open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Virtembergas Aleksandrs

**Aleksandrs Frīdrihs Vilhelms fon Virtembergs** (, ; dzimis , miris ) bija Rīgā dzimis vācu augstmanis un Krievijas armijas ģenerālmajors.

Krievijas imperatores Marijas Fjodorovnas brāļa Virtembergas Aleksandra dēls. 1837. gadā apprecējās ar Francijas karaļa Luija Filipa meitu Orleānas Mariju. Pēc tēva nāves 1833. gadā pameta dienestu Krievijas armijā un pārcēlās uz dzīvi Vācijā.

## Ārējās saites
Hjūstons

**Hjūstons** (; sieviešu dzimtē Hjūstone) ir skotu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Denijs Hjūstons (*Danny Huston*; dzimis 1962. gadā), amerikāņu aktieris, režisors un scenārists;
* Džons Hjūstons (*John Huston*; 1906—1987), amerikāņu kinorežisors, scenārists un aktieris;
* Sems Hjūstons (*Sam Houston*; 1793—1863), amerikāņu valstsvīrs, politiķis un karavīrs;
* Volters Hjūstons (*Walter Huston*; 1883—1950), kanādiešu aktieris un dziedātājs.
Eliša Grejs

**Eliša Grejs** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu inženieris un izgudrotājs. 

Viens no kompānijas *[[Western Electric]]* dibinātājiem. Tiek uzskatīts par sintezatora izgudrotāju. Neveiksmīgi apstrīdēja tiesā Aleksandra Bella tiesības uz telefona patentu, jo iesniedza telefona patenta pieteikumu gandrīz vienlaicīgi ar Bellu.

## Ārējās saites
*
Nosmakšana

**Nosmakšana** jeb **asfiksija** ( — ‘bez’, , *sphyxis* — ‘pulss’, burtiski — ‘pulsa trūkums’) ir patoloģisks stāvoklis, kam raksturīgs skābekļa bads un ogļskābes pārmērīgums asinīs un audos, piemēram, elpceļiem ārpus ķermeņa esot nospiestiem, elpceļiem nosprostojoties tūskas dēļ, spiedienam krītoties mākslīgajā atmosfērā vai skābekļa apgādes sistēmā utt.

Asfiksiju tradicionāli iedala divās lielās grupās:
* nevardarbīga asfiksija (slimību, piemēram, bronhiālās astmas dēļ);
* vardarbīga (mehāniska) asfiksija, kuru savukārt iedala:
** obturācijas (elpceļu slēgšanas) asfiksija — pie tās pieder noslīkšana, svešķermeņu nokļūšana elpceļos, elpceļu aizvēršana;
** kompresijas asfiksija, te ietilpst kakla orgānu nospiešana (strangulācijas asfiksija) — pakāršana, žņaugšana ar virvi, nožņaugšana ar rokām; krūšu un vēdera dobuma nospiešana ar birstošiem un masīviem priekšmetiem, kā arī drūzmā;
** anoksija (asfiksija no skābekļa trūkuma); šeit ietilpst gaisu necaurlaidīga maisa uzvilkšana uz galvas;
** reflektorā asfiksija ir balss spraugas spazmēšanās kairinošu vielu (piemēram, ožamā spirta) vai dažādu temperatūru iedarbības dēļ; īslaicīgi šādu asfiksiju novēro cilvēkiem, kas tikko izgājuši no siltas telpas lielā aukstumā — tad nav iespējams izdarīt fizioloģisku ieelpu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gļotāda

[thumbnail|250px|Cilvēka [barības vads|barības vada vidējās daļas mikropreparāts, kur *f* — gļotāda ar asinsvadiem un limfmezgla daļa]]
**Gļotāda** () ir dobu orgānu iekšējais apvalks. Gļotāda klāj elpošanas, uroģenitālo un gastrointestinālo orgānu virsmas, acs plakstiņu un dzirdes ceļu iekšējās virsmas. Nosaukums 'gļotāda' ir dots tāpēc, ka vairākums gļotādu ir klātas ar gļotu slāni, kuru producē epitēlijšūnas (parasti — kausveida šūnas).

Atkarībā no orgāna funkcijas un atrašanās vietas, gļotādas uzbūve un epitēlija tips var atšķirties — piemēram, zarnu gļotādu sedz cilindriskais epitēlijs, bet mutes dobumā un barības vadā — daudzslāņu plakanais epitēlijs. Tāpat gļotādas virsma var būt gluda vai ar dažādām struktūrām, piemēram, mikroizaugumiem (mikrovilli), kas vēl vairāk palielina tās funkcionālo efektivitāti.

Gļotādu veselība ir būtiska organisma vispārējai imunitātei, jo tā kalpo kā pirmā barjera pret infekcijām. Dažādas slimības, piemēram, gastrīts, čūlas, kolīts vai infekcijas elpceļu iekaisumi, bieži ir tieši saistītas ar gļotādu bojājumiem vai kairinājumu. Tādēļ gļotādas veselības uzturēšana ir svarīgs aspekts gan profilaktiskajā, gan ārstnieciskajā medicīnā.

## Atsauces
Latvijas Kredītbanka

thumbnail|right|Latvijas Kredītbankas pašreklāma 1937. gadā.
**Latvijas Kredītbanka** bija 1935. gada 11. aprīlī izveidota Finanšu ministrijas kontrolēta akciju sabiedrība.

Latvijas Kredītbanka strādāja sākotnēji ar 10, tad 20 un vēlāk — 40 miljonus latu lielu pamatkapitālu, tādējādi kļūstot par lielāko banku Latvijā. Par bankas vadītāju iecelts Andrejs Bērziņš. 1935. gada 3. oktobrī Ministru kabinets pieņēma lēmumu, ka banka turpmāk pārņems visus uzņēmumus, ko valdība un Finanšu ministrija nolems nacionalizēt. 

Pēc valdības lēmuma 1935. gadā Kredītbanka pārņēma Latvijas Tirgotāju banku, Lauksaimnieku centrālbanku, Latvijas Lauksaimniecības centrālbiedrības savstarpējo kredītbiedrību, II. Liepājas Savstarpējo kredītbiedrību, Rīgas Kredītbanku, Latvijas Privātbanku, Latgales Akciju banku, Rīgas Komercbanku, Rīgas Latviešu tirgotāju savstarpējo kredītbiedrību, Baltijas Savstarpīgo kredītbiedrību, Cēsu Savstarpīgo kredītbiedrību un Latvijas Tirdzniecības un rupniecības banku.

Vēlākajos Ulmaņa režīma gados banka aizvien vairāk kļūst par valdības vēlmju īstenotāju, reorganizējot veselas nozares, veidojot nacionālās akciju sabiedrības, ietekmējot produktu cenas un iesaistoties celtniecībā.

1936. gadā Kredītbanka pārņēma un likvidēja šokolādes ražotāju Th.Riegert, nopirka jau esošo šokolādes ražotāju AS Laima un uzsāka tās ražotnes modernizāciju, samazināja darbinieku skaitu un produkcijas cenas, uzcēla jauno fabrikas ēku Rīgā, Miera ielā.
 
1937. gadā Kredītbankai pārņemot dzērienu ražotājus Iļģeciems, Tanheizers un Waldschlößchen tiek izveidota AS Aldaris. Alus cenas tiek pazeminātas 1937. gada 13. februāri un 18. jūnijā.

Privātās AS Rīgas vilnas manufaktūra vietā tiek izveidota AS Rīgas vilnas rūpnieks, kas pazemina savas produkcijas cenas par 10 – 20%, spiežot citus ražotājus darīt līdzīgi.

Valdība uzdeva Kredītbankai likvidēt septiņu kokvilnas ražotāju 1930. gadā izveidoto karteli "Latvijas kokvilnas ražojumi", tā vietā izveidojot AS Latvijas kokvilna, kas 1938. gada februārī samazināja savas produkcijas cenas par 10 – 20%.
 
Kredītbanka nopirka un likvidēja "1. Rīgas apdrošināšanas akciju sabiedrība dib. 1765" un tās vietā izveidoja AS Drošība.

Ulmaņa valdība banku izmantoja arī 1937. gadā uzsākto Finanšu Ministrijas un Kara muzeja ēku celtniecības finansēšanai. 
 
Līdz 1938. gada 1. oktobrim Kredītbanka likvidācijai bija pārņēmusi 175 kooperatīvās sabiedrības; bet līdz 1938. gada 1. janvārim bija pārņemti 22 ražošanas un tirdzniecības uzņēmumus.
## Atsauces
Serums

**Serums** ir asins plazma bez fibrinogēna. Serumu var iegūt dabiskas plazmas sarecēšanas ceļā (natīvi serumi) vai fibrinogēna nogulsnēšanas ceļā ar kalcija joniem. Serumos saglabājas antivielu lielākā daļa, un līdz ar fibrinogēna neesamību krasi palielinās to stabilitāte.

Serumu izdala asins analīzēs uz infekciju slimībām, pie vakcīnas efektivitātes novērtēšanas (antivielu titrs), bioķīmiskās analīzēs.
Latvijas Darba partija

**Latvijas Darba partija** bija politiskā partija Latvijā. Tā tika dibināta 1920. gada aprīlī, apvienojoties Latvijas Radikāldemokrātiskajai partijai un Latvijas Darba savienībai. Partija tika likvidēta 1922. gada augustā, tai apvienojoties ar Latvijas Tautas partiju un izveidojot sākotnēji vēlēšanu bloku, bet vēlāk — partiju ar nosaukumu "Demokrātiskais Centrs".

Partijas līderi bija Gustavs Zemgals, Pēteris Juraševskis un Mārtiņš Antons. 1920. gadā notikušajās Latvijas Satversmes sapulces vēlēšanās iegūtas 6 vietas no 150. Darba partija piedalījās visu valdību darbā, partijas deputāti atbalstīja Ministru kabineta lēmumus. 1920. gada pašvaldību vēlēšanās ieguva 7 vietas no 90 Rīgā, 5 vietas no 50 Jelgavā, 7 vietas no 30 Cēsīs. Izdeva laikrakstus "Jaunais Vārds" (1921—1922) un "Jaunō Straume" (1920—1934).

## Atsauces
;Kopējās

*Latvijas Brīvības cīņas 1918—1920. Enciklopēdija. — Preses nams: Rīga, 1999., 185.—186. lpp. 

;Konkrētās
Arvis Vilkaste

**Arvis Vilkaste** (dzimis  Balvos) ir bijušais latviešu bobslejists. Kā stūmējs Oskara Melbārža pilotētajā četriniekā kļuva par 2014. gada ziemas olimpisko spēļu čempionu.

Ar bobsleju sācis nodarboties 2010. gadā, kad arī iekļuva nacionālajā izlasē. 2012. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnījis zelta medaļu Melbārža komandas sastāvā. 2012. gada Pasaules čempionātā viņi nepabeidza sacensības. 2013. gadā tika izcīnīta 5. vieta Eiropas un 9. vieta Pasaules čempionātā.

 Sočos četrinieku sacensībās kā Melbārža stūmējs izcīnīja zelta medaļu, kas bija pirmā Latvijas sportistu izcīnītā zelta medaļa bobslejā pēc neatkarības atjaunošanas. Sākotnēji zelta medaļas ieguva Krievijas bobsleja četrinieks Aleksandra Zubkova vadībā, bet Latvijas četrinieks palika otrajā vietā, taču pēc pilota diskvalifikācijas par dopinga lietošanu medaļu sadalījums tika mainīts.

## Labākie rezultāti
: *Saīsinājumi: OS — Olimpiskās spēles, PČ — Pasaules čempionāts, V. — Vieta.*

## Atsauces

## Ārējās saites
Vilkaste

**Vilkaste** ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Arvis Vilkaste (1989) — latviešu bobslejists;
* Pēteris Vilkaste (1957) — latviešu aktieris.

**Vilkaste** var būt:
* Vilkaste - upe, Grīvas pieteka
* Vilkaste - upe, Rojas pieteka
Dāls

**Dāls** (dāņu, norvēģu un ) ir dāņu, norvēģu un zviedru cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Kristiāns Dāls (*Кристиан Даль*; 1839―1904) ― Igaunijas zviedru izcelsmes kapteinis, polārpētnieks un jūrskolu pedagogs, Krievijas Impērijas titulārpadomnieks;
* Roalds Dāls (*Roald Dahl*; 1916―1990) ― britu rakstnieks, kaujas pilots un scenārists;
* Voldemārs Dāls (*Woldemar Dahl*, 1816—1868) ― vācbaltiešu ārsts;
* Vladimirs Dāls (*Влади́мир Даль*; 1801—1872) ― Krievijas Impērijas rakstnieks, valodnieks, ārsts un etnogrāfs.
Madlēnas kultūra

thumb|300px|Madlēnas kultūra (rozā) un Epigravetes kultūra (sarkanā)
thumb|Madlēnas zirgs, ''Musée d'Archéologie Nationale''
**Madlēnas kultūra** () ir vēlā paleolīta kultūra Rietumeiropā, kas tiek datēta ar 17 000 līdz 12 000 BP, pēdējā ledus laikmeta beigu posmā. Tā nosaukumu ieguvusi no Madlēnas grotas, kas atrodas *Vézère* ielejā, Tusakas komūnā, Dordoņas departamentā, Francijā. Madlēnas kultūra pazīstama pēc alu zīmējumiem un atrastajiem kaula un krama darbarīkiem. Starp medījamajiem dzīvniekiem dominēja zirgi, ziemeļbrieži, mamuti, vērši.

Tipoloģiski Madlēnas kultūru iedala sešās fāzēs. Agrākās fāzes raksturo dažādu proporciju griežņi un kasīkļi. Vidējās fāzēs parādās mikrolītiski komponenti (daļēji atšķirīgi zoboti mikrolīti). Pēdējās fāzes raksturo vienpusējās (5. fāze) un divpusējās (6. fāze) harpūnas, kas veidotas no kaula, raga vai ziloņkaula.

Madlēnas kultūras beigās akmens apstrādes tehnoloģija rāda izteiktu virzību uz mikrolītismu. Bez krama rīkiem Madlēnas kultūra ir labi zināma ar rūpīgi apstrādātajiem kauliem, ragiem un ziloņkaulu, kuriem bija gan funkcionāla, gan estētiska nozīme. Pārvietojamo mākslas objekti bija zižļi, statuetes, komplicēti gravētas sviežamsmailes, kā arī personālās greznumlietas: jūras gliemežvāki, caurdurti gaļēdāju zobi (parasti kā kaklarotas) un fosilijas.

Gliemežvāki un fosilijas, kas atrastas Madlēnas kultūras vietās, ļauj relatīvi precīzi uzzināt par to izcelsmes vietām. Tas ļāvis apstiprināt hipotēzi par Madlēnas kultūru kā mednieku—vācēju sabiedrību un iespējamiem tirdzniecības ceļiem. Ir saglabājušies daudzi alu gleznojumi, kas tiek saistīti ar Madlēnas kultūru. Spānijas ziemeļos Altamiras alā, kurā atklāti krāšņi dzīvnieku zīmējumi, izrakumos atrastie objekti tiek datēti arī ar Madlēnas kultūras sākuma periodu.

Līdz 20. gadsimta beigām par Madlēnas kultūras agrāko fāzi uzskatīja Badegulas kultūru, bet tagad tā ir atdalīta kā atsevišķa kultūra. Agrākās Madlēnas kultūras vietas visas ir atrastas Francijā. Epigravetes kultūra bija cita līdzīga kultūra tajā pašā laikā Itālijā, Rumānijā un Moldāvijā. Madlēnas kultūras pēdējās fāzēs sākās ziemeļrietumu Eiropas apdzīvošana pēc pēdējā leduslaikmeta maksimuma.

Ziemeļspānijā un Francijas dienvidrietumos Madlēnas kultūru aizstāja Azilijas kultūra. Savukārt zonā, kur atkāpās ledājs, no Ziemeļfrancijas līdz Polijai izveidojās Hamburgas kultūra.

## Ārējās saites
Vilzēnu muiža

**Vilzēnu muiža** () bija muiža tagadējā Limbažu novada Braslavas pagastā. No 1757. gada līdz 1920. gada agrārajai reformai muiža piederēja fon Zīversu dzimtai.

Līdz mūsdienām saglabājusies muižas pārvaldnieka māja un vairākas saimniecības ēkas.

## Vēsture
Vilzēnu muiža pirmo reizi minēta Zviedru Vidzemes laikā 1672. gadā, kad to ieguva Zviedrijas karaļa kanclers Aksels Ēriks Uksenšerna. Pēc Vidzemes inkorporācijas Krievijas Impērijas sastāvā to ieguva Rumjancevu ģimene.

1757. gadā muižu ieguva fon Zīversi. Vilzēnu muižai piederēja 32 zemnieku sētas un 2 pusmuižas – Kuišas un Langenberģe, kā arī Buļļu un Blankaskrogs. Muižas kungu namu pēc Otrā pasaules kara noārdīja, ir saglabājušies vienīgi ēkas pamati.

## Muižas parks
Muižas parks ar dīķi aizņem 5,62 ha. Stādījumos daudz kļavu un ošu, no kuriem veidota arī aleja, vēl aug egles, purva bērzi, liepas, gobas un citi koki.
Te aug Latvijas lielākā Eiropas lapegle ar apkārtmēru 4,60 m un augstumu 33 m, vainaga projekcija – 200 m². Parkā aug vairāki dižkoki: liepa, kuras apkārtmērs ir 5,05 m, divi ozoli ar 5,67 m un 5,02 m lieliem apkārtmēriem.

## Ārējās saites
*Vilzēnu muiža
* Sigurds Rusmanis. Vilzēnu muižas vēsture. Auseklis. Nr.54. 2009. gada 14. maijā

Auseklis 1691-0141 Nr.54 (2009, 14. maijs), 6.lpp.
Ēriks Mārtiņš Feldmanis

**Ēriks Mārtiņš Feldmanis**, no 1940. gada **Ēriks Grodsala** ( — ), bija Latvijas jurists un politiķis. Bijis Latvijas apsardzības ministrs no 1920. gada jūnija līdz decembrim. Bijis arī Tautas padomes deputāts. Latviešu zemnieku savienības biedrs.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Jelgavā. No 1894. līdz 1904. gadam mācījās Jelgavas ģimnāzijā, tad līdz 1909. gadam — Tērbatas Universitātes Juridiskajā fakultātē.

No 1909. līdz 1912. gadam bija Jelgavas apgabaltiesas tiesu amatu kandidāts. 1912. gadā kandidēja Krievijas impērijas 4. Valsts domes vēlēšanās. Tajā pašā gadā darbojās kā zvērināta advokāta palīgs. No 1913. līdz 1914. gadam bija Jelgavas pilsētas domnieks, kā arī Jelgavas savstarpējās kredītbiedrības padomes priekšsēdētājs. Pirmā pasaules kara laikā, no 1914. līdz 1918. gadam bija Krievijas armijas virsnieks. 1918. gadā atgriezās Latvijā, bija advokāts Jelgavā, piedalījās Latviešu zemnieku savienības Jelgavas nodaļas dibināšanā.

Bijis Latvijas Republikas pagaidu parlamenta — Tautas padomes loceklis no 1918. līdz 1920. gadam. Tāpat no 1918. līdz 1921. gadam bijis Jelgavas apgabaltiesas prokurors. 1919. gadā — valdības pilnvarotais gūstekņu lietās Vācijā. No 1920. gada jūnija līdz decembrim bija Latvijas apsardzības ministrs. No 1921. līdz 1923. gadam — Latvijas vēstnieks Krievijā, tad PSRS. 1923. gadā atgriezās Jelgavā un kļuva par apgabaltiesas tiesnesi. 1929. gada februārī kļuva par apgabaltiesas priekšsēdētāja biedru, bet 1930. gada jūnijā — par priekšsēdētāju.

1940. gada jūnijā uzvārdu latviskošanas kampaņas laikā nomainīja uzvārdu uz Grodsala. Padomju okupācijas laikā bija Jelgavas pilsētas lietu pārvaldnieks (1940—1941), vācu okupācijas laikā — Jelgavas apgabaltiesas priekšsēdētājs (1941—1944).

Pēc Sarkanās Armijas iebrukuma Ē. Grodsala 1944. gada novembrī sāka strādāt Slokas papīrfabrikā par kantora priekšnieku.
 viņu apcietināja un 1. augustā uzrādīja apsūdzību: 1917.—1918. gadā atbalstījis K. Ulmaņa darbību; būdams apsardzības ministrs, cīnījies pret boļševisma propagandu armijā; kā Latvijas vēstnieks no Maskavas esot sūtījis spiegu ziņojumus, esot nomelnojis padomju dzīvi; esot nodevis savu dzimteni, kalpojot vācu okupantiem.

Uz Krievijas PFSR Kriminālkodeksa 58- 1a, 4.p. pamata Ē. Grodsalam piesprieda 10 gadus PSRS soda nometnēs.

Miris  Rīgas 1. cietumā.

## Atsauces
Jānis Antonovics

**Jānis Antonovics** (; dzimis 1942. gadā Rīgā) ir latviešu izcelsmes Lielbritānijas/ASV biologs, Virdžīnijas Universitātes bioloģijas profesors. Nodarbojas ar infekcijas slimību evolūciju un epidemioloģiju dabiskā vidē.

## Darbi
* Antonovics, J. 2005. "Plant venereal diseases: insights from a messy metaphor". *New Phytologist* 165: 71-80.
* Antonovics, J., Hood, M. E., and Baker, C. H. 2006. "Was the 1918 flu avian in origin?" *Nature* 440: E9
* Antonovics, J., Abbate, J.L., Baker, C. H., Daley, D., Hood, M. E., Jenkins, C. E., Johnson, L. J., Murray, J. J., Panjeti, V., Volker H. W. Rudolf, V. W. H., Sloan, D., Vondrasek, J. 2007. "Evolution by any other name: antibiotic resistance and avoidance of the e-word". *PLOS Biology* 5: e30.
* Rudolf, V., and Antonovics, J. 2007. "Disease transmission by cannibalism: rare event or common occurrence?" *Proceedings of the Royal Society of London*, Series B 274:1205-10

## Atsauces

## Ārējās saites
* Antonovica laboratorijas mājaslapa
Džozefs Henrijs

**Džozefs Henrijs** (; , miris ) bija amerikāņu fiziķis, Smitsona institūta pirmais vadītājs no 1846. līdz 1878. gadam. No 1830. līdz 1832. gadam neatkarīgi no Maikla Faradeja atklāja elektromagnētisko indukciju, tomēr nepublicēja pētījumus. Padarīja elektromagnētu par praksē izmantotu lietu, 1831. gadā izgudrojot elektrisko durvju zvanu, bet 1835. gadā — releju.

Par godu zinātniekam induktivitātes mērvienība SI sistēmā nosaukta par henriju.

## Ārējās saites
*
At Long Last Leave

***At Long Last Leave*** ir amerikāņu animētā seriāla "Simpsoni" 23. sezonas 14. sērija un seriāla 500. sērija. Pirmoreiz tā tika pārraidīta *[[Fox Broadcasting Company|Fox Network]]* televīzijas kanālā . Šajā sērijā Simpsonu ģimene uzzina, ka Springfīldas iedzīvotāji slepeni ir nolēmuši patriekt viņus no pilsētas.

Sērijas ievadā tika apkopoti iepriekšējo sezonu dīvāna joki.

Lai popularizētu 500 sēriju robežas sasniegšanu *Fox* kanāls vēlējās pārspēt Ginesa rekordu par pasaulē ilgāko televīzijas skatīšanos (bija jāpārspēj 86 stundas, 6 minūtes un 41 sekunde). Rekorda pārspēšana tika uzsākta  ar seriāla pirmo sēriju *Simpsons Roasting on an Open Fire* un noslēdzās 12. februārī ar 11. sezonas 11. sēriju *Faith Off*. Tajā brīdī tika sasniegts 86 stundu un 37 minūšu ilgs brīdis, līdz ar to tika pārspēts Ginesa rekords.

## Ārējās saites
* ''The Simpsons'' profils 
* TV profils 
*
Roalds Dāls

**Rūalls Dāls** (; dzimis , miris ) jeb **Roalds Dāls** bija britu rakstnieks, kaujas pilots un scenārists.

Dzimis Velsā norvēģu ģimenē. Dienējis Karaliskajos Gaisa spēkos Otrajā pasaules karā. 1940. gados kļuva pazīstams kā bērnu un pieaugušo literatūras rakstnieks un kļuva par vienu no vislabāk pārdotajiem rakstniekiem pasaulē. Dālu ir saukuši par "vienu no 20. gadsimta labākajiem stāstniekiem bērniem". 2008. gadā *[[The Times]]* viņu ierindoja 16. vietā 50 labāko britu autoru sarakstā (kopš 1945. gada).

Viņš ir sarakstījis tādas grāmatas kā "Matilde", "Čārlijs un šokolādes fabrika", "Džordža brīnumzāles", "Džeimss un milzu persiks", "LDM".

## Ārējās saites
*
Johans Kārlis Ulrihs Bērs

**Johans Kārlis Ulrihs Bērs** (; dzimis , miris ) bija Rīgā dzimis vācu gleznotājs un rakstnieks.

Dzimis Rīgā, tirgotāja ģimenē. Bērnību pavadīja Viskaļu muižā un Meņķes muižā. No 1824. gada studējis Drēzdenes Mākslas akadēmijā. 1826. gadā devās uz Itāliju, kuru apceļoja arī no 1827. līdz 1829. gadam. No 1829. līdz 1832. gadam dzīvoja dzimtajā Rīgā. Vēlāk atkal devās uz Drēzdeni, kur nodzīvoja līdz mūža galam, pasniegdams Drēzdenes Mākslas akadēmijā. Artūra Šopenhauera paziņa.

Sarakstījis vairākas grāmatas, to skaitā par lībiešu kapavietām.

## Ārējās saites

*Johans Kārlis Ulrihs Bērs Baltisches Biographisches Lexikon 
*Die Gräber der Liven: Ein Beitrag zur nordischen Alterthumskunde und Geschichte
Krišs Lipsbergs

**Krišs Lipsbergs** (dzimis  Rīgā) ir latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2020) Lipsbergs spēlē Latvijas Hokeja Līgas kluba HK MOGO sastāvā.

Profesionāli hokejisti ir arī Roberta brāļi Edgars, Miks un Roberts.

## Spēlētāja karjera
Karjeru pieaugušo hokejā Krišs Lipsbergs sāka 2008.—09. gada sezonā Latvijas hokeja līgas kluba SK Rīga 18 rindās. 2010.—11. gada sezonā uzbrucējs sāka spēlēt Krievijas Jaunatnes hokeja līgas kluba HK Rīga sastāvā, 2011.—12. gada sezonu tās rindās aizvadot jau pilnībā.

2013.—14. gada KHL sezonā vairākkārt ticis izsaukts uz Rīgas "Dinamo" komandu, taču tās rindās aizsargs nevienu spēli tā arī neaizvadīja.

Latvijas hokeja izlases sastāvā debitējis 2013. gada 18. decembra pārbaudes spēlē pret Vācijas izlasi.

Spēlējis 2012. un 2013. gada Pasaules čempionātos junioriem.

## Ārējās saites
Pedru II

**Doms Pedru II** (; dzimis , miris ) bija Brazīlijas Impērijas imperators no 1831. gada līdz 1889. gadam, kad tika gāzts militārā apvērsumā. 

Kļuvis par imperatoru 5 gadu vecumā, kad tēvs Pedru I atteicās no troņa un devās uz Portugāli. Piedzīvoja grūtu, galma intrigu pilnu bērnību. Pieaugot Pedru II izdevās konsolidēt valsti un ieviest liberālu politisko režīmu. Brazīlija uzvarēja Laplatas karā (1851—1852), Urugvajas karā (1864—1865) un Paragvajas karā (1864—1870). 1871. gadā imperatora ietekmē tika pieņemts likums, ka visi vergiem piedzimušie bērni ir brīvi no verdzības, ievadot tās atcelšanu Brazīlijā 1888. gadā. Būdams izglītības un zinātnes atbalstītājs, Pedru II personīgi draudzējās ar Rihardu Vāgneru, Luiju Pastēru un Henriju Vodsvortu Longfelovu.

1889. gadā tika gāzts militārā apvērsumā. Pēdējos dzīves gadus pavadīja Eiropā. 1921. gadā Pedru II ar lielu godu tika pārapbedīts dzimtajā Brazīlijā.

## Ārējās saites

*
Bacillaceae

***Bacillaceae*** ir grampozitīvu baktēriju dzimta. Šīs baktērijas ir nūjiņveida formas heterotrofi organismi, kas izdala endosporas. Dzimtas pārstāvjiem raksturīgas peritrihiju viciņas. Daži dzimtas pārstāvji ir aerobi, citi fakultatīvi vai obligāti anaerobi. Lielākā daļa nav patogēnas, taču *[[Bacillus]]* ģints pārstāvji var izraisīt dažādas slimības cilvēkiem, piemēram, *[[Bacillus anthracis]]* izraisa Sibīrijas mēri.

Dažas *Bacillaceae* dzimtas ģintis (*[[Filobacillus]]*, *[[Lentibacillus]]* un *[[Halobacillus]]*) iekrāso gramnegatīvās vai grammainīgās krāsas, taču tām ir grampozitīva šūnas sieniņa.

## Sugu saraksts
* *[[Alkalibacillus]]*
* *[[Amphibacillus]]*
* *[[Anoxybacillus]]*
* *[[Bacillus]]*
* *[[Caldalkalibacillus]]*
* *[[Cerasibacillus]]*
* *[[Exiguobacterium]]*
* *[[Filobacillus]]*
* *[[Geobacillus]]*
* *[[Gracilibacillus]]*
* *[[Halalkalibacillus]]*
* *[[Halobacillus]]*
* *[[Halolactibacillus]]*
* *[[Jeotgalibacillus]]*
* *[[Lentibacillus]]*
* *[[Lysinibacillus]]*
* *[[Marinibacillus]]*
* *[[Oceanobacillus]]*
* *[[Ornithinibacillus]]*
* *[[Paraliobacillus]]*
* *[[Paucisalibacillus]]*
* *[[Pelagibacillus]]*
* *[[Piscibacillus]]*
* *[[Pontibacillus]]*
* *[[Saccharococcus]]*
* *[[Salibacillus]]*
* *[[Salimicrobium]]*
* *[[Salinibacillus]]*
* *[[Salirhabdus]]*
* *[[Salsuginibacillus]]*
* *[[Tenuibacillus]]*
* *[[Terribacillus]]*
* *[[Thalassobacillus]]*
* *[[Ureibacillus]]*
* *[[Virgibacillus]]*
* *[[Vulcanibacillus]]*

## Atsauces
Paratīfs

**Paratīfi** ir akūtas kuņģa-zarnu trakta infekcijas slimības, pēc etioloģijas, epidemioloģijas, patoģenēzes, morfoloģijas un klīniskās ainas līdzīgas ar vēdertīfu. Izšķir trīs paratīfa veidus: A (izraisītājs *[[Salmonella paratyphi A]]*), B (*[[Salmonella schotmuelleri]]*) un C (*[[Salmonella hirschfeldii]]*).

## Atsauces

## Ārējās saites
Sergejs Bakinskis

**Sergejs Bakinskis** (, dzimis kā **Ludvigs Bernheims** () 1886. gadā, miris 1939. gadā) bija Rīgā dzimis boļševiks, padomju valsts darbinieks.

Dzimis tirgotāja ģimenē. 1904. gadā iestājās Kazaņas Universitātē un KSDSP. 1907. gadā par revolucionāro darbību no universitātes izslēgts. Līdz Oktobra revolūcijai vairākkārt arestēts. Darbojies Kazaņā, Baku, Sanktpēterburgā, Harbinā. 1917. gada decembrī, kad Harkivā tika deklarēta Ukrainas Padomju republikas nodibināšana, iecelts Ukrainas tautību sekretāra amatā. Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gadā kādu laiku darbojās Jukuma Vācieša štābā. 1925. gadā PSRS tirdzniecības pārstāvis Latvijā.

1939. gadā Lielā terora laikā represēts.
Pēteris Martinsons

**Pēteris Martinsons** (dzimis , miris ) bija latviešu keramiķis, ilustrators un mākslas pedagogs. Veidoja traukus un citus objektus no dažādiem materiāliem un ilustrēja grāmatas. Piedalījās filmās "Puika" (1977), "Tumšie brieži" (2006).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1931. gadā Daugavpilī veikala pārdevēja Pētera Martinsona un viņa sievas Aleksandras, dzimušas Pīpes, trīs bērnu ģimenē. 1938. gadā sāka mācīties 2. Daugavpils pilsētas pamatskolā. Otrā pasaules kara laikā pēc Sarkanās armijas uzbrukuma Daugavpilij 1944. gada vasarā ģimene pārcēlās uz dzīvi Mazsalacā, vēlāk Alūksnē, kur 1950. gadā viņš absolvēja Alūksnes vidusskolu.

Studēja Latvijas Universitātes Inženierceltniecības fakultātes Arhitektūras nodaļā (1951—1957). Strādāja par inženieri tehnologu zinātniski pētnieciskā laboratorijā (1957—1958) un par arhitektu projektēšanas institūtā *Latgiprogorstroj* (1958—1962), brīvajā laikā aizrāvās ar alpīnismu. 1961. gadā kļuva par Latvijas Arhitektu savienības biedru.

1962. gadā sāka strādāt par pedagogu Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolā (1962—1971), 1964. gadā sarīkoja savu keramikas izstādi un 1965. gadā sāka darboties Latvijas Mākslas Fonda eksperimentālās keramikas darbnīcā Ķīpsalā, piedalījās izstādēs un ieguva vairāku starptautisku izstāžu godalgas. 1968. gadā kļuva par Latvijas Mākslinieku savienības biedru un darbojās Latvijas Mākslas akadēmijas Dekoratīvi lietišķās mākslas un Rūpnieciskās mākslas nodaļās (1968—2001). P. Martinsona darbi eksponēti daudzās starptautiskajās keramikas izstādēs Latvijā, Lietuvā, Igaunijā, Itālijā, Francijā, Polijā, Vācijā un ASV. Viņa darbu personālizstādes notikušas Latvijā, Lietuvā, Igaunijā, Krievijā, Ukrainā, Somijā, ASV, Zviedrijā un Ungārijā.  

Viņš veidoja scenogrāfiju vairākiem Māras Ķimeles iestudējumiem Valmieras Drāmas teātrī (1976, 1979). Kā aktieris filmējās režisora Aivara Freimaņa mākslas filmā „Puika” un Viestura Kairiša filmā „Tumšie brieži”.

Miris 2013. gadā.

## Daiļrades raksturojums
Pētera Martinsona keramikas kompozīcijas darinātas no māla, klinkera, porcelāna vai akmens masas. Viņa keramikas kompozīcijām–objektiem 1970. gadu pirmajā pusē bija izteikti konstruktīvs, tehniski stabils raksturs. To formas pamatā ir ģeometriskas figūras: kubs, piramīda, lode. Savukārt 1970. gadu otrajā pusē, 1980. un 1990. gados Martinsona darinājumiem galvenokārt ir brīvi veidota plastiska forma. Viņa arhitektoniskie darbi ieguva daudzas godalgas starptautiskajās keramikas izstādēs — trīs zelta medaļas un prēmijas Faencā (Itālija), apbalvojumus Gdaņskā un Sopotā (Polija).

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Latvijas PSR Nopelniem bagātais mākslas darbinieks (1988) 
* Triju Zvaigžņu ordenis (2001) 

## Atsauces
Arvīds Klišāns

**Arvīds Klišāns** (dzimis ) ir latviešu mežradznieks. Latvijas Mūzikas akadēmijas emeritētais profesors.

## Dzīvesɡājums
Dzimis 1934. ɡadā Kalupes pagastā ērģelnieka Eduarda Klišāna un viņa sievas Olgas, dzimušas Krimeles, ģimenē. Dzīvoja Dignājā, mācījās Ģiptarānu sešgadīgajā skolā, tad Līvānu vidusskolā un Jāzepa Mediņa Rīgas mūzikas vidusskolā.
Mācības beidza 1954. gadā un kļuva par Latvijas Nacionālās operas orķestra mežradznieku. 
1982. gadā absolvēja studijas Latvijas konservatorijas Mežraga klasē un vadīja Mežraga klasi. 

2013. gadā Latvijas pašvaldību vēlēšanās kandidēja uz Rīgas domes deputāta vietu no Latvijas Zaļās partijas saraksta, tomēr netika ievēlēts.

## Literatūra
* Lūsiņa, I. “Ar mokām mūziku netaisa.” Diena. 2004. 6. decembris.
* Some, Z. “Joks ar mežragu dzīves garumā.” Latgales Laiks. 1993. 11. februāris.
* Mūrniece, L. Arvīda Klišana fenomens. Rīga, 2013: Latvijas Nacionālais kultūras centrs. 306 lpp.

## Apbalvojumi un paɡodinājumi
* Latvijas PSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1965) 
* Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks (1976) 
* Lielā mūzikas balva (1995) 

## Atsauces

## Ārējās saites
* LMIC informācija
Klišāns

**Klišāns** (sieviešu dzimtē Klišāne) ir latgaliešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Aloizs Klišāns (1913—1992) — latviešu žurnālists, publicists un trimdas sabiedriskais darbinieks;
* Arvīds Klišāns (1934) — latviešu mežradznieks;
* Mārtiņš Klišāns (1967) — latviešu diriģents un dziedātājs.
Bruno Jirgensons

**Bruno Jirgensons** (dzimis , miris ) bija latviešu bioķīmiķis, starptautiski pazīstams koloīdķīmijas speciālists. Latvijas Universitātes un Teksasas Universitātes Dallasā profesors.

## Dzīves gājums
Dzimis 1904. gada 16. maijā Ādažu pagasta Strēlnieku mājās. Mācījās Jelgavas 1. ģimnāzijā, 1926. gadā absolvēja Latvijas Universitāti, no 1928. līdz 1944. gadam strādāja universitātē par docētāju Vispārīgās ķīmijas laboratorijā mediķiem un veterinārmediķiem. Zinātnisko darbu viņš strādāja profesora Aleksandra Janeka vadībā par vitamīnu un hormonu ķīmiju, kā arī nodarbojās ar biokoloīdu koagulācijas, aminoskābju un olbaltumu molekulu konformācijas pētīšanu. 1930. gadā kopā ar O. Licu (*Lütz*) atklājis likumsakarību (pazīstams kā Lica—Jirgensona likums; arī Klafa—Lica—Jirgensona likums).

Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur kopā ar Mārtiņu Straumani uzrakstīja izcilu mācību grāmatu koloīdķīmijā, kas vēlāk tika atkārtoti izdota vācu, angļu, spāņu, ķīniešu valodās.  1949. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV, kur līdz 1952. gadam bija pedagogs Teksasas Luterāņu koledžā, pēc tam līdz 1974. gadam strādāja Teksasas universitātes Vēža pētniecības centrā par zinātnisko līdzstrādnieku. No 1962. līdz 1970. gadam vadīja Proteīnu pētīšanas laboratoriju, no 1963. līdz 1974. gadam bijis docētājs universitātes Biomedicīniskajā skolā.

## Darbi
Bruno Jirgensons ir apmēram 200 zinātnisku un populārzinātnisku rakstu autors.
* Modernās zinātnes lielie sasniegumi: populārzinātniski raksti par jaunākiem panākumiem ķīmijā, fizikā, astronomijā, bioloǵijā un technikā. Valters un Rapa akc. sab., 1936. - 357 lappuses
* Modernās zinātnes problēmas. Apgads "Sauksme", 1947. - 209 lappuses
* Kurzes Lehrbuch der Kolloidchemie (kopā ar Mārtiņu Straumani). J.F. Bergmann, 1949 - 282 lappuses, atkārtots un papildināts izdevums: London, 1954. - 420 lappuses, izdevums angliski: Bruno Jirgensons, M. E. Straumanis. A Short Textbook of Colloid Chemistry Pergamon Press, 1964. - 500 lappuses; Compendio de química coloidal. Compañía Editorial Continental, 1965. - 610 lappuses; コロイド化学, 文一·玉虫 培風館, 1967. - 425 lappuses
* Organic Colloids. Elsevier Pub. Co., 1958. - 655 lappuses
* Natural Organic Macromolecules. New York, Paris, 1962. - 464 lappuses
* Optical Rotatory Dispersion of Proteins and Other Macromolecules. Springer, 1969. - 166 lappuses

### Klafa—Lica—Jirgensona likums
Ar Klafa—Lica—Jirgensona likuma palīdzību var noteikt aminoskābes piederību pie L vai D rindas. Ja, paskābinot aminoskābes šķīdumu, tā optiskās griešanas leņķis kļūst pozitīvāks, aminoskābe pieder pie L rindas, ja negatīvāks — pie D rindas. Dabiskajām aminoskābēm šis leņķis kļūst pozitīvāks, tātad tās visas ir L rindai piederošas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija
Bruno Vasiļevskis

**Bruno Vasiļevskis** (dzimis , miris ) bija latviešu gleznotājs.

Dzimis Rēzeknē, Otrā pasaules kara laikā ģimene dzīvojusi Kuldīgā, vēlāk pārcēlusies uz Rīgu. 1957. gadā beidzis mācības Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolā, 1964. gadā absolvējis Latvijas Mākslas akadēmijas Glezniecības nodaļu. No 1968. gada Vasiļevskis piedalījās izstādēs. 1973. gadā kļuva par Latvijas Mākslinieku savienības biedru.

Gleznojis klusās dabas, ainavas un portretus. Distancējoties no sava laika latviešu mākslas tradīcijām, kopā ar domubiedriem Imantu Lancmani, Maiju Tabaku un citiem izveidojis t.s. "franču grupu", kas meklēja iedvesmu franču glezniecībā, Eiropas mākslas tradīcijās, kā arī dabas studijās. Vasiļevska darbiem lakoniska kompozīcija, atturīgs, niansēts kolorīts, tiem raksturīga meditatīva, apcerīga noskaņa.

## Atsauces

## Literatūra
* *Bruno Vasiļevskis* [katalogs]. Imanta Lancmaņa un Eduarda Kļaviņa esejas. Rīga: Neputns, 2005.
* Helēna Demakova. *Gleznotāja Bruno Vasiļevska ideālā pasaule*. Rīga: Neputns, 2017.
Valdis Zariņš

**Valdis Zariņš** (dzimis , miris ) bija latviešu vijolnieks.

1964. gadā absolvējis Latvijas konservatoriju. No 1969. līdz 1976. gadam bijis vijolnieks un koncertmeistars Latvijas Filharmonijas kamerorķestrī. No 1967. līdz 2003. gadam darbojies Latvijas Nacionālajā simfoniskajā orķestrī kā vijolnieks, no 1976. līdz 2003. gadam bija arī koncertmeistars. Darbojies arī Norvēģijas pilsētas Bergenas simfoniskajā orķestrī kā vijolnieks un koncertmeistars. 1969. gadā uzsāka pedagoga darba gaitas Latvijas konservatorijā (vēlāk Latvijas Mūzikas akadēmija).

1975. gadā Zariņš saņēmis Latvijas PSR Nopelniem bagātā skatuves mākslinieka goda nosaukums, bet 1978. gadā — Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieka goda nosaukumu. Vairākas reizes saņēmis Lielo mūzikas balvu, 2007. gadā ticis piešķirts ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordenis.

Miris 2018. gada 30. aprīlī 76 gadu vecumā.

## Atsauces
Aleksandrs Mālmeisters

**Aleksandrs Mālmeisters** (dzimis  Pēterupes ciemā, miris  Rīgā) bija latviešu būvinženieris un politiķis, Latvijas PSR AP priekšsēdētājs. Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas akadēmiķis (1958).

## Biogrāfija
Dzimis 1911. gadā. 1937. gadā absolvēja Latvijas Universitātes Inženierzinātņu fakultāti. Pēc tam līdz 1940. gadam strādāja Latvijas Satiksmes ministrijas Šoseju un zemesceļu departamentā un Liepājas pilsētas valdes Tehniskajā daļā par inženieri.

Pēc Latvijas okupācijas no 1940. līdz 1941. gadam Mālmeisters bija Liepājas pilsētas izpildkomitejas priekšsēdētāja vietnieks, Vācijas iebrukuma laikā iestājās Sarkanajā armijā, kur dienēja līdz 1945. gadam.

1945. gadā kļuva par docētāju Latvijas Valsts universitātē (līdz 1958. gadam), no 1947. līdz 1952. gadam bija Inženierzinātņu fakultātes dekāns. 1958. gadā uzsāka darba gaitas Rīgas Politehniskajā institūtā (RPI), kur strādāja līdz 1963. gadam par docētāju. 1961. gadā uz diviem gadiem kļuva par RPI rektoru.

No 1953. līdz 1961. gadam Mālmeisters vadīja Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Celtniecības un arhitektūras institūtu, no 1963. līdz 1970. gadam — akadēmijas Polimēru mehānikas institūtu, no 1984. līdz 1988. gadam vadījis Polimēru mehānikas institūta laboratoriju. Bijis Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas prezidents no 1970. līdz 1984. gadam.  Latvijas PSR ZA akadēmiķis (1958), PSRS ZA korespondētājloceklis (1970).

Laikā no  līdz  bija Latvijas PSR Augstākās Padomes priekšsēdētājs. No 1974. līdz 1984. gadam bija PSRS Augstākās Padomes deputāts.
Miris 1996. gadā, apbedīts Meža kapos Rīgā.

## Darbi
Publicējis vairāk nekā 50 zinātnisko rakstu.

## Apbalvojumi
1965. gadā saņēma Latvijas PSR Nopelniem bagātā zinātnes un tehnikas darbinieka goda nosaukumu. 
Saņēmis vairākus PSRS un Latvijas PSR apbalvojumus.

## Atsauces
Kārlis Georgs fon Zīverss

**Jakobs Kārlis Georgs fon Zīverss** (; 1814—1879) bija vācbaltiešu cilmes Latvijas arheologs. Pirmais atklāja krama un kaula darbarīkus akmens laikmeta apmetnē pie Burtnieku ezera un sāka izrakumus Āraišu ezerpilī.   
 
## Dzīvesgājums
Dzimis 1814. gada 31. augustā Bauņu muižā () grāfa Paula fon Zīversa (1773-1824) un Katrīnas fon Zīversas, dzimušas fon Gincelas (*Katharina v. Günzel a. d. H. Bauenhof*, 1792-1845) ģimenē. Mācījās pie vēlākā Bērzaines ģimnāzijas dibinātāja A. Holandera Brenguļos, tad Tērbatas ģimnāzijā. Pēc dienesta Krievijas impērijas armijā (1832-1838) saimniekoja tēva mājās Košķeles muižā (*Ostrominsky*), vēlāk Bauņu muižā. 1852. gadā apprecējās ar Konstanci Elīzu Katrīnu fon Vulfu (*v. Wulf*). Savu brīvo laiku viņš veltīja arheoloģisko izrakumu veikšanai netālu no Burtnieku ezera un pie Strantes ezera Smiltenes novadā. No 1871. gada pilnībā nodevās Latvijas vēsturei un arheoloģijai, 1875. gadā iznāca viņa pētījums par Indriķa hronikas ģeogrāfiskajiem aspektiem.  
1875. gadā Kārlis Georgs fon Zīverss izdarīja pirmos izrakumus Zvejnieku kapulaukā pie Burtnieku ezera, bet 1876. gadā  Āraišu ezera salā, kur konstatēja piecas vai sešas apbūves kārtas, atrada senlietas, taču izrakumu apstākļi bija ļoti neērti - izrakumu laukumos nemitīgi plūda iekšā ūdens, kas nemitīgi bija jāizsmeļ. 1877. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi Cēsu jaunajā pilī. 1877. gadā viņš uzaicināja vācu zinātnieku Rūdolfu Virhovu doties "arheoloģiskā ceļojumā" uz Baltiju, kur izrādīja savus atradumus Āraišu ezerpilī un citur.

Miris Cēsu pilsmuižā 1879. gada 19. jūlijā, apglabāts Mazsalacas kapos.

## Darbi
* Beiträge zur Geographie Heinrichs v. Lettland. Mitau 1875.
* Bericht über die im Jahre 1875 am Strante-See ausgeführten archäologischen Untersuchungen. Dorpat 1877.
* Bericht über antiquarische Forschungen im Jahre 1876. Dorpat 1881.

## Literatūra
* Zeitschrift für Ethnologie. Organ der Berliner Gesellschaft für Anthropologie, Ethnologie und Urgeschichte 11, 1879 (nekrologs)

## Biedrības
* Berlīnes Antropoloģijas, etnoloģijas un senvēstures biedrības (*Berliner Gesellschaft für Anthropologie, Ethnologie und Urgeschichte*) korespondētājloceklis (1872)
* Igaunijas zinātniskās biedrības loceklis (1872), goda biedrs (1875)

## Atsauces
Valdis Vikmanis

**Valdis Vikmanis** (dzimis , miris ) bija latviešu diriģents un mūzikas pedagogs.

1937. gadā absolvējis Latvijas konservatorijas Trompetes klasi, 1938. gadā — Kara kapelmeistaru klasi. No 1937. līdz 1945. gadam strādājis par skolotāju, līdz 1940. gadam Rūjienā, pēc tam — Liepājā. No 1945. līdz 1987. gadam vadījis Liepājas mūzikas vidusskolu, kur arī mācīja. Vēl no 1946. līdz 1975. gadam bijis mākslinieciskais vadītājs korim "Līva". Diriģējis vairākus Liepājas kolektīvus.

1963. gadā ieguvis Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu. 1997. gadā ticis apbalvots ar pirmās pakāpes Triju Zvaigžņu ordeņa Goda zīmi. 2002. gadā saņēmis Lielo mūzikas balvu par mūža ieguldījumu.

## Atsauces
Vikmanis

**Vikmanis** (; sieviešu dzimtē Vikmane) ir zviedru cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Roberts Vikmanis (1887—?) — latviešu revolucionārs, padomju valsts darbinieks;
* Uldis Vikmanis (1943) — latviešu onkologs, Latvijas Universitātes profesors;
* Valdis Vikmanis (1915—2011) — latviešu diriģents un mūzikas pedagogs.
Aleksis Dreimanis

**Aleksis Dreimanis** (dzimis , miris ) bija Kanādas latviešu ģeologs. Tiek uzskatīts par vienu no izcilākajiem Kanādas ģeologiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1914. gadā Valmierā. 1938. gadā Dreimanis absolvēja Latvijas Universitātes Matemātikas un dabaszinātņu fakultāti. Pēc tam līdz 1944. gadam bija docētājs Latvijas Universitātē, kad devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur no 1946. līdz 1948. gadam bija ārkārtas profesors Baltijas universitātē.

1948. gadā pārcēlās uz dzīvi Kanādā, kur tajā pašā gadā kļuva par docētāju Rietumu Ontārio universitātē, 1956. gadā kļuva par profesoru. No 1982. līdz 1987. gadam vadīja Starptautiskās kvartāra pētniecības savienības Litoģenēzes un litoloģijas komisiju. Bijis Amerikas Kvartāra pētniecības apvienības prezidents.

## Darbi
Nodarbojās ar Latvijas morēnu uzbūves pētīšanu. Publicējis vairāk nekā 175 zinātnisko rakstu, tai skaitā:

* Dati par dažiem Rūjienas apkārtnes drumliniem (*Über einige Drumlins bei Rūjiena in Lettland*). In: *Daba un Zinātne*. 1938, Nr. 1
* Kūdras starpslānis leduslaikmeta slokšnu mālos Biržu pagasta Audzēs (*Eine Torfschicht in spätglazialem Bänderton bei Biržu Audzes in Lettland*), 1939
* *Abies- und Faguspollen in quartären Ablagerungen Lettlands*. In: *Contributions of Baltic University*, 1947, Nr. 28
* *Geschiebeanhäufungen südlich von [[Roja]] in Lettland*. In: *Contributions of Baltic University*, 1947, Nr. 56

## Apbalvojumi
2003. gadā saņēma ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Tāpat saņēmis daudz citu apbalvojumu:
* Canadian Centennial Medal (1967)
* Logan Medal by the Geological Association of Canada (1978)
* Distinguished Career Award by the Geological Society of America (1987)
* Centennial Medal by the Geological Survey of Finland (1987)
* Albrecht Penck Medal of the German Quaternary Association (1988)
* W. A. Johnston Medal from the Canadian Quaternary Association (1989)
* University of Helsinki University of Helsinki Medal (1990)

## Atsauces
Antonio Meuči

**Antonio Santi Džuzepe Meuči** (, dzimis , miris ) bija itāļu izcelsmes amerikāņu izgudrotājs, dažkārt tiek uzskatīts par "īsto" telefona radītāju. Džuzepes Garibaldi draugs.

Savās mājās Steitenailendā Meuči radīja balss pārraides ierīci un 1871. gadā pieteica patenta brīdinājumu (*patent caveat*) par šo ierīci, neminēdams balss pārraidi ar elektriskās strāvas palīdzību. 1876. gadā Bells iesniedza savu telefona patentu.

Dzimis Florencē. 1835. gadā Meuči kopā ar sievu emigrēja uz Kubu, bet 1850. gadā  - uz ASV, nodibinot sveču fabriku. 1850./51. gadā Meuči mājā dzīvoja viņa draugs Džuzepe Garibaldi. Neveiksmīgu darījumu rezultātā 1861. gadā Meuči bankrotēja.

## Ārējās saites
*
Sinigrīns

**Sinigrīns** ir sērglikozīdu klasei piederošs glikozīds, kuru veido β-glikopiranoze (glikons), kam caur divvērtīgā sēra tiltiņu piesaistīts sarežģītas uzbūves aglikons,  kura sastāvā ir alilgrupa un sulfātgrupa, kā arī slāpeklis imīda grupējuma formā. Sastopams atsevišķu kāpostu dzimtas augos kā Briseles kāposti, brokoļi un melno sinepju sēklās. Sinigrīnu saturošajām auga šūnām tiekot pārplēstām vai kā citādāk bojātām, enzīms sinigrināze sinigrīnu sašķeļ D-glikozē, kālija hidrogēnsulfātā un alilsinepju eļļā (alilizotiocianātā), kas veido sinepju un mārrutku raksturīgi aso garšu un smaržu.

## Atsauces
Georgijs Baklanovs

**Georgijs Baklanovs** (; dzimis kā **Alfons Georgs Baķis** , miris ) bija Rīgā dzimis Krievijas operdziedātājs - baritons.

Dzimis Rīgā, pēc vecāku nāves 1892. gadā pārcēlies uz Kijivu. Iesākumā mācījies tieslietas Kijivas un Sanktpēterburgas universitātēs, tomēr vēlāk iestājās Kijivas konservatorijā. Papildinājies Milānā.

1903. gadā Kijivā debitēja uz operas skatuves. Darbojies Zimina operas, Lielā teātra trupā Maskavā un Marijas teātra trupā Sanktpēterburgā. Kopš 1910. gadā uzstājās pasaules slavenākajās operas skatuvēs, to skaitā Metropolitēna operā Ņujorkā, Kobventgārdenā Londonā, Berlīnes Komiskajā operā, Parīzes operā, Vīnes Valsts operā un citās.

Kā viesmākslinieks dziedājis arī uz Latvijas Nacionālās operas skatuves.

## Atsauces

## Ārējās saites
Emīls Berliners

**Emīls Berliners** (, dzimis , miris ) bija Vācijas ebreju izcelsmes amerikāņu izgudrotājs un uzņēmējs.

1870. gadā emigrēja uz ASV. Uzlaboja telefona uzbūvi, ieviešot konstrukcijā oglekļa mikrofonu un indukcijas spoli. 1887. gadā patentēja jaunu skaņas ierīci — gramofonu. Vēlāk konstruēja arī aviācijas dzinējus. 

1897. gadā Londonā nodibināja uzņēmumu *Gramophone Company*, kas 1931. gadā kļuva par EMI, bet 1897. gadā Hannoverē — *[[Deutsche Grammophon]]*, kas kā ierakstu kompānija pazīstama arī mūsdienās.

## Ārējās saites
Berliners

**Berliners** var būt:

* Emīls Berliners (*Emile Berliner*; 1851—1929) — ebreju izcelsmes amerikāņu izgudrotājs un uzņēmējs;
* Hanss Berliners (*Hans Berliner*; 1929—2017) ― ASV šahists un datorzinātnieks.
Gideons Heinrihs fon Zass

**Gideons Heinrihs fon Zass** (; dzimis , miris  Lutriņos) bija vācbaltu muižnieks, Kandavas pilskungs (1783 - 1786), Goldingenas virspilskungs (1786 - 1796, 1797 - 1803), Kurzemes bruņniecības maršals, vadījis 6 landtāgus starp 1775. un 1786. gadiem. Šķēdes un Lutriņu muižu īpašnieks. Panācis kuršu ķoniņu stāvokļa uzlabošanos 18. un 19. gadsimtu mijās.

1793. gadā apstrīdēja hercoga Pētera rīkojumu, ka pie Lipaiķu draudzes piederošajiem brīvzemniekiem jāpiedalās baznīcas un mācītājmuižas celtniecības darbos, uzskatot, ka tas ir pretrunā kuršu ķoniņu tiesībām un privilēģijām, kas tos atbrīvo no jebkādām klaušām un nodevām. 1801. gadā ar visu septiņu ķoniņu ciemu saimniekiem noslēdza mantošanas līgumu (*Erbvertrag*), ar kuru saskaņā mājas turpmāk varēja mantot, dāvināt vai pārdot tikai nedalītas, kā arī zemi nedrīkstēja pārdot vai dāvināt personām, kuras nepieder pie ķoniņu dzimtām. 

## Atsauces
Georgs Juris Miķelsons

**Georgs Juris Miķelsons** (dzimis , miris ) bija latviešu lidotājs un uzņēmējs.

Viņa tēvs bija vijolnieks Rūdolfs Miķelsons.

1944. gadā kopā ar ģimeni emigrējis uz Vāciju, 1949. gadā pārcēlies uz Austrāliju, nākamajā gadā — ASV. Studējis žurnālistiku, tāpat mācījies vairākās aviācijas pilotu skolās ASV un Austrālijā. No 1967. līdz 1973. gadam Miķelsons bija galvenais pilots un saimnieciskais direktors aviosabiedrībā *Voyager 1000*. 1973. gadā dibinājis aviosabiedrību *American Trans Air* (*ATA Airlines*), kuru līdz 2005. gadam arī vadījis.

Nomira , 87 gadu vecumā.

## Atsauces
Jūlija Skaidrīte

**Jūlija Skaidrīte** (arī **Jūlija Vārtiņa**; dzimusi , mirusi ) bija latviešu aktrise.

## Dzīvesgājums
Dzimusi kā Jūlija Birzgale 1871. gadā Vidrižu pagasta Dibēnos rentnieka ģimenē. Pēc pārcelšanās uz Rīgu mācījās Ģertrūdes baznīcas skolā, tad vācu meiteņu skolā (1880-1887), apguva šuvējas profesiju. 
Aktrises karjeru sāka ar Skaidrītes lomu (kas kļuva par viņas skatuves vārdu) lugā "Kas tie tādi, kas dziedāja?" 1888. gadā Ādolfa Alunāna Jelgavas teātra trupā. 

No 1889. līdz 1918. gadam bija Rīgas Latviešu teātra aktrise (ar pārtraukumu no 1908. līdz 1909. gadam Jaunajā Rīgas teātrī), tēlojot jaunas mīlētājas un varones (Asja "Vaidelotē", Matilde "Pazudušajā dēlā", Antonija "Mājas naidā" u.c.).

Pēc Latvijas Nacionālā teātra nodibināšanas strādāja tajā no 1919. līdz 1939. gadam, tēlojusi arī kino.

Mirusi 1942. gadā vācu okupētajā Rīgā.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, ceturtā šķira (1927) 
* Tēvzemes balva (1939) 
* Atzinības krusts, trešā šķira.

## Atsauces

## Ārējās saites
* «100 Latvijas personības» - Jūlija Skaidrīte
Arturs Ozoliņš

**Arturs Ozoliņš** (dzimis ) ir latviešu pianists.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1946. gadā Lībekā latviešu bēgļu ģimenē.
1948. gadā kopā ar ģimeni emigrēja uz Argentīnu, 1958. gadā pārcēlās uz dzīvi Kanādā. 1962. gadā beidza mācības Toronto Karaliskajā akadēmijā, 1967. gadā absolvēja Mannesa mūzikas koledžu Ņujorkā, ASV.

Koncertē ASV un Eiropā kopš 1960. gada, vairākas reizes sniedzis koncertus arī Latvijā. Ozoliņš ir sadarbojies ar dažādu valstu kolektīviem, tai skaitā Liepājas simfonisko orķestri. 1995. gadā saņēmis Pasaules brīvo latviešu apvienības Tautas balvu. 2002. gadā ticis apbalvots ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Saņēmis Lielo mūzikas balvu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Artūrs Ozoliņš šovakar atklāj VII Starptautisko pianisma zvaigžņu festivālu
Artūrs Ozoliņš

**Artūrs Ozolinš** (dzimis ) ir latviešu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2024) spēlē Latvijas čempionāta vienībā HK Kurbads.

## Spēlētāja karjera
Karjeru Ozoliņš uzsāka 2004.—05. gada sezonā, kad aizvadīja 15 spēles Latvijas čempionāta vienībā HK Rīga 2000. Nākamās divas sezonas uzbrucējs pavadīja SK Rīga 20 rindās, taču 2007. gadā īslaicīgi pievienojās Ontario hokeja līgas vienībai Gvelfas "Storm". No 2007. līdz 2011. gadam spēlēja dažādās Zviedrijas trešās un ceturtās spēcīgākās līgas vienībās, taču tad divas sezonas pavadīja Kazahstanas hokeja līgā — Atirau "Beibarys" un Kekšetau "Arlan" sastāvā.

2013.—14. gada sezonu Ozoliņš aizvadīja Krievijas Augstākās līgas komandā Penzas "Dizel". No 2015. līdz 2020. gadam turpināja spēlēt dažādos Krievijas Augstākās līgas klubos. 2020.—21. gada sezonas ievadā bija Permas "Molot-Prikamie" kapteinis. 2021. gada vasarā pievienojās HK Zemgale, kļūstot par tās kapteini. Ozoliņš kopā ar komandu izcīnīja Latvijas čempiona titulu un tika atzīts par līgas labāko uzbrucēju.

Latvijas hokeja izlases sastāvā debitēja 2006. gadā. Tās rindās aizvadījis vairāk nekā 20 spēles. Junioru vecumā bijis U-18 izlases kapteinis. Piedalījies divos U-20 un divos U-18 pasaules čempionātos.

## Ārējās saites
Ķeniņš

**Ķeniņš** var būt:
* Atis Ķeniņš — latviešu advokāts, izglītības darbinieks un dzejnieks;
* Tālivaldis Ķeniņš — Kanādas latviešu komponists.

## Skatīt arī
* Ķēniņš