zemes", "Dzīve ir skaista", "Asterikss un Obelikss pret Cēzaru", "Kafija un cigaretes". Visveiksmīgākā Benīni filma ir "Dzīve ir skaista", par ko aktieris saņēma vairākus starptautiskus apbalvojumus, tai skaitā Amerikas Kinoakadēmijas balvu un BAFTA kino balvu. 2021. gadā 78. Venēcijas kinofestivālā apbalvots ar Zelta lauvas goda balvu par mūža ieguldījumu.

## Ārējās saites

* Aktierim veltīta mājaslapa
Benīni

**Benini** () ir itāļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Klariče Benini (*Clarice Benini*; 1905—1976) — Itālijas šaha meistare;
* Roberto Benini (*Roberto Remigio Benigni*; 1952) — itāliešu aktieris, komiķis, scenārists un kinorežisors.
Diāna Krīgere

**Diāna Krīgere** (; dzimusi ) ir vācu aktrise un bijusī modele.

1993. gadā Diāna Krīgere piedalījās modeļu konkursā *[[Elite Model Look]]*, pēc tam uzsāka modeles karjeru. Vēlāk ieinteresējās par aktiermākslu un mācījās teātra skolā *Cours Florent* Parīzē. 2002. gadā viņa attēloja savu pirmo nozīmīgo loma TV filmā *The Piano Player*. Pēc tam attēlojusi lomas vairākās plaši pazīstamās filmās: "Troja" (2004), *[[Wicker Park]]* (2004), "Nacionālie dārgumi" (2007), "Bēdīgi slavenie mērgļi" (2009), "Misters Neviens" (2009), "Nezināmais" (2011), "Klejotāja" (2013), "Izzūdošie" (2017). Krīgere divas reizes nominēta Saturna balvai. Ieguvusi divas balvas Kannu kinofestivālā, tai skaitā, labākās aktrises balvu, par lomu filmā "Izzūdošie".

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites

* Aktrisei veltīta mājaslapa
2011. gada Eiropas Grand Prix

**2011. gada [[Eiropas Grand Prix|Eiropas ''Grand Prix'']]** izcīņa notika 26. jūnijā Valensijā. 6. uzvaru sezonā izcīnīja Sebastiāns Fetels, apsteidzot Fernando Alonso, trešo vietu izcīnīja Marks Vebers.

Sacīkstē tika uzstādīts jauns finišējušo braucēju rekords — visi 24 braucēji, kas startēja, veiksmīgi pabeidza sacīksti.

## Kvalifikācija

## Sacīkstes

## Kopvērtējums

;Braucēju čempionāts

;Konstruktoru čempionāts

* **Piezīme**: Parādītas tikai pirmās piecas pozīcijas.
Rapla

**Rapla** () ir pilsēta Igaunijas centrālajā daļā, Raplas apriņķa un Raplas pagasta administratīvais centrs. Atrodas pie Vigalas upes 54 km no valsts galvaspilsētas Tallinas.

## Vēsture
Rapla vēstures avotos pirmo reizi minēta 1241. gadā Dāņu zemes grāmatā kā *Rapal*. 13. gadsimta beigās Rapla kļuva par draudzes centru. Pilsētas straujāka izaugsme sākās 19. gadsimta beigās, kad tā kļuva par reģionālu tirdzniecības un amatniecības centru.

1945. gadā Rapla ieguva lielciema statusu, bet 1950. gadā tā kļuva par administratīvo centru jaunizveidotajam Raplas rajonam. Pilsētas tiesības Raplai tika piešķirtas 1993. gadā.

## Arhitektūra un kultūra
Ievērojamākā celtne pilsētā ir Raplas Marijas Magdalēnas baznīca (celta 1901. gadā). Tā ir unikāla kā vienīgā lauku baznīca Igaunijā ar diviem torņiem. Baznīca ir pazīstama ar savu izcilo akustiku, tādēļ šeit regulāri notiek starptautiskie baznīcas mūzikas festivāli.

Pilsētā atrodas Raplas kultūras centrs, apriņķa bibliotēka, Raplas valsts ģimnāzija, mūzikas un mākslas skolas.

## Saimniecība un transports
Rapla ir nozīmīgs rūpniecības un pakalpojumu centrs. Pilsētā attīstīta pārtikas rūpniecība, kokapstrāde un metālapstrāde. 

Pilsētai ir ļoti laba transporta infrastruktūra. Tā atrodas Tallinas—Pērnavas un Tallinas—Viljandi autoceļu krustpunkta. Raplas dzelzceļa stacija ir nozīmīgs punkts pasažieru vilcienu maršrutā Tallina—Viljandi.

## Galerija

File:Rapla kirik1.jpg|Raplas Marijas Magdalēnas baznīca
File:Rapla raudteejaam 2010-05-12.jpg|Raplas dzelzceļa stacija
File:Rapla kultuurikeskus.JPG|Raplas kultūras nams
File:Rapla ringtee.JPG|Raplas centrālais laukums


## Atsauces

## Ārējās saites

* Raplas pagasts
Užava

**Užava** ir ciems Ventspils novada Užavas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Užavas upes krastā pie autoceļa P111 23 km no novada centra Ventspils un 210 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Užavas muižas (*Hasau*) centra un luterāņu baznīcas. Par lielāku apdzīvoto vietu izveidojusies pēckara gados, kad Užava bija padomju saimniecības «Užava» centrs. Užavā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, kultūras nams, bibliotēka, pasts, viesu nams, ģimenes ārsta prakste, luterāņu (celta 1783. gadā, atjaunota 1892. gadā) un baptistu baznīcas. Netālu upes krastā atrodas Užavas elku liepa un Užavas elku strauts.
## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Skaitļu grāmata

**Skaitļu grāmata**, arī **4. Mozus grāmata** (, *Bəmidbar*), ir ceturtā Vecās Derības un pirmspēdējā Toras grāmata. Grāmatas pamatā galvenokārt ir Mozus un viņa sekotāju klejošana pa tuksnesi, lai nokļūtu apsolītajā zemē Kanaānā. Tajā ir aprakstītas izraēliešu ciešanas un viņu daudzās sūdzības pret Dievu. Cilvēki tajā ir attēloti neticīgi un dumpīgi.

## Ārējās saites
2011. gada Eiropas čempionāts airēšanā junioriem

**2011. gada Eiropas junioru čempionāts airēšanā** bija pirmais šāds čempionāts akadēmiskajā airēšanā, kas notika Polijas pilsētā Krušvicā no  līdz .

Pirmajā Eiropas čempionātā piedalījās arī 20 jaunie Latvijas airētāji, kas startēja 8 laivu klasēs. Par čempioni sieviešu vieniniekā kļuva Elza Gulbe (8:42,11), par 2,61 sekundi apsteidzot otrās vietas ieguvēju Elenu Koleti no Itālijas. E. Gulbes zelta medaļa bija vienīgā Latvijas delegācijai, bet vairākas ekipāžas palika ceturtajā vietā: sieviešu pārairu divniekā Zane Putniņa un Laura Zilvere, vīriešu pārairu četriniekā Rūdolfs Rumba, Mārcis Mārtiņš Putniņš, Aivis Vilicka un Mārtiņš Kāpostiņš, sieviešu pārairu četriniekā Agnese Kalniņa, Irbe Kande, Ērika Blumberga un Marika Trumekalne.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Čempionāta oficiālā mājaslapa ,
* Eiropas 1.Junioru čempionātā Krušvicē(Polija) - Elzai Gulbei zelts vieniniekā! Rowing.lv
.tc

**.tc** ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Tērksām un Kaikosām. Domēns izveidots 1997. gadā. Domēna sponsors ir *Melrex TC*, bet domēnu reģistrēšanu nodrošina *AdamsNames*.

## Ārējās saites

*  IANA .tc whois information
Högskoleprovet

***Högskoleprovet*** ir centralizēts valsts iestājeksāmens universitātēs un augstskolās Zviedrijā. Daļu studentu universitāšu un augstskolu mācību programmās un atsevišķos kursus uzņem, pamatojoties uz pretendentu vidusskolas atzīmēm, bet daļu – pamatojoties uz rezultātu Högskoleprovet.

Eksāmenu ir iespējams kārtot divas reizes gadā, rudenī un pavasarī. Eksāmena rezultāts ir derīgs piecus gadus. Iestājeksāmens sastāv no 160 jautājumiem, kas sakārtoti astoņās sadaļās. Tie pārbauda matemātiskās zināšanas, loģiskās domāšanas spējas, spējas saprast un uztvert sarežģīta teksta jēgu, vārdu krājumu un angļu valodu.

Eksāmena rezultāts tiek normēts. 0,0 ir zemākā normētā atzīme, bet 2,0 augstākā. 2010. gada rudenī Karaliskais Kārļa institūts, kā arī Upsālas un Lundas Universitātes, ārstu programmās uzņēma studentus, kuru normētā atzīme sasniedza vismaz 1,9 - tikpat augsta atzīme bija nepieciešama, lai iestātos Stokholmas Ekonomikas augstskolas (Handelshögskolan) Biznesa un menedžmenta programmā.

Eksāmena jautājumi un atbildes katru gadu tiek publicētas internetā. Par vienu no efektīvākajām sagatavošanās metodēm tiek uzskatīta sagatavošanās, izmantojot iepriekšējo gadu eksāmenus. 2010. gada pavasarī valsts iestājeksāmena kārtošanai pieteicās 66 882 studentu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Zviedrijas Augstskolu pārvaldes informatīvais portāls studentiem 
* Veci iestājeksāmeni internetā 
* Eksāmena izstrādātāju oficiālā mājaslapa  
* Informācija par eksāmenu, grāmata, praktiski padomi
Užava (nozīmju atdalīšana)

**Užava** var būt:
* Užava — ciems Ventspils novadā
* Užava — upe Ventspils novadā
* Užava — stacija slēgtajā līnijā Liepāja—Ventspils
* Užava — dabas liegums Ventspils novadā
Repina

**Repina** (, ) ir pilsēta Igaunijas austrumu daļā, Pelvas apriņķa Repinas pagasta administratīvais centrs. Atrodas Vehandu upes krastos netālu no tās ietekas Lemmijervā 28 km no apriņķa centra Pelvas.

## Vēsture
Repina vēstures avotos pirmo reizi minēta 1582. gadā Polijas-Lietuvas kopvalsts revīzijas dokumentos. Apdzīvotā vieta sāka strauji attīstīties 18. gadsimtā, kad 1734. gadā pie Vehandu upes tika uzcelta papīrfabrika, kas ir viena no vecākajām joprojām strādājošajām papīra ražotnēm Eiropā.

1945. gadā Repina kļuva par lielciemu, bet pilsētas tiesības tā ieguva 1993. gadā. No 1950. līdz 1961. gadam tā bija Repinas rajona centrs.

## Saimniecība
Repinas saimniecības stūrakmens ir papīrrūpniecība. *Räpina Paberivabrik* izmanto otrreizējās izejvielas un ražo iepakojuma materiālus, stūru aizsargus un citus kartona izstrādājumus. Pilsētā attīstīta arī mežsaimniecība un pārtikas rūpniecība. Nozīmīga loma ir tūrismam — populārs ir ūdenstūrisms Vehandu upē.

## Kultūra un izglītība
Viena no iespaidīgākajām celtnēm ir Repinas muižas (*Rappin*) Sillapē pils, kas celta klasicisma stilā 19. gadsimta vidū. Muižu ieskauj plašs dendroloģiskais parks ar vairāk nekā 300 koku un krūmu sugām.

Pilsētā atrodas Repinas Dārzkopības skola (viena no vecākajām un prestižākajām nozares skolām Igaunijā), Repinas ģimnāzija, novadpētniecības un papīrfabrikas muzejs, kā arī Repinas Miķeļa luterāņu baznīca (celta 1785. gadā).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Repinas pagasts
Užava (upe)

**Užava** (arī **Dižupe**, **Zirgmežupe**; augštecē **Mazkaibas upe**, **Mālupe**; vidustecē **Bumbuļupe**) ir Baltijas jūrā ietekoša upe Kuldīgas un Ventspils novados. Sākas satekot novadgrāvjiem starp Gudeniekiem un Basu muižu Gudenieku pagastā. Plūst pa Piemares un Ventavas līdzenumiem ziemeļaustrumu virzienā. Lielākajā daļā tecējums, izņemot posmu starp Tērandi un Sisi, regulēts, gultne iztaisnota. Meliorācijas rezultātā gar upi izbūvēts Užavas polderis. Ietek jūrā lejpus Užavas ciema.

## Pietekas
;Kreisā krasta pietekas
* Saltvalks,
* Bērzkalnupe,
* Tiemene.
;Labā krasta pietekas
* Guļas valks (7 km),
* Stirna (10 km),
* Mārgava (6 km),
* Kauliņas upe (26 km),
* Vanka (30 km),
* Gaiļvalks,
* Tērande (15 km).

## Atsauces
Mālupe

**Mālupe** var būt:
* Mālupe — ciems Mālupes pagastā
* Mālupe — upe, Pededzes pieteka
* Mālupe — upe, Vidusupes pieteka
* Mālupe — upe, Vijatas pieteka
* Bērzenes nosaukums augštecē
* Užavas cits nosaukums
Skābardis

**Skābardis** var būt:

* Skābardis () — lazdu dzimtas lapu koku ģints.
* Latviešu cilmes uzvārds (sieviešu dzimtē **Skābarde**). Cilvēki ar šo uzvārdu:
** Jānis Skābardis (1987) — futbola vārtsargs;
** Zigurds Skābardis (1971) — tulkotājs un tulks.
Augšprovansas Alpi

**Augšprovansas Alpi** (, izrunā: , ) ir Francijas departaments, kas agrāk bija daļa no Provansas provinces. Mūsdienās tas ir viens no sešiem Provansas-Alpu-Azūra krasta reģiona departamentiem. Lielākās apdzīvotās vietas ir Manoska un Diņlebēna (administratīvais centrs). Administratīvi departaments sīkāk tiek iedalīts 4 apgabalos (*arrondissements*):

* Barselonetes apgabals (*Arrondissement de Barcelonnette*);
* Diņlebēnas apgabals (*Arrondissement de Digne-les-Bains*);
* Forkalkjē apgabals (*Arrondissement de Forcalquier*);
* Kastelānas apgabals (*Arrondissement de Castellane*).

## Ārējās saites
Jānis Skābardis

**Jānis Skābardis** (dzimis ) ir Latvijas futbola treneris un bijušais futbola vārtsargs. Viņš ir Rīgas futbola kluba FK Metta/LU fiziskās sagatavotības treneris.

Kuldīgas futbola audzēknis, 2005. gada sākumā pievienojās pie FK Venta, kurās rindās debitēja Virslīgā. Pēc futbola kluba bankrota, Jānis Skābardis pieņēma uzaicinājumu pievienoties FK Ventspils. 2006. gada vasarā Jānis pārcēlās uz FK Auda, bet jau kopš 2007. gada sezonas pildīja komandas kapteiņa lomu. 2009. gada 27. novembrī Jānis Skābardis tika atzīts par FK Auda vērtīgāko spēlētāju 2009. gada sezonā.

2010. gada sezonas sākumā Skonto FC izīrēja Jāni Skābardi līdz sezonas beigām, sakarā ar pamatvārtsarga Kaspara Ikstena traumu.

Pēc futbolista karjeras beigām sāka strādāt par treneri. Vispirms viņš strādāja Rīgas futbola klubā FK Metta/Latvijas Universitāte, 2018. gada kļuva par Kuldīgas futbola kluba FC Nikers galveno treneri, bet 2020. gadā atkal strādāja FK Metta/LU, šoreiz par fiziskās sagatavotības treneri.

2020. gadā Jānis Skābardis aizstāvēja maģistra darbu sporta zinātnē. Darba nosaukums ir “Sacensību darbības un speciālās fiziskās sagatavošanas slodzes savstarpējās atšķirības Latvijas Virslīgas čempionāta futbolistiem”.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Profils FK "Auda" mājaslapā 
* Profils LFF mājaslapā
Valdis Jansons

**Valdis Jansons** (dzimis  Rīgā) ir Latvijas  futbola pussargs.

Savu futbolista karjeru Valdis Jansons iesāka tikai 17 gadu vecumā pie trenera Jura Docenko jauniešu futbola kluba "Rīgas vanagi". Pēc gada viņš nokļuva FK Auda, kura sastāvā ieguva 3. vietu Latvijas U-18 čempionātā. 2000. gadā Valdis Jansons debitēja FK Auda pamatsastāvā, ar kuru izcīnīja 3. vietu Pirmajā līgā, kā arī piedalījās vairākās Virslīgas dublieru spēlēs LU/Daugava sastāvā.

2001. gada sezonā Valdis Jansons FK Auda sastāvā izcīnīja 1. vietu Pirmajā līgā, iekļūstot Virslīgā. 2002. gadā treneri Jansonam vēl maz uzticējās, un viņš pārsvarā spēlēja dublieru čempionātā. Tāpēc pēc sezonas, sakarā ar mazu spēles laiku, Valdis Jansons pārgāja uz Latvijas Otrās līgas klubu FK Alberts, kuru tolaik vadīja viņa pirmais treneris Juris Docenko.

2003. gada sezonu Valdis Jansons uzsāka FK Alberts sastāvā, paralēli spēlējot FK Auda dublieros. Pēc pāris spilgti aizvadītām spēlēm viņu pamanijā jaunais FK Auda treneris Igors Stepanovs. 2003. gada 12. jūlijā Valdis Jansons debitēja Virslīgā FK Auda sastāvā, spēlē pret Skonto FC. Sezonas garumā Valdis spēja iekarot stabilu vietu sastāvā un palīdzēja komandai saglabāt vietu Virslīgā.

## Ārējās saites
* Profils FK "Auda" mājaslapā
Jeļena Bonnere

**Jeļena Bonnere** (krievu: *Елена Георгиевна Боннэр*; dzimusi , mirusi ) bija padomju cilvēktiesību aktīviste, disidente, publiciste. Akadēmiķa Andreja Saharova sieva.

Otrā pasaules kara laikā Jeļena Bonnere bija medmāsa. Tikusi ievainota. Pēc kara izmācījusies par ārsti un strādāja par pediatru.

1965. gadā iestājās PSKP. Pēc Prāgas pavasara apspiešanas 1968. gadā mainīja savu attieksmi pret valdošo iekārtu. 1972. gadā izstājās no partijas.

1972. gadā, tiesas procesā pret disidentiem Kalugā, iepazinās ar akadēmiķi Andreju Saharovu. 1972. gadā viņi apprecējās.
1976. gadā bija viena no Maskavas Helsinku grupas dibinātājiem.
Kad Saharovu 1980. gadā izsūtīja uz Gorkiju, devās viņam līdzi. 1984. gadā Bonneri notiesāja par "padomju sabiedriskās un valsts iekārtas apmelošanu" un sodu izcieta izsūtījuma vietā Gorkijā.

1987. gadā kopā ar Saharovu atgriezās Maskavā un aktīvi iesaistījās sabiedriskās organizācijās.

## Ārējās saites

* Jeļenas Bonneres biogrāfija 
* Jeļenas Bonneres biogrāfija Maskavas Helsinku grupas vietnē
Krauja (Naujenes pagasts)

**Krauja** (agrāk **Hoftenberga**;  ) ir apdzīvota vieta (lielciems) Augšdaugavas novada Naujenes pagastā. Izvietojusies Daugavas labajā krastā pie Daugavpils—Indras dzelzceļa (stacija Krauja) 5 km no pagasta centra Naujenes, 11 km no novada centra Daugavpils centra un 235 km no Rīgas. Apdzīvoto vietu šķērso reģionālais autoceļš P65.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Hoftenbergas muižas (, ) centru. Kraujā atrodas Naujenes mūzikas un mākslas skola, Naujenes jaunatnes iniciatīvas un sporta centrs, Naujenes bērnu nams, bērnudārzs «Rūķītis», Naujenes Tautas bibliotēka, pasts, ģimenes ārsta prakse.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Aptieka

thumbnail|200px|Aptieka Vācijā, 1505. gada zīmējums
**Aptieka** (no  (*apotḗkē*) — 'noliktava, glabātava') ir īpaši specializēta iestāde veselības aizsardzības sistēmā, kur tiek gatavoti, iepakoti, pētīti un pārdoti medikamenti. Aptieku tradicionāli uzskata par veselības aprūpes iestādi un tās galvenais mērķis ir nodrošināt iedzīvotājus ar farmācijas pakalpojumiem. Pārsvarā aptiekām ir noteikts darba laiks, bet pastāv arī diennakts aptiekas.

Pirmās aptiekas radās 8.—9. gadsimtā  Tuvajos Austrumos.

## Aptiekas vēsture Rīgā
Pirmās zāļu tirgotavas Rīgā minētas 1291. gadā. Pirmā aptieka Rātsaptieka jeb Lielā aptieka atklāta 1357. gadā. Pēc vairāk nekā 200 gadiem dibināta Ziloņa aptieka 1570. gadā. 1655. gadā tika dibinātas Kaļķu ielas aptieka, Priekšpilsētas aptieka, Zilā aptieka un Homeopātiskā aptieka. Ievērojamas sava laika aptiekas bija arī Brieža aptieka un Lauvas aptieka.

Pirmais Rīgas aptiekas reglaments un aptiekāra zvērests izdots 1636. gadā un atkārtoti 1685 un 1740. gadā. Valsts aptiekas noteikumi stājušies spēkā 1789. gadā. Aptiekas darbības izvēršanos sekmēja 1803. gadā nodibinātā Rīgas farmaceitiskā fabrika. 1919. gadā padomju varas laikā Rīgā tika izveidotas piecas darba tautas aptiekas, kas apgādāja ar bezmaksas medikamentiem. 1940. gadā pēc padomju varas atjaunošanas aptiekas nacionalizēja. Fašisma okupācijas laikā tika izpostītas 1/3 aptieku. No 1941 līdz 1944. gadam aptiekas nosaukumus nomainīja ar kārtas numuriem. Pēc kara nelielo aptieku vietā tika izveidotas lielas, ar modernu iekārtu apgādātas aptiekas.

## Skatīt arī
* Farmācija

## Atsauces

## Ārējās saites
Zālīte

**Zālīte** var būt:
* Zālīte — apdzīvota vieta Iecavas pagastā;
* Zālīte — dzelzceļa stacija;
* marihuānas nosaukums vienkāršrunā.

## Uzvārds
Latviešu cilmes uzvārds (vīriešu dzimtē Zālītis). Cilvēki ar šo uzvārdu:
:* Elīna Zālīte (1898—1955) — rakstniece, dzejniece, dramaturģe un tulkotāja;
:* Evita Zālīte-Grosa (1969) — operdziedātāja un politiķe;
:* Māra Zālīte (1952) — dzejniece, dramaturģe un sabiedriskā darbiniece.

## Skatīt arī
* Zāle
Krauja

**Krauja** var būt:
* Krauja — reljefa forma;
* Krauja — apdzīvota vieta Naujenes pagastā;
* Krauja — dzelzceļa stacija līnijā Daugavpils—Indra;
* Krauja — upe, Lieknas pieteka;
* uzvārds:
** Andris Krauja (1981) — Latvijas politiķis;
** Kārlis Krauja (1926—1950) — nacionālā partizāna Visvalža Brizgas segvārds.

## Skatīt arī
* Kraujas
60 (skaitlis)

**60** (**sešdesmit**) ir kārtas skaitlis, kurš atrodas starp 59 un 61.

## Zinātnē
* Neodīma atomskaitlis.

## Citur
* 60 minūtes veido vienu stundu.
* Šautriņu mešanā 60 ir lielākais rezultāts, ko var iegūt ar vienu šautriņu.

## Vēsturiskie gadi
60. gads, 1960. gads
Ardēni (departaments)

**Ardēni** () ir departaments Francijas ziemeļaustrumos, Šampaņas-Ardēnu reģionā. Tas ir viens no pirmajiem 83 departamentiem, kas tika izveidoti franču revolūcijas laikā 1790. gada 4. martā. Lielākās pilsētas ir Šarlevilmezjēra (administratīvais centrs) un Sedāna. Departamenta nosaukums cēlies no turpat esošo Ardēnu kalnu nosaukuma.

## Ārējās saites
Augšalpi

**Augšalpi** () ir departaments Francijas dienvidaustrumos, Provansas-Alpu-Azūra krasta reģionā. Tas ir viens no pirmajiem 83 departamentiem, kas tika izveidoti franču revolūcijas laikā 1790. gada 4. martā. Departamenta nosaukums ir cēlies no turpat esošo Alpu kalnu nosaukuma. Lielākās pilsētas ir Gapa (administratīvais centrs) un Briansona.

## Ārējās saites
Orleāna

**Orleāna** () ir pilsēta Francijas centrālajā daļā, 130 kilometrus uz dienvidiem no Francijas galvaspilsētas Parīzes. Orleāna ir Centra-Valdeluāras reģiona un Luarē departamenta administratīvais centrs. Caur Orleānu plūst Luāras upe. 2010. gadā pilsētā dzīvoja  iedzīvotāju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dienvidkorsika

**Dienvidkorsika** (, ) ir departaments Francijas dienvidos, Korsikas salā. Tas tika izveidots 1975. gada 15. septembrī, sadalot Korsikas departamentu divos departamentos.

## Ārējās saites
Džerijs Raiss

**Džerijs Lī Raiss** (; dzimis  Kraufordā, Misisipi štatā, ASV) ir bijušais ASV amerikāņu futbola spēlētājs, spēlējis malējā uzbrucēja pozīcijā. Viņš tiek uzskatīts par visu laiku izcilāko malējo uzbrucēju un vienu no visu laiku izcilākajiem NFL spēlētājiem.  *NFL Network* pārraidē *The Top 100: NFL's Greatest Players* viņš tika atzīts par visu laiku izcilāko NFL spēlētāju.

## Karjera
Dž. Raiss ir līderis vairākās galvenajās statistikas kategorijās starp malējiem uzbrucējiem, kā arī ar 208 veiktajiem piezemējumiem ir līderis starp visiem līgas spēlētājiem tās vēsturē. Viņš ir piedalījies 13 *Pro Bowl* spēlēs un ticis iekļauts *All-Pro* izlasē 11 reižu. Sanfrancisko "49ers" sastāvā Dž. Raiss izcīnījis trīs Superkausa čempionu gredzenus, ar Oklendas "Raiders" viņš izcīnījis uzvaru Amerikas futbola konferencē.

1985. gada draftā viņu Sanfrancisko "49ers" izraudzījās ar kopējo 16. kārtas numuru. "49ers" sastāvā aizvadījis lielāko daļu profesionāļa karjeras (līdz 2000. gadam). Vēlāk spēlējis Oklendas "Raiders" un Sietlas "Seahawks" klubu sastāvos. 2005. gada sezonu gatavojās uzsākt Denveras "Broncos" sastāvā, taču neilgi pirms sezonas sākuma paziņoja par karjeras beigām.

 "49ers" paziņoja, ka Dž. Raiss parakstīs līgumu ar klubu, tādējādi beidzot profesionāļa gaitas kā tā kluba spēlētājs, kurā uzsācis profesionāļa karjeru.  Dž. Raiss oficiāli beidza karjeru kā "49ers" spēlētājs, parakstīdams vienas dienas līgumu par 1 985 806,49 ASV dolāriem. Līguma summa apzīmēja daudzi nozīmīgi skaitļi: Dž. Raisa draftēšanas gads (1985), viņa spēļu numurs (80), karjeras beigšanas gads (2006) un "49ers" (49). Šī summa gan bija simboliska, jo par šo līgumu viņš neko nesaņēma.

## Piezīmes un atsauces
### Piezīmes

### Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Pro-Football-Reference.com profils
Ārons Rodžerss

**Ārons Čārlzs Rodžerss** (; dzimis  Čiko, Kalifornijas štatā, ASV) ir profesionāls ASV amerikāņu futbola spēlētājs, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā. Pašlaik (2021) pārstāv NFL klubu Grīnbejas "Packers", kurā aizvadījis visu profesionāļa karjeru.

## Karjera
Universitātes laikā viņš pārstāvēja Kalifornijas universitāti Bērklijā, kur NCAA čempionātā pārstāvēja Kalifornijas "Golden Bears". Pārstāvēdams "Golden Bears", viņš uzstādīja vairākus universitātes rekordus. 2005. gada NFL draftā viņu Grīnbejas "Packers" izraudzījās pirmajā kārtā ar kopējo 24. kārtas numuru.

2010. gada sezonā viņš "Packers" sastāvā izcīnīja uzvaru XLV Superkausa izcīņā, pats spēlētājs atdeva trīs rezultatīvas piespēles un tika atzīts par spēles MVP. Tāpat *FedEx Air* vērtējumā Ā. Rodžerss tika atzīts par gada labāko spēlētāju.

Kopš Ā. Rodžerss ir kļuvis par pamatsastāva saspēles vadītāju viņš ir kļuvis ievērojams ar savu unikālo piezemējuma veikšanas svinēšanu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* NFL profils 
* ESPN profils 
* "Packers" profils 
* "Golden Bears" profils 
* Pro Football Reference profils 
* ''Yahoo! Sports'' profils 
* 
*
Rodžerss

**Rodžerss** ( vai *Rodgers*) var būt:

* Ārons Rodžerss (*Aaron Rodgers*; 1983) — ASV amerikāņu futbola spēlētājs;
* Brendans Rodžerss (*Brendan Rodgers*; 1973) — Ziemeļīrijas futbola treneris;
* Džeiks Veslijs Rodžerss (*Jake Wesley Rogers*; 1996) — ASV dziedātājs un dziesmu autors;
* Freds Rodžerss (*Fred Rogers*; 1928—2003) — ASV televīzijas programmu vadītājs;
* Kenijs Rodžerss (*Kenny Rogers*; 1938—2020) — ASV dziedātājs, dziesmu autors, aktieris, ierakstu producents un uzņēmējs;
* Maikls Rodžerss (*Michael Rogers*; 1979) — Austrālijas šosejas riteņbraucējs;
* Morgans Rodžerss (*Morgan Rogers*; 2002) — angļu futbolists;
* Roberts Rodžerss (*Robert Rogers*; 1731—1795) — amerikāņu koloniālais zemessargs, pēddzinis, karavīrs.
Alberts Puholss

**Hosē Alverto (Alberts) Puholss Alsantara** (, izrunā: ; dzimis  Santodomingo, Dominikānā) ir profesionāls dominikāņu beisbolists, spēlē pirmās bāzes pozīcijā. Pašlaik (2012) pārstāv Augstākās beisbola līgas klubu Losandželosas "Angels" no Anahaimas, iepriekš visu karjeru aizvadījis Sentluisas "Cardinals".

A. Puholss tiek uzskatīts par vienu no labākajiem aktīvajiem MLB spēlētājiem. MLB līgā debitēja . Debijas sezonā (2001. gads) viņš tika atzīts par Nacionālās līgas labāko debitantu un kopš tā laika deviņas reizes piedalījies Visu zvaigžņu spēlē un trīs reizes ir ieguvis Nacionālās līgas sezonas vērtīgākā spēlētāja titulu. 2006. gadā "Cardinals" sastāvā izcīnīja uzvaru Pasaules sērijā, tāpat Pasaules sērijā uzvarēja arī 2011. gadā. 2011. gada decembrī viņš parakstīja 10 gadu līgumu ar Losandželosas "Angels" no Anahaimas.

Pēc 2011. gada sezonas beigām A. Puholss bija līderis starp aktīvajiem spēlētājiem atsistajos sitienos (32,8%), kā arī daudzos citos rādītājos. ESPN vērtējumā viņš tika atzīts par 2000. gadu labāko spēlētāju.

## Sasniegumi

## Atsauces

## Ārējās saites

* MLB profils 
* ESPN profils 
* ''Baseball-Reference'' profils