open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Viesturs Alksnītis

**Viesturs Alksnītis** (dzimis 1953. gada 2. decembrī Rīgā) ir latviešu kinorežisors un producents. Režisors filmām "Cerību krahs" (2014), "Latvijas melnais zelts", (2015) "Mēs par Mums" (2018) un citām.

## Dzīvesgājums
Izglītību ieguvis Latvijas Mākslas Akadēmijā Mākslas vēstures un teorijas nodaļā un Valsts Vissavienības Kinematogrāfijas institūta Dokumentālā kino režijas fakultātē Maskavā.

No 1982. gada strādājis Rīgas Kinostudijas Kinohronikā. Veidojis kinožurnālus un dokumentālās filmas. No 1991. gada viens no televīzijas kompānijas "Kanāls 4" dibinātājiem — vienlaikus arī raidījumu vadītājs un producents. No 1996. gada projekta "Videoatmiņa" radošais direktors.

## Atsauces
Peldēšana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 100 metri brīvajā stilā vīriešiem jūrniekiem

**100 metri brīvajā stilā vīriešiem, jūrniekiem** bija viena no četrām peldēšanas disciplīnām brīvajā stilā, kas tika aizvadīta 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Sacensības tika aizvadītas 11. aprīlī. Tās notika Zijas līcī. Tajās startēja trīs sportisti, visi no Grieķijas. Šajās sacensībās varēja piedalīties tikai Grieķijas karaliskās jūras jūrnieki.

Bills Mallons savā grāmatā par 1896. gada vasaras olimpiskajām spēlēm par šo notikumu raksta, ka *"tā iekļaušana olimpisko spēļu programmā ir apšaubāma"*. Tomēr šī disciplīna ir iekļauta Starptautiskās Olimpiskās komitejas olimpisko medaļnieku datubāzē.

Medaļas izcīnīja visi sacensību dalībnieki, kas ir reta parādība olimpiskajās spēlēs. Zelta medaļu izcīnīja Joannis Malokinis, sudraba medaļu izcīnīja Spiridons Hasapis, bet bronzas medaļu izcīnīja Dimitrijs Drivs. Šī bija viena no divām disciplīnām, kur Grieķijas sportisti izcīnīja visas medaļas; otra šāda disciplīna bija šaušanā 200 metru disciplīnā ar militāro šauteni.

Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika piešķirta sudraba medaļa, bet turpmākās vietas netika apbalvotas.

## Kalendārs

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Pārstāvētās valstis un sportisti
### Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
* 

### Sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites
*  (Digitally available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/1896/1896.pdf )
*  (Excerpt available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/Mallon/1896.pdf )
*
Čaodžou

**Čaodžou** (, *Cháozhōu*) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Guandunas provincē Ķīnas dienvidaustrumos.  Izvietojusies provinces austrumu daļā Haņdzjanas krastos, dienvidaustrumos tās krastus apskalo Dienvidķīnas jūra. Robežojas dienvidos ar Šaņtou, rietumos — ar Dzjejanu, ziemeļos — ar Meidžou, bet austrumos — ar Fudzjaņas provinci. Kopā ar blakuspilsētām Šaņtou un Dzjejanu veido provinces otru lielāko aglomerāciju Čaošaņu ar vairāk kā 10 miljoniem iedzīvotāju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pāvels Šillings

thumb|Pāvels Šilings
[thumb|200x200px|Pāvelam Šilingam veltīta 1982. gada [Padomju Savienība|PSRS pastmarka]]
Barons **Pāvels Šillings** (, pazīstams arī kā **Pauls Šillings** (); dzimis 1786. gada 5. aprīlī, Rēvelē, Krievijas impērijā, miris 1837. gada 25. jūlijā Sanktpēterburgā, Krievijā) bija vācbaltiešu izcelsmes diplomāts, kurš strādāja Krievijas dienestā Vācijā un uzbūvēja novatorisku elektrisko telegrāfu. Tas sastāvēja no vienas adatas sistēmas, kas izmantoja telegrāfa kodu, lai norādītu ziņojuma rakstzīmes.

Šillinga pirmā elektromagnētiskā telegrāfa kabeļa līnija tika uzstādīta viņa dzīvoklī Sanktpēterburgā. 1832. gadā Šillings demonstrēja signālu pārraidi lielos attālumos, novietojot divus sava izgudrojuma telegrāfus divās dažādās sava dzīvokļa telpās. Šillings bija pirmais, kurš praksē ieviesa ideju par signālu pārraides bināro sistēmu. Šillinga ieguldījums elektriskajā telegrāfijā 2009. gadā tika nosaukts par *IEEE Milestone*. Viņa ierīce tika uzskatīta par pirmo elektromagnētisko telegrāfu pasaulē .

Šilinga oriģinālais 1832. gada telegrāfs ir izstādīts A.S. Popova Centrālā sakaru muzeja telegrāfa kolekcijā. 

Demonstrācijas ierīce tika uzstādīta 1835. gadā pazemes līnijā ap Admiralitātes ēku Sanktpēterburgā. Tika plānota operatīvā līnija starp Kronštati un Pēterhofas pili, bet pēc Šilinga nāves tā tika atcelta.

## Atsauces

## Ārējās saites

* The Moscow Times — Business Review
* Events in telecommunication history 
* Museums of St Petersburg and Leningrad region
* News On The Wire
* Gentlemen of the Cable Service
* P.L.Schilling, the Inventor of Electromagnetic Telegraph / an article in PCweek magazine (Russian)
* Article on Schilling's telegraph apparatus (Russian)
* Huurdeman, A.A., *The worldwide history of telecommunications*, Wiley-IEEE, 2003
Sudžou

**Sudžou** var būt:
* Sudžou (宿州, *Sùzhōu*) — pilsēta Aņhui provincē, Ķīnā
* Sudžou (苏州, *Sūzhōu*) — pilsēta Dzjansu provincē, Ķīnā
Valda Ošs-Lamonde

**Valda Helga Ošs-Lamonde** (arī **Valda Ošs,** **Valda Oša-Lamonda***;* dzimusi 1935. gada 6. februārī Liepājā, mirusi 1968. gada 24. oktobrī Koburgā Austrālijā) bija pirmā latviešu izcelsmes sieviete civilās aviācijas pilote Austrālijā.
 
## Dzīvesgājums
Dzimusi 1935. gadā Liepājā veikalnieka Žaņa Kriša Oša un viņa sievas Marijas Leontīnes (dzimušas Mūrnieces) ģimenē. Kristīta Liepājas Svētās Annas evaņģēliski luteriskajā draudzē 1938. gadā.

Otrā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1949. gadā ar kuģi *Skaugum* no Neapoles ostas Itālijā ieradās Viktorijas pavalstī, Austrālijā. Sākotnēji apmetās Bonegilā, vēlāk pārcēlās uz Melburnas priekšpilsētu Koburgu. Mācījās Gipslandes (*Gippsland*) apgabala Seilas (*Sale*) pilsētas vidusskolā. Apprecējās ar Baironu Hjū Lamondu (1922-1995). 1956. gadā ieguva pilotes licenci, ko izsniedza "Royal Victorian Aero Club". Strādāja aviosabiedrībā "Southern Airlines", pēc tās likvidēšanas strādāja citas aviosabiedrības birojā.

Mirusi 1968. gada 24. oktobrī, apglabāta Folknera kapsētā Melburnā Austrālijā 1968. gada 28. oktobrī.

## Piemiņa
2015. gada februārī Liepājas Centrālajā zinātniskajā bibliotēkā (Zivju ielā 7) bija skatāma izstāde, kas veltīta Valdas Ošs-Lamondes piemiņai.

Valdas Ošs-Lamondas piemiņai veltīti vairāki stāsti (autore — Lāsma Gaitniece, dzimusi Ģibiete): "Valērijas lidojums" (www.satori.lv, 2013.gada 26.decembris); "Vakars Vēžu ielā" ("Kursas Laiks", 2014.gada 10.februāris, 6.lpp.); "Citāda dzimšanas diena" (Liepājas Universitātes studentu un absolventu dzejas un īsprozas almanahs „Skanošs kā sudrabs ir mans laiks”; 2014.), "Vasarnīca Pārdaugavā" (LiePA, 2015); "Par to, ko es tev neteicu" (VESTA-LK, 2019).

## Literatūra
* Arnold, R. First Females above Australia.  Austrālija, 2010. gads. 
* Nedēļas piezīmes. laikraksts "Austrālijas Latvietis", 1960.gada 7.maija numurs, 3.lpp.
* Gaitniece, L. "Latviete Austrālijas debesīs. Valdas Ošs skumjais dzīvesstāsts". Žurnāls "100 Latvijas noslēpumi", 2020. gada novembris, 21. — 23. lpp.

## Atsauces
Helēna Ledus

**Helēna Ledus**, pēc laulībām **Helēna Starca** (1912—2005), bija latviešu botāniķe, kas pētīja Zebrenes apkārtnes un Bikstu pagasta floru. Pēc došanās trimdā studēja mikrobioloģiju un strādāja par mikrobioloģi ASV.

## Dzīvesgājums
Helēna Ledus (pirms uzvārda latviskošanas Helēna Eisberga) dzimusi 1912. gada 1. novembrī Tukuma apriņķa Zebrenes pagasta skolā, kur tēvs Roberts bija skolotājs. Māte Marija, dzim. Bulle. Helēna mācījās Bikstu un Jaunpils pamatskolā. 1932. gadā viņa beidza Jelgavas Valsts skolotāju institūtu.

No 1932. līdz 1938. gadam H. Ledus studēja Latvijas Universitātes Matemātikas un dabaszinātņu fakultātātē un absolvēja to ar dabas zinātņu kandidāta grādu. 1937. gadā H. Ledus sāka strādāt kā subasistente Augu morfoloģijas un sistemātiskās botānikas katedrā, bet ar 1938. gada rudens semestri bija jaunākā asistente.

H. Ledus piedalījās 1938. gadā Fenno-Baltijas augu ģeogrāfu konferencē Helsinkos un Olandes salās. H. Ledus darbojās žurnāla "Daba un Zinātne" redakcijas komisijā.

Helēna Ledus bija precējusies ar latviešu biologu, botāniķi Kārli Starcu. Otrā pasaules kara beigās ģimene devās bēgļu gaitās. 1950. gadā viņi ieceļoja ASV un apmetās Indianapolisā. Tur K. Starcs strādāja "pie kāda miljonāra 40 akru lielā parkā", par dārznieka palīgu. 1952. gada jūlijā, atgriežoties no Latviešu spēlēm Čikāgā, viņas padēls Gunārs gāja bojā autokatastrofā. 1953. gada 2. februārī mira viņas vīrs Kārlis Starcs. Helēna Starca palika viena ar dēlu Jāni (dzimušu 1943. gadā). Viņa iestājās Indianapolisas Baltera Universitātē un studēja mikrobioloģiju (1954—1955). Jau studiju laikā Helēna sāka strādāt *Marion County General* slimnīcā, kur nostrādāja līdz pat aiziešanai pensijā 1979. gadā.

Helēna Starca bija Indianapolisas Zinātņu Akadēmijas biedre, Indianopolisas latviešu akadēmiskās kopas valdes locekle un aktīva dalībniece, aktīvi iesaistījās sabiedriskajā dzīvē un latviešu ev. luteriskās draudzes darbā.

Helena Starca mirusi Indianapolisā 2005. gada 3. janvārī.

110. zinātnieces dzimšanas dienā LU Muzejs izveidojis viņai veltītu virtuālo izstādi savā vietnē "Neaizmirstamās biogrāfijas".

## Darbi
Helēnas Ledus botāniķes karjeru nežēlīgi pārtrauca Otrais pasaules karš. Viņas pirmās publikācijas un ievāktie herbārija materiāli (kas glabājas LU Muzeja herbārijā RIG) parāda, ka Latvija zaudējusi aizrautīgu dabas pētnieci.

* Ledus H. Pie Zebrus ezera. Daba un zinātne, nr.6. Riga, 1938.
* Ledus H. Notizen zu Flora von W-Zemgale in Lettland. Acta Horti botanici Universitatis latviensis. vol. 11., 12. Riga, 1939.
* Ledus H. Bikstu pagasts. Daba un zinātne, nr. 2. Rīga, 1939.
* Ledus H. Par daudzsakņu *Spirodella polyrrhyza (L.) Schleid.* Latvijā. Daba un zinātne, nr. 1.

## Avoti
* Табака Л. Основные этапы развития флористических исследований в Латвии. Флора и растительность Латвийской ССР, Приморская низменность. Рига, 1974.
* Enciklopēdija Latvijas Daba, 6.sēj. Preses nams, Rīga, 1998.

## Ārējās saites
https://dspace.lu.lv/dspace/bitstream/handle/7/61716/Raksts.pdf?sequence=1&isAllowed=y 

## Atsauces
Riteņbraukšana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — grupas brauciens vīriešiem

**Grupas brauciens vīriešiem** bija viena no sešām riteņbraukšanas disciplīnām un vienīgā šosejas riteņbraukšanas disciplīna, kas bija iekļauta olimpisko spēļu programmā.

Sacensības notika 12. aprīlī. Tajās startēja 7 sportisti no 3 valstīm. Starta vieta bija Maratonas pilsētā, bet finišs Atēnās. Sportistiem bija jāveic 87 kilometrus gara distance.

Par pirmo olimpisko čempionu šajā disciplīnā kļuva Grieķijas sportists Aristidis Konstantinidis. Sudraba medaļu izcīnīja Vācijas sportists Augusts fon Gēdrihs, bet bronzas medaļu izcīnīja Lielbritānijas sportists Edvards Batels. 

Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika piešķirta sudraba medaļa, bet turpmākās vietas netika apbalvotas.

## Kalendārs

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Pārstāvētās valstis un sportisti
### Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
* 
* 
* 

### Sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites
*  (Digitally available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/1896/1896.pdf )
*  (Excerpt available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/Mallon/1896.pdf )
*
Kādēļ vēlu nāci tu

**Kādēļ vēlu nāci tu** ir komponista Gunāra Freidenfelda labāko dziesmu izlase, kas izdota 2001. gadā.

Izlasē apkopotās dziesmas ierakstītas galvenokārt 70. gadu pirmajā pusē, to papildina arī nesenāki ieraksti.

## Dziesmu saraksts
# "Kādēļ vēlu nāci tu?" (G. Selga) Margarita Vilcāne un Ojārs Grinbergs (No minialbuma "Kaktuss", 1972) — 2:41
# "Atmiņu lietus" (G. Selga) O. Grinbergs (No minialbuma "Kaktuss", 1972) — 4:11
# "Kaktuss" (G. Selga) M. Vilcāne (No minialbuma "Kaktuss", 1972) — 2:53
# "Zaļā kļava" (G. Selga) O. Grinbergs (No minialbuma "Kaktuss", 1972) — 2:18
# "Skopa vīra kāzas" (G. Selga) Viktors Lapčenoks (No minialbuma "Latviešu jauno autoru estrādes dziesmas", 1972) — 2:07
# "Zilos svārkos meitene" (G. Selga) Andrejs Lihtenbergs (No izlases "Latviešu komponistu estrādes dziesmas", 1971) — 2:49
# "Ūdensnesējs" (L. Strelēvics) Nora Bumbiere (No minialbuma "Ūdensnesējs", 1974) — 3:57
# "Taču" (O. Vācietis) M. Vilcāne (No minialbuma "Margarita Vilcāne", 1974) — 3:42
# "Ņem uz plaukstas mākonīti" (J. Brežģis) O. Grinbergs (1976) — 2:26
# "Vecmāmiņai" Margarita Freidenfelde — 2:38
# "Ceļavēja dziesma" (J. Brežģis) Vokālā grupa "4x4" (1976) — 3:04
# "Saules rīts" (G. Selga) N. Bumbiere (No minialbuma "Jānis Sildegs / Gunārs Freidenfelds", 1971) — 2:54
# "Rudens roze" (G. Selga) V. Lapčenoks — 2:52
# "Dzeguzīte" (O. Vācietis) N. Bumbiere (No minialbuma "Ūdensnesējs", 1974) — 1:58
# "Saules kalēji" (A. Krūklis) N. Bumbiere, V. Lapčenoks (No minialbuma "Ūdensnesējs", 1974) — 4:31
# "Liepziedu laiks" M. Freidenfelde un Ēriks Vegners — 4:43
# "Mūžīgais grasis" V. Lapčenoks — 3:54
# "Gājums" Rita Trence — 4:31
# "Pīlādzīt!" (L. Briedis) Aija Kukule — 3:25
# "Visskaistākais pasaulē" Žoržs Siksna (1984) — 3:39
# "Dziesmiņa par rūķiem" Ansamblis "Ādaži" — 2:51
# "Tu neej prom" (I. Ziedonis) Mirdza Zīvere (1984) — 3:01
Stīvs Aoki

**Stīvens Hirojuki Aoki** (, ; dzimis , Maiami, ASV)  ir japāņu izcelsmes amerikāņu dīdžejs un mūzikas producents. 2019. gadā žurnāls *[[DJ Mag]]* Aoki atzina par 10. labāko dīdžeju pasaulē. Sadarbojies ar *[[will.i.am]]*, *[[Afrojack]]*, *[[Linkin Park]]*, Igiju Azaliju, *[[Backstreet Boys]]*, *[[Blink-182]]*, *[[BTS]]*, *[[Dimitri Vegas & Like Mike]]*, *[[Dons Diablo|Donu Diablo]]*, *[[Hardwell]]* un daudziem citiem māksliniekiem. Patlaban (2020) izdevis sešus studijas albumus. 

2019. gadā Stīvs Aoki publicēja autobiogrāfiju *Blue: The Color of Noise*.

## Studijas albumi
* 2012: "Wonderland"
* 2014: "Neon Future I"
* 2015: "Neon Future II"
* 2017: "Steve Aoki Presents Kolony"
* 2018: "Neon Future III"
* 2020: "Neon Future IV"

## Atsauces

## Ārējās saites
* Stīva Aoki oficiālā mājas lapa
Azūra logs

**Azūra logs** () bija arkas formas 28 metrus augsts kaļķakmens iezis, kas atradās Audešas salas (Malta) rietumos, Vidusjūrā. Tas bija tūristu iecienīts galamērķis, taču 2017. gadā vētras laikā Azūra logs sabruka.

## Vēsture
thumb|left|180px|Azūra logs pirms un pēc 2017. gada sabrukšanas
Nav precīzi zināms, kad arka izveidojusies, taču tiek uzskatīts, ka viss process ir aizņēmis apmēram 500 gadus. Uzskata, ka vispirms jūras un lietus erozija klintī izveidoja caurumu, pēc tam arku. 20. gadsimtā un 21. gadsimta sākumā arka bija viens no galvenajiem Maltas tūristu orientieriem, un tā kā fons bija populāra  tūristu uzņemtajās fotogrāfijas. Azūra logs tika iekļauts īpašā saglabāšanas apgabalā un 1998. gadā kopā ar pārējo Dvejras līci iekļauts Maltas provizoriskajā UNESCO pasaules mantojuma vietu sarakstā . Pēdējos 30 gados erozijas process pakāpeniski paātrinājās un arka paplašinājās. Liela klinšu plāksne dobuma ārējā malā nobruka 2012. gada aprīlī, vēl vairāk palielinot loga izmēru. Turpmākajos gados tika ziņots par vairākām klinšu krišanām un plaisām. 

2017. gada 8. martā spēcīgas vētras laikā Azūra logs sabruka. Par sabrukumu tika ziņots gan vietējos, gan starptautiskajos plašsaziņas līdzekļos.

## Piemiņa
Ir izstrādāti vairāki priekšlikumi par Azūra loga piemiņas saglabāšanu. Zināmu atsaucību guva krievu arhitekta Svetozara Andrejeva priekšlikums — sabrukušās arkas vietā uzbūvēt tās dabiskajam reljefam maksimāli pietuvinātu piecstāvu izstāžu telpu. 

## Azūra logs filmās
Azura logs ir redzams vairākās filmās, piemēram, "Titānu cīņa" (1981), "Grāfs Monte Kristo" (2002). To var redzēt arī Andreja Končalovska uzņemtajā televīzijas minisēriālā *"The Odyssey"* (1997). To izmantoja kā kāzu ainas filmēšanas vietu HBO TV seriāla "Troņu spēle" pirmajā sezonā. Filma "Troņu spēle" izraisīja diskusijas, jo apakšuzņēmējs bija sabojājis aizsargāto ekosistēmu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Penti Linkola

**Karlo Penti Linkola** (; dzimis , miris ) bija somu dziļais ekologs, ornitologs, polemists, rakstnieks un makšķernieks. Viņš plaši rakstīja par savām idejām un Somijā bija ievērojams domātājs. No 1959. līdz 1995. gadam Linkola bija kaislīgs vissezonas makšķernieks. Viņš makšķerēja Keiteles, Peijennes ezeros un Somu līcī, bet kopš 1978. gada viņš makšķerēja Vanajavesi ezerā.

Viņš bija vides ētikas ekofašists ar kareivīgu tendenci, Linkola vainoja cilvēkus vides nepārtrauktā degradācijā. Viņš rosināja strauju iedzīvotāju skaita samazināšanu, lai cīnītos ar problēmām, kas parasti saistītas ar pārmērīgu iedzīvotāju skaitu.

## Atsauces
Samira Efendi

**Samira Azer kizi Efendijeva** (; dzimusi  Baku), labāk pazīstama kā **Samira Efendi** vai vienkārši **Efendi**, ir azerbaidžāņu dziedātāja. 

Bija plānots, ka viņa piedalīsies 2020. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Roterdamā, Nīderlandē, pārstāvot Azerbaidžānu ar dziesmu *[[Cleopatra (dziesma)|Cleopatra]]*, tomēr konkurss tika atcelts COVID-19 pandēmijas izplatīšanās dēļ. Vēlāk tika paziņots, ka Samira atgriezīsies 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā.  tika izlaista dziesma *[[Mata Hari (dziesma)|Mata Hari]]*, ar kuru viņa piedalīsies konkursā.

## Atsauces
Matīss Kaža

**Matīss Kaža** (dzimis  Stokholmā, Zviedrijā) ir latviešu režisors, scenārists un producents.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1995. gadā žurnālista Jura Kažas un režisores Unas Celmas ģimenē. Studēja kino režiju Ņujorkas Universitātes Tiša Mākslas skolā, izglītību papildināja Amerikas Kino institūta konservatorijā Losandželosā. 

Savu debijas pilnmetrāžas dokumentālo filmu "Vienu biļeti, lūdzu!" izveidoja studiju laikā Ņujorkā. Filma piedalījusies vairākos starptautiskos festivālos, ieguvusi balvas un nominācijas, to skaitā Lielā Kristapa nomināciju 2017. gadā kategorijā "Labākā debijas filma". 2020. gadā bija Kažas otrās dokumentālās filmas "Klejotāji" un spēlfilmas "Kino un mēs", bet 2021. gadā vesterna "Wild East. Kur vedīs ceļš" pirmizrādes. 2022. gadā pirmizrādi piedzīvoja Kažas filmas "Ūdens garša" un "Neona pavasaris".

## Filmogrāfija

## Iestudējumi teātrī

## Atsauces

## Ārējās saites
* Matīss Kaža izrades.lv
Huainaņa

**Huainaņa** (, *Huáinán*) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Aņhui provincē Ķīnas austrumos.  Izvietojusies provinces vidusdaļā Huaihes krastos. Robežojas ziemeļos ar Bodžou un Benbu, rietumos — ar Čudžou un provinces galvaspilsētu Hefei, rietumos — ar Luaņu un Fujanu. Nozīmīgs akmeņogļu ieguves un enerģētikas centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Estadi de Son Moix

***Estadi de Son Moix*** ir futbola stadions Palmā, Spānijā. Stadionā ir 26 020 skatītāju vietas. Stadionā savas mājas spēles aizvada *[[La Liga]]* komanda *[[RCD Mallorca]]*. Stadionu atklāja 1999. gadā.

## Ārējās saites
El Sadar Stadium

***El Sadar Stadium*** ir futbola stadions Pamplonā, Spānijā. Stadionā ir 23 516 skatītāju vietas. Stadionā savas mājas spēles aizvada *[[La Liga]]* komanda *[[CA Osasuna]]*. Stadions tika atklāts 1967. gada 2. septembrī.

## Ārējās saites
Toragajs

**Toragajs** () jeb **Torahajs** ir aktīvs dubļu vulkāns Azerbaidžānā. Tas atrodas Gobustanas nacionālajā parkā (*Qobustan Milli Parkı*), kurā ir daudz līdzīgu, bet krietni zemāku dubļu vulkānu. Toragaja augstums virs jūras līmeņa ir ap 400 m un virs apkārtējās ainavas — ap 300 m, kas padara to par augstāko dubļu vulkānu pasaulē, iekļautu Ginesa rekordu grāmatā. Vulkāna krāteris ir 500 — 550 m diametrā, to ierobežo 8 metrus augsta dabiska siena ar izlauzumu rietumu pusē. Vulkāna apakšdaļa aizņem 754 hektārus, dubļu slāņa vidējais biezums ir 100 metru un apjoms 350 miljoni m³. Kopš novērojumu sākuma 1841. gadā vislielāko aktivitāti vulkāns parādījis 1984.—1988. gados, izvirstot 5 gados 4 reizes.

Tulkojumā vārds "Torağay" azerbaidžāniski nozīmē cīruli, un, lai izvairītos no sajaukšanas, kalnu bieži apzīmē pilnā nosaukumā "**Toragaja dubļu vulkāns**" (*Torağay palçıq vulkanı*).

Netālu no Toragaja atrodas arheoloģiskais Gobustanas valsts mākslas un vēstures rezervāts.

## Azerbaidžānas dubļu vulkāni

Dubļu vulkāni, ieskaitot Toragaju, ir bieži naftas un gāzes atradņu vietās. Azerbaidžānā tādu uzskaitīts nepilni 400. Visvairāk to ir Gobustanas pilsētas apkaimē, kur 1966. gadā izveidota aizsargājama dabas teritorija, ietverot arī Toragaju. Tā tika iekļauta starp pasaules 7 jauno dabas brīnumu 28 finālistiem.

Šādu vulkānu izvirdums sākas ar pazemē uzkrājušos ogļūdeņražu gāzu sprādzienu, kas izsviež gaisā krātera sacietējušo dubļu garozu un izvirž no tā šķidru dubļu straumi, kas sajaukta ar naftu. Sprādzienu pavada zemestrīce. Izdalījušās gāzes bieži aizdegas. 

Dažas dienas pēc izvirduma sākuma tas apsīkst, krāterī veidojas liels daudzums nelielu krāterīšu, kuri katrs atsevišķi izdala gāzes un šķidrumu, bieži arī naftu. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Riteņbraukšana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — individuālais brauciens vīriešiem

**Individuālais brauciens vīriešiem** bija viena no sešām riteņbraukšanas disciplīnām un viena no piecām treka riteņbraukšanas disciplīnām, kas bija iekļauta olimpisko spēļu programmā.

Sacensības notika 11. aprīlī. Tajās startēja 8 sportisti no 5 valstīm. Sacensības tika aizvadītas Neo Falirona velodromā. Sportistiem bija jāveic 333.⅓ metru liels aplis.

Par pirmo olimpisko čempionu šajā disciplīnā kļuva Francijas sportists Pols Masons. Polam Masonam šī bija viena no trim zelta medaļām, ko viņš izcīnīja riteņbraukšanā. Sudraba medaļu ieguva Grieķijas sportists Stamatis Nikolopuls. Viņam šī bija viena no divām sudraba medaļām, ko viņš izcīnīja riteņbraukšanā. Savukārt bronzas medaļu izcīnīja Austrijas sportists Ādolfs Šmals. Arī Ādolfs Šmals šajā disciplīnā izcīnīja vienu no trim savām olimpiskajām medaļām.

Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika piešķirta sudraba medaļa, bet turpmākās vietas netika apbalvotas.

## Rekordi

## Kalendārs

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Pārstāvētās valstis un sportisti
### Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
* 
* 
* 
* 
* 

### Sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites
*  (Digitally available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/1896/1896.pdf )
*  (Excerpt available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/Mallon/1896.pdf )
*
Nuevo Estadio de Los Cármenes

***Nuevo Estadio de Los Cármenes*** ir futbola stadions Granadā, Spānijā. Stadionā ir 21 600 skatītāju vietas. Šeit savas mājas spēles aizvada *[[La Liga]]* klubs *[[Granada CF]]*. Stadions tika atklāts 1995. gadā.

## Ārējās saites
Rasma Kaju

**Rasma Kaju** (dzimusi **Treigūte**  Aizputē, mirusi  Rīgā) bija ārste ķirurģe un ilggadēja Liepājas Medicīnas skolas direktore un pasniedzēja.

## Dzīvesgājums
Dzimusi kā Rasma Treigūte 1934. gada 31. jūlijā Aizputē. Mācījās Aizputes vidusskolā un Aizputes Mūzikas skolā. Studēja Rīgas Medicīnas institūtā (1952—1958). Strādāja par ķirurģi Liepājas pilsētas slimnīcā un Vecliepājas poliklīnikā.

No 1963. gada līdz 1992. gadam Rasma Kaju bija Liepājas Medicīnas skolas direktore, pasniedza ķirurģiju, slimnieku kopšanu, vienubrīd pat anatomiju, latīņu valodu u.c. mācību priekšmetus, kuros kāda iemesla dēļ uz laiku trūka pasniedzēja. Dažus mācību priekšmetus, kam ar medicīnu tiešu sakaru nebija, uzaicinājusi pasniegt mācību spēkus no Liepājas Pedagoģijas akadēmijas.

Mirusi  Rīgā, bet apglabāta Misiņkalna kapos Aizputē.

Komponists Māris Lasmanis 2020. gada vasarā sacerēja skaņdarbu klavierēm ar saksofonu Rasmas Kaju piemiņai. Tā nosaukums — "Sieviete un roze".

## Privātā dzīve
Bija precējusies ar Ilo Kaju, viņiem bija divi dēli: sporta skolotājs Andris Kaju un ķirurgs Olevs Kaju.

## Atsauces
Liaohe

**Liaohe** (, *Liáo Hé*) ir upe Ķīnas ziemeļaustrumos, viena no septiņām galvenajām valsts upju sistēmām. Tās augštece Šarmuruna sākas Lielā Hingana un Žehes kalnu sadures vietā Iekšējās Mongolijas Čifenas municipalitātes Hišigtenu hošunā. Formāli Liaohe veidojas, saplūstot Sjiliaohes un Dunliaohes upēm. Plūst pa Mandžūrijas līdzenuma dienvidu daļu, ko sauc arī par Liaohes līdzenumu iesākumā austrumu virzienā, bet pēc saplūšanas ar Dunliaohi — dienvidu—dienvidrietumu virzienā un ietek Bohai jūras Liaodunas līcī. Lejtecē sadalās divās gultnēs — austrumu Daliaohe (‘Lielā Liaohe’) un rietumu Šuantaidzihe. Pagājušā gadsimta otrajā pusē veikto hidrogrāfisko darbu rezultātā Dalaohe ir nodalīta no Liaohes un veido atsevišķu upju sistēmu, bet Liaohe notek jūrā pa Šuantaidzihi. Upe kuģojama līdz Šuanliao pilsētai.

Lielākās pietekas ir Huņhe, Taidzihe un Liuhe. Lielākās pilsētas krastos ir Paņdzjiņa un Tielina.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kopera

**Kopera** (, ) ir pilsēta Slovēnijas dienvidrietumos, Slovēnijas piejūras reģionā. Kopera ir šī statistiskā reģiona administratīvais centrs, kā arī vienīgā Slovēnijas ostas pilsēta. Atrodas Adrijas jūras krastā. 2020. gadā Koperā dzīvoja 25,7 tūkstoši cilvēku.
## Sports
Pilsētas galvenais futbola klubs ir FC Koper, kas pašlaik spēlē Slovēnijas futbola augstākajā līgā, un ir tajā uzvarējis vienu reizi.
## Sadraudzības pilsētas
Koperas sadraudzības pilsētas ir:
*  Buzeta, Horvātija
*  Ferrāra, Itālija
*  Cjucana, Ķīna
*  Mudža, Itālija
*  San Dorligo della Valle, Itālija
*  Žilina, Slovākija

## Atsauces

## Ārējās saites
Dzjejana

**Dzjejana** (, *Jiēyáng*) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Guandunas provincē Ķīnas dienvidaustrumos.  Izvietojusies provinces austrumu daļā Žundzjanas krastos. Robežojas rietumos — ar Šaņvei, ziemeļos — ar Hejuaņu un Meidžou, austrumos — ar Čaodžou un Šaņtou, bet dienvidos krastus apskalo Dienvidķīnas jūra. Kopā ar blakuspilsētām Šaņtou un Čaodžou veido provinces otru lielāko aglomerāciju Čaošaņu ar vairāk kā 10 miljoniem iedzīvotāju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dobeles un apkārtnes slimnīca

**Dobeles un apkārtnes slimnīca** (DA slimnīca) ir III līmeņa neatliekamās medicīniskās palīdzības ārstniecības iestāde Ādama ielā 2 Dobelē, kas sniedz stacionāro neatliekamo medicīnisko palīdzību terapijas, neiroloģijas, ķirurģijas, traumatoloģijas, ginekoloģijas, dzemdniecības, pediatrijas, infekcijas un reanimācijas profila pacientiem. Ambulatoro pacientu ārstēšanu veic ginekologs-dzemdību speciālists, ķirurgs-traumatologs, oftalmologs, otolaringologs, onkologs, ftiziopneimonologs un kardiologs.

Slimnīcā darbojas klīniski-bioķīmiskā laboratorija, endoskopijas kabinets un dienas stacionāri, kas izveidoti pie ambulatorās un stacionārās daļas (ķirurģijas, traumatoloģijas, ginekoloģijas, neiroloģijas, internās medicīnas, rehabilitācijas, hemodialīzes profilos).

## Vēsture
Slimnīcas pirmsākumi izsekojami līdz 1918./1919. gadam. Pirmais slimnīcas vadītājs bija Edgars Francmanis (1878—1954). 1925. gadā pēc arhitektu Maindeļa un Bīlenšteina projektiem uzbūvēja divas slimnīcas ēkas, sāka darboties rentgena iekārta, slimnīcas laboratorija un EKG aparāts. 

1989. gadā pēc arhitekta A. Purviņa projekta uzcēla divus Dobeles rajona centrālās slimnīcas ārstniecības korpusus, vienā izvietojās klīniskās nodaļas, bet otrā operāciju bloks, reanimācijas nodaļa, centrālā sterilizācija, klīniskā laboratorija, rehabilitācijas nodaļa, ēdināšanas bloks un administrācija. 

1996. gadā Dobeles rajona centrālajai slimnīcai piešķīra bezpeļņas organizācijas statusu. 1999. gadā slimnīcā ieviesa laparoskopiskās ķirurģijas metodes, 2000. gadā datortomogrāfiju, bet 2001. gadā atvēra hemodialīzes nodaļu. 2001. gadā tai pievienoja Dobeles poliklīniku un pārdēvēja par SIA "Dobeles un apkārtnes slimnīca".

2020. gadā slimnīca sāka veikt ERAF finansētu projektu internā bloka un rehabilitācijas nodaļas pārbūves būvdarbiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* mājas lapa
Ceļe

**Ceļe** (, ) ir pilsēta Slovēnijas centrālās daļas austrumos, Saviņas reģionā. Ceļe ir šī statistiskā reģiona administratīvais centrs. Atrodas Saviņas upes krastā, kur tajā ietek Voglajnas upe. 2020. gadā Ceļē dzīvoja 37,9 tūkstoši cilvēku.

## Sadraudzības pilsētas
Ceļes sadraudzības pilsētas ir:
* Grēvenbroiha, Vācija, kopš 1986. gada
* Zingena, Vācija, kopš 1990. gada
* Slavonski Broda, Horvātija , kopš 2010. gada 
* Doboja, Bosnija un Hercegovina, kopš 1965. gada
* Penda, Ungārija, kopš 1998. gada

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Veterāns

[thumb|[amerikāņi (nācija)|Amerikāņu veterāns (pa labi)]]
**Veterāns** (no  — 'vecs') ir persona, kam ir salīdzinoši liela pieredze kādā konkrētā darbības laukā. Ar jēdzienu **kara veterāns** apzīmē jebkuru personu, kas ir pildījusi kara dienestu un atrodas atvaļinātas militārpersonas statusā.

Bieži kara veterāni parasti piedalās militārajās parādēs, kas tiek atzīmētas, lai cildinātu vēsturiskas uzvaras vai notiek patriotisma nolūkos. Tāpat atsevišķās valstīs, piemēram, ASV ikgadu tiek atzīmēta Veterānu diena (ASV 11. novembris), kurā tiek godināti kara veterāni un tie karavīri, kas gājuši bojā.

Daudzās valstīs kara veterāni ir tiesīgi saņemt valsts subsidētu pensiju, kas parasti tiek piešķirta par nopelniem aktīvā kara dienesta laikā. Lai iemūžinātu kara veterānu nopelnus valsts labā, dažkārt tiem par godu tiek atklāti memoriāli jeb piemiņas vietas kā, piemēram, Vjetnamas veterānu memoriāls Vašingtonā, ASV.

## Skatīt arī
* Karavīrs
* Vjetnamas veterānu memoriāls

## Atsauces

## Ārējās saites

* Latvijas Sporta Veterānu Savienības oficiālā mājaslapa
* Latvijas Vieglatlētikas veterānu asociācijas oficiālā mājaslapa
Azerbaidžānas odze

**Azerbaidžānas odze** jeb **Šemahas odze** (*Vipera shemakhensis*, arī *Pelias shemakhensis*) ir odžu dzimtas (*Viperidae*) neliela indīga čūska, kas sastopama Azerbaidžānas ziemeļaustrumu daļā, ieskaitot Šemahas rajonu, kurš devis latīnisko sugas nosaukumu.

## Taksonomija

Suga aprakstīta 2013. gadā. Iekļauta Azerbaidžānas Sarkanajā grāmatā.

Gruzijas Kahetijā pēc 75 gadu pārtraukuma atkal atklāta vietējā sugas varietāte *Pelias shemakhensis kakhetiensis* (*Vipera shemakhensis kakhetiensis*). Šai varietātei raksturīga tumšāka pamatkrāsa un dažāds plankumu lielums astes daļā, atšķirībā no pamatformas.

Līdzība ar *Vipera lotievi* un *Vipera eriwanensis* daļu zinātnieku mudināja apšaubīt, ka *Vipera shemakhensis* ir atsevišķa suga. 2018. gadā tika nolemts, ka tās visas trīs ir atsevišķas sugas.

## Apraksts

Vidējais pieaugušas Azerbaidžānas odzes garums ir 55—60 cm. Krāsa netīri balta ar nelieliem tumšiem plankumiem sānos 2—3 rindās (citām radnieciskām Kaukāza odzēm raksturīga viena lielu plankumu rinda), uz muguras odzēm raksturīga tumša (melna līdz tumši brūna) zigzagveida līnija ar salīdzinoši nelielu zigzagu skaitu (53—56). Līnijas izlocījumi ķermeņa vidusdaļā neizteikti, var atgādināt plankumu rindu.

Tēviņi vizuāli atšķiras no mātītēm ar lielākām zvīņām apakšdaļā, īpaši astes rajonā.

Sastopama kalnainos bezmeža rajonos, 700—1000 m virs jūras līmeņa. Ganībās, krūmos, uz atklātām akmeņainām nogāzēm. Aktīvas galvenokārt krēslā un naktī, īpaši karstajās vasarās. Dabiskie ienaidnieki — eži, seski, lapsas, stepes ērgļi, jaundzimušiem čūskulēniem var uzbrukt pat dievlūdzēji.

Pašlaik nav fiksēti nāves gadījumi pēc Azerbaidžānas odzes koduma, taču vēl nav zināms, vai šī suga ir mazāk indīga vai tas skaidrojams ar neilgo pētījumu laiku.

## Atsauces

## Literatūra

* Tuniyev B.S. 2016. *Rare species of shield-head vipers in the Caucasus*. Nature Conservation Research 1 (3): 11–25. DOI: http://dx.doi.org/10.24189/ncr.2016.023
* Tuniyev, S. B.; N. Orlov, B. Tuniyev, A. Kidov 2013. *On the Taxonomical Status of Steppe Viper from Foothills of the South Macroslope of the East Caucasus*. Russ. J. Herpetol. 20 (2): 129-146
* Kukushkin O., Iskenderov T., Ahmedov S., Bunyatova S., Zinenko O. ''Additions to the distribution of Vipera eriwanensis (Serpentes: Viperidae) in Transcaucasia, with comments on the identity of vipers in northeastern Azerbaijan''  // Herpetol. Notes. — 2012, V. 5, 423—427 (PDF; published online on 10 September 2012).
Hokejs 1960. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

**[[1960. gada ziemas olimpiskās spēles|1960. gada Skvoveli ziemas olimpisko spēļu]] sacensības [[Hokejs olimpiskajās spēlēs|hokejā]]** norisinājās no 1960. gada 19. līdz 28. februārim. Vienlaikus turnīrs bija arī 27. Pasaules čempionāts, kā arī 38. Eiropas čempionāts.

## Medaļu kopvērtējums
### Tabula

## Vīriešu turnīrs
### Kopvērtējuma tabula

### Rezultatīvākie spēlētāji
Tungusu valodas

**Tungusu valodas** vai **tungusu-mandžūru valodas** ir valodu saime, kurā runā tungusu tautas  Sibīrijā, Krievijas Tālajos Austrumos un Mandžūrijā Ķīnas ziemeļaustrumos. Grupas nosaukums cēlies no evenku agrākā etnonīma «tungusi». Daudzas tungusu valodas ir apdraudētas un ir uz izmiršanas sliekšņa. Daļa valodnieku uzskata, ka tungusu valodas ir altajiešu valodu atzars. Lielākās tungusu valodas pēc runātāju skaita ir evenku valoda un evenu valoda. Viena no lielākajām valodām savulaik bija mandžūru valoda, kura kā dzimtā valoda 2007. gadā vairs bija tikai 20 cilvēkiem; mūsdienās tā ir apdraudēta valoda.

## Klasifikācija
Tradicionāli tungusu valodas tiek iedalītas ziemeļtungusu (Sibīrijas) un dienvidtungusu (mandžūru) valodās, bet pēdējā bieži tiek vēl sadalīta dienvidaustrumtungusu (Amūras) un dienvidrietumtungusu valodās.
* Ziemeļtungusu (Sibīrijas) valodas:
** Evenu valoda — izplatīta Jakutijā, Magadanas apgabalā un Kamčatkā Krievijā, no 22 000 eveniem valodu prot ap 5600.
** Evenku valoda — izplatīta plašā areālā Sibīrijā un Ķīnas ziemeļaustrumos, no 70 000 evenkiem valodu prot ap 16 000.
*** Oročonu valoda (evenku valodas dialekts) — izplatīta Ķīnas ziemeļaustrumos Heilundzjanas provincē un Iekšējā Mongolijā, no 8196 oročoniem valodu prot apmēram puse.
** Negidalu valoda — izplatīta Amūras lejtecē Krievijā, no 500 negidaliem valodu prot ap 90.
* Dienvidaustrumu tungusu (Amūras) valodas:
** Nanaju valoda — izplatīta Habarovskas novadā un Piejūras novadā Krievijā un Heilundzjanas provincē Ķīnā, no 17 000 nanajiem valodu prot ap 5500.
** Ulču valoda — izplatīta Habarovskas novadā Krievijā, no 2700 ulčiem valodu prot ap 200.
** Oroku valoda — izplatīta Sahalīnas salā Krievijā, no 300 orokiem valodu prot ap 50.
** Udegeju valoda — izplatīta Habarovskas novadā un Piejūras novadā Krievijā, no 1500 udegejiem valodu prot ap 180.
** Oroču valoda — izplatīta Habarovskas novadā Krievijā, no 600 oročiem valodu prot 8.
* Dienvidtungusu (mandžūru) valodas:
** Mandžūru valoda — izplatīta Ķīnas ziemeļaustrumos, no 10 miljoniem mandžūru valodu prot ap 20.
** Sjibe valoda — izplatīta Ķīnas ziemeļrietumos Siņdzjanas provincē, no 170 000 sjibe valodu prot ap 30 000.

## Ārējās saites
Džons Viks 2

**"Džons Viks 2"** () ir 2017. gada ASV neonuāra spriedzes trilleris. Filmas režisors ir Čads Stahelskis, scenārija autors Dereks Kolstads. Šī ir otrā pilnmetrāžas filma Džona Vika filmu sērijā, kā arī tiešs turpinājums 2014. gada filmai "Džons Viks". Galvenajās lomās filmējušies Kiānu Rīvss, *[[Common]]*, Lorenss Fišbērns, Rikardo Skamarčo, Rubija Rouza, Džons Legisamo un Ians Makšeins. Filmas sižets seko algotnim Džonam Vikam (Rīvss), kam ir jābēguļo, jo par viņu ir izsludināta atlīdzība. Filmēšana sākās  Ņujorkā.

Filmas pirmizrāde norisinājās  Losandželosā, bet ASV un Latvijas kinoteātros to sāka demonstrēt . Filma saņēma pozitīvu kritiku, tika slavēta spriedzes ainu secība, režija, montāža, vizuālais stils un aktierspēle. Pasaules ienākumi filmai ir 171 miljons ASV dolāru pie 40 miljonu filmas budžeta, un ir par 85 miljoniem lielāki nekā filmas pirmajai daļai.

Filmas turpinājums, "Džons Viks 3: Parabellum", tika izdots .

## Atsauces

## Ārējās saites
Kraņa

**Kraņa** (, ) ir pilsēta Slovēnijas ziemeļrietumos, Goreņskas reģionā. Kraņa ir šī statistiskā reģiona administratīvais centrs. Pilsēta atrodas aptuveni 20 km uz ziemeļrietumiem no Slovēnijas galvaspilsētas Ļubļanas, Savas upes krastā, kur tajā ietek Kokra. 2025. gadā Kraņā dzīvoja 37,9 tūkstoši cilvēku.
## Ievērojamas personības
Kraņā dzimuši vai dzīvojuši:
* Peters Prevcs (*Peter Prevc*, 1992), bijušais Slovēnijas tramplīnlēcējs,
* Bojans Jokičs (*Bojan Jokić*, 1986), bijušais Slovēnijas futbolists,
* Jans Polancs (*Jan Polanc*; 1992) , bijušais Slovēnijas šosejas riteņbraucējs,
* France Prešerens (*France Prešeren*; 1800—1849), romantisma slovēņu dzejnieks
## Atsauces

## Ārējās saites
Svarcelšana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — abrocīga grūšana vīriešiem

**Abrocīga grūšana vīriešiem** bija viena no divām svarcelšanas disciplīnām, kas bija iekļauta 1896. gada vasaras olimpisko spēļu programmā.

Sacensības tika aizvadītas 7. aprīlī Panatinaiko stadionā un tajās startēja 6 sportisti no 5 valstīm. Katram sportistam bija trīs reizes jāveic grūšana ar abām rokām.

Zelta medaļu izcīnīja Dānijas sportists Vigo Jensens. Viņš Dānijai izcīnīja pirmo zelta medaļu olimpiskajās spēlēs. Sudraba medaļu izcīnīja Lonsestons Eliots no Lielbritānijas, bet bronzas medaļu Grieķijas sportists Sotirijs Versis.

Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika piešķirta sudraba medaļa, bet turpmākās vietas netika apbalvotas.

## Kalendārs

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Pārstāvētās valstis un sportisti
### Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
* 
* 
* 
* 
* 

### Sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*  Excerpt available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/Mallon/1896.pdf .
*
Baltijas Starptautiskā ģeogrāfijas olimpiāde

**Baltijas Starptautiskā ģeogrāfijas olimpiāde** (starptautiskais saīsinājums: *Baltic iGeo*) ir kopš 2014. gada notiekoša ikgadēja starptautiska ģeogrāfijas olimpiāde skolēniem. Šobrīd dalībvalstu vidū ir Igaunija, Latvija, Lietuva un Polija. Olimpiāde ietver rakstiskus pārbaudes darbus, multivides testus un praktiskos darbus. Skolēni ar augstāko punktu summu tiek apbalvoti ar zelta, sudraba un bronzas medaļām.

## Olimpiādes

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Muzeju krātuvju komplekss

thumb|300px|Muzeju krātuvju komplekss 2022. gadā
**Muzeju krātuvju komplekss** ir ēka Rīgā, Pulka ielā 8, kurā glabājas Latvijas Nacionālā mākslas muzeja, Latvijas Nacionālā vēstures muzeja, Rakstniecības un mūzikas muzeja un Kino muzeja krājumi.

Ēkas celtniecība uzsākta 2016. gadā.  ēka tika nodota ekspluatācijā. Kompleksa kopējā platība ir 30 tūkstoši kvadrātmetru, un tajā vienuviet atrodas aptuveni divi miljoni muzeju vienību, kas regulāri tiks papildināti. Kompleksa pirmajā stāvā izvietots restaurācijas un saimniecības bloks. Muzeja glabātuves ir divu stāvu līmenī, tāpat ir pieejama saldētava, kur tiek glabātas fotoplates un fotonegatīvi.

Muzeja krātuvju kompleksu projektēja "Arhitektu birojs Krasts".

No 2021. gada 27. novembra pie Muzeju krātuves Latvijas Nacionālais mākslas muzejs atklāja pastāvīgo ārtelpas tēlniecības ekspozīciju "Mītpoētiskie tēli".

## Atsauces

## Ārējās saites
* Muzeju krātuve — Latvijas Nacionālais mākslas muzejs
Sojuz MS-16

***Sojuz MS-16*** (*Союз МС-16*) bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Tas orbītā tika palaists 2020. gada 9. aprīlī. Uz zemes atgriezās 22. oktobrī.

## Apkalpe
Kuģa *Sojuz MS-16* apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublējošā apkalpe:
* Sergejs Rižikovs, komandieris, *[[Roskosmos]]* 
* Andrejs Babkins, lidojuma inženieris, *[[Roskosmos]]* 
* Stīvens Bouens, lidojuma inženieris, NASA, 

Sākotnēji pamatapkalpē bija apstiprināti Nikolajs Tihonovs, Andrejs Babkins un Akihiko Hošide, bet dublieru apkalpē Anatolijs Ivaņišins, Ivans Vagners un Kriss Kesidijs. 2019. gada 30. oktobrī *NASA* paziņoja, ka Kesidijs pārcelts uz pamatapkalpi. 2020. gada 19. februārī *Roskosmos* paziņoja, ka medicīnisku iemeslu dēļ pamatapkalpes Krievijas pārstāvji Tihonovs un Babkins nomainīti pret dublieriem.

## Lidojuma gaita
*Sojuz MS-16* tika palaists  08:05:06 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1a]]* no Baikonuras kosmodroma 31. starta laukuma 6. palaišanas iekārtas. Šis bija pirmais raķetes *Sojuz-2.1a* starts ar pilotējamu kosmosa kuģi.

Kosmosa kuģis ar staciju saslēdzās 9. aprīlī 14:13:18 *UTC* (aptuveni sešas stundas pēc starta) pie *[[Poisk (SKS)|Poisk]]* moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās notika automātiskā režīmā.

No stacijas *Sojuz MS-16* atvienojās  23:32:00 *UTC*. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 22. oktobrī 02:54:12 *UTC*, 150 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas, Kazahstānā. Lidojuma ilgums bija 195 dienas 18 stundas 49 minūtes.

## Ārējās saites
* Хроника подготовки и полёта корабля «Союз МС-16» № 745 astronaut.ru
Taidžou (Džedzjana)

**Taidžou** (, *Táizhōu*) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Džedzjanas provincē Ķīnas austrumos.  Izvietojusies provinces austrumu daļā Dzjaodzjanas krastos, austrumos tās krastus apskalo Austrumķīnas jūra. Robežojas dienvidos ar Veņdžou, rietumos — ar Lišui un Dzjiņhua, ziemeļos — ar Šaosjinu un Ninbo. Municipalitātei pieder vairāki nelielu salu arhipelāgi jūras piekrastē. Taidžou municipalitāte ir mājvieta vienam no lielākajiem Ķīnas automobiļu ražotājiem *[[Geely]]*.

## Atsauces
Taidžou

**Taidžou** var būt:
* Taidžou (泰州, *Tàizhōu*) — pilsēta Ķīnā, Dzjansu provincē
* Taidžou (台州, *Táizhōu*) — pilsēta Ķīnā, Džedzjanas provincē
И

thumbnail|235px|Lielais un mazais kirilicas burts И
**И** (**и**) ir kirilicas burts, sastopams gandrīz visos alfabētos, kas balstīti uz kirilicu. Visbiežāk šis burts attēlo nenoapaļotu augsta mēles pacēluma priekšējās rindas patskani /i/ vai nelabiālu gandrīz augsta mēles pacēluma gandrīz priekšējās rindas patskani /ɪ/. Šis burts kirilicā ir radies no grieķu burta ēta (Η). Krievu alfabētā burts и ir 10. burts pēc kārtas, bulgāru alfabētā — 9. burts, ukraiņu un maķedoniešu alfabētā — 11. burts. Baltkrievu alfabētā šāda burta nav, tur šī skaņa tiek apzīmēta ar burtu І.

## Ārējās saites
Й

thumbnail|235px|Lielais un mazais kirilicas burts Й
**Й** (**й**) ir kirilicas burts. Visbiežāk šis burts attēlo palatālu spraudzeni /j/. Tas var attēlot arī palatālu berzeni /ʝ/ (parasti pirms uzsvērta patskaņa). Krievu un baltkrievu alfabētā burts й ir 11. burts pēc kārtas, bulgāru alfabētā — 10. burts, bet ukraiņu — 14. burts. Serbu un maķedoniešu alfabētos šo burtu aizstāj *[[Ј]]*. Ukraiņu un baltkrievu valodās burtkopa *йо* tiek izmantota burta *[[Ё]]* vietā, arī vārda sākumā.

## Ārējās saites
Dzjiņdzjana

**Dzjiņdzjana** (, ) ir apriņķa līmeņa municipalitāte Ķīnas dienvidaustrumos. Ietilpst Fudzjaņas provinces Cjuaņdžou prefektūras līmeņa municipalitātē un pēc pilsētas iedzīvotāju skaita ir lielākā valsts apriņķa līmeņa municipalitāte un lielākā pilsēta Cjuaņdžou. Izvietojusies provinces dienvidaustrumos Taivānas šauruma krastā. Robežojas rietumos ar Naņaņu, ziemeļos — ar Cjuaņdžou Ličenas un Fendzes pilsētas rajoniem, austrumos — ar Šiši.

Galvenās rūpniecības nozares ir tekstilrūpniecība un apavu ražošana, pilsēta tiek dēvēta par Ķīnas "apavu galvaspilsētu". Pēc kopprodukta Dzjiņdzjana ir starp valsts attīstītākajām apriņķa līmeņa pašvaldībām.

## Atsauces

## Ārējās saites
1996. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

**1996. gada [[Pasaules čempionāts cīņas sportā]]** notika  no 29. līdz 31. augustam Bulgārijas galvaspilsētā Sofijā. Sacentās tikai sievietes, jo sieviešu cīņas sports Atlantā notikušo olimpisko spēļu programmā vēl nebija iekļauts. Latvijas cīkstones šajā čempionātā nepiedalījās.

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Komandu vērtējums
Katrā svara kategorijā cīkstonis par izcīnīto 1. vietu komandai deva 10 punktus, 2. vietu — 9 punktus, 3.—4. vietu — 8 punktus, 5.—6. vietu — 6 punktus, 7. vietu — 4 punktus, 8. vietu — 3 punktus, 9. vietu — 2 punktus un 10. vietu — 1 punktus.

## Medaļu ieguvēji
### Brīvā cīņa, sievietes

## See also
* Cīņas sports 1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

## Atsauces
*FILA Database
Grīnbergu senkapi

**Grīnbergu senkapi** ir vietējas nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Kuldīgas novada Alsungas pagasta dienvidaustrumos, Zvirgzdu ezera ziemeļu krastā.

## Ārējās saites
* Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes db
Jonna

**Jonna** () ir 292 kilometrus gara Sēnas kreisā krasta pieteka Francijas vidusdaļā.

Izteka — no Mervānu kalnu masīva. Tek ziemeļu-ziemeļrietumu virzienā. Lielākās pietekas — Armansona, Serēna, Kīra. Nivernē kanāls savieno Jonnu ar Luāru, Burgundijas kanāls — ar Sonu. Ietek Sēnā pie Montrofotjonas. Upes krastos atrodas Klamsī, Osēra, Sānsa.

## Ārējās saites

*
Iņčuaņa

**Iņčuaņa** (, ; ) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Ķīnas vidienē, Ninsjas Hueju autonomā reģiona galvaspilsēta. Izvietojusies reģiona ziemeļdaļā Huanhes ielejā starp Helanšaņa grēdu rietumos un Ordosa tuksnesi austrumos. Robežojas ziemeļos ar Šidzuišaņu, dienvidos — ar Udžunu, bet austrumos un rietumos — ar Iekšējo Mongoliju. Apmēram trešā daļa pilsētas iedzīvotāju ir hueji.

## Vēsture
Dibināta kā Fupinas apriņķis 1. gadsimtā p.m.ē. 24. gadā p.m.e. dibināta **Beidiaņas** (北典, *Běidiǎn*) pilsēta. 6. gadsimtā nosaukums mainīts uz **Huaijuaņu** (怀远, *Huáiyuǎn*). 677. gadā pilsētu iznīcināja plūdi, bet jau nākamajā gadā to uzcēla no jauna nedaudz tālāk rietumos. Pēc Tanu dinastijas krišanas 907. gadā to ieņēma tangutu Rietumu Sja valsts un padarīja par savu galvaspilsētu. 1227. gadā, kad tangutu valsti pakļāva mongoļi, pilsēta tika izlaupīta un liela daļa iedzīvotāju nogalināti.

Minu un Cjinu dinastiju laikā šeit bija Ninsjas prefektūras centrs. 1928. gadā no Gaņsu provinces tika atdalīta Ninsja kā atsevišķa province, un **Ninsjas** pilsēta kļuva par tās centru. 1944. gadā pilsēta tika pārdēvēta tagadējā vārdā, kas nozīmē ‘Sudraba straume’.

## Atsauces

## Ārējās saites
Repovesi nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q2420598"
}

**Repovesi nacionālais parks** () ir 2003. gadā izveidots nacionālais parks Somijas dienvidaustrumos, Etelesavo un Kimenlākso reģionos. Savulaik bijis intensīvas mežsaimniecības rajons, mūsdienās rajonā dominē priežu un bērzu meži. Reģions bagāts ezeriem, caur to plūst Kokunjoki upe. Tūristu iecienīti objekti ir Olhavas klints, Lapinsalmi gājēju tilts, atjaunotie plostošanas kanāli.

## Attēlu galerija

Repovesi_olhava.jpg|Olhavas klints
Repovesi_lapinsalmi.jpg|Lapinsalmi tilts
Repoveden_kuusimetsää.jpg
Olhava_cliffs_in_Repovesi_National_Park,_Kouvola_(January_2020).jpg|Olhavas klints ziemā


## Ārējās saites

*
2018. gada Eiropas čempionāts vieglatlētikā

**2018. gada Eiropas čempionāts vieglatlētikā** bija 24. Eiropas čempionāts vieglatlētikā, kas notika Berlīnē, Vācijā, no 2018. gada 6. līdz 12. augustam.

Pirmo reizi vieglatlētikas sacensības bija daļa no apvienotā Eiropas čempionāta vairākos sporta veidos. Citos sporta veidos sacensības norisinājās Glāzgovā, Apvienotajā Karalistē. Otro čempionātu pēc kārtas netika atļauta Krievijas komandas dalība, atsevišķi tās vieglatlēti varēja piedalīties kā atļautie neitrālie sportisti.

Lielbritānijas un Polijas vieglatlēti izcīnīja pa 7 zelta medaļām. Medaļas ieguva 27 valstu pārstāvji, kā arī atļautie neitrālie sportisti. Latviju šajā čempionātā pārtstāvēja 17 sportisti. Augstāko vietu izcīnīja Madara Palameika, kas šķēpa mešanas sacensībās ierindojās 9. vietā.

## Rezultāti
### Vīrieši

### Sievietes

## Medaļu kopvērtējums

Piezīme:
 Eiropas Vieglatlētikas asociācija neiekļauj atļauto neitrālo sportistu medaļas tabulā.

## Latvijas sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālie rezultāti
Janko Matūška

**Janko Matūška** (, dzimis , miris ) bija slovāku dzejnieks, aktīvists un tiesas sekretārs. Vislabāk zināms kā Slovākijas valsts himnas *[[Nad Tatrou sa blýska]]* autors.

## Dzīvesgājums
Dzimis amatnieka ģimenē Dolni Kubīnā. Tur viņš sāka apmeklēt skolu, tad mācījās Gemeras ciema ģimnāzijā, bet vēlāk studēja teoloģiju prestižajā Presburgas luterāņu licejā, kur apmeklēja čehoslovāku valodas kursus, kā arī iepazinās ar Ļudovītu Štūru. 1843. gadā, pēc Štūra atlaišanas no skolotāja amata, Janko sarakstīja dzejoli *[[Nad Tatrou sa blýska]]*, lai atbalstītu viņu. Protestējot pret Štūra atlaišanu, pameta Presburgas liceju un devās kārtot eksāmenus uz Tisovecas luterāņu ģimnāziju.

Lielāko dzīves daļu pavadīja Oravā. Pēc 1848. gada revolūcijas pārtrauca literāro darbību. Pēc 1850. gada strādāja valdības birojos. No 1870. līdz 1875. gadam bija Dolni Kubīnas apgabala tiesas sekretārs.

Miris 1877. gada 11. janvārī, apbedīts dzimtajā pilsētā.

## Daiļrade
Sāka rakstīt, studējot licejā. Rakstīja dzeju, īpaši balādes un pasakas. Rakstīja arī prozas darbus un lugas, kā arī tulkojis poļu dzejnieka Ādama Mickēviča poēmu "Veļi" (*Dziady*).

### Dzeja
* 1844 - *[[Nad Tatrou sa blýska]]*
* *Púchovská skala*
* *Svätý zákon*
* *Hrdoš*
* *Sokolíček plavý*
* *Preletel sokolík nad tichým Dunajom*
* *Slepý starec*
* *Po dolinách*
* *Vzdychy spod Lysice*
* *Kozia skala*

### Proza
* *Zhoda liptovská* (novele)

### Atlases un kolekcijas
* 1921 - *Janka Matúšku Zobrané spisy básnické*
* 1971 - *Piesne a báje*, selection from poetry, prose and drama

### Lugas
* 1846 - *Siroty*

## Atsauces

## Ārējās saites

* Janko Matúška at Osobnosti.sk