open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stirnas svīta

**Stirnas svīta** ir vidusordovika lasnamē horizonta stratigrāfiskā vienība Baltijā. Svītu 1976. gadā izdalīja  Rita Ulste un Lilita Gailīte Stirnu 18. urbuma griezumā, 978—988 m intervālā. Svīta nosaukta bijušā Stirnu ciema vārdā, kas atradās Gudenieku pagastā. No 1989. gada svītas neostratotips ir Saldus 5PM urbuma griezums 1096–1107,5 m intervālā.

## Apraksts
Stirnas svītu veido pārsvarā smalkgraudaini mālaini kaļķakmeņi, kas lielākā vai mazākā daudzumā satur organisko detrītu. Svītas apakšējai pusei ir plankumains krāsojums: uz sarkanīgi brūngana kopējā fona ir novērojami zaļganīgi pelēki plankumi, un otrādi. Svītas augšējā puse ir krāsota pelēkos toņos. Kaļķakmeņos atsevišķus starpslāņus veido merģelis, kura daudzums pieaug dienvidrietumu virzienā. Iežiem ir neskaidri viļņoti slāņota tekstūra. Slāņos ir novērojamas sedimentācijas izskalojumu virsmas, kas impregnētas ar pirītu. Svītas kaļķakmeņos Ventspils D-3, Adzes 6. un Dreimaņu 11. urbumos ieslēgumu veidā ir sastopami getīta pseidooolīti. Stirnas svītas paleontoloģisko sastāvu veido galvkāju, trilobītu, ostrakodu, konodontu un retas graptolītu organiskās paliekas.

Stirnas svīta bez pārrāvumiem uzguļ uz sēgerstādes svītas kaļķakmeņiem. Tās apakšējā robeža tiek vilkta pēc iežu krāsojuma un sastāva izmaiņām: sēgerstādes svītas koši krāsotos sarkanīgi brūnganos kaļķakmeņus nomaina mālainākie, plankumaini krāsotie stirnas svītas kaļķakmeņi. Karotāžas diagrammās robežu skaidri fiksē iežu šķietamās pretestības straujš samazinājums. Stirnas svītas biezums mainās samērā plašās robežās, no 5—6 m (Ovīšu 94., Bernātu 6., Vaiņodes 101. urbums) līdz 15 m (Piltenes 31., Staiceles 4. urbums).

Igaunijā svīta ir izplatīta valsts dienvidu daļā, bet Lietuvā – ziemeļrietumos. Lietuvā svītas maksimālais biezums ir 10 m.

## Atsauces
Ernests Elks-Elksnītis

**Ernests Elks-Elksnītis** (dzimis **Elks** , miris ) bija latviešu operdziedātājs (baritons), operu režisors, aktieris, mūzikas kritiķis un sabiedrisks darbinieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Cēsu apriņķa Taurenes pagasta Nēķena muižā. Mācījās Dzērbenes draudzes skolā, pēc tam, no 1894. līdz 1896. gadam, apguva pedagoģisko izglītību Vidzemes skolotāju seminārā Rīgā, tomēr studijas nepabeidza.

No 1896. līdz 1911. gadam bija Rīgas Latviešu biedrības teātra aktieris un korists. Šajā periodā dziedāja operešu uzvedumos, tostarp, Ministra lomā Rūdolfa Dellingera izrādē "Dons Cēzars" (1903), Agamemnona lomā Žaka Ofenbaha izrādē "Skaistā Helēna" (1905) un Doktora Falkes lomā Johana Štrausa II izrādē "Sikspārnis" (1911). Guva izcilus panākumus Susaņina lomā Mihaila Gļinkas operuzvedumā "Dzīvību priekš cara" (1903). Atveidojis daudzveidīgas raksturlomas dramatiskajos iestudējumos. Iestudējis operas un operetes: Franca fon Supē "Bokačo" (1908), K. M. Vēbera "Burvju strēlnieks" (1909), Johana Štrausa II "Čigānu barons" (1910, arī Homonoja lomā), Alberta Lorcinga "Undīne" (1911, arī Vēsavota lomā). No 1906. līdz 1908. gadam bija precējies ar Emīliju Simsoni, vēlāk plaši pazīstamo preses izdevumu "Jaunākās Ziņas" un "Atpūta" līdzizdevēju un redaktori.

No 1910. gada studēja dziedāšanas mākslu Rīgā un no 1911. līdz 1913. gadam — Briselē. Pēc mācībām strādāja kā pasniedzējs. No 1910. līdz 1915. gadam bija operteātra Latviešu opera solists, režisors un direktors. Latviešu operā iestudēja un titullomā dziedāja Antona Rubinšteina operu "Dēmons" (1914), kā arī Pjetro Maskanji operu "Zemnieka gods" (1915, arī — Alfio lomā).

1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Krieviju un koncertēja latviešu bēgļu centros Sibīrijā. 1918. gadā bija Jekaterinburgas Latviešu biedrības un Urālu latviešu nacionālās padomes priekšsēdis, kur organizēja Troickas latviešu bataljona izveidi. Kā solists pārstāja uzstāties 1919. gadā.

Rīgā atgriezās 1920. gadā. Pēc atgriešanās Latvijā rakstīja kritikas preses izdevumos par operu izrādēm un rakstus par mūzikas iestudējumu režiju. Vēlāk strādāja kā Latvijas Bankas ierēdnis Alūksnē un Cēsīs. Pārstāvēja Latviju 1932. gada vasaras olimpisko spēļu mākslas sacensību mūzikas kategorijā.

Miris  Cēsīs. Apbedīts Cēsu Meža kapu luterāņu nodalījumā.

## Atsauces
Berengars

**Berengars** var būt:

* Berengars I — Itālijas karalis no 887. gada, Svētās Romas impērijas imperators no 915. gada;
* Berengars II — Itālijas karalis no 950. gada līdz gāšanai no troņa 961. gadā.
Jānis X

**Jānis X** (; dzimis ap 860. gadu, miris ) bija Romas bīskaps un Romas pāvests no 914. līdz 928. gadam, kā arī nominālais Pāvesta valsts valdnieks laikā, kad Itāliju un īpaši Romas institūcijas dziļi ietekmēja politiskā sadrumstalotība un vietējo aristokrātisko dzimtu dominance. Viņš, visticamāk, dzimis Tosinjāno (*Tossignano*) Romanjā, kalpojis kā diakons Boloņā un ap 905. gadu kļuvis par Ravennas arhibīskapu. Jāņa X pontifikāts 10. gadsimtā tradicionāli tiek uzskatīts par vienu no aktīvākajiem. Viņš centās nostiprināt pāvesta autoritāti, veidoja militāru un diplomātisku koalīciju pret saracēņu atbalsta punktu pie Gariljāno upes un 915. gadā personīgi piedalījās karagājienā, kas noslēdzās ar nozīmīgu kristiešu uzvaru un būtiski sekmēja drošības atjaunošanu centrālajā Itālijā. Turklāt viņš Berengaru kronēja par Svētās Romas imperatoru, mēģinot Apenīnu pussalā panākt lielāku politisko vienotību un stabilizēt attiecības starp vietējām varas struktūrām.

Jāņa X darbība norisinājās periodā, ko historiogrāfijā dēvē par *[[Saeculum obscurum]]* — 10. gadsimta posmu, kurā Itālija bija politiski fragmentēta starp vietējiem hercogiem, markgrāfiem un pilsētu elitēm, bet Svētās Romas impērijas un Austrumromas impērijas ietekme bija svārstīga. Pāvestu ievēlēšanu un Romas politiku šajā laikā lielā mērā kontrolēja aristokrātiskās dzimtas, īpaši Teofilaktu dzimta, kā arī viņu pēcteči, tostarp Marocijs, ar kuru Jānis X vēlāk nonāca atklātā konfliktā. Šie apstākļi veicināja biežas varas maiņas, simoniju un politisku vardarbību, un vēlākā katoliskajā literatūrā laikmets ieguva arī apzīmējumus “pornokrātija” un “Romas tumšie gadsimti”. Jāņa X pontifikāts bieži kalpo kā ilustratīvs piemērs pāvesta institūcijas ievainojamībai laicīgās elites intrigām. 928. gadā viņš tika gāzts, ieslodzīts un, visticamāk, nogalināts cietumā.

Vēlāko hronistu, īpaši Liutpranda no Kremonas, apgalvojumi par Jāņa X personiskās morāles trūkumiem mūsdienu historiogrāfijā galvenokārt tiek interpretēti kā politiski motivēti apmelojumi. Mūsdienu pētnieki Jāni X uzsver kā vienu no nozīmīgākajiem pāvestiem 10. gadsimta pirmajā pusē. Jānis X tiek uzskatīts par militāras koalīcijas pret saracēņiem organizētāju, Itālijas politiskās konsolidācijas mēģinājumu iniciatoru un aktīvu figūru Rietumu un Austrumu Baznīcu attiecību noregulēšanā. Jāņa X pontifikāts, neskatoties uz Romas iekšpolitisko nestabilitāti, ilustrē pāvesta varas reālpolitisko potenciālu un tās ierobežojumus laikā, kad garīgo autoritāti pastāvīgi ietekmēja feodālās varas struktūras.

## Ārējās saites
Sonja Leinamo

**Sonja Leinamo** (dzimusi  Hemēnlinnā) ir somu biatloniste, karjeras sākumā startējusi distanču slēpošanā.

## Karjera
S. Leinamo ir piedalījusies 2020. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēlēs distanču slēpošanā. Labāko rezultātu sasniedza sprintā, kur iekļuva ceturtdaļfinālā un ieņēma 24. vietu, startēja arī krosā (37. vieta) un 5 km distancē klasiskajā stilā (46. vieta). Pēc tam pievērsās biatlonam. Viņa piedalījās 2021. gada Pasaules čempionātā jauniešiem, kas risinājās Obertilliahā, Austrijā. Augstāko vietu individuāli sasniedza iedzīšanā, ieņemot 32. pozīciju, stafetē Somijas komandas sastāvā ieguva 9. vietu. 2021. gada decembrī turpat Obertilliahā debitēja pieaugušo sacensībās — IBU kausā. 2022. gada Pasaules čempionātā junioriem Soldžerholovā sprintā bija 32. vietā, bet iedzīšanā finišēja 34. vietā.

2022.—2023. gada sezonā sāka regulāri startēt IBU kausa izcīņā. 2023. gada Eiropas čempionātā Lencerheidē labāko rezultātu individuāli sasniedza sprintā, ieņmemot 23. vietu. Tā paša gada Eiropas čempionātā junioriem Madonā sprintā sasniedza 19. vietu, bet Pasaules čempionātā Ščučinskā, Kazahstānā, sprintā bija 25. vietā. Sezonas noslēgumā debitēja Pasaules kausā. Savā pirmajā startā  Holmenkollenē viņa sprintā ieņēma 76. vietu.

2023.—2024. gada sezonā Leinamo jau kļuva par regulāru Pasaules kausa dalībnieci, pārstāvēja Somijas komandu arī stafetēs. 2023. gada decembrī Lencerheidē ar 47. vietu sprintā pirmo reizi kvalificējās iedzīšanas sacensībām. Viņa piedalījās arī 2024. gada Eiropas junioru čempionātā un izcīnīja sudraba medaļu sprintā. Tajā pašā gadā Pasaules čempionātā junioriem Otepē visās disciplīnās iekļuva labāko 15 vidū, augstvērtīgāko rezultātu sasniedza distancē ar kopēju startu, finišējot 6. vietā. 2024.—2025. gada sezonas pirmajā posmā Kontiolahti ar sprintā ieņemto 27. vietu pirmo reizi izcīnīja Pasaules kausa ieskaites punktus. 2025. gada janvārī Oberhofā pirmo reizi karjerā iekļuva labāko desmitniekā, sprintā ieņemot 8. vietu. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2025. gadā Lencerheidē. Individuālajā distancē ieņēma 53. vietu, bet sprintā ierindojās 82. pozīcijā, startēja arī jauktajā un sieviešu stafetē.

2025.—2026. gada Pasaules kausa pirmajā posmā Estešundā Leinamo ieguva otro vietu 15 km individuālajā distancē, tikai par 0,3 sekundēm piekāpjoties Dorotejai Vīrerei. Tas bija viņas pirmais goda pjedestāls Pasaules kausa posmos.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Kauliņciems

**Kauliņciems** ir ciems Kuldīgas novada Rendas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumu daļā Usmas ezera austrumu krastā pie autoceļa V1284.

## Atsauces
Georgs Dresels

thumb|Georga Dresela katehisma titullapa (1682)
**Georgs Dresels** (*Georg Dreszell*, 1654—1698), arī **Juris Dreselis**, bija Zviedru Vidzemes valodnieks un tulkotājs, latviešu valodas gramatikas grāmatas un katehisma autors.

## Darbi
* *Gantz kurtze Anleitung zur Lettischen Sprache* (1685)
* *Vocabularium Wie Etzliche gebräuchliche Sachen auff Teutsch, Lateinisch, Polnisch und Lettisch Auszusprechen seind* (1688) (autorību apšauba)
* Svēta bērnu mācība jeb Mazais katehisms (*Swähta Bährno=Mahziba*, 1682)

## Literatūra
* Trevor G. Fennell. *Georg Dreszell's Gantz kurtze Anleitung zur lettischen Sprache: text, translation, commentary, concordance*. Melburna: Latvian Tertiary Committee, 1984
* Fennell, Trevor Garth. 1985. *The originality of Dreszell’s grammar*. Journal of Baltic Studies XVI, 1985, 403—410.
* Fennells, Trevors Gārts. 1985. Konservatīvie elementi G. Dreseļa 1685. gadā izdotajā Latviešu gramatikā. ZA Vēstis 9 (458), 63—66.
* Everita Andronova. *Georg Dreszell (1654—1698) and His Catechism 'Swähta Bährno=Mahziba' (1682) in Light of the Language of Georg Mancelius*. Baltu filoloģija XXIX (2) 2020

## Atsauces
Andžejs Grauds

thumb|300px|Andžejs Grauds uzstāšanās laikā Baltic Drum Summit

**Andžejs Grauds** (dzimis ) ir Latvijas profesionāls bundzinieks, mūzikas pedagogs un Andžeja Grauda bungu skolas dibinātājs. Skola dibināta 2002. gadā un ir viena no lielākajām privātajām sitaminstrumentu izglītības iestādēm Baltijā.

thumb|Baltijas bundzinieku samits
Grauds ir arī *Baltic Drum Summit* radītājs un galvenais organizators — tā ir starptautiska bundzinieku konference un muzikālais festivāls, kas kļuvis par vienu no nozīmīgākajiem bungu mūzikas notikumiem Ziemeļeiropā.

## Biogrāfija
Andžejs Grauds sāka mācīties mūziku agrā vecumā un kļuva par profesionālu bundzinieku, uzstājoties kopā ar dažādiem Latvijas populāriem mūziķiem, kā arī starptautiskiem kolektīviem. Viņš ir pazīstams ar savu pedagoģisko darbu sitamo instrumentu spēles apmācībā bērniem, jauniešiem un profesionāļiem.

## Andžeja Grauda bungu skola
Bungu skola dibināta 2002. gadā. Tā kļuvusi par vienu no atpazīstamākajām sitamo instrumentu izglītības iestādēm Latvijā, piedāvājot nodarbības, meistarklases, koncertus un programmas sitaminstrumentu mūzikā.

## Darbība Dubaijā
thumb|Andžejs Grauds Dubaijā
Kopš 2023. gada Andžejs Grauds darbojas Apvienotajos Arābu Emirātos, vadot meistarklases un piedaloties muzikālajos pasākumos, tostarp Dubaijas Operas izglītības programmās.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Andžeja Grauda bungu skolas tīmekļa vietne
Verbēnu dzimta

**Verbēnu dzimta** (*Verbenaceae*)  ir panātru rindas dzimta. Tajā ietilpst koki, krūmi un garšaugi, kas ievērojami ar ziedu čemuriem, kurvīšiem, vārpām vai mazu ziedu ķekariem, kuriem daudziem ir aromātiska smarža.

Verbēnu dzimtā ietilpst aptuveni 33 ģintis un 800 sugas. Filoģenētiskie pētījumi ir parādījuši, ka daudzas ģintis, kas vēsturiski tika klasificētas verbēnu dzimtā, pieder pie lūpziežu dzimtas.

## Ģintis
Dzimtā ir klasificētas ģintis: 

* Verbēnas (*Verbena*) L.
* *Aloysia* Paláu
* *Bouchea* Cham.
* *Casselia* Nees & Mart.
* *Chascanum* E.Mey.
* *Citharexylum* B.Juss.
* *Coelocarpum* Balf.f.
* *Diostea* Miers
* *Diphyllocalyx* (Griseb.) Greuter & R.Rankin
* *Dipyrena* Hook.
* *Duranta* L.
* *Glandularia* J.F.Gmel.
* *Hierobotana* Briq.
* *Isidroa* Greuter & R.Rankin
* *Junellia* Moldenke
* *Lampayo* F.Phil. ex Murillo
* *Lantana* L.
* *Lippia* L.
* *Mulguraea* N.O'Leary & P.Peralta
* *Nashia* Millsp.
* *Neosparton* Griseb.
* *Parodianthus* Tronc.
* *Petrea* L.
* *Phyla* Lour.
* *Pitraea* Turcz.
* *Priva* Adans.
* *Recordia* Moldenke
* *Rehdera* Moldenke
* *Rhaphithamnus* Miers
* *Salimenaea* N.O'Leary & P.Moroni
* *Stachytarpheta* Vahl
* *Tamonea* Aubl.
* *Troncosoa* N.O'Leary & P.Moroni

## Galerija

Attēls:Aloysia citrodora 272171591.jpg|*Aloysia citrodora*
Attēls:Citharexylum montevidense 8.jpg|*Citharexylum montevidense*
Attēls:Lippia alba.jpg|*Lippia alba*
Attēls:Nashia inaguensis 8zz.jpg|*Nashia inaguensis*
Attēls:Pyrus pyraster kz2.jpg|*Pyrus pyraster*
Attēls:Junellia micrantha (8727598088).jpg|*Junellia micrantha* 
Attēls:Verbena officinalis kz06.jpg|*Verbena officinalis*


## Atsauces
Markuss Pēšons

**Markuss Pēšons** (; dzimis ), plašāk pazīstams ar segvārdu ***Notch***, ir zviedru videospēļu izstrādātājs un videospēļu programmētājs, spēles *[[Minecraft]]* radītājs.

2009. gadā viņš sāka izstrādāt savu neatkarīgo spēli *Minecraft*, kas ātri kļuva populāra visā pasaulē. 2010. gadā viņš nodibināja uzņēmumu *[[Mojang Studios]]*, kura galvenais produkts bija *Minecraft*. 2014. gadā *Mojang* pārdeva uzņēmumam *[[Microsoft]]* par aptuveni 2,5 miljardiem ASV dolāru, padarot Pēšonu par vienu no bagātākajiem cilvēkiem videospēļu industrijā.

## Ārējās saites
Menonīti

thumb|Teologs Menno Simons
**Menonīti** ir anabaptistu kustībai piederoša kristiešu denominācija, kas radusies 16. gadsimtā Reformācijas laikā Nīderlandē un Ziemeļvācijā. Tās nosaukums cēlies no nīderlandiešu reliģiskā līdera Menno Simonsa (1496–1561) vārda, kurš nostiprināja un izplatīja anabaptistu idejas par pieaugušo kristību, nevardarbību un vienkāršu dzīvesveidu. Menonīti tiek uzskatīti par vienu no senākajām protestantisma kustībām ar nepārtrauktu vēsturi līdz mūsdienām.

Mūsdienās menonīti dzīvo daudzās pasaules valstīs, īpaši Kanādā, ASV, Meksikā, Paragvajā, Brazīlijā un vairākās Āfrikas valstīs. Kopējais menonītu skaits pasaulē pārsniedz divus miljonus cilvēku. Daļa menonītu joprojām runā vācu valodas dialektā — plautdičā, īpaši Latīņamerikas kopienās.

Savas pārliecības dēļ menonīti tika vajāti Eiropā, tāpēc daudzas kopienas 17.–19. gadsimtā emigrēja uz Austrumeiropu un vēlāk arī uz Ziemeļameriku, meklējot reliģijas brīvību un zemi lauksaimniecībai. Krievijas Impērijā (mūsdienu Ukrainas teritorijā) menonīti izveidoja lielas un labi organizētas kolonijas, piemēram, Hortica un Moločna. 20. gadsimtā politisko pārmaiņu un karu dēļ daudzi no viņiem pārcēlās uz Amerikas kontinentu.

Menonītu dzīvesveids un reliģiskā prakse dažādās kopienās atšķiras. Konservatīvākās grupas dzīvo līdzīgi kā amiši — nēsā vienkāršu apģērbu, ierobežo modernu tehnoloģiju izmantošanu un koncentrējas uz lauksaimniecību un kopienas dzīvi. Savukārt progresīvākie menonīti dzīvo modernu dzīvesveidu, piedalās sabiedriskajā dzīvē un izmanto mūsdienu tehnoloģijas, saglabājot savu reliģisko identitāti.

Kristības menonītu vidū parasti notiek apzinātā vecumā, kad cilvēks pats apliecina savu ticību. Menonīti uzsver miermīlību, atteikšanos no militārā dienesta, vienkāršību, savstarpēju palīdzību un kopienas nozīmi. Draudzes tiek organizētas demokrātiski, un lielāka nozīme tiek piešķirta Bībeles studijām un praktiskai kristīgai dzīvei nekā formālai hierarhijai.

## Grupu atšķirības
Menonīti nav vienota, stingri strukturēta baznīca, bet gan daudzu dažādu kustību un novirzienu kopums. Pastāv konservatīvie jeb tradicionālie menonīti, pie kuriem pieder, piemēram, vecās kārtības menonīti (*Old Order Mennonites*), kā arī progresīvās menonītu draudzes, kas ir integrējušās mūsdienu sabiedrībā. Daļa konservatīvo menonītu ir ļoti līdzīgi amišiem — viņi pārvietojas ar zirgu pajūgiem, ģērbjas pieticīgi un runā plautdičā. Taču atšķirībā no amišiem, daudzi menonīti pieļauj automašīnu, elektrības un citu tehnoloģiju lietošanu.

Latīņamerikā dzīvojošie menonīti (īpaši Meksikā un Paragvajā) ir saglabājuši ļoti tradicionālu dzīvesveidu un vācu valodas dialektu, dzīvojot noslēgtās, pašpietiekamās kopienās.

## Ārējās saites
Daugavpils cietums

thumb|250px|Daugavpils cietums
**Daugavpils cietums**, sarunvalodā zināms kā **"Baltais gulbis"**, ir cietums Latvijā, kas atrodas Daugavpils pilsētas centrālajā daļā Gajokā, 18. novembra ielā 66A. Tas ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis un ir valsts aizsargājams.

## Vēsture
left|thumb|Vējrādis
Cietumu uzbūvēja pilsētas nomalē 1863. gadā. Sākotnēji cietuma ēkas fasāde bija sarkana, un tā bija pazīstama kā "Sarkanā māja". Saskaņā ar cietuma arhīva dokumentiem, ēkas arhitekts bija tās pirmais ieslodzītais. Mūsdienās cietums ir balināts ostroga cietoksnis, ko ieskauj masīvas sienas ar sargtorņiem stūros. Ēkas virsotnē ir vējrādis balta gulbja formā. Balto sienu un gulbja formas vējrāža kombinācija devusi cietumam tautas nosaukumu.

## Mūsdienās
"Baltais gulbis" ir vienīgais cietums Latvijā, kur sargtorņos nedežūrē apsargu. Papildus bruņotai apsardzei, kas patrulē cietuma teritorijā, ieslodzīto novērošanu veic izmantojot elektroniskās iekārtas. Cietumā ieslodzījumā atrodas sērijveida slepkava Kaspars Petrovs, kurš ir apsūdzēts 38 vecāka gadagājuma sieviešu slepkavībās, no kurām 13 pierādītas tiesā.

2008. gadā, lai samazinātu administratīvās izmaksas, "Balto gulbi" apvienoja ar Grīvas cietumu (arī atrodas Daugavpilī). Apvienotajam cietumam mainīts nosaukums uz Daugavgrīvas cietumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Popokatepetls

**Popokatepetls** (,  — ‘dūmojošais kalns’) ir aktīvs stratovulkāns centrālajā Meksikā, kas atrodas uz Pueblas, Mehiko un Morelosas štatu robežas Transmeksikas vulkāniskās joslas austrumu daļā, aptuveni 70 km uz dienvidaustrumiem no Mehiko pilsētas. Tas paceļas līdz 5393 m vjl, padarot to par otro augstāko Meksikas virsotni pēc Sitlaltēpetla (*Piko de Orisabas*). Kopā ar blakus esošo vulkānu Iztaksīhuātlu tas veido izteiktu divu virsotņu ainavu un ietilpst Izta-Popo Soķiapanas nacionālajā parkā. Popokatepetls ir viens no nozīmīgākajiem ģeogrāfiskajiem orientieriem Meksikas vulkāniskajā joslā, kas izveidojusies subdukcijas procesā starp Kokosu un Ziemeļamerikas plātnēm.

Popokatepetls ir tipisks slāņvulkāns ar stāvu konisko formu un krāteri virsotnē. Tas ir viens no seismiski un vulkāniski aktīvākajiem reģiona vulkāniem. Tam kopš 1990. gadiem raksturīga noturīga fumarolu un pelnu emisija, periodiskas sprādzienveida izvirdumu epizodes, laharu (dubļu plūdu) veidošanās un reizēm arī lavas izvirdumi. Vulkāns atrodas blīvi apdzīvotā reģionā, tādēļ tā aktivitāte ietekmē vairākas pilsētas un ciemus — Pueblu, Atlisko, Amekameku, Kolulu un citas apdzīvotas vietas. Apkārt krāterim noteikta aizlieguma zona, ņemot vērā pelnu, piroklastisko plūsmu un dubļu plūdu riskus. Popokatepetls ir arī viens no visintensīvāk monitorētajiem vulkāniem Meksikā un pasaulē, ņemot vērā tā aktivitātes kombināciju ar lielu iedzīvotāju skaitu apkārtnē, kā arī potenciālo ietekmi uz aviāciju un gaisa kvalitāti.

Vulkānam Vidusamerikas reģionā ir īpaša kultūras un simboliskā nozīme. Tas bijis svēts kalns pirmskolumba civilizācijām, īpaši actekiem, kuru mitoloģijā Popokatepetls parādās kopā ar Iztaksīhuātli kā “mītiskais pāris” leģendā par kareivi Popokatepetlu un princesi Iztaksīhuātli. Vulkāns saglabājis arī vietējo personificēto iesauku Dons Goijo (*Don Goyo*). Folklorā tas attēlots kā gars, kas it kā brīdina iedzīvotājus par gaidāmu izvirdumu. Mūsdienās Popokatepetls ir vienlaikus gan ievērojams dabas piemineklis un zinātnisks pētniecības objekts, gan būtisks dabas riska faktors, kas ietekmē reģiona ekoloģiju, infrastruktūru un iedzīvotāju drošību.

## Ārējās saites
Vecā Ēģiptes valsts

[thumbnail|upright=1.2|[Senie Tuvie Austrumi ap 2500. gadu p.m.ē., kur Vecā Ēģiptes valsts iekrāsota dzeltenā krāsā (vietvārdu nosaukumi angļu valodā)]]
**Vecā Ēģiptes valsts** ir Senās Ēģiptes vēstures agrīnais centralizētās monarhijas posms, kas tradicionāli datēts aptuveni no 27. līdz 22. gadsimtam p.m.ē. un aptver no 3. līdz 6. dinastijas valdīšanas laikus. Tas ir pirmais no trim klasiskajiem Senās Ēģiptes “valstu” periodiem — Vecās, Vidējās un Jaunās valsts, kuri mijas ar starplaiku periodiem un strukturē seno ēģiptiešu civilizācijas politiskās apvienošanās un sabrukuma ciklus. Vecā valsts tradicionāli tiek dēvēta arī par “piramīdu laikmetu”, jo šajā posmā tapa monumentālākie valdnieku kapu kompleksi, tostarp Džosera pakāpienu piramīda Sakārā un Gīzas piramīdas, kas kļuvušas par ikoniskākajiem Senās Ēģiptes simboliem. Veco valsti raksturo stingri centralizēta, teokrātiska monarhija ar politisko centru Memfisā. Valdnieks jeb faraons tika uzlūkots kā dzīvs dievs un kosmiskās kārtības garants, kura autoritāte nodrošināja Nīlas gadu ritmu, lauksaimniecības labklājību un sociālo stabilitāti. Valsts resursu un darba spēka mobilizācija ļāva realizēt monumentālus arhitektūras projektus, kas atspoguļo gan pārvaldes sistēmas organizatorisko kapacitāti, gan valsts ideoloģisko konceptu par valdnieka dievišķumu.

Šajā periodā tiek institucionalizēta valsts administratīvā struktūra. Agrāk patstāvīgie teritoriālie veidojumi pārtapa par nomām ar karaļa ieceltajiem pārvaldniekiem (nomarhiem); izveidojas attīstīta birokrātija, rakstvežu aparāts un nodokļu iekasēšanas sistēma, kas nodrošināja ekonomisku uzplaukumu un valsts iekšējo stabilitāti. Vecā Ēģiptes valsts bieži tiek raksturota kā sabiedrība, kur reliģiskā ideoloģija, politiskā vara un materiālā kultūra veido vienotu, savstarpēji atkarīgu sistēmu. Tās spilgtākais apliecinājums ir piramīdas un tām piegulošie kompleksi, kas kalpo gan kā valdnieku apbedījumi, gan kā centrālās varas reprezentācijas instruments. Vecās valsts pastāvēšanas beigas iezīmē Pirmais starplaiku periods, kad centralizētā monarhija sabrūk un teritoriālie pārvaldnieki iegūst lielāku patstāvību, taču šī sabrukuma cikla pretnostatījumā Vecā valsts vēsturē ieņem vietu kā Senās Ēģiptes agrīnās civilizācijas apvienošanās un monumentālās kultūras kulminācijas posms.

## Ārējās saites
Leons VII

**Leons VII** (; nezināms dzimšanas datums, miris ) bija Romas bīskaps, Romas pāvests un nominālais Pāvesta valsts valdnieks no 936. gada līdz savai nāvei 939. gadā. Viņš, visticamāk, pēc izcelsmes bija romietis, benediktiešu mūks un priesteris no Sansisto baznīcas, kura ievēlēšanu noteica Romas tā brīža faktiskais valdnieks Alberiks II no Spoleto. Leons VII tādējādi bija viens no tiem 10. gadsimta pāvestiem, kuru apstiprināšanā izšķiroša loma bija vietējai aristokrātijai, nevis neatkarīgai kanoniskai vēlēšanu procedūrai. Lai gan Leona VII pontifikāts bija salīdzinoši īss, tas tiek vērtēts kā nozīmīgs gan Romas iekšējās politikas stabilizēšanā, gan klosteru mūku reformu attīstībā. Viņš sniedza plašu atbalstu benediktīniešu un Klinī abatijas reformām; izdeva privilēģiju bullas vairākiem klosteriem, aicināja Klinīs abatu Odo uz Romu un uzticēja tam starpnieka lomu konfliktā starp Alberiku II un Itālijas karali Hugo Ārlu. Odo panāktā vienošanās, kas ietvēra dinastiju laulību un īslaicīgu pamieru, ilustrē Leona VII mēreno diplomātisko virzību un centienus saglabāt sociālo stabilitāti pilsētā un Itālijā. Vienlaikus pāvests uzticēja Maincas arhibīskapam Frīdriham veikt reformas Vācijā un ieņēma pretrunīgu nostāju attiecībā uz jūdiem, atļaujot izraidīt tos, kas atteicās kristīties, taču neatzīstot piespiedu konversiju.

Leona VII darbība norisinājās tā sauktajā *[[Saeculum obscurum]]* — 10. gadsimta pirmajā pusē, kad Svētā Krēsla politika bija cieši pakļauta Romas aristokrātisko dzimtu, īpaši Teofilaktu dzimtas un tā mantinieku, kontrolei. Šajā laikā pāvestu institūcija darbojās mūsdienu Itālijas teritorijā, kur vietējo firstu, Itālijas karaļu un Ziemeļeiropas valdnieku, tostarp vācu sakšu karaļa Otona I, intereses savijās ar Romas iekšējo varas dinamiku. Leons VII, atšķirībā no daudziem laikabiedriem, spēja uzturēt salīdzinoši mierīgu administratīvo pārvaldību, kļūstot par vienu no pāvestiem, kas, lai arī politiski atkarīgs no Alberika II, sekmēja institucionālo turpinātību un klosteru tiesību atjaunošanos. Šī iemesla dēļ viņa pontifikāts nereti tiek izcelts kā tipisks *Saeculum obscurum* piemērs, vienlaikus uzsverot pāvesta mēreno, izlīdzinošo politiku un nozīmīgo ieguldījumu benediktiešu reformās.

## Ārējās saites
Ērgļu pamatskola

thumb|Ērgļu pamatskolas senā ēka (pirms 1940).
**Ērgļu pamatskola** ir pamatskola Oškalna ielā 6 Ērgļos.

## Vēsture
Ērgļu draudzes skola jeb Burtnieku skola dibināta 1731. gadā. Senā skolas ēka nodega 20. gadsimta sākumā, 1910. gada 12. decembrī iesvētīja pēc arhitekta Aleksandra Vanaga projekta celto Ērgļu skolas ēku. Ērgļos darbojās arī pareizticīgo skola (Krievkalna skola) un Ērgļu pagasta skola (Gaiļkalna skola). 1931. gada 27. septembrī skolas pārziņa Andreja Broda vadībā svinēja Ērgļu skolas 200 gadu pastāvēšanas svētkus.

Otrā pasaules karā vācu okupācijas laikā skolā iekārtoja Vērmahta hospitāli, Sarkanās armijas uzbrukuma laikā 1944. gadā ēku daļēji izpostīja. 1947. gadā ēkā pēc remonta atsākās mācības.
1950. gadā izveidoja Ērgļu vidusskolu, 1957. gadā uzcēla jaunu vidusskolas ēku, bet vecajā skolas ēkā iekārtoja internātu. Vecā skolas ēka nodega 1973. gada 22. jūnijā.

## Izglītības programmas

* Vispārējās pamatizglītības programma (kods 21011111);
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (kods 21015611)
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem (kods 21015811);

## Atsauces
Malebo

**Malebo** (*Malebo*) ir liels ezerveida paplašinājums Kongo upē uz Kongo Demokrātiskās Republikas un Kongo Republikas robežas. Atrodas upes lejtecē augšpus Livingstona ūdenskritumiem; no Malebo sākas upes kuģojamais posms augšpus pa upi līdz Kisangani. Upes paplašinājums ir sekls, 35 km garš un līdz 23 km plats, tā centrā atrodas 180 km² lielā Mbamu sala, kas administratīvi pieder Kongo Republikai. Malebo krastos atrodas divu valstu galvaspilsētas — Kinšasa kreisajā krastā un Brazavila labajā krastā — šīs divas galvaspilsētas ģeogrāfiski atrodas vistuvāk viena otrai pasaulē (neskaitot Itālijas Romu un Vatikānu). Agrāk ezers tika dēvēts par **Stenlija dīķi** (*Stanley Pool*) par godu žurnālistam un Kongo apceļotājam Henrijam Mortonam Stenlijam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pilsoņu nepakļaušanās

[thumbnail|upright=1.2|Klimata aktīvisti Vācijā bloķējam dzelzceļa sliedes uz [akmeņogles|akmeņogļu raktuvēm]]
**Pilsoņu nepakļaušanās** ir apzināta, publiska un parasti nevardarbīga konkrēta likuma, valdības rīkojuma vai noteiktas politiskas normas neievērošana morālu vai politisku motīvu dēļ, ar mērķi panākt sociālas, juridiskas vai politiskas pārmaiņas. Tā balstās pārliecībā, ka attiecīgais likums vai valsts rīcība ir netaisnīga, neatbilst sabiedrības kopējām vērtībām vai pārkāpj cilvēktiesības. Pilsoņu nepakļaušanās tiek īstenota publiski un caurskatāmi, demonstrējot gatavību uzņemties juridiskās sekas, un to bieži definē kā “publisku, nevardarbīgu, sirdsapziņas diktētu, taču politisku likuma pārkāpumu, kas vērsts uz valdības politikas vai likumu maiņu”. Atšķirībā no sacelšanās, bruņotas pretošanās, politiskā terorisma vai nekontrolētiem masu nemieriem, pilsoņu nepakļaušanās necenšas gāzt visu politisko iekārtu. Tā simboliski un mērķtiecīgi pārkāpj konkrētus likumus, vienlaikus saglabājot lojalitāti tiesiskajai kārtībai kopumā. Klasiskajā izpratnē pilsoņu nepakļaušanās stingri atšķiras no vardarbīgām metodēm, jo tā balstās nevardarbībā, komunikatīvā protestā un apelācijā pie sabiedrības un varas pārstāvju taisnīguma izjūtas. Mērķis ir rosināt dialogu, aktualizēt problēmu un panākt pārmaiņas, nevis ar spēku lauzt pastāvošo politisko kārtību.

Pilsoņu nepakļaušanās praksē izpaužas dažādos veidos, piemēram, nelikumīgās demonstrācijās, blokādēs, politiski motivētā nodokļu maksāšanas atteikumā vai apzinātā pulcēšanās aizlieguma ignorēšanā. Šādas rīcības mērķis nav vienkārša likuma ignorēšana, bet sabiedriskās diskusijas veicināšana, strukturālas netaisnības atklāšana un politisku reformu mobilizēšana. Vēsturē pilsoņu nepakļaušanās kalpojusi kā nozīmīgs instruments sociālo pārmaiņu panākšanā, īpaši cilvēktiesību aizsardzībā, diskriminācijas mazināšanā un politisko brīvību paplašināšanā.

## Ārējās saites
Mongala

**Mongalas province** (, ) ir province Kongo Demokrātiskajā Republikā. Atrodas valsts ziemeļdaļā Kongo vidustecē, robežojas ziemeļos ar Ziemeļubangi, austrumos — ar Lejasveli un Čopo, dienvidos — ar Čuapu, bet rietumos — ar Ekvatora un Dienvidubangi provincēm. Administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Lisala. Administratīvi province dalās 1 lielpilsētā (Lisala) un 3 teritorijās. Province sākotnēji pastāvēja kā **Viduskongo** (*Moyen-Congo*) no 1963. līdz 1966. gadam, bet vēlāk iekļauta Ekvatora provincē. Province atjaunota 2015. gadā, sadalot bijušo Ekvatora provinci.

## Atsauces

## Ārējās saites
Huans Orlando Ernandess

**Huans Orlando Ernandess Alvarado** (, dzimis ) ir Hondurasas jurists un politiķis. No 2014. gada līdz 2022. gadam bijis 38. Hondurasas prezidents, nostrādājot divus termiņus.

Ernandess ir konservatīvās Nacionālās partijas biedrs. No 2010. gada janvāra līdz 2013. gada jūnijam bijis Hondurasas parlamenta jeb Nacionālā kongresa prezidents. 2013. gada novembrī ticis ievēlēts par prezidentu, pārspējot Sjomaru Kastro. 2015. gadā Hondurasas augstākā tiesa atļāva prezidentam atkārtoti kandidēt uz amatu, kā rezultātā 2017. gadā Ernandess tika pārvēlēts amatā ar 0,5% pārsvaru. Ernandesa opozīcija un vairāki starptautiski novērotāji, tai skaitā OAS, rezultātus apšaubīja.

 ASV Valsts departaments atcēla Ernandesa vīzu saistībā ar iesaistīšanos korupcijā un nelegālā narkotiku tirdzniecībā. Šis lēmums tika publiski paziņots , mazāk nekā divas nedēļas pēc tam, kad viņu prezidenta amatā nomainīja Sjomara Kastro. 14. februārī Ernandesu galvaspilsētā Tegusigalpā arestēja policija un ASV Narkotiku apkarošanas administrācija. Ernandess tika nogādāts ASV, kur  viņam tika piespriests 45 gadu ilgs cietumsods par narkotiku kontrabandu.  Ernandess no cietuma tika atbrīvots pēc tam, kad ASV prezidents Donalds Tramps viņu apžēloja.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rons Desantiss

**Ronalds Dions Desantiss** (, dzimis ) ir amerikāņu politiķis, advokāts un bijušais ASV Jūras kara flotes virsnieks. Pārstāv ASV Republikānisko partiju. Kopš 2019. gada Desantiss ir Floridas gubernators.

Dzimis Džeksonvilā, Floridā. Absolvējis Jeila Universitāti un Hārvarda Universitātei, iegūstot jurista grādu. 2004. gadā pievienojies ASV Jūras kara flotei, kļūstot par leitnantu. 2007. gadā ticis nosūtīts uz Irāku.

No 2013. līdz 2018. gadam bijis ASV Pārstāvju palātas loceklis no Floridas 6. apgabala. 2018. gadā paziņojis par kandidēšanu Floridas gubernatora vēlēšanās, kurās viņš ar 0,4% balsu pārsvaru pārspēja Demokrātiskās partijas kandidātu. 2022. gadā atkārtoti uzvarējis gubernatora vēlēšanās, pārspējot Demokrātiskas partijas kandidātu par 19,4 procentiem. Bijis viens no Republikāniskās partijas kandidātiem 2024. gada ASV prezidenta vēlēšanās.  Desantiss izstājas no cīņas par Republikāniskās partijas nomināciju, izsakot atbalstu Donaldam Trampam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aleksandra dārzs

thumb|Galvenā ieeja Aleksandra dārzā
**Aleksandra dārzs** (krievu: *Александровский сад*) ir viens no senākajiem publiskajiem parkiem Maskavā, Krievijā. Tas atrodas gar Kremļa rietumu sienu, starp Kremļa Sarkano mūri un Manēžas laukumu. 

Parks tika izveidots no 1819. līdz 1823. gadam pēc arhitekta Osipa Boves projekta vietā, kur agrāk plūdusi virszemes upe Negļinnaja, kuru pēc 1812. gada kara novadīja pazemē. Sākotnēji parks bija pazīstams kā **Kremļa dārzi**, bet 1856. gadā pēc Aleksandra II kronēšanas tas tika pārdēvēts par Aleksandra dārzu viņam par godu. Dārzs sastāv no trim daļām — Augšējā, Vidējā un Apakšējā dārza, kas kopā stiepjas apmēram 865 metrus gar Kremļa sienu. Parkā atrodas vairāki objekti, tostarp Nezināmā kareivja kaps ar Mūžīgo uguni, kā arī 1914. gadā uzstādītais obelisks Romanovu dinastijas 300 gadu jubilejai, kas pēc 1917. gada revolūcijas tika pārveidots.
Manēžas laukums

thumb|Manēžas laukums (2015)
**Manēžas laukums** () ir viens no centrālajiem laukumiem Maskavā, Krievijā, kas atrodas tieši blakus Kremļa rietumu sienai un pie Manēžas ēkas. Laukums veido svarīgu pilsētas kultūras un tūrisma centru, savienojot vairākus nozīmīgus Maskavas objektus, tostarp Aleksandra dārzu, Tveras ielu un lielveikalu *Ohotnij Rjad*.

Manēžas laukums savu nosaukumu ieguvis no 1817. gadā uzceltās Maskavas Manēžas ēkas, kas sākotnēji kalpoja militārām parādēm un vingrinājumiem, bet vēlāk kļuva par nozīmīgu izstāžu un kultūras centru. Mūsdienu laukuma izskats izveidojās 1990. gadu rekonstrukcijas laikā, kad zem laukuma izbūvēja pazemes tirdzniecības kompleksu, bet virszemē izveidoja strūklakas un novietoja dekoratīvos arhitektūras elementus.

Viena no pazīstamākajām laukuma dominantēm ir strūklaku ansamblis ar skulptūrām, kuras attēlo krievu pasaku tēlus pēc mākslinieka Zuraba Cereteli projekta.

## Ārējās saites
Rubenes pamatskola

thumb|Rubenes draudzes skolas ēka (1939).
**Rubenes pamatskola** ir pamatskola, kas atrodas Valmieras ielā 1 Rubenē.

## Vēsture
Rubenes draudzes skola dibināta Zviedru Vidzemes laikā 1679. gadā.
1707. gadā baznīcas un draudzes revīzijas protokolā minēts, ka skola atradās rijā pie mācītāja muižas. Skolmeistars bija Gribiešu Jānis, kurš skolā nokalpoja 60 gadu un uzcēla skolas ēku. 1768. gada revīzijas aktā teikts, ka uzcelta jauna skolas ēka pusversti no Rubenes baznīcas Rīgas-Valmieras lielceļa malā. 18. gadsimta beigās vai 19. gadsimta sākumā uzcēla skolas ēku "Randavās". No 1872. līdz 1875. gadam Rubenes draudzes skolā mācījās Pauls Valdens (1863-1957). 1913. gadā skolā iemūrēja podiņu krāsnis, uzlika jaunu jumtu un izremontēja saimniecības ēkas.
Pēc 1918. gada skolu pārdēvēja par Rubenes 6-klasīgo pamatskolu.

Kad 1965. gadā atklāja jaunuzcelto Rubenes astoņgadīgo pamatskolu, bijušajā draudzes skolas ēkā ierīkoja internātu.

## Izglītības programmas
* pamatizglītības programma (21011111);
* speciālās pamatizglītības programmā izglītojamiem ar mācīšanās traucējumiem (21015611).

## Atsauces
Sanmateo apgabals

**Sanmateo apgabals** (, ) ir administratīvs apgabals Amerikas Savienotajās Valstīs, Kalifornijas štatā, kas atrodas Sanfrancisko pussalā, starp Sanfrancisko līci austrumos un Kluso okeānu rietumos. Tas aizņem 1930 km² lielu platību un stiepjas no Sanfrancisko pilsētas ziemeļos līdz Santakrusas apgabalam dienvidos. Apgabals dibināts , atdalot pussalas dienvidu daļu no tolaik daudz lielākā Sanfrancisko apgabala; tā administratīvais centrs ir Redvudsitija. Lielākās pilsētas ir Sanmateo, Deilisitija, Redvudsitija un Dienvidsanfrancisko, kas kopā veido nepārtrauktu pilsētu un piepilsētu zonu starp Sanfrancisko un Silīcija ieleju. Pēc 2020. gada ASV tautas skaitīšanas Sanmateo apgabalā dzīvo  iedzīvotāju.

Sanmateo apgabalam ir būtiska loma Sanfrancisko līča reģiona un Silīcija ielejas ekonomiskajā, sociālajā un tehnoloģiskajā struktūrā. Apgabala dienvidu daļa organiski iekļaujas Silīcija ielejas inovāciju koridorā, un tajā atrodas vairākas starptautiski nozīmīgas tehnoloģiju un biotehnoloģiju kompāniju galvenās mītnes, tostarp *[[YouTube]]*, *[[Genentech]]*, *[[Visa Inc.]]* un *[[Electronic Arts]]*. Blīvi apdzīvotie piekrastes un līča rajoni gar ASV šoseju 101 un dzelzceļa līniju Sanfrancisko–Sanhosē virzienā papildina apgabala dinamisko pilsētvidi, savukārt rietumu daļā dominē Klusā okeāna piekraste, dabas rezervāti un Santakrusas kalnu ainavas. Šī ģeogrāfiskā un ekonomiskā daudzveidība padara Sanmateo apgabalu par vienu no nozīmīgākajiem un straujāk attīstītajiem reģioniem Ziemeļkalifornijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lisala

**Lisala** (franču un ) ir pilsēta Kongo Demokrātiskajā Republikā, Mongalas provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Atrodas valsts ziemeļdaļā Kongo vidusteces labajā krastā, nozīmīga upes osta.

Pilsēta dibināta 1911. gadā, kad uz šejieni no Jaunanveras (*Nouvelle-Anvers*) pārcēla Bangalas distrikta centru. 1932. gadā Lisala kļuva par Ekvatora provinces Kongo-Ubangi distrikta centru, bet 1955. gadā — par Mongalas distrikta centru. Kopš 2015. gada jaundibinātās Mongalas provinces centrs. Diktatora Mobutu Seses Seko dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sankuru

**Sankuru** () ir upe centrālajā Āfrikā, Kongo baseinā, Kasai lielākā pieteka. Sākas Lundas plato Angolā kā **Lubilanži** (*Lubilanji*), tek ziemeļu virzienā pa Kongo ieplaku. Pie Mpaņa-Mutombo pagriežas uz ziemeļrietumiem—rietumiem un tiek dēvēta par Sankuru. Ietek Kasai pie Basongo. Lielākās pietekas ir Mbužimaji (kreisā) un Lunefu (labā). Kuģojama no grīvas līdz Lusambo. Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Mbužimaji un Lusambo.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ārstniecības verbēna

**Ārstniecības verbēna** (*Verbena officinalis*) ir verbēnu suga, kura ir izcēlusies Vidusjūras reģionā, taču kā nezāle plaši ieviesusies Eiropā, Āzijā, Ziemeļamerikā un daudzviet dienvidu puslodē. Latvijā sastopama kā ļoti rets adventīvs augs, kas aug nezālienēs. Pamatareālā Vidusjūras reģionā aug sausās, trūcīgās augsnēs pļavās, ganībās un ceļmalās.

## Apraksts
Ārstniecības verbēna ir viengadīgs, 20—80 cm garš lakstaugs ar stāvu, stingru, šķautņainu stublāju, kas pie pamata ir koksnains, bagātīgi zaro. Stublājs klāts ar skrajiem matiņiem. Lapas uz stublāja pretējas, 4—7 cm garas un 2—3,5 cm platas, daivainas vai šķeltas neregulārās plūksnās, kur vidējā plūksna vislielākā, bet sānu plūksnas nereti sīkas, lineāras. Lapas mala nevienādzobaina, gals smails vai strups. Nereti lapai ir īss kāts. Stublāja augšējās lapas gandrīz veselas, sēdošas. Ziedi garā (līdz 30 cm), izstieptā, vārpveidīgā ziedkopā stublāja un zaru galā. Kauss piltuvveidīgs, klāts ar matiņiem. Vainags gaiši zils vai gaiši violets, stobrveidīgs. Auglis — četru riekstiņu skaldauglis; katrs riekstiņš galā ar āķveida smaili. Zied no jūlija līdz septembrim.

## Atsauces
Lusambo

**Lusambo** (franču un ) ir pilsēta Kongo Demokrātiskajā Republikā, Sankuru provinces administratīvais centrs un otra lielākā pilsēta. Atrodas provinces dienvidrietumos Sankuru upes labajā krastā pie kuģojamā upes posma sākuma.

## Vēsture
Kongo Brīvvalsts laikā 1890. gadā Beļģijas koloniālā administrācija izvēlējās Lusambo par militāro posteni, jo tā atradās Sankuru upes kuģojamās daļas augšgalā. Postenis tika radīts, lai aizsargātos pret draudiem, ko radīja Zanzibāras arābu vergu tirgotāji, kuri nāca no Āfrikas austrumu krasta līdz pat Lielajiem ezeriem un apdraudēja Kongo baseinu. Lusambo drīz vien kļuva par vienu no svarīgākajiem Kongo Brīvvalsts militārajiem posteņiem ar pastāvīgu personālu, kurā bija septiņpadsmit baltie, seši simti vietējo karavīru un četri artilērijas ieroči. Lusambo kalpoja arī kā pieturas punkts ekspedīcijām uz Katangu. Līdz 1950. gadam Lusambo bija Kasai provinces administratīvais centrs, kad to nomainīja Luluaburga (*Luluabourg*, mūsdienu Kananga). Kopš 2015. gada patstāvīgās Sankuru provinces centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mārupes pamatskola

**Mārupes pamatskola** ir Mārupes novada pamatskola, kas atrodas Viskalnu ielā 7 Tīrainē.
Mārupes pamatskola dibināta 2009. gadā, skolēnu pieauguma dēļ 2015. gadā skolai uzcēla piebūvi.

## Izglītības programmas
* Vispārējās pirmsskolas izglītības programma (01011111);
* Vispārējās pamatizglītības programma (21011111);
* speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (21015611);
* speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem (21015811).

## Atsauces
Sankuru (province)

**Sankuru province** (, ) ir province Kongo Demokrātiskajā Republikā. Atrodas valsts centrālajā daļā Sankuru upes baseinā, robežojas ziemeļos ar Čuapu un Čopo, austrumos — ar Maniemu, dienvidos — ar Lomami, Austrumkasai un Centrālo Kasai, bet rietumos — ar Kasai provinci. Administratīvais centrs ir Lusambo, bet lielākā apdzīvotā vieta — Lodža. Administratīvi province dalās 2 lielpilsētās (Lusambo un Lumumbavila) un 6 teritorijās. Province sākotnēji pastāvēja no 1963. līdz 1966. gadam, bet vēlāk iekļauta Austrumkasai provincē. Province atjaunota 2015. gadā, sadalot bijušo Austrumkasai provinci.

## Atsauces

## Ārējās saites
The Hardkiss

***The Hardkiss*** ir ukraiņu rokgrupa, kas dibināta 2011. gadā Kijivā. Grupas dalībnieki apvieno alternatīvā roka, popmūzikas, elektronikas un industriālās mūzikas elementus. 

Grupu 2011. gadā dibināja dziedātāja Jūlija Saņina un ģitārists, producents Valērijs Bebko. Ātri gūstot popularitāti, The Hardkiss kļuva par vienu no spilgtākajiem Ukrainas modernā roka pārstāvjiem.

Grupa pirmo ievērību ieguva ar singliem *Babylon*, *Marching On* un *Make-Up*, kas izcēlās ar profesionāliem videoklipiem un tumši romantisku estētiku. 2012. gadā The Hardkiss tika nominēti vairākām Ukrainas mūzikas balvām, bet starptautisku atpazīstamību viņi ieguva, piedaloties festivālos un sadarbojoties ar citiem māksliniekiem. 2014. gadā grupa izdeva savu debijas albumu Stones and Honey, kas nostiprināja tās pozīcijas Ukrainas mūzikas industrijā. *The Hardkiss* piedalījās Ukrainas atlases konkursā Eirovīzijai ar dziesmu *Helpless*, iegūstot otro vietu. Nākamajos gados grupa izlaida vairākus veiksmīgus albumus, tostarp *Perfection Is a Lie*, *Залізна ластівка* (2018) un *Жива і не залізна* (2021). 

Grupa saņēmusi vairākas Ukrainas mūzikas balvas, tostarp “YUNA Awards”, un turpina būt viena no vispopulārākajām un mākslinieciskāk progresējošajām mūzikas apvienībām Ukrainā.

## Atsauces
Luckas Nacionālā tehniskā universitāte

**Luckas Nacionālā tehniskā universitāte** (ukraiņu: *Луцький національний технічний університет*) ir valsts augstākās izglītības iestāde Luckā, Ukrainā. Tā specializējas inženierzinātnēs, informācijas tehnoloģijās, arhitektūrā, ekonomikā un tehnoloģiskajās zinātnēs.

Universitāte tika dibināta 1966. gadā kā tehniskais institūts, un vēlāk tai tika piešķirts nacionālās universitātes statuss. Mūsdienās tā ir viena no vadošajām tehniskajām augstskolām Rietumukrainā.

## Atsauces
Doneckas Nacionālā tehniskā universitāte

**Doneckas Nacionālā tehniskā universitāte** (ukraiņu: *Донецький національний технічний університет*, saīsināti – ДонНТУ) ir viena no vecākajām tehniskajām augstākās izglītības iestādēm Ukrainā. Tā tika dibināta 1921. gadā un ilgu laiku darbojās kā vadošais inženierzinātņu centrs Donbasa reģionā.

Universitāte specializējas kalnrūpniecībā, enerģētikā, mašīnbūvē, informācijas tehnoloģijās, ekonomikā un vides inženierijā. Saistībā ar karu Donbasā daļa universitātes struktūru tika pārvietota un šobrīd tā darbojas vairākās Ukrainas pilsētās.

## Atsauces
RTU Starptautiskā zinātņu un tehnoloģiju skola

**RTU Starptautiskā zinātņu un tehnoloģiju skola** (**RTU SZTS**) ir vispārizglītojošā mācību iestāde, kas pieder Rīgas Tehniskās universitātes (RTU) dibinātajai SIA "RTU Starptautiskā zinātņu un tehnoloģiju skola". Tā atrodas Āzenes ielā 12 Rīgā un piedāvā mācības no 10. līdz 12. klasei. 

## Izglītības programma
Kembridžas Starptautiskā AS un A līmeņa mācību programma, ko īsteno angļu valodā trīs gados, nodrošinot sagatavošanu studijām universitātēs.

## Vēsture
Skola dibināta 2023. gadā skolēniem, kuri vēlas studēt angļu valodā un iegūt starptautiski atzītu diplomu.
SIA "RTU Starptautiskā zinātņu un tehnoloģiju skola" ieguva licenci Kembridžas Starptautiskās skolas dibināšanai.
2024. gada vasarā to kopā ar RTU Inženierzinātņu vidusskolu (IZV) pārcēla uz Rīgas Tehniskās universitātes Studentu pilsētiņu Ķīpsalā. IZV un SZTS sadarbojas ar RTU mācībspēkiem zinātniski pētnieciskajā darbībā, praksēs, interešu izglītībā un piedalās RTU organizētajos konkursos, projektos un pasākumos. 

## Ārējās saites
* [SIA “RTU Starptautiskā zinātņu  un tehnoloģiju skola” 2024. gada pārskats](https://www.rtu.lv/writable/editor_files/files/rtu_szts_gp_2024_(2).pdf)

## Atsauces
Libiņi (Turlavas pagasts)

**Libiņi** ir apdzīvota vieta Kuldīgas novada Turlavas pagastā. Izvietojies pagasta austrumdaļā.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.

## Atsauces
Pireneju kalnu kaza

thumb|Pireneju kalnu kaza
**Pireneju āzis** (*Capra pyrenaica*) ir savvaļas kazu dzimtas zīdītājs no kazu (*Capra*) ģints, kura dabiskā izplatība aptver Pireneju pussalu. Suga apdzīvo kalnainus, akmeņainus apvidus Spānijā un Portugālē, kur tā lieliski pielāgojusies dzīvei stāvās nogāzēs un skarbos klimatiskajos apstākļos. 

Pireneju āža ārējās pazīmes, īpaši izteiktie ragi un ķermeņa uzbūve, atšķiras no citu radniecīgu sugu morfoloģijas, tomēr ģenētiskie pētījumi liecina par lielu līdzību ar Alpu āzi (*Capra ibex*).

Uzvedības aspektā Pireneju āzis lielākoties dzīvo nelielās grupās vai baros, kuri tiek veidoti pēc dzimuma un vecuma struktūras. Mātītes un jaunie īpatņi parasti uzturas kopā, savukārt pieaugušie tēviņi ārpus vairošanās sezonas biežāk ir vientuļnieki. Riesta periods norisinās vēlā rudenī, bet mazuļi piedzimst pavasarī, kad vides apstākļi ir labvēlīgāki barības pieejamības ziņā.

## Morfoloģija
Pireneju āzim raksturīga kompakta, muskuļota ķermeņa uzbūve, kas nodrošina augstu līdzsvaru un stabilitāti pārvietojoties pa stāvām un nelīdzenām kalnu nogāzēm. Dzīvnieka ekstremitātes ir relatīvi īsas, bet spēcīgas, ar cietiem un šauriem nagiem, kas pielāgoti kāpšanai pa akmeņainu un dažkārt slidenu substrātu. Pirkstu spilventiņi nodrošina papildu saķeri, ļaujot veikli pārvietoties pat pa gandrīz vertikālām virsmām.

Kažoks ir biezs un sezonāli mainīgs — ziemas apmatojums ir garāks un blīvāks, savukārt vasarā tas kļūst īsāks un retāks, kas palīdz regulēt ķermeņa temperatūru atbilstoši apkārtējās vides apstākļiem. Krāsojums svārstās no pelēcīgi brūna līdz tumši brūnam, ar raksturīgām tumšākām joslām gar muguru un kājām, kas var kalpot kā maskēšanās elements dabiskajā vidē.

Ragi ir izteikts dzimumdimorfisma elements — tēviņiem tie var sasniegt ievērojamu garumu un tai raksturīga spirālveidīga forma. Tie kalpo gan kā aizsardzības līdzeklis pret plēsējiem, gan kā hierarhijas noteikšanas instruments riesta laikā, kad starp tēviņiem notiek konkurence par mātītēm. Mātītēm ragi ir krietni mazāki un mazāk izliekti.

## Ārējās saites
Tangaņika (province)

**Tangaņikas province** (, ) ir province Kongo Demokrātiskajā Republikā. Atrodas valsts dienvidaustrumos Tangaņikas ezera krastā, robežojas austrumos pa Tangaņikas ezeru ar Tanzāniju, dienvidos — ar Zambiju un Augškatangu, rietumos — ar Augšlomami un Lomami, bet ziemeļos — ar Maniemas un Dienvidkivu provincēm. Administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Kalemie. Administratīvi province dalās 1 lielpilsētā (Kalemie) un 6 teritorijās. Province izveidota 2015. gadā, sadalot bijušo Katangas provinci.

## Atsauces

## Ārējās saites
Proteju rinda

**Proteju rinda** (*Proteales*) ir divdīgļapju augu rinda, kurā ir klasificētas (atkarībā no autora) 3—4 dzimtas. Proteju rindu ir atzinuši gandrīz visi taksonomisti.

Šīs rindas pārstāvji var būt ļoti atšķirīgi viens no otra, pateicoties to ļoti agrīnajai diverģencei. Rindai raksturīgs tas, ka sēklām ir pavisam neliela endosperma, vai tās nav pavisam. 

Pazīstamākie proteju dzimtas pārstāvji ir no Dienvidāfrikas cēlušās protejas, Austrālijas banksijas un makadāmijas, planāta un svētais lotoss.

## Dzimtas
Saskaņā ar 2016. gada APG IV sistēmu (segsēkļu klasifikācijas taksonomiskā sistēma), proteju rindu veido 4 dzimtas:

* **Proteju rinda** (*Proteales*)
** Lotosu dzimta (*Nelumbonaceae*)
** Proteju dzimta (*Proteaceae*)
** *Platanaceae*
** *Sabiaceae*

## Atsauces