open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
FC Zürich

***Fussballclub Zürich***, biežāk pazīstams kā ***FC Zürich***, **FCZ** vai vienkārši ***Zürich***, ir Šveices futbola klubs no Cīrihes. Klubs ir dibināts 1896. gadā, pašlaik spēlē Šveices Superlīgā. Mājas spēles komanda aizvada *[[Letzigrund stadions|Letzigrund]]* stadionā, kurš tika rekonstruēts pirms 2008. gada Eiropas čempionāta.

*Zürich* futbolisti 12 reizes ir izcīnījuši Šveices čempionu titulu, kā arī desmit reizes uzvarējuši Šveices kausa izcīņā. Lielākais panākums Eiropas klubu turnīros ir iekļūšana Eiropas čempionvienību kausa pusfinālā, kas izdevies divreiz — 1963.—1964. un 1976.—1977. gada sezonās.

No 2016. gada jūnija līdz 2020. gadam komandā spēlēja Latvijas izlases vārtsargs Andris Vaņins.

## Sasniegumi
* **[[Šveices futbola Superlīga|Šveices Superlīga]]**
** Čempioni (13): 1901–02, 1923–24, 1962–63, 1965–66, 1967–68, 1973–74, 1974–75, 1975–76, 1980–81, 2005–06, 2006–07, 2008–09, 2021–2022
** Vicečempioni (9): 1902–03, 1910–11, 1931–32, 1951–52, 1963–64, 1966–67, 1971–72, 1978–79, 2010–11
* **Šveices kauss**
** Kausa ieguvēji (10): 1965–66, 1969–70, 1971–72, 1972–73, 1975–76, 1999–2000, 2004–05, 2013–14, 2015–16, 2017–18
** Finālisti (1): 1980–81
* **Šveices Līgas kauss**
** Kausa ieguvēji (1): 1980–81
** Finālisti (2): 1974–75, 1975–76
* **Šveices Izaicinājuma līga**
** Čempioni (1): 2016–17
* **[[UEFA Čempionu līga|Eiropas čempionvienību kauss]]**
** Pusfinālisti (2): 1963—64, 1976—77

## Bijušie spēlētāji
* 20px|Šveice Jakobs Kūns
* 20px|Šveice Renē Botterons
* 20px|Šveice Frics Kūncli
* 20px|Šveice Džoans Džampers
* 20px|Šveice Karls Grobs
* 20px|Šveice Daniels Gigaks
* 20px|Jaunzēlande Vintons Rufers
* 20px|Šveice Ruedi Elseners
* 20px|Burundi Šābani Nonda
* 20px|Nigērija Rašidi Jekini
* 20px|Dienvidāfrikas Republika Šons Bārtlets
* 20px|Rumānija Adrians Ilje
* 20px|Šveice Frēderiks Čassots
* 20px|Nigērija Ike Šorunmu
* 20px|Šveice Marko Paskolo
* 20px|Dienvidslāvija Jure Jerkovičs
* 20px|Šveice Hainzs Lūdi
* 20px|Šveice Džians-Pjetro Zappa
* 20px|Rumānija Julians Filipesku
* 20px|Rumānija Mihai Tararače
* 20px|Zviedrija Jonass Terns
* 20px|Šveice Hanspeters Cvikers
* 20px|Šveice Francs Peterhanss
* 20px|Ungārija20px|Spānija Ladislao Kubala

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kluba oficiālā vietne   
* www.suedkurve.ch
* www.efzezet.ch
* Kluba fanu forums
Tangaņikas ezers

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q5511"
}

**Tangaņikas ezers** (*Tanganyica*) ir otrs lielākais ezers Āfrikā, tiek uzskatīts, ka tas ir otrs lielākais pasaulē pēc tilpuma un otrs dziļākais pasaulē pēc Baikāla. Ezers sadalīts starp četrām valstīm — Burundiju, Tanzāniju, Kongo Demokrātisko Republiku (KDR) un Zambiju. KDR pieder 45% ezera, Tanzānijai — 41%.

Ezerā darbojas divi prāmji — *MV Liemba* (kursē starp Kigomu un Mpulungmu) un *MW Mwongozo* (kursē starp Kigomu un Bužumburu).

1858. gadā ezeru sasniedza britu ceļotāji Ričards Bērtons un Džons Speke. Ceļojuma mērķis bija atrast Nīlas izteku, ko Speke arī paveica, atrodot Viktorijas ezeru.

## Ģeogrāfija
thumb|left|200px|Tanganjikas ezers no kosmosa, 1985. gada jūnijs
Ezers atrodas Āfrikas Lielā Rifta zonā un tā krastus daudzviet veido stāvas, augstas kraujas. Lielākais tektoniskā lūzuma zonā izvietotais ezers Āfrikā. Dziļākais un pēc tilpuma lielākais ezers Āfrikā. Caurmērā 50 km plats. Krasta līnijas garums ir 1828 km. Vidējā ūdens temperatūra augšējos slāņos ir .

Ezera lielais dziļums un atrašanās tropu joslā noslāņo ezera ūdeni dziļuma joslās, kas savā starpā nesajaucas. Lielākā dziļumā atrodas ūdens bez skābekļa.

Lielākās ezerā ietekošās upes ir Ruzizi, Malagarasi, Kalambo. Malagarasi upe ir vecāka nekā Tanganjikas ezers un agrāk tecēja uz Kongo upes baseinu. Ezera izteka Lukuga tek uz Kongo baseinu.

## Sugu daudzveidība un zvejniecība
thumb|200px|left|''Neolamprologus cylindricus'' — viena no Tangaņikas ezera zivju sugām.
Ezerā dzīvo ap 400 sugu zivis. Lielākā daļa šo zivju sugu dzīvo tikai Tangaņikas ezerā un citur pasaulē nav sastopamas. Lielākā sugu daudzveidība ir piekrastē, savukārt lielākā zivju biomasa — ezera centrālajā rajonā (pelaģiāle). Endēmiskas ir arī daudzu citu Tangaņikas ezerā dzīvojošu organismu sugas — moluski (kuri šeit bieži ir radniecīgi jūras moluskiem), vēžveidīgie, medūzas, dēles u.c.

Daļa no Tangaņikas ezera zivju sugām ir populāras akvārija zivtiņas pateicoties to košajām krāsām, neparastajām ķermeņa formām un relatīvi labi attīstītajam intelektam.

Pašlaik ap 45 000 ap Tangaņikas ezeru dzīvojošo cilvēku iesaistīti zvejniecībā, ezera krastos atrodas ap 800 zvejas ostas. Aptuveni 1 miljons cilvēku ir atkarīgi no nozvejas. 1995. gadā Tangaņikas ezerā tika noķertas  tonnas zivju un iezīmējas izteikta pārzvejošana, kas var novest pie straujas zivju resursu izsīkšanas.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Pasaules lielāko ezeru saraksts
* Pasaules lielākie ezeri pēc tilpuma
* Pasaulē dziļākie ezeri

## Ārējās saites
Ņasas ezers

**Ņasas ezers** (arī **Malāvi ezers**; , , , ) ir liels ezers Āfrikā, vistālāk dienvidos esošais no Lielā Rifta ielejas ezeriem. Retumis ezers tiek saukts arī par Livingstona ezeru.

## Vēsture
thumb|200px|left|Ņasas ezers no kosmosa
Pirmais eiropietis, kas sasniedza ezeru, bija Dāvids Livingstons 1859. gadā. Ezera nosaukums cēlies no jao vārda *nyasa*, kas apzīmēja jebkuru lielu ūdens platību.

Ezers pieder Malāvijai un Mozambikai; ziemeļu piekrastē atrodas arī Tanzānija. Lielākā daļa ezera atrodas Malāvijā, robeža starp Malāviju un Tanzāniju tiek apstrīdēta. Tanzānija uzskata, ka ezerā robežas iet tāpat kā robežas starp britu un vācu īpašumiem pirms 1914. gada, savukārt Malāvija uzskata, ka tai pieder viss ezers līdz Tanzānijas krasta līnijai, jo pēc 1919. gada viss ezers atradās britu Njasalendā. Šī problēma agrāk novedusi pie konfliktiem starp abām valstīm. Pašlaik konflikts ir noklusis. Aptuveni ceturtā daļa ezera ir Mozambikas teritorija, tai skaitā teritorija ap Likomas un Čizumulu salām.

Briti pieteica pretenzijas uz zemēm ap ezeru, taču Portugāle paspēja kolonizēt zemes austrumu krastā. Tomēr Mozambikas krastam tuvās Likomas un Čizumulu salas jau bija paspējuši kolonizēt skotu misionāri un tās tika iekļautas Njasalendā. Mūsdienās šīs salas ir Malāvijai piederošas, taču no visām pusēm ielenktas ar Mozambikas teritoriālajiem ūdeņiem.

Abas salas ir apdzīvotas; te dzīvo vairāki tūkstoši cilvēku. Likomā atrodas liela 20. gadsimta sākumā celta anglikāņu baznīca. Uz abām salām atrodas daudzi lieli baobabi. Satiksmi ezerā, tai skaitā uz salām, nodrošina tvaikoņi.

Ezera ūdens virsējo slāņu temperatūra ir ; dziļākajos slāņos temperatūra ir .

## Dzīvā daba
Ņasas ezers apgādā ar pārtiku plašas apkaimes iedzīvotājus. Ezerā ir liela zivju sugu daudzveidība, no kurām daudzas ir populāras akvārija zivtiņas.

Ezerā dzīvo arī krokodili un zivju ērgļi, kas pārtiek no zivīm.

Ezerā dzīvo arī dažādu sugu gliemji, kā arī bīstamā, šistosomatozi izraisošā bilharcija. Ilgus gadus šī bīstamā organisma klātbūtni ezerā valdības noliedza bailēs no tūrisma panīkuma, tomēr pēdējā laikā sabiedrība par to uzzina aizvien vairāk. Mazo zivtiņu, kas ēd šos gliemežus, izķeršana ir novedusi pie bilharciju savairošanās un ezera dienvidaustrumu daļā peldēties tagad ir bīstami.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Pasaules lielāko ezeru saraksts
* Pasaules lielākie ezeri pēc tilpuma
* Pasaulē dziļākie ezeri

## Ārējās saites

* Ciklīdu zivis Njasas ezerā (angliski)
Mveru

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q504433"
}

**Mveru** (, ) ir ezers Āfrikā uz Kongo Demokrātiskās Republikas un Zambijas robežas. Galvenā ieteka ir Luapulas upe, kas ietek caur purvājiem no dienvidu puses. Izteka Luvua pieder pie Kongo baseina. Ūdens temperatūra ezerā ir .

Nereti, lai nesajauktu ar netālo Mveru Vantipas ezeru, Mveru sauc par **Mveru Luapulas ezeru**. Ezerā ir divas lielas salas — Kilva un Isokve. Vairāk kā 100 zivju sugas.

Mveru ezera apkaime bija salīdzinoši reti apdzīvota un no pārējās pasaules izolēta. Tikai 1987. gadā līdz Nčelengei tika uzbūvēts asfaltēts ceļš un kopš tā laika iedzīvotāju skaits ezera apkaimē strauji pieaug, pieaug arī nozvejas apjoms. Joprojām Mveru ezera apkaime atgādina pagātnes Āfriku, taču kultūrainava šeit strauji mainās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mosula

**Mosula** ( *al-Mawṣil*;  *Nînwe*; kurdu: *Mûsil/Nînewe*) ir pilsēta Irākas ziemeļos pie Tigras upes. Ninīves muhafaza centrs. Pilsētas iedzīvotāju sastāvs ir daudznacionāls — kurdi, arābi, asīrieši. Lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju pēc reliģiskās piederības ir musulmaņi sunnīti. 

Vēsturiski Mosula ir Bībelē minētā Ninīve — senās Asīrijas galvaspilsēta. No pilsētas vārda cēlies muslīna nosaukums.

## Vēsture

Pilsētas vēsture ir vismaz 8000 gadus veca. Mūsdienu Mosulas priekšpilsēta Ninīve no 8. līdz 7. gadsimtam p.m.ē. bija Asīrijas valsts galvaspilsēta.
Kopš 6. gadsimta p.m.ē. Ninīves priekšpilsēta Mosula bija ievērojams tirdzniecības centrs. Tā ietilpa Seleikīdu impērijā, vālāk Partiešu valstī. Īsu brīdi to kontrolēja romiešu imperators Trajāns.
Mosulā atrodas Vecās Derības praviešu Jonas un Nahuma (Nauma) kapenes un tā ir nestoriānisma sens centrs.
637. gadā Mosulu ieņēma musulmaņu otrais kalifs Omārs. VIII gadsimtā Omeijādu dinastijas laikā Mosula kļuva par Mezopotāmijas galvaspilsētu. No 1127. gada tā bija Zengīdu dinastijas varas centru. 13. gadsimtā Mosulu ieņēma un nopostīja mongoļi un tā vairs neatguva iepriekšējo ietekmi.

No 16. gadsimta līdz 1918. gadam Mosula bija Osmaņu impērijas sastāvā un bija Musulas vilājeta centrs. 1918. gada oktobrī pilsētu ieņēma britu karaspēks un tā iekļāvās Irākā, kas tika apstiprināts ar 1926. gada Lozannas līgumu. 1920. gados pilsētas apkārtnē sāka iegūt naftu un tas veicināja Mosulas izaugsmi.
Sadama Huseina laikā Mosula tika pakļauta sistemātiskai "arabizācijai". 

Līdz 2014. gadam Mosulā bija lielākā kristiešu (dažādu Austrumu pareizticīgo baznīcu pārstāvju) proporcija Irākā, kā arī tā bija jazīdu reliģijas galvenais centrs.
Irākas pilsoņu kara laikā 2014. gada jūnijā Mosulu ieņēma teroristu organizācija Islāma valsts. 2016. gada oktobrī Irākas armija kopā ar kurdu karaspēka vienībām un ASV un Francijas gaisa spēku atbalstu uzsāka kaujas operāciju Mosulas atgūšanai, kas turpinājās līdz 2017. gada jūlijam, kad Irākas valdība paziņoja par pilnīgu pilsētas atbrīvošanu.

## Cilvēki
Mosulā vai tās apkārtnē dzimuši:

* Tariks Azizs (طارق عزيز/*Tariq Aziz*, 1936—2015) — politiķis
* Ignātijs Zaka I (زكى عيواص‎/*Ignatius Zakka I Iwas*, 1932—2014) — Antiohijas patriarhs
* Gazi Mašals Adžils al Javers (غازي مشعل عجيل الياور/*Ghazi Mashal Ajil al-Yawer*, 1958) — politiķis

## Atsauces

## Ārējās saites
Rukvas ezers

**Rukvas ezers** () ir beznoteces ezers Āfrikā, Tanzānijas dienvidrietumos, ceturtais lielākais Tanzānijā. Ezera ūdens nav saldūdens, tam ir sārmains sastāvs. Ezeram ir tektoniska izcelsme, tas atrodas Austrumāfrikas Lielā rifta zonā. Ezers izvietojies starp diviem daudz lielākiem līdzīgas izcelsmes ezeriem — Tangaņikas ezeru un Ņasas ezeru. Laika gaitā Rukvas ezers ir strauji mainījis izmēru mainīgās pieteces dēļ. Ezera ziemeļu krastā atrodas liela paliene ap 1300 km² platībā, kas lietus sezonas laikā pārplūst.

Vecākas kartes rāda, ka ezeram ir divas daļas, taču kopš 1980. gada ezera līmenis ir cēlies un abas daļas aizvien biežāk savienojas.

Pirmās ziņas par ezeru ir no Džona Spekes Nīlas iztekas meklēšanas ekspedīcijas, kas bija dzirdējis par šo ezeru kā par nepārejamu purvu. Pirmais no eiropiešiem ezeru no attāluma 1880. gadā ieraudzīja skotu ģeologs un ceļotājs Džozefs Tomsons.

## Dabas daudzveidība
Ezerā dzīvo endēmas zivju sugas, tas ir nozīmīga ūdensputnu atpūtas, barošanās un ligzdošanas vieta. Ik gadus ap 80 000 sārto pelikānu (*Pelecanus onocrotalus*) izmanto ezeru kā ligzdošanas vietu. Ezera rietumu krastā dzīvo daudz krokodilu.

Lielākā daļa ezera atrodas dabas aizsargājamā teritorijā — Katavi nacionālajā parkā (Uvandas medību rezervātā).

## Atsauces

## Ārējās saites
Hardturm

300px|right|thumb|Hardturm stadions
**Hardturm** ir futbola stadions, kurš atrodas Cīrihē. Kopš 1929. gada tās ir mājas Šveices futbola klubam Grasshopper-Club Zürich, kā arī bija viens no Pasaules kausa 1954 stadioniem.
Kad stadionu atklāja 1929. gadā, tā ietilpība bija 27 500 vietas. Pēc vairākkārtējām pārbūvēm 1986. gadā, kad stadiona saimnieks - Šveices futbola klubs Grasshopper-Club Zürich - svinēja savu 100 gadu jubileju, tas spēja uzņemt līdz pat 38 000 skatītājiem. Pašlaik stadiona ietilpība ir 17 600 vietas.

## Jaunais stadions
Nākamajos 5 gados ir plānots stadionu pārbūvēt kārtējo reizi un tā ietilpību palielināt līdz 30 000 vietām. Kamēr citam Cīrihes futbola klubam FC Zürich tiek pārbūvēts mājas stadions Letzigrund Eiropas čempionāta 2008 vajadzībām, tikmēr arī šim klubam šis ir mājas stadions uz vienu sezonu. Grasshopper's fani protestēja, līdz ar to FC Zurich fani (iesaukti par "Südkurve") savstarpējā spēlē atradīsies tikai stadiona rietumu stūrī, no kurienes vērot spēli. Tas tika izdarīts drošības apsvērumu dēlj. Līdz šim šis stūris tika atvēlēts pretinieku līdzjutējiem.
Piedzīvojums 1996-2006

***Piedzīvojums 1996-2006*** ir grupas *[[Tumsa (grupa)|Tumsa]]* labāko dziesmu izlases albums, kas izdots 2006. gadā. Tajā ir iekļautas 20 dziesmas. 18 no šīm dziesmām ir no grupas iepriekšējiem albumiem *[[Putni (albums)|Putni]]*, *[[Katram savu Atlantīdu]]*, *[[Nesaprasto cilvēku zemē]]*, *[[Spēlējot debesis]]* un *[[1 000 000 itnekā]]*, kas jau izpelnījušās popularitāti, savukārt 2 dziesmas ir jaunas - *Un pirms mēs aizmigām* un *Nošauj mani maigi*. Dziesma *Lai būtu tā* iekļauta koncertieraksta versijā ar Liepājas Simfonisko orķestri.

## Dziesmu saraksts
# *Es esmu mazliet Don Kihots*
# *Draugs*
# *Dzīve kā košums* 
# *Kad Ēģiptē sniegs* 
# *Karaļnams* 
# *Lietus dārzs* 
# *Pēc mums (vēl ilgi zeme skums)* 
# *Redz kā tu ar mani*
# *Riekstkoka sirds* 
# *Arī man ir sirds /ša la la/* 
# *Tā nav lijis* 
# *Tā tas mās*' 
# *This Is Not Paradise* 
# *Tik un tā jau nesapratīs* 
# *Vientuļnieks* 
# *Viņš*
# *Zvaigžņu kabarē* 
# *Lai būtu tā (koncertieraksts)* 
# *Nošauj mani maigi* 
# *Un pirms mēs aizmigām*
Individuālā psiholoģija

**Individuālā psiholoģija** ir viens no psiholoģijas dziļuma virzieniem, kura pamatlicējs ir Alfrēds Ādlers (ebreju izcelsmes austriešu psihologs, psihoanalītiķis un ārsts, individuālās psiholoģijas pamatlicējs). Tā izriet no Ādlera koncepcijas par, indivīdam piemītošā nepilnvērtības kompleksa un centieniem to pārvarēt, kā galveno motivācijas avotu. Nepilnvērtības izjūtu, kura rodas jau agrā bērnībā, nosaka cilvēkam specifisks „dzīves stils”. Atšķirībā no psihoanalīzes Individuālā psiholoģija uzskata, ka sociālā rakstura pamatā ir iedzimta sociāla sajūta, kuras uzdevums, galvenokārt ir audzināšana sevis pilnīgākas attīstības labā. Neirotiķiem un nesociāliem elementiem, šī sajūta nepiemīt, to aizstāj tieksme pēc neapzinātiem fiktīviem mērķiem. Individuālās psiholoģijas terapijas mērķis ir šāda veida izkropļojumu atklāšana un noteikšana pacienta dzīves stilā. Pats Ādlers, kurš piederēja pie Austrijas sociāldemokrātijas, saskatīja individuālajā psiholoģijā reformistisku programmu ar kuras mērķi sasniegt harmoniju cilvēkā un sabiedrībā. Individuālā psiholoģija pievērsās arī daiļrades izpētei, pamatojoties uz savu mācību par kompensējošo darbību, kā bioloģisko un sociālo nepilnvērtību pārvarēšanas veidu. Individuālā psiholoģija tāpat nodarbojās arī ar grupu psiholoģiju, t.i., ar izteiktu sociālo nepilnvērtības sajūtu. Kopumā individuālā psiholoģija nav izstrādājusi sev vispārpsiholoģisku teoriju, aprobežojoties lielākoties ar empīriska rakstura novērojumiem. Lielāku popularitāti tā sasniedza 1920. gados, jo īpaši pedagoģijas un psihoterapijas jomās. Vēlāk individuālā psiholoģija pēc būtības sevi noliedza, tai pat laikā dodot spēcīgu stimulu attīstīties kā sociālpsiholoģiskajām un grupu metodes terapijām tā arī socioloģiskiem novirzieniem psiholoģijā un medicīnā.
Ielu māksla

[300px|thumb|right|''[Kiwie* zīmēts [[grafiti]] [[Andrejsala|Andrejsalā]]]]
*'Ielu māksla*' ir jebkura [[māksla]]s forma, kas attīstās un tiek eksponēta publiskajā telpā, t.i. uz ielas. Pie ielu mākslas izmantotajām tehnikām ir pieskaitāmi [[stensils|stensili]], [[uzlīmes]], [[plakāti]], [[grafiti]], [[videoinstalācija]]s un trīsdimensionāli mākslas objekti ([[skulptūra]]s, [[instalācija]]s u.c.). Ielu māksla ir pieskaitāma pie t.s. subversīvās mākslas (*guerilla art'') žanra, kas ir cieši saistīta ar vidi, kas ir mākslas darba fons un pamats. Tie nav pārvietojami un ir apskatāmi tikai to radīšanas vietā, jo tā ir daļa no darba, tāpēc ielu mākslinieki bieži ceļo, lai izplatītu savus darbus arī citur pasaulē.

Žanrs izveidojās Francijā 20. gadsimta 60./70. gadu mijā, t.s. studentu maija notikumu laikā, kā sociālā protesta formas izpausme mākslinieciskiem līdzekļiem, un drīz pēc tam izplatījās arī Vācijā ASV u.c. Neskatoties uz to, ka tā ļoti bieži ir nelegāla mākslas forma (vai nu pēc satura, vai izvietojuma — "bojā svešu īpašumu"), tā ir populāra daļā mākslinieku, kuriem cenšas sekot arī autodidakti. Mūsdienās daudzi ielu mākslas žanri ir jau sen kļuvusi ne tikai par ielu kultūras sastāvdaļu, bet ir veiksmīgi iekļauti legālajā komerckultūrā — tiek izmantota arī kā interjera un dizaina elementi, reklāmas utt.

## Ārējās saites

* Vide — Latvijas vides un ielu mākslas resurss 
* Urbānā māksla — tribine.lv
Alberta ezers

**Alberta ezers** (), agrāk — **Mobutu Seses Seko ezers** (*Lake Mobutu Sese Seko*) un **Alberta Ņanza** (*Albert Nyanza*), ir viens no Āfrikas Lielajiem ezeriem. Septītais lielākais ezers Āfrikā. Atrodas kontinenta centālajā daļā, uz Kongo Demokrātiskās Republikas un Ugandas robežas. Vistālāk ziemeļos novietotais no Austrumāfrikas lūzuma zonas ezeriem. Atklāts 1864. gadā, atklāja Semjuels Beikers, kurš ezeru nosauca karalienes Viktorijas nesen mirušā dzīvesbiedra prinča Alberta vārdā.

Galvenās ietekas ir Viktorijas Nīla, kas plūst no Viktorijas ezera un Semliki, kas iztek no Edvarda ezera dienvidrietumos. Izteka Alberta Nīla atrodas ezera ziemeļos. Ezera dienvidu daļā atrodas purvāji.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kjogas ezers

**Kjogas ezers** (, ) ir liels ezers Āfrikā. Atrodas Ugandā, daļa baseina arī Kenijā. Kjogas ezers pieder Āfrikas Lielo ezeru sistēmai, taču netiek uzskatīts par vienu no lielajiem ezeriem.

Galvenā pieteka ir Viktorijas Nīla, kas izplūst no dienvidos esošā Viktorijas ezera. Viktorijas Nīlu regulē hidroelektrostacija. Viktorijas Nīla arī izplūst no ezera ar krāšņu krāčveida Mērčisona ūdenskritumu.

Ezers ir salīdzinoši sekls. Zonas, kas seklākas par 3 m, blīvi aizaugušas ar ūdensrozēm. Piekraste purvaina, klāta ar papirusa un ūdens hiacintes audzēm. Papiruss veido nelielas peldošas saliņas, kas pārvietoja spa ezeru, ezerā daudz pastāvīgu nelielu saliņu.

Ezerā reģistrētas 46 sugu zivis, kas pēc sugu sastāva vairāk līdzinās Viktorijas ezera zivju faunai nekā Alberta ezera zivju faunai. Ezerā dzīvo arī endēmas zivju sugas. Liels daudzums krokodilu.

Bagātīgās 1997 - 1998. gada lietusgāzes ievērojami pacēla ezera līmeni, no krasta atdalījās ievērojams skaits peldošo salu un aizdambēja ezera izteku. Rezultātā applūda ap 580 km² apkārtējo zemju. Lielam skaitam iedzīvotāju nācās pārcelties, kas radīja ievērojamas sociālās problēmas nabadzīgajā reģionā. 2005. gadā ezera izteka joprojām lielā mērā ir bloķēta.

Ceļoties ezera līmenim, ar Kjogas ezeru saplūdis netālais Kvanjas ezers (tagad - Kjogas ezera ziemeļu atzars), kas ir nedaudz dziļāks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sebu

**Sebu** (filipīniešu un , ) ir neatkarīga pilsēta Filipīnu centrālajā daļā, Sebu salas rietumu krastā. Vecākā Filipīnu pilsēta. Kopā ar apkārtējām pilsētām un municipalitātēm veido aglomerāciju ar vairāk kā 3 miljoniem iedzīvotāju. Neietilpst Sebu provincē, bet ir tās administratīvais centrs. Vairums pilsētas iedzīvotāju runā sebuāņu valodā. Nozīmīgs reģiona ekonomikas, transporta, kutūras un izglītības centrs.

## Vēsture
Pilsētas galvenā relikvija ir Magelāna krusts, ko jūrasbraucējs 1521. gadā novietoja Sebu pilsētas vietā. 1521. gada 14. aprīlī Magelāns kristīja pirmās filipīniešu ģimenes, tomēr 27. aprīlī blakus esošajā Maktanas sala filipīniešu vadonis Lapu-Lapu uzbruka iebraucējiem un Magelānu nogalināja. Miguels Lopess de Legaspi (*Miguel López de Legazpi*) 1565. gada 27. aprīlī izcēlās piekrastē un nodibināja pirmo Filipīnu pilsētu, kuru nosauca par *Villa del Santisimo Nombre de Jesús*. Līdz 1571. gadam Sebu bija Filipīnu galvaspilsēta. 2006. gada decembrī Sebu notika ASEAN samits.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kvanjas ezers

**Kvanjas ezers** () ir ezers Āfrikā, Ugandā. Bagāts ar zivīm. Tā kā ezers ir salīdzinoši dziļāks un tajā ir augstāki viļņi, nekā netālajā Kjogas ezerā, zvejnieki Kvanjas ezerā lieto dziļākas dēļu laivas pretstatā Kjogas ezerā lietotajām vienkocēm. Kopš nesenās līmeņa celšanās savienots ar Kjogas ezeru.
Edvarda ezers

**Edvarda ezers** (, ) ir mazākais no Lielajiem Āfrikas ezeriem. 15 lielākais ezers Āfrikā. Atrodas uz robežas starp Kongo Demokrātisko Republiku un Ugandu. Ezera ziemeļu krasts atrodas dažus kilometrus dienvidos no ekvatora. Atklājis Henrijs Mortons Stenlijs 1888. gadā, nodēvējis ezeru Velsas prinča Alberta Eduarda vārdā. No 1973. līdz 1979. gadam ezers tika dēvēts par godu Ugandas diktatoram Idi Aminam.

Ezers ir ļoti bagāts ar endēmām zivju sugām, no kurām zinātniski precīzi aprakstītas ir tikai neliela daļa. Krastos atrodas izcilas pirmatnējās dabas vērtības, kuras aizsargā Virungas nacionālais parks (Kongo Demokrātiskā Republika) un Karalienes Elizabetes nacionālais parks (Uganda). Ezers ir nozīmīga putnu ligzdošanas, barošanās un atpūtas vieta. Ezera krastos dzīvo šimpanzes, ziloņi, lauvas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kivu ezers

**Kivu ezers** (, ) ir viens no Āfrikas lielajiem ezeriem. Atrodas uz Kongo Demokrātiskās Republikas un Ruandas robežas Austrumāfrikas lūzumzonas atzarā, tektoniskajā lūzumā. Tektoniskais lūzums turpina paplašināties, ezera apkaimē bieži notiek vulkānu izvirdumi. Ap ezeru atrodas augsti kalni un pirmatnējais mežs, ezers ir ļoti ainavisks.

Ezerā atrodas devītā lielākā ezeru sala pasaulē — Idžvi (285 km²), kā arī Buvumas (225 km²; piecpadsmitā lielākā ezeru sala pasaulē) un Rubondo (215 km²; sešpadsmitā lielākā) salas. Ezera krasti ir blīvi apdzīvoti. Eiropieši ezeru atklāja tikai 1894. gadā. Kopš šī laika ap ezeru notiek vardarbīgi konflikti. Ezers ieguvis skumju slavu ar to, ka 1994. gada Ruandas genocīda laikā šeit tika nogremdēti daudzi upuri.

Ezerā dzīvo 32 sugu zivis, no kurām 16 dzīvo tikai šajā ezerā (endēmas sugas).

## Metāna izvirdumi
left|thumb|200px|Ezera piekraste Ruandā
Kivu ezers ir viens no trim zināmajiem eksplozīvajiem ezeriem — abi pārējie ir Kamerūnā esošie Niosas ezers un Monūnas ezers. Ezera gultnes nogulumi izpēte liecina, ka aptuveni reizi 1000 gados ezerā notiek masveida organismu izmiršana. Nav droši zināms, kas izraisa Kivu ezera izvirdumus, bet tie varētu būt saistāmi ar vulkāniskajām aktivitātēm.

Gāzu sastāvs katram no eksplozīvajiem ezeriem ir atšķirīgs. Kivu ezers sava izvirduma laikā izdala lielu daudzumu metāna un ogļskābās gāzes. Pēdējos gadsimtos šāds izvirdums nav noticis, taču, ja tāds notiktu šodien, tā sekas būtu nesalīdzināmi lielākas nekā citām pasaulē pieredzētajām dabas katastrofām, jo ezera apkaimē dzīvo ap 2 miljoni cilvēku. Pēkšņā gāzu izdalīšanās dažu stundu laikā nosmacētu lielu daļu no šiem cilvēkiem. Bez tam Kivu ezera ūdens masa ir tik liela, ka spēja gāzu izdalīšanās radītu ļoti lielus viļņus, kas salīdzināmi ar cunami. Kivu ezera radītais risks apkārtējiem iedzīvotājiem ir apzināts tikai pēdējā desmitgadē.

Aptuveni 300 metru dziļumā Kivu ezerā atrodas ap 55 miljardi kubikmetru metāna. Ruandas valdība plāno uzsākt šīs gāzes ieguvi, kas ir ļoti vienkāršs process — uzsūknējot ar gāzēm bagāto ūdeni virspusē, tas pats izdala uzņemtās gāzes, galvenokārt ogļskābo gāzi, sērūdeņradi un metānu. Metānu var izmantot enerģijas ieguvei un Ruanda cer neilgā nākotnē palielināt valstī saražotās enerģijas daudzumu divdesmitkārt un kļūt par enerģijas eksportētāju tieši pateicoties Kivu ezera resursiem. Šādā veidā pakāpeniski, nelielā mērā tiktu mazināts ezera radītais risks.

## Skatīt arī
* Pasaules lielākie ezeri pēc tilpuma
* Pasaulē dziļākie ezeri

## Atsauces

## Ārējās saites
Identifikācija (informācija)

**Identifikācija** vai **identificēšana** ir objekta vai subjekta atpazīšana pēc tā **identifikatora**. Identifikācija ir nepieciešama, lai objektus atšķirtu vienu no otra.

Ir būtiska atšķirība starp objektu (preču, priekšmetu utt.) un subjektu (datorsistēmu lietotāju) identifikāciju. Objektu identifikācijai pietiek nolasīt informāciju par identifikatoru, kas saistīts ar šo objektu. Lai pārliecinātos, vai subjekts patiesi ir tas, par ko uzdodas, bez identifikācijas ir nepieciešama arī autentifikācija. Praktiski visās daudzlietotāju sistēmās pielieto identifikāciju un autentifikāciju. Ja lietotajam ir identifikators, kas reģistrēts sistēmā, viņš tiek uzskatīts par legālu lietotāju; visi citi lietotāji ir nelegāli. 

Identifikatoram jābūt sistēmā unikālam. Identifikators ir binārais kods, kurš var būt realizēts kā simbolu virkne, svītrkods, magnētiskā vai viedkarte, biometriskā pazīme, radiofrekvences identifikācija u.c.

## Skatīt arī
* Identifikācija ar mikročipu
* Radiofrekvences identifikācija

## Ārējās saites
Autentificēšana

**Autentificēšana** (no  (*authentikos*) — 'īsts, patiess') ir subjekta (lietotāja) identitātes pārbaude datorsistēmā. Tas ir nākamais solis pēc identificēšanas, kurā noskaidro lietotāja identifikatoru, bet autentificēšanā nosaka, vai lietotājs atbilst uzrādītajam identifikatoram.

Autentificēšana notiek uz kāda slepena elementa (autentifikatora) pamata, kuru zina gan lietotājs, gan sistēma. Parasti sistēmai nav zināms pats slepenais elements, bet gan kāda informācija, pēc kuras nosaka lietotāja autentiskumu.

Autentificēšanas veidus var iedalīt vairākās kategorijās:
* Lietotājs kaut ko **zina**  (piemēram, paroli vai personas identifikācijas numuru (PIN));
* Lietotājam kaut kas **pieder**  (piemēram, magnētiskā karte, viedkarte vai marķierierīce);
* Lietotājs kaut kas **ir**  pamatojas uz lietotāja biometriskajām īpašībām (piemēram, balss, pirkstu nospiedumiem vai paraksta atpazīšanas)

Pēc autentificēšanas parasti notiek autorizācija — lietotāja piekļuves (sistēmas resursiem, informācijai) tiesību piešķiršana.

## Statiskā autentificēšana
Statiskā autentificēšana ir, ja autentificēšanai izmanto nemainīgu informāciju. Šāda veida autentificēšana ir visnedrošākā, jo paroli var viegli "noklausīties", un vēlāk to izmantot. Šajā gadījumā vienīgais aizsardzības veids ir datu apmaiņas kanāla maksimāla aizsargāšana.

## Dinamiskā autentificēšana
Šajā gadījumā pusēm A un B ir zināma funkcija F. Lai puse A pārliecinātos, ka puse "B" ir B, tā nodod pusei B nejauši ģenerētus datus. Puse B apstrādā datus ar funkciju F un nosūta rezultātu atpakaļ pusei A. Puse A ar to pašu funkciju pārbauda saņemto rezultātu un tiek skaidrībā, vai "B" ir B. Dinamiskajai autentificēšanai ir svarīgi izvēlēt korektu funkciju un nodrošināt, lai tā nav pieejama nevienam citam.
Dinamisko autentificēšanu plaši izmanto viedkartēs un kodu kalkulatoros.
Apū Nahasapimapetilons

**Apū Nahasapimapetilons** () ir indiešu izcelsmes tēls animācijas seriālā "Simpsoni", kuram pieder veikals Springfīldā. Apū ir precējies ar Mandžulu un viņam ir astoņi bērni. Iebraucis ASV pēc Kalkutas Universitātes beigšanas mācību turpināšanai Amerikā, bet palika tur uz dzīvi, jo atvēra veikalu un iepazina daudz draugu. Viņa teiciens ir "Paldies, nāciet atkal!" — jautri un apzinīgi atkārtojot to klientiem (lai kādi viņi būtu) pēc katra darījuma, pat pēc laupīšanas.
Vēlāk Apū iegūst ASV pilsonību.

## Ārējās saites
* Apū biogrāfija lapā TheSimpsons.com
* Apū profils  lapā IMDb.com
Bivas ezers

**Bivas ezers** (, *Biwa-ko*, agrāk arī **Omi ezers**) ir lielākais saldūdens ezers Japānā, atrodas Honsjū salas centrālajā daļā, ziemeļaustrumos no Kioto. Tā kā ezers atrodas tuvu šai Japānas senajai galvaspilsētai, tas ir bieži minēts Japānas literatūrā, jo īpaši dzejā.

Ietek ap 400 nelielu upju, ezera garums ir 63,5 km, platums — 22,8 km, krasta līnijas garums 235,2 km.

Ezers kalpo kā saldūdens rezervuārs 15 miljoniem cilvēku, tai skaitā apkārtējām pilsētām — Kioto un Otsu; tas ir nozīmīgs apkaimē esošajai tekstilrūpniecībai. Ezerā tiek audzētas pērles. Pavasarī ezera līmenis var celties par 3 metriem kūstošā sniega un pavasara lietavu dēļ, savukārt rudenī tas pārplūst rudens ciklonu dēļ.

Ezers ir ap 4 miljonus gadu vecs un tik ilga, nepārtraukta ezera vēsture ļāvusi attīstīties īpašai ekosistēmai. Ezerā reģistrētas ap 1100 organismu sugu, tai skaitā 58 sugas ir endēmas — sastopamas tikai šajā ezerā. Ezerā ievazātas invazīvu sugu zivis, kas nodarījušas lielu postu unikālajai ezera ekosistēmai.

 tika pieņemts pirmais likumdošanas akts ezera aizsardzībai un šī diena tagad tiek svinēta kā Bivas ezera diena. Ezers 1993. gadā iekļauts arī Rāmsaras vietu sarakstā kā vērtīgs mitrājs.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Šigas prefektūras Bivas ezera un vides departaments 
* Tīkla kamera
Balhašs

**Balhašs** (, *Balqaş*) ir liels ezers Kazahstānas dienvidaustrumu daļā, otrs lielākais neizžūstošais sālsezers aiz Kaspijas jūras. Daļa no liela beznoteces baseina Āzijas centrālajā daļā, kas ietver arī Kaspijas jūru un Arāla jūru.

## Ģeogrāfija
Seno ķīniešu rakstītajos avotos Balhašs minēts jau 103. gadā p.m.ē., ķīnieši ezeru dēvēja Pu-Ku jeb Bu-Ku. Ezers bija Ķīnas teritorija, tās ziemeļrietumu robeža līdz 1864. gadam, kad ezers tika pievienots Krievijas impērijai. Ķīna uzskata šo darījumu par netaisnīgu. Pēc PSRS sabrukuma kopš 1991. gada ezers atrodas Kazahstānas teritorijā.

Mūsdienās, līdzīgi Arāla jūrai, Balhašs izžūst, jo ūdens no tajā ietekošajām upēm tiek novirzīts sauso Centrālāzijas augšņu apūdeņošanai. Ezera rietumu daļā ir saldūdens (nedaudz iesāļš), duļķaināks, savukārt austrumu daļā — sālsūdens, šī daļa ir ievērojami dzidrāka, skaistā zilā krāsā. Abas daļas gandrīz pārdala Sariesikas pussala. Šaurums starp abām ezera daļām saucas Uzinarals. Galvenā ieteka ir Ili upe.

Ezera ziemeļu piekraste ir stāva, kalnaina, savukārt dienvidu krasts — zems, smilšains, ar blīvām niedru audzēm. Ezerā maz salu, no kurām lielākās ir Basarala un Tasarala. Klimats bieži vējains, ezerā lieli viļņi. Balhašs parasti aizsalst novembra beigās un ledus iet aprīļa vidū.

Ezera fauna ir samērā bagāta. Ezerā dzīvo 36 sugu zivis, no kurām 5 sugas ir endēmas — dzīvo tikai Balhašā.

Gan paša Balhaša ūdens, gan arī Ili upes ūdens ir ļoti nozīmīgi Kazahstānas ekonomikā. Uz Ili uzcelta hidroelektrostacija, tās ūdens tiek izmantots irigācijai un rūpniecībai. Savukārt Balhašā notiek zveja. Pieaugot iedzīvotāju skaitam Balhaša baseina Ķīnas daļā, paredzams, ka pieaugs nesaskaņas starp abām valstīm par ezerā ietekošo upju ūdens izmantošanu. Ezerā notiek kuģu satiksme.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Apvienoto Nāciju Vides programma, aktivitātes saistībā ar Balhašu

## Skatīt arī
* Pasaules lielāko ezeru saraksts
Krasimirs Balakovs

**Krasimirs Genčevs Balakovs** (; dzimis  Veliko Tarnovā, Bulgārijā) ir bulgāru futbola treneris un bijušais futbolists. 1994. gadā Bulgārijas futbola izlases sastāvā ieguva 4. vietu FIFA Pasaules Kausa sacensībās. Viņš tiek uzskatīts par otru labāko bulgāru futbolistu aiz Hristo Stoičkova.

## Futbolista karjera
Futbolista karjeru sāka dzimtās pilsētas Veliko Tarnovas klubā *[[Veliko Tarnovas "Etar"|Etar]]*. 1991. gadā pievienojās Portugāles klubam *[[Sporting CP]]*. Tā sastāvā 1995. gadā izcīnīja Portugāles kausu. 1995. gadā pārgāja uz Vācijas Bundeslīgas klubu *[[VfB Stuttgart]]*. Tā sastāvā 1997. gadā uzvarēja Vācijas kausa izcīņā un divreiz kļuva par UEFA Intertoto kausa uzvarētāju (2000, 2002).

## Bulgārijas izlase
Bulgārijas izlasē spēlējis no 1988. gada līdz 2003. gadam (viens no visu laiku ilgākajiem periodiem). Aizvadījis 92 spēles un guvis 16 vārtus izlases labā. Piedalījies ne tikai 1994. gada FIFA Pasaules kausa izcīņā, bet arī 1996. gada Eiropas čempionātā un 1998. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā.

## Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuva par treneri. Sākumā bija trenera asistents *[[VfB Stuttgart]]*, 2005. gadā strādāja ar klubu *[[VFC Plauen]]*, kura sastāvā aizvadīja arī vienu spēli kā spēlētājs. Karjeras turpinājumā strādāja Šveicē ar klubiem *[[Grasshopper Club Zürich|Grasshopper]]* un *[[FC St. Gallen|St. Gallen]]*. 2008. gadā atgriezās Bulgārijā kļūstot par Burgasas "Chernomorets" galveno treneri. 2011.—2012. gada sezonā vadīja Horvātijas klubu Splitas "Hajduk". 2012. gadā neilgu laiku bija *[[1. FC Kaiserslautern|Kaiserslautern]]* galvenais treneris, taču nespēja novērst kluba izkrišanu no Bundeslīgas. Turpinājumā bija arī Bulgārijas klubu Lovečas "Litex" un Veliko Tarnovas "Etar" galvenais treneris.

2019. gada maijā tika apstiprināts par Bulgārijas izlases galveno treneri. 2019. gada oktobrī pēc skandalozās spēles ar Angliju, kura tika divreiz apturēta līdzjutēju rasistiskās uzvedības dēļ un zaudēta ar 0:6, atkāpās no amata.

## Sasniegumi
* 1994. gada FIFA Pasaules kauss: 4. vieta
* Portugāles kausa ieguvējs: 1995
* UEFA Intertoto kausa ieguvējs: 2000 un 2002
* Vācijas kausa ieguvējs: 1997

## Atsauces

## Ārējās saites
Zaisans

**Zaisans** (, *Zaysan*) ir liels saldūdens ezers Kazahstānas austrumu daļā, ielejā starp Altaju un Tarbaghataju.

Lielākās pietekas ir Karairtiša (Melnā Irtiša) un Kendirlika. Izteka — Irtiša (Baltā Irtiša).

Ezers ir bagāts ar zivīm. Parasti aizsalst novembra sākumā, ledus iet aprīļa beigās. Kopš Buktirmas dambja uzcelšanas 1960. gadā ezera līmenis cēlies par 6 m un ezers veido Buktirmas ūdenskrātuves (5490 km²) daļu. Pirms tam ezera platība bija 1800 km². Ūdens apmaiņas laiks — 2,5 gadi.

## Atsauces

## Ārējās saites

## Skatīt arī
* Pasaules lielāko ezeru saraksts
Guntis Džeriņš

**Guntis Džeriņš** (dzimis 1985. gada 17. februārī) ir bijušais latviešu hokejists, malējais uzbrucējs. Lielāko karjeras daļu aizvadījis Latvijas čempionāta komandās, trīs sezonas aizvadot HK Rīga 2000 sastāvā. Vēlāk divas sezonas spēlējis arī Slovākijas Ekstralīgas klubā MHC Martin. Latvijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2007. un 2009. gada Pasaules čempionātos.

Gunta trīs gadus jaunākais brālis Andris arī ir profesionāls hokejists.

## Spēlētāja karjera
Karjeru Džeriņš sāka 2001.-02. gada sezonā Rīgas "Prizma" sastāvā debitējot Latvijas čempionātā. Nākamās trīs sezonas uzbrucējs aizvadīja HK Rīga 2000 rindās, tās sastāvā spēlējot arī Baltkrievijas Ekstralīgā, savukārt 2006.-07. gada sezonā spēlēja SK Rīga 20 rindās. No 2007. līdz 2009. gadam spēlēja Slovākijas Ekstralīgas klubā MHC Martin, taču pēc tam noslēdza profesionāļa karjeru.

Latvijas izlases sastāvā viņš piedalījies 2007. un 2009. gada Pasaules čempionātos. Junioru vecumā spēlējis divos Pasaules čempionātos junioriem, kā arī divos Pasaules čempionātos U-18 jauniešiem.

## Ārējās saites
Sevans

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q181932"
}


**Sevans** () ir lielākais ezers Armēnijā, viens no lielākajiem augstkalnu ezeriem pasaulē. Kopā ar Vana ezeru un Urmijas ezeru veidoja Armēnijas karalistes trīs lielos ezerus, tā sauktās Armēnijas jūras.

Ezerā ietek 28 upes. 10% ūdens iztek ar Hrazdanas upi, 90% iztvaiko. Pirms cilvēka iejaukšanās ezers bija 100 m dziļš, platība bija 1416 km² (5% no Armēnijas teritorijas), tilpums bija 58 km³, ezers atradās 1950 m virs jūras līmeņa.

Ezerā dzīvo endēma, vērtīga zivju suga — Sevana forele (*Salmo ischchan*), kura ievazāto zivju sugu dēļ ir tuvu izmiršanai. Pastāv iespēja, ka šī suga izdzīvos Isikulā, kur tā arī ir ielaista. Sevanā sastopamas vēl divas endēmas zivju sugas: *Barbus goktshaikus* un *Varikorhinus capoeta*. Ezers ir nozīmīga Armēnijas kaijas (*Larus armenicus*) ligzdošanas vieta, šeit dzīvo 4000—5000 pāri. Sevans ir nozīmīgs arī citu retu sugu putniem. Tas ir arī nacionālais parks un Rāmsaras vieta.

Nozīmīgākais kultūras piemineklis ezera krastā ir Sevanavankas klosteris netālu no Sevanas pilsētas. Sākotnēji tas atradās uz salas, bet līmeņa krišanās dēļ tagad tas ir uz pussalas. Rietumu krastā atrodas Hairivankas klosteris, tālāk dienvidos, pie Noratusas — hačkaru lauks, kur atrodas ap 900 šo raksturīgo armēņu kultūras pieminekļu. Krītoties ezera līmenim, atrastas daudzas senlietas pat no agrā bronzas laikmeta.

## Ezera pārveidošana
200px|thumb|left|Skats uz Sevanu no Sevanavanka klostera
thumb|left|200px|Baznīcas Sevanavankā
1910. gadā hidroinženieris Sukiass Manaserjans piedāvāja nolaist ezeru par 45 metriem, izmantojot ūdeni apūdeņošanai un enerģijas ieguvei. 1933. gadā sākās līdzīga plāna ieviešana, kura mērķis bija nolaist ezeru par 55 metriem un jauniegūto zemi izmantot koku stādīšanai, bet atlikušo ezeru (paredzamā platība — ap 299 km²) izmantot zivju audzēšanai. Tika padziļināta Hrazdanas gultne, kā arī būvēts tunelis 40 metrus zem ezera līmeņa. Darbus aizkavēja Otrais pasaules karš, un tie tika pabeigti 1949. gadā, kad ezera līmenis sāka kristies par vienu metru gadā. Koku stādījumi jauniegūtajā zemē auga slikti.

1956. gadā, pēc Staļina nāves, projekts tika pārskatīts, tika nodibināta īpaša Sevana komiteja, kura pasludināja pretējo: ir jācenšas atjaunot sākotnējo Sevana līmeni. 1962. gadā ezera līmenis stabilizējās 18 metrus zem sākotnējā līmeņa. Pēc diviem gadiem sākās aļģu masveida ziedēšana eitrofikācijas dēļ.

Lai turpinātu celt ezera līmeni, 1981. gadā tika izbūvēts 49 km garš tunelis no Arpas upes līdz ezeram. Tas pacēla ezera līmeni tikai par 1,5 metriem. Tika uzsākta vēl viena, 22 km gara tuneļa būve no Vorotanas upes. Kad tika uzbūvēti 18 km, darbus pārtrauca karš ar Azerbaidžānu un tam sekojošā ekonomiskā krīze. Tunelis tika pabeigts 2003. gadā, taču ūdens pa to vēl nav sācis plūst. Ezera līmenis tagad ir nostabilizējies 20 m zem sākotnējā un lēnām ceļas.

## Ārējās saites

* www.sevan.am — informācija par ezeru
Mūzikas ierakstu gada balva "Zelta Mikrofons"

**Mūzikas ierakstu gada balva "Zelta Mikrofons"** ir kopš 1995. gada notiekoša gadskārtēja labāko Latvijas mūziķu apbalvošanas ceremonija. 1994. un 1995. gadā tās nosaukums bija **"Mikrofona Gada Balva"**. 1996. gadā to pārdēvēja par **"Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu"**, bet kopš 2014. gada balvas nosaukums ir Mūzikas ierakstu gada balva "Zelta Mikrofons". Gandrīz katru gadu ir mainījies nomināciju formāts, piemēram, 1996. gadā balvas pasniedza 7 kategorijās katrai izdevējkompānijai atsevišķi.

2025. gadā balvu pasniedza šādās nominācijās:
* Gada albums
* Gada labākā dziesma
* Labākais debijas albums
* Gada radio hits
* Labākais mūzikas video klips
* Labākais džeza mūzikas albums
* Labākais mūzikas albums bērniem
* Labākais tautas vai pasaules mūzikas albums
* Labākais alternatīvās un ''indie'' mūzikas albums
* Labākais pop albums
* Labākais roka albums
* Labākais akadēmiskās mūzikas albums
* Labākais koncertieraksts video
* Labākais deju mūzikas, hip hop vai r'n'b albums
* Labākais šlāgeru vai kantrī mūzikas albums
* Labākais instrumentālās, filmu vai teātra mūzikas albums
* Labākais hiphop mūzikas albums
* Labākais albuma dizains
* Labākais producents
* Mūža ieguldījums Latvijas mūzikas attīstībā

Agrāk balvas pasniegtas arī šādās nominācijās:
* Labākā deju mūzikas, hip hop vai r'n'b dziesma
* Labākā roka dziesma
* Labākā pop dziesma
* Labākais šlāgeris vai kantrī dziesma

* Labākais smagā roka vai metāla mūzikas albums
* Labākais šlāgermūzikas albums
* Labākais kantrī albums

* Labākais koru un vokālo grupu mūzikas albums
* Labākais autordziesmu albums
* Labākais elektroniskās mūzikas albums

## Ārējās saites
* Oficiālā tīmekļa vietne
Sjiaņa

**Sjiaņa** (, ) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Ķīnas vidienē, Šaaņsji provinces centrs un subprovinciāla administratīva teritorija. Izvietojusies Vei upes krastā. Liels tūrisma cenrs.

Sjiaņa ir viena no ķīniešu civilizācijas šūpuļiem, viena no senajām Ķīnas galvaspilsētām un Ķīnas valdnieku trīspadsmit dinastiju galvaspilsēta. Senatnē tās nosaukums bija **Čanaņa** (*Chang'an* — ‘mūžīgais miers’) un tā bija senā Zīda ceļa gala punkts.

## Vēsture

No 11. gadsimta p.m.ē. mūsdienu Sjiaņā atradās agrīnās Džou dinastijas galvaspilsēta Hao. Cjiņu dinastijas laikā (221.—206. p.m.ē.) šeit atradās dinastijas galvaspilsēta Sjaņjana (*Xianyang*).

202. gadā p.m.ē. imperators Gaozu, Haņu dinastijas aizsācējs, netālu no Cjiņu dinastijas galvaspilsētas drupām uzcēla savu pili. Tradicionāli tas tiek traktēts kā Siaņas (Čanaņas) dibināšanas gads.

190. gadā p.m.ē. Duns Džuo (*Dong Zhuo*) no Luojanas (*Luoyang*) pārcēla savu galvaspilsētu uz Čanaņu.

No 582. gada Sui dinastijas valdnieki šeit uzcēla jaunu galvaspilsētu Dasjinu (*Daxing* — ‘lielais saviļņojums’) un tā bija sava laika lielākā pilsēta pasaulē. Tanu dinastijas laikā to pārsauca par Čanaņu.

7. gadsimtā budistu mūks Sjuaņdzans šeit nodibināja lielu tulkošanas centru no sanskrita.

904. gadā pēc Tanu dinastijas krišanas iedzīvotājus pārvietoja uz jauno galavaspilsētu Luojanu un Siaņas nozīme krasi samazinājās. Turpmāk tā bija provinces centrs.

1936. gadā pilsētā notika Sjiaņas incidents, kas noveda pie kopējas Ķīnas Komunistiskās partijas un Gomindāna frontes izveidošanās cīņai pret Japānu.

### Ievērojamas vietas

* Terakotas armija, imperatora Cjiņa Šihuana mauzolejs
* Minu dinastijas laika aizsardzības mūri
* Sjiaņas lielā mošeja, viena no senākajām Ķīnas mošejām
* Lielā Savvaļas Zoss pagoda un Mazā Savvaļas Zoss pagoda, vairāk kā 1000 gadu senas
* Stēlu mežs, vairāk kā 3000 senu stēlu kolekcija

## Atsauces

## Ārējās saites
Urmijas ezers

**Urmijas ezers** (, *Daryācheh-ye Orumiyeh*; azerbaidžāņu: , *Urmiye Gölü*) ir sālsezers Irānā, Irānas Azerbaidžānā, lielākais ezers Irānā. Urmijas ezers kopā ar Sevanu un Vana ezeru veidoja Armēnijas karalistes trīs Lielos ezerus — "Armēnijas jūras".

## Ezera nosaukumi

Ezers 1970. gados nosaukts netālās Urmijas pilsētas vārdā, savukārt pilsētas nosaukums cēlies no sīriešu vārda, kas nozīmē "ūdens pilsēta". Pirms tam to sauca par **Rezaijes ezeru** () — šis vārds ezeram dots 1930. gados, godinot Irānas šahu Rezu Pehlevi.

Ezera senākais nosaukums ir Avestā minētais "dziļais ezers ar sāļajiem ūdeņiem" **Čičasts** — ‘spīdoši baltais’. Urartu valsts periodā to dēvēja par **Apakšējo Nairi jūru**, savukārt pēc tam, kad šo teritoriju ieņēma armēņi, to dēvēja par **Apakšējo Armēņu jūru**, vēlāk — **Kaputans** ().

Ezers bija mannejiešu valsts centrs, mannejiešu galvaspilsēta Hasanlu atradās ezera rietumu krastā. Mannejiešu valsti iekaroja matiāņi — skitiem un sarmatiem radniecīga tauta. Nav zināms, vai tauta deva vārdu ezeram vai tauta guva savu nosaukumu no ezera, bet līdz 1930. gadiem ezeru bieži dēvēja par **Matiānusa ezeru**.

Kabudi salā apglabāts Bagdādes iekarotājs, Čingishana mazdēls Hulaguhans.

## Ģeogrāfija
Ezerā atrodas vairāk nekā 100 mazu, klinšainu saliņu. Tām ir liela nozīme kā migrējošo putnu atpūtas un barošanās vietām. Tā kā ezers ir ļoti sāļs, tajā nedzīvo zivis. Lielākā daļa ezera iekļauta nacionālajā parkā, tas ir UNESCO biosfēras rezervāts. Uzskata, ka ezera sāls ir ārstnieciska, jo sevišķi pret reimatismu.

Jau ilgāku laiku vērojama Urmijas ezera izsīkšana. Ik gadus tā līmenis krītas par 0,6–1 m.

Ezers ir šķērslis ceļā starp lielākajām Irānas Azerbaidžānas pilsētām — Urmiju un Tebrīzu. 1970. gados tika uzsākts projekts ar mērķi uzcelt pāri ezeram tiltu. Pēc 1979. gada revolūcijas projekts tika pārtraukts. Pabeigts 2008. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Omdurmāna

**Omdurmāna** (; *Umm Durmān*) ir pilsēta Sudānas vidienē Nīlas krastā, iepretim valsts galvaspilsētai Hartūmai. Lielākā valsts pilsēta.

## Vēsture

Pilsēta radusies 1884. gadā, kad to par savu bāzi izvēlējās sevi par Mahdi pasludinājušais Muhameds Ahmeds (*Muhammad Ahmad*). Kad 1885. gadā Mahdi sekotāji ieņēma britu aizstāvēto Hartūmu, Mehdi sekotājs Abdalahi ibn Muhameds (*Abdallahi ibn Muhammad*) pasludināja Omdurmānu par valsts galvaspilsētu.

1898. gadā briti lorda Kičenera vadībā Omdurmānas kaujā sakāva Mahdi spēkus un atguva kontroli pār Sudānu.

## Cilvēki
Omdurmānā dzimuši:

* Džafars Nimeiri (*Gaafar Nimeiry*, 1930) — politiķis

## Ārējās saites
Klačiņa

**"Klačiņa"** () ir grāmatu sērija, kuras mērķauditorija ir jaunieši. Tās autore ir Sesīlija fon Cigezāra. Grāmata stāsta par Ņujorku, kur mājo gan bagātie, gan ne tik bagātie. Ballītes, narkotikas, skandāli un nauda - tas viss grozās šajā stāstā. Pēc grāmatas ir uzņemts arī seriāls, latviešu valodā pašlaik lasāmas trīs grāmatas.

Grāmatas un seriāla galvenie varoņi ir:
* Blēra Valdorfa
* Serēna Van Der Vudsena
* Dženifera (Dženija) Hamfrija
* Vanessa Ābramsa
* Keitija Farkasa
* Izabella Koutsa
* Daniels (Dens) Hamfrijs
* Neits Ārčibalds
* Čaks Bass
* Lilija Van Der Vudsena
* Rufus Hamfrijs
Namcho

**Namcho** (tibetiešu: གནམ་མཚོ་, *Nam Co* — ‘Debesu ezers’; , *Nàmù Cuò*) ir liels augstkalnu sālsezers Tibetas centrālajā daļā, ap 420 km ziemeļrietumos no Lhasas. Pasaulē augstākais lielais ezers. Viens no diviem galvenajiem svētajiem tibetiešu ezeriem.

thumb|left|200px|Svētā klints netālu no Tašidaras klostera (2005)
Namcho tiek uzskatīts par vienu no krāšņākajām vietām šajā Tibetas daļā; ezers ir neparastā, koši zilā krāsā. Tikai 5 mēnešus gadā nav aizsalis. Ezera apkaimē daba maz pārveidota, šeit nenotiek aktīva saimnieciskā darbība, izņemot lopu ganīšanu. Lielais lopu skaits ezera apkaimē rada galvenās vides problēmas — piesārņojumu ar barības vielām. Ezers esot bagāts ar zivīm, taču aktīva zvejniecība ezera svētuma dēļ šeit nenotiek. Aizvien populārāks tūrisma objekts.

Ap ezeru redzamas daudzas īpatnējas, stāvas klintis, no kurām dažas atgādina koku stumbrus, citas — milzu statujas. Ap ezeru daudz alu, tai skaitā ar stalaktītiem. Pēdējā laikā ezera līmenis krītas.

Ezera apkaimē atrodas svētceļnieku alas, kas jau gadsimtiem ilgi ir Tibetas svētceļotāju ceļojumu mērķis. Ezera dienvidaustrumu piekrastē atrodas Tašidaras klosteris. Daudz svētvietu, tai skaitā ar petroglifiem. 2005. gadā līdz ezeram izbūvēts asfaltēts ceļš no Lhasas.

Ezera apkaimē ļoti nepastāvīgs klimats, bieži notiek sniega vētras.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Nama ezera apkaimes petroglifu attēli
Emajegi

**Emajegi** (, ) ir upe Igaunijā, kas iztek no Vertsjerva un ietek Peipusa ezerā. Emajegi ir  gara. Emajegi krastos atrodas otrā lielākā Igaunijas pilsēta Tartu.

## Nosaukums
Igauņu valodā Emajegi nozīmē ‘upju māte’, Indriķa hronikā tā nosaukta par *Mater Aquarum* (Ūdeņu māti), bet agrāk latviski dēvēta par **Mētru**.

## Vēsture
Emajegi viduslaikos bija nozīmīgs tirdzniecības ceļš starp Livonijas Hanzas pilsētām rietumos un Pleskavu austrumos. Līdz Tērbatai preces veda mazākās un seklākās upju laivās, bet tālāk līdz Peipusam lielākās upju laivās. Upei kļūstot seklākai, šis ūdens ceļš zaudēja savu agrāko nozīmi. 


Tudengite kevadpäevad 2009 - paadiralli 05.JPG
Üleujutatud.JPG
Udu Emajõel.jpg
Jänese railway bridge.jpg
Emajõgi Jänese raudteesillalt.JPG


## Atsauces

## Ārējās saites
Duntinhu

**Duntinhu** (, ) ir liels, sekls ezers Ķīnā, Hunaņas provincē, dienvidos no Jandzi upes.

Ezers ir devis nosaukumu divām Ķīnas provincēm — Hubei provinces nosaukums nozīmē "ziemeļos no ezera" bet Hunaņas provinces nosaukums — "dienvidos no ezera".

Ezers ir Jandzi upes plūdu baseins un tā platība atkarīga no gadalaika. Jūlijā—septembrī Jandzi upe uzplūst un ezera platība var pieaugt pat līdz 20 000 km², kamēr sausajā periodā platība ir 2 820 km². 2004. gadā ezera plūdos gāja bojā vairāk kā 4000 cilvēku. Caur ezeru var braukt okeāna kuģi, sasniedzot Ķīnas pilsētas iekšzemē (piem. Čangšu).

Haņu dinastijas laikā ziemeļos no Jandzi upes atradās Junmeņas purvi, kas bija galvenais Jandzi plūdu baseins. Auglīgais purvājs pamazām tika pārvērsts lauksaimniecības zemē un Jandzi upe tagad izplūst Duntinhu ezerā. Arī daļa no Duntinhu nosusināta, pārvēršot to lauksaimniecības zemē.

Duntinhu un tam piegulošās zemes ir ar lielu nozīmi Ķīnas vēsturē un literatūrā. Uzskatīja, ka ezera dzīlēs dzīvo pūķis. Ezerā esošā Junšanas sala ir ap 1 km gara sala ar 72 kalnu virsotnēm - uz šīs salas atradās daoistu patvērums. Duntinhu ezera apkaime ir ļoti ainaviska un daudz pieminēta dzejā, daudz gleznota.

Ezerā, iespējams, sastopams viens no nedaudzajiem pasaules saldūdens delfīniem — Jandzi sārtais saldūdens delfīns (*baidži*). Baidži 2008. gadā IUCN Sarkanajā grāmatā iekļauta kā īpaši apdraudēta suga ar mazāk kā 250 indivīdiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Glezna, kurā atainots Duntinhu ezers
* Duntinhu ezera attēli
* Duntinhu ezera attēli
Nontaburi

**Nontaburi** (, *Nonthaburi*) ir pilsēta Taizemē uz ziemeļiem no galvaspilsētas Bangkokas pie Caoprejas upes. Nontaburi čangvada centrs. Faktiski saplūdusi ar Bangkoku un ir tās priekšpilsēta. Tradicionāls keramikas centrs.