open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Failiem.lv

**Failiem.lv** ir latviskais nosaukums mākoņskaitļošanas un datu glabāšanas platformai Files.fm, kuru izveidoja Jānis Viklis un Didzis Kalējs un publicēja , ar mērķi nodrošināt interneta lietotājiem ērtu un ātru failu apmaiņu vai glabāšanu. Platformu uztur un apkalpo SIA Files.fm. 2020. gadā Failiem.lv piedāvā datu glabāšanas, publicēšanas, sinhronizēšanas, pārdošanas un serveru nomas pakalpojumus.

Starptautiskajai servisa versijai platforma izmanto interneta domēnu files.fm.

Servisa pamatā ir freemium biznesa modelis un ir pieejami Pamata, Pro, Biznesa un Enterprise kontu veidi, kas nodrošina papildus funkcijas un diska vietu.

Lai uzkopētu un pārsūtītu failus ar unikālu saiti, nav nepieciešams veidot kontu. Šajā gadījumā pēc failu ielādes ir jānorāda automātisks dzēšanas termiņš - no 1 dienas līdz 2 mēnešiem.

Pamata kontiem ir 5GB bezmaksas diska vieta, taču lietotājiem ir atļauts kontā iekopēt vairāk datus - šajā gadījumā pārsniegto failu apjomam tiek automātiski uzstādīts viena mēneša dzēšanas termiņš.

Biznesa konta diska vieta ir pieejama uz visiem apakšlietotājiem, nodrošinot vienotu lietotāju pārvaldību un dalīšanos ar failiem uzņēmuma ietvaros.

Failiem var uzstādīt tikai privātu piekļuvi, dalīties tikai ar noteiktiem lietotājiem, kas ir idetificēti ar epasta adresi vai arī saites aizsargāt ar papildus paroli.

## Vēsture
* 2008. gada novembrī publicēta Failiem.lv pirmā versija, kas atļauj bez maksas dalīties ar līdz 2GB lieliem failiem, neierobežojot ātrumu vai lejupielādes, glabājot failus 3 mēnešus.
* 2009. gadā pieejami lietotāju konti ar pastāvīgu bezmaksas diska vietu.
* 2011. gada maijā izveidota starptautiskā Files.fm versija angļu un krievu valodā.
* 2014. gadā ieviesta fotogrāfiju izdrukas iespēja sadarbībā ar fotki.lv.
* 2015. gadā uzņēmuma pamatkapitāls tika palielināts līdz vienam miljonam eiro.
* 2016. gadā publicēts fotogrāfiju un failu tirdzniecības pakalpojums.
* 2017. gadā Failiem.lv veidotais risinājums Files.fm Backup saņēma LIKTA balvu “Platīna pele 2017” kategorijā “Risinājumi biznesam”.
* 2019. gada decembrī Files.fm blokķēdes projekts uzņemts Eiropas Komisijas blokķēdes tehnoloģiju akselerācijas programmā “Block.IS”, turpinot darbu pie prototipa un praktiskajiem eksperimentiem.

## Darbības virzieni

* Datu glabāšana un publicēšana
* Mākoņu pakalpojumi
* Dublējumkopiju (angliski: *backup*) izveidošana
* Serveru noma un hostings
* Failu tirdzniecība

## Atsauces

## Ārējās saites

* Failiem.lv mājas lapa
Fredriks Jensens

**Fredriks Jensens** (, dzimis ) ir somu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, pārstāv Somijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Jensens spēlē Grieķijas Superlīgas komandā *[[Aris Thessaloniki F.C.|Aris Thessaloniki]]*.

## Ārējās saites
Dajana Jastremska

**Dajana Jastremska** (; dzimusi ) ir ukraiņu tenisiste. Augstākais sasniegums WTA vienspēļu rangā ir 2019. gada novembrī sasniegtā 22. vieta.

Uzvaru guvusi 3 WTA un 3 ITF vienspēļu turnīros.

## Vietas Grand Slam turnīros

|}

## Ārējās saites
Žans Ebers

**Žans Ebers** (; dzimis  Kvebekā) ir Kanādas starptautiskais meistars šahā (1978).

## Biogrāfija
1975. gadā uzvarējis Kanādas jauniešu šaha čempionātā. 1978. gadā uzvarējis Kanādas šaha čempionātā, kurš vienlaicīgi bijis arī Pasaules šaha čempionāta izcīņas cikla zonas turnīrs un izcīnījis tiesības piedalīties starpzonu turnīrā. 1979. gadā Riodežaneiro piedalījies starpzonu turnīrā, kurā kopā ar Šimonu Kaganu dalījis 17.-18. vietu. Vēlākajos gados vēl divas reizes uzvarējis Kanādas šaha čempionātos (2007, 2009). 2002. gadā uzvarējis Kanādas atklātajā šaha čempionātā. 2009. gadā piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā zaudējis Pjotram Svidleram.

Pārstāvējis Kanādas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 7 reizes (1978-1984, 1990, 1996, 2002). 1982. gadā izcīnījis individuālo bronzas medaļu.

Pazīstams arī kā korespondencšahists. 1976. gadā bijis otrais Kanādas korespondencšaha čempionātā. Kanādas izlases sastāvā izcīnījis bronzas medaļu 11. Starptautiskajā Korespondencšaha olimpiādē (1995-1999).

Par panākumiem turnīros FIDE 1978. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. 1984. gadā kļuvis par ICCF lielmeistaru. 2001. gadā uzņemts Kanādas šaha slavas zālē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kolgujeva

**Kolgujeva** (, ) ir Krievijai piederoša sala Ziemeļu Ledus okeānā. Administratīvi ietilpst Arhangeļskas apgabala Ņencu autonomajā apvidū. Salas lielākā apdzīvotā vieta ir Bugrinas ciems salas dienvidos, kā arī *ArktikNeft* strādnieku ciemats Pesčanka pie Pesčanojes ezera un Kolgujeva Severnijas polārstacija ziemeļos.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Barenca jūras dienvidaustrumos.  platais Pomoru šaurums to atdala no kontinenta. Austrumu krastu apskalo Pečoras jūra. Salas virsma ir lēzeni viļņots līdzenums, salas centrālajā un ziemeļu daļā vairākas morēnu grēdas ar maksimālo augstumu .

Sala izvietojusies tundras dabas zonā. Blīvs upju tīkls, kas radiāli plešas no salas centra uz piekrasti. Zemienes pārpurvotas, daudz nelielu ezeru, lielākais no tiem Pesčanojes ezers salas austrumos.

Salā valda subarktisks, ļoti mitrs klimats. Minimālā temperatūra sasniedz −45 °C, bet maksimālā +30 °C. Vidējais nokrišņu daudzums 344 mm. Dienas ilgums no 3—5 stundas decembrī līdz 18—22 stundām jūnijā.

2019. gadā salā  platībā izveidots dabas liegums.

## Vēsture
Salu atklāja pomori 13.—14. gadsimtā. Ilgu laiku tā palika neapdzīvota, kaut arī pomori to regulāri apmeklēja medību sezonas laikā. Pirmie 1767. gadā salā apmetās vecticībnieku kopiena, bet pēc gada cingas dēļ no 70 cilvēkiem dzīvi bija palikuši tikai četri. Kolonisti salā apmetās zemnīcās, ko ziemeļnieki sauc par bugranām *(буграна)*, no kā arī cēlies Bugrinas nosaukums. 1790. gadā salā tika nomitināta ņencu kopiena, kura tundras apstākļiem piemerotā tradicionālā dzīvesveida dēļ veiksmīgi izdzīvoja. 19. gadsimta vidū salā dzīvoja 38 ņenci.

1957. gadā uz salu sakarā ar kodolieroču izmēģināšanas poligona izbūvi uz Kolgujevu pārcēlās lielākā daļa no Novaja Zemļas ņenciem ar saviem ziemeļbriežu ganāmpulkiem.

1982. gadā salas austrumos pie Pesčanojes ezera tika atklāta naftas atradne, kurā 1987. gadā sākās ieguves darbi. Pie atradnes tika izbūvēts ciemats, iekraušanas terminālis (iekraušana tankkuģos notiek pa dikeri 5000 m no krasta), lidlauks. Ciematā maiņu sistēmā vinlaicīgi uzturas ap 250 kompānijas darbinieku.

Salas pamatiedzīvotāju galvenā nodarbošanās ir briežkopība un zvejniecība. 2013.—2014. gada ziemā nepietiekami sagādātas lopbarības dēļ krita lielākā daļa no 12 000 ziemeļbriežu ganāmpulka, izdzīvoja ap 200—400 briežu. Ganāmpulks tiek pakāpeniski atjaunots.

## Atsauces

## Ārējās saites
1994. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas

**1994. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas** bija Latvijas Republikas pirmās pašvaldību vēlēšanas pēc neatkarības atjaunošanas, kas notika . Kopumā 594 pašvaldībās (7 lielpilsētu un 69 rajonu pilsētu domēs, 26 rajonu un 492 pagastu padomēs) ievēlēja 4771 deputātu. Vēlēšanas organizēja Centrālā vēlēšanu komisija.

## Norise
1994. gada 13. janvārī 5. Saeima pieņēma un 1994. gada 25. janvārī Valsts prezidents Guntis Ulmanis izsludināja “Pilsētas domes, rajona padomes un pagasta padomes vēlēšanu likumu”.
Pašvaldību vēlēšanām izveidoja 1079 vēlēšanu komisijas, kurās tika iesniegti aptuveni 1860 saraksti ar 11 700 kandidātiem.
Vēlēšanās piedalījās 58,5% no vēlētāju kopējā skaita, nederīgo vēlēšanu zīmju skaits bija 9,83%.

Pašvaldību vēlēšanās bija klāt novērotāji no Eiropas Padomes, Eiropas Drošības un sadarbības apspriedes, kā arī no Dānijas, Zviedrijas un Igaunijas.

## Papildus vēlēšanas
Tā kā Liepājas rajona Bārtas pagastā un Durbes pilsētā likumā noteiktajā termiņā vēlēšanu komisijai iesniegtajos un pieņemtajos sarakstos nebija pieteikts vajadzīgais deputātu kandidātu skaits, šo divu pašvaldību vēlēšanas notika 1994. gada 28. augustā.

Jēkabpils rajona Zasas pagastā ar tiesas spriedumu vēlēšanu rezultātus anulēja, jo vēlēšanu komisija nepamatoti bija noraidījusi vienu iesniegto kandidātu sarakstu un tas būtiski ietekmēja vēlēšanu rezultātu. Zasas pagastā atkārtotas vēlēšanas notika 1994. gada 4. septembrī.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas lielo pilsētu domju un rajonu padomju deputāti (PDF) Latvijas Vēstnesī (04.06.1994., Nr. 66)
1994. gada Rīgas domes vēlēšanas

**[[1994. gads|1994]]. gada [[Rīga]]s [[Rīgas dome|domes]] vēlēšanas** notika  1994. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanu ietvaros. Vēlēšanās Rīgas domē tika ievēlēti 60 deputāti. 
Rīgā tika izveidota viena līmeņa pašvaldība - Rīgas dome ar 60 deputātiem. Par Rīgas domes priekšsēdētāju kļuva Māris Purgailis, kurš tika ievēlēts Rīgas domē no LNNK un Latvijas Zaļās partijas saraksta. 

## Atsauces
Chalaraspidum

***Chalaraspidum*** ir lofogastrīdu kārtas un *[[Lophogastridae]]* dzimtas augstāko vēžu ģints. *Chalaraspidum* ir monotipiska ģints (viena suga *Chalaraspidum alatum*), kas pārstāv sīkus pelaģiskus vēzīšus, kuri dzīvo Dienvidu okeānā uz dienvidiem no Austrālijas.

## Apraksts
Karapakss ir plāns, plēvveidīgs, izmēros ļoti liels un bez galvkrūtīm sedz arī abdomena priekšējos segmentus. Karapaksa priekšējo galu veido uz priekšu izvirzīta plata pieres plātne bez rostrālā izauguma. Acis ir mazas. Antenulas pamatne ir īsa un resna. Iekšējā vica ir ļoti maza. Antenas plātnīte neposmota, tās ārējā mala ir zobota. Domājams, divi priekšējie krūšu kāju pāri nedaudz atšķiras no pārējām krūšu kājām (ir īsāki). Vēdera segmenti ir ar noapaļotiem plevrāliem izaugumiem. Telsons ir izstiepts un un sašaurinās distālā virzienā. Uropodu eksopodīti ir nesegmentēti.

*Chalaraspidum* pēc savas uzbūves ir ļoti līdzīgs *[[Pseudochalaraspidum]]* ģintij, kas kādu laiku radīja šaubas par to, ka tās ir divas atsevišķas ģintis. Abu monotipisko ģinšu sugām, neskatoties uz lielu līdzību, tomēr ir būtiskas atšķirības. *[[C. alatum]]* abdomena sestā segmenta plevrālais izaugums ir ar vienu izvirzījumu, bet *[[P. hanseni]]* ir ar diviem skaidri atšķiramiem asiem izvirzījumiem. Un vēl apakšžokļa (*[[maxilla]]*) tausteklis (palpa) *C. alatum* sastāv no diviem segmentiem, bet *P. hanseni* no viena.

## Atsauces
Belotelsonīdi

**Belotelsonīdi** (*Belotelsonidea*) ir izmirušu augstāko vēžu (Eumalacostraca) apakšklases eokarīdu virskārtas kārta. Šo kārtu 1981. gadā izveidoja amerikāņu paleontologs Frederiks Šrams. Kārta iekļauj sevī vienu dzimtu ar divām ģintīm un trim sugām. Belotelsonīdu pārstāvji dzīvoja karbona periodā.

## Apraksts
Karapakss ir labi attīstīts un nav saaudzis ar krūšu segmentiem. Tas sedz visu galvkrūšu daļu. Karapaksu raksturo izteikts acu izgriezums un lieli žaunas nosedzošie branhiostegīti. Belotelsonīdiem nav žokļkāju, bet visas astoņas krūšu kājas veido labi attīstīti endopodīti. Eksopodītu nav. Vēderkājas (pleopodi) ir divzarainu, lēverainu sloksnīšu veidā. Uropodi ir lieli un to forma variē. Telsons ir gareniski izstiepts un distāli sašaurinās. Telsona subterminālās daivas ir vāji attīstītas.

## Sistemātika
* kārta: †  Schram, 1981 
:* dzimta: †  Brooks, 1962 
::* ģints: †  Packard, 1886 
:::* †  (Packard, 1886) 
:::* †  (Peach, 1882) 
::* ģints: †  Schram, 2006 
:::* †  Schram, 2006 

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Roberts Klaivs

Augsti godājamais majors-ģenerālis **Roberts Klaivs, Pirmais Barons Klaivs** (, 1725-1774), bija pirmais britu Bengālijas gubernators un galvenais Britu Indijas gubernators. Viņš bija militārais virsnieks Britu Austrumindijas kompānijā un izveidoja tās militāro un politisko pārākumu, iegūstot kontroli pār Bengāliju un galu galā visu Indijas subkontinentu un Mjanmu. Viņš guva kontroli pār lielu Dienvidāzijas (tagad Bangladeša, Butāna, Indija, Maldivu salas, Mjanma, Nepāla, Pakistāna un Šrilanka) un Dienvidaustrumāzijas daļu. Viņš bija arī viens no Britu Indijas izveidotājiem. Cenšoties nepieļaut gaidāmo Indijas franču iespējamo cenšanos britus izraidīt no kontinenta un pilnībā pārņemt varu Indijā, Roberts Klaivs improvizēja militāru ekspedīciju, kas galu galā ļāva Britu Austrumindijas kompānijai ar Francijas valdības starpniecību iegūt kontroli pār Indiju. Britu Austrumindijas kompānijas nolīgts Roberts Klaivs panāca uzņēmuma tirdzniecības interešu nodrošināšanu un gāza Indijas bagātākā štata Bengālijas valdnieku. Indijā iegūto bagātību Roberts Klaivs izmantoja, lai iegūtu sev vietu Lielbritānijas parlamentā.

## Kontroversija
Mūsdienās Roberts Klaivs tiek pieminēts kā viens no visu laiku prasmīgākajiem britu militārajiem līderiem, taču tiek pieminēts arī tas, ka viņš izmantoja Indiju lai iegūtu personīgu labumu. Tāpat viņš tiek kritizēts par pastrādātajām zvērībām pret indiešiem, masu slepkavībām, augstu nodokļu ieviešanu Indijā un liela mēroga ražas kultivācijas uzspiešanu, kuras rezultātā izcēlās Lielais Bengālijas 1770. gada bads, kurā no slimībām, pārtikas un dzeramā ūdens trūkuma un necilvēcīgiem apstākļiem gāja bojā aptuveni 10 miljoni cilvēku.

## Nāve
1774. gada 22. novembrī Roberts Klaivs nomira savās mājās Berklija laukumā, Londonā. Viņa nāve netika izmeklēta, taču tika domāts, ka Roberts Klaivs sadūris sevi līdz nāvei, pārgriezis sev kaklu ar kabatas nazīti vai pārdozējis opiju. Mūsdienās tiek uzskatīts, ka viņš miris no sirdstriekas kas saistīta ar pārmērīgu opija lietošanu. Opiju viņš lietojis jo cietis no žultsakmeņiem un tādējādi centies mazināt sāpes. Tāpat domājams, ka viņš cietis arī no bipolārā sindroma. Neilgi pirms nāves viņam tika piedāvāts vadīt Lielbritānijas spēkus Ziemeļamerikā, taču smago veselības problēmu dēļ viņš bija atteicis.

## Roberta Klaiva vadītās kaujas
* Neļķu kari
* Arnī kauja
* Čingeplutas kauja
* Čandanagaras kauja
* Kauja pie Pleisijas (Palaši kauja)
* Arkotas aplenkums
## Ārējās saites
* "Lord Clive," an essay by Thomas Babington Macaulay (January 1840)
1989. gada Rīgas pilsētas Tautas deputātu padomes vēlēšanas

**[[1989. gads|1989]]. gada [[Rīga]]s pilsētas Tautas deputātu padomes vēlēšanas** notika  1989. gada Latvijas PSR vietējo padomju vēlēšanu ietvaros.  

## Norise
Uz 120 deputātu vietām tika izvirzīti 309 kandidāti. Lai kļūtu par deputātu, vajadzēja savākt vairāk nekā pusi balsu, kas parasti nenotika, ja balsis dalījās starp trijiem un vairāk kandidātiem. Tad uz nākamo vēlēšanu kārtu tika laisti divi kandidāti ar lielāko balsu skaitu pirmajā kārtā, bet bija vēl arī prasības par balsotāju minimumu, lai vēlēšanas šajā apgabalā tiktu atzītas par notikušām un tās nevajadzētu atkārtot.

No 120 ievēlētajiem deputātiem sākotnēji 77 bija Latvijas Komunistiskās partijas biedri, bet 52 stādījās priekšā kā Latvijas Tautas frontes atbalstītāji, bet vēlāk izveidojās LTF frakcija ar 61 deputātu un LKP frakcija ar 59 deputātiem.

Vēlēšanās ievēlētā Rīgas pilsētas Tautas deputātu padome par izpildkomitejas priekšsēdētāju ievēlēja Andreju Inkuli.

## Atsauces
Lobetelson

***Lobetelson*** ir izmirušu augstāko vēžu belotelsonīdu kārtas ģints. Šo ģinti 2006. gadā aprakstīja amerikāņu paleontologs Frederiks Šrams. Monotipisko ģinti pārstāv vienīgā suga *Lobetelson mclaughlinae*. *Lobetelson* ģints pārstāvji dzīvoja karbona periodā Ziemeļamerikā, mūsdienu Ilinoisas štata teritorijā.

## Apraksts
Maza līdz vidēja lieluma vēzīši, kuriem rostruma garums aptuveni līdzīgs pārējā karapaksa garumam, un pakāpeniski visā garumā izliecas uz augšu. Krūšu kājas (endopodīti) ir garas un tievas. Izteikti lāpstveida uropodi domājams bija ļoti plāni un vāji sklerotizēti.

## Atsauces
Arturs Punovskis

**Arturs Punovskis** (dzimis 1957. gada 7. decembrī) ir latviešu inženieris un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Sahalīnā. Pēc studijām Rīgas Politehniskajā institūtā strādāja par inženieri. Kopš 1983. gada — PSKP biedrs.

Atmodas kustības laikā 1988. gadā A. Punovskis iesaistījās Latvijas Tautas frontes veidošanā. 1989. gada 10. decembrī Latvijas PSR vietējo padomju vēlēšanās viņu ievēlēja par Rīgas darbaļaužu deputātu padomes deputātu un Rīgas pilsētas Proletāriešu rajona (Vidzemes priekšpilsētas) deputātu un tautas deputātu padomes priekšsēdētāju.

1990. gadā izstājies no PSKP. Šajā pašā gadā A. Punovski ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 55. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā A. Punovskis nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Darbojās Arhitektūras un celtniecības, enerģētikas, transporta un informātikas komisijā.

Pēc deputāta pilnvaru beigām Artūrs Punovskis nodibināja SIA "Apsargs", vēlāk bija AS "Falck Apsargs" valdes priekšsēdētājs.

Politikā iesaistījies vēlreiz 2004. gadā, kad bijis partijas "Latvijas Kalve" dibinātāju skaitā.

## Apbalvojumi
2000. gadā Punovski apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Bugrina

**Bugrina** () ir ciemats Krievijas ziemeļos, Ņencu autonomajā apvidū. Kolgujevas salas vienīgā pastāvīgi apdzīvotā vieta, Kolgujevas ciema padomes centrs. Izvietojies salas dienvidos pie Bugrjankas ietekas Remenkas līcī. Ciematā ir sākumskola, bērnudārzs, pasts, kultūras nams, ambulance ar aptieku, divi veikali, helikopteru lidlauks. No ciema 479 iedzīvotājiem 452 ir ņenci.

## Vēsture
Salu atklāja pomori 13.—14. gadsimtā. Ilgu laiku tā palika neapdzīvota, kaut arī pomori to regulāri apmeklēja medību sezonas laikā. Pirmie 1767. gadā salā apmetās vecticībnieku kopiena, bet pēc gada cingas dēļ no 70 cilvēkiem dzīvi bija palikuši tikai četri. Kolonisti salā apmetās zemnīcās, ko ziemeļnieki sauc par bugranām *(буграна)*, no kā arī cēlies Bugrinas nosaukums. 1790. gadā salā tika nomitināta ņencu kopiena, kura tundras apstākļiem piemerotā tradicionālā dzīvesveida dēļ (cingas profilaksei lietoja pārtikā jēlu gaļu) veiksmīgi izdzīvoja. 19. gadsimta vidū salā dzīvoja vairāk kā 100 ņencu, no kuriem Bugrinā 6, bet pārējie kopā ar ziemeļbriežu ganāmpulkiem klejoja pa tundru.

1926. gadā tika izveidota Kolgujevas ciema padome un Bugrina kļuva par tās centru. 1936. gadā uzceltas vairākas mājas, internātskola, maizes ceptuve, veikals un klejotāji pakāpeniski sāka pārcelties uz mājām. Kopš 1915. gada ar pārtraukumiem darbojas Bugrinas polārā meteostacija.

1957. gadā uz salu sakarā ar kodolieroču izmēģināšanas poligona izbūvi uz Kolgujevu pārcēlās lielākā daļa no Novaja Zemļas ņenciem ar saviem ziemeļbriežu ganāmpulkiem.

## Atsauces
Stokholmas Universitāte

**Stokholmas Universitāte** (zviedru: *Stockholms universitet*) ir publiskā universitāte Stokholmā, Zviedrijā. Tajā ir vairāk nekā 33 000 studentu četrās dažādās fakultātēs: tiesību, humanitāro, sociālo un dabas zinātņu. Tā ir viena no lielākajām universitātēm Skandināvijā. 

Tika nodibināta 1878. gadā kā augstskola un 1960. gadā ieguva universitātes tiesības. Stokholmas Universitāte specializējās dabaszinātņu un humanitāro/sociālo zinātņu jomā. Universitāte tiek uzskatīta par vienu no 100 labākajām pasaules universitātēm pēc *Academic Ranking of World Universities* ieskata. 

## Atsauces

## Ārējās saites

* Stockholm University
Marsūpijs

thumb|280px|Mitrenes marsūpijs šķērsgriezumā.
**Marsūpijs** jeb **olu kamera** (arī **perējamā kamera**) ir maisveidīgs veidojums krūšu daļas apakšpusē perakarīdu virskārtas vēžveidīgo mātītēm, kas kalpo olu iznēsāšanai un mazuļu izšķilšanai, kuri, apejot kāpuru stadiju, veido pieaugušu īpatņu samazinātu kopiju, sauktu par manku. Marsūpija sieniņas veido krūšu segmentu sternīti no virspuses un oostegītu lapiņas (krūšu ekstremitāšu izaugumi) no sāniem un apakšas. Marsūpija esamība ir viena no galvenajām perakarīdu autopomorfijām, ļaujot daudziem to pārstāvjiem (piemēram, mitrenēm) pāriet uz sauszemes dzīvesveidu.

## Atsauces
Ušakova sala

**Ušakova sala** () ir Krievijai piederoša neapdzīvota sala Ziemeļu Ledus okeānā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā. Ušakova sala ir pēdējā no atklātajām Krievijas Arktikas lielajām salām.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Karas jūras ziemeļos starp Severnaja Zemļu austrumos un Franča Jozefa Zemi rietumos. Tuvākā cietzeme ir Vīzes sala 140 km uz dienvidiem. Visa sala ir klāta ar ledus vairogu, ko veido trīs lēzeni ledus kupoli. Augstākais no tiem salas centrā sasniedz  augstumu vjl. Ledus vairogs piekrastē apraujas ar 1—2 m, bet vietām 15—20 m augstu krauju, no kuras atlūzt aisbergi. Vasarā uz ledus vairoga virsmas veidojas kušanas ūdens upes, kas no kraujas malas noplūst okeānā kā ūdenskritumi.

Sala atrodas arktiskā tuksneša dabas zonā. Vienīgie salas iemītnieki ir leduslāči, kā arī trīspirkstu kaijas un baltās kaijas, kas bija iemitinājušās bijušās polārstacijas ēkās.

## Vēsture
Salu 1935. gada vasarā atklāja ledlauža *Sadko* ekspedīcija ģeogrāfa un Arktikas pētnieka Georgija Ušakova vadībā. Sliktas redzamības apstākļos Ušakovs secināja, ka apkārt kuģim novērojamie svaigi atlūzušie aisbergi ir no kādas līdz šim nezināmas salas. Pēc vairāku dienu meklēšanas sala tika atklāta un nosaukta ekspedīcijas vadītāja vārdā.

1954. gadā salas dienvidrietumos tika izveidota Ostrovušakovas polārstacija, kas nepārtraukti funkcionēja līdz 1991. gadam. 2019. gada vasarā atklājās, ka polārstacija kopā ar ledus vairoga fragmentu, uz kura tā atradās, ir atdalījusies un pazudusi. Kopā ar staciju pazudusi arī tur mitusī putnu kolonija.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Ušakova salas topogrāfiskā karte 1:200 000
Bertolds

**Bertolds** var būt:

* Bertolds (personvārds)

## Cilvēki ar šādu vārdu
* Bertolds (Livonijas bīskaps)
* Bertolts Brehts
* Bertolts Fliks
* Bertolds Laskers
* Bertolds Englišs
* Bertolds Kohs
* Cēsu Bertolds
Hermans Klaudius van Rīmsdeiks

**Hermans Klaudius van Rīmsdeiks** (; dzimis  Tīlē) ir Brazīlijas starptautiskais meistars šahā (1981).

## Biogrāfija
Piedzimis Nīderlandē, taču kopā ar ģimeni pārcēlies uz Brazīliju 1958. gada vasarā. No 1970. gadu sākuma līdz 1990. gadu beigām bijis viens no vadošajiem Brazīlijas šahistiem. Daudzkārtējais Brazīlijas šaha čempionātu dalībnieks, kuros izcīnījis 12 medaļas: 3 zelta (1970, 1973, 1988), 4 sudraba (1975, 1976, 1977, 1995) un 5 bronzas (1968, 1978, 1984, 1993, 1997) Vienu no saviem lielākiem panākumiem guvis 1977. gadā Bolīvijā, kad uzvarējis Panamerikas šaha čempionātā. Uzvarējis vai dalījis pirmo vietu starptautiskajos šaha turnīros: Sanpaulu (1967), Asunsjona (1985), Dienvidamerikas zonas turnīrā Sanpaulu (1989), Bogotā (1992), Laplatā (1998), Santusā (2003, 2006).

Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempionāta izcīņas cikla starpzonas turnīros:
* 1979. gadā Rīgā ierindojies 14. vietā;
* 1990. gadā Manilā Šveices sistēmas turnīrā ieņēmis 57. vietu.

Pārstāvējis Brazīlijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 11 reizes (1972-1974, 1978-1984, 1988-1994, 1998);
* Panamerikas komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (1971-1985, 1991). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 sudraba (1985, 1991) un bronzas (1971) medaļas, bet individuālajā vērtējumā 2 sudraba (1971, 1985) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1981. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. Tajā pašā gadā kļuvis arī par FIDE starptautisko tiesnesi. 2018. gadā saņēmis FIDE trenera nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ostrovušakova

**Ostrovušakova** () bija PSRS vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Ušakova salas dienvidrietumos Karas jūras krastā.

## Vēsture
Stacija izveidota 1954. gada vasarā salas dienvidrietumos uz ledus kupola nogāzes ap  no krasta. Kupola nogāzei stacijas atrašanās vietā bija 4° slīpums. Stacija bez pārtraukumiem darbojās līdz tās slēgšanai 1991. gada vasarā. 2001. gadā salu apmeklēja ekspedīcija «Zudušās salas», kas konstatēja, ka stacijas ēkas daļēji iegrimušas ledū. 2019. gada vasarā atklājās, ka polārstacija kopā ar ledus vairoga fragmentu, uz kura tā atradās, ir atdalījusies un pazudusi. Kopā ar staciju pazudusi arī tur mitusī putnu kolonija. 

## Atsauces
Fransisko Troiss

**Fransisko Troiss** (;  Riugrandi du Sula — ) bija Brazīlijas starptautiskais meistars šahā (1978).

## Biogrāfija
No 1970. gadu sākuma līdz 1980. gadu beigām bijis viens no vadošajiem Brazīlijas šahistiem. Daudzkārtējais Brazīlijas šaha čempionātu dalībnieks, kuros izcīnījis 5 medaļas: sudraba (1972) un 4 bronzas (1974, 1975, 1976, 1981) Uzvarējis vai dalījis pirmo vietu starptautiskajos šaha turnīros: Montevideo (1976), Piriapolē (1977), Sanbernardino (1983), Luandā (1984), Portobelo (1985). 1978. gadā uzvarējis Pasaules šaha čempionāta izcīņas cikla Dienvidamerikas zonas turnīrā un izcīnījis tiesības piedalīties starpzonu turnīrā. 1979. gadā Rīgā piedalījies starpzonu turnīrā, kurā ierindojies 17. vietā.

Pārstāvējis Brazīlijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (1972, 1978, 1982);
* Panamerikas komandu šaha čempionātā piedalījies 1985. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu;
* Dienvidamerikas komandu šaha čempionātā piedalījies 1989. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu;

Par panākumiem turnīros FIDE 1978. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Viclavs

[thumb|270px|Viclavs, [Valdemārs II un Lundas arhibīskaps Lindanises kaujas laikā (Lorencena glezna)]]
**Viclavs** (, , ap 1180—1250) bija Rīgenes kņazs (1221—1250), kas piedalījās dāņu ķēniņa Valdemāra II iebrukumā Igaunijā Livonijas krusta karu laikā (1219).

## Dzīvesgājums
Dzimis ap 1180. gadu Rīgenes kņaza Jaromara un viņa sievas Hildegardes ģimenē. Pa mātes līniju Viclava vectēvs bija dāņu ķēniņš Knuds V. Ap 1215. gadu viņš apprecējās ar Lundas arhibīskapa Absalona radinieci Margarētu.

1219. gada jūnijā Viclavs kopā ar dāņu ķēniņu Valdemāru II un četriem bīskapiem Lundas arhibīskapa Andreasa vadībā devās karagājienā uz Revalas zemi. Tagadējā Tallinas Domkalnā (*Toompea*) krusta karotāji vecās igauņu pils vietā sāka celt jaunu pili, kas vēlāk tika dēvēta par "dāņu pili". Pēc rēveliešu vecāko apdāvināšanas un kristīšanas izcēlās militārs konflikts, kurā igauņi pārskatīšanās dēļ nogalināja Igaunijas bīskapu Teoderihu un piespieda dāņu karaspēku atkāpties no pilskalna. Tomēr Viclava karavīri spēja panākt lūzumu kaujas gaitā un krustneši guva uzvaru. Kaujā krita vairāk nekā 1000 igauņu karavīru.

1221. gadā Viclavs kļuva par Rīgenes kņazu un 1227. gadā piedalījās kaujā pie Bornhēvedas (*Bornhöved*) Valdemāra II pusē. Arī pēc zaudētās kaujas Viclavs turpināja valdīt Rīgenes salā. 1231. gadā viņš dibināja cisterciešu klosteri Neienkampā (tagad Francburga) un 1234. gadā piešķīra pilsētas tiesības Štrālzundei.

Miris 1250. gada 7. jūnijā, par Rīgenes kņazu kļuva viņa dēls Jaromars II.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Kolgujeva Severnija

**Kolgujeva Severnija** () ir Krievijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Kolgujevas salas ziemeļos Barenca jūras krastā.

## Vēsture
Stacija izveidota 1933. gada septembrī kā meteoroloģiskā dienesta sinoptiskā stacija. 1935. gadā nodota Ziemeļu jūras ceļa galvenajai pārvaldei Jūras flotes kuģošanas nodrošināšanai. 1960. gados nodota PSRS Hidrometeoroloģiskajam dienestam un ir viena no atskaites punktu stacijām.

Stacija tika izvietota jūras stāvkrastā pie nelielās Konkinas upes ietekas. Krasta abrāzija radīja pastāvīgus draudus stacijas ilglaicīgai pastāvēšanai, tādēļ 1971. gadā tā tika pārnesta 11 km uz dienvidaustrumiem uz pašreizējo vietu, ierīkojot to vairākus simtus metru no jūras krasta.

## Atsauces
Jere Uronens

**Jere Uronens** (, dzimis ) ir somu futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2025. gada Uronens pārstāv Zviedrijas *[[Allsvenskan (futbols)|Allsvenskan]]* līgas komandu *[[AIK Fotboll|AIK]]*.

## Sasniegumi
**Helsingborgs IF**

* Zviedrijas kauss: 2012

**Genk**

* Beļģijas Pro līga: 2018—19

## Ārējās saites
Mihails Mišustins

**Mihails Mišustins** (; dzimis ) ir Krievijas ekonomists un politiķis un valstsvīrs. Kopš 2020. gada janvāra — Krievijas premjerministrs un Krievijas Federācijas Drošības padomes pastāvīgais loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Maskavas apgabala Lobņā jauktā Krievijas ebreju un armēņu ģimenē. 1989. gadā viņš pabeidza studijas Maskavas Darbgalda instrumentu institūtā (), iegūstot inženiera sistēmtehniķa kvalifikāciju, bet 1992. gadā turpat pabeidza arī aspirantūras studijas.

No 1992. līdz 1994. gadam Mišustins bija Starptautiskā datoru kluba Testu laboratorijas direktors. No 1995. līdz 1996. gada viņš bija kluba ģenerāldirektora vietnieks. 1998. gada augustā kļuva par Krievijas Valsts nodokļu dienesta priekšsēdētāja vietnieku. No 1999. gada marta līdz 2004. gada martam bija Krievijas nodokļu ministra vietnieks. No 2004. gada marta līdz 2006. gada decembrim vadīja Federālo Nekustamā īpašuma objektu kadastra aģentūru. No 2007. gada janvāra līdz 2008. gada martam vadīja Federālo Īpašo ekonomisko zonu vadības aģentūru. 2008. gada martā Mišustins kļuva par UFG investīciju grupas prezidentu.
2010. gada aprīlī Mišustins kļuva par Federālā nodokļu dienesta vadītāju.

 Krievijas Valsts Dome apstiprināja Mišustinu premjerministra amatā. Tas notika dienu pēc tam, kad viņu šim amatam izvirzīja prezidents Vladimirs Putins.

Kad 2020. gada aprīlī Mišustins saslima ar COVID-19, par premjerministra vietas pagaidu izpildītāju kļuva vicepremjers Andrejs Belousovs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tomass Lāms

**Tomass Lāms** (, dzimis ) ir Nīderlandē dzimis Somijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, pārstāv Somijas futbola izlasi. Kopš 2024. gada Lāms spēlē Kipras Pirmās divīzijas komandā Apollon Limassol.

## Sasniegumi
**AZ Alkmaar**

* KNVB beker: 2012—13

**PEC Zwolle**

* Johan Cruijff Schaal: 2014

## Ārējās saites
Deniss Praets

**Deniss Praets** (, dzimis ) ir Beļģijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Beļģijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2024. gada Praets spēlē Beļģijas Pro līgas komandā *[[Royal Antwerp FC|Royal Antwerp]]*.

## Sasniegumi
**Anderlencht**

* Beļģijas Pro līga: 2011—12, 2012—13, 2013—14
* Beļģijas Superkauss: 2012, 2013, 2014
**Leicester City**

* FA kauss: 2020—21
* Anglijas čempionāts: 2023—24

**Individuālie sasniegumi**

* Beļģijas Pro līgas gada labākais spēlētājs: 2014

## Ārējās saites
Deivijs Propers

**Deivijs Propers** (, dzimis ) ir nīderlandiešu bijušais futbolists, kurš spēlēja pussarga pozīcijā un pārstāvēja Nīderlandes futbola izlasi.

## Sasniegumi
**PSV Eindhoven**

* Eredivisie: 2015—16
* Johan Cruijff Schaal: 2015, 2016, 2021

## Ārējās saites
Lūks de Jongs

**Lūks de Jongs** (, dzimis ) ir Šveicē dzimis nīderlandiešu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Nīderlandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada de Jongs pārstāv Portugāles Premjerlīgas komandu *[[FC Porto|Porto]]*.

Nīderlandes futbola izlases sastāvā ir piedalījies 2012. un 2020. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Twente**

* Eredivisie: 2009—10
* KNVB beker: 2010—11
* Johan Cruijff Schaal: 2010, 2011

**PSV Eindhoven**

* Eredivisie: 2014—15, 2015—16, 2017—18, 2023—24
* KNVB beker: 2022—23
* Johan Cruyff Shield: 2015, 2016, 2022, 2023

**Sevilla**

* UEFA Eiropas līga: 2019—20

## Ārējās saites
Vīzes sala

**Vīzes sala** () ir Krievijai piederoša sala Ziemeļu Ledus okeānā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Karas jūras ziemeļos starp Severnaja Zemļu austrumos un Franča Jozefa Zemi rietumos. Tuvākā cietzeme ir Ušakova sala 140 km uz Ziemeļiem. Salas virsma ir līdzenums ar nelieliem pauguriem, augstākais punkts ir  vjl salas vidienē. Ģeoloģiski sala veidota no māla un smilts. Salas krastiem raksturīga izteikta abrāzija. Ja 20. gadsimta otrajā pusē krasts atkāpās gadā vidēji par , tad no 2009. līdz 2016. gadam vietām krasts atkāpies par 75 metriem. Krasta līnija maz robota, ziemeļu daļā vairākas plašas lagūnas.

Sala atrodas arktiskā tuksneša dabas zonā. Augājs ļoti nabadzīgs, galvenokārt ķērpji un sūnas.

## Vēsture
Karas jūrā 1912.—1914. gados ledus gūstā dreifēja Georgija Brusilova ekspedīcija ar kuģi *Sv. Anna*. Kuģis un gandrīz visi ekspedīcijas locekļi gāja bojā, bet stūrmanim Albanovam izdevās izglābt kuģa žurnālu. 1924. gadā okeanogrāfs Vladimirs Vīze pētīja kuģa dreifa maršrutu. Pēc jūras straumju virzieniem Vīze izteica hipotēzi, ka tās ietekmē kāda nezināma sala un noteica tās koordinātas. 1930. gadā Vīze piedalījās Oto Šmita ekspedīcijā ar ledlauzi *Georgij Sedov* un pēc salas atklāšanas Vīze pirmais nokāpa tās krastā.

Kopš 1945. gada salas dienvidu krastā darbojas Vīzes polārstacija.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vīzes salas topogrāfiskā karte 1:200 000
Anitas iela (Rīga)

**Anitas iela** ir iela Rīgas apkaimē Vecmīlgrāvī. Anitas iela sākas krustojumā ar Vecmīlgrāvja 1. līniju un beidzas krustojumā ar Augusta Dombrovska ielu. Ielas kopējais garums ir 379 metri.

## Ielu savienojumi
Anitas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Vecmīlgrāvja 1. līnija
* Mildas iela
* Augusta Dombrovska iela

## Skatīt arī
* Ziemeļu rajons
* Vecmīlgrāvis

## Ārējās saites
* Vecmīlgrāvja ielas Citariga.lv
Anitas iela

**Anitas iela** var būt:

* Anitas iela — iela Rīgā;
* Anitas iela — iela Baložos;
* Anitas iela — iela Engures pagasta Klapkalnciemā;
* Anitas iela — iela Babītes pagasta Vīkuļos.

## Skatīt arī
* Anita
Sliktie puiši uz mūžu

**"Sliktie puiši uz mūžu"** () ir 2020. gada ASV spriedzes komēdija. Filmas režisori ir Adils El Arbi un Bilals Falahs. Galvenās lomas atveido Vills Smits un Mārtins Lorenss. Šī filmu sērijas daļa ir turpinājums filmai "Sliktie puiši 2" (2003). Filmas producenti ir Džerijs Brukhaimers, Smits un Dags Belgrads. Filmas sižets seko divu detektīvu Maika Lovrija (Smits) un Markusa Bērneta (Lorenss) atkalapvienošanās stāstam, kad atkal kāds sāk slepkavot cilvēkus no viņu jau kādreiz slēgtās lietas. Filmā filmējušies arī Vanesa Hadžensa, Aleksandrs Ludvigs, Čārlzs Meltons, Paola Nunjesa, Keita del Kastiljo, Nikijs Džems un Džo Pantoliano.

Par filmu sērijas trešo daļu sāka runāt uzreiz pēc otrās daļas labajiem finansiālajiem rādītājiem. Maikls Bejs paziņoja, ka viņš būtu ieinteresēts atgriezties pie trešās daļas režijas, bet budžeta ierobežojumi to apgrūtinātu. Nākamo desmit gadu laikā filmai bija vairāki tās veidošanas mēģinājumi, mainot gan režisorus, gan scenāristus. Projekts tika izziņots 2018. gada oktobrī, filmēšana norisinājās Atlantā, Maiami un Mehiko 2019. gadā no janvāra līdz jūnijam.

Filmas "Sliktie puiši uz mūžu" pirmizrāde gan ASV, gan Latvijā notika . Filma saņēma pārsvarā pozitīvas atsauksmes, tās ienākumi ir pārsnieguši 400 miljonu ASV dolāru robežu, kļūstot par pelnošāko sērijas filmu. Šī ir trešā ienesīgākā 2020. gada filma.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jehuda Grīnfelds

**Jehuda Grīnfelds** (; dzimis  Dzeržoņovā) ir Izraēlas starptautiskais lielmeistars šahā (1980).

## Biogrāfija
Piedzimis Polijā. Kopš dzimšanas bijis vājdzirdīgs. 1974. gadā uzvarējis Izraēlas jauniešu šaha čempionātā. No 1970. gadu beigām līdz 1990. gadu sākumam bijis viens no vadošajiem Izraēlas šahistiem. Izraēlas šaha čempionātos izcīnījis 2 zelta (1982, 1990), sudraba (1984) un bronzas (1986) medaļas.

Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempionāta izcīņas cikla starpzonu turnīros:
* 1979. gadā Rīgā ierindojies 12. vietā;
* 1987. gadā Zagrebā ierindojies 10. vietā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībnieks, kuros izcīnījis vai dalījis pirmās vietas: Netanjā (1977), *Gausdal Classics* (Norvēģija) (1978), Bīlē (1980), Edvarda Laskera memoriālā Ņujorkā (1981), Dortmundē (1984), Filadelfijas *World Open* (1985), zonas turnīrā Minhenē (1987). 2019. gadā uzvarējis Starptautisko nedzirdīgo spēļu šaha ātrspēles turnīrā.

Pārstāvējis Izraēlas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 9 reizes (1978-1984, 1990-1992, pārstāvējis Starptautisko nedzirdīgo šaha komiteju (ICCD) 2010-2014);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (1980, 1989);
* Pasaules studentu šaha čempionātā piedalījies 1976. gadā;
* Pasaules jauniešu šaha čempionātā U26 vecuma grupā piedalījies 1981. gadā

Par panākumiem turnīros FIDE 1978. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, bet 1980. gadā kļuvis par starptautisko lielmeistaru (GM). 

## Atsauces

## Ārējās saites
Kalngales iela

**Kalngales iela** ir iela Rīgā, Ziemeļu rajonā, Vecmīlgrāvī. Kalngales iela sākas krustojumā ar Ziemeļblāzmas ielu un beidzas krustojumā ar Vecāķu prospektu. Ielas kopējais garums ir 434 metri. 

## Ielu savienojumi
Kalngales iela ir savienota ar šādām ielām:
* Ziemeļblāzmas iela
* Pauguru iela
* Sarmas iela
* Vecāķu prospekts

## Skatīt arī
* Ziemeļu rajons
* Vecmīlgrāvis

## Atsauces
Dzelzceļnieku kultūras pils

Bijusī **Dzelzceļnieku kultūras pils**, vēlāk **Maskavas Nams**, ir Latvijas Republikas Satiksmes ministrijai piederoša ēka Marijas ielā 7 Rīgā.

## Vēsture
Baltijas dzelzceļa Rīgas filiāles Dzelzceļnieku kultūras pils ēku pabeidza celt 1976. gadā, līdz tam tās vietā atradās kinoteātris “Progress”. 

2000. gada septembrī īpašuma maiņas rezultātā VAS "Latvijas dzelzceļš" atteicās no ēkas un 2002. gada sākumā sākās tās pārbūve par "Maskavas Namu". Tā atklāšana notika 2004. gada 28. maijā Rīgas mēra Gundara Bojāra un Maskavas mēra Jurija Lužkova klātbūtnē.

2024. gadā, motivējot to ar Latvijas drošību, Saeima 11. janvārī galīgajā lasījumā pieņēma likuma projektu par Maskavas Nama pārņemšanu Latvijas valsts īpašumā, novirzot valsts budžeta līdzekļus, kas tiktu iegūti no valsts nekustamā īpašuma Marijas ielā 7 Rīgā Ukrainas sabiedrībai.
Maskavas pilsētas īpašuma departaments un Maskavas pilsētas valsts unitārais uzņēmums "Maskavas Starptautiskās sadarbības centrs", apstrīdēja likuma "Grozījumi Ukrainas civiliedzīvotāju atbalsta likumā" 1. panta atbilstību Latvijas Satversmes 105. pantā formulētajām tiesībām uz īpašumu. Satversmes tiesas kolēģija atteicās ierosināt lietu, jo valsts institūcijām, pašvaldībām, valstij piederošiem uzņēmumiem, kas darbojas kādas valsts vārdā publisko tiesību jomā, nav Satversmē ietverto pamattiesību uz īpašumu Latvijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Bijusī oficiālā mājaslapa
Vīze (polārstacija)

**Vīze** (), arī **Ostrovvize** *(Остров Визе)*, ir Krievijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Vīzes salas dienvidos Karas jūras krastā.

## Vēsture
Stacija izveidota vairākos piegājienos 1945. gada vasarā un rudenī un sākusi darbu tā paša gada 1. novembrī. Sākotnēji novērojumi veikti pēc jūras hidrometeoroloģijas programmas, bet vēlāk programma paplašināta — atsevišķās sezonās stacijā strādājuši līdz pat 30 cilvēki. 1960.—1980. gados līdzās stacijai pastāvēja karaspēka daļa.

Salas krastam pie polārstacijas novērojams izteikts abrāzijas process. Ja 20. gadsimta otrajā pusē krasts atkāpās gadā vidēji par , tad no 2009. līdz 2016. gadam vietām krasts atkāpies par 75 metriem, iznīcinot dažas stacijas ēkas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* НЭС "Михаил Сомов" на острове Визе
Stratigrāfija

thumbnail|235px|Piroklastiskie slāņi ''La Tarta del Teide'' Tenerifē, Kanāriju salās
**Stratigrāfija** ( — ‘segums’, ‘slānis’) ir ģeoloģijas nozare, kas pētī Zemes garozas slāņu veidošanās vēsturisko secību un izplatību. Nozīmīgākie pētījumi ir nogulumiežu iedalīšana stratigrāfiskās vienībās konkrētos griezumos un reģionos, stratigrāfisko vienību starpreģionu korelācija un stratigrāfiskā iedalījuma izveidošana. Pētījumos izmanto dažādas stratigrāfiskās metodes iežu vecuma noteikšanai. Iegūtos pētījumus izmanto ģeoloģiskās izpētes darbos, īpaši ģeoloģiskajā kartēšanā, kā arī inženierģeoloģijā, hidroģeoloģijā, paleoģeogrāfijā un citur. 

## Ārējās saites

* 
* 
*
Roberts Dadlijs, Pirmais Lesteras grāfs

**Roberts Dadlijs, Pirmais Lesteras grāfs** (, dzimis , miris ) bija angļu valstsvīrs, augstmanis un militārais komandieris, bijis viens no Nīderlandes Neatkarības jeb Astoņdesmit gadu kara galvenajiem vadītājiem. Tāpat komandējis britu karaspēku Holandiešu sacelšanās laikā. Mūsdienās zināms arī kā karalienes Elizabetes I favorīts.

## Ārējās saites
Slīms Būazīzs

**Slīms Būazīzs** (; dzimis  Tunisā) ir Tunisijas starptautiskais lielmeistars šahā (1993).

## Biogrāfija
No 1960. gadu beigām līdz 2000. gadu sākumam bijis viens no vadošajiem Tunisijas šahistiem. Divas reizes uzvarējis Arābu valstu šaha čempionātos (1986, 1991).

Piecas reizes piedalījies Pasaules šaha čempionāta izcīņas cikla starpzonu turnīros:
* 1967. gadā Susā palicis 22. vietā;
* 1979. gadā Rīgā ierindojies 15. vietā;
* 1982. gadā Laspalmasā ierindojies 12. vietā;
* 1985. gadā Tunisā izstājies pēc 5. kārtas;
* 1987. gadā Sirakā (Ungārija) palicis 17. vietā.

1999. gadā Lasvegasā piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā piekāpies Vasilam Kotroniasam.

Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībnieks, kuros izcīnījis vai dalījis pirmās vietas: Belgradā (1977), Bukarestē (1992).

Pārstāvējis Tunisijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 16 reizes (1966-1970, 1974, 1978-1986, 1990-1996, 2000, 2004-2006);
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 1989. gadā;
* Pasaules studentu šaha čempionātā piedalījies 3 reizes (1963, 1965-1966).

Par panākumiem turnīros FIDE 1975. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, bet 1993. gadā kļuvis par starptautisko lielmeistaru (GM). Bijis pirmais Āfrikas šahists, kas saņēmis šo nosaukumu. 2014. gadā kļuvis arī par FIDE vecāko treneri un starptautisko šaha sacensību organizatoru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mildas iela

**Mildas iela** var būt šādās Latvijas vietās:
* Mildas iela — Klapkalnciemā;
* Mildas iela — Langstiņos;
* Mildas iela — Rīgā.
Mandibulas

**Mandibulas** (lat. *mandibules*) ir posmkāju mutes aparāta pāra augšžokļi. Vēžveidīgajiem, daudzkājiem un kukaiņiem tās kalpo barības graušanai un sasmalcināšanai, bet sabiedriskajiem kukaiņiem (skudras, bites, lapsenes, termīti) arī ligzdu būvniecībai. Šīs posmkāju grupas veido kladu *[[Mandibulata]]*, kas pašlaik skaitās radniecīga pārējiem posmkājiem, kas iedalīti *[[Arachnomorpha]]* kladā (helicerāti un trilobīti).

## Apraksts
thumb|200px|Kukaiņu mandibulas.
Mandibulu forma dažādu posmkāju grupām ir ļoti atšķirīga. Īpaši liela daudzveidība ir kukaiņiem. Posmkāju žokļi ir no hitīna, un parasti ir izvietoti horizontāli. Griezējmalā mandibulām ir hitīna paresninājumi un zobiņi.

Mandibulu morfoloģija ir atkarīga no visa mutes aparāta specifikas, kura sastāvā ietilpst arī maksillas (apakšžokļi), labiums (apakšlūpa), žokļkājas u.c. daļas. 

Posmkājiem izšķir vairākus mutes orgānu tipus, no kuriem primārais ir graužošais, kas paredzēts daudz maz cietas barības sasmalcināšanai un  apēšanai. Šādos gadījumos mandibulas var būt īpaši lielas un daudzveidīgas. Evolūcijas procesā ir izveidojušās vairākas šī sākotnējā tipa modifikācijas šķidras barības uzņemšanai, kas dažādām sūcējkukaiņu grupām ir veidoti atšķirīgi. Mandibulas šādos gadījumos ir reducējušās dažādās pakāpēs. Vienā gadījumā sūkšana ir saistīta ar barības substrāta pārduršanu, un veidojas dūrēj-sūcēju mutes aparāts (blaktis, laputis, odi u.c.), bet citā gadījumā barības uzņemšana nav saistīta ar pārduršanu, piemēram, tauriņiem. Īpaša modifikācija ir muskoīdam mutes aparāta tipam, kas izveidojies mušām un ir piemērots gan šķidras, gan arī cietas barības uzņemšanai.

Cits sākotnējā mutes aparāta attīstības ceļš ir novērojams segžokleņiem, kuru apakšlūpa ir saplūdusi ar t.s. orālajām krokām, izveidojot pāra žokļu kabatas, kurās ir iegremdētas mandibulas un maksillas.thumb|200px|

### Vēžveidīgo mandibulas
[thumb|left|255px|[Garneles *[[Pandalus borealis]]* mandibulas. (skatā no iekšpuses)]]
Vēžveidīgajiem ir mandibulu pāris, kas parasti sastāv no palielināta bazālā segmenta un taustekļa (palpas), kas sastāv no vairākiem segmentiem. Dažās grupās, piemēram, *Branchiopoda*, palpa ir samazināta vai pat tās nav. Vēžveidīgo mandibulas var būt aprīkotas ar speciāliem zobiem (priekšzobiem un dzerokļiem). Bet Perakarīdu mandibulām var būt papildus elements, kurš pieaugušiem īpatņiem starp dzerokli un priekšzobu parādās kā īpašs izaugums (*lacinia mobilis*).

## Atsauces
Robērs de Kraons

**Robērs de Kraons** (angļu un franču: *Robert de Craon*, ?—1147), dažkārt arī **Roberts Burgundio**, bija franču augstmanis un bruņinieks, Templiešu bruņinieku ordeņa otrais lielmeistars no 1136. gada līdz savai nāvei. Vadīdams Templiešu bruņinieku ordeni, viņš piedalījās Krusta karos un vadīja Otro Krusta karu. Viņš ieviesa Templiešu bruņinieku formastērpu, kas sastāv no bruņām un baltas tunikas ar sarkanu krustu, kas mūsdienās kļuvis par vislabāk atpazīstamo krustneša tēlu. Viņš arī pārveidoja Templiešu bruņinieku ordeni par vienu no galvenajiem militārajiem spēkiem krustnešu valstīs.
CITRO

[thumb|280px|CITRO veikals [Pūre|Pūrē. ]]
***CITRO*** ir Latvijas pārtikas un nepārtikas preču mazumtirdzniecības tīkls. Tā galvenais birojs atrodas Rīgā. Veikalu tīkls ir izveidots 2019. gadā, trim uzņēmumiem atdaloties no *[[Top!]]* veikalu tīkla.

*CITRO* veikalu tīklā ietilpst vairāk nekā 80 veikali visā Latvijā. Veikali pieder 3 uzņēmumiem: AS *Diāna* (Kurzeme), SIA *Gabriēla* (Kurzeme, Rīga), SIA *Lekon* (Latgale), SIA *AA & CO* (Kurzeme). Veikalu tīklam ir centralizēta noliktavas bāze pie Rīgas lidostas.

SIA *Latvian Retail Management* veikalu *CITRO* tīklam nodrošina vienotu preču iepirkumu sistēmu, kopējas mārketinga aktivitātes, centralizētus preču importa un loģistikas pakalpojumus. Katra sadarbības partnera tirdzniecības vietās tiek nodrošināta individuāla piedāvājuma veidošana, atbilstoši reģiona tradīcijām un vietējo ražotāju piedāvājumam.

## Vēsture
2019. gada maijā uzņēmumi AS *Diāna*, SIA *Gabriēla* un SIA *Lekon* nolēma atdalīties no *top!* veikalu tīkla. 2019. gada 4. oktobrī tika paziņots, ka šie trīs uzņēmumi dibinājuši SIA *Latvian Retail Management* un attīstīs jaunu veikalu zīmolu *CITRO*, ko plānots ieviest līdz 2020. gada janvārim. Veikalu tīkla nodrošināšanas uzņēmums SIA *Latvian Retail Management* bija dibināts 2018. gada 12. decembrī.

2019. gada 8. novembrī Ventspilī tika atklāti pirmie *CITRO* veikali.
2020. gada 2. aprīlī tika paziņots, ka *CITRO* tīklam pievienojies *top!* veikalu tīklu atstājušais uzņēmums SIA *AA & CO* ar četriem veikaliem Ventspilī, Ugālē, Popē un Piltenē.
2021. gada 18. jūlijā pie Rīgas lidostas tika atklāta centralizēta *Citro* noliktavas bāze, telpas nomājot *Green park* noliktavu un biroja telpu kompleksā.

## Skatīt arī
* *[[Top!]]*

## Atsauces

## Ārējās saites
* CITRO
* Latvian Retail Management
Ivars Krastiņš (ārsts)

**Ivars Krastiņš** (dzimis 1955. gada 10. janvārī) ir latviešu ārsts un sabiedriskais darbinieks, Latvijas Ārstu biedrības pirmais prezidents, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā pianista Valda Krastiņa ģimenē. Studēja Rīgas Medicīnas institūtā (RMI), studiju laikā viņš spēlējis basģitāru rokmūzikas grupā, darbojies arī kā dīdžejs Poligrāfiķu klubā. Pēc augstskolas beigšanas strādāja par asistentu RMI Vispārējās ķirurģijas katedrā un Anestezioloģijas un reanimatoloģijas katedrā, līdztekus strādāja P. Stradiņa Republikas klīniskajā slimnīcā par ārstu.

Atmodas kustības laikā Krastiņš 1988. gadā iesaistījās Latvijas Ārstu biedrības veidošanā, ievēlēts par tās pirmo prezidentu.
1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 10. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā Krastiņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

Pēc deputāta pilnvaru beigām strādāja farmācijas kompānijā, pēc tam par ārstu Ventspils slimnīcā, tad par Liepājas reģionālās slimnīcas Intensīvās terapijas un anestezioloģijas nodaļas virsārstu, kā arī par izglītības un zinātnes virsārstu.

## Apbalvojumi
2000. gadā Krastiņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces