open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Žanete Nēmeta

**Žanete Nēmeta** (; dzimusi ) ir ungāru brīvā stila cīkstone, Eiropas čempionātu medaļniece.

## Sporta karjera
Žanete Nēmeta piedalījās 2010. gada vasaras jaunatnes olimpiskajās spēlēs, kur 70 kg svara kategorijā izcīnīja septīto vietu. 2011. gadā viņa bija divpadsmitā Eiropas junioru čempionātā, piektā pasaules junioru čempionātā un pasaules kadetu čempione. 2012. gadā aprīļa beigās kvalifikācijas turnīrā viņa nespēja izcīnīt olimpisko kvotu. Divus mēnešus vēlāk, Eiropas junioru čempionātā viņa finišēja astotā.

2013. gada Eiropas junioru čempionātā viņa ieguva sudraba medaļu un pasaules junioru čempionātā bija vienpadsmitā. Pieaugušo pasaules čempionātu viņa pirmajā kārtā zaudēja igaunietei Epai Mē un palika 16. vietā.

2014. gada Eiropas čempionātā Nēmeta cīņā par bronzas medaļu zaudēja krievietei Jekaterinai Bukinai un finišēja piektā. Eiropas junioru čempionātā otro gadu pēc kārtas viņa izcīnīja sudraba medaļu. Junioru pasaules čempionātā viņa finišēja 13. vietā. Pieaugušo pasaules čempionātā, tāpat kā gadu iepriekš, jau pirmajā kārtā cieta zaudējumu pret Epu Mē.

2015. gadā U23 čempionātā izdevās nokļūt uz goda pjedestāla trešā pakāpiena. Viņa ieguva astoto vietu 2015. gada Eiropas spēlēs un 21. vietu Pasaules čempionātā.

2016. gadā viņa bija pirmā U23 Eiropas čempionātā un devītā pieaugušo Eiropas čempionātā. Izcīnot otro vietu kvalifikācijas turnīrā Ulanbatorā, viņa ieguva olimpisko ceļazīmi, bet Rio olimpiskajās spēlēs astotdaļfinālā zaudēja finālistei Guzelai Manjurovai, pēc tam gandarījuma cīņā kamerūnietei Annabellei Ali un turnīru pabeidza 10. vietā.

Nēmeta aizstāvēja savu titulu 2017. gada U23 Eiropas čempionātā. 2018. gada pasaules čempionātu Budapeštā viņa pabeidza piektā vietā, jo ceļa savainojuma dēļ, nevarēja piedalīties bronzas mačā.

2019. gada Eiropas čempionātā Bukarestē, pēc divām uzvarām pusfinālā, Nēmeta zaudēja Martinai Kincai, tomēr cīņā par trešo vietu viņa pieveica norvēģieti Iselīnu Sūlheimu un ieguva bronzas medaļu . 2019. gada pasaules čempionāta pirmajā kārtā viņa zaudēja olimpiskai čempionei Erikai Vībei un tālākām cīņām nekvalificējās.

## Rezultāti galvenajās sacensībās

## Atsauces

## Ārējās saites
Jasjeļda

**Jasjeļda** (, ) ir 250 kilometrus gara Pripetes kreisā krasta pieteka Baltkrievijas dienvidrietumos.

Izteka no Dzikajes purva netālu no Polijas robežas. Tek dienvidaustrumu - austrumu virzienā. Oginska kanāls savieno Jasjeļdu ar Nemunas baseinu. Jasjeļdas krastos atrodas Bjarozas pilsēta. Upes vidustecē - Sporavas liegums.

## Ārējās saites
Rācenāju senkapi

**Rācenāju senkapi** ir reģiona nozīmes valsts aizsargājams arheoloģijas piemineklis Jēkabpils novada Aknīstes pagastā, uz ziemeļiem no Aknīstes pilsētas, uz dienvidiem no Lielā Aknīstes purva. 

Senkapi atrodas nepilnus 100 metrus dziļi mežā novadgrāvja malā, pie tā uzbēruma. Līdz senkapu uzkalniņam var nokļūt ejot pāri lauksaimnieciski apstrādātam laukam. Senkapu teritoriju iezīmē četras J. Urtāna ieraktas kupicas. Senkapi tiek datēti ar agro dzelzs laikmetu. 

## Ārējās saites
*Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes db
Normans Vahtra

**Normans Vahtra** (; dzimis ) ir Igaunijas šosejas riteņbraucējs, pārstāv *[[UCI WorldTeam]]* komandu **'.

2018. gadā, pārstāvot ''Cycling Tartu'' komandu (U23 komanda, ko vadīja bijušais profesionālis [[Rene Mandri]]), Vahtra izcīnīja 8 uzvaras UCI sacensībās. Pēc šīs sezonas Vahtra pievienojās **' komandai, kā arī sezonas beigās pārstāvēja Igauniju Pasaules čempionātā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ištvāns Bārāņs

**Ištvāns Bārāņs** (; 1907. gada 20. decembris—1995. gada 21. februāris) bija ungāru peldētājs, kurš piedalījās 1924., 1928. un 1932. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. 

1924. gadā viņš bija divpadsmitais 100 metros brīvajā stilā. Pēc četriem gadiem viņš ieguva sudraba medaļu 100 metru brīvajā stilā un bija ceturtais 4×200 metru brīvā stila stafetē. 1932. gadā viņš izcīnīja bronzas medaļu 4×200 metru brīvā stila stafetē un tika izslēgts 100 metru brīvā stila pusfinālā. 

Laikā no 1926. līdz 1931. gadam Bārāņs ieguva četrus Eiropas čempiona titulus. 1929. gadā viņš kļuva par otro cilvēku pēc Džonija Veismillera, kurš minūtes laikā nopeldējis 100 metru. Bārāņs ieguva doktora grādu tiesību zinātnē un politoloģijā. No 1957. līdz 1959. gadam viņš bija Ungārijas Peldēšanas asociācijas ģenerālsekretārs. Viņš bija arī nacionālās izlases treneris un starptautisks tiesnesis, kā arī sarakstīja vairāk nekā 30 grāmatas par peldēšanu. 1978. gadā viņš tika iekļauts Starptautiskajā peldēšanas slavas zālē. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Bobans Babunskis

**Bobans Babunskis** (; dzimis ) ir Maķedonijas (tagad Ziemeļmaķedonijas) bijušais futbolists un futbola treneris. Ir spēlējis Dienvidslāvijas futbola izlasē (1991. gadā) un no 1993. līdz 2000. gadam bija Maķedonijas futbola izlases spēlētājs. Ir spēlējis dažādu valstu futbola komandās. Karjeru sāka savā dzimtajā pusē, Skopjes FK Vardar. Pēc tam ir spēlējis Bulgārijā, Spānijā, Japānā, Grieķijā, Beļģijā un Vācijā. No 2005. līdz 2006. gadam bija kā pagaidu treneris Maķedonijas izlasei, bija šīs izlases pagaidu treneris arī 2011. gadā. No 2009. līdz 2014. gadam ir bijis Maķedonijas U21 izlases galvenais treneris.

## Ārējās saites
Stūraģeidānu senkapi

**Stūraģeidānu senkapi** ir reģiona nozīmes valsts aizsargājams arheoloģijas piemineklis Jēkabpils novada Aknīstes pagastā, uz ziemeļiem no Aknīstes pilsētas, Stūrageidānos. Senkapu uzkalniņš labi izdalās apkārtējā ainavā, apaudzis lielām priedēm un samērā blīvu lapu koku pamežu. 2005. gadā arheologa J. Urtāna vadībā senkapu teritorija dabā iezīmēta ar kupicām. Senākie apbedījumu senkapos datējami ar vēlo dzelzs laikmetu, bet apbedīšana turpinājusies arī viduslaikos.

## Ārējās saites
*Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes db
Olimpa kalns (Kipra)

**Olimpa kalns** () ir 1952 metrus augsta virsotne Kipras salā. Tā ir Trodosu kalnu un Kipras salas augstākā virsotne.

Kalna nogāzēs ierīkotas slēpošanas trases. Pati kalna virsotne nav publiski pieejama, jo šeit atrodas Lielbritānijas kara bāze. Antīkais vēsturnieks Strabons apgalvo, ka kalna rajonā atradās Afrodītes templis, kurā sievietēm ieeja bija aizliegta.

## Ārējās saites

*Olimpa kalns summitpost.org
Igaunijas PSR Tautas rakstnieks

**Igaunijas PSR Tautas rakstnieks** (, ) bija Igaunijas PSR goda nosaukums, kuru piešķīra rakstniekiem par izciliem nopelniem padomju literatūras attīstībā. Goda nosaukums tika apstiprināts 1941. gada 31. martā ar Igaunijas PSR Augstākā Prezidija Padomes lēmumu. Goda nosaukums tika piešķirts prozaiķiem, dzejniekiem, dramaturgiem, tulkotājiem, kritiķiem un literatūrzinātniekiem, kuri bija sarakstījuši kādu literāru darbu, kas guvis tautas atzinību, un aktīvi piedalījās sabiedriskajā dzīvē, lai satuvinātu PSRS tautu literatūru.

## Igaunijas PSR Tautas rakstnieki
Igaunijas PSR Tautas rakstnieka goda nosaukumu ir saņēmuši:
* Oskars Lutss (1945)
* Frīdeberts Tuglass (1946)
* Augusts Jākobsons (1947)
* Anna Hāva (1954)
* Karls Ernsts Sergava (1957)
* Juhans Smūls (1965)
* Johanness Sempers (1965)
* Ādu Hints (1965)
* Debora Vārandi (1971)
* Erni Krustens (1972)
* Pauls Kūsbergs (1972)
* Marts Rauds (1972)
* Beti Alvere (1981)
* Jāns Kross (1985)
* Eno Rauds (1989)
Pjana

**Pjana** (, ) ir upe Ņižņijnovgorodas apgabalā un Mordvijā (Krievijā), Suras kreisā krasta pieteka. Upe ir 436 km gara, lai gan no iztekas līdz ietekai taisnā līnijā ir aptuveni 70 km. Tā vispirms plūst uz ziemeļrietumiem un tad gandrīz par 180 grādiem maina savu tecējumu atpakaļ. Tā plūst apkārt Mežpjaņjes augstienei. Pjanas krastos atrodas divas pilsētas — Perevoza un Sergača. Citas lielākas apdzīvotas vietas ir Gagina, Buturļina un Piļna. Pjanas krastos ir izveidojušās vairākas karsta alas. Upe savu nosaukumu ir ieguvusi, jo 1377. gadā, kad uzbruka Zelta Orda, krievu karavīri esot bijuši piedzērušies (krieviski vārds *Пьяна* norāda uz alkohola lietošanu).

## Ārējās saites
Votīva baznīca

**Votīva baznīca** () ir 19. gadsimta vidus neogotiska katoļu baznīca Austrijas galvaspilsētas Vīnes Alzergrundas rajonā netālu no Ringštrāses.

Baznīca uzcelta vietā, kur 1853. gada 18. februārī ungāru nacionālists atentātā sadūra Austrijas imperatoru Franci Jozefu I. Projekts tika izvēlēts konkursā, kurā uzvarēja Heinrihs fon Ferstels. Baznīca atgādina  Svētā Stefana katedrāli, tomēr starp to celtniecības sākumu ir vairāk nekā 700 gadu. Baznīca cieta Otrā pasaules kara bombardēšanās, pēc tam atjaunota.

## Attēlu galerija

Votivkirche_Vienna_June_2006_540.jpg
Wien_-_Votivkirche,_Chor.JPG
Votivkirche_Vienna_June_2006_146.jpg
Wien_-_Votivkirche,_Orgel.JPG


## Ārējās saites

*
Adrians Kroitors

**Adrians Kroitors** (; dzimis ) ir bijušais rumāņu džudists, deviņkārtējs Rumānijas čempions, Eiropas čempions un Eiropas čempionātu medaļnieks, pasaules čempionātu medaļnieks, trīs olimpisko spēļu dalībnieks.

## Sporta karjera
Adrians Kroitors sacensībās piedalījās vidējā (līdz 86 kg) un pussmagā svara kategorijā (līdz 90 kg). No 1993. līdz 2001. gadam deviņas reizes kļuva par Rumānijas čempionu. Eiropas čempionātos izcīnīja zelta (2000), sudraba (1992) un bronzas (1991, 1994) medaļas. Divas reizes (1993. un 1999. gadā) viņš kļuva par pasaules čempionātu bronzas medaļnieku.

1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Barselonā viņš piedalījās vidējā svara kategorijā, kur cīņā par bronzas medaļu zaudēja kanādietim Nikolasam Džillam un ieņēma dalītu piekto vietu. Nākamajās olimpiskajās spēlēs Atlantā viņš arī startēja vidējā svara kategorijā. Pēc trīs izcīnītajām uzvarām viņš iekļuva pusfinālā, kur zaudēja Uzbekistānas džudistam Armenam Bagdasarovam. Pēc tam viņš zaudēja gandarījuma cīņu par trešo vietu nīderlandietim Markam Heizingam un tāpat kā četrus gadus iepriekš palika piektais. Savās pēdējās olimpiskajās spēlēs 2000. gadā Sidnejā viņš ieņēma devīto vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Profils Starptautiskās džudo federācijas mājas lapā.
Sibērs

thumb|Sibēra paugurs
**Sibērs** () ir paugurs, kas atrodas 56 m virs Valletas ostas līmeņa, starp pilsētas ostu un Marsamučeto ostu (*Marsamxett*, vēsturiski arī itāļu *Marsamuscetto*). Uz pakalna Maltas ordeņa lielmestrs Žans Parizo de Valete 1566. gadā pēc Maltas lielā aplenkuma pasūtīja Valletas būvniecību.

Kalna vārdā nosaukta Sibēras pussala.

## Atsauces

## Bibliogrāfija
* 
* 
* 
* 

## Skatīt arī
* Valleta
Ulasu Airīšu senkapi ar krustakmeni

**Ulasu Airīšu senkapi ar krustakmeni** ir reģiona nozīmes valsts aizsargājams arheoloģijas piemineklis Jēkabpils novada Aknīstes pagastā, uz ziemeļaustrumiem no Aknīstes pilsētas, Radžupes kreisajā krastā. Senkapi atrodas Radžupes kreisajā krastā apmēram 250m uz R no pamestām un pussagruvušām Ulasu Airīšu mājām. Senkapu uzkalniņš atrodas lauksaimnieciski apstrādāta lauka malā, vietā, kur sākas krasta stāvā nogāze. Krustakmens atrodas uzkalniņa A malā un tajā iekalts pareizticīgo krusts. Senkapu uzkalniņš ir datējams ar agro dzelzs laikmetu, savukārt krustakmens ir jauno laiku uzslāņojums, kura izcelsme un nozīme joprojām ir neskaidra.

## Ārējās saites
*Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes db
Bernhards Vareniuss

**Bernhards Vareniuss** (; 1622-1650) bija vācu zinātnieks, kurš apkopoja jaunās atklātās zināšanas pēc Lielajiem ģeogrāfiskajiem atklājumiem.

## Dzīves gājums
Viņa bērnības gadi (no 1627. gada) tika pavadīti Uelzenē, kur viņa tēvs bija tiesnesis Brunsvikas hercogam. Varenius mācījās Hamburgas ģimnāzijā (1640—1642) un Kēnigsbergas (1643—1645) un Leidenes (1645—1649) universitātēs matemātiku un medicīnu, iegūstot medicīnisko grādu Leidenas universitātē. 1649. gadā viņš pārcēlās uz Amsterdamu, plānojot praktizēt medicīnu. Bet nesenie Ābela Tasmana, Vilema Šoutena un citu holandiešu ceļotāju atklājumi un viņa draudzība ar Vilemu Blēju un citiem ģeogrāfiem piesaistīja Vareniusu ģeogrāfijai.

Viņš nomira 1650. gadā, būdams tikai 28 gadu vecs, ciezdams no nabadzības un bada.

## Sasniegumi

1649. gadā caur L. Elzeviru (slavenu tā laika rakstnieku no Amsterdamas) viņš publicēja savu aprakstu *Regni Japoniae*. Tajā bija iekļauts J. Shoutena Siāmas daļas tulkojums latīņu valodā (Pielikums *de religione Siamensium, ex Descriptione Belgica Iodoci Schoutenii*) un dažādu tautu reliģiskās nodaļas. Nākamajā (1650. gadā), arī caur Elzeviru, kurš publicēja viņa pazīstamāko darbu, ar viņa palīdzību tika publicēts viņa darbs *Geographia Generalis*, kurā viņš, balstoties uz savām zināšanām, centās noteikt vispārīgus principus, balstoties uz zinātnisku pamatojumu. Darbs ir sadalīts 3 daļās. 1 — absolūtā ģeogrāfijā, 2 — relatīvā ģeogrāfija un 3 — salīdzinošā ģeogrāfija. Pirmajā tiek pētīti matemātiski fakti, kas attiecas uz visu zemi kopumā, tās figūru, izmēriem, kustībām, to izmērīšanu utt. Otrajā daļā apskatīts, ka zemi ietekmē saule un zvaigznes, klimats, gadalaiki, redzamā laika atšķirība dažādos vietas, dienas garuma izmaiņas utt. Trešajā daļā īsi apskatīts faktiskais zemes virsmas sadalījums, to relatīvais izvietojums, zemeslodes un kartes uzbūve, garums, navigācija utt.

Vareniuss ar viņa rīcībā esošajiem materiāliem ģeogrāfijas tēmu apskatīja patiesi filozofiski; un viņa darbs ilgi saglabāja savu statusu kā labākais, kas pastāvēja par zinātnisko un salīdzinošo ģeogrāfiju. Darbs gāja cauri daudziem izdevumiem un papildinājumiem. Sers Īzaks Ņūtons ieviesa vairākus svarīgus uzlabojumus Kembridžas 1672. gada izdevumā; 1715. gadā Džeimss Jurins izdeva citu Kembridžas izdevumu ar vērtīgu pielikumu; 1733. gadā visu darbu angļu valodā tulkoja *Dugdale*; un 1736. gadā Šags pārskatīja Dugdāles otro izdevumu. 1716. gadā Neapolē parādījās itāļu izdevums; 1750. gadā tulkojums holandiešu valodā; 1751. gadā to pārtulkoja turku valodā; un 1755. gadā Parīzē iznāca versija *Shaw* franču valodā. Vēlākie ģeogrāfi *d'Anville* un Aleksandrs fon Humbolts īpaši vērsa uzmanību uz Vareniusa ģēniju un devumu zinātnei.

## Ārējās saites
1995. gada Okinavas izvarošanas incidents

**1995. gada Okinavas izvarošanas incidents** notika 1995. gada 4. septembrī, kad trīs ASV karavīri — ASV Jūras spēku jūrnieks Markuss Džils un jūras kājnieki Rodriko Harps un Kendriks Ledets, kuri visi dienēja Hansena nometnē Okinavā, noīrēja furgonu un nolaupīja 12 gadus vecu okinaviešu meiteni. Viņi viņu sita, ar armēto līmlenti aizlīmēja acis un muti, sasēja rokas. Pēc tam Džils un Harps viņu izvaroja, savukārt Ledets apgalvoja, ka to darīja aiz bailēm pret Džilu. Incidents izraisīja turpmāku diskusiju par ASV spēku pastāvīgo klātbūtni Japānā. Noziedzniekus tiesāja Japānas tiesā saskaņā ar Japānas likumiem, un saskaņā ar ASV un Japānas spēku statusa līgumu. Apsūdzēto ģimenes sākotnēji apgalvoja, ka Japānas amatpersonas sākotnēji pakļāvušas vīriešus rasu diskriminācijai, jo viņi visi ir afroamerikāņi, un atzīšanās no viņiem iegūtas piespiedu kārtā, bet vēlāk ģimenes savas pretenzijas atsauca.

## Sekas
Trīs vīrieši izcieta cietumsodu Japānas cietumos un tika atbrīvoti 2003. gadā un uzreiz pēc tam ar viņiem tika pārtraukts militārā dienesta līgums. Pēc atbrīvošanas Rodriko Harps asi kritizēja cietuma apstākļus Japānā un sacīja, ka elektronikas montāžas darbs, kas ietilpa viņa ieslodzījuma pienākumos, ir pielīdzināms vergu darbam.

Ledets, kurš apgalvoja, ka meiteni neizvaroja, nomira 2006. gadā veicot pašnāvību. Viņu atrada Kenerāvas štata Universitātes studentes Lorenas Kūperes dzīvoklī, kuru viņš acīmredzot bija izvarojis un nožņaudzis un pēc tam veicis pašnāvību, pārgriežot vēnas.

## Atsauces
1945. gada Kacujamas nogalināšanas incidents

[alt=map of Katsuyama, Okinawa.|thumb| Kacujamas atrašanās vieta netālu no [Nago, Okinavā]]
**1945. gada Kacujamas nogalināšanas incidents** notika pēc Okinavas kaujas neilgi pirms Otrā pasaules kara beigām Klusajā okeānā kad vietējie iedzīvotāji no Kacujamas ciemata netālu no Nago, Okinavas, nogalināja trīs afroamerikāņu jūrniekus. Daudzus gadus vēlāk daži ciema iedzīvotāji atzinās, ka katru nedēļas nogali trīs melnie ASV jūrnieki, iespējams, apmeklēja ciematu ap to laiku un katru reizi viņi vardarbīgi sagūstīja sievietes pakalnos un izvaroja viņas. Kad jūras kājnieki sāka pārliecinoši veikt savu iknedēļas rituālu neapbruņoti, ciema iedzīvotāji ziņoja, ka vietējie vīrieši vienu reizi aplenca un nogalināja visus trīs. Viņu ķermeņi tika paslēpti tuvējā alā, baidoties no atriebības pret ciemu, tas bija ciema noslēpums līdz 1997. gadam. Kopš slepkavībām vietējie iedzīvotāji ir dēvējuši alu par "Kuronbō Gama", kas tulkojumā nozīmē "Tumšādainu zēnu ala".

## Uzbrukums
Ciema iedzīvotāji ilgi pēc uzbrukuma atklāja, ka jūras kājnieki bija tik pārliecināti, ka ciema iedzīvotāji ir bezspēcīgi, ka viņi ieradās ciematā bez ieročiem. Izmantojot šo iespēju, ciema iedzīvotāji viņus sašāva ar divu bruņotu japāņu karavīru palīdzību, kuri slēpās tuvējos džungļos. Šhinsei Higa, kurai tajā laikā bija sešpadsmit, atceras, ka "es neredzēju faktisko nogalināšanu, jo es slēpos augšpusē esošajos kalnos, taču dzirdēju piecus vai sešus šāvienus un tad daudz pēdu un satraukumu. Vēlu pēcpusdienā mēs nokāpām no kalniem un tad visi zināja, kas notika."

Lai slēptu nāves gadījumus, ķermeņi tika nogremdēti vietējā alā, kurai bija 15 m liels padziļinājums netālu no ieejas.

Kad vīrieši neatgriezās Jūras korpusa posteņos, viņi 1945. gada vasarā tika uzskaitīti kā iespējamie dezertieri. Pēc gada bez pierādījumiem par notikušo viņi tika pasludināti par bezvēsts pazudušiem.

## Skatīt arī

* Izvarošana Japānas okupācijas laikā
* Seksuālie uzbrukumi ASV armijā
* 1955. gada Yumiko-chan gadījums
* 1995. gada Okinavas izvarošanas incidents
* 2002. gada Okinavas Maikla Brauna incidents

## Bibliogrāfija

; Piezīmes

; Atsauces

* 
*  - Kopā lappuses: 676
* 
*
Upsālas Facebook live izvarošanas incidents

2017. gada 21. janvārī Upsālā, Zviedrijā, *[[Facebook]]* lietotāji izdarīja tiešraides noziegumu, kur grupveidā vairākas stundas izvaroja gandrīz bezsamaņā esošu sievieti. Viens no vīriešiem atzinās noziegumā paša video laikā. Liecinieki arī paziņoja, ka vēlāk citā viņu veidotajā video sieviete noliedza, ka būtu izvarota.

Incidents tika apturēts, kad *Facebook Live* plūsmas skatītāji saprata notiekošo un piezvanīja policijai, kas iegāja dzīvoklī un pārtrauca noziegumu, kamēr tas vēl joprojām notika.

Angļu valodas ziņu vietne *The Local* ziņoja, ka "iespējamais noziegums noticis kādā dzīvoklī Upsālas pilsētā agrā svētdienas rītā. Tiek ziņots, ka upuris bija tuvu bezsamaņai." BBC ziņo, ka "21 gadu vecā Jozefine Lundgrēna izsauca policiju, kad ieraudzīja video. Runājot ar zviedru tabloīdu *Expressen*, viņa sacīja, ka redzēja, kā viens no vīriešiem noplēš sievietes drēbes un guļ virsū. Viņa arī sacīja, ka vienam no vīriešiem bija ierocis." Tiešsaistes laikraksts *Expressen* turpināja stāstīt, ka "policija izmeklē lietu par aizdomām par seksuālu vardarbību pret sievieti, kas svētdienas rītā tika nofilmēta un tiešraidē nosūtīta *Facebook*".

Tika arestēti divi Afganistānas imigranti — viens 18 un viens 20 gadus vecs — un 24 gadus vecs Zviedrijas pilsonis tika turēts apcietinājumā par neziņošanu par noziegumu; saskaņā ar Zviedrijas likumiem viņu identitāti nevar atklāt.

Jaunākajam afgānim par izvarošanu tika piespriests gada cietumsods, bet otram — 28 mēneši. Apsūdzētais Zviedrijas pilsonis tika apcietināts uz 6 mēnešiem par apsūdzībām par izvarošanu un rupju neslavas celšanu. Tiesnesis paziņoja, ka pat tad, ja sieviete būtu piekritusi seksam, kā viņi apgalvo, viņa bija neaizsargātā stāvoklī, un tāpēc viņus uzskatīs par vainīgiem izvarošanā. Viņiem arī lika samaksāt cietušajam 330 000 kronu.

## Skatīt arī

* We Are Sthlm seksuālie uzbrukumi (angļu valodā)

## Atsauces
Eilsberijas bērnu seksuālas izmantošanas grupējums

**Bērnu seksuālās izmantošanas grupējums Eilsberijā** bija piecu vīriešu grupa, kas izdarīja smagus seksuālus nodarījumus pret divām nepilngadīgām meitenēm Anglijas pilsētā Eilsberijā, Bekingemsšīrā. 2015. gada jūlijā viņi tika atzīti par vainīgiem nodarījumos, tostarp izvarošanā un bērnu prostitūcijā, laika posmā no 2006. līdz 2012. gadam. Bērnu aizsardzības labdarības organizācija *Barnardo* paziņoja, ka tā 2008. gadā sadarbojās ar abām meitenēm, un vienu no viņām kurai draud seksuāla izmantošana nosūtīja Bekingemsšīras apgabala padomei. Padome nereaģēja pienācīgi, un sekojot notiesājošajiem spriedumiem, atvainojās abām meitenēm par nespēju tās aizsargāt. Padome tagad ir sākusi nopietno lietu pārbaudi (*Serious Case Review*), lai pārbaudītu šīs nepilnības.

## Noziegumi
Banda izmantoja pārtiku, alkoholu, narkotikas un DVD kā dāvanas, lai pirms ļaunprātīgu seksuālo attiecību uzsākšanas iegūtu meiteņu uzticību. Meitenes, kuras tiesā tika dēvētas par meiteni A un meiteni B, vēlāk tika pārdotas par bērnu prostitūtām Eilsberijā. Viena meitene sniedza liecības, ka viņai bija sekss ar 60 vīriešiem, kuriem gandrīz visiem bija Āzijas izcelsme, kad viņai bija tikai 12 vai 13 gadi, jo viņai bija "nosacījums domāt, ka tā ir normāla uzvedība". Sekss notika dažādās Eilsberijas vietās, ieskaitot pašu meiteņu mājas. Vīrieši bija draugi, kas dzīvoja šajā apkārtnē, daži apprecējās ar bērniem, daži strādāja tirgū un daži bija taksisti.

Tie, kas atzīti par vainīgiem, tika nosaukti kā:

## Sodu izciešana un tiesneša komentāri
Pēc notiesāšanas 2015. gada jūlijā vīriešiem septembrī tika piespriests cietumsods no trim līdz deviņpadsmit ar pusi gadiem. Tiesnesis Džons Bevāns QC sacīja, ka "par McDonald's, milkshake un kino biļetes cenu" meiteni A seksuāli izmantoja "kiosku īpašnieki Eilsberijas tirgū, taksometru un autobusu vadītāji". Viņš sacīja, ka nespēj izskaidrot, kāpēc noziedznieki "koncentrēja savu uzmanību uz baltām nepilngadīgām meitenēm", bet uzskatīja, ka viņu "neaizsargātībai" bija liela loma. Viņš sacīja, ka, ja noziedznieki būtu mērķējuši uz "Āzijas nepilngadīgām meitenēm, viņi būtu maksājuši smagu cenu savā kopienā". Pati meitene A sniedza paziņojumu, runājot par līdz 60 Āzijas vīriešu ekspluatācijas sekām, aprakstot viņas "bezvērtības" izjūtas un cīņas ar depresiju un alkohola atkarību. Viņa piebilda, ka jūt, ka viņas "pusaudža gadi ir atņemti". Savā paziņojumā meitene B sacīja, ka spriedumi bija "akadēmiski", jo "neviens spriedums nekad nevarēja labot notikušo".

## Atsauces
Valgalciems (Vandzenes pagasts)

**Valgalciems** ir bijušais ciems Talsu novada Vandzenes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā Grīvas upes un Vilkastes krastā pie autoceļa P127. Pagastu robeža ciemu atdala no Rojas pagasta Valgalciema, ar ko tas faktiski saplūdis. Mūsdienās iekļauts Uguņciemā kā ciema daļa.

## Atsauces
Sjaņjana

**Sjaņjana** (, ) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Šaaņsji provincē Ķīnas vidienē.  Izvietojusies provinces vidusdaļā Veihes krastos. Robežojas austrumos ar Jaņaņu, Tunčuaņu un Veinaņu, dienvidos — ar provinces galvaspilsētu Sjiaņu, rietumos — ar Baodzji, bet ziemeļos — ar Gaņsu provinci. Municipalitātes centrs izvietojies pie Sjiaņas ziemeļrietumu robežas un ir faktiski ar to saplūdusi. Sjaņjanas Veičenas rajonā atrodas Sjiaņas Sjaņjanas starptautiskā lidosta. Viena no senajām Ķīnas galvaspilsētām.

## Vēsture
350. gadā p.m.ē. uz šo apvidu no Lijanas tika pārcelta Cjiņu dinastijas galvaspilsēta. Pilsēta izvietojusies dienvidos no Dzjudzunšana kalniem un ziemeļos no Veihes upes, kas pēc tā laika filozofijas visos aspektos atbilda ''jan'' īpašībām un tika nosaukta par ‘Pilnīgu *jan*’. Sjiņjana bija Cjinu galvaspilsēta līdz 206. gadam p.m.ē., kad to nodedzināja Lu Bana karaspēks. Pēc Haņu dinastijas nodibināšanas galvaspilsēta 202. gadā p.m.ē. tika pārcelta un netālo Čanaņu mūsdienu Sjiaņas teritorijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sergejs Kirdjapkins

**Sergejs Kirdjapkins** (, dzimis ) ir Krievijas vieglatlēts, soļotājs. Ieguva zelta medaļu 2012. gada Londonas olimpiskajās spēlēs 50 km soļojumā, bet vēlāk tika diskvalificēts par dopinga lietošanu. Viņš ir startējis arī 2008. gada olimpiskajās spēlēs, bet 2016. gada olimpiskajās spēlēs nedrīkstēja startēt diskvalifikācijas dēļ.

## Ārējās saites
Svetlana Podobedova

**Svetlana Podobedova** (; dzimusi ) ir profesionālo karjeru beigusi Krievijas, pēc tam Kazahstānas svarcēlāja. Krievijas un Kazahstānas Nopelniem bagātā sporta meistare. Divkārtējā pasaules čempione (2009, 2010), divkārtējā Eiropas čempione (2004, 2005), trīskārtējā Kazahstānas čempione (2010, 2011, 2012), Āzijas (2009) un Āzijas spēļu čempione (2010).

## Sporta karjera
Krievijas komandas sastāvā Svetlana Podobedova uzvarēja 2004. un 2005. gada Eiropas čempionātā. 2006. gadā viņa kļuva par pasaules junioru čempioni, bet pozitīva dopinga testa dēļ tika diskvalificēta.

Pēc šī incidenta viņa kopā ar treneri veda sarunas ar Kazahstānas Svarcelšanas federāciju, kas piekrita Podobedovas startam zem Kazahstānas karoga. Tomēr Krievijas Svarcelšanas federācija šai pārejai savu piekrišanu nedeva, un, saskaņā ar Starptautiskās Svarcelšanas federācijas noteikumiem, sportiste bija spiesta izlaist Pekinas olimpiskās spēles.

Svetlana Podobedova, saņēmusi oficiālas tiesības pārstāvēt Kazahstānu, divreiz kļuva par pasaules čempioni. 2010. gadā viņa tika atzīta par labāko planētas svarcēlāju .

Kazahstānas čempionātā Taldikorghanā 2012. gada 6. jūnijā viņa raušanā pacēla 130 kg, bet grūšanā uzrādīja rezultātu 165 kg (vairāk nekā pasaules rekords). Tomēr sacensību kategorijas dēļ rekords netika oficiāli atzīts.

Podobedova bija 2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece. Parādījusi otro rezultātu raušanā (130 kg) un pirmo grūšanā (161 kg), viņa kļuva par olimpisko čempioni ar jaunu olimpisko rekordu grūšanā. Tomēr 2016. gadā vēlreiz pārbaudot viņas dopinga testu, kas bija ņemts 2012. gadā olimpiskajās spēlēs Londonā, tika atrasts anabolisko steroīdu preparāts stanozolols un 2016. gada 15. jūnijā ar Starptautiskās Svarcelšanas federācijas lēmumu viņa uz laiku tika diskvalificēta.

Kazahstānas Republikas kultūras un sporta ministrs Aristanbeks Muhamediuli 2016. gada 5. jūlijā paziņoja, ka Iļja Iļjins, Svetlana Podobedova, Maija Maneza un Zulfija Činšanlo izlaidīs olimpiskās spēles Riodežaneiro.

Starptautiskā olimpiskā komiteja, dopinga lietošanas dēļ, 2016. gada 19. oktobrī atņēma Podobedovai 2012. gada vasaras olimpisko spēļu zelta medaļu.

2016. gada 31. oktobrī Podobedova paziņoja par sporta karjeras beigšanu.

Viņas personīgais treneris bija Aleksejs Ni. Pirmais treneris bija Pāvels Bļinovs.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
thumb|130px
* Gudrības ordenis ().
* Krievijas Nopelniem bagātais sporta meistars (2005).
* Kazahstānas Nopelniem bagātais sporta meistars (2009).
* Kazahstānas Labākā sportiste (2009, 2010).
* Pasaules labākā svarcēlāja (2010) pēc Starptautiskās svarcelšanas federācijas versijas.
* Sniega Leoparda ordenis (*Барыс ордені*), 2. pakāpe.
* 2012. gadā Kazahstānas pasts izlaidis pastmarku ar Svetlanas Podobedovas attēlu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džudzjana

**Džudzjana** (, *Zhū Jiāng* — ‘Pērļu upe’) ir upe Ķīnas dienvidos, valsts trešā garākā upe. Sākas kalnainā apvidū Juņnaņas provinces Cjuidzjinas municipalitātes Džaņji pilsētas apkaimē kā Naņpaņdzjana. Plūst austrumu—dienvidaustrumu virzienā cauri Guansji un Guandunas provincēm, vairākkārt mainot nosaukumu (Naņpaņdzjana→ Hunšuihe→ Cjaņdzjana→ Sjuņdzjana→ Sjidzjana→ Džudzjana). Šaurākā nozīmē par Džudzjanu dēvē tikai 177 km garu posmu tās lejtecē pēc Sjidzjanas saplūšanas ar Beidzjanu un Dundzjanu. Lejtecē Džudzjana veido plašu, sazarotu deltu, kas ir viena no planētas visblīvāk apdzīvotajām teritorijām, kurā dzīvo ap 67 miljoni cilvēku un kuras kopprodukts ir ap 742 miljardi EUR.

Lielākās pietekas ir Liudzjana, Juidzjana un Beidzjana. Lielākās pilsētas krastos ir Guandžou, Džaocjina un Udžou.

Džudzjanas lejtece ir viena no pasaules piesārņotākajām upēm, bet neskatoties uz to, te joprojām ir attīstīta pērļu audzēšana, no kā upe ieguvusi savu nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Armēnija 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

**[[Armēnija]] [[1998. gada ziemas olimpiskās spēles|1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs]]** Japānas pilsētā Nagano bija viena no 72 pārstāvošajām valstīm. Šīs bija Armēnijas otrās ziemas olimpiskās spēles. Armēnijas komandu šajās spēles veidoja 7 sportisti, 4 vīrieši un 3 sievietes, kuri startēja 4 olimpiskajos sporta veidos.

Šajās olimpiskajās spēlēs Armēnijas sportisti medaļas neizcīnīja. Labāko rezultātu izcīnīja Armēnijas daiļslidotāju pāris Marija Krasiļčeva un Aleksandrs Čestņiks, kuri izcīnīja 19. vietu.

Armēnijas karognesējs olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā bija Alla Mikajeļana.

## Sportistu sadalījums starp sporta veidiem
Visos sporta veidos Armēnijas sportisti bija pārstāvēti pirmo reizi. Visvairāk sportistu startēja daiļslidošanā. 

## Daiļslidošana [[Attēls:Figure skating pictogram.svg|25px]]

Daiļslidošanā Armēnija bija pārstāvēta ar 4 sportistiem jeb ar diviem pāriem. Marija Krasiļčeva un Aleksandrs Čestņiks startēja pāru slidojumos, izcīnot 19. vietu. Savukārt otrs pāris Ksenija Smetaņenko un Samuels Gezalians startēja ledus dejās. Tajās viņi izcīnīja 24. vietu.

### Sportisti

; Vīrieši
* Aleksandrs Čestņiks
* Samuels Gezalians
; Sievietes
* Marija Krasiļčeva
* Ksenija Smetaņenko 

### Rezultāti
; Pāri

; Ledus dejas

## Distanču slēpošana [[Attēls:Cross country skiing pictogram.svg|25px]]

Armēniju distanču slēpošanā pārstāvēja Alla Mikajeļana. Viņa startēja 30 kilometros brīvajā stilā sievietēm un ar rezultātu 1 stunda 44 mintūtes un 3.6 sekundes izcīnīja 58. vietu.

### Sportisti
; Sievietes
* Alla Mikajeļana

### Rezultāti
; Sievietes

## Frīstaila slēpošana [[Attēls:Freestyle skiing pictogram.svg|25px]]

Armēniju frīstaila slēpošanā pārstāvēja Armēns Rafajeljans. Viņs startēja mogula disciplīnā un kvalifikācijas kārtā ar rezultātu 25.81 sekundes, 23.49 punktiem ierindojās 19. vietā, bet fināla kārtai nekvalificējās.

### Sportisti
; Vīrieši
Armēns Rafajeljans

### Rezultāti
; Vīrieši

## Kalnu slēpošana [[Attēls:Alpine skiing pictogram.svg|25px]]

Armēniju kalnu slēpošanā pārstāvēja Arsēns Harutjunjans. Viņš startēja slalomā un divu braucienu summā ar rezultātu 2 minūtes un 15.11 sekndes ierindojās 27. vietā.

### Sportisti
; Vīrieši
Arsēns Harutjunjans

### Rezultāti
; Vīrieši

## Skatīt arī
* Armēnija olimpiskajās spēlēs

## Atsauces
Aleksandrs Stavre Drenova

**Aleksandrs Stavre Drenova** (), zināms arī kā **Aleksandrs Asdreni** (; dzimis , miris ) bija albāņu dzejnieks un albāņu nacionālās atmodas darbinieks, Albānijas himnas vārdu autors. Lielāko mūža daļu pavadīja Rumānijā.

Dzimis etnisko maķedoniešu apdzīvotā Drenoves ciemā, mūsdienu Albānijas dienvidaustrumos. Studēja Bukarestes Universitātē, kur kopā ar Ģerģu Fištu un Lasgušu Poradeci kļuva par Albānijas neatkarības piekritēju. 1904. gadā publicēja pirmo dzejoļu krājumu *Rreze dielli* ("Saules stari"), sastāvošu no 99 sonetiem, kas veltīti Skanderbegam. 1912. gadā izdeva otro dzejas krājumu ar 99 dzejoļiem *Ëndrra e lotë* ("Sapņi un asaras"), kuru veltīja antropoloģei Edītei Daremai. Abi dzejoļu krājumi izdoti Bukarestē. 1912. gadā Sofijā tika publicēts dzejolis *Liri e Shqipërisë* ("Albānijas brīvība"), kas kļuva par Albānijas himnas vārdiem. Himnas mūzika ir rumāņu komponista Čipriana Porumbesku sacerēta. Pašā Albānijā Aleksandrs Stavre Drenova pēc studiju gadiem dzīvoja no 1912. līdz 1914. gadam un no 1937. līdz 1939. gadam. Miris nabadzībā Bukarestē.

## Ārējās saites

*
Liudžou

**Liudžou** (; ; ) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Guansji Džuanu autonomajā reģionā Ķīnas dienvidos. Izvietojusies reģiona ziemeļu daļā Liudzjanas krastos. Robežojas austrumos ar Guiliņu, dienvidos — ar Laibiņu, rietumos — ar Heči, bet ziemeļos — ar Guidžou un Hunaņas provincēm. Netālu no Liudžou 1958. gadā tika atrastas vienas no agrīnākajām *[[Homo sapiens]]* fosilijām — ap 67 000 gadus senais Liudzjanas cilvēks.

## Vēsture
Pilsēta dibināta 111. gadā p.m.ē. ar nosaukumu **Taņdžuna** (潭中, *Tánzhōng*). 742. gadā tā bija zināma kā **Lunčena** (龙城, *Lóngchéng* — ‘Pūķu pilsēta’), bet 1736. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā, kas burtiskā tulkojumā nozīmē ‘Vītolu prefektūra’.

Galvenās rūpniecības nozares ir autorūpniecība un celtniecības mašīnbūve.

## Atsauces

## Ārējās saites
Stepancminda

[thumb|right|240px|[Kazbeks|Kazbeka kalns un Gergeti Svētās Trīsvienības baznīca]]
thumb|right|240px|Stepancmindas ainava
**Stepancminda** (, agrāk **Kazbegi**, ყაზბეგი) ir Gruzijas pilsētciemats Mchetas-Mtianeti mharē, Kazbegi municipalitātes centrs. Tā atrodas 157 km uz ziemeļiem no valsts galvaspilsētas Tbilisi, 8 km no Krievijas robežas. Caur Stepancmindu stiepjas vēsturiskais Gruzijas kara ceļš un plūst Terekas upe. 2014. gadā Stepancmindā dzīvoja 1326 cilvēki.

## Vēsture
Leģendas vēsta, ka Stepancmindas nosaukums ir saistīts ar pareizticīgo mūku Stepanu, kurš šajā vietā uzbūvēja vientuļnieka (eremīta) mītni. Kādu reizi viņš brīdināja tuvējā ciema iedzīvotājus par gaidāmo lavīnu. Iedzīvotāji pārcēlās uz drošāku vietu un to nosauca par Stepancmindu (gruzīnu valodā "Svētais Stepans").

1774. gadā par šīs apkārtnes vietvaldi kļuva Kazibegs Čopikašvili. Pēc Krievijas impērijas paplašināšanas Gruzijas karalistē 19. gadsimta sākumā šī reģiona iedzīvotāji protestēja pret Krievijas valdīšanu. Kazibega Čopikašvili dēls Gabriels tomēr palika nelokāmi uzticams Krievijai un palīdzēja apspiest sacelšanos. Par īpašiem nopelniem Krievijas administrācija Gabrielam piešķīra majora pakāpi un iecēla muižnieku kārtā. Viņš nomainīja uzvārdu uz sava tēva vārdu — Kazibegs, un viņa pakļautībā esošais ciemats arī bieži tika dēvēts par "Kazbegi".

1917. — 1918. gadā Stepancmindu ieņēma Vācijas, Turcijas un Krievijas balto bruņotie spēki; pēdējie šeit palika līdz 1922. gadam. Padomju laikā 1925. gadā ciemu oficiāli pārdēvēja par Kazbegi.

1966. gadā Kazbegi tika piešķirts pilsētciemata statuss, un tam pievienoja Gergeti ciemu. Pirms tam Kazbegi pletās Terekas upes labajā krastā, bet kreisajā pusē bija Gergeti ciems. Tika izveidota Kazbegi ciema padome, kurā iekļāva arī Gveleti un Cdo ciemu. Padomju laikā Kazbegi bija liellopu selekcijas kolhozs, tipogrāfija, rūpnīca un Botānikas institūta augstkalnu slimnīca.

2006. gadā Kazbegi tika pārdēvēta tās sākotnējā Stepancmindas nosaukumā.

## Ģeogrāfija un klimats
Stepancminda atrodas Terekas upes krastos. Tā ir 1740 m virs jūras līmeņa. Stepancmindas apkārtnē dominē lieli kalni. Ievērojamākais kalns ir 5034 m augstais Kazbeks, kas atrodas tieši uz rietumiem no pilsētas. Otrā ievērojamākā virsotne ir Šani, kas paceļas par 4451 metru augstumā virs jūras līmeņa, 9 kilometrus uz austrumiem no Stepancmindas. 10 kilometrus uz ziemeļiem no pilsētas ir ievērojamā Dariali aiza.

Stepancmindā klimats ir mēreni mitrs ar samērā sausu, aukstu ziemu un garām un vēsām vasarām. Vidējā gada temperatūra ir 4,9 grādi pēc Celsija. Janvāris ir aukstākais mēnesis ar vidējo temperatūru -5,2°C, savukārt jūlijs ir siltākais mēnesis ar vidējo temperatūru 14,4°C. Absolūtā minimālā reģistrētā temperatūra ir -34°C un absolūtā maksimālā temperatūra ir 32°C. Stepancmindā vidējais gada nokrišņu daudzums ir 790 mm.

## Ievērojamās personas
Stepancmindā dzimuši:
* Aleksandrs Kazbegi, rakstnieks, Gabriela Čopikašvili-Kazbegi mazdēls (1848—1893)
* Giorgi Kazbegi, Krievijas ģenerālis, rakstnieks (1840—1921)
* Vladimirs Oļeiņiks, padomju futbolists, treneris (dzimis 1950. gadā)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kazbegi municipalitātes vietne
Pasaules kauss tramplīnlēkšanā

**Pasaules kauss tramplīnlēkšanā** ir ikgadējas tramplīnlēkšanas sacensības, ko rīko Starptautiskā Slēpošanas federācija. Sacensību dibinātājs ir norvēģis Turbjērns Igesets. Pirmā Pasaules kausa sezona tika aizvadīta 1979.—1980. gadā. Sacensības sievietēm notiek kopš 2011.—2012. gada sezonas.

Panākumiem bagātākie tramplīnlēcēji PK kopvērtējumā ir soms Mati Nikenens un polis Adams Mališs, kas pasaules kausu ieguvuši pa četrām reizēm. Sievietēm četras reizes par PK kopvērtējuma uzvarētāju kļuvusi japāniete Sara Takanaši. Visvairāk uzvaru atsevišķos posmos vīriešiem ir Austrijas tramplīnlēcējam Gregoram Šlīrencaueram — 53, bet sievietēm Takanaši ir uzvarējusi 57 reizes.

Atsevišķos posmos notiek arī komandu sacensības. Pasaules kausa tramplīnlēkšanā ietvaros tiek aizvadīts arī Pasaules kauss lidojumos ar slēpēm, kas notiek uz tramplīniem, kuru lielums (HS) pārsniedz 185 metrus.

## Punktu piešķiršanas sistēma

## Kopvērtējuma uzvarētāji
### Vīrieši

### Sievietes

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* PK tramplīnlēkšanā vīriešiem reglaments   
* PK tramplīnlēkšanā sievietēm reglaments
Džuhai

**Džuhai** (,  — ‘Pērļu jūra’) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Guandunas provincē Ķīnas dienvidaustrumos.  Izvietojusies provinces dienvidos Dienvidķīnas jūras krastā, viena no Pērļu upes deltas aglomerācijas pilsētām. Robežojas ziemeļos ar Dzjanmeņu un Džunšaņu, bet dienvidaustrumos — ar Makao. Municipalitātei pieder Vaņšaņas arhipelāgs piekrastē, kam ir jūras robeža ar Honkongu.

Pilsēta dibināta 1979. gadā un jau 1980. gadā tā tika nozīmēta par speciālo ekonomisko zonu. Tam par iemeslu bija tās stratēģiskais izvietojums kaimiņos Makao, kas tajā laikā bija Portugāles aizjūras teritorija.

Galvenās rūpniecības nozares ir elektronika, biotehnoloģijas, farmācija, mašīnbūve. Džuhai regulāri notiek starptautiska aviācijas un kosmonautikas izstāde. Džuhai starptautiskajā aplī regulāri notiek pasaules mēroga auto un moto sacensības.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eiropas ebreju parlaments

**Eiropas Ebreju parlaments** vai **EJP** (; agrāk pazīstams kā **Eiropas ebreju savienība** vai **EJU**) ir nevalstiska organizācija, kura atrodas Briselē. Tās mērķis ir būt par "vienotu struktūru visām ebreju kopienām un organizācijām visā Rietumu, Austrumu un Centrālajā Eiropas daļā"

EJU atbalstītais EJP ir Ukrainas miljardiera Vadima Rabinoviča izgudrojums.

## Eiropas Ebreju Savienība
EJU organizāciju 2011. gada pavasarī dibināja Kipras-Ukrainas miljardieris Ihors Kolomoiskis un Vadims Rabinovičs.

EJU cerēja izveidot Eiropas ebreju parlamentu, kurā būtu 120 locekļu, kas veidots pēc Izraēlas Kneseta. Šī grupa pārstāvētu ebreju kopienas idejas Eiropas Savienībā.
[thumb| [Eiropas Parlaments|Eiropas Parlamenta ēka, kurā notiek EJP sapulce. ]]
Eiropas ebreju parlaments tika atklāts 2012. gada 16. februārī.

Pirmā EJP ikgadējā kopsapulce notika Briselē 2012. gada 15. un 16. maijā.

## EJP logotips
[thumb| [Eiropas karogs . ]]
Eiropas ebreju parlamenta logotips ir veidots pēc Eiropas karoga parauga ar 12 zelta zvaigznēm ar 5 stariem uz zila fona.

Tā vietā EJP logotips izmanto 11 zelta zvaigžņu vainagu ar 12. zvaigzni, kura ir balta Dāvida zvaigzne, stilizēta kā uz Izraēlas karoga, tikai uz zila fona.

## Skatīt arī

* Eiropas Parlaments

## Atsauces
Datuna

**Datuna** (, ) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Šaņsji provincē Ķīnas vidienē.  Izvietojusies provinces ziemeļos Datunas ielejā starp Lielā Ķīnas mūra iekšējo un ārējo posmiem. Robežojas ziemeļos ar Iekšējo Mongoliju, austrumos un dienvidos — ar Hebei provinci, bet rietumos — ar Sjiņdžou un Šuodžou municipalitātēm.

## Vēsture
Senatnē Datunas apvidu apdzīvoja tā sauktie «ziemeļu barbari». 200. gadā p.m.ē. tika dibināts **Pinčenas** (平城, *Píngchéng* — ‘Miera pilsēta’) garnizons Haņu impērijas aizsardzībai pret hunnu. 398. gadā Pinčena kļuva par galvaspilsētu Ziemeļu Vei dinastijai, kas pirmie Ķīnas vēsturē pieņēma budismu. Neapdzīvoto priekškalņu apgūšanai uz šejieni pārcēla vairākus tūkstošus haņu un ilgu laiku Pinčena bija haņu apdzīvotības areāla galējais ziemeļu punkts. 5. gadsimta beigās galvaspilsētu pārcēla uz Luojanu un Pinčenu tika atstāta nomadu cilšu izlaupīšanai un pamesta uz vairākiem gadsimtiem.

Datunas (‘Lielā vienotība’) nosaukums pirmo reizi parādās 8. gadsimtā Tanu dinastijas kara apgabala apzīmēšanai. 947. gadā apvidus nonāca kidaņu varā. Līdz pat mongoļu iebrukumam Datuna bija kidaņu Liao dinastijas galvaspilsēta, bet no 1125. gada — džurčenu Dzjiņu valsts galvaspilsēta **Sjidzjina** — ‘Rietumu galvaspilsēta’.

Pilsētu no jauna nocietināja 14. gadsimtā un iekļāva Šaņsji provincē. Minu dinastijas beigās 1649. gadā pilsēta tika nopostīta, bet pilnībā atjaunota jau 1652. gadā.

## Ekonomika
Galvenā ekonomikas nozare Datunā ir akmeņogļu ieguve un sakarā ar to pilsēta ir viena no piesārņotākajām Ķīnā. Citas nozares ir koksa ķīmijas rūpniecība, enerģētika un metalurģija, un mašīnbūve. Attīstās tūrisms.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sniķeri

**Sniķeri** ir ciems Talsu novada Vandzenes pagastā.  Izvietojies pagasta ziemeļrietumu  daļā  Grīvas upes krastā pie autoceļu V1410.

Pie ciema ir divi dižkoki — Zīlēnu mazais ozols (apkārtmērs 5 m) un Zīlēnu Lielais ozols.

## Atsauces
Skreite

**Skreite** ir ciems Talsu novada Vandzenes pagastā.  Izvietojies pagasta  vidusdaļā pie autoceļa V1410.

## Atsauces
Jānis Vitenbergs

**Jānis Vitenbergs** (dzimis  Tukuma novadā) ir latviešu politiķis. Pārstāv Nacionālo apvienību, iepriekš pārstāvēja partiju KPV LV. Bijis 13. Saeimas deputāts, ievēlēts arī 14. Saeimā, bijušais Latvijas ekonomikas ministrs un satiksmes ministrs.

## Biogrāfija
2005. gadā absolvējis Latvijas Kultūras koledžu kultūras tūrisma specialitātē, 2008. gadā ieguvis profesionālo bakalaura grādu uzņēmējdarbības vadībā Liepājas Universitātē. Ieņēmis vadošus amatus dažādos tirdzniecības uzņēmumos privātajā sektorā.

2022. gadā, reaģējot uz Krievijas iebrukumu Ukrainā, J. Vitenbergs iestājās Zemessardzē. Brīvajā laikā aktīvi piedalās basketbola un futbola amatieru sporta turnīros.

## Politiskā darbība
2018. gadā J. Vitenbergs no partijas KPV LV saraksta tika ievēlēts 13. Saeimā. No 2019. gada janvāra bija vadījis Saeimas Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisiju. 2020. gada aprīlī viņš tika ievēlēts ekonomikas ministra amatā Krišjāņa Kariņa Ministru kabinetā, nomainot partijas biedru Ralfu Nemiro.

2021. gada aprīlī J. Vitenbergs izstājās no partijas KPV LV, un uzrakstīja iesniegumu par iestāšanos Nacionālajā apvienībā, pamatojot to ar kopīgu redzējumu jautājumos, kas skar atbalstu daudzbērnu ģimenēm, valsts valodu un nacionālo drošību. Kopš maija ir Nacionālās apvienības Tukuma nodaļas biedrs. Pēc partijiskās piederības maiņas J. Vitenbergs uz laiku tika atsaukts no ministra amata un atjaunoja Saeimas deputāta mandātu, taču drīz atgriezās ekonomikas ministra amatā.

2022. gada 19. maijā pēc Ministru prezidenta Krišjāņa Kariņa pieprasījuma J. Vitenbergs tika atsaukts no ministra amata, kas saistīts Nacionālās apvienības un paša J. Vitenberga stingo prasību, ka 9. maija nekārtību nenovēršanas dēļ, iekšlietu ministres amats būtu jāzaudē Marijai Golubevai. Pret J. Vitenberga atsaukšanu no ministra amata iestājās tautsaimniecības un uzņēmēju organizācijas, tostarp LTRK un LDDK, kas aicināja premjeru paturēt J. Vitenbergu ekonomikas ministra amatā. Šis bija tikai otrais precendents atjaunotās Latvijas vēsturē aiz Daces Melbārdes un kultūras nozares, kad nozares pārstāvji aizstāvēja ministru un aicināja tam turpināt darbu. Nedēļu vēlāk J. Vitenbergs atjaunoja Saeimas deputāta mandātu.

2022. gada rudenī ievēlēts 14. Saeimā no Nacionālās apvienības. Decembrī apstiprināts par satiksmes ministru Krišjāņa Kariņa valdībā.

## Privātā dzīve
Jānis Vitenbergs dzīvo Zentenē, Tukuma novadā. Precējies un kopā ar sievu Līgu audzina 3 meitas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Informācija Ekonomikas ministrijas mājaslapā
Maksims Purkajevs

**Maksims Purkajevs** (, dzimis , miris ) bija Padomju Savienības militārpersona, 1944. gadā bija Sarkanās armijas ģenerālis.

1915. gadā iesaukts Krievijas Impērijas armijā. Pirmajā pasaules karā Purkajevs bija praporščiks. 1918. gadā iestājās Sarkanajā armijā. Bija Krievijas pilsoņu kara dalībnieks, rotas komandieris. No 1923. līdz 1938. gadam bija dažāda līmeņa pulka komandieris. 1936. gadā absolvēja Frunzes Kara akadēmiju. No 1938. gada bija Baltkrievijas, bet no 1940. gada Kijivas kara apgabala vadītājs.

No 1946. līdz 1950. gadam bija PSRS Augstākās Padomes deputāts.

## Ārējās saites

*
Darja Bilodida

**Darja Bilodida** (; dzimusi ) ir ukraiņu džudiste, Eiropas čempione un divkārtējā pasaules čempione.

## Dzīvesgājums
Darja Bilodida dzimusi 2000. gada 10. oktobrī pazīstamā ukraiņu džudista Genādija Bilodida un viņa sievas Svetlanas Kuzņecovas ģimenē. Kopš bērnības viņa gāja sava tēva pēdās. Vecāki kļuva par viņas treneriem.

Pirmos nozīmīgākos panākumus Bilodida sasniedza 2015. gadā. Savā vecuma kategorijā viņa uzvarēja valsts, pēc tam arī Eiropas un pasaules čempionātā.

Pirmo "pieaugušo" zelta medaļu viņa ieguva 2017. gada martā Prāgā, uzvarot atklātajā Eiropas kausa izcīņā. 2017. gada 20. aprīlī Varšavā notikušajā Eiropas čempionātā, svara kategorijas līdz 48 kilogramiem fināla Darja Bilodida uzvarēja krievieti Irinu Dolgovu un kļuva par čempioni. Ceļā uz finālu Darja pieveica arī Mariju Persidsku (Krievija), Milicu Nikoliču (Serbija) un Evu Černovecki (Ungārija). Pieaugušo līmenī šīs bija tikai viņas otrās sacensības.

Dalību 2018. gada pasaules čempionātā Bilodida sāka uzreiz otrajā kārtā, kur ar *Waza-ari* rezultātu uzveica Distriju Krasniki (Kosovas Republika). Tālāk viņa guva ātras *ippon* uzvaras pār Jao Sjunu (Ķīna) un Galbadrahinu Otgoncecegu no Kazahstānas, kurām viņa zaudēja 2017. gada Pasaules čempionātā. Pusfinālā Darja izcīnīja *Waza-ari* uzvaru pār Rio 2016. gada olimpisko čempioni Paulu Pareto (Argentīna). Finālā pret esošo pasaules čempioni Funu Tanaki (Japāna) ukrainiete cīņas trešajā minūtē ieguva *ipponu*, 17 gadu vecumā kļūstot par pasaules čempioni. Tādējādi džudo vēsturē ukrainiete kļuva par jaunāko pasaules čempioni gan vīriešu, gan sieviešu vidū.

2019. gada Pasaules čempionātā, kas notika Tokijā, viņa ieguva zelta medaļu, finālā pieveicot Japānas sportisti Funu Tanaki.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Profils Starptautiskās džudo federācijas mājas lapā.
Vjačeslavs Moše Kantors

**Vjačeslavs Moše Kantors** (, dzimis 1953. gada 8. septembrī Maskavā) ir Krievijas sabiedriskais darbinieks, ebreju starptautiskais līderis, uzņēmējs, miera aktīvists, starptautiskais filantrops un zinātnieks, kurš aktīvi piedalās iecietības un izlīguma veicināšanā mūsdienu pasaulē. Viņš arī iesaistās rasisma, antisemītisma, ksenofobijas, neonacisma un neiecietības apkarošanā, apspriež un izstrādā veidus, kā apturēt kodolieroču izplatīšanu un novērst kodolkatastrofu.

Kantors ir Eiropas Ebreju kongresa prezidents, Eiropas tolerances un samierināšanās padomes (ECTR) prezidents, Starptautiskā Luksemburgas foruma par kodolkatastrofas novēršanu prezidents, Pasaules Holokausta foruma fonda (WHF) prezidents, Eiropas Ebreju fonda priekšsēdētājs (EJF) un Pasaules Ebreju kongresa (WJC) Politikas padomes priekšsēdētājs.

2018. gadā *[[Forbes]]* aplēsa Kantora bagātības tīro vērtību 3,7 USD miljardu vērtībā, padarot viņu par 29. bagātāko cilvēku Krievijā un 630. bagātāko cilvēku pasaulē. 2019. gadā Kantors pirmo reizi iekļuva The *Sunday Times bagāto sarakstā* ar aprēķināto bagātību 2,992 miljardu sterliņu mārciņu.

## Skatīt arī
* Eiropas Ebreju kongress
* Pasaules Ebreju kongress
* Eiropas Ebreju fonds
* Eiropadomes iecietības un samierināšanās padome (ECTR)
* Starptautiskais Luksemburgas forums par kodolkatastrofas novēršanu
* Pasaules Holokausta forums (WHF)
* Avangarda meistarības muzejs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Viatcheslav Moshe Kantor (vietne) 
* Eiropas ebreju kongress
* Starptautiskais Luksemburgas forums par kodolkatastrofas novēršanu 
* Eiropas Ebreju fonds
* EJC Drošības un krīzes centrs
* Kantor Eiropas mūsdienu ebreju izpētes centrs 

* Pasaules Holokausta foruma fonds
* 
* Valsts korporatīvo reformu institūts