Leites kauja

**Leites kauja** (; ) bija Otrā pasaules kara Klusā okeāna kampaņas laikā amerikāņu spēku un filipīniešu partizānu ASV ģenerāļa Daglasa Makartura vadītais amfībiju  iebrukums Leites salā Filipīnās. Pret viņiem cīnījās Japānas imperatora armija Filipīnās, ko vadīja ģenerālis Tomojuki Jamašita. Operācija ar kodēto nosaukumu *King Two* aizsāka Filipīnu kampaņu 1944.–1945. gadā, lai atgūtu un atbrīvotu visu Filipīnu arhipelāgu un izbeigtu gandrīz trīs gadus ilgo Japānas okupāciju.
## Priekšvēsture
Līdz 1944. gada vidum amerikāņi bija ieņēmuši Marianas salas un Jaungvinejas rietumus. Bija acīmredzams, ka nākamais amerikāņu spēku ofensīvas mērķis būs Filipīnas. Lai aizstāvētu salas, japāņi izvietoja 14. armiju ģenerāļa Šigenori Kurodas vadībā.
## Kaujas gaita
thumb|Leites iebrukuma karte, 1944. gada 20. oktobris|left
1944. gada 17. oktobrī amerikāņu karaspēks izsēdās nelielā Suluanas salā Leites līcī. Tā kā salai nebija īpašas nozīmes un nākamajā vai aiznākamajā dienā netika veikti jauni izsēšanās mēģinājumi, japāņi šīs darbības neuztvēra nopietni un neko nedarīja tertorijas aizsardzības stiprināšanai.

1944. gada 20. oktobrī Leites salā Paolo-Tanauanas un Sanhosē-Dulagas apgabalā izsēdās ASV 6. armijas galvenie spēki: 10. armijas korpusa 1. un 24. kājnieku divīzijas, kā arī 24. armijas korpusa 7. un 96. kājnieku divīzijas. Tiem pretojās viena japāņu 16. divīzija, kas, protams, nespēja apturēt tuvojošos amerikāņu karaspēku. Saprotot, ka tieši šeit sekos galvenais amerikāņu trieciens, japāņu pavēlniecība steigšus sāka 41. armijas 1., 23. un 26. divīzijas pārvietošanu no Lusonas.
thumb|ASV 12. kavalērijas pulka vīri virzās uz iekšzemi no Leites pludmales. 1944. gada 20. oktobris.|left
Līdz novembra beigām gandrīz visa salas austrumu un dienvidaustrumu daļa atradās amerikāņu rokās: ziemeļos viņu divīzijas sasniedza Karigaras līci, dienvidos - Ormokas līci. No Lusonas pārceltās japāņu vienības metās kaujā tieši no transportiem, nepaspējot uzbūvēt nopietnas aizsardzības struktūras, un tika pa daļām sagrautas.

Līdz decembra vidum amerikāņi papildus izsēdināja Leites salā 23., 32. un 77. kājnieku divīziju. Pretinieku japāņu 16. divīzija nespēja tās apturēt, neskatoties uz 1. un 26. divīzijas vienību palīdzību, un turpināja atkāpties. 21. decembrī amerikāņi ieņēma Ormoku, neļaujot japāņiem izsēdināt pastiprinājumus Leites salā. Tā rezultātā līdz decembra beigām amerikāņi bija pilnībā ieņēmuši salu.
## Pretinieki
### Amerikas Savienotās Valstis

: **Klusā okeāna dienvidrietumu reģions**
: Ģenerālis **[[Daglass Makarturs]]**

: **Sauszemes spēki**
: **[[ASV 6. armija]]**
: Ģenerālleitnants **[[Volters Krīgers]]**
Apm. 202 500 virsnieku un karavīru kopā

:: Ziemeļu desanta zona
: **X armijas korpuss**
:: Ģenerālleitnants **Franklins Siberts**
: Kreisajā pusē: 24. kājnieku ("Taro") divīzija
: Labajā pusē: 1. kavalērijas divīzija
:: Dienvidu desanta zona
: **XXIV armijas korpuss**
:: Ģenerālleitnants **[[Džons Hodžs]]**
: Kreisajā pusē: 7. kājnieku ("Bajonetes") divīzija
: Labajā pusē: 96. kājnieku ("Nāves acs") divīzija
: Rezerve: 11. gaisa desanta ("Eņģeļu") divīzija
Rezerve
Izsēdās 14. novembrī: 32. kājnieku ("Sarkanās bultas") divīzija
Izsēdās 23. novembrī: 77. kājnieku ("Brīvības statujas") divīzija
:**Jūras un gaisa spēki**
::**[[ASV 7. flote]]**
: Viceadmirālis **[[Tomass Kinkeids]]**
:**Sabiedroto gaisa spēki**
: Ģenerālleitnants **Džordžs Kenijs**, ASV Gaisa spēki
:: ASV 5. gaisa armija
:: ASV 13. gaisa armija
### Japānas Impērija

**Dienvidu armija (Dienvidaustrumu Āzijas)**
Feldmaršals **[[Hisaiči Teroči|Grāfs Hisaiči Teroči]]** Manilā
: **[[Japānas Impērijas 14. Armija]]**
: Ģenerālis **[[Tomojuki Jamašita]]**

:: **[[Japānas Impērijas 35. Armija|35. Armija]]**
:: Ģenerālleitnants **[[Sosaku Suzuki]]**

: **Leites aizsardzības spēki**
:: **[[Japānas Impērijas 16. divīzija|16. divīzija]]**
:: Ģenerālleitnants **[[Širo Makino]]**

: **Gaisa spēki**
:: **[[4. gaisa armija (Japāna)|4. gaisa armija]]** Manilā

## Sekas
Pludmales placdarma ieņemšana Filipīnu centrālajā daļā ļāva amerikāņu karaspēkam pāriet uz sekojošo galveno Filipīnu salu atbrīvošanu.

Japānas zaudējumi kampaņā bija ļoti lieli; armija zaudēja četras divīzijas un vairākas kaujas vienības, savukārt jūras spēki zaudēja 26 lielus karakuģus, 46 lielus transporta kuģus un simtiem tirdzniecības kuģu. Kampaņa arī samazināja Japānas uz sauszemes bāzēto gaisa spēku spējas Filipīnās par vairāk nekā 50%. Lusonā joprojām bija palikuši aptuveni 250 000 karavīru, taču Leites kaujas laikā zaudētais gaisa un jūras atbalsts sašaurināja ģenerāļa Jamašitas iespējas, jo viņam tagad bija jācīnās pasīvi aizstāvot Lusonu, lielāko un svarīgāko salu Filipīnās. Faktiski, tiklīdz Leites kauja bija zaudēta, japāņi atteicās no Filipīnu paturēšanas ilgāk, un zaudējot sabiedrotajiem stratēģiski nozīmīgu reģionu, no kura Japānu varētu viegli nogriezt no ārējiem resursiem un no kura varētu sākt uzbrukumus Japānas galvenajām salām.
## Atsauces

## Literatūra
*
*
*
*
*
## Ārējās saites

*Ibiblio.Org: U.S. Army Campaigns of World War II, Leyte
*Battleship.Org: Battle of Leyte
*Soldiers of the 184th Infantry, 7th ID in the Pacific, 1943–1945
*U.S. Intelligence Report on Japanese Use of Mines on Leyte
*MacArthur Landing Memorial Park (Red Beach, Palo, Leyte, Philippines)