open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gerhards Dēnhofs (Pomerānijas vaivads)

**Gerhards Dēnhofs** (, ; ap 1598—1648) bija Polijas—Lietuvas kopvalsts valsts darbinieks un diplomāts no Dēnhofu dzimtas. Pomerānijas vaivads (*wojewoda pomorski*, 1643–1648).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1598 gada 15. janvārī Alūksnes pilī Tērbatas vaivada pulkveža Gerharda Dēnhofa un viņa sievas Margarētes, dzimušas Cveifelnas (*von Zweifeln*, mirusi 1622), ģimenē. Viņa vecākie brāļi bija Ernests Magnuss Dēnhofs (1581—1642) un Kaspers Dēnhofs (1588—1645).  
Viņa tēvs Poļu—zviedru karu sākumā vadīja Pārdaugavas Livonijas hercogistes aizsardzību pret Zviedrijas karaļa Gustava Ādolfa uzbrukumu.
Pēc tēva nāves viņš bija prinča Vladislava galma pāžs, vēlāk nosūtīts uz Brandenburgas markgrāfistes galmu. Komandēja vācu algotņus  Poļu—zviedru karā 1621. gadā, bija Toruņas cietokšņa komendants (1629).  

Pēc kara beigām Dēnhofs 1635. gadā vadīja Polijas kara flotes izveidi, bija Dancigas kastelāns 1642. gadā, 1643. gadā viņu iecēla par Pomerānijas vaivadu un Karaļa Prūsijas mantzini. Cita starpā viņš bija arī Alūksnes (Adzeles), Vīlandes un Ludzas stārasts.

1645. gadā viņš Parīzē veda sarunas par Vladislava IV Vāsas laulībām ar Luisu Mariju Gonzagu.

Miris 1648. gada 23. decembrī Malborkā, apglabāts Elblongas kapos.

## Atsauces
Livonijas konstitūcijas

[thumb|330px|Livonijas Konstitūciju titullapa ar [Stefans Batorijs|Stefana Batorija ģerboni.]]
**Livonijas Konstitūcijas** () bija 1582. gadā Polijas-Lietuvas kopvalsts valdnieka Stefana Batorija parakstīts likums, kas regulēja Livonijas hercogistes pārvaldi pēc atbrīvošanas no Maskavijas varas. Pirms šī likuma pārvaldi regulēja 1561. gada Sigismunda Augusta privilēģija. Livonijas konstitūciju trīs grozījumus sauca par Livonijas ordinācijām (1589, 1598, 1609).

Saskaņā ar Livonijas konstitūciju ķēniņa vietvaldis Georgs Radvils kļuva par Livonijas administratoru. Livoniju sadalīja Cēsu, Pērnavas un Tartu prezidentūrās, kuras pārvaldīja prezidenti, kas pakļāvās administratoram. Katrā prezidentūrā izveidoja provinces konventu un apgabaltiesu.
Livonijas hercogistes iekšējās lietas lēma Vidzemes landtāgs.

## Konstitūciju ieviešana
1583. gadā izveidoja Cēsu bīskapiju, kurai G. Radvils lika pievienot arī Kurzemes bīskapiju, izraisot Polijas-Lietuvas karu ar Dāniju (Piltenes mantojuma karš).
Rekatolizēšanas mēģinājumi izraisīja Kalendāra nemierus (1584—1589).

1583. un 1584.-1586. gada muižu revīzijas apspriešanai Georgs Radvils sasauca Livonijas seimeli (*provincialis conventus*), lai paziņotu, ka apstiprinās agrākos Rīgas arhibīskapijas un Livonijas ordeņa lēņus, bet ne tos plašos dāvinājumus, kurus Livonijas kara juku laikā piešķīris arhibīskaps Vilhelms Brandenburgs vai administrators Jānis Hodkevičs.
1586. gada 14. jūlijā Georgu Radvilu svinīgi iesvētīja par Romas katoļu baznīcas kardinālu. Pēc karaļa Stefana Batorija nāves 1586. gada 12. decembrī viņš pārtrauca pildīt savus Livonijas hercogistes administratora pienākumus.

Tomēr 1598. gadā tika pieņemta jauna Vidzemes provinces kārtība (*Ordinatio Livoniae*), kas ierobežoja provinces autonomiju un noteica, ka landtāgi (provinces konventi jeb seimiki) sasaucami Cēsīs pēc karaļa vajadzībām, lai ievēlētu četrus pārstāvjus (2 poļu un leišu, 2 vācbaltiešu) Polijas-Lietuvas kopvalsts seimā. Landtāga kompetencē palika atzinuma tiesības par priekšlikumiem, ko karaļa vārdā pasludināja viņa ieceltais hercogistes administrators (no 1598. gada Cēsu bīskaps), savukārt landtāgam bija tiesības iesniegt Polijas-Lietuvas seimam un karalim lūgumus un sūdzības. Pēc Vidzemes hercogistes sadalīšanas tās landtāga tiesības pārņēma Inflantijas seimiks un Piltenes apgabala teritorijā Piltenes landtāgs.

1598. gadā Livonijas prezidiji tika pārdēvēti par vaivadijām, atbilstoši provinču nosaukumiem visā kopvalstī. Par pirmo Cēsu vaivadu iecēla Jirgenu fon Fārensbahu.

## Atsauces
Billijs Gilmors

**Billijs Klifords Gilmors** (, dzimis ) ir skotu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Skotijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2024. gada Gilmors pārstāv Itālijas A sērijas komandu *[[SSC Napoli|Napoli]]*.

Skotijas futbola izlases sastāvā spēlējis 2020. un 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Chelsea**

* UEFA Čempionu līga: 2020—21

## Ārējās saites
Žils Kundē

**Žils Kundē** (; dzimis ) ir Francijas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Francijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Kundē pārstāv Spānijas La Liga komandu ''Barcelona''. Iepriekš spēlējis Francijas komandā Bordo "''Girondins''" un Spānijas komandā ''Sevilla''.

Francijas futbola izlases sastāvā spēlējis 2020. un 2024. gada Eiropas čempionātā, kā arī 2022. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Sevilla**

* UEFA Eiropas līga: 2019—20
**Barcelona**

* La Liga: 2022—23
* Spānijas Superkauss: 2022—23, 2025
* Copa del Rey: 2024–25

**Francija**
*FIFA Pasaules kauss: finālists 2022
*UEFA Nāciju līga: 2020—21

## Atsauces

## Ārējās saites
Henrijs (priekšvārds)

**Henrijs** ir populārs vīriešu personvārds. Seno ģermāņu valodā nozīmējis "māju valdnieks", "dzimtenes valdnieks" (**Heine*, *Haim* vai *Haima* — 'mājas', 'dzimtene', un **riks* — 'valdnieks', 'pavēlnieks'). Popularitāti ieguvis no Anglijas karaļa Henrija VIII Tjudora vārda. Latviešu kalendārā Henrija vārdadiena ir 7. maijā.
[thumb|270px|Anglijas karalis un Īrijas valdnieks [Henrijs VIII Tjudors]]
Fransuāza Barē-Sinūsi

**Fransuāza Barē-Sinūsi** (, , dzimusi ) ir Francijas virusoloģe. 2008. gadā viņa kopā ar viņas mentoru Liku Montaņjē ieguva Nobela prēmiju fizoloģijā vai medicīnā par cilvēka imūndeficīta vīrusa (HIV) atklāšanu.

## Ārējās saites
Stīna Blakstēniusa

**Emma Stīna Blakstēniusa** (; dzimusi ) ir zviedru futboliste, spēlē uzbrucējas pozīcijā, Zviedrijas sieviešu futbola izlases dalībniece. Pašlaik pārstāv Zviedrijas *[[Damallsvenskan]]* komandu *[[BK Häcken (sievietes)|BK Häcken]]*.

## Karjera
Karjeru sāka vietējā komandā *Vadstena GIF*. 2013. gadā pievienojās klubam *[[Linköpings FC]]* un debitēja Zviedrijas augstākajā sieviešu futbola līgā *Damallsvenskan*. 2016. gadā izcīnīja Zviedrijas čempiontitulu. No 2017. līdz 2019. gadam pārstāvēja Francijas klubu *[[Montpellier HSC (sievietes)|Montpellier HSC]]*. Vēlāk atgriezās *Linköpings FC* rindās, bet 2020. gadā pārgāja uz *BK Häcken*.

Pārstāvējusi dažādu vecumu Zviedrijas jauniešu izlases. 2015. gada Eiropas U-19 čempionātā, kurā Zviedrija uzvarēja, guva sešus vārtus un kļuva par turnīra rezultatīvāko spēlētāju. Zviedrijas izlases sastāvā debitēja  2017. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Dāniju.  viņa guva savus pirmos vārtus izlases labā pret Slovākiju. Piedalījās 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja sudraba medaļu. Finālspēlē pret Vāciju guva vārtus. 2019. gada FIFA Pasaules kausā sievietēm Zviedrijas izlases sastāvā izcīnīja bronzas medaļu. 2020. gada vasaras olimpisko spēļu turnīrā guva piecus vārtus, tai skaitā finālspēlē pret Kanādu, un izcīnīja savu otro olimpisko sudraba medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Landshūte

**Landshūte** () ir pilsēta Vācijas dienvidaustrumos, Bavārijas federālajā zemē. Pilsēta atrodas Izāras upes krastos, aptuveni 72 km uz ziemeļiem no Minhenes. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 73 065 iedzīvotāji. Landshūte ir Lejasbavārijas apgabala administratīvais centrs.

Ģerboņa izskata dēļ, pilsētu bieži dēvē par "Trīs ķiveru pilsētu" (). Pilsēta ir plaši pazīstama ar tajā notiekošo viduslaiku festivālu "Landshūtes kāzas" (*Landshuter Hochzeit*), kas ir viens no lielākiem šāda veida festivāliem Eiropā. Pilsētas vēsturiskajā centrā dominē gotiskais arhitektūras stils.

## Cilvēki
Landshūtē dzimuši:

* Ludvigs Feierbahs (*Ludwig Feuerbach*, 1804—1872) — filozofs
* Romāns Hercogs (*Roman Herzog*, 1934—2017) — politiķis, bijušais Vācijas prezidents
* Toms Kīnhakls (*Tom Kühnhackl*, dzimis 1992.) — hokejists

## Atsauces

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Apstrādes rūpniecība

thumbnail|upright=1.2|Rūpnieciskā ražošana
**Apstrādes rūpniecība** ir preču ražošana, izmantojot darbaspēku, mašīnas, darbarīkus un ķīmiskus, bioloģiskus procesus. 

Apstrādes rūpniecība veido lielāko daļu no saimniecības sekundārā sektora. Pie apstrādes rūpniecības pieder dažādas nozares, sākot ar amatniecību un beidzot ar augstajām tehnoloģijām. Apstrādes rūpniecībā galvenokārt izmanto izejvielas, kuras iegūst saimniecības primārajā sektorā, bet var izmantot arī otrreizējās lietošanas produktus. Saražotās preces pēc tam nonāk saimniecības terciārajā sektorā, kas ietver tirdzniecību, pakalpojumus un loģistiku. Apstrādes rūpniecības integrācija starp primāro sektoru (izejvielu ieguve) un terciāro sektoru (tirdzniecība un pakalpojumi) veido ciešu ekonomisko ekosistēmu, kurā katrs posms ir savstarpēji atkarīgs no pārējiem, nodrošinot nepārtrauktu preču plūsmu un ekonomisko attīstību.

Apstrādes rūpniecība bieži tiek uzskatīta par ekonomikas mugurkaulu, jo tā radītie produkti ir nepieciešami ikdienas dzīvei un ekonomiskajai attīstībai. Tā veicina jaunu tehnoloģiju attīstību, inovācijas un nodarbinātības izaugsmi, kā arī uzlabo valsts tirdzniecības bilanci, eksportējot preces uz starptautiskajiem tirgiem. Pasaules tirgi veido pieprasījumu pēc precēm, dodot iespēju rūpniecības uzņēmumiem paplašināties ārpus vietējiem tirgiem, radot konkurētspējīgas priekšrocības globālajā ekonomikā.

21. gadsimta apstrādes rūpniecībā arvien vairāk tiek ieviestas automatizācijas un robotikas tehnoloģijas, kas samazina cilvēka darba intensitāti un palielina ražošanas efektivitāti. Digitālā transformācija, tāda kā Industriālā revolūcija 4.0, maina veidu, kā notiek ražošana, ļaujot izmantot mākslīgo intelektu, mašīnmācību un IoT (*Internet of Things*) risinājumus ražošanas procesu optimizācijai un prognozēšanai.

## Nozares apakšsektori
Apstrādes rūpniecībā ir daudzveidīgi apakšsektori, katrs specializējies noteiktu preču ražošanā. Piemēram:

* Metālapstrāde — ražo metāla izstrādājumus, iekārtas, konstrukcijas, instrumentus un transportlīdzekļus.
* Ķīmiskā rūpniecība — ražo ķīmiskās vielas, zāles, plastmasas un citus sintētiskos materiālus.
* Pārtikas rūpniecība — pārstrādā lauksaimniecības produktus pārtikas un dzērienu ražošanā.
* Tekstilrūpniecība — ražo apģērbus un tekstilizstrādājumus.
* Elektronikas un tehnoloģiju ražošana — veido elektronikas iekārtas, datorus un citas augsto tehnoloģiju ierīces.

## Ārējās saites
Naha

**Naha** ( *Naha-shi*) ir pilsēta Japānā, Okinavas prefektūras galvaspilsēta. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 317 405 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas Okinavas salā, Austrumķīnas jūras krastos.

Naha ir galvenais politiskais, ekonomiskais un izglītības centrs Okinavas prefektūrā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Muhameds Omārs

**Muhameds Omārs** (; 1959/1962 — 2013) bija Kandahāras mulla, *[[Taliban]]* līderis un faktiskais Afganistānas Islāma Emirāta vadītājs (1996—2001). Afganistānas kara (1979—1989) laikā pazaudējis labo aci.

## Dzīvesgājums
Muhameds Omārs dzimis starp 1959. un 1962. gadu Kandahārā puštunu tautības ģimenē. Viņš saņēma izglītību vietējā medresē, kur studēja islāma teoloģiju. Omārs bija mulla līdz pat padomju iebrukumam Afganistānā 1979. gadā, kad viņš pievienojās mudžahedu kustībai, cīnoties pret padomju spēkiem un Afganistānas komunistisko valdību. Kara laikā viņš zaudēja labo aci.

1994. gadā Muhameds Omārs kopā ar saviem sekotājiem dibināja *Taliban* kustību. Taliban ātri izplatījās un ieguva kontroli pār lielāko daļu Afganistānas teritorijas. 1996. gadā Taliban izveidoja Afganistānas Islāma Emirātu, un Omārs kļuva par tā emīru. Viņa valdīšanas laikā tika ieviests stingrs šariata likums, kas aizliedza narkotikas, azartspēles, televīziju, Rietumu mūziku un alkoholu.

Pēc 2001. gada ASV vadītā iebrukuma, kas tika uzsākts pēc 11. septembra terora akta, *Taliban* valdība tika gāzta, un Omārs devās pagrīdē, kur viņš arī miris 2013. gadā, bet viņa nāve tika publiski paziņota tikai 2015. gadā​. Viņa nāves apstākļi un vieta līdz pat šim brīdim ir neskaidri.

## Ārējās saites
* Mullah Mohammed Omar collected news and commentary at *[[Newsweek]]*
Kristīna Cimanouska

**Kristīna Cimanouska** (; dzimusi ) ir baltkrievu vieglatlēte, startē sprinta distancēs. Pēc bēgšanas no Baltkrievijas olimpiskās delegācijas 2020. gada Tokijas olimpisko spēļu laikā, ieguvusi Polijas pilsonību un pārstāv šo valsti.

2017. gada Eiropas U-23 čempionātā izcīnījusi sudraba medaļu 100 m distancē, 2019. gada Universiādē K. Cimanouska kļuva par čempioni 200 m distancē, kā arī Eiropas spēlēs Baltkrievijas komandas sastāvā izcīnīja sudrabu komandu sacensībās.

Piedalījusies  Tokijā. 100 m distancē nepārvarēja pirmo kārtu, taču pirms starta 200 m distancē Baltkrievijas Olimpiskā komiteja atsauca sportisti no starta. 30. jūlijā K. Cimanouska publicēja video, kurā kritizēja savas valsts nacionālo olimpisko komiteju par viņas iekļaušanu 4x400 m stafetes sastāvā bez viņas piekrišanas, jo citi valsts sportisti nevarēja startēt izlaisto dopinga testu dēļ. 1. augustā Baltkrievijas masu mediji ziņoja, ka K. Cimanouska tikusi spiesta atgriezties Baltkrievijā, nacionālajai olimpiskajai komitejai to pamatojot ar "sportistes emocionālo un psihisko stāvokli". Savukārt sportiste ziņoja, ka ārsti ar viņu nav runājuši. Būdama Tokijas lidostā, K. Cimanouska atteicās sēsties lidmašīnā. Nākamajā dienā viņa ieradās Polijas vēstniecībā Tokijā, viņai tika piešķirta humanitārā vīza Polijā, kur viņa ieradās 4. augustā.

Jau 2021. gadā K. Cimanouska ieguva Polijas sporta pilsonību, bet 2022. gadā kļuva arī par šīs valsts pilsoni. Piedalījās , pārstāvot Poliju. 200 metru distancē palika pirmā aiz svītras, kas pēc gandarījuma skrējieniem neiekļuva pusfinālā. 4x100 metru stafetē Polijas komandas sastāvā ieņēma 12. vietu. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Kristaps Valters

**Kristaps Valters** var būt:

* Kristaps Valters (1861—1944) — jurists, Latvijas Senāta Apvienotās sapulces priekšsēdētājs;
* Kristaps Valters (1981) — basketbolists.

## Skatīt arī
* Valters
Gvido Zemrībo

**Gvido Zemrībo** (dzimis , miris ) bija latviešu jurists un diplomāts, Latvijas Republikas Augstākās tiesas priekšsēdētājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1932. gada 26. decembrī Rīgā grāmatveža un advokātes ģimenē. Mācījās Rīgas 1. vidusskolā, studēja Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē. 1958. gadā Zemrībo kļuva par Latvijas PSR Ministru Padomes Valsts arbitrāžas arbitru. No 1961. gada darbojās Latvijas PSR Augstākajā tiesā, sākotnēji bija tiesas loceklis, tad no 1985. gada tās priekšsēdētājs. Pēc Latvijas PSR Augstākās Padomes 1990. gada 15. februāra "Deklarācijas jautājumā par Latvijas valstisko neatkarību" Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidija priekšsēdētājs Anatolijs Gorbunovs Gvido Zemrībo iekļāva komisijā pasākumu sagatavošanai Latvijas ekonomiskās un politiskās neatkarības atjaunošanai.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1990. gada 16. maijā Latvijas Republikas Augstākā Padome ievēlēja G. Zemrībo par Latvijas Republikas Augstākās tiesas priekšsēdētāju. Viņa vadībā Augstākās tiesas plēnums 1991. gada 11. martā pieņēma lēmumu „Par Latvijas Republikas tiesu neatkarību”, kurā pirmo reizi bija noteikti tiesu neatkarības un lietu iztiesāšanas pamatprincipi, kas atbilda demokrātiskas valsts standartiem. G. Zemrībo vadībā izstrādāja likumu „Par tiesu varu”, ko pieņēma 1992. gada 15. decembrī un kas bija Latvijas tiesu reformas tiesiskais pamats. 1990. — 1993. gadā viņš uzstājās ar referātiem vairākās universitātēs ASV, piedalījās starptautiskās konferencēs Dānijā, Zviedrijā, Francijā, Nīderlandē, bija daudzu juridisku publikāciju autors. Latvijas Tenisa federācijas prezidents.

No 1994. gada maija  Zemrībo bija Latvijas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks Dānijas Karalistē un Islandē. Vēlāk bija Latvijas Policijas akadēmijas lektors (1999—2010). Kopš 1998. gada darbojās kā zvērināts advokāts, no 2013. gada — zvērinātu advokātu biroja "Varul" padomnieks. Latvijas Juristu biedrības viceprezidents.
Miris 2021. gada 6. augustā.

## Darbi
* "Padomju tiesības" (līdzautors, 1978), 
* "Īsi par saistību tiesībām" (1979), 
* Gvido Zemrībo, Lia Guļevska. "Darbs dara cilvēku", Rīga: Jumava, 2015.

## Apbalvojumi
* Dannebroga ordenis, 1. klase (1997) 
* Tieslietu sistēmas Goda zīme, 1. pakāpe (2008)
* Triju Zvaigžņu ordenis, 3. šķira (2011)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Bijušie Augstākās tiesas priekšsēdētāji Latvijas Republikas Augstākā tiesa
Kristaps Valters (jurists)

**Kristaps Valters** (1861—1944) bija latviešu jurists, Senāta loceklis, Apvienotās sapulces priekšsēdētājs (1920-1929; 1933—1934).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1861. gada 18. decembrī Kuldīgas pagasta Dindžās (tagad Rumbas pagasts) lauksaimnieka Kristapa Valtera un viņa sievas Annas, dzimušas Vidiņas, ģimenē. Mācījās Kuldīgas pagastskolā, tad Kuldīgas ģimnāzijā (1875—1877, 1886—1888).
1890. gadā piedalījās Rīgas Latviešu biedrības etnogrāfisko materiālu vākšanas ekspedīcijā pa Lejaskurzemi.

Studēja Maskavas Universitātes Juridiskajā fakultātē, kuru 1893. gadā absolvēja ar II šķiras diplomu. 1893. gada jūlijā— septembrī bija laikraksta “Dienas Lapa” galvenais redaktors, tad no 1894. gada privātadvokāts un zvērināta advokāta palīgs Rīgā (1896).
1897. gadā Valteru apcietināta jaunstrāvnieku lietā un viņš sešas nedēļas atradās apcietinājumā. 1904. gada 3. maijā ieguva zvērināta advokāta tiesības, līdztekus no 1904. gada oktobra līdz 1905. gada jūlijam bijis laikraksta “Dienas Lapa” redaktors un līdzizdevējs. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Maskavu, 1917. gadā pārcēlās uz Tērbatu, kur darbojās bēgļu palīdzības organizācijās.

1918. gadā Valters atgriezās Latvijā un 1918. gada 7. decembrī kļuva par Latvijas Senāta senatoru Administratīvajā departamentā, piedalījās Latvijas tiesu pagaidu nolikuma izstrādē. 1919. gada 2. oktobrī viņu ievēlēja par Latvijas Senāta Administratīvā departamenta priekšsēdētāju, bet 1920. gada 3. jūnijā arī par priekšsēdētāju Kopējām rīcības un tiesas sēdēm un Latvijas Senāta apvienotās sapulces priekšsēdētāju.
No 1922. gada 16. novembra viņš bija Centrālās vēlēšanu komisijas loceklis.

Pēc Ulmaņa apvērsuma senators Kristaps Valters 1934. gada 21. novembrī lūdza viņu atbrīvot no amata un 1934. gada 5. decembrī atsāka strādāt par zvērinātu advokātu Rīgā. Pēc Latvijas okupācijas atgriezās tēva mājās un no 1941. gada janvāra strādāja Kuldīgas juridiskajā konsultācijā par advokātu.
Vācu okupācijas laikā 1941. gada 21. augustā bija zvērināts advokāts Kuldīgā.
Miris 1944. gada 4./5. novembrī Dindžās.

## Ģimene
1894. gadā apprecējās ar Emmu Galviņu (1872—1941), meita Anna Eleonora, precējusies Fogelmane (1898—1989), zvērināta advokāta palīdze, padomju okupācijas laikā izsūtīta, dēls Nikolajs Valters (1900—1979), zvērināts advokāts, miris Beļģijā.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, II šķira (1926)

## Atsauces
Cilvēks, kas zināja pārāk daudz (1956. gada filma)

**"Cilvēks, kas zināja pārāk daudz"** () ir 1956. gada ASV trilleris, kuras režisors un producents ir Alfreds Hičkoks. Filmā galvenās lomas atveido Džeimss Stjuarts un Dorisa Deja. Šī ir Hičkoka otrā filma ar šādu nosaukumu, pēc viņa filmas 1934. gadā ar tādu pašu nosaukumu, kurā bija daudz savādāks sižets un scenārijs.

Atvaļinājuma laikā Marokā tiek nolaupīts Bena (Džeimss Stjuarts) un Džo (Dorisa Deja) dēls.

Filma ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu par labāko dziesmu *[[Que Sera, Sera (Whatever Will Be, Will Be)]]*, ko filmā izpildīja Dorisa Deja. Filmas pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Veronikas dubultā dzīve

**"Veronikas dubultā dzīve"** (, ) ir 1991. gada Francijas, Polijas un Norvēģijas kopražojuma drāmas filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Kšištofs Keslovskis. Filmā galvenās lomas attēlo Irēna Žakoba, Filips Voltērs, Sandrīne Dimā un Aleksandrs Bardīnī.

Filma ir stāsts par diviem tēliem — poļu kora dziedātāju Veroniku (Žakoba) un viņas dubultnieci, franču mūzikas skolotāju Veroniku (Žakoba). Abas sievietes viena otru nepazīst, tomēr viņas saista kāda mistiska un emocionāla saite.

"Veronikas dubultā dzīve" bija Keslovska pirmā filma, kura daļēji tika uzņemta ārpus Polijas. Irēna Žakoba saņēma labākās aktrises balvu 1991. gada Kannu kinofestivālā. Filma galvenokārt saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tvinpīka: Caur uguni

**"Tvinpīka: Caur uguni"** () ir 1992. gada Francijas un ASV psiholoģiskā šausmu filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Deivids Linčs. Filmā galvenās lomas atveido Šerila Lī, Moira Kellija, Deivids Bovijs, Kriss Aizeks, Harijs Dīns Stentons, Rejs Vaizs un Kails Maklahlens. Filma ir prīkvels televīzijas seriālam "Tvinpīka" (1990—1991), kuru izveidoja Linčs un Marks Frosts.

Filmā ir attēlota Terēzas Benksas (Pamela Gidlija) slepkavības izmeklēšana, kā arī Loras Palmeres (Šerila Lī), populāras Tvinpīkas vidusskolas skolnieces, pēdējās septiņas dienas pirms slepkavības. Filma ir daudz tumšāka un mazāk humoristiska nekā seriāls.

Vairums seriālā filmējušies aktieri piedalījās arī filmā. Dažādu iemeslu dēļ filmā nepiedalījās Lara Flinna Boila, Šerlīna Fenna un Ričards Beimers.

Filma izdošanas brīdī saņēma dažādas kritiķu atsauksmes, tomēr laika gaitā ieguvusi pozitīvu novērtējumu. 1992. gada Kannu kinofestivālā filma tika nominēta Zelta palmas zaram. Stāsta vēstījums turpinājās 2017. gadā "Tvinpīkas" trešajā sezonā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sergejs Volodins

**Sergejs Volodins** (dzimis ) ir Latvijas krievu izcelsmes bokseris un boksa treneris.

Bērnību pavadījis Rīgā, Latgales apkaimē. Bērnībā sācis nodarboties ar karatē, bet 12 gadu vecumā pārgājis uz boksu. Aktīvi piedalījies dažādos bērnu un jauniešu boksa turnīros. Ieguvis pamatizglītību Rīgas 32. vidusskolā un metālapstrādātāja profesiju Rīgas 3. arodskolā. No 2000. gada oktobra līdz 2001. gada maijam iesaukts Latvijas armijā, pēc dienesta turpinājis nodarboties ar boksu. Turpinājis piedalīties dažādās sacensībās un turnīros. 2006. gadā kļuvis par Latvijas amatieru čempionu boksā svara kategorijā 64 kg. Pēc armijas ieguvis vidējo izglītību Rīgas 57. vidusskolā.

## Karjera

Piedalījies gan vietēja mēroga, gan starptautiskos boksa turnīros un sacīkstēs. 2006. gadā pārgājis uz profesionālo sportu. Piedalījies starptautiskās sporta nometnēs dažādās Eiropas valstīs ar Hamburgas pilsētas (Vācija) boksa klubiem — *Universum-Box Promotion* un *Arena-Box*. Piedalījies sporta sacensībās un treniņos Eiropā un citur pasaulē.

Saskaņā ar portāla *BOXREC* sniegto informāciju S. Volodins bija pirmais numurs Latvijā starp profesionāļiem no 2006. līdz 2008. gadam, svarā 66.7 kg (*welterweight*).
Starp amatieriem piedalījies 75 cīņās, no kurām 55 bija uzvaras. Starp profesionāļiem piedalījies 26 cīņās, no kurām 10 uzvaras.
2010. gadā pabeidzis Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmiju, iegūstot izglītības zinātņu bakalaura akadēmisko sportā, kā arī sporta trenera un sporta skolotāja kvalifikāciju.

Sergejs Volodins ir Starptautiskās klases sporta meistara Andreja Dolgova audzēknis. A. Dolgovs bija Eiropas Kausa uzvarētājs 1965. gadā un pirmais Latvijas bokseris, kuram piešķirts starptautiskās klases sporta meistara nosaukums.

## Trenera karjera

Sergejs Volodins no 2011. gada strādā un trenē jaunos sportistus boksa klubā "Legenda". Ir boksa kluba "Legenda"" līdzdibinātājs. S. Volodins kopā ar kolēģi — boksa treneri Viktoru Plavinski — boksa klubā "Legenda" ir izaudzinājuši bokserus, kuri ir kļuvuši par Latvijas čempioniem, Latvijas olimpiāžu uzvarētājiem un starptautisko A klases turnīru uzvarētājiem.

Sergejs Volodins ir pirmais Latvijas treneris, kurš pēc 1991. gada ir uzsācis programmu bērnu 10 līdz 15 gadu vecumā bezmaksas treniņiem Latgales apkaimē, 2020. gadā atverot jaunu boksa treniņu vietu “Maskachka Boxing”. Tāpat Sergejs trenē arī pieaugušos dažādās svara kategorijās gan vīriešu, gan sieviešu boksā.

## Galerija

## Ārējās saites
* https://boxrec.com/en/proboxer/372044
* https://boxerlist.com/boxer/sergejs-volodins/289744/
* https://www.youtube.com/watch?v=jagbLHEnazY
* https://www.youtube.com/watch?v=-batACjCdSk
* https://www.youtube.com/watch?v=-efsLUDvJFQ
* https://ru.wikipedia.org/wiki/Долгов,_Андрей_Леонтьевич
* https://clubf1.lv/ru/classes/boks/
* http://www.latboxing.lv/lbf/komisijas 
* https://www.facebook.com/maskachkaboks/
* https://www.instagram.com/maskachkaboxing/
Roberts Akmens

**Roberts Akmens** (dzimis  Talsos) ir latviešu smaiļotājs. Bronzas medaļas ieguvējs 2021. gada Pasaules čempionātā un sudraba medaļas ieguvējs 2022. gada Eiropas čempionātā.

2014. gadā R. Akmens kļuva par Eiropas čempionu U-18 sacensībās, bija pasaules vicečempions (2014), Eiropas vicečempions (2013), ieguva 2. vietu Olimpiskās cerības (*Olympic hope*) sacensībās (2013). Uzvarējis 2019. gada pasaules U-23 čempionātā.

Piedalījās 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā 2021. gadā, kur iekļuva finālā un izcīnīja 8. vietu smaiļošanā 200 m distancē. 2021. gada Pasaules čempionātā Kopenhāgenā šajā pašā disciplīnā kļuva par bronzas medaļas ieguvēju, kas bija līdz tam augstākais sasniegums sportista karjerā. 2022. gada Eiropas čempionātā Minhenē 200 m smaiļošanā izcīnīja sudraba medaļu.

2023. gada Eiropas spēlēs izcīnīja bronzas medaļu 200 metru distancē. Eiropas spēļu atklāšanas ceremonijā R. Akmens bija viens no Latvijas komandas karognesējiem kopā ar tekvondo sportisti Inesi Tarvidu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Šķūņu iela

**Šķūņu iela** var būt:

* Šķūņu iela — iela Rīgā;
* Šķūņu iela — iela Jelgavā;
* Šķūņu iela — iela Alūksnē;
* Šķūņu iela — iela Baložos;
* Šķūņu iela — iela Cēsīs;
* Šķūņu iela — iela Rūjienā;
* Šķūņu iela — iela Salacgrīvā;
* Šķūņu iela — iela Saulkrastos;
* Šķūņu iela — iela Valdemārpilī;
* Šķūņu iela — iela Valmierā;
* Šķūņu iela — iela Virbu pagasta Jaunpagastā;
* Šķūņu iela — iela Lauderu pagasta Lauderos;
* Šķūņu iela — iela Siguldas pagasta Peltēs;

* *Šķūņu iela* — 1905. gada ielas Talsos nosaukums līdz 1960. gadiem.

## Skatīt arī
* Mazā Šķūņu iela
* Šūņu iela
Sirds ritms

**Sirds ritms** jeb **sirdsdarbība** ir sirdspukstu ātrums, kas nosaka kontrakciju skaitu (sitienus) ko sirds veic minūtē (sit/min; *BPM - beats per minute*). Sirdsdarbības ātrums var atšķirties atkarībā no ķermeņa fiziskajām vajadzībām, ieskaitot nepieciešamību absorbēt skābekli un izdalīt oglekļa dioksīdu, bet to modulē arī neskaitāmi faktori, tostarp, bet ne tikai, ģenētika, fiziskā sagatavotība, stress vai psiholoģiskais stāvoklis, uzturs, narkotikas, hormonālais stāvoklis, vide un slimības/slimības, kā arī mijiedarbība starp šiem faktoriem un starp tiem. Parasti tas ir vienāds vai tuvu pulsam, ko mēra jebkurā perifērijas punktā.

Amerikas Sirds asociācija norāda, ka normāls pieauguša cilvēka pulss miera stāvoklī ir 60–100 sitieni minūtē. Tahikardija ir augsts sirdsdarbības ātrums, kas miera stāvoklī ir virs 100 sitieniem minūtē.  Bradikardija ir zems sirdsdarbības ātrums, kas miera stāvoklī ir zem 60 sitieniem minūtē. Miega laikā bieži sastopama lēna sirdsdarbība ar ātrumu 40–50 sitieni minūtē un tā tiek uzskatīta par normālu. Ja sirds nedarbojas regulāri, to sauc par aritmiju. Sirdsdarbības novirzes dažreiz norāda uz slimību.

## Skatīt arī

* Sirds ritma monitors (pulsometrs)
* Sirds cikls
* Elektrokardiogrāfija
* Sinusa ritms

## Atsauces
Bradikardija

thumb| Ilustrācija, kurā salīdzināti veselīgas personas (''augšā'') un personas ar bradikardiju (''apakšā'') EKG: tiek parādīti arī sirds punkti, kuros mēra EKG signālus.
**Bradikardija** ir stāvoklis, kas parasti tiek definēts, kad indivīdam sirdsdarbības ātrums miera stāvoklī ir mazāks par 60 sitieniem minūtē (BPM) pieaugušajiem, lai gan dažos pētījumos šis slieksnis noteikts kā mazāks par 50 BPM. Bradikardija parasti neizraisa simptomus, līdz sitienu biežums nokrītas zem 50 BPM. Simptomātiski tas var izraisīt nogurumu, vājumu, reiboni, svīšanu un ļoti zemos ātrumos — ģīboni.

Miega laikā lēna sirdsdarbība ar ātrumu 40—50 sit/min ir bieži sastopama un tiek uzskatīta par normālu. Labi sagatavotiem sportistiem var būt arī atlētiskās sirds sindroms, ļoti lēna sirdsdarbība miera stāvoklī, kas rodas kā pielāgošanās sportam un palīdz novērst tahikardiju fiziskas slodzes laikā.

## Klasifikācija
### Sinusa
Priekškambaru (atriālās) bradikardijas iedala trīs veidos. Pirmā respiratorā sinusa aritmija (elpošanas aritmija) parasti tiek konstatēta jauniem un veseliem pieaugušajiem. Sirdsdarbības ātrums palielinās ieelpošanas laikā un samazinās izelpas laikā. Tiek uzskatīts, ka to izraisa vagālās tonusa izmaiņas elpošanas laikā. Ja samazinājums izelpas laikā katrā elpas vilcienā pazemina sirdsdarbības ātrumu zem 60 sit/min, šāda veida bradikardija parasti tiek uzskatīta par labdabīgu un liecina par labu veģetatīvo tonusu.

Otrais, sinusa bradikardija, ir sinusa ritms, kas mazāks par 60 sit/min. Tas ir bieži sastopams stāvoklis gan veseliem cilvēkiem, gan tiem, kuri tiek uzskatīti par labi trenētiem sportistiem. Pētījumi atklāja, ka 50—85% trenēto sportistu ir labdabīga sinusa bradikardija, salīdzinot ar 23% no visiem pētītajiem iedzīvotājiem. Sportistu sirds muskulis ir kļuvis trenēts, lai iegūtu lielāku ieplūdes tilpumu, tāpēc, lai cirkulētu vienāda tilpuma asinis, nepieciešamas mazākas kontrakcijas.

Trešais, slimā sinusa sindroms, ietver apstākļus, kas ietver smagu sinusa bradikardiju, sinoatriālo blokādi, sinusa apstāšanos un bradikardijas-tahikardijas sindromu (priekškambaru mirdzēšana, priekškambaru plandīšanās un paroksizmāla supraventrikulāra tahikardija).

## Atsauces

## Ārējās saites
Supraventrikulārā tahikardija

**Supraventrikulāra tahikardija** (**SVT**) ir ātrs sirds ritms, ko izraisa patoloģiska elektriskā aktivitāte sirds augšējā daļā. Ir četri galvenie veidi: priekškambaru mirgošana (ātriju fibrilācija jeb mirdzaritmija), paroksismāla supraventrikulāra tahikardija (PSVT), priekškambaru plandīšanās (ātriju undulācija) un Volfa—Parkinsona—Vaita sindroms. Iespējams, ir sešas PSVT apakšnodaļas. Visiem tiem raksturīgi simptomi var būt sirdsklauves, ģībonis, svīšana, elpas trūkums un/vai sāpes krūtīs.

Šie patoloģiskie ritmi sākas vai nu no priekškambariem, vai no atrioventrikulārā mezgla. To pamatā parasti ir viens no diviem mehānismiem: atkārtots uzbudinājums vai palielināts automātiskums. Cits ātra sirds ritma veids ir kambaru aritmija — ātrs ritms, kas sākas sirds kambarī. Diagnoze parasti tiek veikta, izmantojot elektrokardiogrammu (EKG), holtera monitoru vai notikumu monitoru. Lai izslēgtu konkrētus cēloņus, piemēram, hipertireozi vai elektrolītu patoloģijas, var veikt asins analīzes.

Īpaša ārstēšana ir atkarīga no SVT veida un tā var ietvert medikamentus, medicīniskās procedūras vai ķirurģiju. Dažos gadījumos efektīvi var būt vagālie manevri vai procedūra, kas pazīstama kā katetra ablācija. Priekškambaru mirgošanas gadījumā var izmantot kalcija kanālu blokatorus vai beta blokatorus. Ilgtermiņā dažiem cilvēkiem palīdz asins šķidrinātāji (antikoagulanti), piemēram, aspirīns vai varfarīns. Priekškambaru mirgošana skar apmēram 25 uz 1000 cilvēkiem, paroksismāla supraventrikulāra tahikardija 2,3 uz 1000, Volfa—Parkinsona—Vaita sindroms 2 uz 1000, un priekškambaru plandīšanās — 0,8 uz 1000.

## Pazīmes un simptomi
Pazīmes un simptomi var rasties pēkšņi un var izzust bez ārstēšanas. Stress, dažādi vingrinājumi, un emocijas var izraisīt normālu vai fizioloģisku sirdsdarbības ātruma palielināšanos, bet retāk var izraisīt arī SVT. SVT epizodes var ilgt no dažām minūtēm līdz vienai vai divām dienām, dažreiz tās var turpināties līdz izārstēšanai. Ātra sirdsdarbība, ja tā ir pārāk ātra, samazina sirds sūkņa spēju aizpildīt kambarus ar asinīm starp pulsa sitieniem, samazinot sirds izsviedi (CO) un līdz ar to asinsspiedienu. Šie simptomi ir raksturīgi pulsa ātrumam 150—270 vai vairāk sitienu minūtē.

* Sirds dauzīšanās sajūta (sirdsklauves)
* Elpas trūkums
* Sāpes krūtīs
* Ātra elpošana
* Reibonis
* Samaņas zudums (visnopietnākajos gadījumos)

Zīdaiņiem un maziem bērniem sirds aritmiju simptomus, piemēram, SVT, ir grūtāk novērtēt, jo ir ierobežota saziņas spēja. Simptomi, kurus aprūpes darbiniekiem aritmijas gadījumā vajadzētu novērot bērniem, ir ēšanas intereses zudums, sekla/īsa elpošanu un letarģija. Šie simptomi var būt smalki, grūti nosakāmi, un tos var papildināt vemšana un/vai reakcijas samazināšanās.

## Atsauces
Miķelis Gobiņš

**Miķelis Gobiņš** (1866—1931) bija latviešu jurists, Senāta loceklis, Apvienotās sapulces priekšsēdētājs (1929–1931).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1866. gada 29. oktobrī Kārzdabas pagastā latviešu pareizticīgā priestera Andreja Gobiņa ģimenē. Mācījās ģimnāzijā Rīgā, tad Kuldīgas ģimnāzijā.

No 1888. gada studēja Maskavas Universitātes Juridiskajā fakultātē, kuru 1892. gadā absolvēja ar II šķiras diplomu. Piedalījās Maskavas Latviešu studentu vakaros. Atgriezies Latvijā, bija zvērināta Jelgavas advokāta A. Stērstes palīgs, no 1897. gada zvērināts advokāts Jelgavā. 1901. gada martā viņu iecēla par Jelgavas–Bauskas Zemesgrāmatu nodaļas sekretāru. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Krieviju.

1918. gadā Gobiņš atgriezās Latvijā un 19. decembrī tika iecelts par Latvijas Senāta senatoru, Latvijas SPR laikā darbojās Tieslietu komisariāta Likvidācijas nodaļā. 1919. gada 2. oktobrī viņu ievēlēja par Latvijas Senāta Kriminālās kasācijas departamenta priekšsēdētāju, no 1922. gada oktobra viņš bija Augstākās disciplinārās tiesas priekšsēdētājs. Izdevuma “Tieslietu Ministrijas Vēstnesis” pirmais redaktors.
Līdztekus viņš no 1924. gada bija a/s “Rīgas Uniona banka” padomes priekšsēdētājs.
1929. gada 11. janvārī Gobiņu kā gados vecāko ievēlēja par Latvijas Senāta apvienotās sapulces priekšsēdētāju.

Miris 1931. gada 27. janvārī Rīgā, abglabāts Meža kapu Garnizona draudzes kapu nodalījumā.

## Ģimene
Pirmā sieva Helēne Elizabete Šarlote Gobiņa (1865-?), meita Tatjana (1902–?), otrā sieva Marianna Elīza Baltiņa (1871-?).

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, II šķira (1926) 

## Atsauces
Ortostatiskā hipotensija

**Ortostatiska hipotensija**, kas pazīstama arī kā **posturāla hipotensija**,  ir medicīnisks stāvoklis, kad cilvēka asinsspiediens pazeminās, pieceļoties vai sēžot. Asinsspiediena pazemināšanās var būt pēkšņa (vazovagāla ortostatiska hipotensija), 3 minūšu laikā (klasiska ortostatiska hipotensija) vai pakāpeniska (aizkavēta ortostatiska hipotensija). To definē kā sistoliskā asinsspiediena pazemināšanos par vismaz 20 mmHg vai diastoliskais asinsspiediens vismaz 10 mmHg, kad cilvēks ieņem stāvošu stāvokli. Tas notiek galvenokārt ar aizkavētu (vai neesošu) apakšējo ķermeņa asinsvadu sašaurināšanos, kas parasti ir nepieciešama, lai uzturētu atbilstošu asinsspiedienu, mainot stāvokli uz stāvēšanu. Tā rezultātā asinis ilgstoši uzkrājas kāju asinsvados un mazāk tiek atdotas sirdij, kā rezultātā samazinās sirdsdarbība un nepietiekama asins plūsma smadzenēs.

Ļoti viegla neregulāra ortostatiska hipotensija ir bieži sastopama parādība, un tā var parādīties īsu brīdi ikvienam, lai gan tā ir īpaši izplatīta gados vecākiem cilvēkiem un cilvēkiem ar zemu asinsspiedienu. Spēcīgs asinsspiediena pazeminājums var izraisīt ģīboni un iespējamu ievainojumu. Mērens asinsspiediena pazemināšanās var izraisīt apjukumu/neuzmanību, delīriju un ataksijas epizodes. Hroniska ortostatiska hipotensija ir saistīta ar smadzeņu hipoperfūziju, kas var paātrināt demences patofizioloģiju. Nav skaidrs, vai tas ir demences izraisītājs.

Daudzi iespējamie ortostatiskās hipotensijas cēloņi ir dažādi medikamenti (piemēram, alfa blokatori), autonomā neiropātija, samazināts asins tilpums, vairāku sistēmu atrofija un ar vecumu saistīts asinsvadu stīvums.

Papildus pamatcēloņa novēršanai ortostatisko hipotensiju var ārstēt ar ieteikumu palielināt sāls un ūdens uzņemšanu (lai palielinātu asins tilpumu), valkājot kompresijas zeķes un dažreiz medikamentus (fludrokortizonu, midodrīnu vai citus). Sāls uzņemšana ir jāuzrauga ārstam, jo būtisks sāls patēriņa pieaugums var izraisīt smagas neiroloģiskas problēmas, ja tas tiek darīts pārāk strauji.

## Pazīmes un simptomi
Ortostatisku hipotensiju raksturo simptomi, kas rodas pēc piecelšanās no guļus vai sēdus stāvokļa, īpaši, ja tas notiek ātri. Daudzi ziņo par reiboni (sajūtu, ka cilvēks varētu noģībt), dažreiz smagu reiboni vai pat reālu ģīboni ar saistītu kritiena risku. Hroniskas ortostatiskas hipotensijas gadījumā stāvoklis un tā sekas var pasliktināties pat tad, ja ģībonis un daudzi citi simptomi kļūst retāki. Var rasties arī vispārējs vājums vai nogurums. Daži ziņo arī par grūtībām koncentrēties, neskaidru redzi, trīci, reiboni, trauksmi, sirdsklauvēm (sirdsdarbības jušanu), nestabilitāti, svīšanu vai mitruma sajūtu un dažreiz sliktu dūšu. Cilvēks var izskatīties bāls. Dažiem cilvēkiem var rasties smaga ortostatiska hipotensija, bet vienīgie simptomi ir apjukums vai ārkārtējs nogurums. Hroniska smaga ortostatiska hipotensija var izpausties kā izmainīta apziņa jeb delīrijs.

## Skatīt arī

* Ortostatiskā hipertensija
* Ortostatiskā nepanesamība

## Atsauces
Indessumahu dzimta

**Indessumahu dzimta** (*Anacardiaceae*) ir ziepjkoku rindas augu dzimta. Dzimta sīkāk dalās anakardiju apakšdzimtā (63 ģintis) un spondiju apakšdzimtā (19 ģintis). Tiek lēsts, ka dzimtā kopā ir ap 860 sugām. Pēc sugu skaita lielākās augu ģintis dzimtā ir sumahi (*Rhus*) un indessumahi (*Toxicodendron*). Zināmākās šīs dzimtas sugas ir rietumu anakardija (iegūst Indijas riekstus), dažādas mango ģints sugas, etiķkoki un pistācijas. Indessumahu dzimta dabiski izplatīta ekvatoriālajā, subekvatoriālajā, tropu un subtropu joslā. Tikai dažas indessumahu sugas aug mērenajā joslā.

Indessumahu dzimtā ir gan ēdamas augu sugas, gan vieni no indīgākajiem augiem pasaulē. Daudzu sugu mizā ir sveķu ailes, bet uz stumbra redzami to notecējumi. Šiem kokiem nevajag pieskarties, un lietus gadījumā neiesaka slēpties zem tiem. Ir zināmi gadījumi, kad tie ir izraisījuši ķīmiskus apdegumus. Bīstamākās ir *[[Gluta]]* un *[[Metopium]]* ģints sugas.

## Ārējās saites
Pocuoli

**Pocuoli** (, , ) ir pilsēta un komūna Itālijā, Kampānijas reģionā. Tā ir daļa no Neapoles metropoles. 2017. gadā pilsētā dzīvoja 81,2 tūkstoši iedzīvotāju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sagino Grants

**Sagino Morgans Grants** (, dzimis , miris ) bija indiāņu aktieris, vislabāk pazīstams ar lomām filmās "Vientuļais reindžers" (*The Lone Ranger*), "Sapnis par ātrumu" (*The World's Fastest Indian*) un seriālos *[[Community]]*, "Pārkāpt robežu". Tāpat Grants bija godalgots mūziķis un Pauvau dejotājs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Morgans Sansons

**Morgans Stefāns Sansons** (, dzimis ) ir Francijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Kopš 2024. gada Sansons pārstāv Francijas futbola 1. līgas komandu ''Nice''.

Profesionālo debiju piedzīvoja 2012. gadā ''Le Mans'' komandas sastāvā *[[Ligue 2]]*. 2013. gadā pievienojies ''Montpellier'', kur spēlēja četras sezonas. 2017. gadā Sasons noslēdza četrarpus gadu līgumu ar ''Marseille''. Kopš 2021. gada pārstāv ''Aston Villa''.

Pārstāvējis Francijas jauniešu izlases.

## Atsauces

## Ārējās saites
Emiljano Buendija

**Emiljano Buendija Stati** (, dzimis ) ir Argentīnas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Kopš 2025. gada Buendija pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Leverkūzenes "''Bayer''", kas viņu īrē no ''Aston Villa''.

## Sasniegumi
**Norwich City**

* Anglijas čempionāts: 2018—19, 2020—21

**Individuālie sasniegumi**

* Anglijas čempionāta sezonas labākais spēlētājs: 2020—21

* ''Norwich City'' sezonas labākais spēlētājs: 2020—21

## Atsauces

## Ārējās saites
IC Markets

***IC Markets*** ir Austrālijas biržas brokeru uzņēmums. *IC Markets* specializējas līgumos par starpību *[[Valūtas tirgus|Forex]]*, indeksu, preču-izejvielu, vērtspapīru un fondu biržas Āzijā, Latīņamerikā, Tuvajos Austrumos, Austrālijā un Eiropā. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Sidnejā, Austrālijā.

## Vēsture
2007. gadā IC Markets dibināja Endrju Budzinskis.

2009. gadā IC Markets saņēma Austrālijas Vērtspapīru un investīciju komisijas licenci ar licences numuru 335692.

2015. gadā IC Markets paziņoja, ka sedz negatīvo bilanci pēc Šveices franka straujā sabrukuma 2015. gada 15. janvārī.

2017. gadā IC Markets ieviesa 4 kriptovalūtas savā valūtu diapazonā.

2018. gadā oktobrī uzņēmums paziņoja, ka ir saņēmis kipras licenci.

2019. gadā decembrī Niks Tvīdsls tika iecelts par izpilddirektoru.

## Operācijas
IC Markets darbību Eiropas Savienībā regulē CySEC, Seišelu salu finanšu izlūkošnas iestāde un Austrālijas Vērtspapīru un ieguldījumu komisija.

IC Markets piedāvā MetaTrader 4 un 5, Ctrader un atbalsta tīmekļa rīku, datorā un mobilās ierīcēs.

IC Markets piedāvā CFD par Bitcoin, Bitcoin Cash, Ethereum, Dash, Litecoin, Ripple, EOS, Emercoin, Namecoin un PeerCoin.

Fondu indeksi, uz kuriem attiecas IC Markets, ietilpst šādu: S&P 500, Dow Jones indekss priekš industrijas uzņēmumu akcijām, FTSE indekss un austrālijas indekss S&P 200.

IC Markets piedāvā CFD šādām precēm: dārgmetāli, lauksaimniecības preces un energoresursi, tostarp WTI jēlnafta, Brent un dabasgāze.

## Atsauces
Duglass Luiss

**Duglass Luiss Suariss de Paulo** (, dzimis ) ir Brazīlijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Brazīlijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2026. gada Luiss pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu ''Aston Villa'', kas viņu īrē no Turīnas "Juventus".

## Karjera
Savu karjeru uzsācis savas dzimtās pilsētas Riodežaneiro klubā ''Vasco da Gama''. 2017. gadā pievienojies Anglijas klubam ''Manchester City''. Uzreiz ticis izīrēts Spānijas *[[La Liga]]* klubam ''Girona''. 2018. gada augustā Luiss atkal tika izīrēts *Girona*, jo Lielbritānijas iekšlietu ministrija noraidīja viņa darba atļauju. 2019. gadā, saņēmis darba atļauju, Luiss pievienojās Anglijas Premjerlīgas klubam ''Aston Villa''.

Brazīlijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2021. gada Copa América, kā arī 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Optofluīdika

**Optofluīdika** ir pētniecības un tehnoloģiju joma, kas apvieno fluīdikas (jo īpaši mikrofluīdikas) un optikas priekšrocības. Šīs tehnoloģijas lietojumi ietver displejus, biosensorus, laboratorijas čipus, lēcas, molekulārās attēlveidošanas rīkus.

## Vēsture

Ideja par šķidruma optiskām ierīcēm ir meklējama vismaz 18. gadsimtā, kad tika ierosināts (un galu galā arī izstrādāts) izmantot rotējošus traukus ar dzīvsudrabu kā šķidrā spoguļa teleskopus. 20. gadsimtā tika izstrādātas jaunas tehnoloģijas, piemēram, krāsvielu lāzeri un šķidro kodolu viļņvadi, kas izmantoja šķidrumu noskaņojamību un fizisko pielāgojamību, ko šķidrumi nodrošināja šīm jaunajām fotoniskajām sistēmām. Optofluīdikas joma oficiāli sāka veidoties 2000. gadu vidū, kad mikrofluīdikas un nanofotonikas jomas sāka attīstīties, un pētnieki sāka meklēt sinerģiju starp šīm divām jomām. Viens no galvenajiem šīs jomas lietojumiem ir laboratorijas čipi un biofotoniskie produkti.

## Uzņēmumi un tehnoloģiju nodošana

Optofluīdikas un saistīto pētījumu rezultātā ir izveidoti vairāki jauni produkti un jaundibināti uzņēmumi. *Varioptic* ir specializējies uz elektrovadīšanas metodi balstītu lēcu izstrādē daudziem lietojumiem. Uzņēmums *Optofluidics, Inc.* tika dibināts 2011. gadā Kornela Universitātē, lai izstrādātu rīkus molekulārajiem slazdiem un slimību diagnostikai, pamatojoties uz fotonisko rezonatoru tehnoloģiju. *Liquilume* no Kalifornijas Universitātes *Santa Cruz* specializējas molekulārajā diagnostikā, kas balstīta uz virziena viļņvadiem.

Eiropas Komisija 2012. gadā uzsāka jaunu COST programmu, kas attiecas tikai uz optofluīdiskajām tehnoloģijām un to pielietojumu.

## Skatīt arī
* Bio-MEMS
* Nanotehnoloģija
* Mikrofluīdika

## Atsauces
Kristians Nergords

**Kristians Tērs Nergords** (, dzimis ) ir Dānijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Dānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada Nergords pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu *[[Arsenal FC|Arsenal]]*.

Dānijas futbola izlases sastāvā Nergords ir piedalījies 2020. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Brøndby**

* Dānijas kauss: 2017—18

**Individuālie sasniegumi**

* ''Brøndby'' gada labākais spēlētājs: 2017

## Atsauces

## Ārējās saites
Josifs Hops

**Josifs Hops**, arī **Josifs Hopps** (*Jossif Hopp*, dzimis , mirs ) bija Latvijas armijas dižkareivis, 1921. gadā apbalvots Lāčplēša ordeni par izlūku gājienu Latvijas brīvības cīņu laikā 1920. gada 25./26. maija naktī ienaidnieka aizmugurē pie Zilupes un kauju pie Mamonu ciema Latgalē.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Jaunjelgavas ebreju amatnieka Daniela Hoppa ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā viņu iesauca Krievijas Impērijas armijā, no 1916. gada dienēja 538. Medinas kājnieku pulkā. 1919. gada 28. februārī Josifs Hops kļuva par Ziemeļlatvijas brigādes karavīru. Kā 4. Valmieras kājnieku pulka dižkareivis viņš piedalījās kaujās pret bermontiešiem un Latgales atbrīvošanas cīņās pret lieliniekiem.

Pēc atvaļināšanās no armijas 1921. gada 21. februārī dzīvoja Pērnavā, bija miesnieks un tirgotājs.

Pēc Vērmahta iebrukuma Igaunijā Otrā pasaules kara laikā 1941. gada vasarā brīvprātīgi iestājās Sarkanās armijas iznīcinātāju bataljonā un, iespējams, kritis kaujās Igaunijā.

## Atmiņas
* Hops, J., Hops, Z. Kādēļ mūs apbalvoja ar Lāčplēša Kara ordeni. Žīdu tautības Latvijas atbrīvotāju biedrības almanachs, 1938, 22. — 23. lpp.

## Atsauces
Zāmuels Hops

**Zāmuels Hops**, arī **Zāmuels Hopps** (*Samuel Hopp*, dzimis , miris ) bija Latvijas armijas seržants, 1921. gadā apbalvots ar Lāčplēša ordeni par divu virsnieku iznešanu no kaujas lauka 1919. gada 3. novembra Pārdaugavas atbrīvošanas kaujās pie Cementa fabrikas Latvijas brīvības cīņu laikā.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Jaunjelgavas ebreju amatnieka Daniela Hoppa ģimenē.
Mācījās Jaunjelgavas pilsētas skolā, kopš 1911. gada dienēja Krievijas Impērijas armijā kā medicīnas feldšeris. Pirmā pasaules kara laikā bija 119. Kolomnas kājnieku pulka, tad 120. Serpuhovas kājnieku pulka feldšeris, sasniedzot jaunākā apakšvirsnieka pakāpi.

Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 27. maijā Pērnavā iestājās Ziemeļlatvijas brigādē. Kā 7. Siguldas kājnieku pulka medicīnas feldšeris, seržants viņš piedalījās kaujās pret bermontiešiem un Latgales atbrīvošanas cīņās pret lieliniekiem.

Pēc atvaļināšanās no armijas 1920. gada 1. oktobrī dzīvoja Pērnavā, kur viņam līdz Igaunijas okupācijai 1940. gadā piederēja bērnu apavu veikals.
1941. gada vasarā devās bēgļu gaitās uz Krieviju. Miris 1962. gada 29. decembrī Pērnavā, apbedīts Pērnavas Alevi kapsētas Ebreju nodalījumā.

## Atmiņas
* Hops, J., Hops, Z. Kādēļ mūs apbalvoja ar Lāčplēša Kara ordeni. Žīdu tautības Latvijas atbrīvotāju biedrības almanachs, 1938, 22. — 23. lpp.

## Atsauces
Roberts Maļeckis

**Roberts Simons Maļeckis** (*Malezki*, dzimis , miris ) bija Latvijas armijas kareivis, 1921. gadā apbalvots Lāčplēša ordeni par kauju Latvijas brīvības cīņu laikā 1920. gada 6. janvārī pie Mākušu ciema Latgalē.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā Marka (Morduhaja) Maļecka ģimenē.
Strādāja par pulksteņmeistaru, Bermontiādes laikā viņu 1919. gada 3. oktobrī mobilizēja Latvijas armijā un iedalīja Kurzemes divīzijas papildu bataljonā, bet 16. oktobrī — 1. Liepājas kājnieku pulkā. 1920. gada janvārī piedalījās Latgales atbrīvošanas kaujās, atvaļināts no armijas 1922. gada 18. janvārī.
Kādu laiku strādāja pie saimnieka Piņķu pagastā, pēc tam dzīvoja Čiekurkalnā.

Pirms 1933. gada pārcēlās uz dzīvi Ļeņingradā PSRS, kur viņa brālis Jakovs bija Ļeņingradas pilsētas Sarkanās Gvardes rajona padomes priekšsēdētājs, strādāja par 218. militārā resora rūpnīcas instrumentālā ceha tehnologu Ļeņingradā. 

Lielā terora laikā 1937. gada 5. decembrī Maļecki arestēja un nošāva 1938. gada 3. janvārī.

## Atsauces