open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vladimirs Mednis

**Vladimirs Mednis** (; 1931—2023) bija padomju izlūkošanas dienestu darbinieks.

## Dzīvesgājums
Piedzima 1931. gadā Ņeveļā. 1941.—1942. gadā, Vācijas—PSRS kara laikā, bija 201. latviešu strēlnieku divīzijas audzēknis. 1944.—1945. gadā bija Latvijas partizānu kustības štāba partizāns, piedalījās Kurzemes katla likvidācijā, veikdams diversijas un izlūkošanu pretinieka aizmugurē. 1945. gadā demobilizēts.

No 1945. līdz 1947. gadam strādāja VEF. 1947. gadā pieņemts Latvijas PSR Valsts drošības ministrijas izlūkošanas dienestā, līdz 1957. gadam piedalījās operācijās pret *[[Waffen-SS]]-Jagdverband-Lettland* diversantu grupām, operatīvajās spēlēs *«Берег»* ("Krasts") и *«Капкан»* ("Slazds") amerikāņu un britu izlūkošanas dienestu nodalījumu (tā saucamo šūniņu) likvidēšanai Latvijas PSR teritorijā.

1957. gadā, pēc PSRS Valsts drošības komitejas (VDK) augstākās skolas pabeigšanas, strādāja PSRS VDK 1. galvenās pārvaldes (1. GP, ārējā izlūkošana) centrālajā aparātā. No 1959. līdz 1963. gadam bija VDK Lielbritānijas rezidentūras darbinieks, no 1965. līdz 1969. gadam — VDK Zviedrijas rezidenta vietnieks, atrazdamies PSRS vēstniecības trešā sekretāra amatā. VDK 1. GP Ārējās pretizlūkošanas dienesta Ziemeļamerikas virziena vadītājs 1970.—1971. gadā. Monreālas ārējās izlūkošanas rezidents no 1971. līdz 1973. gadam. PSRS VDK 1. GP Ārējās pretizlūkošanas pārvaldes Informācijas un analītikas nodaļas priekšnieka vietnieks no 1973. līdz 1976. gadam, pēc tam līdz 1991. gadam bija PSRS VDK institūta Zinātniskās pētniecības nodaļas priekšnieka vietnieks.

Kopš 1991. gada pensijā. Nomira 2023. gadā 91 gada vecumā.

## Atsauces
Edvīns Vanags

**Edvīns Vanags** (dzimis  Daugavpilī, miris ) bija latviešu ekonomists, habilitētais doktors (*Dr.habil.oec.*). Latvijas Universitātes profesors (1991), Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis (1999). Rīgas Centra rajona pašvaldības deputāts (1989).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1938. gada 12. jūlijā Daugavpilī. Studēja ekonomiku Latvijas Valsts Universitātē, pēc diploma iegūšanas strādāja Latvijas PSR Centrālajā statistikas pārvaldē (1961—1970). 1970. gadā kļuva par PSRS CSP Statistikas zinātniskās pētniecības institūta Latvijas nodaļas zinātnisko līdzstrādnieku, vēlāk par reģionālās informācijas nodaļas vadītāju. 1973. gadā aizstāvēja ekonomikas zinātņu kandidāta disertāciju un 1989. gadā ekonomikas zinātņu doktora disertāciju.
Bija LU Ekonomikas un vadības fakultātes Publiskās pārvaldes katedras vadītājs.

Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 1991. gadā Vanagu ievēlēja par LU profesoru un Latvijas Statistikas institūta direktoru, viņš izveidoja metodoloģiju teritoriju attīstības indeksa aprēķināšanai.

## Zinātniskie darbi
Edvīns Vanags ir autors vai līdzautors apmēram 40 grāmatām, brošūrām un vairāk nekā 350 zinātniskiem un zinātniski praktiskiem rakstiem.
* Pašvaldību organizācija (1995);
* Valsts pārvaldes reformas Latvijā (1995);
* Pašvaldību organizācija un ekonomika (1997);
* Valsts pārvaldes reformas ārvalstīs un Latvijā (2007);
* Dažādā Latvija: pagasti, novadi, pilsētas, rajoni, reģioni. Vērtējumi, perspektīvas, vīzijas. Rīga: Latvijas Statistikas institūts, Valsts reģionālās attīstības aģentūra. 2004. — 539. lpp.). Otrais, papildinātais izdevums 2005. — 586 lpp.
* Mainoties saglabājies, dažādā Latvija. Rīga: CSP, 2008. — 318 lpp.

## Atsauces
Sigmavirgulina tortuosa

***Sigmavirgulina tortuosa*** ir foraminīferu suga rotaliīdu kārtā un bolivinitīdu dzimtā. Sugu 1881. gadā aprakstīja angļu mikropaleontologs Henrijs Bredijs. Nosaukums "*tortuosa*" nozīmē izlocītā.  Suga ir izplatīta Vidusjūrā, Egejas, Marmora, Melnajā un Azovas jūrā, Atlantijas okeānā, Meksikas līcī, Indijas okeānā, Dienvidķīnas jūrā, Klusajā okeānā, pie Japānas un Jaunzēlandes u.c.

## Apraksts
Čaula iegarena, sašaurinoša, visplatākā tuvāk virsotnei. Abas puses noliektas leņķī pret viduslīniju, un piedod čaulai izlocītu kontūru. Čaulas mala ir plāna, ķīļveidīga, daivaina. Kameras ir daudzskaitlīgas, garas, šauras, brīvajos galos izvirzītas un noapaļotas. Čaulas garums ir līdz 0,45 mm.

## Atsauces
Jūrmalas dedestiņa

**Jūrmalas dedestiņa ** (*Lathyrus maritimus*) ir daudzgadīgs lakstaugs ar spēcīgu sakņu sistēmu. Aug jūras piekrastē, priekškāpu joslā. Latvijā sastopama reti, galvenokārt Kurzemes rietumu piekrastē var atrast atsevišķus augus vai nelielas grupas. Ir zināmas dažas atradnes arī Vidzemes jūrmalā. Suga ierakstīta Latvijas Sarkanās grāmatas 2. kategorijā, Igaunijas un Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā.

## Apraksts
Augam ir guļošs vai pacils 50—80 cm garš stublājs. Pāra plūksnaini saliktas pelēkzaļas lapas ar 4—5 eliptisku lapiņu pāriem, galotnes lapiņa pārveidota par vītni. Pie lapas pamata lielas bultveida pielapes. Viss augs ir klāts ar vaska apsarmi, kas piešķir zilganu nokrāsu. Vaska apsarme, kas samazina ūdens iztvaikošanu, un dziļās saknes ir pielāgojumi augšanai jūrmalas smilts augsnēs.

Ziedi sakārtoti ķekaros lapu žāklēs. Ķekari īsāki nekā lapas. Vienā ziedkopā ir 4—10 purpursarkani vai violeti ziedi. Zied no jūnija līdz septembrim. Pākstis ir plakanas, 4—5 centimetrus garas, nobriedušas — brūnā vai sarkanbrūnā krāsā. Sēklas ir apaļas.

## Izplatība un biotopi
Jūrmalas dedestiņas pamatareāls ir Eiropas un Austrumāzijas ziemeļu daļā, kā arī Ziemeļamerikas mērenās klimata joslas jūru piekrastēs un salās.

Sugai nodala divas pasugas:
* *Lathyrus japonicus* Willd. *subsp. maritimus* (L.) P. W. Ball — auga daļas nav apmatotas, sastopams mērenā klimata joslā;
* *Lathyrus japonicus* Willd. *subsp. japonicus* — ziedkopā apmatots augs, sastopams galvenokārt areāla pašos ziemeļos.

Tipiskais biotops ir smilšaina vai akmeņaina jūras piekraste ar sāļām augsnēm. Suga sastopama kāpās un tām blakus esošos sausos priežu mežos. Citi pludmales augi tiek izmantoti kā palīglīdzeklis lapu vītņu nostiprināšanai.

Neparasti plašā sugas izplatība vairāku jūru piekrastēs un salās ir izskaidrojama ar sēklu dīgtspējas saglabāšanos pēc ilgstošas atrašanās jūras ūdenī, ļaujot sēklām dreifēt lielos attālumos. Dīgšana notiek, kad cieto sēklapvalku uz smiltīm un grants noberž viļņi.

## Atsauces
Erki Hutunens

**Erki Juhani Hutunens** (; dzimis , miris ) bija somu arhitekts, viens no pazīstamākajiem funkcionālisma pārstāvjiem Somijā. Projektējis daudz sabiedrisku un rūpniecisku celtņu Somijā. Latvijā pēc Hutunena projekta 1939. gadā uzcelts Lībiešu tautas nams Mazirbē.

## Ārējās saites
Dānijas tragantzirnis

**Dānijas tragantzirnis** (*Astragalus danicus*) ir tragantzirņu suga, kas ir diezgan plaši, bet nevienmērīgi sastopama Eiropā. Latvijas teritorijā tā ir izplatīta reti un nevienmērīgi, kur nelielas grupas aug pļavās, mežmalās un skrajos priežu mežos, ceļu un dzelzceļu malās. Augs ir ierakstīts Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā.

## Apraksts
Dānijas tragantzirnis ir daudzgadīgs, 10—40 cm garš  lakstaugs ar stāvu (retāk pacilu) stublāju, kas ir vienkāršs vai  zaro pie pamata. Viss augs ir skraji klāts ar vienkāršiem matiņiem. Lapas, kas uz stublāja ir izvietotas pamīšus, ir nepāra plūksnaini saliktas no 7—15 pāriem eliptisku vai iegareni olveida lapiņu. To mala ir gluda un gals strups. Pielapes nelielas un saaugušas. Ziedi ir izvietoti blīvā galviņveida ķekarā garu ziednešu galā, kas pārsniedz lapas garumu. Kauss ir apmatots. Vainags violets vai zili violets, apmēram divreiz garāks nekā kauss. Ziedi ir sēdoši. Pieziedlapas ir apmatotas. Auglis ir uzpūsta, skarbmataina olveida pāksts, kas nogatavojoties melnē. Pākstij vienā pusē šķautne, otrā ir dziļa rieva. Augs zied maijā un jūnijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Adžurāņu sultanāts

**Adžurāņu sultanāts** (,  ) bija somāliešu sultanāts, kas pastāvēja no 13. līdz 18. gadsimtam mūsdienu Somālijas dienviddaļā un piegulošajā Etiopijas teritorijā.

Valsts galvenā saimnieciskā darbība bija lauksaimniecība Džubas un Šabēlles upju baseinos un jūras tirdzniecība.  Liela nozīme varas stiprināšanā bija sunnītu islāmam un kontrolei pār ūdens resursiem. Sultanāts veiksmīgi atvairīja portugāļu tīkojumus no jūras puses un oromo tautas iespiešanos no Etiopijas. Sākot ar 17. gadsimta beigām valsts pamazām novājinājās un izira.

## Ārējās saites
Sigmavirgulīnas

**Sigmavirgulīnas** (*Sigmavirgulina*) ir foraminīferu ģints rotaliīdu kārtā. Ģinti 1957. gadā izdalīja amerikāņu mikropaleontologi Alfrēds Lēblihs un Helēna Tappana. Ģints tipiskā suga ir *[[Sigmavirgulina tortuosa]]* (Brady, 1881). Ģeohronoloģiski bolivīnas ir zināmas no miocēna līdz mūsdienām. Šī ir kosmopolītiska ģints.

## Apraksts
Čaula ir brīva (nepieaugoša pie substrāta), biseriāla, ar kamerām, kas pievienojas nedaudz vairāk par 180° cita attiecībā pret citu, veidojot sigmoīdu izvietojuma tipu ar divām kameru sērijām. Sākumā veidojas blīva un zema apakšējā daļa, bet vēlāk veidojas augstākā daļa, kas izskatās gandrīz regulāri biseriāla, kaut arī nedaudz savīta visā augstumā. Čaulas perifērija stūraina vai ar skaidri izteiktu ķīli. Kameras ir daudzskaitlīgas, pievienošanās gaitā regulāri kļūst augstākas, bet čaula platāka. Šuves ir krasas, paresninātas, iespiestas. Sieniņas veidotas no kalcīta, rupji perforētas, pēc uzbūves graudainas. To virsma ir gluda vai ar īsiem dzelksnīšiem, īpaši agrīnajā stadijā. Atvere pēdējās kameras iekšējā malā veidota izstiepta ovāla veidā, un to ieskauj lūpa, kura pakāpeniski pāriet perifērajā ķīlī. Dažiem eksemplāriem atverei var būt tendence kļūt terminālai un izvietoties nelielā attālumā virs kameras pamatnes.

## Sistemātika
Sigmavirgulīnu ģintī ir 3 recentās sugas, bet ar izmirušajām kopā ir 4 sugas:
* *[[Sigmavirgulina basistriata]]* Zheng, 1979
* *[[Sigmavirgulina lanceolata]]* Zheng, 1979
* *[[Sigmavirgulina spissitruncula]]* Poag, 1966 †
* *[[Sigmavirgulina tortuosa]]* (Brady, 1881)

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Pampa

**Pampa** ( no  — ‘līdzenums’) ir plašs līdzenumu dabas apgabals Dienvidamerikā, galvenokārt Laplatas līdzenumā Argentīnā, Brazīlijā un Urugvajā. Pampai raksturīgs stepes augājs ar zālaugu veģetāciju ar atsevišķām koku audzēm. Pampa ir lieliskas ganības liellopiem un citiem mājlopiem. No savvaļas dzīvniekiem pampās dzīvo nandu, gvanako un citas sugas, kas pielāgojušās šiem dabas apstākļiem.

Austrumdaļā Pampa ir līdzena 30—150 m vjl, rietumdaļā — viļņota 300—600 m vjl, vietām kāpas, bet dienvidaustrumos un ziemeļrietumos Pampu grēdas. Augsnes virskārtu veido irdens lesveida smilšmāls. Valda subtropu klimats, temperatūra janvārī 19—24 °C, bet jūlijā 6—10 °C (minimālā –35 °C). Nokrišņi 800—950 mm gadā austrumdaļā un 300—500 mm rietumdaļā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Perelozu vecticībnieku baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q20503960"
}

**Perelozu Krusta vecticībnieku baznīca** () ir vecticībnieku dievnams, kas atrodas Lietuvas centrālajā daļā, Jonavas rajona pašvaldības Perelozu ciemā.

Vecticībnieki ciemā apmetās 18. gadsimtā. Nav īsti zināms, kad baznīca uzcelta, pamatakmens esot likts 1694. gadā. Celtne pārbūvēta 1905. gadā. Baznīca atjaunota 21. gadsimta divdesmitajos gados.

## Ārējās saites
Pauls Edmunds fon Hāns

**Pauls Edmunds barons fon Hāns** (; dzimis , miris pēc 1934. gada) bija Pastendē dzimis vācu žurnālists un rakstnieks.

20. gadsimta divdesmitajos gados apmetās Veimāras Republikā, kur nodarbojās ar rakstniecību un žurnālistiku. 1933. gadā pēc nacistu nākšanas pie varas ar paziņas Alfrēda Rozenberga un Heinriha Himlera atbalstu tika iecelts Minhenes izdevniecības *Knorr & Hirth-Verlag* vadībā. Tajā pašā gadā neskaidru iemeslu dēl arestēts un ievietots Dahavas koncentrācijas nometnē, kur visticamāk nogalināts. Viena no versijām par aresta iemesliem — atklājies, ka Latvijas Brīvības cīņu laikā Hāns esot bijis lielinieku spiegs.

## Bibliogrāfija
* *Beine und Banditen*. Knorr & Hirth, München 1931.
* *Ich komme gern!* Knorr & Hirth, München 1932.
* *Parkplatz Grunewald*. Drei Masken Verlag, Berlin 1932.
* *Das Zünglein an der Wege*. Drei Masken Verlag, Berlin 1932.
* *Morgen wieder Sonne. Ein Roman um die Zugspitze*. Knorr & Hirth, München, 1933.
* *Die Augen des unbekannten Soldaten*. Pechstein, München 1933.
* *Die Weisse Meute. Wintersport- und Kriminalroman*, 1933.

## Ārējās saites
* Baltisches Biografisches Lexikon digital
Vīnes miera līgums

**Vīnes miera līgums** () bija 1738. gada 18. novembrī Austrijas erchercogistes galvaspilsētā Vīnē parakstīts miera līgums, kas izbeidza Polijas mantojuma karu.

Pēc līguma noteikumiem Francija garantēja pragmatisko sankciju un atzina Saksijas kūrfirstu Frīdrihu Augustu II par Polijas karali Augustu III. Staņislavam Leščiņskim tika piešķirta Lotringas hercogiste un Baras hercogiste. Tikmēr Francim I kā kompensāciju piešķīra Toskānas lielhercogisti, kuras tronis atbrīvojās 1737. gadā pēc pēdējā Mediči dinastijas lielhercoga nāves. Spānijas karalis Karloss III ieguva Neapoles un Sicīlijas troni. Kārlis VI ieguva Parmas un Pjačencas hercogisti. Sardīnija ieguva Novāras un Tortonas pilsētas.

## Ārējās saites
Komandarms

**Komandarms** var būt:

* armijas pavēlnieka (komandiera) amata nosaukuma saīsinājums krievu valodā (**''команд**ующий **арм**ией'');
* Sarkanās armijas dienesta pakāpes nosaukuma saīsinājums:
** 1. ranga armijas komandieris,
** 2. ranga armijas komandieris.
Pirkstveida suņzobe

**Pirkstveida suņzobe** (*Cynodon dactylon*) ir daudzgadīga graudzāļu dzimtas lakstaugu suga. Pirkstveida suņzobes dabiskais izplatības areāls ir Vecā pasaule, bet kā invazīva suga tā ir sastopama arī Amerikā un Austrālijā. Šo sugu apzināti arī kultivē kā mājlopu barības avotu ganībās vai kā sporta laukuma segumu, piemēram, golfā vai futbola laukumos. Pirkstveida suņzobe spēj ātri ataugt. Pirkstveida suņzobei ir garas, dziļas saknes, kas ļauj tai būt izturīgai pret ilgstošu sausumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Selīna Grotiana

**Selīna Grotiana** (; dzimusi  Garmišā-Partenkirhenē) ir vācu biatloniste.

## Karjera
Ar distanču slēpošanu sāka nodarboties sešu gadu vecumā, bet biatlonam pievērsās deviņu gadu vecumā, sekojot divu vecāko brāļu piemēram. Pirmās starptautiskā līmeņa sacensības viņas karjerā bija 2021. gada Pasaules čempionāts jauniešiem Obertilliahā, kur viņa izcīnīja bronzas medaļu sprintā. 2021.—2022. gada sezonā viņa debitēja IBU kausā junioriem Pokļukā, Slovēnijā. Sezonas pirmajās sacensībās viņai līdz uzvarai pietrūka ikai 0,8 sekundes. Pēc nedēļas 2022. gada Eiropas čempionātā junioriem, kas risinājās turpat Pokļukā, viņa izcīnīja zelta medaļas gan sprintā, gan iedzīšanā. 2022. gada Pasaules čempionātā jauniešiem, kas notika ASV, S. Grotiana ieguva bronzu individuālajā distancē, sprintā viņai līdz goda pjedestālam pietrūka tikai divas sekundes, līdz ar to ierindojās 4. vietā, bet pēc tam iedzīšanā kļuva par čempioni. Startēja arī stafetē, kur Vācijas komandas sastāvā izcīnīja sudraba medaļu.

2022.—2023. gada sezonā sāka startēt pieaugušo sacensībās, debitējot IBU kausā. 2022. gada decembrī sprintā Idrē izcīnīja savu pirmo uzvaru. 2023. gada Eiropas čempionātā Lencerheidē ieguva trīs medaļas — bronzu 15 km individuālajā distancē, zeltu iedzīšanā un sudrabu jauktajā stafetē. 2023. gada martā Grotiana piedalījās Pasaules čempionātā junioriem Ščučinskā, Kazahstānā. Tur viņa izcīnīja četras zelta medaļas — sprintā, iedzīšanā, kā arī jauktajā un sieviešu stafetē.  Holmenkollenē debitēja Pasaules kausa sacensībās, ieņemot 44. vietu sprintā.

2023.—2024. gada sezonu iesāka Pasaules kausā. Jau pirmajā posmā Estešundā viņa tika iekļauta Vācijas stafetes komandas sastāvā un izcīnīja trešo vietu. Pirmos punktus Pasaules kausa ieskaitē ieguva turpat Estešundā, ieņemot 21. vietu sprintā. Savā pirmajā Pasaules čempionātā 2024. gadā Nove Mesto 15 km distancē ieguva 4. vietu. Kopā ar Janīnu Hetihu-Valcu, Vanesu Foigtu un Sofiju Šneideri izcīnīja bronzas medaļu stafetē.

 Ansī distancē ar kopēju startu Grotiana izcīnīja savu pirmo individuālo uzvaru Pasaules kausa sacensībās. 2025. gada Pasaules čempionātā Lencerheidē izcīnīja bronzas medaļu jauktajā stafetē. 2024.—2025. gada Pasaules kausa kopvērtējumā ieņēma 9. vietu, bet U-23 ieskaitē ierindojās trešajā vietā, zaudējot tikai divām Francijas pārstāvēm Oseanai Mišelonai un Žannai Rišārai.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Elia Dzeni

**Elia Dzeni** (; dzimis ) ir Itālijas biatlonists.

## Karjera
Ar biatlonu sāka nodarboties 14 gadu vecumā. Pirmās starptautiskās sacensības E. Dzeni karjerā bija 2020. gada Pasaules čempionāts jauniešiem Lencerheidē, kur labāko rezultātu sasniedza sprintā, ieņemot 16. vietu, bet stafetē ar Itālijas komandu bija astotajā vietā. 2021. gada decembrī viņš debitēja IBU kausā junioriem un savās pirmajās sacensībās 15 km individuālajā distancē sasniedza pjedestālu, izcīnot trešo vietu. 2022. gada Pasaules čempionātā junioriem ieguva sudraba medaļu stafetē.

2022.—2023. gada sezonas sākumā izcīnīja vairākas godalgotās vietas IBU kausā junioriem, tostarp uzvarēja supersprintā.  2022. gada decembrī debitēja pieaugušo līmenī, startējot IBU kausā. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Antholcā ar 52. vietu sprintā. Tajā pašā posmā tika iekļauts arī Itālijas stafetes komadas sastāvā, Dzeni veica stafetes pēdējo posmu un finišēja piektajā vietā. Savā pirmajā Pasaules čempionātā 2023. gadā Oberhofā 20 km individuālajā distancē ierindojās 48. vietā, bet gan sprintā, gan iedzīšanā bija 53. vietā. Startēja arī stafetē, ieņemot 7. vietu. 2023. gada martā Pasaules kausa posmā Estešundā ieguva pirmo punktu Pasaules kausa ieskaitē, 20 km individuālajā diatancē ieņemot 40. vietu. 2023.—2024. gada Pasaules kausa sezonā divas reizes sasniedza godalgotas vietas stafetē, Oberhofā un Rūpoldingā izcīnot trešo vietu.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Kristaps Pļavnieks

**Kristaps Pļavnieks** (dzimis  Jelgavā) ir latviešu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā. 2025. gadā pārstāv Nacionālās basketbola līgas (LBL2) klubu BK Jelgava. Iepriekš spēlējis vairākos Latvijas Basketbola līgas (LBL) klubos, ar VEF Rīga kļūstot par 2013. gada LBL čempionu. Jelgavas komandas sastāvā divkārt uzvarējis Nacionālajā basketbola līgā.

## Karjera
K. Pļavnieks nāk no Jelgavas, kur arī sācis nodarboties ar basketbolu, spēlējis LJBL.

Pieaugušo basketbolā sācis spēlēt, pārstāvot no jauniešiem veidoto komandu "LMT Basketbola akadēmija". Tomēr jau ātri viņa talants pamanīts augstākā līmenī, paralēli spēlējis arī VEF Rīga, tostarp kļūstot par 2013. gada LBL čempionu.

Pēc tam spēlējis virknē citu LBL komandu, bet kopš 2020. gada ir viens no svarīgākajiem spēlētājiem BK Jelgava, kas spēlē Nacionālajā basketbola līgā (LBL2) un ir viena no līgas vadošajām komandām. 2022. gadā kopā ar Jelgavas komandu K. Pļavnieks kļuva par šīs līgas čempionu un tika atzīts par turnīra labāko spēlētāju. 2024. gada noslēgumā BK Jelgava vēlreiz uzvarēja Nacionālajā līgā, un saspēles vadītājs atkal tika atzīts par sezonas labāko spēlētāju, kā arī tika iekļauts turnīra simboliskajā pieciniekā. Jelgavas komanda par čempioniem kļuva arī 2025. gadā.

K. Pļavnieks ir spēlējis Latvijas U-16, U-18 un U-20 izlasē. 2013. gadā Nikolaja Mazura vadītās U-18 izlases sastāvā izcīnīja 4. vietu U-18 čempionātā, kas notika Latvijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pļavnieks

**Pļavnieks** ir latviešu uzvārds. Cilvēki ir šādu uzvārdu:

* Kristaps Pļavnieks (1995), basketbolists;
* Leonards Pļavnieks (1893—1938), padomju kara jurists.
Džeimss Brukss

**Džeimss Lorenss Brukss** (; dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, producents un scenārists, kā arī viens no filmu un seriālu producēšanas uzņēmuma *[[Gracie Films]]* dibinātājiem. Brukss piedalījies tādu populāru seriālu radīšanā kā *[[The Mary Tyler Moore Show]]*, *[[Taxi (seriāls)|Taxi]]* un "Simpsoni". Savas karjeras laikā saņēmis daudzus apbalvojumus, tai skaitā trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvas, 21 ''Emmy'' balvu un Zelta globusa balvu.

Kā filmas "Maiguma valoda" režisors, scenārists un producents saņēmis Kinoakadēmijas balvas kategorijās "Labākā filma", "Labākais režisors" un "Labākais adaptētais scenārijs". Režisējis arī tādas kritiķu atzītas filmas kā "Televīzijas ziņas" (*Broadcast News*, 1987) un "Cik labi vien var būt" (1997).

1986. gadā Brukss dibināja filmu seriālu producēšanas uzņēmumu *[[Gracie Films]]*. 1987. gadā kļuvis par televīzijas šova "Treisijas Ulmenas šovs" producentu. Brukss nolīga animatoru Metu Greiningu, lai šovam radītu animācijas īsfilmas, kas vēlāk kļuva par pamatu "Simpsoniem". Brukss bija arī viens no "Simpsonu filmas" producentiem un režisoriem.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Padomju Savienības flotes admirālis

**Padomju Savienības flotes admirālis** bija PSRS Bruņoto spēku Jūras kara flotes visaugstākā dienesta pakāpe kopš tās ieviešanas 1955. gadā. Piešķirta trim cilvēkiem. Līdzīga Padomju Savienības maršala pakāpei Padomju armijā.

Zemāka dienesta pakāpe bija flotes admirālis.


Attēls:Russia-Navy-everyday-OF-10-1955.svg|uzplecis ikdienas formastērpam
Attēls:RAF N F10AdmFleetSU 1955-1991.svg|uzplecis parādes formastērpam
Attēls:UdSSR Navy 1962-1992 OF10 insignia.svg|piedurkņu uzšuve
Džūlss Dasēns

**Džūlss Dasēns** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu kinorežisors, producents, scenārists un aktieris.

Karjeras sākumā strādājis Holivudā, režisējot vairākas populāras filmas. 1951. gadā Dasēnu iekļāva Holivudas melnajā sarakstā pēc tam, kad viņš atteicies liecināt par saistību ar komunistiskām organizācijām. Vēlāk strādājis gan Francijā, gan Grieķijā.

Holivudā režisējis kara filmu *[[Reunion in France]]* (1942), fantāzijas filmu *[[The Canterville Ghost]]* (1944), kā arī *[[film noir]]* filmas *[[Brute Force]]* (1947), *[[The Naked City]]* (1948) un *[[Thieves' Highway]]* (1949). 1950. gadā Lielbritānijā uzņēmis arī vienu no savām zināmākajām filmām *[[Night and the City]]*. Par krimināldrāmu *[[Du rififi chez les hommes]]* (1955) saņēmis labākā režisora balvu Kannu kinofestivālā. Par Grieķijā uzņemto romantisko komēdiju *[[Never on Sunday]]* (1960) Dasēnu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijās "Labākais režisors" un "Labākais oriģinālscenārijs". Karjeras turpinājumā uzņēmis tādas filmas kā *[[Phaedra]]* (1962), *[[Topkapi (filma)|Topkapi]]* (1964) un *[[10:30 P.M. Summer]]* (1966). Vairākās viņa filmās galveno lomu atveidoja grieķu aktrise Melina Merkuri.

Džūlsa Dasēna dēls Džo Dasēns kļuva par pazīstamu dziedātāju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rouzu ģimenes karš

**"Rouzu ģimenes karš"** () ir 1989. gada ASV melnā kinokomēdija, kuras režisors ir Denijs DeVito. Filmā galvenās lomas atveido Maikls Daglass, Ketlīna Tērnere un Denijs DeVito. Visi trīs aktieri piedalījušies arī filmās "Dēkas ar akmeni" (1984) un "Nīlas dārgakmens" (*The Jewel of the Nile*, 1985). Filma balstīta uz Vorena Adlera tāda paša nosaukuma 1981. gada romānu. Filmas nosaukums ir atsauce uz Sarkanās un Baltās rozes karu viduslaiku Anglijā.

Filma stāsta par bagātu pāri ar šķietami perfektu laulību. Kad laulība izjūk, sākas cīņa par to, kurš paturēs grezno savrupmāju.

Filmas pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[20th Century Studios|20th Century Fox]]*. Filma saņēma kritiķu atzinību un finansiālus panākumus, kopumā nopelnot 160 miljonus ASV dolāru. Filmu nominēja Zelta globusa balvai kategorijās "Labākais mūzikls vai kinokomēdija", "Labākais aktieris mūziklā vai kinokomēdijā" (Daglass) un "Labākā aktrise mūziklā vai kinokomēdijā" (Tērnere).

## Atsauces

## Ārējās saites
The Naked City

***The Naked City*** ir 1948. gada ASV krimināldrāmas filma, kuras režisors ir Džūlss Dasēns. Filmā galvenās lomas atveido Berijs Ficdžeralds, Hauards Dafs, Dorotija Hārta un Dons Teilors.

Filma stāsta par jaunas modeles slepkavības izmeklēšanu Ņujorkā. *The Naked City* bija viena no retajām tā laika filmām, kuru filmēja nevis studijā, bet ārpus tās. Filma pazīstama ar savu vizuālo stilu, kuru salīdzina ar itāļu neoreālismu.

Filmas *The Naked City* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Universal Pictures|Universal-International]]*. Filma saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijās "Labākais operatora darbs" un "Labākā montāža". 2007. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

## Atsauces

## Ārējās saites
Pavasara dedestiņa

**Pavasara dedestiņa ** (*Lathyrus vernus*) ir daudzgadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs. Suga ir diezgan bieži sastopama Eiropas un Rietumāzijas mežos, kur aug nelielās grupās.

## Apraksts
Pavasara dedestiņas stublājs ir stāvs, nezarots un sasniedz 20—40, retāk līdz 60 centimetru augstumu. Augam ir īss, sazarots saknenis, bet saknes sasniedz 1 metra dziļumu. Uz stublāja pamīšus sakārtotas plūksnaini saliktas lapas ar 2—4 eliptisku lapiņu (ga 3—7 cm, pl 1,5—3 cm) pāriem. Lapas galā nav vairākām citām dedestiņu sugām raksturīgās vītnes. Pie kāta pamata smailas pielapes.

Augšējo lapu žāklē garā ziedkātā izveidojas ziedkopa ķekars ar 3—8 nokareniem, purpursarkaniem ziediem, kas novecojot kļūst zili. Zied aprīļa beigās, maijā. Auglis ir 4—6 cm gara, brūna pāksts ar 8—14 indīgām sēklām.

Izskata un augšanas vietu ziņā līdzīga suga ir reti sastopamā melnējošā dedestiņa (*Lathyrus niger*). Atšķirībā no tās, pavasara dedestiņas lapas, žāvējot nekļūst melnas.

## Ekoloģija
Pavasara dedestiņas ir nektāraugi. Ziedu vainaglapas ir cieši savienotas, tādēļ tos apputeksnēt var tikai salīdzinoši spēcīgi kukaiņi, piemēram, akmeņu kamene (*Bombus lapidarius*), dārza kamene (*B. hortorum*), lielacu kamene (*B. confusus*), tīruma kamene (*B. pascuorum*), dažas savvaļas bišu sugas un medus bite (*Apis mellifera*).

Tā ir vienīgā suga dedestiņu ģintī, kas zied tik agri. Atšķirībā no citiem pavasarī ziedošiem augiem, piemēram vizbuļiem (*Anemone*) vai zeltstarītēm (*Gagea*), pēc noziedēšanas pavasara dedestiņas virszemes daļas nenonīkst, bet turpina augt un spēcīgi sakuplot līdz rudenim.

## Izplatība un biotopi
Sugas dabiskais izplatības areāls ir gandrīz visā Eiropā un Rietumāzijā. Arī Latvijā tā ir diezgan bieži sastopama visā valstī. Pavasara dedestiņa ir introducēta Lielbritānijā, Beļģijā, Nīderlandē, kā arī Krievijā — Čitas apgabalā un Jakutijā.

Augs ir sastopams dažādos lapu koku un jauktos mežos, īpaši gāršās, mežmalās un krūmājos, izcirtumos un jaunaudzēs. Tā ir tipiska suga Centrāleiropas platlapju mežos, raksturīga dižskābaržu mežiem (*Fagetalia sylvaticae*). Literatūrā augs aprakstīts kā dižskābarža pavadonis, bet tā nav gluži taisnība. Pavasara dedestiņas trūkst daudzos dižskābaržu mežos, īpaši ar kaļķiem nabadzīgās augsnēs un aukstākās vietās. Sugu var uzskatīt par karbonātaugsnes bioindikatoru. Augs sastopams arī ozolu mežos, kastaņu audzēs, lazdu krūmājos, ne pārāk mitros palieņu mežos, egļu un lapegļu mežos, ar barības vielām bagātās, irdenās māla un smilšmāla augsnēs.

## Atsauces
Nokarenais tragantzirnis

**Nokarenais tragantzirnis** (*Astragalus penduliflorus*) ir tragantzirņu suga. Tai ir ļoti šaurs izplatības areāls — tā ir sastopama tikai vietumis Eiropā un Āzijā. Mazskaitlīgas atradnes konstatētas Skandināvijā, centrālajā un rietumu Eiropā, kā arī Latvijā, kur tai ir neliela, bet ilggadīgi stabila populācija Latgalē.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanās grāmatas 1. kategorijā.

## Apraksts
Nokarenais tragantzirnis ir daudzgadīgs, 40—120 cm garš lakstaugs, kurš ir klāts ar īsiem, piegulošiem matiņiem. Stublājs ir pacils vai stāvs, zaro un ir diezgan trausls. Lapas ir nepāra plūksnaini saliktas no 7—15 pāriem eliptisku lapiņu; tās virzienā uz lapas galu lapiņas kļūst sīkākas. Pie pamata ir nelielas, veselas pielapes. Ziedi lapu žāklēs garkātainos, blīvos ķekaros stublāja un zaru galā. Ziedi nokareni, kauss zvanveidīgs, klāts ar tumšbrūniem matiņiem, vainags tumšdzeltens. Parasti ķekarā ir 4—12 ziedi. Noziedot veidojas liela, uzpūsta, nokarena un apmatota viencirkņa pāksts. Zied jūnija beigās un jūlijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dromoras katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q2942902"
}


**Dromoras katedrāle** () jeb **Dromoras Kristus Pestītāja katedrāles baznīca** () ir Īrijas Baznīcas (anglikāņu) katedrāle, kas atrodas Ziemeļīrijas dienviddaļā, Daunas apgabala Dromoras pilsētā. Viena no trijām Daunas un Dromoras diecēzes katedrālēm (pārējās divas ir Daunas katedrāle un Belfāstas anglikāņu katedrāle).

Baznīca šajā vietā esot atradusies jau 510. gadā. 16. un 17. gadsimtā tā vairākkārt pārbūvēta un 1609. gadā iecelta par katedrāli. 1641. gadā to nopostīja nemiernieki, bet 1661. gadā katedrāle atkal atjaunota. Baznīca vēlāk vairākas reizes pārbūvēta un paplašināta, pēdējoreiz 1899. gadā.

## Ārējās saites
*
Vītoliņu pilskalns

**Vītoliņu pilskalns** atrodas Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Kazdangas pagasta Valātā. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.

Šis pilskalns ir paugurs, ko no trijām pusēm norobežo dziļas gravas, bet no dienvidu puses tas nocietināts ar grāvi un valni. Plakuma izmērs — 50 x 15—20 metri. Pilskalna datējums — vēlais dzelzs laikmets. Pilskalnu pirmais 1979. gadā plašāk aprakstījis Andrejs Vasks.

Kokiem apaugušais pilskalns atrodas bijušajā Kazdangas muižas parkā un ir ierīkots ziemeļu-dienvidu virzienā orientētā zemes mēlē, kuru no trim pusēm ieskauj dziļas gravas, bet neaizsargātajā dienvidu pusē ir izrakts grāvis, un plakuma malā uzbērts 2 m augsts valnis. Pilskalna plakumam slīpums uz ziemeļu pusi. Kalna ziemeļu galam ir 3—4 m augsts, stāvs aprāvums. Aiz tā ir neliels zemesšaurums; tālāk apmēram 40 m garumā norobežotajā paugura turpinājumā, iespējams, bijusi priekšpils vieta. Pilskalna plakumā pie vaļņa konstatēts kultūrslānis; citur plakumā kurmju rakumi uzrādījuši tikai dzeltenu smilti. Iespējamajā priekšpilī kultūrslānis nav konstatējams.

Vītoliņu pilskalns atrodas tikai kilometru uz ziemeļrietumiem no plašā vēlā dzelzs laikmeta Kazdangas senvietu kompleksa (Kazdangas pilskalns ar senpilsētu, Baznīckalns, Roņu senkapi), tādēļ pieļaujama iespēja, ka tas uzlūkojams par Kazdangas pilskalna priekšnocietinājumu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vītoliņu pilskalns portālā https://www.latvijas-pilskalni.lv/
Aršī purvājs

**Aršī purvājs** () ir mitrājs, kas atrodas Beļģijas rietumdaļā, Eno provincē, Francijas pierobežā. Sastāv no četriem lieliem dīķiem, mitrājiem, klāniem un pļavām ar vītoliem. Vieta 1986. gadā iekļauta Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā.

Dīķi un mitraine veidojusies 20. gadsimta divdesmitajos gados, iegrūstot pamestām raktuvēm. Starp 1968. un 1971. gadu mitraine tika nosusināta, lai izveidotu lauksaimniecības zemi. Projekts izrādījās neveiksmīgs, vieta pamesta un izveidota par aizsargājamu dabas teritoriju. Tā ir svarīga vieta ligzdojošiem un migrējošiem putniem. Novērotas apmēram 300 putnu sugas, to skaitā kukaiņu piekūns, baltvaigu zīriņš, mazais dumpis, mērkaziņa un citi.

## Ārējās saites
Zilene

**Zilene** (*Vaccinium uliginosum*) ir melleņu ģints pārtikas augs, kas plaši sastopams ziemeļu reģionos Eirāzijā un Ziemeļamerikā, kā arī kalnu apvidos dienvidos.

Zilenes bieži sastopamas visā Latvijas teritorijā, kur tās aug pārejas un sūnu purvos, purvainos skujkoku mežos, kā arī pārmitros izcirtumos. Zilenes ir pasaulē visbiežāk sastopamā melleņu ģints suga.

## Apraksts
Zilene ir vasarzaļš krūms, kurš var sasniegt 0,3—1,2 m garumu. Stumbrs ir acīm redzami koksnains, stāvs un zari brūni. Lapas ir otrādi olveida, zilganzaļas, gals noapaļots, mala gluda, uz zariem pamīšus. Ziedi ir nokareni, iepriekšējā gada dzinumu galos. Vainags ir pokālveida, iesārts. Ogas ir ieapaļi garenas, diametrā 1—1,2 cm, blāvi zilganas vai blāvi violetas, it kā sarmainas. Zied maijā un jūnija sākumā.

No mellenes (*Vaccinium myrtillus*) atšķirama pēc brūna, apaļa (ne zaļa, šķautņaina) stumbra, otrādi olveidīgām (ne olveidīgām) lapām, lapas mala gluda (ne sīkzobaina), gatavas ogas blāvi zilganas (ne zili melnas).

## Atsauces

## Ārējās saites
Dedestiņu tragantzirnis

**Dedestiņu tragantzirnis** (*Astragalus cicer*) ir tragantzirņu suga. Tās dabiskais izplatības areāls ir Centrāleiropā un Dienvideiropā, taču tas ir izplatījies arī Ziemeļeiropā, tostarp Latvijā, un Austrumeiropā, kur uzskatāms par adventīvu augu. Latvijas teritorijā atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas ir novērotas nezālienēs un dzelzceļu malās.

## Apraksts
Dedestiņu tragantzirnis ir daudzgadīgs,  20—100 cm garš lakstaugs ar pacilu un bagātīgi zarojošu stublāju, kas ir apmatots ar mīkstiem, piegulošiem matiņiem. Augam ir zarains un koksnains saknenis. Tā lapas ir nepāra saliktas no 8—12 pāriem iegareni olveidīgu lapiņu ar strupu galu. Lapiņas apmatotas un pielapes ir sīkas, lancetiskas. Ziedu ķekars ir blīvs, galviņveidīgs, novietots garā kātā. Ziedi ir gaišdzelteni un stāvi. Zieda kauss ir zvanveidīgs un klāts ar tumšiem matiņiem. Auglis ir ieapaļas, uzpūstas, blīvi raupjmatainas pākstis, kas ir zaļas, kad negatavas, bet nogatavojoties nomelnē. Zied no jūnija līdz augustam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Alfrēds Geists

**Alfrēds Geists** (; dzimis , miris ) bija vācbaltiešu Rīgas Reformātu baznīcas mācītājs.

Dzimis Rīgā. No 1883. līdz 1887. gadam studēja Tērbatas, Heidelbergas un Jēnas universitātēs. 1888. gadā atgriezās dzimtenē, kļūdams par Rīgas Reformātu baznīcas palīgmācītāju. 1890. gadā iestājās Rīgas literāri praktiskajā pilsoņu savienībā. No 1893. gada — Rīgas Reformātu baznīcas mācītājs. Nolēmis iemācīties lietuviešu valodu, kopš 1902. gada noturēja dievkalpojumus arī lietuviski.

1919. gada 19. martā Stučkas valdības varas iestāžu arestēts un ieslodzīts Rīgas Centrālcietumā. Cietumā saslima ar tīfu un tika ievietots cietuma slimnīcā, tāpēc, atšķirībā no citiem ieslodzītajiem mācītājiem (piemēram, Eberharda Zāvari, Augusta Ekhardta u.c.), netika nogalināts īsi pirms Landesvēra ienākšanas Rīgā. Miris vēlāk, pilsētas slimnīcā.

## Ārējās saites
* Baltisches Biografisches Lexikon digital
Vašvāras miera līgums

**Vašvāras miera līgums** (, , ) bija 1664. gada 1. augustā Vašvārā (mūsdienu Ungārijā) parakstīts miera līgums starp Hābsburgu monarhiju un Osmaņu impēriju, kas izbeidza Austriešu-turku karu.

Miera līguma rezultātā tika atzīta Transilvānijas un Ujvaras vilajeta piederība Osmaņu impērijai, Katra no pusēm apņēmās izmaksāt kompensācijas. Miera līgums darbojās 20 gadus, kad sadursmes uz robežas 1683. gadā pārauga Lielajā turku karā, kas kulminēja kaujā par Vīni. Miera līgums bija nepopulārs ungāru un horvātu aprindās, kas izvērtās Zrinsku-Frankopanu sazvērestībā.

## Ārējās saites
Tomāšs Mikiska

**Tomāšs Mikiska** (; dzimis  Ūsti pie Orlices) ir čehu biatlonists.

## Karjera
Ar biatlonu sāka nodarboties septiņu gadu vecumā. Starptautiskās sacensībās debitēja 2017. gadā Eiropas čempionātā junioriem, kas notika Nove Mesto Morāvijā, Čehijā. 2017.—2018. gada sezonā sāka startēt IBU kausā junioriem. 2018. gada Pasaules čempionātā jauniešiem Otepē kopā ar Vītezslavu Hornigu un Mikulāšu Karlīku izcīnīja sudraba medaļu stafetē. 2019. gada janvārī Dušņikizdrojā Mikiska debitēja IBU kausā pieaugušajiem un sprintā ieņēma 49. vietu. 2019. gada Pasaules čempionātā jauniešiem Brezno labāko rezultātu sasniedza sprintā — 5. vietu.

 Kontiolahti debitēja Pasaules kausa sacensībās, ieņemot 59. vietu sprintā. Tajā pašā posmā tika iekļauts arī Čehijas stafetes komandas sastāvā un ieņēma 7. vietu. 2021. gada Pasaules čempionātā junioriem Obertilliahā ieguva bronzas medaļu stafetē. Individuāli labāko rezultātu sasniedza iedzīšanā, ieņemot 10. vietu. 2021. gada augusta beigās Nove Mesto izcīnīja divas uzvaras un vienu sudraba godalgu Pasaules čempionāta vasaras biatlonā junioru konkurencē. 2021.—2022. regulāri startēja IBU kausa izcīņā. Piedalījās arī 2022. gada Eiropas čempionātā, kur sprintā ieņēma 24. vietu, bet jauktajā stafetē bija 13. vietā. 2022. gada augustā vēlreiz nopelnīja vairākas godalgas junioru līmenī Pasaules čempionātā vasaras biatlonā.

2022.—2023. gada sezonu sāka Pasaules kausā. Pirmajā posmā Kontiolahti viņš ieguva pirmos punktus Pasaules kausa ieskaitē, iedzīšanā finišējot 32. vietā. Veiksmīgi aizvadīja savu debijas Pasaules čempionātu 2023. gadā Oberhofā. Iedzīšanā no 60. vietas pakāpās līdz 31. pozīcijai, 20 km individuālajā distancē ieguva 14. vietu un kvalificējās masu startam, kurā arī izcīnīja 14. vietu. Startēja arī jauktajā un vīriešu stafetē, iegūstot attiecīgi piekto un ceturo vietu. Sezonu noslēdza 52. vietā kopvērtējumā.

2024. gada Pasaules čempionātā Nove Mesto sasniedza savu līdzšinējo karjeras labāko rezultātu, 20 km individuālajā distancē, ieņemot 10. vietu.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts
thumb|T. Mikiska 2023. gada Pasaules čempionātā Oberhofā

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Filipīniešu valodas

**Filipīniešu valodas** ir valodnieku ierosināta austronēziešu valodu saimes malajiešu-polinēziešu valodu apakšgrupa. Tajā iekļautas 180 zināmas valodas ar vairāk kā 110 miljoniem runātāju. Izplatītas austronēziešu valodu klāstera ziemeļos, galvenokārt Filipīnās, kā arī Sulavesi ziemeļos Indonēzijā, Kalimantānas ziemeļaustrumos Malaizijā un Taivānā. Lielākās no grupas valodām ir filipīniešu valoda (100 miljoni) un sebuāņu valoda (30 miljoni).

## Klasifikācija
Filipīniešu valodu grupa nav vispārēji akceptēta un liela daļa valodnieku šīs grupas apakšgrupas klasificē kā tiešas malajiešu-polinēziešu grupas apakšgrupas. Viena no klasifikācijas versijām, kurā katra no minētajām grupām kādā no klasifikācijām izdalīta kā tieša malajiešu-polinēziešu valodu apakšgrupa:

*Malajiešu-polinēziešu valodas
****Filipīniešu valodas**
***Bataniešu valodas (3) 
***Ziemeļlusonas valodas (51) 
***Centrālās Lusonas valodas (10) 
***Ziemeļmindoro valodas (3; arī ziemeļmangjanu) 
***Lielo Centrālo Filipīnu valodas (94) 
****Umirajas dumagetu valoda 
****Manidu–alabatu valodas (2) 
***Kalamjanas valodas (2) 
***Dienvidmindanao valodas (5; arī biliešu valodas) 
****Klatu valoda 
***Sangiriešu valodas (5) 
***Minahasiešu valodas (5) 
***Ati valoda 

## Atsauces

## Ārējās saites
Lielo Centrālo Filipīnu valodas

**Lielo Centrālo Filipīnu valodas** ir viena no lielākajām austronēziešu valodu saimes malajiešu-polinēziešu valodu apakšgrupām, dažkārt tiek iekļauta filipīniešu valodu apakšgrupā. Tajā iekļautas 94 zināmas valodas ar vairāk kā 110 miljoniem runātāju. Izplatītas Filipīnu centrālajā un dienvidu daļā, kā arī Sulavesi ziemeļos Indonēzijā un Kalimantānas ziemeļaustrumos Malaizijā. Lielākās no grupas valodām ir filipīniešu valoda (tagalu valoda; 100 miljoni runātāju), sebuāņu valoda (30 miljoni), ilongu valoda (9 miljoni), varaju valoda (3,6 miljoni), magindanavu valoda (3,2 miljoni), bikolu valoda (2,5 miljoni), maranao valoda (1,8 miljoni) un gorontalu valoda (1 miljons).

## Klasifikācija
Lielo Centrālo Filipīnu valodu grupa pirmoreiz piedāvāta 1991. gadā, un tās klasifikācija ir vispārpieņemta, izņemot manidu-alabatu valodas, kas dažkārt tiek klasificētas kā tieša malajiešu-polinēziešu valodu grupas apakšgrupa. Vispārpieņemtā klasifikācijas versija:

*Malajiešu-polinēziešu valodas
**Filipīniešu valodas
*****Lielo Centrālo Filipīnu valodas** (94)
****Centrālo Filipīnu valodas (48)
*****Manidu–alabatu valodas (2) 
****Danao valodas (3)
****Gorontalo-mangondovu valodas (9)
****Manobo valodas (15)
****Palavanas valodas (8)
****Dienvidmangjanu valodas (4)
****Subanonu valodas (6)
****Umirajas dumagetu valoda 

## Atsauces

## Ārējās saites
Magalija Lepina-Blondo

**Magalija Lepina-Blondo** (; dzimusi ) ir kanādiešu aktrise un televīzijas un radio raidījumu vadītāja.

## Biogrāfija
Magalija Lepina-Blondo dzimusi 1982. gada 18. augustā frančvalodīgajā Kvebekas provincē, Kanādā.

Lepina-Blondo studējusi teātra mākslu *[[Cégep de Saint-Laurent]]* koledžā, pēc tam mācījusies Kanādas Nacionālajā teātra skolā. Pēc skolas absolvēšanas viņa daudzkārt spēlējusi lomas televīzijā, kino un teātrī. Viņa Kanādas franču valodā ierunājusi simtiem filmu un seriālu varoņus. Teātrī viņa regulāri strādā ar režisoru Seržu Denonkūru.

Viņa guva lielus panākumus 2016. gadā seriālā "Policijas iecirknis 31", kurā atveidoja detektīvleitnanti Nadīnu Legrānu. Tomēr viņas atveidotā varone gāja bojā motocikla avārijā seriāla otrajā sezonā.

## Privātā dzīve
Viņas tēvs Marks Blondo ir žurnālists, māte Manona Lepina ir radio raidījumu vadītāja. Māsa Ežēnija ir kultūras žurnāliste.

2015. gada 7. oktobrī vietne *Hollywood PQ* ziņoja, ka viņai ir attiecības ar komiķi Luiju Žosē Udu. Viņi izšķīrās 2019. gadā. Viņa patur noslēpumā savas attiecības un neparādās sabiedrībā ar partneriem.

Viņas hobiji ir ceļošana un fotografēšana.

## Filmogrāfija

### Kino
* *Le Secret de ma mère*, 2005 — Florete
* *Ma tante Aline*, 2006 — Stefānija
* "Iedomātās mīlestības", 2009 — jauna sieviete
* *[[Laurence Anyways]]*, 2011 — Šarlote
* *L'Empire Bo$$é*, 2012 — Simona
* *Quelqu'un d'extraordinaire*, 2013 — Sāra
* *Le Règne de la beauté*, 2014 — Karinē
* *Love Projet*, 2014 — Luīze
* *9, le film*, 2016 — Vivjana
* *La Femme de mon frère*, 2019 — Annabella
* *Merci pour tout*, 2019 — Kristīne
* *La rivière sans repos*, 2019 — Mē
* "Mīlestības daba", 2023 — Sofija

### TV
* *Providence*, 2005 — Sabrina
* *Smash 2*, 2005 — asistente
* *R-Force*, 2006—2007 — animatore
* *Les Étoiles filantes*, 2007—2008 — Annija
* *C.A*, 2008 — Milēna
* *Soirée pyjama pour estime de soi Dove*, 2008—2009 — raidījuma vadītāja
* *Dieu merci!*, 2008—2010 — komiķe
* *Fan Club*, 2008—2010 — raidījuma vadītāja
* *Colocs.tv*, 2009 — Melānija
* *[[19-2]]*, 2010—2015 — Amēlija de Granprē
* *Tu m'aimes-tu?*, 2012 — Melānija
* *Ces gars-là*, 2013 — Melānija
* *Mensonges*, 2014 — Žilija
* *Boomerang*, 2015—2019 — Stefānija
* *Partir autrement*, 2015 — raidījuma vadītāja
* "Policijas iecirknis 31", 2016—2017 — Nadīna Legrāna
* *Plan B*, 2017 — Evelīna
* *Letterkenny*, 2017—2021 — Marija-Frederika
* *Appelle-moi si tu meurs*, 2019 — Kristela
* *Supernaturel (documentaire)*, 2020 — atveido pati sevi
* *Sans rendez-vous*, 2021—pašlaik — Sāra
* "Nakts, kad Logans pamodās", 2022 — Šantāla

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Ladakas svilpējzaķis

**Ladakas svilpējzaķis** (Ochotona ladacensis), pazīstams arī kā **Ladakas pika**, ir svilpējzaķu dzimtas zīdītāju suga, kas sastopama Ķīnā, Indijā un Pakistānā. Pirms tās izdalīšanas par atsevišķu sugu īpatņi tika uzskatīti par plato piku. Nosaukti Ladākhas reģiona, kurā tie tie sastopami vārdā. Apdzīvo kalnu grēdu ielejas, kas stiepjas no Pakistānas cauri Indijai līdz Ķīnai, augstumā no 4300 līdz 5450 m. Tie ir zālēdāji.

## Apraksts
Dzīvnieka ķermeņa garums ir no 18 līdz 22,9 cm, svars — no 190 līdz 288 g. Pakaļkājas ir no 34 līdz 40 mm garas, ausis ir no 24 līdz 33 mm garas. Kažoks vasarā ir smilšu krāsas līdz dzeltenbrūns, uz galvas ir brūni, gaiši brūni vai sarkanbrūni plankumi. Ausu ārējā puse ir gaiši brūna līdz oranži brūnai, vēdera puse no pelēkas līdz bālgandzeltenai. Ziemā kažoks ir okera krāsā. Ladakas svilpējzaķis atšķiras no simpatriskā melnlūpas svilpējzaķa (*Ochotona curzoniae*) sugas ar savu lielāko izmēru.

## Izplatības areāls
Sugas izplatības areāls aptver Ķīnas Tautas Republikas teritoriju no Siņdzjanas dienvidrietumiem un Cjinhai rietumu daļas līdz Tibetas autonomā reģiona dienvidaustrumiem, kur suga sadzīvo ar melnlūpu svilpējzaķi. Areāls ietver Gilgitu-Baltistānu un Ladākhu, kas devis sugai nosaukumu.

Ladakas pika dod priekšroku sausām ielejām un akmeņainiem kalnu reģioniem ar retu veģetāciju 4200—5400 m augstumā virs jūras līmeņa.

## Dzīvesveids
Ladakas svilpējzaķa dabisko dzīvotni galvenokārt raksturo ļoti sausa un reta veģetācija. Daļā apgabala veģetāciju veido tikai izolētas prīmulu vai grīšļa (*Carex moorcroftii*) un smiltenīšu (*Arenaria musciformis*) populācijas. Svilpējzaķis rok alas pļavās, pie oļu kaudzēm vai krūmu tuvumā un barojas galvenokārt ar šiem augiem, savukārt ziemā, iespējams, pazemē galvenokārt barojas ar prīmulas saknēm.

Par dzīvnieku dzīvesveidu ir maz zināms. Tie ir sabiedriski dzīvnieki, kas dzīvo ģimeņu grupās ar skaidri noteiktām teritorijām un sazinās savā starpā. Saņemot draudus no apkārtnes, viņi bēg savā alā, izdodot ļoti augstu brīdinājuma svilpienu. Mātītes dzemdē mazuļus no jūnija beigām līdz jūlija beigām.

## Atsauces

## Literatūra
* Joseph A. Chapman, John E. C. Flux (Hrsg.): *[http://data.iucn.org/dbtw-wpd/edocs/1990-010.pdf Rabbits, Hares and Pikas. Status Survey and Conservation Action Plan.] * International Union for Conservation of Nature and Natural Resources (IUCN), Gland 1990; S. 38-39. ISBN 2-8317-0019-1.
* *Ladak Pika.* In: Andrew T. Smith, Yan Xie: *A Guide to the Mammals of China.* Princeton University Press, 2008; S. 283. ISBN 978-0-691-09984-2.

## Ārējās saites
* https://www.iucnredlist.org/species/41264/45183725
Činlande

**Činlande**, oficiāli **Činlandes Valsts**, ir pašpārvaldošs valstisks veidojums Dienvidaustrumāzijā, kas pretendē uz visu Činas teritoriju Mjanmā. Tā kontrolē lielāko daļu pavalsts teritorijas gar Bangladešas un Indijas robežu. Činlandes Padome, kas pilda likumdevējvaras funkcijas, ir paudusi, ka tās mērķis ir autonomas federālas pavalsts izveide Mjanmas sastāvā, līdzko tiks gāzta Mjanmā valdošā militārā hunta. Tomēr Konstitūcijā Činlandes loma Mjanmā nav atspoguļota, kas ir novedis pie potenciāla separātisma apsvērumiem.

Par valsts pasludināšanas datumu pieņem 2023. gada 6. decembri, kad Činu Tautas fronte un vietējās administrācijas organizācijas ratificēja Činlandes Konstitūciju, apstiprināja Činlandes Padomi kā tās pārvaldes institūciju un mainīja Činas nosaukumu uz Činlandi. Konstitūcijas mērķis ir radīt nacionālu činu valsti, nostiprinot to pašnoteikšanās tiesības.

Činlandes Padomi veido 27 Činu Tautas frontes locekļi, 14 deputāti un 68 vietējo administrāciju locekļi. Padome saņēma 14 no 17 atzīto vietējo administratīvo organizāciju atbalstu, izņemot Falamu, Tedimu un Mindatu.

## Skatīt arī
* Va Valsts

## Atsauces
Ostins Rīvss

**Ostins Tailers Rīvss** (; dzimis  Ārkanzasas štatā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja un uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. 2025. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Losandželosas "Lakers", kur spēlē visu līdzšinējo profesionālo karjeru. ASV basketbola izlases dalībnieks.

Abi basketbolista vecāki ir spēlējuši baskebolu koledžas līmenī, pārstāvot Ārkanzasas Štata Universitāti. O. Rīvsa vecākais brālis Spensers Rīvss arī ir profesionāls baskebolists, spēlē Vācijas Bundeslīgā un ir ieguvis Vācijas pilsonību.

## Karjera
NCAA nospēlējis piecas sezonas, mainot augstskolu un pabeidzot koledžu baasketbola karjeru Oklahomas Universitātē.

2021. gada NBA draftā neviena no komandām O. Rīvsu neizvēlējās, taču viņš noslēdza līgumu ar Losandželosas "Lakers", negaidīti kļūdams par nozīmīgu komandas rotācijas spēlētāju. 2023. gada jūlijā komanda un spēlētājs vienojās par jaunu līgumu, kas paredzēja 54 miljonu dolāru lielu atalgojumu četros gados.

2023. gada 9. decembrī "Lakers" pārspēja Indiānas "Pacers" pirmajā NBA kausa izcīņass (*NBA In-Season Tournament*) finālā, un O. Rīvss šajā spēlē guva 28 punktus, dodoties laukumā no rezervistu soliņa. Pamazām O. Rīvss nostiprinājās komandas pamatsastāvā un 2024.—2025. gada sezonā visās spēlēs devās laukumā starta pieciniekā.

2025. gada 26. oktobra uzvarā pār Sakramento "Kings" (127—120), nespēlējot komandas līderiem Lebronam Džeimsam un Lukam Dončičam, O. Rīvss guva 51 punktu, kā arī izcīnīja 11 atlēkušās bumbas un iedeva 8 rezultatīvās piespēles. Šī kļuva par rezultatīvāko spēli viņa līdzšinējā karjerā.

Pirms 2023. gada FIBA Pasaules kausa tika izplatīta informācija, ka O. Rīvss varētu pārstāvēt Vācijas basketbola izlasi, ņemot vērā, ka viņa ģimenei ir vācu saknes un pats spēlētājs ir ieguvis arī Vācijas pilsonību. Tomēr viņš iekļuva ASV basketbola izlases sastāvā un pārstāvēja ASV Pasaules kausa finālturnīrā, kur ASV ieguva 4. vietu, kamēr Vācija kļuva par čempioni.

## Atsauces

## Ārējās saites
Centrālo Filipīnu valodas

**Centrālo Filipīnu valodas** ir viena no lielākajām austronēziešu valodu saimes malajiešu-polinēziešu valodu apakšgrupām. Tajā iekļautas 48 zināmas valodas ar vairāk kā 100 miljoniem runātāju. Izplatītas Filipīnu centrālajā un dienvidu daļā, kā arī Kalimantānas ziemeļaustrumos Malaizijā. Lielākās no grupas valodām ir filipīniešu valoda (tagalu valoda; 100 miljoni runātāju), sebuāņu valoda (30 miljoni), ilongu valoda (9 miljoni), varaju valoda (3,6 miljoni) un bikolu valoda (2,5 miljoni).

## Klasifikācija
Centrālo Filipīnu valodu grupa dalās sešās vispārpieņemtās apakšgrupās, bet manidu-alabatu valodas dažkārt tiek klasificētas kā tieša malajiešu-polinēziešu valodu grupas apakšgrupa. Vispārpieņemtā klasifikācijas versija:

*Malajiešu-polinēziešu valodas
**Filipīniešu valodas
***Lielo Centrālo Filipīnu valodas
******Centrālo Filipīnu valodas** (48)
*****Manidu–alabatu valodas (2) 
*****Bikolu valodas (8)
*****Visaju valodas (27)
*****Mamanvu valoda
*****Mansaku valodas (7)
*****Tagalu valodas (3)

## Atsauces

## Ārējās saites