open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Wir sind Helden

**Wir sind Helden** (no  ‘Mēs esam varoņi’) bija Vācijas poproka mūzikas grupa. Vācijā viņi tiek saukti arī vienkārši par "varoņiem" (vācu — *die Helden*).

## Grupas vēsture
Sākotnēji, pēc singla "Guten Tag" izlaišanas, grupa bija pazīstama tikai Berlīnē. Lielāku popularitāti tā ieguva, kad singls "Guten Tag" iekļuva Vācijas singlu topā 2002. gadā, kā arī pēc Judītes uzstāšanās Vācijas televīzijā — Haralda Šmita šovā.
Albums "Die Reklamation" (tulk. *Reklamācija* jeb *Sūdzība*) 2003. gadā iekļuva Vācijas albumu topā uzreiz sasniedzot 6. vietu. Vēlāk pozīciju izdevās uzlabot, albumam nokļūstot 2. vietā. Šis albums ir viens no visvairāk pirktajiem albumiem Vācijā 2003. un 2004. gadā.
Otrais albums "Von hier an blind" (tulk. *No šī brīža akli*) nedēļu pēc tā iznākšanas jau ieņēma Vācijas un Austrijas albumu topu pirmo vietu.
"Varoņi" ir iedziedājuši vairākas dziesmas arī franču un japāņu valodās, tādējādi cenšoties iegūt popularitāti arī ārpus Vācijas.

2012. gada aprīlī grupa paziņoja, ka pārtrauc darbību uz nenoteiktu laiku.

## Mūzikas stils
Pirmais albums — "Die Reklamation" — tiek bieži raksturots kā nenopietns "party" albums, kuram, neskatoties uz iegūto kulta statusu, trūkst individualitātes. Pretējo grupai izdevās pierādīt ar otro albumu, kurā ir vairāk saklausāmas ģitāras. Ja pirmais albums lielākoties balstās uz Judītes iesākto karjeru un uz viņas muzikālo gaumi, tad otrais ir visiem grupas dalībnieku kopīgs veikums.

## Interesanti fakti
thumb|240px| Judīte Holofernesa koncertā 2005. gadā
* Grupas dalībnieki Judīte Holofernesa un Pola Rojs ir viens ar otru precējušies
* Dziesmu "Aurélie" Judīte uzrakstīja savai franču draudzenei Aurēlijai Odemārai (fr. *Aurélie Audemar*), kas, nonākusi Berlīnē, bija ļoti šokēta par kultūras atšķirībām starp vāciešiem un frančiem
* Nīderlandē grupas dziesma *Wenn es passiert* plašu popularitāti ieguva visai nejauši, jo tā regulāri skanēja fonā reportāžām no 2006. gada Pasaules Čempionāta futbolā, kas norisinājās Vācijā.

## Diskogrāfija

### Albumi

#### Citi albumi
* 1999: *Kamikazefliege* — Judītes Holofernesas soloalbums, uz kuras ir vēlākās "varoņu" dziesmas "Aurélie" und "Außer Dir", tirāža 500 eksemplāri
* 2002: *Guten Tag* — 5 dziesmu pašproducēts EP, tirāža 3000 eksemplāri
* 2003: Dziesmu kolekcijā ar nosaukumu *Rio Reizera Familienalbum — Eine Hommage* tiek iekļauta "varoņu" dziesma — "Halt dich an deiner Liebe fest"
* 2004: *Sarkanā reklamācija* (vācu — *Die rote Reklamation*) — albuma "Reklamation" atkārtots izdevums, kurš satur arī papildus DVD disku
* 2006: *Wir sind Helden* — izlase, kas ir speciāli veidota Francijas tirgum un kura satur dziesmas no abiem pirmajiem albumiem, kā arī 3 dziesmu versijas, kas iedziedātas franču valodā

### Singli
Rentgenlampa

right|thumb|350px|Rentgenlampa ar nekustīgu anodu <ul><li>K — katods,</li><li>A — anods jeb antikatods,</li><li>X — rentgenstari</li><li>- — elektroni</li><li>C — siltuma aizvadītājs</li><li>W<sub>in</sub> — ūdens pievads</li><li>W<sub>out</sub> — ūdens izvads</li><li>''U<sub>h</sub>'' — katoda spriegums</li><li>''U<sub>a</sub>'' — paātrinājuma spriegums</li></ul>
thumb|350px|Rentgenlampa ВСВ 29
**Rentgenlampa** ir ierīce rentgenstaru iegūšanai. Tā sastāv no katoda (volframa kvēldiegs) un anoda (kuru dzesē), kas atrodas vakuumā. Mazjaudīgām rentgenlampām (līdz ~3 kW) anods ir nekustīgs un elektronu kūlis krīt vienā un tajā pašā vietā, anodu dzesē ar ūdeni. Lielas jaudas rentgenlampām (~ virs 14 kW) katods ir rotējošs disks un elektronu plankuma atrašanās vieta mainās.

Katoda emitētie elektroni pēc paātrināšanas elektriskajā laukā (anodspriegums >10 kV) bremzējas sadursmē ar anodu, un daļa (~ 1%) no to kinētiskās enerģijas tiek izstarota rentgenstarojuma veidā (un pārējā daļa (>95%) pāriet siltumā). Katodu parasti izgatavo no volframa, anodu — no volframa, molibdēna, vara, hroma, dzelzs, kobalta, niķeļa vai citiem metāliem. Ja nepieciešams vienkārši intensīvs *baltais* rentgenstarojums, anodam lieto metālus ar augstu kušanas temperatūru; ja nepieciešams starojums ar noteiktu spektru, nākas lietot metālus, kuriem atbilst vajadzīgās raksturīgā starojuma līnijas. Rentgenlampas darbības laikā anoda virsma uzkarst līdz augstām temperatūrām un daļēji iztvaiko. Daļa no anoda materiāla nosēžas uz lampas sienām un ar laiku var radīt īssavienojumu starp anodu un katodu. Šajā procesā anoda virsma paliek grumbuļaina, un tas pasliktina rentgenstaru kūļa paralelitāti. Rentgenstaru viļņa garumu var mainīt, mainot anodspriegumu un lietojot filtrus, lai atfiltrētu starojumu ar pārāk mazu viļņa garumu.

Rentgenlampas parasti izmanto medicīnā, defektoskopijā un struktūranalīzē. Atkarībā no pielietojuma rentgenlampām var būt dažādas konstrukcijas.
Maji-Ndombes ezers

**Maji-Ndombes ezers** (; lingalas valodā — ‘melnais ūdens’) ir liels ezers Kongo Demokrātiskās Republikas rietumu daļā, Maji-Ndombes provincē. Līdz 1972. gadam tika saukts par **Leopolda II ezeru** (*Lac Léopold II*) Beļģijas karaļa Leopolda II vārdā.

Ap ezeru plešas purvaini ekvatoriālie lietus meži un purvi. Lietus sezonā ezera izmērs pieaug divas — trīs reizes. Ūdens visā dziļumā bagāts ar skābekli, ieskābs, pH līmenis 4,2—5,5. Ūdens bagāts ar humusvielām, brūns. Ezera dienvidu daļā mežs mijas ar savannu.

No ezera iztek Fimi upe, kas, satekot ar Kasai, veido Kva upi, kas tālāk ietek Kongo. Ezerā notiek rūpnieciska zveja. Pirmais no eiropiešiem ezeru 1882. gadā atklāja Henrijs Mortons Stenlijs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eiropas lielāko ezeru uzskaitījums

Šajā sarakstā apkopoti **[[Eiropa]]s 50. lielākie [[ezers|ezeri]]**, kā arī tās ūdenskrātuves, kuras ir lielākas par šiem ezeriem.

## Uzskaitījums

## 20. lielāko ezeru izvietojums

## Lielāko ezeru uzskaitījums pa valstīm
EP ieraksts

**EP ieraksts**, **minialbums** jeb **mazalbums** ir mūzikas ieraksta apzīmējums, kas parasti tiek izmantots skaņu platēm vai kompaktdiskiem, kas satur pārāk daudz dziesmu, lai būtu singls, bet kas ir pārāk nepilnīgs, lai iegūtu albuma nosaukumu. Atšķirībā no maksisingla EP satur atšķirīgas dziesmas (maksisinglā mēdz būt iekļautas vairākas vienas dziesmas variācijas vai remiksi). EP parasti tiek iekļauti 4 līdz 7, bet citreiz pat 9 skaņdarbi, savukārt dziesmu kopējais ilgums ir 15 līdz 25 minūtes.

## Interesanti fakti
* 2004. gadā grupa *[[Wizo]]* izlaida pasaulē pirmo EP USB zibatmiņas veidā.
* Ar vārdu *Split-EP* apzīmē EP ierakstus, kas satur vairāku mūziķu tematiskos skaņdarbus, piemēram, kādas dziesmas dažādus aranžējumus (kaverversijas).

## Piezīmes un atsauces
### Piezīmes

### Atsauces
Liepājas ezers

**Liepājas ezers** ir liels ezers Liepājas pilsētā un Dienvidkurzemes novadā.

Lagūnas tipa ezers, no jūras atdala vairākus kilometrus plats smilšu bārs. Spēcīga eitrofikācija, aizaugošs, plaši niedru masīvi, jo īpaši dienvidu daļā. Iepretī Liepājai plašs ūdens klajums. Ap 15 salu ar kopējo platību&nbsp;— 36 ha. Krasta līnijas garums&nbsp;— 44,6 km. Ezera gultni pārsvarā klāj dūņas, 0,4—1 m biezs slānis. Krasti zemi. 10 sugu zivis. Galvenās pietekas: Bārta, Ālande, Otaņķe.

1697.—1703. gadā izrakts Tirdzniecības kanāls, kas savieno ezeru ar jūru, jo dabīgā ezera notece tiek pieskalota ar smiltīm. Tā kā Liepājas pilsētas teritorijā gruntsūdens slāņos notikusi jūras sālsūdens intrūzija, pilsētas ūdensņemšanas vietas izbūvētas tālāk iekšzemē, tai skaitā Liepājas ezera otrā krastā. Šīs ūdensņemšanas vietas ar pilsētu pāri ezeram savieno ūdensvads. Laivu bāze atrodas dienvidos no Liepājas, "Reiņos". Ezerā notiek niedru pļaušana. Ezera dienvidu daļā ir izveidots liegums. Putniem nozīmīga vieta.

Liepājas ezers un tās piekrastes pļavas ir dabas liegums un kopš 2004. gada *[[Natura 2000]]* teritorija.

## Galerija

Attēls:Golodova dambis, 12.07.2015.jpg|Golodova dambis
Attēls:Putnu novērošanas tornis, 12.07.2015.jpg|Zirgu salas putnu novērošanas tornis
Attēls:Watch Tower HDR - panoramio.jpg|Ezerkrasta putnu novērošanas tornis


## Ārējās saites

* www.ezeri.lv datu bāze
* Dabas lieguma "Liepājas ezers" individuālie aizsardzības un izmantošanas noteikumi
Tosmares ezers

**Tosmares ezers** ir ezers Liepājas pilsētas ziemeļu daļā un Dienvidkurzemes novada Medzes pagastā.

Lagūnas tipa ezers, aizaugošs. Gultne smilšaina, granšaina, vietām arī dūņaina. Krasti zemi, pats ezers grūti saskatāms, grūti pieejams. Agrāk ezers bijis lielāks, piemēram 1972. gadā tā platība bija 4,05 km². Ūdens līmenis regulēts 1950. un 1960. gados. Izveidots kanāls, kas savieno ar Ālandes upi, uz kanāla slūžas. Tosmares dabas liegums (1999). 5 sugu zivis. Putniem nozīmīga vieta.

2021. gadā LVĢMC, pēc Biotopu kartēšanas ekspertu slēdziena, secinot, ka ezers gandrīz pilnībā aizaudzis ar veģetāciju un atklāta ūdens platība ir ļoti maza (LĢIA 2016. g, spoguļvirsmas samazinājums jau 1994. – 1999. gada kartēs), izslēdza to no ezeru saraksta un noteica to par purva teritoriju. Sateces baseina teritoriju pievienoja Ālandes upes sateces baseinam. Tomēr LĢIA saglabājusi tam ezera statusu un pieskaita Liepājas kanāla sateces baseinam.

Viena sala starp Cietokšņa kanālu un pašu ezeru.

## Atsauces

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv datu bāze
Durbes ezers

**Durbes ezers** ir senlejas sprostezers Dienvidkurzemes novadā. Ezera ūdens līmenis krities pēc Durbes upes regulēšanas 1929.—1930. gados un 1961.-1964. gados. Dzidrs ūdens, taču ezers eitrofs, aizaugošs. Gultni klāj dūņu slānis, 0,5—2,5 m biezs. Krasti vietām stāvi, ezers pieejams.

Sastopamas 18 sugu zivis: asaris, grundulis, karpa, karūsa, līdaka, līnis, plaudis (breksis), plicis, rauda, ​​​​rudulis, sudrabkarūsa, vīķe, ķīsis, sapals, zutis, ālants, vēdzele.

Ezera ziemeļaustrumu daļa ietver Durbes ezera pļavu, kas stiepjas līdz pat Vecpilij. Dabas liegums “Durbes ezera pļavas” izveidots 2004. gadā reto un īpaši aizsargājamo putnu un augu sugu, kā arī biotopu aizsardzībai. “Durbes ezera pļavas” ir arī putniem nozīmīgā vieta. Lieguma platība ir 596 hektāri, tas aptver arī Durbes ezera akvatorijas ziemeļaustrumu daļu – Vecpils līkumu. Liegums iekļauts Eiropas Savienības īpaši aizsargājamo dabas teritoriju tīklā Natura 2000. Administratīvi liegums atrodas Liepājas rajona Durbes novadā, Dunalkas un Vecpils pagastā.

Krastā ainaviskais Līgutu parks ar dižozoliem, Līgutu pils.

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv datu bāze

## Atsauces
Tāšu ezers

**Tāšu ezers** (arī **Tāšezers**) ir ezers Dienvidkurzemes novada Medzes pagastā.

Eitrofs, stipri aizaudzis. Gultni klāj 2—2,5 m biezs dūņu slānis. Krasti zemi, purvaini. Izteka Ālande regulēta 1930.—1933. gados. Iekļauts dabas liegumā — putniem nozīmīga vieta. 5 sugu zivis.

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv datubāze
F.L.Y.

**F.L.Y.** bija latviešu mūzikas grupa, ko 2002. gadā izveidoja Mārtiņš Freimanis, Lauris Reiniks un Yana Kay. Grupa tika izveidota speciāli 2003. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam.

Visi trīs F.L.Y. dalībnieki jau iepriekš bija piedalījušies Latvijas nacionālajā Eirovīzijas atlasē, taču vēl nebija uzvarējuši. Grupas dziesma *Hello From Mars* uzvarēja Latvijas atlasē, apsteidzot Fomina & Kleina izpildīto dziesmu "Muzikants". 2003. gada 24. maijā F.L.Y. piedalījās Eirovīzijas finālkonkursā, kurā ieņēma 24. vietu no 26 dalībniecēm un saņēma tikai 5 punktus.

2003. gadā klajā nāca arī grupas vienīgais albums *Never Look Back* ar 11 dziesmām angļu valodā. Latvijas radiostaciju apritēs nonāca dziesmas *Who May Say* un *7 Days*. 2004. un 2005. gadā radio topos nonāca F.L.Y. dziesmas latviešu valodā "Nakts mani uzrunā" un "Beigās tomēr viss būs labi". 2005. gadā grupas darbība apsīka un katrs dalībnieks atgriezās pie saviem projektiem.

## Diskogrāfija
* *[[Never Look Back]]* (2003)
Usmas ezers

**Usmas ezers** ir liels ezers Ventspils novada Usmas pagastā, robežojas ar Kuldīgas novadu un Talsu novadu. Baltijas ledus ezera palieka. Eitrofs, aizaugošs ezers, aizaugums klāj ap 5% ezera. 9 sugu zivis.

Pēc platības sestais lielākais ezers Latvijā, pēc ūdens tilpuma — otrs lielākais. 
Dziļākā vieta — 16,9 m (dziļumi doti no ezera ilggadējā līmeņa 21,1 m virs jūras līmeņa) ir Kapkrāsns, kas atrodas ezera dienvidu daļā Baznīcērtē. 

Salu kopējā platība — . Viskūžu sala ir lielākā ezeru sala Latvijā — . Starp Viskūžu salu un sauszemi ir upei līdzīgs šaurums — Amjūdzupe. Ietek Tīrukšupe, Baņģeva, Kāņupe u.c., iztek Engures upe.

Ap ezeru plešas vieni no lielākajiem mežu masīviem Latvijā, arī ezera salas klāj mežs. Ap ezeru — pauguraines, iekšzemes kāpas. Krasti pārsvarā lēzeni, bet vietām arī stāvi, daudzviet pirmatnēji, maz pārveidoti. 

1912. gadā tika nodibināts Latvijā pirmais rezervāts - Moricsalas rezervāts, iekļaujot arī ezera daļu — Luziķērti un Lielalksnītes salu. Dabas liegums "Viskūžu sala" (2004). Populāra burāšanas vieta, ap ezeru ir daudzas atpūtas bāzes, tai skaitā "Tiezumi" un "Grāveri - kempings".

## Skatīt arī
* Latvijas lielākie ezeri
* Usmas jahtklubs
* Moricsala

## Attēlu galerija

Attēls:Yacht_club_of_Usma_1.JPG|Usmas jahtklubs
Attēls:Usma_ziemaa.JPG|Ezers ziemā


## Ārējās saites

* www.ezeri.lv datu bāze
EP

**EP** var būt:
* Eiropas Parlaments - Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņu vēlēta institūcija
* EP ieraksts - mūzikas ieraksta veids
Papes ezers

**Papes ezers** ir lagūnas tipa ezers Dienvidkurzemes novada Rucavas pagastā. Tas atrodas Piejūras zemienē, mazāk kā viena kilometra attālumā no Baltijas jūras. Ezera rietumu krastā atrodas Pape.

Papes ezers ir aizaugošs, lielāko daļu tā virsmas klāj plašas niedru audzes. 1834. gadā izrakts Papes kanāls, kas savieno ezeru ar jūru. Uz šī kanāla ezera līmeņa regulēšanai izbūvētas slūžas, kas vairākkārt pārbūvētas. Dūņaina gultne, zemi krasti. Sastopamas sešu sugu zivis. Krasta līnijas garums — 40,4 km.

Kopš 2003. gada ezers iekļauts Papes dabas parkā.

## Ezera raksturojums
Ezers atrodas 6 km uz rietumiem no Rucavas, Papes zemienē, ar vidējo ūdens līmeni +0,1 m absolūtajās atzīmēs virs Baltijas jūras līmeņa. No Baltijas jūras to atdala 1—2 km plata kāpu josla ar augstumu 4—7 m virs jūras līmeņa. Tas ir publiskais ezers.

Ezera kopējā izdalītā platība ir 3728 ha, spoguļlaukums ir 1205 ha. Ezera garums 8,3 km, ezera vidējais platums 2,8 km, krasta līnijas garums 40,4 km. Ezers ir ļoti sekls, vidējais dziļums 0,5 m, lielākais dziļums ap 2 m (pēc citiem datiem 1,1 m). Dziļākās ezera vietas ir ezera austrumu daļā pret Kalnišķiem un Brušvītiem. Vēl ezera dziļums, lielāks par 1 m, ir pie Līgupes ietekas. Ezera dibens pārsvarā līdzens, ar līdz 5 m biezu dūņu slāni.

Ilgstoši pūšot rietumu vējiem, ievērojama ietekme ezera ūdens apmaiņā ir jūras ūdeņiem, kas Baltijas jūrā nav ļoti sāļi, tomēr, regulāri ieplūstot ezerā, veido īpatnējo lagūnas tipa ezeriem raksturīgo bioloģisko daudzveidību.

Caurtekošs ezers, lai gan pēc Līgupes — Paurupes apvadkanāla izveidošanas no 1966. gada līdz 90. gadu vidum tika mākslīgi samazināta notece caur ezeru un līdz ar to ūdens apmaiņa ezerā. Kopējais ezera aizaugums ap 90%, virsūdens aizaugums ap 80%. Aizaugumu veido galvenokārt niedres, meldri, grīšļi, lēpes, glīvenes.

Ezera krasti pārsvarā zemi, smilšaini, rietumu un ziemeļrietumu krastā kūdraini, austrumu un dienvidrietumu malā smilšaini, bet ziemeļu galā akmeņaini. Apkārtne līdzena, uz dienvidiem un rietumiem arī tālāk zema, purvaina.

Ezera kopējais tilpums pie spoguļlaukuma 1205 ha ir 6,02 milj. m³, lietderīgais tilpums 0,1 milj. m³.

Papes ezers ir līčains lagūnas tipa ezers ar ļoti izrobotu krasta līniju, daudz pussalu, kas mainās, ezeram mainot ūdens līmeni. Atkarībā no ūdens līmeņa pussalas pārveidojas par salām un otrādi (5-12 salas).

## Ūdensaugu flora
Papes ezera ūdensaugu flora ir samērā nabadzīga. Izplatītākās ūdensaugu sugas ir ķemmveida glīvene *Potamogeton pectinatus*, baltā ūdensroze un sniegbaltā ūdensroze *Nymphaea alba*, *N. candida*. Bagātīgas audzes te veido dižā aslape *Cladium mariscus*.

Papes ezerā, tāpat kā Liepājas ezerā, lielas audzes veido sūna — parastā dižsirpe *Scorpidium scorpioides*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv datubāze
* Dabas parks Pape
* LETA: 2015. gadā Papes ezerā atjaunoti ligzdošanas biotopi (veikta niedrāju fragmentācija, izcērtot krūmus un veidojot koridorus, kā arī seklūdens dīķu un līču uzturēšana un atjaunošana)

## Skatīt arī
* Latvijas lielākie ezeri
Engures ezers

**Engures ezers** ir liels un sekls ezers Piejūras zemienē, Talsu novada Ķūļciema un Mērsraga pagastā un Tukuma novada Engures pagastā. Pēc virsmas platības Engures ezers ir trešais lielākais ezers Latvijā.

## Raksturojums
Izveidojies kā lagūnas izcelsmes ezers pirms ap 4000 gadiem, atkāpjoties Litorīnas jūrai. Mūsdienās to no Rīgas līča atdala  plata priedēm apaugusi kāpu josla. Ezerā ietek Dzedrupe, Dursupe, Jurģupe, Pelčupe, Kalnupe, un vēl dažas upītes, bet uz jūru iztek Mērsraga kanāls, kurš pēc lauksaimnieku iniciatīvas tika izrakts 1842. gadā, pazeminot ezera līmeni par . Jau 1972. gadā ezera dziļums nepārsniedza , bet vidējais dziļums bija tikai . Gultne smilšaina, granšaina, ar dolomīta šķembām, to pārklāj biezs dūņu slānis, vietām līdz  biezas sapropeļa iegulas. Krasti lēzeni, parasti purvaini un grūti pieejami, pašu ezeru no krasta reti kur var saskatīt. Lai radītu atklātu krasta ainavu, vairākās vietās krasts tiek noganīts ar savvaļas govīm un zirgiem. Ezers stipri aizaudzis. Ūdens krāsa — dzeltenīga. Rietumu malā — plašs niedrēm aizaudzis staignājs Grebis (arī Grebju jeb Grebļu pussala).

Daudz zivju, sastopamas 16 sugu zivis, no kurām nozvejo ruduļus, asarus, līdakas, līņus, ālantus, raudas, makšķernieki norāda pie galvenajiem lomiem arī sapalus, plaužus, sīgas, vēdzeles, zušus. Ūdensputnu skaita un sugu dažādības ziņā Engures ezers ir visbagātākais Latvijā, ligzdo ap 60 sugu, tai skaitā daudzu sugu ūdensputni, starp kuriem ap 20 zosveidīgo, 12 tārtiņveidīgo, 7 dzērvjveidīgo un 5 dūkurveidīgo. Ligzdo vairākas retas un aizsargājamas putnu sugas. Apmetas daudz caurceļotāju putnu, rudeņos ezerā var būt vairāk nekā 10 000 pīļu. Vairākās vietās piekrastē izveidoti putnu vērošanas torņi.

Engures ezers un tā apkārtne iekļauta Engures ezera dabas parkā, dienvidrietumu daļā atrodas stingrākā režīma — rezervāta zona. Ezera austrumu piekrastē kopš 1957. gada, kad šeit tika izveidots ūdensputnu rezervāts, atrodas ornitoloģisko pētījumu centrs ar peldošu māju. Daļā ezera atļauta makšķerēšana, piekrastē vairākas laivu bāzes. Ziemā notiek niedru pļaušana, jo vairumam ūdensputnu vajadzīgas nelielas niedru audzes, nevis nepārtraukts niedru klājiens.

Ezera izmēri ir mainīgi krastu pārpurvošanās dēļ. No 1910. līdz 1960. gadiem tā platība samazinājās par 9 hektāriem.

## Salas
9 salu kopējā platība pēc vieniem datiem 1974. gadā — , bet 1966. un 1982. gadā tiek uzskaitītas 6 salas ar kopplatību 130 hektāru. Ezera sekluma un aizauguma dēļ salu daudzums un lielums ir mainīgs.

### Salas ar nosaukumiem

## Attēli

Engures ezera krasts.jpg|Novembra beigas
Engures ezera dabas parks4.JPG|Laipa uz putnu vērošanas torni
Engures ezers. Mājiņa ezerā - mikroskops - Panoramio.jpg|Ornitologu peldošā māja
MG4949x.jpg


## Skatīt arī
* Latvijas ezeru uzskaitījums

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Ezeri.lv'' datubāze
* Rāmsaras konvencija
Kaņieris

**Kaņieris** ir ezers Tukuma novada Lapmežciema pagastā, neliela ezera daļa atrodas arī Smārdes pagastā. Lagūnas tipa ezers, stipri aizaudzis. Krasti zemi, ar senāka Litorīnas jūras baseina terasēm. Ezera gultni veido augšdevona dolomīta slāņi, kas klāti dūņām. Lielākā pieteka — Slocene. Noteka — Starpiņupīte (Kaņiera kanāls) uz Rīgas līci.

14 salas ar kopējo platību — 15,9 ha, tai skaitā 5 mākslīgi veidotas salas ūdensputnu ligzdošanas veicināšanai. Ūdensputniem izcili bagāts ezers, putniem nozīmīga vieta, aizsargāts jau no 1964. gada, ietilpst Ķemeru nacionālajā parkā.

## Vēsture
Sākotnēji ezers piederēja Lielupes baseinam, pa tagadējo Vecsloceni pie Slokas ieplūstot Lielupē. 1905. gadā dolomīta slāņos izraka Kaņiera kanālu, kas savieno ezeru ar Rīgas līci, vēlāk nodēvēts par Starpiņupīti.

## Dabas aizsardzība
Ūdensputniem izcili bagātais Kaņieris ir putniem nozīmīga vieta, tiek aizsargāts jau no 1964. gada. Iekļauts Ķemeru nacionālajā parkā, arī Ķemeru kūrorta sanitārās aizsardzības 1. zonā. Rietumu daļa — Slocenes grīvas rajons — dabas rezervāta zona.

Ap Kaņiera ezeru izveidota infrastruktūra apmeklētājiem. Pieejama laivu noma Andrejsalā, ko izmanto makšķernieki. Šeit atrodas arī putnu vērošanas tornis, bet populārākais putnu vērošanas tornis atrodas pie Riekstu salas, kur izveidota arī dabas taka cauri niedrājam. Dienvidrietumu krastā Kaņiera pilskalnā (viens no jūrai tuvākajiem pilskalniem Latvijā), izveidots vēl viens putnu vērošanas tornis un dabas taka.
thumb|left|Kaņiera putnu vērošanas tornis

## Ezera līmeņa maiņas
Ezera ūdens līmenis vairākkārt mainīts. 20. gadsimta sākumā bija 2—2,3 m vjl, pēc tam vairākkārt tika pazemināts, 1940. sākumā — pacelts. No 1945. līdz 1965. gadam ezera virsmas līmenis bija aptuveni 1,3 metrus virs jūras līmeņa — šajā laikā ezers bija sadalījies vairākās mazās lāmās. Ezera paliene pārpurvojās.

1965. gadā uz Kaņiera notekas Starpiņupītes tika uzbūvēta divu slūžu sistēma. Pēc kārtas atverot šīs slūžas, tika nodrošināta caurceļojošo ūdens iemītnieku kustība starp jūru un ezera baseinu. Ezera līmenis tika paaugstināts. 2006. gada nogalē slūžas atjaunotas un automatizētas.

## Skatīt arī
* Latvijas lielākie ezeri

## Ārējās saites

* ''Ezeri.lv'' datubāze
* Rāmsaras konvencija
* Kaņiera pilskalns
Babītes ezers

**Babītes ezers** ir liels ezers Mārupes novada Babītes un Salas pagastos. Septītais lielākais ezers Latvijā pēc platības.

thumb|left|250px|Babītes ezers pie Spuņciema
Babītes ezers ir lagūnas tipa ezers, kas izveidojies aptuveni pirms 3000—4000 gadiem, no Litorīnas jūras atdaloties seklam līcim. Ezerā ir viena 27 hektārus liela sala. Tam ir dūņaina gultne, dūņu kārtas biezums var sasniegt pat piecus metrus. Krasta līnijas garums — 33 km. Ezera austrumu un dienvidu krastā izbūvēti vairāki polderi: Babītes polderis, Dzilnupes polderis, Trenču polderis, Gātupes polderis.

Babītes ezerā dzīvo 17 zivju sugas, tai skaitā līņi, karūsas, plauži, līdakas, asari, raudas, zuši. Seklais aizaugušais ezers un tā apkārtne ir nozīmīga putnu koncentrācijas vieta. Šeit konstatētas 184 putnu sugas, no kurām 36 ligzdo ezera apkaimē. 15 no šīm putnu sugām ir Eiropā apdraudēto skaitā (lielais dumpis, mazais dumpis, ragainais dukuris, niedru lija, grieze un citas). Tādēļ 1957. gadā tika izveidots Babītes ezera dabas liegums. Stingrā režīma zona ir 292 hektāru platībā, pārējā ezera daļā ir sezonas liegums no 1. janvāra līdz 30. jūnijam vai dabas parka zona.

Babītes ezera krastos atrodas vairākas laivu bāzes.

## Ezera savienojumi ar Lielupi
Līdz 19. gadsimta sākumam bija viens savienojums ar Lielupi ezera rietumu galā — Gāte. Lielupes ūdeņi ezerā ieplūda tikai palu laikā. 1816.—1817. gados izrakta Spuņupe, kas savieno ar Lielupi iepretī Valteriem. 20. gadsimtā tā aizbērta un to šķērso Jūrmalas apvedceļš A10. 1988. gadā ezera ziemeļaustrumu galā izrakts Varkaļu kanāls uz Lielupi, tādējādi nodrošinot caurplūdi visa ezera garumā.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Latvijas lielākie ezeri
Juglas ezers

**Juglas ezers** (agrāk — **Ropažu ezers**) ir ezers Rīgas austrumu daļā. Robežojas ar Etnogrāfisko brīvdabas muzeju (ziemeļrietumos), Berģiem (ziemeļos), Brekšiem (dienvidos), Juglas zvēraudzētavas ciematu un Juglas mikrorajonu (dienvidrietumos).

Ezers ir eitrofs, ap 80% platības aizaugusi. No ezera ņēma ūdeni Rīgas ūdensapgādei, tāpēc ezerā bija aizliegta saimnieciskā darbība, tai skaitā zveja. Lai novērstu iesāļā jūras ūdens ieplūšanu no Ķīšezera, izbūvētas slūžas, kas pašlaik demontētas. Ūdens apmaiņas periods — 1 mēnesis.

Ezeram ir vairāki līči ar saviem nosaukumiem. Pulksteņrādītāja virzienā tie ir: rietumos starp Brīvības gatvi un Juglas krastmalu atrodas ziemas makšķernieku iecienītais Padambis, ziemeļrietumos starp Brīvības gatvi un Etnogrāfisko muzeju — Bērtuļa kakts, muzeja teritorijā — Mazloks, pie Berģuciema — Lielloks un no tā ar Briežragu nodalītais Melluksis, pie Brekšiem — Brekšu kakts, pie Lorupes ielas — Garanskas kakts. Vietu ezerā pie Juglas upes ietekas izveidotās pussalas sauc par Upes galu.

## Vēsture
Juglas ezera sākotnējais nosaukums — Ropažu ezers (vācu: *Rodenpoissee*) — atrodams vēsturiskajos dokumentos jau 1290. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Viesītes ezers

**Viesītes ezers** (arī **Melnezers**, **Viesites ezers**, **Viesīša ezers**, **Vīseites azars**) ir ezers Jēkabpils novadā, 2 km austrumos no Viesītes. Ezers atrodas subglaciālajā vagā un tam ir rakturīgā garā forma. Krasti augsti, stāvi. Abi ezera šaurie gali purvaini, ziemeļu krasts klāts ar mežu. Eitrofs. Ezera austrumu krastu divās vietās skar dabas liegums "Slapjo salu purvs". Vismaz 4 sugu zivis.

1962. gadā ezers tika pazemināts par 0,8—1 metriem, 1975. gadā tika atjaunots sākotnējais ūdens līmenis.

## Atsauces

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv datu bāze
Sventes ezers

**Sventes ezers** ir ezers Augšdaugavas novada Sventes pagastā. Gultne smilšaina, akmeņaina, dūņaina. Krasti gan lēzeni, gan stāvi, smilšaini. Dabas liegums "Sventes ezera salas". 1964. gadā regulēta ezera izteka - Pakrāce, rezultātā ūdens līmenis krities par 0,5 m. 3 salas ar kopējo platību 4,2 ha - Višņu sala (1,7 ha), Linarta sala (0,6 ha) un Sļapkinas sala (0,5 ha, savienojusies ar krastu) un neliela saliņa - 0,06 ha. 7 sugu zivis.

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv datu bāze
Riču ezers

**Riču ezers** () ir liels un dziļš ezers uz Latvijas-Baltkrievijas robežas. Latvijas daļa atrodas Augšdaugavas novada Demenes pagastā. Latvijas pusē mazākā daļa — 587,7 ha. Ceturtais dziļākais ezers Latvijā un otrais dziļākais Baltkrievijā ar 51,9 m maksimālo dziļumu (Latvijas daļā lielākais dziļums 39,7 m).

Gultne smilšaina, oļaina, akmeņaina, dūņaina — tikai dziļumā un ziemeļu līča galā. Krasti gan lēzeni, gan arī stāvi. Ainavisks. 5 salas, lielākā - abās valstīs esošā Kaļiņecas sala. Izteka — Ričanka — ezera dienvidu galā, Baltkrievijā. Ietek Silica. Mazāko ziemeļu daļu atdala Bindaru pussala (Latvijas pusē). Konstatētas 6 zivju sugas.

Ezera rietumu krastā, Latvijas pusē pie robežas — Robežnieku pilskalns.

Latvijā ezers atrodas Silenes dabas parka teritorijā. Latvijas krastā atrodas atpūtas bāzes «Priedaine» un «Jantarnaja».

## Atsauces

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv

## Skatīt arī
* Latvijas dziļākie ezeri
* Latvijas lielākie ezeri
Banska Bistrica

**Banska Bistrica** () ir pilsēta Slovākijas centrālajā daļā Zemo Tatru (*Nízke Tatry*) un Lielās Fatras piekalnē pie Hronas upes. Labi saglabājusies vecpilsēta. Apkārtnē kalnu kūrorti.

## Vēsture

Banska Bistrica pilsētas tiesības ieguva 1255. gadā un ilgu laiku kalpoja par nozīmīgu Ungārijas kalnrūpniecības centru, kur sākotnēji tika uziets zelts un sudrabs. Vēlāk 14. gadsimtā, zelta un sudraba rezervēm izsīkstot, pilsēta pamazām kļuva par Ungārijas vadošo vara ražošanas centru.

16. gadsimtā pilsēta bija viens no Slovākijas protestantisma centriem. Banskā Bistricā 1620. gadā par Ungārijas karali tika ievēlēts Gābors Betlens. Pēc atradņu izsīkšanas Banska Bistrica kļuva par vieglās rūpniecības centru.

Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā 1944. gada 29. augustā Banskā Bistricā sākās Slovāku tautas sacelšanās. No 1993. gada — Slovākijā.

## Ekonomika
Banska Bistricā kopš 1996. gada atrodas Slovākijas pasta (*Slovenská pošta*) galvenā mītne. Šeit atrodas arī Slovākijas Meža dienesta (*Lesy SR*) galvenais birojs.

## Izglītība un kultūra
Banska Bistricā atrodas 1992. gadā dibinātā Mateja Bela universitāte, darbojas valsts opera (*Štátna opera v Banskej Bystrici*). No muzejiem, iespējams, ievērojamākais ir Slovāku tautas sacelšanās muzejs ar kara tehnikas kolekciju.

## Sports
Pilsētā bāzēts Slovākijas Ekstralīgas hokeja klubs *[[HC '05 Banská Bystrica]]*.

## Cilvēki
Pēc etniskās piederības vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (94,7 %). Pēc reliģiskās pārliecības — katoļi (46,6 %), nereliģiozi (30,2 %), luterticīgie (13,9 %).

Banska Bistrica ir hokejista Petera Budaja (*Peter Budaj*, 1982), komponista Jana Cikera (*Ján Cikker*, 1911—1989), futbolista Mareka Hamšīka (*Marek Hamšík*, 1987), hokejista Mihala Handzuša (*Michal Handzuš*, 1977), aktrises Barbaras Nedeljākovas (*Barbara Nedeljáková*, 1979), futbolista Andreja Rendlas (*Andrej Rendla*, 1990), futbolista Jabuba Silvestra (*Jakub Sylvestr*, 1989), hokejista Tomāša Surovija (*Tomáš Surový*, 1981) un hokejista Riharda Zednīka (*Richard Zedník*, 1980) dzimtā pilsēta.

## Skatīt arī

* Banska Bistricas apgabals

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mateja Bela universitāte
* Slovākijas Nacionālās sacelšanās muzejs
* Valsts opera Banska Bistricā
* Slovākijas pasts
Sivers

**Sivers** ir liels ezers Krāslavas novada Aulejas un Skaistas pagastos. Krastos arī Kombuļu un Konstantinovas pagasti.

Gultne avotaina, klāta ar akmeņiem, mālsmilti, vietām dūņaina. Krasti zemi. 1929. gadā regulēta ezera izteka, kā rezultātā ūdens līmenis pazeminājās. Eitrofs, ūdens zied gandrīz katru gadu. Konstatētas 10 zivju sugas.

Sivera ezerā atrodamas lielākās Ziemeļeiropai endēmiskās smalkās un lokanās najādas atradnes pasaulē, vairāk kā dubultojot līdz šim zināmo smalkās najādas atradņu skaitu. Pēcleduslaikmeta periodā augs bijis plaši izplatīts Ziemeļeiropas ezeros. 

## Salas
26 salas ar kopējo platību 53,1 ha. 

* Apaļā Niedru sala (0,59 ha)
* Apšu sala (0,35 ha)
* Bērzu sala (1,27 ha)
* Bridina sala (0,66 ha)
* Grūtā sala (0,8 ha)
* Kanališķu sala (0,18 ha)
* Krūklīša sala (1,08 ha)
* Lielā Bernatava (2,75 ha)
* Lielā Luņu sala (1,72 ha)
* Lielā Verbas sala (0,97 ha)
* Lielā sala (25,1 ha)
* Liepu sala (3,6 ha)
* Mazā Bernatava (2,3 ha)
* Mazā Vītolu (Mazā Verbas) sala (0,06 ha)
* Medvedka (1,24 ha)
* Niedru sala (0,12 ha)
* Ozolu sala (0,66 ha)
* Plikā sala
* Starpsalu sala (0,54 ha)
* Šķērša sala (3,9 ha)
* Vanagišku sala (1,18 ha)
* Veprinīša sala (1,06 ha)
* Vidējā Luņu sala (1,21 ha)
* Vorotnijas sala (0,59 ha)
* bezvārda sala (0,27 ha)
* bezvārda sala (0,17 ha)

## Atsauces

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv datu bāze

## Skatīt arī
* Latvijas lielākie ezeri
Dreidzs

**Dreidzs** (arī **Drīdzis**, **Drīdzs**, **Drīdža ezers**, **Dridzis**; ) ir ezers Krāslavas novadā, Skaistas un Kombuļu pagastos. Dziļākais ezers Latvijā un Baltijā. Saskaņā ar vēsturiskiem avotiem ezera dziļums pārsvarā publicēts kā 65,1 m, taču 1998. gadā ezera dziļums tika atkārtoti precīzi uzmērīts, konstatējot 63,1 m dziļumu dziļākajā vietā. Dreidzu 2020. gadā mērīja Daugavpils Universitātes Ekoloģijas institūta zinātnieki un pēc viņu datiem pati dziļākā vieta bija 66,2 m.

Dreidzs atrodas subglaciālajā iegultnē. Ezers izstiepts rietumu-austrumu virzienā, austrumgalā ļoti šaurs, rietumpusē sadalās divos atzaros. Gultne smilšaina, oļaina, līčos — dūņas. Dziļuma dēļ ūdens šķiet tumšs. Krasti stipri izroboti, vietām stāvi. Apkārtnē izveidots Dridža ezera dabas parks, ezers atrodas dabas aizsargājamā teritorijā kopš 1977. gada. Notece pa Kovšiku caur Kauseņa ezeru uz Siveru. Ar kanālu sistēmu savienots ar Ota un Ārdava ezeriem. 1929. gadā regulēta izteka, un ezera līmenis pazeminājās (līdz tam ezera platība bijusi 800 ha, samazinājusies līdz 753,2 ha). 20. lielākais no Latvijas ezeriem. Konstatētas 21 sugas zivis, tai skaitā ezersalakas. Agrāk ezerā ielaistas sēkļu sīgas.

Ezera ziemeļrietumu krastā atrodas Sauleskalns. Krastos vairākas atpūtas bāzes.

## Salas
9 salas ar kopējo platību 18,7 ha:
* Apšu sala
* Bernātu sala (13,9 ha)
* Liepu sala
* Ozolu sala
* Pizānu salas
* Upes sala
* Zemā sala

## Atsauces

## Ārējās saites
Lielais Baltezers

**Lielais Baltezers** ir ezers Pierīgā, Ropažu novada Garkalnes pagastā un Ādažu novada Ādažu pagastā.

Līdz 1903. gadam bija beznoteces ezers. Pēc Juglas kanāla izrakšanas ūdens līmenis pazeminājās par 1,8 metriem. Gultne dūņaina, ar nogrimušiem kokiem, jo vismaz piecdesmit gadus ezers izmantots plostu transportam. Krasti zemi. Ietek Baltezera kanāls - izrakts savienojums ar tuvējo Mazo Baltezeru. 13 sugu zivis.

Kopš 1990. gadiem bagātnieki izveidojuši savdabīgu postmodernisma arhitektūras pieminekli - grezno savrupmāju ciematu Priedkalni.

2010. gadā iedzīvotāji nodibināja biedrību "Par brīvu Lielā Baltezera krastu".

## Salas
Aizsargājamā teritorija - Lielā Baltezera salas, aizsargā kopš 1977. gada. 6 salas ar kopējo platību - 14,5 ha.
* Auzu sala (3 ha)
* Liepu sala (2,8 ha)
* Mazā sala (0,5 ha)
* Priežu sala (3,7 ha)
* Ropažu sala (4,5 ha)
* Jaunā sala (1,4 ha)

## Atsauces

## Ārējās saites
* www.LielaisBaltezers.lv
* www.ezeri.lv datu bāze
Mazais Baltezers

**Mazais Baltezers** ir ezers Ādažu novada Ādažu pagastā un Ropažu novada Garkalnes pagastā Pierīgā. Gultne dūņaina, smilšaina. Krasti vietām stāvi, vietām lēzeni. Ezera ūdens līmenis pazemināts 20. gadsimta sākumā, izrokot Baltezera kanālu, kas to savieno ar Lielo Baltezeru. 12 sugu zivis.

## Baltezera sūkņu stacija
No 1903. līdz 1904. gadam Alderu muižā pie Mazā Baltezera tika izbūvēts sūkņu stacijas komplekss Rīgas apgādei ar dzeramo ūdeni. Mūsdienās pie sūkņu stacijas Alderos ierīkots Rīgas ūdensapgādes muzejs.

## Atsauces

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv datu bāze
Dridža ezers (dabas parks)

**Dridža ezers**  ir dabas parks Latgalē. Izvietojies Latgales augstienes dienvidu daļā, administratīvi ietilpst Krāslavas novada Krāslavas, Kombuļu un Skaistas pagastos. Ietver Drīdža ezeru un tā apkārtējo teritoriju ar Ota, Dubiņa, Sauleskalna, Solnas, Saules, Mazo Ožukna un Nameņa ezeriem. Dabas parks izveidots 1977. gadā, lai aizsargātu Latgales augstienes dienviddaļai raksturīgo ezeru un pauguraiņu ainavu. Baltijas dziļākais ezers (66,2 m), mezotrofs. Konstatētas daudzas Latvijā aizsargājamas augu un dzīvnieku sugas. *[[Natura 2000]]* teritorija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Cirišs

**Cirišs** (arī **Cirīša ezers**) ir ezers Preiļu novada Aglonas pagastā.

Gultne smilšaina, akmeņaina, oļaina. Līčos dūņas. Krasti vietām stāvi. 1957.—1958. gados ūdens līmenis ezerā tika pazemināts par 0,3 metriem. Konstatētas 20 zivju sugas, tai skaitā store (izlaista ezerā 1950.—1960. gados). Eitrofs, regulāri zied. Uz Tartaka netālu no tā iztekas no ezera uzcelta Cirīšu HES.

Netālu no ezera atrodas Aglonas bazilika. Kopš 1977. gada ezers un tā apkārtne iekļauta Cirīša ezera dabas parkā, bet Upursala un Ošu sala aizsargājamas kopš 1931. gada.

## Salas
Ezerā 8 salas ar kopējo platību 39 ha:
* Akmeņu sala — 0,4 ha;
* Alkšņu sala — 1 ha;
* Jaunā sala — 0,3 ha, nesen par saliņu pārtapis sēklis;
* Laiviņu sala — 0,7 ha;
* Liepu sala — 1,3 ha;
* Mazā Alkšņu sala — 0,6 ha, piekrastes sēres turpinājums;
* Ošu sala (Jokstu sala) — 15 ha;
* Upursala (Lielā sala, Kalnu sala) — 16 ha. Uz salas Upurkalna pilskalns.

## Atsauces

## Ārējās saites

* www.ezeri.lv datu bāzē
Feimaņu ezers

**Feimaņu ezers** ir ezers Preiļu novada Rušonas pagastā un Rēzeknes novada Feimaņu pagastā.

Ezera izteku Feimanku regulē slūžas (no 1973. gada). Krasti vietām stāvi, gultne smilšaina, oļaina, avotaina, vidū dūņaina. Līdz 6 m biezs sapropeļa slānis. Eitrofs, rietumu gals aizaugošs. Konstatētas 5 zivju sugas. Notiek rūpnieciska zveja.

## Zivis

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv
Gaiļezers

**Gaiļezers** ir ezers Rīgā, pilsētas austrumu daļā, Mežciema ziemeļu daļā, pie Hipokrāta un Gaiļezera ielām. Gultne dūņaina, krasti zemi. Eitrofs ezers ar aizaugušiem, dumbrainiem krastiem, ezerā daudz ūdensrožu un lēpju. Konstatētas 5 sugu zivis - līdakas, līņi, karūsas, vēdzeles, rotani.

Ezera apkārtnē atrodas Rīgas Austrumu klīniskā universitātes slimnīca.

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv datu bāze
Cieceres ezers

**Cieceres ezers** ir ezers Saldus novada Cieceres pagastā. Ezers atrodas subglaciālajā vagā, izteiksmīgākais šāda veida ezera piemērs Latvijā. Vietām atgādina upi. Gultne —  smilšaina, dūņaina. Krasti vietām krauji. Viena liela sala —  Ozolu sala (14 ha), aizsargājama no 1977. gada. Konstatētas 7 zivju sugas.

Agrāk tika uzskatīts, ka ezers ir daudz dziļāks —  50 m, taču 2000. gadā veiktie mērījumi liecina, ka tas nav dziļāks par 22 m.

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv
Garais ezers

**Garais ezers** ir vairākās Latvijas vietās sastopams vietvārds:

* Garais ezers — ezers Ances pagastā;
* Garais ezers — ezers Indras pagastā;
* Garais ezers — ezers Robežnieku pagastā;
* Garais ezers — ezers Trapenes pagastā.
* Garais ezers — ezers Ziemera pagastā.
* Ilza ezera Istras pagastā cits nosaukums
* Ilzu ezera cits nosaukums
Garais ezers (Indras pagasts)

**Garais ezers** (arī **Garzis**, **Dolgoje**) ir ezers Krāslavas novada Indras pagastā uz robežas ar Piedrujas pagastu.

Gari izstiepts ezers ziemeļu - dienvidu virzienā, atrodas subglaciālajā vagā. Nekur nav platāks par 300 metriem, toties ezera garums ir 3,4 kilometri. Otrs dziļākais ezers Latvijā pēc Drīdža. Gultne - smilšmāls. Krasti - pārsvarā stāvi. Mezoeitrofs ezers. Konstatētas 4 zivju sugas. Notece pa Marku upīti uz Daugavu. Ūdens apmaiņas periods - 8,6 gadi. Ezera rietumu krastā - Udinavas pilskalns.

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv
Dagdas ezers

**Dagdas ezers** ir ezers Krāslavas novada Asūnes pagastā. Ar ezeru robežojas arī Dagdas pilsēta un Dagdas un Svariņu pagasti.

Gultne smilšaina, grantaina, dūņaina. Krasti vietām stāvi. Agrāk ezers bija ievērojami dziļāks - 26 metri (1959). Ezeru piesārņojuši neattīrīties Dagdas notekūdeņi. Iztek Dagdas upīte, kas Asūnē kļūst par Asūnīcu. Konstatētas 7 sugu zivis.

11 salas, kopējā salu platība 12 ha.

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv datu bāze
Ojatu ezers

**Ojatu ezers** (arī **Ojotnīku ezers**) ir neliels ezers Krāslavas novada Konstantinovas pagastā.

Gultne mālaina, smilšaina, vietām līdz 2 m dziļas dūņas. Krasti stāvi rietumos, lēzeni austrumos. Ezera līmenis pazemināts pēc iztekas regulēšanas 1929. gadā. Konstatētas 4 sugu zivis.

1999. gadā izveidots dabas liegums "Ojatu ezers".

## Atsauces

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv
Dolgojes ezers

**Dolgojes ezers** var būt:
* Dolgojes ezers Indras pagastā
* Dolgojes ezers Istras pagastā
* Dolgojes ezera Krāslavas pagastā cits nosaukums
* Garā ezera Indras pagastā cits nosaukums
Džida

**Džida** (, *Jiddah*, ) ir pilsēta Saūda Arābijas rietumos pie Sarkanās jūras. Otrā lielākā Saūda Arābijas pilsēta. Hidžāza vēsturiskais centrs. Islāma sadarbības organizācijas mītnes vieta.

Pilsētas pārticības pamats ir tas, ka Džida ir transporta mezgls — "vārti" uz netālo Meku. Pamatojoties uz islāma mācības pieciem pīlāriem, katram musulmanim vismaz vienreiz dzīvē jāveic hādžs — svētceļojums uz Meku. Džida ir Mekas transporta mezgls, un šeit atrodas daudzas viesnīcas iebraukušo svētceļnieku izmitināšanai. Šī paša iemesla dēļ pilsētā atrodas 67 valstu konsulāti.

Pēc austrumu ticējumiem Džida ir pirmās sievietes Ievas kapa vieta, tomēr pilsēta strauji attīstījās pēc islāma uzvaras gājiena, kad uz Meku sāka doties svētceļnieku pūļi, un Džida tika izmantota par Mekas ostas pilsētu. 17. gadsimtā to iekaroja osmaņi. Pirmā pasaules kara laikā Hidžāzā notika pret osmaņiem vērsta sacelšanās un nodibinājās neatkarīga valsts. Tomēr 1924. gadā Saūdi iekaroja Hidžāzu un pievienoja to Saūda Arābijai. Tā kā daudzus gadsimtus cauri Džidai ir ceļojuši svētceļnieku miljoni, tā tiek uzskatīta par kosmopolītiskāko Saūda Arābijas pilsētu.

## Cilvēki
Džidā dzimuši:

* Abāss I Lielais (1813—1854) — valdnieks
* Osama bin Ladens (1957—2011) — terorists

## Sadraudzības pilsētas
Džidai ir 23 sadraudzības pilsētas:
* Adana, Turcija
* Aleksandrija, Ēģipte
* Almati, Kazahstāna
* Ammāna, Jordānija
* Baku, Azerbaidžāna
* Dubaija, Apvienotie Arābu Emirāti
* Džakarta, Indonēzija
* Džohorbaru, Malaizija
* Kaira, Ēģipte
* Kasablanka, Maroka
* Karāči, Pakistāna
* Kazaņa, Tatarstāna, Krievija
* Mari, Turkmenistāna
* Odesa, Ukraina
* Oša, Kirgizstāna
* Plovdiva, Bulgārija
* Riodežaneiro, Brazīlija
* Sanktpēterburga, Krievija
* Sjiaņa, Ķīna
* Stambula, Turcija
* Strasbūra, Francija
* Šimonoseki, Japāna
* Štutgarte, Vācija

## Atsauces

## Ārējās saites
Ksenofans

**Ksenofans** (*Ξενοφάνης*, dzimis ap 570. gadu p.m.ē. Kolofonā, miris 480.-470. gadā p.m.ē.) bija sengrieķu filozofs un dzejnieks, kurš tradicionāli ticis uzskatīts par tā sauktās Eleātu filozofu skolas dibinātāju (mūsdienās šis uzskats tiek apšaubīts). Ksenofons rakstījis elēģijas, eposus, didaktiska un satīriska rakstura dzeju. No viņa darbiem saglabājušies tikai fragmenti. Savā dzejā Ksenofons visai kritiski skatījies uz antropomorfisko sengrieķu reliģiju (viņa paša reliģiskā koncepcija tiek uzskatīta gan par panteistisku, gan pat protomonoteisku).

Ksenofons dzimis Kolofonā, bet ap 545. gadu devies trimdā persiešu iebrukuma dēļ un turpmāko dzīvi pavadījis, ceļojot pa dažādām Senās Grieķijas pilsētām.

## Literatūra
* *Afrodīte mirdzošā tornī... Sengrieķu dzeja.* — Rīga: Zinātne, 1994. 

## Ārējās saites
Sēmonīds

**Sēmonīds** (*Σημονίδης*, dzīvojis ap 7.-6.gs. p.m.ē.) bija sengrieķu dzejnieks. Sēmonīds rakstījis gan jambisko, gan elēģisko dzeju, no viņa darbiem saglabājušies tikai fragmenti. Sēmonīds rakstījis drūma rakstura satīrisku dzeju.

Sēmonīds dzimis Samas salā, taču ap 600.g. p.m.ē. iekšpolitisku apstākļu dēļ pametis Samu un dibinājis Amorgas koloniju kādā no tuvējām Kiklādu salu grupas salām.

## Literatūra
* *Afrodīte mirdzošā tornī... Sengrieķu dzeja.* – Rīga: Zinātne, 1994. 

## Ārējās saites
Simonīds

**Simonīds** (*Σιμωνίδης*, Simōnidēs, * ap 566—556 p.m.ē., † ap 469—467 p.m.ē.) bija sengrieķu dzejnieks. Simonīds rakstījis trēnus (sēru dziesmas), epigrammas, epinīkijus, ditirambus, kā arī elēģijas. No Simonīda darbiem saglabājušās dažas elēģijas un epigrammas, kā arī aptuveni 90 dažāda rakstura dzejas fragmentu.

## Dzīve
Simonīds dzimis aristokrātu ģimenē Keosas salā. Viņa mātes brālis bijis dzejnieks Bakhilīds. Izglītojies Keosā, Simonīds vēlāk daudz uzturējies dažādu valdnieku galmos. Vispirms viņš darbojies Atēnās, kur tolaik valdīja Hiparhs, bet pēc Hiparha nāves viņš dzīvojis Tesālijā — Krannonā un Farsālā. Laikā ap 490.—480. g. p.m.ē., kad notiek karš ar persiešiem, Simonīds atgriezies Atēnās. Šajā laikā viņš bijis tuvs draugs Temistoklam. Hierons I viņu kopā ar Bakhilīdu ielūdzis Sirakūzās, kur viņš saticis arī Pindaru. Simonīds diplomātiskā ceļā novērsis karu starp Hieronu un Akragantas tirānu Tēronu. Dziļi cienīts, Simonīds nomirs ap 468. g. p.m.ē. Akragantā.

## Literatūra
* *Afrodīte mirdzošā tornī... Sengrieķu dzeja.* — Rīga: Zinātne, 1994. 

## Ārējās saites
Kallimahs (dzejnieks)

**Kallimahs** (*Καλλίμαχος*, dzimis ap 310.—305. g. p.m.ē. Kirēnē, miris ap 240. g. p.m.ē.) bija viens no izcilākajiem hellēnisma laikmeta sengrieķu dzejniekiem. Kallimahs rakstījis elēģijas, epigrammas, epīlijus, himnas, kā arī zinātniskus darbus. Kallimaha darbi atstājuši lielu ietekmi uz romiešu dzejniekiem Ovidiju, Katullu un jo īpaši Sekstu Properciju.

Ap 290. g. p.m.ē. Kallimahs atstājis Kirēni un devies uz Aleksandriju, kur sākumā strādājis par skolotāju, tad darbojies Ptolemaja II galmā, kā arī strādājis slavenajā Aleksandrijas bibliotēkā.

## Literatūra

* *Sengrieķu literatūras antoloģija.* – Rīga: Zvaigzne, 1990.
Džirolamo Savonarola

[thumb|200px|Džirolamo Savonarolas portrets ([Fra Bartolomeo, ap 1498.g.)]]
**Džirolamo Savonarola** (, dzimis 1452. g. 21. septembrī Ferrārā, miris 1498. g. 23. maijā Florencē) bija itāliešu reformators, dominikāņu mūks, Florences līderis no 1494. gada līdz viņa sodīšanai ar nāvi 1498. gadā.

## Dzīve

1475. gadā Savonarola iestājās Boloņā dominikāņu ordenī, 1482.–87. gadā bija Florences Sv. Marka klosterī, tad — sludinātājs un biktstēvs dažādās Lombardijas pilsētās, 1490. gadā atkal Florencē, 1491. gadā kļuva par Sv. Marka klostera prioru. Pieprasīja radikālas klostera un sabiedrības reformas, liekot pamatā nabadzības ideālu. Vecās derības praviešu un Jāņa atklāsmes grāmatas ietekmēts, domāja, ka pār baznīcu un Itāliju jānāk pelnītam Dieva sodam, kuram sekos atjaunošana. Savonarola tāpēc pravietiski sludināja grēku nožēlošanu.

### Florences līderis

Francijas karali Šarlu VIII, kas 1494. gadā devās uzvaras gājienā uz Itāliju, Savonarola apsveica kā Dieva sūtni un nākamo pasaules valdnieku, un pēc Mediči padzīšanas no Florences ieveda tur demokrātisku konstitūciju ar teokrātisku virsotni: Jēzus Kristus – Florences karalis.

### Konflikts ar pāvestu un nāve

Pilsētā nodibinājās stingra tikumiskā kārtība, reliģiska sajūsma valdzināja plašas masas, kas 1497. un 1498. gada karnevālā aizrāvās līdz greznuma lietu un "nieku" sadedzināšanai uz sārta. Pieaugošā aristokrātijas opozīcija (vairākums siņorijā 1498. g. pavasarī), konflikts ar pāvestu Aleksandru VI (atšķirīga politika, 1495. g. sludināšanas aizliegums Savonarolam, 1497. g. ekskomunikācija, kam Savonarola nepadevās, apzinādamies sevi par Dieva sūtni un uzskatīdams Aleksandru par netikumīgu un necienīgu pāvestu) un mūku ordeņu, īpaši franciskāņu, skaudība vājināja Savonarolas stāvokli. Provocēta, tad izjaukta Dieva tiesa, kur Savonarolas ordeņa biedrs Dominiks gribēja uzņemties uguns tiesu par viņa sludinājumu patiesību, vēl paātrināja Savonarolas krišanu. Pūlis ieņēma Sv. Marka klosteri un sagūstīja Savonarolu ar 2 biedriem. Uz viltota spīdzināšanas protokola pamata Savonarolu un viņa biedrus sodīja ar pakāršanu un pēc tam sadedzināšanu uz sārta. Savonarola par katoļu baznīcas principiem un pamatiem un pilnā mērā atzina Akvīnas Toma filozofiju un teoloģiju.

## Savonarolas darbi

Darbi:
* *Triumphus cruciis, Poesie* (izd. 1847. g.),
* *Compendium revelationum* (izd. 1845. g.),
* *Prediche e scritti* (izd. 1930. g.),
* *Lettere* (izd. 1933. g.),
* *Prediche* (1933. g.).

## Ārējās saites
Rodas Apollonijs

**Rodas Apollonijs** (*Ἀπολλώνιος Ῥόδιος*, * 295.g. p.m.ē., † ap 215.g. p.m.ē.) bija hellēnisma laikmeta sengrieķu dzejnieks, vislabāk pazīstams ar eposu "Argonautika". Viņš rakstījis arī epīlijus.

Iespējams, Rodas Apollonijs dzimis Aleksandrijā; viņš iesaukts par Rodas Apolloniju laikā, kad dzīvojis Rodā. Zināms, ka viņš mācījies pie dzejnieka un Aleksandrijas bibliotēkas darbinieka Kallimaha, un vēlāk arī bijis Aleksandrijas bibliotēkas vadītājs (pēc Efesas Zēnodota).

## Literatūra

* *Sengrieķu literatūras antoloģija.* — Rīga: Zvaigzne, 1990.
Stēsihors

**Stēsihors** ( (*Stēsikhoros*), * ap 640.—630.g. p.m.ē., † ap 556.—555.g. p.m.ē.) bija sengrieķu dzejnieks, viņš pamatā rakstījis koru liriku, izmantojot episku, Homēra tradīcijai ļoti tuvu materiālu, piemēram Trojas kara motīvus, tāpēc viņš dažkārt dēvēts par "lirisko Homēru". No viņa darbiem saglabājušies tikai fragmenti.

Stēsihors dzimis Metaurā mūsdienu Dienviditālijā, bet lielākoties dzīvojis Sicīlijā — Himerā (pēc citiem avotiem — viņš arī dzimis Himerā).

## Literatūra
* *Afrodīte mirdzošā tornī... Sengrieķu dzeja.* — Rīga: Zinātne, 1994. 

## Ārējās saites
UNESCO Pasaules mantojuma saraksts

[thumb|150px|[UNESCO Pasaules mantojuma komitejas logo.]]
**UNESCO Pasaules mantojuma saraksts** ir oficiāls saraksts, kurā iekļauti visi UNESCO Pasaules mantojuma objekti. Izmaiņas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā apstiprina ikgadējā Pasaules Mantojuma komitejas sanāksmē.

2006. gadā Pasaules mantojuma sarakstā bija iekļauti 830 objekti, kuri atrodas 138 pasaules valstīs. Latviju šajā sarakstā pārstāv Rīgas vēsturiskais centrs un starptautiskais piemineklis — Strūves ģeodēziskais loks. 2011. gadā UNESCO Latvijas Nacionālā komisija pieņēma lēmumu iekļaut nomināciju "Grobiņas arheoloģiskais ansamblis" UNESCO Pasaules mantojuma Latvijas nacionālajā sarakstā.

## Objektu izvietojuma statistika

## Skatīt arī
* UNESCO Pasaules mantojumu objektu skaits pa valstīm
* UNESCO Pasaules mantojuma objekts
* Pasaules mantojuma objekti Āfrikā
* Pasaules mantojuma objekti Amerikā
* Pasaules mantojuma objekti Āzijā un Okeānijā
* Pasaules mantojuma objekti Eiropā
* Apdraudētie Pasaules mantojuma objekti

## Atsauces

## Ārējās saites
* UNESCO Pasaules mantojuma objekti - oficiālā mājaslapa
* UNESCO Pasaules mantojuma objektu saraksts
Ormijs

**Ormijs** (; arī **Ormejas ezers**, **Ormija ezers**, **Ormijas ezers**) ir dzidrūdens ezers Krāslavas novada Robežnieku pagastā uz robežas ar Asūnes pagastu, septītais dziļākais Latvijā.

Izvietojies subglaciālajā vagā. Krasti slīpi, vietām stāvi, dibens granšains, smilšains, dūņains, dūņu slānis 0,1—0,5 m; vietām lieli akmeņi. Ietek strauts no Garā ezera, iztek Ormjanka uz Suhorukovas ezeru. Ezerā viena 1,2 ha liela sala. Mīt rauda, līdaka, asaris, plaudis,  ķīsis; zvejas tiesības pieder valstij. Regulāra ūdens ziedēšana.

Dienvidrietumu krastā pagasta centrs Robežnieki, dienvidu krastā skrajciemi Podozerci un Pupiki. Ir peldvieta.

## Atsauces
Lielais Gusena ezers

**Lielais Gusena ezers** (arī **Gusena ezers**) ir ezers Krāslavas novada Robežnieku pagastā.

Atrodas subglaciālajā vagā. Ezera līmenis pazemināts 1920.—1930. gados. Trīs salas ar kopējo platību 1,7 ha. Gultni vietām klāj vairāk kā 3 m biezs dūņu slānis. Krasti vietām slīpi. Konstatētas 5 sugu zivis.

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv