open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aršīna

thumbnail|333px|Senās krievu garuma mērvienības. Aršīna šeit parādīta ar sarkanu kā izstieptas rokas garums.
**Aršīna** (), arī **solis** () ir sena krievu garuma mērvienība, kas atbilda 28 collām, 16 veršokiem un 1,5 lokotiem ("elkoņiem"). Trīs aršīnas līdzinājās vienai asij. Metriskajā sistēmā viena aršīna atbilst **0,7112 metriem** (71,12 cm), 1 kvadrātaršīna = 0,5058 m2, 1 kubikaršīna = 0,3597 m3. Tika lietota arī pusaršīna un ceturtdaļa aršīnas (). 

Par aršīnu sauc arī šāda garuma mērīšanas lineālu vai citu aršīnas nomērīšanai izmantojamu priekšmetu. Uz šāda aršīnas parasti bija iedaļas ar veršokiem. Par aršīnieku () tika saukts tirgonis, kurš savu preci (parasti audeklu) mērīja ar aršīnu.

## Vēsture

Aršīna tiek pieminēta senkrievu avotos kopš 16. gadsimta. Termina precīza izcelsme nav zināma, taču turku valodā ir analoģiska vēsturiska garuma mērvienība "aršims" jeb "roka", kas vienāda ar 70,9 cm. Ir arī versijas par aizguvumu no persiešu vai pat latīņu valodas. 16. gadsimta beigās vēl nebija stingri fiksēta aršīnas garuma, un katrs tirgonis varēja lietot savu mēru, no kā nācis krievu teiciens "mērīt ar savu aršīnu". Vēlāk 17. gadsimtā cars Aleksejs Mihailovičs ieviesa valsts standartizētu mērāmo aršīnu no dzelzs, kuru piespieda pirkt visus tirgoņus par stipri paaugstinātu cenu. Vēlākajā daiļliteratūrā ir apgalvojumi, ka tam bijusi liela nozīme pirmajā dumpī pret viņu, tomēr vēsturiska apstiprinājuma tam trūkst. Vēsturiski aršīnas standarts, pēc dažādiem avotiem, bijis starp 68,6 un 71,8 cm.

Cars Pēteris I, pielāgojot Krievijas mēru sistēmu angļu pēdām, pielīdzināja aršīnu 28 collām (71,12 cm), un šis garums turpmāk saglabājās. (Pastāv gan arī viedoklis, ka cars to nav darījis, jo konkrēts dokuments par to tā arī nav atrasts.) 1899. gadā Krievijas Impērijā aršīna tika oficiāli pasludināta par galveno garuma mēru un saglabāja šo statusu līdz metriskās sistēmas ieviešanai. Krievijas PSFR pāreja uz jauno sistēmu tika uzsākta 1918. gadā, jaunajos mērījumos sākot lietot metrus un kilometrus. Latvijā pāreja uz metrisko sistēmu tika pabeigta 1924. gadā.

## Citās zemēs

Sava aršīna bijusi Ļvivā (Lembergā), kur 19. gadsimtā 12 Ļvivas aršīnas līdzinājušās 13 Krievijas aršīnām. Līdzīgi, analoģiski turku variantam, saukta persiešu garuma mērvienība, kuras garums bijis 80,1 cm.

## Krievijas Impērijas laika mērvienības

## Folklora

Ap garuma mēru Krievijā izveidojās savi ticējumi, tādi kā "aršīnu nedrīkst uz gultas nolikt, jo tad mājā mironis būšot".

## Atsauces
Ģirts Krūmiņš (inženieris)

**Ģirts Krūmiņš** (dzimis  Rīgā) ir latviešu inženieris un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā. Pēc studijām Rīgas Politehniskajā institūtā Elektroenerģētikas fakultātē strādāja par inženieri un laboratorijas priekšnieku rūpnīcas RAF zinātniski tehniskajā centrā.

Atmodas kustības laikā Ģirts Krūmiņš demonstratīvi izstājās no PSKP un kopā ar domubiedru grupu 1988. gada 18. novembrī pacēla sarkanbaltsarkano karogu uz mikroautobusu rūpnīcas RAF ēkas jumta, ar to pašu zaudēdams darbu rūpnīcas Zinātniski tehniskajā centrā.

1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 5. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā Ģ. Krūmiņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

1993. gadā kļuva par Satiksmes ministrijas Ekonomikas nodaļas vadītāju, vēlāk uzsāka darbu Ārlietu ministrijā. 1996. gadā sācis strādāt Latvijas Attīstības aģentūrā.

Pēc pensionēšanās viņš dzīvo Saulkrastu novadā, 2013. gada pašvaldību vēlēšanās kandidēja no partijas "Vienotība" saraksta, taču netika ievēlēts.

## Apbalvojumi
2000. gadā Ģ. Krūmiņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Barneo

**Barneo** () ir sezonāla dreifējoša starptautiska ekspedīciju bāze Arktikā. Izvieto uz peldoša ledus Ziemeļu Ledus okeānā Ziemeļpola tuvumā. Bāze tiek ierīkota kopš 2000. gada un to organizē Krievu ģeogrāfiskās biedrības *(Русское географическое общество)* Ekspedīciju centrs sadarbībā ar citām organizācijām. Bāzi izmanto galvenokārt zinātniskajiem pētījumiem un ekstrēmajam tūrismam. 

Bāze tiek ierīkota aprīļa mēnesī un darbojas mēnesi vai pusotru, kamēr nav spēcīgs vējš un nesāk kust ledus. Vieta nometnei tiek izvēlēta uz piemērota ledus gabala starp 88,5°N līdz 89,5°N un 90°E līdz 140°E. Bāze kopā ar ledus gabalu dreifē ar vidējo ātrumu ap 800 m/h. Kopīgi ar Barneo nereti tiek ierīkota arī pētniecības stacija Severnij poļus.

Pie bāzes tiek ierīkots ledus lidlauks, kas spēj uzņemt An-74 un Il-76 lidmašīnas, kā arī tur bāzējas vismaz divi Mi-8 helikopteri.

Bāzē parasti tiek ierīkoti 12 apsildāmi dzīvojamiem moduļi, 2 kopkajītes (personālam un tūristiem), vairākas tehniskās būves.

Gada laikā bāzi apmeklē ap 250 tūristu, kuriem tiek piedāvātas dažādas ekstrēmās izklaides — izpletņlēkšana, zemledus daivings, lidojumi ar gaisa balonu u.c. Barneo bieži tiek izmantota kā bāze pārgājieniem uz Ziemeļpolu, kas atkarībā no dreifa maršruta, atrodas tikai dažu desmitu kilometru attālumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Nordpol-Expedition. Mehr Licht!
* BARNEO ICE CAMP. Gateway to the North Pole
* North Pole campers pack up after shortest ice drift ever
Gavrils Veresovs

**Gavrils Veresovs** (;  Minska —  Minska) bija Baltkrievijas un PSRS starptautiskais meistars šahā (1950).

## Biogrāfija
1939. gadā beidzis Baltkrievijas Valsts universitāti. Otrā pasaules kara dalībnieks: 1941. gadā ticis ievainots, no armijas atvaļinājies kapteiņa pakāpē. 1951. gadā aizstāvējis vēstures zinātņu kandidāta disertāciju. No 1952. līdz 1958. gadam vadījis Baltkrievijas draudzības biedrību ar ārvalstīm. No 1958. līdz 1960. gadam strādājis par Baltkrievijas Zinātņu Akadēmijas vēstures institūta vecāko zinātnisko līdzstrādnieku.

Trīs reizes uzvarējis Minskas šaha čempionātos (1933, 1935, 1939). Sešas reizes uzvarējis Baltkrievijas šaha čempionātos (1936, 1939, 1941, 1956, 1958, 1963). Trīs reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos: 1935. gadā dalījis 13.-14. vietu, 1940. gadā dalījis 7.-9. vietu, bet 1944. gadā dalījis 8.-10. vietu. Pārstāvējis Baltkrievijas komandu PSRS komandu šaha čempionātos, kuros piedalījies 10 reizes (1953-1972). Komandu un individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 bronzas medaļas (1953, 1963).

Par panākumiem turnīros 1937. gadā saņēmis PSRS sporta meistara šahā nosaukumu, bet FIDE 1950. gadā viņam kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. 1940. gados kādu laiku vadījis Baltkrievijas PSR sporta komitejas šaha un dambretes nodaļu, bet 1950. gados - Baltkrievijas PSR šaha federāciju.

Pazīstams kā šaha teorētiķis, bijis atklātnes autors, kas vēlāk nosaukta viņa vārdā (*1. d4 d5 2. Zc3 Zf6 3. Lg5*).

## Atsauces

## Ārējās saites
Daņila Pavlovs

**Daņila Pavlovs** (; dzimis ) ir krievu šahists un šaha problēmists, starptautiskais lielmeistars šaha kompozīciju risināšanā, 2021., 2022. gada pasaules čempions un 2019. gada Eiropas čempions šaha kompozīciju risināšanā.

## Šaha kompozīciju risināšana
Daņila Pavlovs ir vairāku jaunatnes sacensību uzvarētājs un medaļnieks. No 2017. gada viņš ir Krievijas izlases dalībnieks. Tās sastāvā ieguvis sudraba medaļas 2018. un 2019. gada pasaules čempionātā, kā arī bronzas medaļu 2017. gada un zelta medaļu 2019. gada Eiropas čempionātā. Pēdējā kļuvis par Eiropas čempionu arī individuālajā vērtējumā.

2017. gadā ieguvis starptautiskā meistara titulu šaha kompozīciju risināšanā. 2021. gada pasaules čempions šaha kompozīciju risināšanā individuāli un komandām. Pasaules šaha kompozīcijas federācija 2021. gadā viņam piešķīra starptautiskā lielmeistara nosaukumu. 

Sastādījis vairākus šaha uzdevumus:

**Uzdevuma risinājums:**
:1.♗d3 ♗c3 2.♔e4 ♘f6# 
:1.♔c6 ♗d6 2.♕b5 ♘e7#  

## Atsauces

## Ārējās saites

* D. Pavlova šaha kompozīcijas mājas lapā PDB
Ernsts Kleins

**Ernsts Ludvigs Kleins** (;  Vīne — ) bija Austrijas un Lielbritānijas šahists.

## Biogrāfija
1930. gadu vidū izvirzījies par vienu no Austrijas vadošajiem šahistiem. 1935. gadā Parīzē Kleins zaudējis maču pret Saveliju Tartakoveru ar 1:3. Tajā pašā gadā Margates starptautiskajā šaha turnīrā dalījis 4.-6. vietu. 1935. gadā Kleins bijis viens no Aleksandra Aļehina palīgiem Pasaules šaha čempiona titula mačā pret Maksi Eivi. 

Pēc Austrijas anšlusa emigrējis uz Lielbritāniju. 1939. gadā Bornmutas starptautiskajā šaha turnīrā dalījis otro vietu ar Salo Floru. 1946. gadā spēlējis Lielbritānijas komandā radio mačā ar PSRS, kur zaudējis savu mikromaču pret Paulu Keresu ar 0,5:1,5. 1951. gadā Svonzi uzvarējis Lielbritānijas šaha čempionātā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Galvkrūtis

**Galvkrūtis** () ir dažu posmkāju ķermeņa daļa, kas izveidojusies saaugot galvas un krūšu segmentiem. Galvkrūtis ir augstākajiem vēžiem (desmitkājvēži) un helicerātiem (zirnekļveidīgie, zobenastes, izmirušie vēžskorpioni).

## Helicerātu galvkrūtis
[thumb|260px|Galvkrūšu izvietojums [zirnekļi|zirneklim. (1. kājas, 2. galvkrūtis (prosoma), 3. opistosoma)]]
Helicerātiem galvkrūtis, sauktas par prosomu, veido 6 priekšējie ķermeņa segmenti ar ekstremitātēm, no kurām pirmais pāris — heliceras (*chelicerae*) atrodas preorāli un parasti sastāv no nedaudziem (2—3) posmiem. Tās pilda žokļu funkcijas (satver un nonāvē laupījumu). Otrais pāris — pedipalpas (*pedipalpi*) parasti atrodas postorāli un var pildīt dažādas funkcijas (taustes orgāns, barības satveršana un pat kopulācijas orgāns). Galvkrūšu četri pēdējie ekstremitāšu pāri ir kustību orgāni. Uz galvkrūšu virsmas daļas, ko neaizņem ekstremitāšu pamati, izvietoti divi vairogi. Muguras vairogs pārsedz galvkrūtis no augšas un sāniem, un tā priekšējā daļā izvietotas acis. No apakšas galvkrūtis sedz krūšu vairogs, kuram priekšpusē piekļaujas apakšlūpa, kas norobežo mutes spraugu no aizmugurējās daļas. Krūšu vairoga sānos ir četri pāri izgriezumu kāju pamata posmiem. Abi šie vairogi nav segmentēti, bet uz galvkrūšu posmojumu norāda vienīgi cits aiz cita esošie ekstremitāšu pāri. Galā helicerātu galvkrūtis ir savienotas ar vēdera daļu jeb opistosomu, kurai parasti ekstremitāšu nav.

## Desmitkājvēžu galvkrūtis
[thumb|335px|Galvkrūšu izvietojums [Garneles|garnelei. (iezīmēts ar zaļu joslu)]]
Desmitkājvēžu galvkrūtis izveidojās saaugot kopā 6 galvas segmentiem un 8 krūšu segmentiem. Pie tam pakauša kroka ir pārsegusi visu krūšu nodalījumu. Muguras pusē šī kroka jeb galvkrūšu vairogs (karapakss) ir pieaugusi pie krūšu segmentiem, bet sānos tā paliek brīvi karājoties un pārsedz vēžu žaunu dobumu, kurā atrodas žaunas. Šo sānu kroku pāri sauc par žaunu vākiem jeb branhiostegītiem. Galvkrūšu priekšpusē atrodas kātainu kustīgu acu pāris, antenulu pāris ar trīsposmainām pamatnēm, kam galā ir vicveida zaru pāri, un antenu pāris ar divposmainām pamatnēm, kam galā ir gara vica un zvīņveida plātnīte, kas galā var nobeigties ar dzelksni. Galvkrūšu apakšējā daļā priekšpusē ir mute ar trim žokļu pāriem (mandibulas un maksillas) un trim žokļkāju pāriem, kas no apakšas nosedz žokļus. Ja žokļi pieder pie galvas nodalījuma, tad Žokļkājas jau pieder pie krūšu nodalījuma. Krūtis sastāv no 8 segmentiem, kur pirmie trīs ir apgādāti ar žokļkājām, bet pārējie pieci ar posmotām ejkājām. Pie tam ceturtā segmenta ekstremitāšu pāris var būt pārvērties par orgānu medījuma satveršanai un saplosīšanai, un ir apgādāts ar spēcīgām spīlēm.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mēra ārsts

250px|thumb|right

**Mēra ārsts** (, , ) bija viduslaiku un renesanses Eiropas ārsta apzīmējums, kura uzdevums bija ārstēt ar buboņu mēri un "melno nāvi" slimus cilvēkus. 

Sākot ar 17. gadsimtu, kad ārsti izvirzīja teoriju, ka slimība izplatās pa gaisu, par mēra ārstu īpatnību kļuva specifisks tērps ar masku, kas atgādināja knābi. Kā rakstīja tērpa autors, deguns ir 15 centimetrus garš, knābja formā, piepildīts ar smaržvielām. Zem mēteļa valkā zābakus no kazas ādas un blūzi ar īsām piedurknēm. Cepure un cimdi ir veidoti no tādas pašas ādas kā blūze. Uz acīm ir brilles. Galvā šie ārsti lika īpašu melnu cepuri, lai citi tos varētu identificēt kā mēra ārstus. Ārstiem bija gara koka nūja, ko tie izmantoja, lai komunicētu ar saviem pacientiem, izmeklētu tos un reizēm atgaiņātos no agresīvākajiem slimniekiem.

Mēra ārstu pienākumi bija nevis ārstēt cilvēkus, bet gan bija uzskaitīt mēra upurus, veikt autopsijas vai uzklausīt mirēju pēdējo gribu. Šādus ārstus nolīga un finansēja pilsētas valdes. Lielākā daļa mēra ārstu pat ar visu tērpu mira ļoti agri, bet tie, kuri neinficējās, dzīvoja karantīnā. Sava ārējā izskata dēļ mēra ārsti radīja ietekmi uz Eiropas kultūru. Līdzīgi tēli parādījās delartiskajās komēdijās. Pazīstamā Venecijas maska atgādina mēra ārsta knābi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Latvijas olimpisko medaļnieku uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Latvija]]s sportisti, kas [[olimpiskās spēles|olimpiskajās spēlēs]] ir izcīnījuši medaļas.**

Līdz šim Latvija olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 32 olimpisko medaļu (5 zelta, 15 sudraba un 12 bronzas). No 32 medaļas 21 medaļa ir izcīnīta vasaras olimpiskajās spēlēs un 11 medaļas ziemas olimpiskajās spēlēs.

Pārstāvot Latviju olimpiskās medaļas ir izcīnījuši 34 sportisti. Kamaniņu braucēji Juris un Andris Šici, kā arī bobslejists Oskars Melbārdis olimpiskajās spēlēs katrs ir izcīnījis pa trim olimpiskajām medaļām. BMX riteņbraucējs Māris Štrombergs ir vienīgas Latvijas sportists ar divām zelta olimpiskajām medaļām. Lielākā daļa, 32 sportisti, no medaļu ieguvējiem ir vīrieši un tikai divas sievietes (modernās pieccīņas pārstāve Jeļena Rubļevska un kamaniņu braucēja Elīza Tīruma).

No 1952. līdz 1988. gada Latvijas sportisti galvenokārt startēja Padomju Savienības sastāvā, līdz ar to visas medaļas tiek ieskaitītas Padomju Savienībai, nevis Latvijai.

## Medaļnieku uzskaitījums
*Šajā uzskaitījumā iekļauti tie sportisti, kas [[Olimpiskās spēles|Olimpiskajās spēlēs]] piedalījušies un izcīnījuši medaļas, pārstāvot Latviju. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.*

[200px|thumb|Bobslejists [Oskars Melbārdis ir izcīnījis 3 olimpiskās medaļas.]]
[200px|thumb|Brāļi, kamaniņu braucēji [Andris Šics|Andris un Juris Šics ir izcīnījuši 3 olimpiskās medaļas.]]

### Piezīmes

## Olimpiskie medaļnieki (citu valstu sastāvā)
*Šajā sadaļā iekļauti tie Latvijas|latviešu izcelsmes sportisti, kas Olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši olimpiskās medaļas, pārstāvot kādu citu valsti. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.*

### Piezīmes

## Skatīt arī
* Latvija olimpiskajās spēlēs
* Latvijas karognesēji olimpiskajās spēlēs
* Vasaras olimpiskajās spēlēs piedalījušos Latvijas un latviešu izcelsmes sportistu uzskaitījums
* Ziemas olimpiskajās spēlēs piedalījušos Latvijas un latviešu izcelsmes sportistu uzskaitījums

## Ārējās saites
* 
* 
*
Reinis Liepiņš

**Reinis Liepiņš** (dzimis  Rīgā) ir latviešu arhitekts, arhitektu biroja Sudraba Arhitektūra dibinātājs. Kopš 1999. gada ir Latvijas Arhitektu savienības biedrs, padomes loceklis. 

Arhitekta izglītību ieguvis Rīgas Tehniskās Universitātes Arhitektūras un Pilsētplānošanas fakultātē.

## Nozīmīgākie īstenotie arhitektūras un dizaina projekti
* Hanzas perons — 20. gadsimta sākuma preču stacijas pārbūve par koncertzāli un platformu kultūrai, mākslai, mūzikai un citiem notikumiem
* 1910. gada neoklasicisma — *[[Art Deco]]* ēkas rekonstrukcija Elizabetes ielā 21a, Rīgā, 2012
* 17. gs. noliktavas rekonstrukcija Aldaru ielā 5 (Reiņa Liepiņa vadītajam arhitektu birojam Sudraba Arhitektūra sadarbojoties ar arhitektes Lienes Griezītes studiju. 2011. gadā projekts guvis uzvaru Latvijas Arhitektu savienības rīkotajā konkursā Latvijas Arhitektūras gada balva.)
*Modernisma dzīvoklis Mežaparkā - 2012. gadā projekts ieguvis 1. vietu Latvijas Dizaineru savienības rīkotajā konkursā "Gada balva dizainā"
**Dome Hotel & SPA* — 17. gs. dzīvojamās ēkas pārbūve par viesnīcu Rīgā, 2004 — 2009
**Dustroom* — Latvijas ekspozīcija Venēcijas Arhitektūras biennālē, 2008
* Biroja un dzīvokļu nams Rīgā, Miera ielā 52, 2008

Reiņa Liepiņa vadībā norisinās Rīgas pils kastelas pārbūves un restaurācijas projekts. 

## Publikācijas un intervijas
* Steel and glass exoskeleton transforms abandoned warehouse into concert venue. Jon Astbury, *Dezeen*. 22.01.2020.
* No bāra letes līdz peronam. Uldis Rudaks, *Diena*, 16.08.2019.
* Kad ēka ir autentiska, tā nešķiet veca – tā šķiet pat moderna. Saruna ar biroja “Sudraba arhitektūra” arhitektu Reini Liepiņu. Agnese Čivle, *Arterritory*, 21.08.2018
* Jauna pārkraujamā prece – kultūra. Kristīne Budže, Diena, 18.09.2018.
* Arhitekts Reinis Liepiņš: Mūsu iecere ir atvērt Rīgas pili sabiedrībai. Ineta Zelča - Sīmansone, *Diena*, 23.11.2015

### Galerija

Hanzas Perons. Reinis Liepins I Sudraba Arhitektura.jpg|Hanzas Perons. Autors: Reinis Liepiņš, Sudraba Arhitektūra
Rigas Pils kastela.jpg|Rīgas Pils kastela. Autors: Reinis Liepiņš, Sudraba Arhitektūra, MARK arhitekti.
Modernist apartment in Mezaparks. Reinis Liepins I Sudraba Arhitektura.jpg|Modernisma dzīvoklis Mežaparkā. Foto: Ansis Starks
Aldaru iela 5, rekonstruēta 17. gadsimta noliktava.jpg|Rekonstruēta noliktava Aldaru iela 5. Autors: Reinis Liepiņš, Sudraba Arhitektūra. Liene Griezīte.


## Atsauces
Ripa (sports)

thumb|Hokeja ripa
**Ripa** ir apaļš, plakans diskveida priekšmets, ko izmanto dažos sporta veidos. Tā tiek lietota hokejā ar ripu, kur to spēles dalībnieki ar nūju vai ķermeņa palīdzību pārvieto pa spēles laukumu no ledus, cenšoties to iemest vārtos. Līdzīgi ripu izmanto fizisko iemaņu galda spēlēs — galda hokejā un gaisa hokejā, kā arī zemūdens hokejā. Novusā papildus pamatripai ("mammai") tiek izmantoti daudzi ripas veida kauliņi, kurus ar nūju (kiju) sitieniem cenšas iedzīt atverēs laukuma galos. Hokeja ripas parasti izgatavo no vulkanizētas gumijas, galda hokeja — no plastmasas, novusa — no koka.

Dažās spēlēs izmanto ar roku novietojamus ripas veida kauliņus, kā dambretē vai go Ķīnas versijā. Vārds "ripa" to nosaukumos lietots netiek.

## Ripa ledus hokejā

Hokejam izveidojoties par sporta veidu 19. gadsimta beigās, tajā sākumā tika lietotas arī koka kvadrātveida "ripas". Tomēr apaļās gumijas ripas ātri tās izspieda.

Mūsdienu ripa ir 1 collu (2,54 cm) bieza, 3 collas (7,62 cm) diametrā, ar svaru starp 5,5 un 6 uncēm (156—170 g). Tomēr jauno spēlētāju treniņos un spēlēs reizēm tiek lietotas arī vieglākas ripas; savukārt spēlētāji, kuriem svarīgs spēcīgs metiens, var trenēties arī ar smagākām ripām, ieskaitot 910 g smagas tērauda ripas.

Nelielie ripas izmēri, kas apgrūtina nepieredzējušu skatītāju sekošanu spēlei, vairākkārt mudinājuši uz tehnoloģiskiem uzlabojumiem, kas ļautu ripai būt pamanāmākai, taču līdz šim tie nav bijuši efektīvi.

Ripa spēles laikā var sasniegt ātrumu vismaz līdz 180 km/st. Šāds ātrums tika sasniegts Sanktpēterburgā 2011. gadā KHL zvaigžņu demonstrācijas spēlē. Lidojošas ripas var radīt traumas ne tikai spēlētājiem, bet arī skatītājiem, tāpēc pēc jaunas skatītājas nāves no ripas, kas pēc atlēciena pārlidoja gala nožogojumam, NHL nācās ar tīkliem pastiprināt skatītāju norobežojumu. Arī starp spēlētājiem 16—19% traumu rada sadursmes ar lidojošām ripām.

## Galerija

Attēls:OctopushTwoPlayers28092009.JPG|Cīņa par ripu zemūdens hokejā.
Attēls:Ice hockey puck in broken plexiglass.jpg|Ledus hokeja ripa un laukuma aizsargstikls.
Attēls:Table hockey pucks (Stiga).jpg|Galda hokeja ripas.
Attēls:Korona (peli), kaksinpelin aloitustilanne.jpg|Novusa galdiņš ar ripu — mammu un ripām — kauliņiem.
Attēls:AirHockey1.jpg|Ripa gaisa hokejā.


## Atsauces

## Ārējās saites
Žangu Makrojs

**Žangu Makrojs** (; dzimis ) ir Surinamas dziedātājs un dziesmu autors. Bija plānots, ka viņš piedalīsies 2020. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Roterdamā, Nīderlandē, pārstāvot Nīderlandi ar dziesmu *Grow*. Covid-19 pandēmijas dēļ konkurss tika pārcelts uz 2021. gadu.

## Atsauces
Ripa

**Ripa** var būt:

* ripa (forma) — plakans riņķveida priekšmets
* ripa (sports) — spēles inventāra priekšmets dažos sporta veidos
* ripa (instruments) — grozāms plakans riņķis darba vajadzībām
Pērses iela (Rīga)

**Pērses iela** ir iela Rīgas Centra apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Krišjāņa Barona ielu un beidzas krustojumā ar Marijas ielu. Ielas kopējais garums ir 221 metrs, tā klāta ar bruģa segumu. Nosaukta par godu Daugavas pietekai Pērsei.

## Vēsture
Pērses iela pirmoreiz minēta Rīgas ielu sarakstos 1869. gadā ar nosaukumu **Mazā Fūrmaņu iela** (). 1885. gadā ielas nosaukumu bija **Mazā Ņevas iela** (*Малая Невская улица*). 1923. gadā iela ieguva tagadējo nosaukumu.

## Ielu savienojumi
Pērses iela ir savienota ar šādām ielām:
* Krišjāņa Barona iela (neregulējams T veida krustojums)
* Marijas iela (neregulējams T veida krustojums)

## Atsauces
Andris Puzo

**Andris Puzo** (dzimis  Aknīstē) ir latviešu pedagogs un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Aknīstē. Mācījās Aglonas internātskolā. 1976. gadā absolvēja Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūtu, strādāja par Aglonas internātskolas skolotāju, direktora vietnieku (1977), skolas direktoru (1980). Bijis PSKP biedrs no 1979. līdz 1988. gadam.

Atmodas kustības laikā A. Puzo bija Preiļu rajona Latvijas Tautas frontes nodaļas vadītājs. 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 162. Pelēču vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

1993. gadā A. Puzo nesekmīgi kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās no LNNK saraksta.

No 1993. līdz 1995. gadam viņš bija viens no Bankas Baltija viceprezidentiem (otra bija agrākā Augstākās Padomes deputāte Velta Čebotarenoka). 2001. gadā A. Puzo iecēla par AS "Preses nams" prezidentu. Vēlāk viņš nodarbojās ar individuālo uzņēmējdarbību.

## Apbalvojumi
2000. gadā A. Puzo apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Kārlis Liepiņš (politiķis)

**Kārlis Liepiņš** (dzimis  Rīgā; miris 2006. gada 20. maijā) bija latviešu strādnieks un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā strādnieku ģimenē. Mācījās Mārcienas pamatskolā, 1966. gadā absolvēja Rīgas 25. vakara (maiņu) vidusskolu, pēc kuras ieguva elektriķa profesiju. Strādāja par elektriķi Ogres vērpšanas un trikotāžas ražošanas apvienībā.

Bijis PSKP biedrs, izstājies 1988. gadā.

Atmodas kustības laikā 1988. gadā K. Liepiņš nodibināja "Helsinki-86" Ogres nodaļu un bija informatīvā biļetena "Tēvija" redaktors. Tajā pašā gadā kļuva par Latvijas Tautas frontes biedru. 1990. gadā K. Liepiņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 156. Ogres vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Bija cilvēka tiesību un nacionālo jautājumu komisijas priekšsēdētāja vietnieks.

Beidzoties deputāta pilnvarām, K. Liepiņš 1993. gadā piedalījās partijas "Latvijas Ceļš" dibināšanā, tajā pašā gadā no "Latvijas Ceļa" saraksta kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts. Bija 5. Saeimas frakcijas konsultants un frakcijas biroja vadītājs, šo amatu saglabāja arī 6. Saeimas laikā. 1995. gadā kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās un 1998. gada oktobrī — 7. Saeimas vēlēšanās, taču arī šajās reizēs nesaņēma pietiekošu vēlētāju atbalstu.

1997. gada pašvaldību vēlēšanās K. Liepiņš tika ievēlēts Ogres pilsētas domē. Kandidēja arī 2001. gada pašvaldību vēlēšanās, taču šoreiz mēģinājums kļūt par Ogres domes deputātu nebija sekmīgs.

## Apbalvojumi
2000. gadā K. Liepiņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Aizcietējums

thumbnail|Rentgenuzņēmums, kurā redzams aizcietējums mazam bērnam
**Aizcietējums** ir apgrūtināta izkārnīšanās, kad izkārnījumi zarnās nosprūst daļēji vai pilnībā. Parasti ar šo terminu apzīmē jebkuru apgrūtinātu izkārnīšanos, tas ir, sākot no nepastāvīgas vai nepilnīgas ikdienas defekācijas līdz pat ilgstošai peristaltikas (zarnu kustības) apstāšanai. Arī pilnīgi veselam cilvēkam izkārnīšanās reižu skaits var variēt no vairākām reizēm dienā līdz vienai reizei pa vairākām dienām, tāpēc aizcietējuma diagnozi pilnībā nevar uzstādīt, ja nav veikta izmeklēšana. Aizcietējuma rašanās iemesli var būt dažādi, piemēram, nepietiekams uzturs, neregulāras ēdienreizes, grūtniecība, neirāli regulācijas traucējumi, zarnu slimības, mehāniski šķēršļi. Pārtika ar daudz šķiedrvielām veicina aizcietējuma novēršanu. Aizcietējums var izsaukt nelabumu, galvassāpes, ēstgribas zudumu, spiediena sajūtu pakrūtē.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* 
*
Ujediņeņijas sala

**Ujediņeņijas sala** () ir Krievijai piederoša neapdzīvota sala Ziemeļu Ledus okeānā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Karas jūras vidusdaļā. Tuvākā cietzeme ir Sergeja Kirova salas 150 km uz dienvidaustrumiem. Salas rietumu daļa ir pauguraina, augstākais punkts ir  vjl. Austrumu daļa līdzena ar lielu smilšu sēri un plašu lagūnu. Ģeoloģiski sala veidota no smilts nogulumiežiem.

Sala atrodas arktiskās tundras dabas zonā. Augājs nabadzīgs, galvenokārt ķērpji un sūnas.

## Vēsture
Salu 1878. gada 26. augustā atklāja norvēģis Edvards Johansens ar kuģi *Nordland* un nosauca par **Ensomhedeni** (*Ensomheden* — ‘Vientulība’), neprecīzi norādot tās koordinātas. 1915. gadā salu apmeklēja ekspedīcija ar kuģi *Eklips*, kas meklēja pazudušo Rusanova ekspedīciju. Vēlākos gados citas ekspedīcijas vairākkārt mēģinājušas salu atrast, līdz to 1933. gadā atrada Oto Šmita ekspedīcija ar kuģi *Čeļuskin* 50 jūdzes uz ziemeļrietumiem no Johansena norādītās vietas.

1934. gadā salā tika ierīkota Ujediņeņijas polārstacija, kas darbojās līdz 1996. gadam.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ujediņeņijas salas topogrāfiskā karte 1:200 000
Braiens Patriks Railijs

**Braiens Patriks Railijs** (;  Mantona —  Hastingsa) bija Īrijas šahists.

## Biogrāfija
Piedzimis Mantonā Franču Rivjērā. Ar Īriju bijis saistīts caur savu vectēvu no tēva puses, kas cēlies no Kelsas pilsētas Mitas grāfistē.

1920. gadu sākumā Railijs pievienojies sava tēva firmai, kura nodarbojusies ar farmācijas biznesu. Sākumā firma bijusi samērā veiksmīga, taču pēc tam tā ievērojami cietusi no Lielbritānijas atteikšanās no zelta standarta 1930. gadu sākumā. Otrā pasaules kara laikā Višī režīms internējis Railiju. Viņš atgriezies Anglijā tikai pēc kara beigām un kļuvis par pastāvīgu šaha žurnālistu un redaktoru.

1924. gadā uzvarējis Nicas šaha kluba čempionātā. 1927. gadā dalījis 5. vietu šaha turnīrā Jerā. 1930. gadā Nicas starptautiskajā šaha turnīrā ierindojies 10. vietā (turnīrā uzvarējis Savelijs Tartakovers). 1931. gadā uzvarējis Nicas šaha turnīrā un bijis piektais citā turnīrā šajā pašā pilsētā, kurā uzvarējis Aleksandrs Aļehins. 1935. gadā dalījis 4.—6. vietu Margitas starptautiskajā šaha turnīrā (turnīrā uzvarējis Semjuels Reševskis). Tajā pašā 1935. gadā ieņēmis 5. vietu Barselonas šaha turnīrā, kurā uzvarējuši Salo Flors un Džordžs Koltanovskis, un dalījis 5.—7. vietu Rosasas šaha turnīrā, kurā uzvarējis Flors. 1937. gadā bijis ceturtais Nicas šaha turnīrā (turnīrā uzvarējis Aļehins). 1938. gadā bijis otrais Nicas turnīrā aiz uzvarētāja Karela Opočenska. 1959. un 1960. gadā uzvarējis Īrijas šaha čempionātos.

Pārstāvējis Īrijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 9 reizes (1935, 1954—1968). Ļoti lepojies ar savu uzvaru par vienu sava laika vadošajiem šaha lielmeistariem Rubenu Fainu 6. šaha olimpiādē 1935. gadā Varšavā.

No 1949. līdz 1981. gadam bijis britu šaha žurnāla *British Chess Magazine* redaktors, uzstādot savdabīgu ilgstošas atrašanās rekordu šajā amatā. 1950. gadu sākumā faktiski ieguvis kontroli pār šo izdevumu, izmantojot žurnāla finansiālās grūtības, un pārvērtis šaha žurnālu par sekmīgu biznesu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Uropodi

thumb|300px|Langustina (''Nephrops norvegicus'') astes spura. Abās pusēs no telsona (centrā) atrodas uropodi.
**Uropodi** ir vēžveidīgo abdomena sestā segmenta ekstremitātes, kas morfoloģiski un funkcionāli atšķiras no pārējām abdomena ekstremitātēm. Uropodi sastāv no diviem atzariem - endopodīta un eksopodīts. Eksopodīts (ārējais zars) reizēm ar šķērsenisku vagu var būt sadalīts divos segmentos. Endopodīts sastāv no viena segmenta. Lielai vēžveidīgo daļai uropodiem ir horizontāli plakana lāpstveida forma un tie kopā ar telsonu veido astes spuru, ar kuras palīdzību vēzis briesmu brīžos ar straujām vēdera kustībām var atmuguriski aizpeldēt prom. Taču ir vēžveidīgo grupas, kurām uropodi ir zariņu veidā un tie nav piemēroti airēšanas funkcijai. Vientuļniekvēžiem uropodi kalpo par balsta orgāniem, bet lielākai krabju daļai un *[[Lithodidae]]* uropodi ir reducējušies.

## Atsauces
Roberts fon Greims

**Roberts Riters fon Greims** (vācu: *Robert Ritter von Greim*, 1892-1945) bija vācu ģenerālis, feldmaršals un iznīcinātāju pilots. Otrā pasaules kara beigu posmā Ādolfs Hitlers iecēla viņu par galveno vācu gaisa spēku *[[Luftwaffe (Vērmahts)|Luftwaffe]]* virspavēlnieku. Vadījis Kurskas kauju, operāciju "Kutuzovs" un Varšavas sacelšanās apspiešanu. Piedalījies arī Berlīnes kaujā un operācijā "Barbarosa".

Kara beigās nonāca Sabiedroto gūstā. Izdarījis pašnāvību amerikāņu spēku kontrolētā cietumā.

## Ārējās saites

## Literatūra
* 

## Atsauces
Ujediņeņija

**Ujediņeņija** vai **Ostrovujediņeņija** () ir bijusī PSRS un Krievijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Ujediņeņijas salas rietumos Karas jūras krastā.

## Vēsture
Staciju 1934. gada septembrī izveidoja ekspedīcija ar ledlauzi *Sadko*. Sākotnēji stacija un personāls bija paredzēti jaunveidojamai Olovjannijas stacijai Severnaja Zemļas arhipelāgā, bet ledus apstākļu dēļ izraudzītā vieta nebija pieejama, tādēļ tika pieņemts lēmums staciju veidot Ujediņeņijas salā 500 km tuvāk. Stacijas apkalpe pirmajā ziemošanas sezonā bija 18 cilvēki, no tiem 9 celtnieki.

2. Pasaules kara laikā, 1942. gada 8. septembrī stacijai, kurā atradās 7 darbinieki, uzbruka vācu zemūdene U-251. Ar artilērijas uguni tika sagrauta stacijas ēka un pārtikas noliktava. Stacijas personāls necieta un tā turpināja darbu. Stacija slēgta 1996. gadā. 2014. gadā salā uzstādīta automātiskā meteostacija.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Остров Уединения
Pasaules Ekonomikas forums

thumb|270px|Pasaules Ekonomikas foruma dibinātājs Klauss Švābs, atklājot WEF sanāksmi 2008. gadā.
**Pasaules Ekonomikas forums** () ir starptautiska nevalstiska organizācija (NVO), kuras mītne atrodas Koloņjī (*Cologny*) pie Ženēvas.
Tā organizē starptautiskus ekonomikas forumus, kas kopš 1971. gada katru ziemu notiek Šveices kalnu kūrortā Davosā.

## Vēsture
Pasaules Ekonomikas forumu Davosā 1971. gadā dibināja vācu ekonomists Klauss Švābs, kurš vēl arvien vada tā organizēšanu.

2020. gada janvārī uz diskusijām un sarunām par globālo ekonomiku, ienākumu nevienlīdzību, klimata pārmaiņām, tehnoloģijām un daudzām citām tēmām sapulcējās gandrīz 3000 dalībnieku — politiskie, biznesa un nevalstisko organizāciju līderi, akadēmiķi un žurnālisti. Uzstājās ASV prezidents Tramps un vides aktīviste Grēta Tūnberja.

## Atsauces
Maiznīcas iela

**Maiznīcas iela** ir iela Rīgas Centrā. Tā sākas krustojumā ar Miera ielu un beidzas krustojumā ar Šarlotes ielu. Ielas kopējais garums ir 159 metri, tā klāta ar asfalta segumu.

## Vēsture
Pirmoreiz šī iela sastopama Rīgas pilsētas sarakstos 19. gadsimta sākumā ar nosaukumu **Blieķu Vārtu iela** (, ). 1861. gadā ielu pārdēvēja par **Beķerejas ielu** (*Bäckereistrasse*, *Пекарная улица*). Kopš 1921. gada ielas nosaukums ir **Maiznīcas iela**.

## Ielu savienojumi
Maiznīcas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Miera iela (T veida krustojums)
* Šarlotes iela (T veida krustojums)

## Atsauces

## Ārējās saites
Annas iela (Rīga)

**Annas iela** ir iela Rīgas Centra apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Miera ielu un beidzas krustojumā ar Aristida Briāna ielu. Ielas kopējais garums ir 104 metri, tā klāta ar bruģa segumu. Pa ielu var braukt tikai Aristida Briāna ielas virzienā.

## Vēsture
Pirmoreiz iela minēta Rīgas adrešu grāmatās 1876. gadā ar savu tagadējo nosaukumu (). 1941. gadā ielu pārdēvēja par **[[Konradīns Kreicers|Konradīna Kreicera]] ielu**. 1942. gadā iela atguva tagadējo nosaukumu.

## Ielu savienojumi
Annas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Miera iela (T veida krustojums)
* Aristida Briāna iela (T veida krustojums)

## Atsauces

## Ārējās saites
Klusā okeāna jūrasgovju apakšdzimta

**Klusā okeāna jūrasgovju apakšdzimta** (*Hydrodamalinae*) ir viena no sirēnu kārtas (*Sirenia*) apakšdzimtām, kas apvieno divas izmirušas jūras zīdītāju ģintis. Pēdējā suga no šīs apakšdzimtas (Stellera jūrasgovs (*Hydrodamalis gigas*)) pārmērīgu medību dēļ izmira salīdzinoši nesenā pagātnē — 1768. gadā, bet tā bija vienīgā suga, kas izdzīvoja līdz mūsdienu laikmetam. Otras *[[Dusisiren]]* ģints pārstāvji zināmi tikai no fosilajiem atradumiem, kas saglabājušies no laika perioda, kas sākas miocēna vidus daļā un beidzas pliocēna sākumā. Apakšdzimtas sugas bija izplatītas Klusā okeāna ziemeļu daļā.

## Kopīgās īpašības
Šīs apakšdzimtas pārstāvji bija lielākie visā sirēnu kārtā. *Dusisiren* ģints jūrasgovis bija 4—5 m garas, toties Klusā okeāna jūrasgovju (*Hydrodamalis*) ķermenis pārsniedza 7 m garumu. Lielākā apakšdzimtā bija Stellera jūrasgovs, kuras ķermenis pārsniedza 9 m garumu. *Dusisiren* ģints jūrasgovis bija ar zobiem, bet *Hydrodamalis* ģints jūrasgovīm zobu nebija. Šīs izmaiņas jūrasgovju evolūcijā saista ar dzīvnieku piemērošanos aukstākam klimatam ar zemākām temperatūrām.

## Sistemātika
†**Klusā okeāna jūrasgovju apakšdzimta** (*Hydrodamalinae*)
* ģints: †Klusā okeāna jūrasgovis (*Hydrodamalis*)
** suga: †Kuestu jūrasgovs (*Hydrodamalis cuestae*)
** suga: †Stellera jūrasgovs (*Hydrodamalis gigas*)
** suga: †Takikavas jūrasgovs (*Hydrodamalis spissa*)
* ģints: †*[[Dusisiren]]*
** suga: †*[[Dusisiren dewana]]*
** suga: †*[[Dusisiren jordani]]*
** suga: †*[[Dusisiren reinharti]]*

## Atsauces
Klusā okeāna jūrasgovis

**Klusā okeāna jūrasgovis**, **Klusā okeāna jūrasgovju ģints** (*Hydrodamalis*) ir viena no divām Klusā okeāna jūrasgovju apakšdzimtas (*Hydrodamalinae*) izmirušu jūras zīdītāju ģintīm. Pēdējā suga no šīs ģints (Stellera jūrasgovs (*Hydrodamalis gigas*)) pārmērīgu medību dēļ izmira salīdzinoši nesenā pagātnē — 1768. gadā, bet tā bija vienīgā suga, kas izdzīvoja līdz mūsdienu laikmetam. Vistuvāk radniecīgie mūsdienās dzīvojošie zīdītāji ir jūrasgovis (*Dugong dugon*) un lamantīni (*Trichechus*). Ģints sugas bija izplatītas Klusā okeāna ziemeļu daļā.

## Kopīgās īpašības
Klusā okeāna jūrasgovīm ir vairākas kopīgas īpašības: lodveidīgi ožas sīpoliņi, redzes nervs atdalīts no trīszaru nerva, samazināta sprauga (fisūra) starp smadzeņu puslodēm un redzes nerva krustojuma rieva. Klusā okeāna jūrasgovis bija lielākās visā sirēnu kārtā, to ķermeņa garums bija 7—10 m, svars 4—10 t. Lielākā ģintī bija Stellera jūrasgovs, kuras ķermenis pārsniedza 9 m garumu. 

## Izmiršana
Vienīgā suga, kas dzīvoja un izmira mūsdienu laikmetā bija Stellera jūrasgovs. To medīja, lai iegūtu gaļu, ādu un taukus, un pārmērīgi intensīvu medību ietekmē tā izmira 1768. gadā. Kuestu jūrasgovs (*Hydrodamalis cuestae*) un Takikavas jūrasgovs (*Hydrodamalis spissa*), visticamākais, izmira pliocēna beigās, kad iesākās ledus laikmets un pamazām izzuda to galvenais barības resurss — jūras zāles.

## Sistemātika
* †**Klusā okeāna jūrasgovju ģints** (*Hydrodamalis*)
** †Kuestu jūrasgovs (*Hydrodamalis cuestae*)
** †Stellera jūrasgovs (*Hydrodamalis gigas*)
** †Takikavas jūrasgovs (*Hydrodamalis spissa*)

## Atsauces
Vēderkājas

[thumb|320px|Vēderkāju izvietojums [Garneles|garnelei. (iezīmēts ar oranžu)]]
**Vēderkājas** jeb **pleopodi** ir ekstremitātes, kas atrodas augstāko vēžu vēdera segmentu apakšpusē. Vēderkājām ir divzaraina uzbūve, un tās pārsvarā funkcionē kā peldkājas, kas nodrošina vēzīšu pārvietošanos ūdenī. Bez to, šīs ekstremitātes tiek izmantotas olu iznēsāšanai un perēšanai, kā arī barības ķeršanai un pārvietošanai uz muti. Atsevišķām sugām vēderkājas ir ar žaunām un pilda elpošanas funkciju. Vēl dažu taksonu tēviņiem viens vai divi priekšējie pleopodu pāri ir specializēti mātīšu apaugļošanā un saucas par gonopodiem. Krabjiem un dažiem citiem desmitkājvēžiem vēderkājas ir reducējušās.

## Atsauces
Klaukala

**Klaukala** (; ) ir ciems Somijā, agrākās Dienvidsomijas provinces Ūsimā reģionā, Nurmijerves pašvaldības dienvidu daļā. Tas atrodas 30 km attālumā no Helsinkiem un ietilpst Helsinku aglomerācijā. Blakus ciematam ir Valkjervi ezers, kura izmērs ir aptuveni 1,5 km2 un kas kā Luhtajoki upe noplūst Vantā upē.

Klaukalas iedzīvotāju skaits ir vislielākais pašvaldībā — vairāk nekā 17 000. Ciemats ir pusstundas brauciena attālumā no Helsinku centra.

Klaukalā ir divas baznīcas: moderna Klaukalas baznīca ar vara pārklājumu, kas uzcelta 2004. gadā, un Svētā Nektārija no Eginas pareizticīgo baznīca, celta 1995. gadā.

Klaukala ieguva plašu atpazīstamību Somijā 1899. gadā, kad kāds strādnieks ar cirvi nogalināja 7 cilvēkus viņu mājsaimniecībā. Tā kļuva par asiņaināko miera laika slepkavību Somijas vēsturē un radīja ciemam ilgstošu negatīvu reputāciju.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Nurmijerves pašvaldība: Klaukala
Meteor-M № 2-2

***Meteor-M № 2-2*** (*Метеор-М № 2-2*) ir Krievijas *Meteor-M* sērijas meteoroloģiskais pavadonis. Tas orbītā tika palaists 2019. gada jūlijā. 

Pavadonis tika izgatavots uzņēmumā *[[NPP VNIIEM]]* pēc *[[Roskosmos]]* un *[[Krievijas Hidrometeoroloģijas un apkārtējās vides monitoringa federālais dienests|Rosgidromet]]* pasūtījuma.

## Lidojuma gaita
*Meteor-M № 2-2* tika palaists  05:41 *UTC* ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1b / Fregat-M]]* no Vostočnija kosmodroma starta laukuma 1S. Ar to kopā startēja arī 32 mikropavadoņi. *Meteor-M № 2-2* tika ievadīts solārsinhronā orbītā.

2019. gada 10. decembrī pavadonis tika nodots ekspluatācijā.

2019. gada 18. decembrī *Meteor-M № 2-2* negaidīti izmainīja orbītu (perigejs bija pazeminājās par 2 km) un zaudēja orientāciju. Speciālisti par visticamāko iemeslu min ārēja objekta (mikrometeorīda) triecienu. Kad pavadonis nonāca radioredzamības zonā, ar to tika atjaunoti sakari. Kosmiskais aparāts bija iegājis drošajā stāvoklī, tas nekontrolēti griezās un tā siltuma uzturēšanas sistēmā bija sūce. Līdz 25. decembrim speciālistiem izdevās atjaunot pavadoņa vadības sistēmu kontroli. Līdz 2020. gada janvārim vēl nebija atjaunota tā pilna darbība.
2020. gada 13. maijā tika paziņots, ka *Meteor-M № 2-2* ir atjaunota darbība, un tas tiek pilnvērtīgi izmantots.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Космический аппарат "Метеор-М" №2  ФГБУ "НИЦ "Планета"
* Космический аппарат «Метеор-М» №2 (№2-1, №2-2)  NPP VNIIEM
* Meteor-M 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 Gunter Dirk Krebs
Meteor-M № 2-1

***Meteor-M № 2-1*** (*Метеор-М № 2-1*) bija Krievijas *Meteor-M* sērijas meteoroloģiskais pavadonis. Tas tika zaudēts 2017. gada 28. novembrī palaišanas laikā dzinējbloka nepareizas darbības dēļ.

Pavadonis tika izgatavots uzņēmumā *[[NPP VNIIEM]]* pēc *[[Roskosmos]]* un *[[Krievijas Hidrometeoroloģijas un apkārtējās vides monitoringa federālais dienests|Rosgidromet]]* pasūtījuma.

*Meteor-M № 2-1* tika palaists  05:41 *UTC* ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1b / Fregat-M]]* no Vostočnija kosmodroma starta laukuma 1S. Ar to kopā startēja arī 18 mikropavadoņi.

Dzinējbloka vadības sistēmas algoritma kļūdas dēļ *Fregat-M* ar pavadoņiem veica nepareizas darbības, tādēļ zaudēja orientāciju un nokrita. Kļūmes iemesls bija tas, ka *Sojuz* startam no Vostočnija kosmodroma tika izmantota *Fregat-M*, kas līdz tam startēja no Baikonuras kosmodroma, programmatūra bez izmaiņām. Netika ņemts vērā, ka Vostočnijā raķetes palaišanas azimuts ir cits.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Космический аппарат "Метеор-М" №2  ФГБУ "НИЦ "Планета"
* Космический аппарат «Метеор-М» №2 (№2-1, №2-2)  NPP VNIIEM
* Meteor-M 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 Gunter Dirk Krebs
Rolands Repša

**Rolands Repša** (dzimis  Rīgā) ir latviešu inženieris, ekonomists, politiķis un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā. Mācījās Rīgas 7. vidusskolā, kuru absolvēja 1974. gadā. Studēja Rīgas Politehniskajā institūtā, 1979. gadā ieguva inženiera-celtnieka kvalifikāciju ceļu un tiltu specialitātē. Strādāja par inženieri institūtā "Ceļuprojekts".

Studējis arī Latvijas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē, kā arī Rīgas Starptautiskajā biznesa institūtā, kur 2004. gadā ieguva maģistra grādu uzņēmumu un organizāciju vadībā.

Pēc Augstākās Padomes deputāta pilnvaru beigām bija Latvijas Biznesa konsultāciju fonda direktors.

Strādāja par Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības bankas (ERAB) Starptautisko konsultāciju programmas koordinatoru.

## Politiskā darbība
Atmodas kustības laikā R. Repša 1988. gadā iesaistījās Latvijas Tautas frontes (LTF) veidošanā.

1990. gadā viņu kā LTF kandidātu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 55. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā R. Repša nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

Pēc Augstākās Padomes deputāta pilnvaru beigām darbojās partijā "Latvijas Ceļš" (bija tās dibinātāju skaitā 1993. gadā). No tās saraksta kandidējis vairākās vēlēšanās, taču vienmēr palicis neievēlēts (1994. gada Rīgas domes vēlēšanās, 6. Saeimas vēlēšanās 1995. gadā, 1997. gada Rīgas domes vēlēšanās, 7. Saeimas vēlēšanās 1998. gadā). Pēc 7. Saeimas vēlēšanām R. Repša varēja kļūt par Rīgas domes deputātu, stājoties Saeimā ievēlētās Kārinas Pētersones vietā, taču neizmantoja šo iespēju. 2001. gada Rīgas domes vēlēšanās atkal kandidēja no "Latvijas Ceļa" saraksta, bet atkal palika neievēlēts. Tāpat arī 2004. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās un 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, kurās jau pārstāvēja Jaunās konservatīvās partijas sarakstu. No šī paša saraksta nesekmīgi kandidēja 2020. gada ārkārtas Rīgas domes vēlēšanās.

## Apbalvojumi
2000. gadā R. Repšu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Dainis Kazakevičs

**Dainis Kazakevičs** (dzimis  Bauskā) ir Latvijas futbola treneris. No 2020. gada janvāra līdz 2023. gada decembrim bija Latvijas futbola izlases galvenais treneris. Šobrīd FA Šiauliai kluba galvenais treneris.

## Karjera
No 1990. līdz 1998. gadam spēlējis futbolu Jelgavas BJSS komandā Latvijas jaunatnes čempionātā. 1995. gadā pārstāvēja arī Dialogs/BJSS komandu Latvijas 1. līgā. Profesionālā līmenī futbolu nav spēlējis.

2001. gadā kļuva par futbola kluba "Viola" galveno treneri Latvijas 2. līgā. 2003. gada sezonā komanda spēlēja 1. līgā un ieguva 8. vietu. Komandai apvienojoties ar RAF, tika izveidots FK Jelgava, un Kazakevičs kļuva par jaundibinātā kluba galveno treneri. 2009. gadā Kazakeviča vadībā komanda uzvarēja 1. līgā un izcīnīja vietu Virslīgā. 2010. gadā ar FK Jelgava uzvarēja Latvijas kausa izcīņā. 2012. gada decembrī atstāja FK Jelgava galvenā trenera amatu un kļuva par Latvijas Futbola federācijas sporta direktoru.

2013. gada jūlijā kļuva par Latvijas U-21 izlases galveno treneri. Spilgtākais panākums ar U-21 izlasi ir uzvara pār Beļģiju .

 tika apstiprināts par Latvijas futbola izlases galveno treneri. 2023. gada decembrī pēc neizteiksmīgas dalības 2024. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīrā Latvijas Futbola federācija nolēma līgumu izbeigt.

2024. gada decembrī kļuva par Lietuvas kluba FA Šiauliai galveno treneri.

## Sasniegumi
FK Jelgava
* Latvijas kausa ieguvējs: 2009—10
* Latvijas 1. līgas uzvarētājs: 2009

## Atsauces

## Ārējās saites
Hypixel

***Hypixel*** ir *[[Minecraft]]* mini spēļu serveris, kas izveidots . Servera izveidotāji ir Saimons Kolinss Laflams un Filips Točete. Tas ir pieejams tikai ''Java'' versijā (1.8 līdz 1.15).

## Vēsture
Saimons Kolinss Laflams un Filips Točete  izveidoja *Hypixel* beta versiju ar divām sākotnējām piedzīvojumu kartēm, kas tika  augšupielādētas *[[YouTube]]* kanālā. Mini spēles, kas sākotnēji tika izveidotas, lai lietotāji varētu tās spēlēt, gaidot citus spēlētājus, drīz ieguva popularitāti un kļuva par galveno servera uzmanības centru, un *Hypixel* lika uzsvaru uz jaunu servera saturu, nevis karšu veidošanu.

 *Hypixel* sasniedza kopumā 10 miljonus unikālus spēlētājus, kas spēlēja *Minecraft* šajā serverī. Tika izveidotas dažādas lietotāju pakāpes (VIP, VIP+, MVP, MVP+, MVP++ un arī *YouTube*).

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
* ''Hytale'' mājaslapa
Eleonora Sausne

**Eleonora Sausne** (1910—1969) bija latviešu skolotāja, nacionālās pretošanās kustības dalībniece, disidente un politieslodzītā.

Pēc Otrā pasaules kara viņa strādāja par Latvijas Valsts universitātes (LVU) Ekonomikas fakultātes sekretāri.
Latvijas PSR Tautas drošības komisariāta darbinieki viņu izsekoja un apcietināja kopā ar viņas vīru Rakstnieku savienības grāmatu antikvariāta pārdevēju Alfrēdu Sausni un citiem t. s. "Franču grupas" locekļiem 1951. gada janvārī, apsūdzot pretpadomju literatūras izplatīšanā.

Citi apcietinātie grupas dalībnieki bija Kurts Fridrihsons, Mirdza Ersa, Ieva Birgere, Skaidrīte Sirsone, Milda Grīnfelde, Maija Silmale, Elza Stērste, Miervaldis Ozoliņš, Arnolds Stubavs, Irīna (Irma) Stubava un Gustavs Bērziņš.
1951. gada 2. jūnijā PSRS Valsts drošības ministrijas Sevišķā apspriede viņai piesprieda desmit gadus sevišķā režīma nometnē.
Ieslodzījumu viņa pavadīja Minlaga nometnē Intā. Pēc Staļina nāves viņu 1956. gadā atbrīvoja no lēģera.
1954. gada 29. jūlijā Eleonora Sausne uzrakstīja sūdzību, ka “netaisnīgās apsūdzības fiziski un morāli sagrauta, es izmeklēšanā viegli pakļāvos izmeklētāja viltīgajiem paņēmieniem, pierunāšanai, krāpšanai. Es parakstīju protokolus, kas neatbilda īstenībai.”

Mirusi 1969. gada 20. augustā Rīgā.

## Ārējās saites
* Franču grupa. No Sibīrijas lēģera līdz Miterāna rokasspiedienam Undīne Adamaite. *[[Diena]]* 2012. gada 11. maijā
* "Franču grupa" un mākslinieks Kurts Fridrihsons Gundega Repše, žurnāls "Studija" 2005. gada 3. janvārī

## Atsauces
Sergeja Kirova salas

**Sergeja Kirova salas** () ir Krievijai piederoša neapdzīvotu salu grupa Ziemeļu Ledus okeānā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.

## Ģeogrāfija
Salas izvietojušās Karas jūras austrumos uz ziemeļiem no Taimiras pussalas. Arhipelāgā ietilpst astoņas salas, lielākā no kurām ir Isačenko sala, kurā atrodas arī arhipelāga augstākais punkts  vjl. Citas arhipelāga salas ir Složnija, Sredņija, Severnija, Južnija, Dopolņiteļnija, Zabitija un atstatus ziemeļaustrumos esošā Kirova sala.

Sala atrodas arktiskās tundras dabas zonā. Augājs nabadzīgs, galvenokārt ķērpji un sūnas. Arhipelāgs ietilps Lielā Arktikas dabas rezervāta teritorijā.

## Vēsture
Salas 1930. gadā atklāja ekspedīcija ar ledlauzi *Sedov*. 1934. gadā tās apmeklēja ekspedīcija ar ledlauzi *Jermak* un nodēvēja par godu nesen nogalinātajam padomju funkcionāram Sergejam Kirovam.

1953. gadā salā tika ierīkota Isačenko polārstacija, kas darbojās līdz 1994. gadam.

## Atsauces

## Ārējās saites