open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anna fon Mildenburga

**Anna fon Mildenburga** (; dzimusi kā Anna Belšana fon Mildenburga ( , mirusi ) bija austriešu operdziedātāja, dramatiskais soprāns. Pazīstama arī kā **Anna Bāra-Mildenburga** () pēc laulībām ar austriešu rakstnieku Hermani Bāru (1909. gadā). Anna fon Mildenburga bija viena no ievērojamākajām Riharda Vāgnera operu repertuāra izpildītājām 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā.

## Biogrāfija
Anna fon Mildenburga piedzima 1872. gadā Vīnē. Viņa apguva dziedāšanu Vīnes mūzikas un izpildītājmākslas universitātē. Vēlāk mācījusies prfivāti pie Kosimas Vāgneres un Gustava Mālera. Ar Māleru viņai bija romantiskas attiecības (līdz 1897. gadam), kā arī Mālers veicināja viņas dziedātājas karjeru. 

Anna fon Mildenburga pirmo reizi debitēja 1895. gadā Brunhildes lomā  Mālera iestudētajā Vāgnera operu tetraloģijā "Nībelunga gredzens" Hamburgas operā. 1897. gadā uzstājās Vāgnera operas "Parsifāls" uzvedumā Baireitas festivālā. Kosima Vāgnere (Vāgnera atraitne) kļuva par viņas mentori. Anna fon Mildenburga piedalījās Baireitas festivālā līdz pat 1914. gadam, kad sākās Pirmais pasaules karš.

1897. gadā Anna fon Mildenburga debitēja Vīnes Valsts operā. Gustavs Mālers 1897 gadā kļuva par Vīnes valsts operas muzikālo vadītāju. Viņš noslēdza līgumu ar Annu fon Mildenburgu. Viņa īsā laikā kļuva par atzītu dziedātāju, un viņas panākumi operā bija līdzvērtīgi ar Mālera ieguldījumu. Viņa uzstājās Vīnes Valsts operā līdz pat 1917. gadam, kā arī dažas reizes pēc tam (1919—1920). Šajā periodā visslavenākā viņas loma bija Izolde Vāgnera operā "Tristans un Izolde".

Anna fon Mildenburga uzstājās arī citos operteātros — Londonas Karaliskajā operas namā, Koventgārdenā, kā arī piedalījās Zalcburgas festivālā (1922—1927). Pēc aiziešanas no aktīvās operas solistes darbības, Anna fon Mildenburga pasniedza dziedāšanas stundas Minhenē un Zalcburgā. Sākoties Otrajam pasaules karam, viņa drīz pensionējās.

Anna fon Mildenburga nomira 1947. gadā. Apglabāta Zalcburgas kapsētā līdzās savam vīram Hermanim Bāram.

## Saglabājušies darbi
Līdz mūsdienām ir saglabājies tikai viens Annas fon Mildenburgas balss ieraksts — ārija no Kārļa Marias fon Vēbera operas "Oberons". Ieraksts veikts 1904. gadā, pēc tam atkārtoti izdots. Tajā dzirdama spēcīgā Annas fon Mildenburgas balss un augsto nošu kvalitatīvais izpildījums, kas apliecina viņas operdziedātājas slavu.

Anna fon Mildenburga bija pazīstama arī ar pārliecinošu lomu tēlojumu uz operas skatuves. Saglabājušās viņas 1936. gadā sarakstītās vadlīnijas operas solistiem, kā tēlot un žestikulēt, izpildot lomas Vāgnera operās, aprakstot tā saucamo autentisko Baireitas metodi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Anna von Mildenburg (1872-1947) data.bnf.fr 
* Bahr-Mildenburg, Anna, 1872-1947 snaccooperative.org
Lašupīte (Baltiņupes pieteka)

**Lašupīte** ir Baltiņupes kreisā krasta pieteka Alūksnes novadā. Izteka uz dienvidiem no Silaktīm. Tek rietumu virzienā mežainā apvidū.

## Atsauces
Maltavnieku strauts

**Maltavnieku strauts** (arī **Lašupīte**, **Maltaunieku strauts**, **Maltaunieku upīte**, **Maltaunīku strauts**, **Maltaunīku upīte**, **Maltavnieku upīte**, **Maltavnīku strauts**, **Maltenieku strauts**, **Maltenieku upe**, **Mazā upīte**) ir Vaidavas kreisā krasta pieteka Alūksnes novadā. Izteka - pie Blūmjiem. Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Vaidavā uz ziemeļiem no Kaibēnu mājām.

## Atsauces
Maltenieku strauts

**Maltenieku strauts** var būt:

*Maltavnieku strauta cits nosaukums
*Maltenieku upītes cits nosaukums
*Vornupītes cits nosaukums
Brimstonas kalna nocietinājumu nacionālais parks

**Brimstonas kalna nocietinājumu nacionālais parks** () ir 17./18. gadsimtā britu celts cietoksnis Sentkitsā un Nevisā, dēvēts par "Rietumindijas Gibraltāru", 1999. gadā iekļauts UNESCO pasaules mantojuma sarakstā.

Pirmie nocietinājumi tika celti 1689. gadā, Deviņgadu kara laikā. 1711. un 1731. gadā zibens iznīcināja cietokšņa pulvera noliktavas. 1782. gadā Amerikas Savienoto Valstu Neatkarības kara ietvaros franči spēja ieņemt cietoksni, tomēr līdz ar 1783. gada Parīzes līgumu angļi to atguva. 1853. gadā angļi Brimstonas cietoksni pameta un tas pamazām sabruka. 20. gadsimtā to pamazām atjaunoja. 1987. gadā tika izveidots nacionālais parks.

## Attēlu galerija

Brimstone_Hill_from_the_sea,_St._Kitts.JPG|Brimstona kalns
Karibik, St. Kitts - Brimstone Hill Fortress National Park - UNESCO World Heritage Site - Citadel - panoramio.jpg|Citadele
Saint_Kitts_-_Brimstone_Hill_Fortress_03.JPG
2016_02_FRD_Caribbean_Cruise_Brimstone_Hill_Fortress_S0986540.jpg


## Ārējās saites
*
Ploskava

**Ploskava** (arī **Rezaka**) ir Blīgznes labā krasta pieteka Alūksnes un Smiltenes novados. Tek ziemeļu virzienā mežainā, purvainā apvidū. Novada Ploskavas purva ūdeņus uz Blīgzni.

## Atsauces
Mazupīte (Melnupes pieteka)

**Mazupīte** (arī **Mazupe**, **Mazupes strauts**, **Mozupe**) ir Melnupes labā krasta pieteka Alūksnes novadā.

Izteka - uz ziemeļiem no Bišulāču ezera. Tek dienvidu-dienvidrietumu virzienā. Lielākā pieteka - Zviedrupīte. Ietek Melnupē pie Dišleru mājām. Vidustecē to šķērso valsts autoceļš P34 (Sinole — Silakrogs).

## Atsauces
Bosnija un Hercegovina 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**[[Bosnija un Hercegovina]]** piedalījās ** [[2016. gada vasaras olimpiskās spēles|2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]**, kas notika Riodežaneiro, Brazīlijā no 2016. gada 5. līdz 21. augustam. Bosnijai un Hercegovinai šīs bija 7. vasaras olimpiskās spēles kopš Dienvidslāvijas sabrukuma.

Riodežaneiro olimpiskajās spēlēs piedalījās lielākā Bosnijas un Hercegovinas olimpiskā komanda kopš Bosnija un Hercegovina startē olimpiskajās spēlēs — 11 sportisti (7 vīrieši un 4 sievietes). Šie sportisti startēja 5 olimpiskajos sporta veidos. 2016. gada Riodežaneiro spēlēs Bosnijas un Hercegovinas sportisti nespēja izcīnīt olimpiskās medaļas.

Bosnijas un Hercegovinas karognesējs 2016. gada Riodžaneiro spēļu atklāšanas ceremonijā bija vieglatlēts Amels Tuka. Viņš arī nesa karogu noslēguma ceremonijā. Amels Tuka kļuva par jaunāko olimpisko spēļu dalībnieku, kas līdz šim ir nesis valsts karogu spēļu atklāšanas ceremonijā.

## Dalībnieki

### Sportistu uzskaitījums

* Hamza Aličs ()
* Mirza Bašičs ()
* Larisa Ceriča ()
* Mihailo Čeprkalo ()
* Tatjana Dekanoviča ()
* Damirs Džumhurs ()
* Amina Kaitaza ()
* Lūsija Kimani ()
* Kemals Mešičs ()
* Mesuds Pezers ()
* Amels Tuka ()

### Sadalījums sporta veidiem

## Ārējas saites
* Bosnia and Herzegovina at the 2016 Rio de Janeiro Summer Games
Bulgārija 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

'''Bulgārija''' piedalījās ** [[2016. gada vasaras olimpiskās spēles|2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]**, kas notika Riodežaneiro, Brazīlijā no 2016. gada 5. līdz 21. augustam. Bulgārija ir viena no tām valstīm, kas ir piedalījusies gandrīz visās vasaras olimpiskajās spēlēs. 

Bulgārijas olimpiskās komandas sastāvā 2016. gada Riodežaneiro spēlēs bija 51 sportists (29 vīrieši un 22 sievietes) 14 olimpiskajos sporta veidos. Šī bija mazākā sportistu delegācija kopš 1956. gada olimpiskajām spēlēm, saistībā ar vairāku svarcēlēju liegumu piedalīties olimpiskajās spēlēs dopinga dēļ, kā arī vīriešu volejbola izlases nestartēšanu. Pēc 16 gadu ilga pārtraukuma Bulgārija atkal tika pārstāvēta modernajā pieccīņā.

2016. gada Riodežaneiro spēlēs Bulgārija izcīnīja 3 olimpiskās medaļas, kas ir tikpat daudz, cik 2012. gada Londonas spēlēs un līdz ar to arī viens no sliktākajiem rezultātiem kopš 1956. gada Melburnas vasaras spēlēm. Vienīgo sudraba medaļu Bulgārijai šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja vieglatlēte Mirela Demireva augstlēkšanā, savukārt bronzas medaļas izcīnīja cīkstone Elica Jankova un Bulgārijas mākslas vingrošanas sieviešu komanda.

## Medaļnieki
[200px|thumb|left|[Mirela Demireva bija vienīgā sportiste, kas Bulgārijai šajās spēlēs izcīnīja sudraba medaļu]]

* * Skatīt arī: [[2016. gada vasaras olimpisko spēļu medaļu tabula]] un [[2016. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki]]*

### Sadalījums pa sporta veidiem

## Dalībnieki
### Sportistu uzskaitījums

* Daniels Aleksandrovs ()
* Daniels Asenovs ()
* Vencislavs Aidarskis ()
* Nikolajs Bairjakovs ()
* Antoaneta Boneva ()
* Georgijs Božilovs ()
* Simeons Čamovs ()
* Mirela Demireva ()
* Grigors Dimitrovs ()
* Rumens Dimitrovs ()
* Samuils Donkovs ()
* Vladimirs Dubovs ()
* Mihails Ganevs ()
* Janislavs Gerčevs ()
* Eliss Guri ()
* Stefans Hristovs ()
* Mimi Hristova ()
* Georgijs Ivanovs ()
* Georgijs Ivanovs ()
* Ivailo Ivanovs ()
* Tihomirs Ivanovs ()
* Elica Jankova ()
* Taibe Juseins ()
* Reneta Kamberova ()
* Ļubomira Kazanova ()
* Miroslavs Kirčevs ()
* Angels Kodinovs ()
* Dimitars Krastanovs ()
* Dimitars Kumčevs ()
* Iveta Lalova ()
* Mihaela Majevska-Veličkova ()
* Radoslava Mavrodijeva ()
* Milica Mirčeva ()
* Cvetelina Naidenova ()
* Aleksandars Nikolovs ()
* Borislavs Novačkovs ()
* Pančo Paskovs ()
* Gabriela Petrova ()
* Staņimira Petrova ()
* Cvetana Pironkova ()
* Ņina Rangelova ()
* Antons Rizovs ()
* Gabriela Stojeva ()
* Stefani Stojeva ()
* Hristiana Todorova ()
* Mitko Cenovs ()
* Georgijs Cenovs ()
* Kristiāns Vasiļevs ()
* Neviāna Vladinova ()
* Linda Zetčiri ()

### Sadalījums pa sporta veidiem

## Atsauces
Binsova Zeme

**Binsova Zeme** () ir neapdzīvots dabas apgabals Špicbergenas vidusdaļā, Svalbārā. Atrodas pussalā, ko apskalo Īsfjorda atzari Billes fjords, Sasenfjords un Tempelfjords. Ziemeļrietumos robežojas ar Diksona Zemi, ziemeļos — ar Ūlava V Zemi, bet austrumos — ar Sebaina Zemi. Nosaukta par godu zviedru uzņēmējam Friedriham Kristiānam Ernestam Binsovam *(Friedrich Christian Ernestus Bünsow)*, kurš nodrošināja De Gēra ekspedīciju uz Špicbergenu 1896. gadā. 

Krasta līnija maz izrobota ar nelieliem līčiem. Reljefs kalnains, augstākais kalns ir Terjerfjellets (1201 m vjl) zemes ziemeļos. Kalnienes vidusdaļā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā visas pussalas garumā stiepjas Gipsdālenes ieleja. Ziemeļdaļas kalnos daudz ledāju; lielākie ir Nordenšelda ledājs, Tunabrēns un Lomonosova ledājs. Dienviddaļu aizņem Sasenes—Binsova Zemes nacionālais parks.

## Atsauces
Bože pravde

***Bože pravde*** (, ) ir Serbijas Republikas valsts himna, kas noteikta ar Serbijas konstitūcijas 7. pantu. Tā ir Serbijas himna kopš 2006. gada. Serbijas un Melnkalnes himna līdz 2006. gadam bija *[[Hej, Sloveni]]*. *Bože pravde* bija arī Serbijas kņazistes un Serbijas Karalistes himna līdz 1919. gadam. Himnas vārdu autors ir Jovans Džordževičs, bet mūziku komponējis Davorins Jenko.
Ivica Osims

**Ivans Osims** (; dzimis , miris ), plašāk zināms kā **Ivica Osims** (*Ivica Osim*), bija futbolists un futbola treneris. Futbolista karjeras laikā spēlējis Dienvidslāvijas futbola klubā *[[Željezničar]]* un vairākos Francijas klubos. 1968. gada Eiropas čempionātā ieguva otro vietu Dienvidslāvijas futbola izlases sastāvā. Piedalījies arī 1964. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur ceturtdaļfinālā Dienvidslāvijas izlase piekāpās Vācijas izlasei. 1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Dienvidslāvijas izlase ieguva trešo vietu, Ivica Osims bija izlases asistējošais treneris. 1990. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā nu jau galvenā trenera amatā Ivica Osims un viņa vadītā izlase sasniedza ceturtdaļfinālu, kur pēcspēlēs 11 metru sitienos piekāpās Argentīnas izlasei.

No 2011. līdz 2012. gadam bija Bosnijas un Hercegovinas Futbola asociācijas prezidents.

## Ārējās saites
Atlantijas valnis

**Atlantijas valnis** () bija Otrajā pasaules kara laikā Vācijas veidota nocietinājumu sistēma, kas stiepās gar kontinentālās Eiropas krasta no Norvēģijas ziemeļiem līdz Francijas - Spānijas robežai dienvidos. To no 1942. līdz 1944. gadam izbūvēja Tota organizācija, lai nodrošinātos pret Sabiedroto iebrukumu no Lielbritānijas puses. Atlantijas vaļņa nocietinājumi tika plaši izmantoti nacistu propagandā.

Darbiem mobilizēja milzīgus rūpniecības un cilvēku resursus, tostarp izmantoja ieslodzīto darbu. Dzotu un krasta bateriju celtniecībā izmantoja standartizētus risinājumus. Plānotais darbu apjoms tomēr netika pabeigts, jo līdz ar Rietumu frontes atklāšanu un paplašināsanos, aizsardzības līnija zaudēja aktuālitāti.

Karam beidzoties, liela daļa no nocietinājumiem tika pamesti. Mūsdienās daudzi nocietinājumi noskaloti jūrā, tomēr daudzās vietās tie relatīvi labi saglabājušies, sevišķi neskarti tie ir Normandijas salās, kuras bija stipri nocietinātas, bet kaujas darbību nepiedzīvoja.

## Attēlu galerija

Conchedesbaleinesiledere.jpg
German_World_War_II_tower_Jersey.jpg
Musee_mur_atlantique_vue_globale.jpg
Azeville1.JPG


## Ārējās saites

* The ''Atlantikwall'' at Omaha Beach
Deitonas miera līgums

thumbnail|235px|Deitonas miera līguma sarunas. Centrā redzams Dienvidslāvijas prezidents Miloševičs, tālāk sēž Bosnijas un Hercegovinas prezidents Izetbegovičs un Horvātijas prezidents Tudžmans
**Vispārējais pamatlīgums par mieru Bosnijā un Hercegovinā**, zināms kā **Deitonas miera līgums**, arī **Deitonas vienošanās**, ir līgums par uguns pārtraukšanu starp naidīgajām pusēm Bosnijas karā (1992—1995) un teritorijas sadalīšanu Bosnijas un Hercegovinas Republikā. 1995. gada 21. novembrī ASV militārajā bāzē netālu no Deitonas (Ohaio štatā) tika uzsāktas sarunas par šādu līgumu, 1995. gada 14. decembrī Francijas galvaspilsētā Parīzē to parakstīja tā laika Bosnijas un Hercegovinas prezidents Alija Izetbegovičs, Dienvidslāvijas (Serbijas) prezidents Slobodans Miloševičs un Horvātijas prezidents Fraņo Tudžmans.

Deitonas vienošanās lika pamatus Bosnijas un Hercegovinas konstitucionālajai struktūrai, kas ir spēkā arī pašlaik. Kamēr netiks atjaunota savstarpēja uzticēšanās starp trim tautām, tās atcelšana ir sarežģīta. Pēdējos gados Rietumvalstis ir aktīvāk aicinājušas pārskatīt Deitonas sistēmu un ieviest tradicionālu konstitūciju. Šis plāns cita starpā paātrinātu Bosnijas un Hercegovinas tuvināšanos Eiropas Savienībai, no otras puses, Serbu Republika cenšas sevi izolēt (jo īpaši 2023. gada jūnijā tika pieņemts lēmums izstāties no Bosnijas un Hercegovinas Konstitucionālās tiesas jurisdikcijas).

## Skatīt arī

* Brčko apgabals

## Ārējās saites
San Mames (2013)

***San Mames*** ir futbola stadions Bilbao, Basku Zemē, Spānijā. Tajā kopš 2013. gada savas mājas spēles aizvada klubs Bilbao "Athletic". Tā ietilpība ir 53&nbsp;331 vietas. 

Stadiona celtniecība sākās 2010. gadā. Tas tika atklāts  ar spēli starp *Athletic* un *[[Bigo "Celta"|Celta Vigo]]*. Pilnībā stadions tika pabeigts 2014. gadā. Pirms tā uzbūvēšanas *Athletic* savas spēles aizvadīja vecajā ''San Mames'' stadionā.

Stadions bija izvēlēts par vienu no 2020. gada Eiropas čempionāta futbolā norises vietām. Bija paredzēts, ka tajā tiktu aizvadītas trīs grupu turnīra spēles un viens astotdaļfināls. 2021. gada aprīlī UEFA izpildkomiteja nolēma pārcelt Bilbao paredzētās spēles uz *[[Estadio La Cartuja|La Cartuja]]* stadionu Seviljā, jo organizatori nespēja nodrošināt skatītāju klātbūtni stadionā vietējo varasiestāžu noteikto ierobežojumu dēļ.

## Attēli

File:San Mames stadium.jpg|Skats uz stadiona fasādi dienā
File:Bilbao San Mamés Stadium 4.jpg|Izgaismota stadiona fasāde naktī
File:Interior of San Mames stadium3.jpg|Stadiona jumts


## Atsauces

## Ārējās saites

* Stadiona informācija Bilbao "Athletic" vietnē  
* Stadiona profils ''stadiumguide.com''
Putreniešu strauts

**Putreniešu strauts**  ir Vaidavas kreisā krasta pieteka Alūksnes novadā uz austrumiem no Alsviķiem.

Izteka - uz ziemeļiem no Krāgaskalna. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Vaidavā pie Stiebriņu I mājām. Putreniešu strautu augštecē šķērso valsts autoceļš P39 (Alūksne — Ape).

## Atsauces
Anna Ģertrūde Vērmane

**Anna Ģertrūde Vērmane** (, 1750—1827) bija vācbaltiešu tirgotāja sieva un mecenāte. Likusi pamatus Vērmanes dārza izveidei. 

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1750. gada 2. martā Rīgā tirgotāja Zamuela Ēbela un viņa sievas Urzulas, dzimušas Hartvigas, ģimenē. Viņas māte mira 1752. gadā, bet tēvs 1758. gadā, viņu pieņēma Rīgas birģermeistara Depkina mājā.
Pēc 1772. gada apprecējās ar Melngalvju biedrības vecāko Kristiānu Heinrihu Vērmani (1737—1813), kas vēlāk kļuva par Lielās ģildes locekli. Viņu laulībā piedzima septiņi bērni.  Viņas mazdēls Kristiāns Heinrihs Panders (1794—1865) bija paleontologs, embriologs un ģeologs.

Pēc vīra nāves 1817. gadā viņa atraitne Anna Ģertrūde Vērmane lika ierīkot eksotisku koku parku ar rozāriju savā zemes gabalā ārpus Rīgas nocietinājumiem, kur atradās viņas dārza mājiņa. Savā testamentā viņa dārzu novēlēja pilsētai ar noteikumu, ka tas nekad netiks pārdots privātpersonām vai sadalīts. 

Mirusi 1827. gadā Rīgā. Parka labiekārtošanu turpināja viņas dēls Johans Kristofs Vērmans, kas 1829. gadā pie viņas dārza mājiņas lika uzcelt piemiņas obelisku mātes piemiņai.

thumb|200px|Vērmanes piemineklis

## Bērni
* Heinrihs (*Heinrich*; 1773—1810). Sieva Karolīne Ernestīne Krīgere (*Carolina Ernestina Krüger*; mirusi 1837)
* Urzula Karolīne (*Ursula Caroline*; 1775—1845). Vīrs Lielās ģildes vecākais Johans Martins Panders (*Johann Martin Pander*; 1765—1842), dēls Kristiāns Heinrihs Panders (1794—1865)
* Kristiāns Heinrihs (II) (*Christian Heinrich*; 1779—1824). Sievas: 1. Elīza Skūgala (*Eliza Scougall*, 1756—1826) no Skotijas. 2. Karolīne Ernestīne Krīgere (*Carolina Ernestina Krüger*; mirusi 1837). 
* Anna Ģertrūde Marija (*Anna Gerdtrut Maria*; dzimusi 1782)
* Johans Kristofs Vērmans (*Johann Christoph*; 1784—1843). Sieva: Cecīlija Vilhelmīne Kulmane (*Cäcilie Wilhelmine Kuhlmann*; 1788—1840). 
* Karolīne (*Caroline*; dzimusi ap 1784). Vīrs: Hanss fon Verders (*Hans von Werder*)
* Johans Frīdrihs

## Atsauces
Racupīte

**Racupīte** (arī **Buliņu upīte**, **Buliņupīte**, **Racupe**) ir upe Alūksnes novadā, uz dienvidrietumiem no Alūksnes, kas savieno Pullana ezeru ar Indzeri.

Izteka pie Pullana ciema Pullana ezera ziemeļu krastā. Augštecē tek ziemeļrietumu virzienā, vēlāk sagriežas uz rietumiem. Nesasniedzot Tūjas ezeru, pagriežas uz dienvidiem. Ietek Indzera ziemeļos, iepretim Stradu salai. Lejtecē caurtek Buliņa ezeram.

## Atsauces
Gērtija Kori

**Gērtija Kori** (, dzimusi **Radnica** (*Radnitz*) , mirusi ) bija Austroungārijas, vēlāk naturalizēta Amerikas Savienoto Valstu, bioķīmiķe. 1947. gadā kopā ar vīru Karlu Ferdinandu Kori ieguva Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā par glikogēna katalītiskās pārvēršanās norises noskaidrošanu (šajā gadā prēmija tika pasniegta arī Bernardo Alberto Usajam par hipofīzes priekšējās daivas lomas atklāšanu ogļhidrātu apmaiņā).

## Ārējās saites
Azartspēles (filma)

**"Azartspēles"** (, zināma arī kā *Deception*) ir 2000. gada ASV krimināltrillera filma, kuras režisors ir Džons Frankenheimers. Galvenās lomas filmā atveido Bens Afleks, Gērijs Sinīzs, Šarlīze Terona, Deniss Farina, Džeimss Freins, Donals Logs un Klerenss Viljamss III. Filmas pirmizrāde notika .

Izbijis krāpnieks Rūdijs pieņem sava mirušā kameras biedra Nika identitāti, lai sāktu tikties ar Nika draudzeni. Drīz vien Rūdijs saprot, ka viņš pret paša gribu tiek iesaistīts kazino aplaupīšanā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kur ir mans autiņš, vecīt?

**"Kur ir mans autiņš, vecīt?"** () ir 2000. gada kinokomēdija, kuras režisors ir Denijs Leiners. Galvenās lomas filmā atveido Eštons Kučers, Šons Viljams Skots, Kristija Svansona, Dženifere Gārnere un Marla Sokolova. Filmas pirmizrāde notika .

Džesijs un Česters ir divi labākie draugi. Kādu rītu viņi pamostas ar smagām paģirām un nekādām atmiņām par iepriekšējo nakti. Kad abi iziet no mājas, viņi saprot, ka Džesija mašīna ir pazudusi. Tā kā mašīnā atradās dāvanas Džesija un Čestera draudzenēm kopā būšanas jubilejā, abi dodas meklēt pazudušo mašīnu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Uzmini, kurš

**"Uzmini, kurš"** () ir 2005. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Kevins Rodnijs Salivans. Galvenās lomas filmā atveido Eštons Kučers, Bērnijs Maks, Zoja Saldana un Džudita Skota. Filmas pirmizrāde notika .

Jauna sieviete Terēze aizved savu draugu Saimonu pie saviem vecākiem, lai viņus iepazīstinātu un paziņotu jaunumus par saderināšanos. Terēzes vecāki tiek pārsteigti, jo viņi un Terēze, atšķirībā no Saimona, ir tumšādaini.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gandrīz kā mīlestība

**"Gandrīz kā mīlestība"** () ir 2005. gada romantiskā kinokomēdija, kuras režisors ir Naidžels Kouls. Galvenās lomas filmā atveido Eštons Kučers un Amanda Pīta. Filmas pirmizrāde notika  Izraēlā.

Emīlija un Olivers pirmo reizi satiekas, lidojot no Losandželosas uz Ņujorku. Turpmāko septiņu gadu laikā abi satiekas vēl vairākas reizies, bet viņu attiecības mainās no iekāres līdz draudzībai, kas savukārt mainās uz romantiskām attiecībām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pulkveža Oskara Kalpaka iela

**Pulkveža Oskara Kalpaka iela** ir viena no Jelgavas ielām, kas sākas pie Ozolskvēra krustojumā ar Lielo ielu, ved gar policijas ēkām, tālāk turpinās līdz Rūpniecības ielai. 
Otrā pasaules kara laikā 1944. gada augustā ielas apbūve tika daļēji iznīcināta, tagad to veido gan senākās, gan Latvijas PSR laikā un mūsdienās celtās ēkas.

## Ievērojamas celtnes
* Agrākā Jelgavas pilsētas slimnīcas ēka (1937), Pulkveža Oskara Kalpaka iela 16. Līdz jaunās pilsētas slimnīcas atklāšanai Pārlielupē 1970. gadā vecās slimnīcas ēkas aizņēma visu kvartālu starp Pulkveža Oskara Kalpaka, Svētes, Raiņa un Sakņudārza ielām. Pie ēkas sienas ārsta Ringolda Čakstes piemiņas plāksne
* Jelgavas 4. sākumskola, Pulkveža Oskara Kalpaka iela 34
* Jelgavas Tehnikums, Pulkveža Oskara Kalpaka iela 37


Lielā Street in Jelgava 01.JPG|Lielās ielas nami pie krustojuma ar Pulkveža Oskara Kalpaka ielu
Pulkveža Oskara Kalpaka iela 12.jpg|Pulkveža Oskara Kalpaka iela 12 pie Svētes ielas stūra (2015)
4th elementary school in Jelgava - panoramio.jpg|Jelgavas 4. sākumskolas ēka (2010)


## Ielu savienojumi
Pulkveža Oskara Kalpaka iela ir savienota ar šādām ielām:
* Lielā iela
* Svētes iela
* Raiņa iela
* Vaļņu iela
* Plūmju iela
* Pavasara iela
* Ūdensvada iela
* Dārza iela
* Zirgu iela
* Stacijas iela
* Rūpniecības iela

## Vēsture
thumb|200px|Pāvila iela (''Paul- Strasse'') ar vāciskajiem ielu nosaukumiem 1917. gada kartē un Pulkveža Oskara Kalpaka iela pēc pagarināšanas (iezīmēta ar dzeltenu).
Jau 17. gadsimta vidus Jelgavas kartēs paralēli Pētera ielai atrodama arī **Pāvila iela** (). Iela sākās pie Svētās Annas baznīcas krustojumā ar Lielo ielu un beidzās pie pilsētas vaļņu Mazajiem vārtiem (tagadējā krustojumā ar Raiņa ielu), aiz kuriem sākās Zaļās muižas — Tērvetes lielceļš. Pilsētas vārtu tuvumā atradās Diakonisu slimnīca, kur aprūpēja acu slimniekus, slimniekus ar lipīgām slimībām, kā arī nabagos un nespējniekus. Pēc 1921. gada no Upes ielas uz Pāvila ielu 16 pārcēla pilsētas slimnīcu, bet 1935.—1937. gadā uzcēla jaunu slimnīcas galveno ēku.

1924. gada augustā iela ieguva **Pulkveža Oskara Kalpaka ielas** nosaukumu un to pagarināja aiz krustojuma ar Vaļņu ielu līdz Dārza ielai.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 27. augustā ielu pārdēvēja par **Slimnīcas ielu**. Pēc Otrā pasaules kara ielu pagarināja līdz Rūpniecības ielai.

Atmodas kustības laikā 1998. gada martā tai atjaunoja Pulkveža Oskara Kalpaka ielas nosaukumu.

### Seni attēli

	
	
Vecā Jelgavas pilsētas slimnīca pirms 1937.jpg|Senākā Jelgavas pilsētas slimnīca 
Vecā Jelgavas pilsētas slimnīca pēc 1937.jpg|Jelgavas pilsētas slimnīca (pēc 1937)	


## Atsauces
TSV Hartberg

***TSV Hartberg*** ir Austrijas futbola klubs no Hartbergas. Klubs ir dibināts 1946. gadā. Pašlaik spēlē Austrijas Bundeslīgā. Mājas spēles komanda aizvada *Profertil Arena Hartberg* stadionā, kura ietilpība ir 4500 vietu. 

2017.—2018. gada sezonā ieguva 2. vietu Austrijas Pirmajā līgā un pirmo reizi iekļuva Austrijas Bundeslīgā. Sākotnēji klubam tika atteikta licence, taču pēc apelācijas apmierināšanas klubs ieguva tiesības spēlēt Bundeslīgā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa 
* Kluba profils ''soccerway.com''
Izsitējs

**"Izsitējs"** () ir 2011. gada sporta kinokomēdija, kuras režisors ir Maiks Douss; viens no producentiem, scenārija autoriem un galveno lomu atveidotājiem ir Džejs Barušels. Citas lomas filmā atveido Šons Viljams Skots, Elisona Pilla, Marks-Andrē Grondins, Kims Koutss, Līevs Šreibers un Jūdžins Levijs. Filmas pirmizrāde notika  Toronto kinofestivālā. 2017. gadā filmai iznāca turpinājums **.

Kauslis Dags, kurš ģimenē tiek uzskatīts par atstumto, sāk spēlēt hokeju komandā, kura veidota no citiem atstumtajiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Menas Salas TT

thumb|Menas Salas TT sacensību logo

**Menas Salas TT** () ir tradicionālas motosporta sacīkstes, kas kopš 1907. gada maijā/jūnijā notiek pa Menas Salas koplietošanas ceļiem. Tiek sauktas par pasaulē bīstamākajām motosacīkstēm - kopš 1907. gada trasē bojā gājuši 258 cilvēki, vistraģiskākais bijis 1970. gads, kad gāja bojā seši sportisti. Salīdzinoši nesen, 2016. gadā, 5 sportisti gāja bojā treņinbraucienos un sacensībās.

No 1949. līdz 1976. gadam Menas Salas TT bija pasaules čempionāta šosejas motobraukšanā posms, bet no 1977. līdz 1990. gadam - TT formulas posms.

## Attēlu galerija

Supersport race 2016 Parliament Square.jpg
Crosby Crossroads Isle of Man 2008.jpg
2013 Isle of Man TT 10.jpg
Douglas_Road_Corner_IMG_0003.JPG
Ian Hutchinson return road at TT paddock complex.jpg


## Ārējās saites

*
Goon: Last of the Enforcers

***Goon: Last of the Enforcers*** ir 2017. gada Kanādas un ASV sporta kinokomēdija, kuras režisors ir kā arī viens no scenārija autoriem un galveno lomu atveidotājiem ir Džejs Barušels. Citas lomas filmā atveido Šons Viljams Skots, Elisona Pilla, Marks-Andrē Grondins, Vaiets Rasels, Kalums Kīts Renijs, Džeisons Džonss, Eliša Katberta, Kims Koutss un Līevs Šreibers. Filmas pirmizrāde notika  Kanādā. Filma ir turpinājums 2011. gada filmai "Izsitējs".

Dags, kuru pēdējā laikā vajā daudz traumas, sāk domāt par hokeja karjeras beigšanu pēc tam, kad jauns spēlētājs piesaka spēcīgu kandidatūru Dagam kā līgas vadošajam kauslim.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dzilnupe

**Dzilnupe** var būt:

* Dzilnupe — Neriņas pieteka;
* Dzilnupe — Ureikstes pieteka;
* Suskupītes cits nosaukums.
Sulupīte

**Sulupīte**  ir Melnupes kreisā krasta pieteka Alūksnes novadā uz dienvidrietumiem no Strautiņiem. Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Melnupē augšpus Dišleru mājām. Netālu no ietekas uzņem Vizikoku Acu avota ūdeņus. 

## Atsauces
Suskupīte

**Suskupīte** (arī **Dzilnupe**, augštecē - **Lugažu strauts**, **Lugužu strauts**, vidustecē - **Apšupe**, **Apšupīte**, **Āpšupīte**) ir Vaidavas labā krasta pieteka Alūksnes novadā uz austrumiem no Jaunlaicenes.

Izteka - pie Opekalna baznīcas. Tek dienvidu-dienvidrietumu virzienā. Ietek Vaidavā caur Karvas ūdenskrātuvi. Suskupīti vidustecē šķērso valsts autoceļš V383 (Lucka – Alūksne).

## Atsauces
Aldis Daugavvanags

**Aldis Daugavvanags** (dzimis  Jersikā) ir latviešu psihologs, pētnieks, jurists, valsts un sabiedriskais darbinieks, nodarbojies arī ar fotomākslu. Bijis LPSR VDK zinātniskās izpētes komisijas loceklis (2018) un Latvijas Policijas akadēmijas Publisko tiesību nodaļas dekāns.

## Dzīvesgājums
Aldis Daugavvanags dzimis Preiļu rajona Jersikas ciema kolhoza «Rīts» (no 1988. gada — «Jersika») lauku teritorijā 1973. gada 30. septembrī. Mācījies Līvānu 1. vidusskolā. Bijis fotomākslinieks, Līvānu fotomākslinieku apvienības «Fotons» dalībnieks, Gunārs Binde novērtējis viņa darbus kā uzmanības vērtus. Ieguvis Latvijas Universitātē sociālās psiholoģijas zinātņu maģistra grādu. Publicējis pētījumus par ģimenes intīmo psiholoģiju. Studējis Latvijas Policijas akadēmijā, kur ieguvis tiesību zinātņu maģistra grādu.

## Valsts dienests
Karjeru sācis kā ierindas policists. Dienējis kā administratīvais direktors Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojā. Strādājis arī par dekānu Latvijas Policijas akadēmijā. Norīkots stažēties kvalifikācijas celšanas studijām uz Ziemeļreinas-Vestfālenes un Bādenes-Virtembergas federālo zemju policijas akadēmijām Vācijā. Vēlāk ievēlēts par Daugavpils Universitāte Tiesību zinātņu katedras docentu. 2018. gada 28. februārī pēc izglītības ministra Kārļa Šadurska priekšlikuma norīkots darbam LPSR VDK zinātniskās izpētes komisijā. 2017. gadā uz pieciem gadiem ievēlēts par VAS «Pasažieru vilciens» valdes locekli. 2025. gada 13. janvārī beidz pildīt AS "Pasažieru vilciens" valdes locekļa pienākumus.

## Zinātniskais darbs
Izstrādājis Latvijas tiesību juridisko terminoloģiju angļu valodā. Daugavvanags veicis apjomīgu pētījumu par LPSR Valsts drošības komitejas jeb čekas represīvo lomu t.s. nepolitisko noziegumu izmeklēšanā, tajā skaitā pētījis Aleksandra Laventa darbību. Veicis pētījumus par PSRS ierobežoto militārā kontingentu Afganistānā, okupētās Latvijas iedzīvotāju obligāto karadienestu tajā. 20. gadsimta astoņdesmitajos gados veicis biogrāfisku pētījumu «Jakovs Zubarevs, Semjona dēls no Nikopoles» par 1944. gadā cīņā par Līvānu atbrīvošanu no vācu fašistiskajiem iebrucējiem kritušā PSRS Bruņoto spēku vecākā leitnanta ukraiņa Jakova Zubareva dzīvi un nāvi.

## Publikācijas
* Daugavvanags, Aldis. *Vai laba sieva pienes vīram čības? jeb ideālas sievas formula: par vīrieša un sievietes attiecībām*, «Sarunas Par To», 2005.
* Daugavvanags, Aldis. «Angļu—latviešu juridisko terminu vārdnīca: 40 000 terminu ar attiecīgajiem frazeoloģismiem un vārdkopām», Rīga: Avots, 2008

## Atsauces
Sabah FK

***Sabah FK*** ir profesionāls Azerbaidžānas futbola klubs no Baku. Klubs dibināts 2017. gada septembrī, pašlaik spēlē Azerbaidžānas Premjerlīgā. Mājas spēles komanda aizvada *Alinja Arena* stadionā, kas atrodas Masazirā. Stadiona ietilpība ir  vietu.

2017.—2018. gada sezonā komanda ieņēma 5. vietu Azerbaidžānas Pirmajā divīzijā.  AFFA licencēšanas komisija piešķīra klubam licenci dalībai Premjerlīgā.

## Sezonas

## Atsauces

## Ārējās saites

*  
* Kluba profils ''soccerway.com''
Menas Salas lidosta

**Menas Salas lidosta** jeb **Ronaldsvejas lidosta** (, ) ir lidosta Menas Salas dienvidos, 11 kilometrus uz dienvidrietumiem no Menas Salas galvaspilsētas Daglasas. Regulāri lidojumi uz Lielbritāniju un Īriju, kā arī sezonāli — uz Šveici.

Izmantots kā lidlauks no 1928. gada, 1933. gadā notika pirmais pasažieru lidojums uz Lielbritāniju. Bez autobusu transporta, ir iespējams nokļūt lidostā, izmantojot regulāru pasažieru vilcienu, kuru darbina tvaika lokomotīve.

Regulārie lidojumi visu gadu:
* : Dublina
* : Belfāsta, Birmingema, Bristole, Edinburga, Liverpūle, Londona (Getvika, Hītrova, Sitija), Mančestra

## Ārējās saites

*
Diksona Zeme

**Diksona Zeme** () ir dabas apgabals Špicbergenas vidusdaļā, Svalbārā. Dienviddaļu aizņem pussala, ko apskalo Īsfjords un tā atzari Billes fjords, Nūrfjords un Diksona fjords. Ziemeļos Diksona Zemes krastus apskalo Veidefjorda atzari Vestfjords un Eustfjords. Ziemeļrietumos Diksona Zeme robežojas ar Džeimsa I Zemi un Andrē Zemi, austrumos — ar Nīfrīzlandi un Binsova Zemi. Nosaukta par godu zviedru uzņēmējam un filantropam Oskaram Diksonam *(Oscar Dickson)*, kurš finansēja vairākas Zviedrijas arktiskās ekspedīcijas laika posmā no 1868. līdz 1897. gadam. 

Krasta līnija izrobota ar līčiem un fjordiem. Reljefs kalnains, augstākais kalns ir Leinefjellets (1165 m vjl) zemes ziemeļrietumos. Kalnieni šķeļ vairākas ieleja, no kurām ievērojamākās ir Ceipeldālene, Nothorstdālene un Saurīdālene. Kalnos daudz ledāju, austrumos Diksona Zemei piekļaujas Lomonosova ledājs ar Mitāga-Leflēra un Nordenšelda glečeriem. Zemes dienvidrietumu daļu aizņem Ziemeļu Īsfjorda nacionālais parks, bet ziemeļu daļu — Iekšveidefjorda nacionālais parks.

Diksona Zemes dienvidaustrumos atrodas 1911. gadā dibinātais kalnraču ciemats Piramidene, kas ir viena no piecām pastāvīgi apdzīvotajām cilvēku apmetnēm Svalbārā. Netālu no Piramidenes atrodas arī Polijas polārstacija Petuniabukta un Čehijas polārstacija Nostoca, kas ir apdzīvotas tikai vasarā. Zemes dienvidu galā Turdsena ragā 1882.—1883. gadā darbojās Zviedrijas Pirmā Starptautiskā polārā gada Kapturdsenas polārstacija.

## Atsauces
Tūjas strauts

**Tūjas strauts** (arī **Toujas strauts**) ir Tūjas ezera pieteka Alūksnes novadā pie Tūjas.

Izteka uz dienvidrietumiem no Breiču mājām. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietece Tūjas ezera dienvidu krastā. Tūjas strautu šķērso valsts autoceļi P34 (Sinole — Silakrogs) un V387 (Tūja – Kantorkrogs).

## Atsauces
Divpadsmit Spānijas dārgumi

**Divpadsmit Spānijas dārgumi** () bija projekts, kura laikā noskaidroja divpadsmit Spānijas Karalistes dārgumus. No vairāk kā 9000 objektu, speciāli izveidota komsija izvēlējās divdesmit labākos un ar interneta balsojuma palīdzību noteica Divpadsmit Spānijas dārgumus. Gala rezultāti tika paziņoti 2007. gada 31. decembrī. Sarakstā ir iekļauti deviņi arhitektūras pieminekļi, divi dabas pieminekļi un viens mākslas piemineklis.
## Divpadsmit Spānijas dārgumi
Umara

**Umara** (arī **Papardze**, **Prēdeļupe**, **Umāra**, augštecē **Akmeņupīte**) ir Paparzes kreisā krasta pieteka Alūksnes novadā.

Izteka - no Pempju ezera rietumu krasta. Augštecē tek ziemeļrietumu virzienā. Sasniedzot valsts autoceļu P43 (Litene — Alūksne), krasi maina tecēšanas virzienu un pagriežas uz dienvidiem. Lielākās pietekas - Dzelzsupīte, Kapupīte. Ietek Paparzē pie Papardes dzelzceļa stacijas. Umaru šķērso (sākot no iztekas) - dzelzceļa līnija Gulbene—Alūksne, autoceļš P43 (Litene — Alūksne), otrreiz dzelzceļa līnija Gulbene—Alūksne, autoceļš V396 (Vētraine – Maliena – Kalncempji – Sprīvuļi), dzelzceļa līnija Gulbene—Alūksne trešoreiz un autoceļš V393 (Kauļi – Papardes stacija). Umaras krastos atrodas Anna.

## Atsauces
Seišelu starptautiskā lidosta

**Seišelu starptautiskā lidosta** (, ) ir lidosta Seišelās, Mae salā, 11 kilometrus no valsts galvaspilsētas Viktorijas. Seišelu nacionālās aviosabiedrības *[[Air Seychelles]]* bāzes lidosta. Lidosta oficiāli atklāta 1972. gadā, pēc tam vairākkārt modernizēta.

Regulārie lidojumi visu gadu:

* : Londona (Hītrova)
* : Abū Dabī, Dubaija
* : Johannesburga
* : Adisabeba
* : Reinjona
* : Doha
* : Mumbaja
* : Nairobi
* : Portluī
* : Praslenas sala
* : Kolombo
* : Stambula
* : Frankfurte

## Ārējās saites

*
Končas pludmale

thumb|Končas pludmale no augšas
**Končas pludmale** (, ) ir pusmēness formas pludmale Končas līcī, kas atrodas Sansevastjanā, Basku Zemē, Spānijas ziemeļu daļā. Pludmales kopējais garums ir ap 1500 metriem, vidējais platums ir ap 40 metriem, bet kopējā platība aizņem ap 54 000 m².

Pludmale ir populārs tūrisma galamērķis. 2007. gada 31. decembrī pludmale tika atzīta par vienu no Divpadsmit Spānijas dārgumiem. 2018. gadā, Tripadvisor pēc apmeklētāju sniegtā vērtējuma, Končas pludmali atzina par ceturto skaistāko pludmali pasaulē un visskaistāko pludmali Eiropā.

## Atsauces
Džeimsa I Zeme

**Džeimsa I Zeme** () ir neapdzīvots dabas apgabals Špicbergenas ziemeļrietumu daļā, Svalbārā. Tās dienvidu krastu apskalo Īsfjorda atzars Nūrfjords un tā atzari Ekmana fjords un Diksona fjords. Dienvidrietumos Diksona Zeme robežojas ar Oskara II Zemi, ziemeļrietumos — ar Hokona VII Zemi, ziemeļos — ar Andrē Zemi, bet ziemeļaustrumos — ar Diksona Zemi. Nosaukta par godu Skotijas, Anglijas un Īrijas karalim Džeimsam I. 

Krasta līnija stipri izrobota ar līčiem un fjordiem. Piekrastē vairākas salas, no kurām lielākās ir Koraholmene un Flintholmene. Reljefs kalnains, augstākais kalns ir Rērūsas kalns (1288 m vjl). Kalnieni šķeļ vairākas ledāju ieleja, pa kurām tie noplūst fjordos. Ievērojamākie ledāji ir Holtedālfonnas ledājs ziemeļrietumos uz robežas ar Hokona VII Zemi, kā arī Kongsvegena, Sveabrēna, Holstrēmbrēna un Orsabrēna glečeri. Zemes dienvidrietumu daļu aizņem Ziemeļu Īsfjorda nacionālais parks.

## Atsauces
Lilija Štengele

**Lilija Štengele** (dzimusi , mirusi ) bija latviešu aktrise. Galvenokārt tēlojusi komiskas un raksturlomas salonizrādēs.

Operdziedātājas un aktrises Mildas Brehmanes-Štengeles vīra māsa. Aktrisei bijušas romantiskas attiecības ar aktieri un režisoru Alfredu Amtmani-Briedīti.

Beigusi Pētera Dzeņa vadītu ģimnāziju Olainē, pēc tam strādājusi par skolotāju. No 1909. līdz 1913. gadam tēlojusi Jaunajā Rīgas teātrī. 18 gadu vecumā sākusi mācīties Gižicka teātra skolā. Pirms Pirmā pasaules kara tēlojusi dažādu Dienvidkrievijas pilsētu teātros, divus gadus dzīvojusi Turcijā. 1923. gadā atgriezusies Latvijā, spēlējusi galvenās lomas Latvijas Nacionālajā teātrī. 1940. gadā no darba Nacionālajā teātrī atbrīvota, sākusi strādāt Liepājas teātrī. 1944. gadā devusies bēgļu gaitās uz Vāciju, kur uzturējusies bēgļu nometnē Eslingenē, piedalījusies teātra izrādēs. 1950. gadā pārcēlusies uz dzīvi ASV. Mirusi 1958. gadā ASV no leikēmijas.

## Atsauces
Sarkanās klintis

**Sarkanās klintis** var būt
*Raiskuma Sarkanās klintis,
*Pietraga Sarkanās klintis,
*Veczemju klintis.
Vornupīte (Vaidavas pieteka)

**Vornupīte** (arī **Vārnupīte**, **Maltenieku strauts**, lejtecē - **Raudupe**, **Raudupīte**) ir Vaidavas labā krasta pieteka Alūksnes novadā.

Izteka - no Maskaļu ezera dienvidu krasta. Tek dienvidu virzienā. Vidustecē tek gar Mellekauļu purva austrumu malu. Lielākās pietekas - Ašais, Blusu upīte, Ķauķupīte, Maltenieku upīte. Ietek Vaidavā pie Čukstiem. Vornupīti šķērso valsts autoceļš V383 (Lucka – Alūksne).  Vornupīte krastos atrodas Tortuži, Bērziņi.

## Atsauces
Nina Miciča

**Nina Mičiča** (; dzimusi  Kraljevā) ir Serbijas snovbordiste.

Pārstāvēja Serbiju 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos kā pirmā Serbijas pārstāve šajā sporta veidā olimpiskajās spēlēs. Ieņēma 27. vietu snovborda milzu slalomā, kas bija augstākā starp Serbijas sportistiem šajā olimpiādē.

Viņas jaunākais brālis Vasilije Micičs ir profesionāls basketbolists.

## Atsauces

## Ārējās saites
Santjago de Kompostelas katedrāle

**Santjago de Kompostelas katedrāle** () ir Romas katoļu baznīcas katedrāle, kas atrodas Santjago de Kompostela, Galisijā, Spānijā. Celtniecība ir sākta 1075. gadā, bet pabeigta 1211. gadā. Katedrāle ir celta romānikas arhitektūras stilā ar vēlāk pievienotiem gotikas un baroka elementiem.

1985. gadā katedrāli kopā ar Santjago de Kompostelas vecpilsētu iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 2007. gada 31. decembrī katedrāle atzīta par vienu no Divpadsmit Spānijas dārgumiem.

Katadrālē ir apglabāts Jēzus Kristus apustulis Svētais Jēkabs. Tā ir viena no trīs zināmajām baznīcām pasaulē, kura ir uzcelta virs Jēzus Kristus apustuļa kapa vietas. Katedrāle kopš agrajiem viduslaikiem bijusi Svētā Jēkaba ceļa svētceļojuma tradicionālais galamērķis.

## Ārējās saites

*
Zviedrupīte

**Zviedrupīte** var būt:

* Zviedrupīte — Mazupītes pieteka
* Zviedrupīte — Sudas pieteka
* Zvērupītes cits nosaukums
Zviedrupīte (Mazupītes pieteka)

**Zviedrupīte** (arī **Zviedriešu upe**, **Zviedzupe**) ir Mazupītes kreisā krasta pieteka Alūksnes novadā.

Izteka no Rancīša ezera dienvidrietumu krasta. Aukstecē tek dienvidu virzienā, sasniedzot autoceļu P34 (Sinole — Silakrogs), pagriežas dienvidrietumu virzienā. Pie Straturiņiem caurtek Ķemera ezeru. Ietek Vaidavā pie Čukstiem. Zviedrupīti šķērso valsts autoceļš P34 (Sinole — Silakrogs).  Tās krastos atrodas Strautiņi.

## Atsauces
Niobija(V) oksīds

**Niobija(V) oksīds** (zināms arī kā **niobija pentoksīds**) ir ķīmiskais savienojums, niobija oksīds tā augstākajā oksidēšanas pakāpē +5. Tas ir bezkrāsains, nešķīst ūdenī un ir diezgan inerts.

## Kristāliskā struktūra

Niobija pentoksīdam ir raksturīga plaša polimorfija — ir identificētas ap 20 polimorfās formas. Šīs struktūras pārsvarā sastāv no NbO6 oktaedriem, kas ir saistīti savā starpā. Tas, ka šos oktaedrus var sasaistīt savā starpā daudzos dažādos veidos, arī izskaidro niobija pentoksīda plašo polimorfiju.

Normālos apstākļos vienīgā stabilā forma ir β-Nb2O5, par ko pārējās formas pārvēršas 1000—1100&nbsp;°C. Šai formai blīvums ir 4,55 g/cm3, kušanas temperatūra — 1510&nbsp;°C. β-Nb2O5 pieder pie monoklīnās singonijas, telpiskā grupa P2, kristāliskā režģa parametri: a=2,126 nm, b=0,3821 nm, c=1,935 nm, θ=119,74°. Šīs formas elementāršūnā ir 14 formulvienības, tātad — 28 niobija atomi un 70 skābekļa atomi. 27 no niobija atomiem šajā formā ir oktaedrāla koordinācija (tie atrodas oktaedru centros), vienam — tetraedrāla.

Sildot amorfu Nb2O5 vai tā kristālhidrātu gaisā 600—800&nbsp;°C temperatūrā iegūst α-Nb2O5 (rombiskā singonija, a=0,623 nm, b=4,380 nm, c=0,391 nm, Z=12). Šī forma neapgriezeniski pārvēršas par α'-Nb2O5 (monoklīnā singonija, telpiskā grupa C2/c, a=1,273 nm, b=0,488 nm, c=0,556 nm, θ=105,1° Z=4). Šī ir visblīvākā plaši izpētītā niobija pentoksīda polimorfā forma — tās blīvums ir 5,29 g/cm3.

Citas polimorfās formas parasti iegūst no niobija pentahlorīdiem, bromīdiem vai fluorīdiem.

## Iegūšana
Niobija pentoksīds tiek iegūts no sārmu metālu niobātu, alkoksīdu un fluorīdu hidrolīzē, izmantojot bāzi. To var iegūt arī daudzos citos veidos, piemēram, oksidējot metālisku niobiju. Tīru niobija pentoksīdu var iegūt, hidrolizējot niobija pentahlorīdu:

:2 NbCl5 + 5 H2O → Nb2O5 + 10 HCl

## Ķīmiskās īpašības
Niobija pentoksīds ir diezgan inerts oksīds, tomēr tas reaģē ar fluorūdeņražskābi, kā arī šķīst sārmu kausējumos, tāpēc to var uzskatīt par nedaudz amfotēru oksīdu.

Niobija pentoksīdu var reducēt par metālisku niobiju. Parasti kā reducētājs tiek izmantots alumīnijs:

:3 Nb2O5 + 10 Al   →   6 Nb + 5 Al2O3

## Izmantošana
Niobija pentoksīds galvenokārt tiek izmantots metāliska niobija, kā arī citu niobiju saturošu materiālu iegūšanā.

## Atsauces
Vanādija(V) oksīds

**Vanādija(V) oksīds** (zināms arī kā **vanādija pentoksīds**) ir ķīmiskais savienojums, vanādija oksīds tā augstākajā oksidēšanas pakāpē +5. Vanādija pentoksīds ir oranži dzeltena cieta viela, tā hidratētas formas ir izteiktāk oranžas. Tas ir amfotērs oksīds, kā arī oksidētājs. Dabā sastopams ļoti reta minerāla ščerbinaīta veidā.

## Kristāliskā uzbūve
Kristālisks vanādija pentoksīds pieder pie rombiskās singonijas, telpiskā grupa Pmmn (atbilst 8. kristālu klasei), kristāliskā režģa parametri: a=1,151 nm, b=0,3559 nm, c=0,4371 nm, Z=2.

Vanādija pentoksīda kristāliskā struktūra sastāv no VO5 kvadrātiskām piramīdām, kam ir kopīgas šķautnes.

## Iegūšana
Vanādija pentoksīdu var iegūt, skābeklī karsējot metālisku vanādiju, tomēr šādā veidā iegūtajā produktā ir citu vanādija oksīdu piemaisījumi, tāpēc to laboratorijas apstākļos parasti iegūst, termiski sadalot amonija metavanadātu 500—550 °C temperatūrā:

: 2 NH4VO3 → V2O5 + 2 NH3 + H2O

## Ķīmiskās īpašības
Vanādija pentoksīds ir amfotērs oksīds, kam gan skābās īpašības ir izteiktākas. Vanādija pentoksīds reaģē ar stipru sārmu ūdens šķidumiem, veidojot kompleksus polioksovanadātjonus, kuru struktūra ir atkarīga no pH. Ja tas reaģē ar sārmu ūdens šķīdumu pārākumu, iegūst bezkrāsainus ortovanadātu ūdens šķīdumus:

: V2O5 + 6 NaOH → 2 Na3VO4 + 3 H2O

Ja iegūtajam nātrija ortovanadātam pakāpeniski pievieno skābi, krāsa pakāpeniski mainās no oranžas uz sarkanu, līdz nogulsnējas hidratēts vanādija pentoksīds. Šie šķīdumi var saturēt tādus jonus kā HVO42-, V2O74- (ja pH ir starp 9 un 13), kā arī V4O124− un HV10O285− (ja pH ir zem 9).

Tas reaģē ar stiprām nereducējošām skābēm, veidojot dioksivanādija(V) katjonus:

: V2O5 + 2 HNO3 → 2 (VO2)NO3 + H2O

Vanādija pentoksīds reakcijās darbojas arī kā oksidētājs, piemēram, reakcijās ar halogēnūdeņražskābēm (piemēram, koncentrētu sālsskābi), tas veido vanādija oksohalogenīdus, kuros vanādijam ir oksidēšanās pakāpe +4:

: V2O5 + 6HCl → 2 (VO)Cl2 + Cl2 + 3 H2O

Ar dažādiem reducētājiem, piemēram, ūdeņradi, vanādija pentoksīds var tikt reducēts līdz dažādiem vanādija oksīdiem, piemēram, vanādija trioksīdam:

: V2O5 + 2 H2 → V2O3 + 2 H2O

## Izmantošana
Vanādija pentoksīds galvenokārt tiek izmantots kā katalizators, piemēram, sērskābes iegūšanas procesā tas katalizē sēra dioksīda oksidēšanos par sēra trioksīdu:

: 2 SO2 + O2 ⇌ 2 SO3

Karsējot vanādija pentoksīds var atdot skābekli, tāpēc tas ir diezgan piemērots katalizators oksidēšanas procesos. Augstāk minētā reakcija noris temeratūrā starp 400 un 620 °C, jo zem 400 °C vanādija pentoksīds ir neaktīvs kā katalizators, bet virs 620 °C tas sāk sadalīties. Iespējamie katalītiskā procesa vienādojumi varētu būt šādi, jo ir zināms, ka SO2 reducē V2O5 par VO<sub>2</sub>:

: SO2 + V2O5 → SO3 + 2VO2

: 2VO2 +½O2 → V2O5

## Skatīt arī
* Vanādijskābes

## Atsauces

## Ārējās saites
Vanādija oksīdi

**Vanādija oksīdi** ir vanādija un skābekļa binārie savienojumi. Plašāk pazīstamie vanādija oksīdi ir:

* Vanādija(II) oksīds (vanādija monoksīds);
* Vanādija(III) oksīds (vanādija trioksīds);
* Vanādija(IV) oksīds (vanādija dioksīds);
* Vanādija(V) oksīds (vanādija pentoksīds).

Bez šiem galvenajiem (principiālajiem) oksīdiem eksistē arī daudzas citas fāzes, daudzas no kurām ir nestehiometriskas.
Bosnija un Hercegovina 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**[[Bosnija un Hercegovina]]** piedalījās **[[1992. gada vasaras olimpiskās spēles|1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]**, kas notika Spānijas pilsētā Barselonā no 1992. gada 25. jūlija līdz 9. augustam. Šīs bija pirmās vasaras olimpiskās spēles, kad Bosnija un Hercegovina piedalās kā neatkarīga valsts, līdz tam tā startēja Dienvidslāvijas sastāvā.

1992. gada Barselonas spēlēs Bosniju un Hercegovinu pārstāvēja 10 sportisti (6 vīrieši un 4 sievietes), kuri startēja 6 olimpiskajos sporta veidos. No Bosnijas un Hercegovinas visvairāk sportistu — 4 sportisti — startēja vieglatlētikā. 1992. gada Barselonas spēlēs Bosnijas un Hercegovinas sportisti nespēja izcīnīt olimpiskās medaļas.

Bosnijas un Hercegovinas karogu olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā nesa vieglatlēts Zlatans Saračevičs.

## Dalībnieki
### Sportistu uzskaitījums

* Mirsada Buriča ()
* Kada Deliča ()
* Aleksandars Duričs ()
* Janko Gojkovičs ()
* Mirjana Horvata ()
* Anja Margetiča ()
* Dragans Mustapičs ()
* Vlado Paradžiks ()
* Zlatans Saračevičs ()
* Mehmeds Skenders ()

### Sadalījums sporta veidiem

## Ārējas saites
* Bosnia and Herzegovina at the 1992 Barcelona Summer Games
Mākslas un zinātnes pilsēta

thumb|Mākslas un zinātnes pilsēta no augšas
**Mākslas un zinātnes pilsēta** (, valensiešu: *Ciutat de les Arts i les Ciències*) ir uz izklaidi balstīts arhitektūras un kultūras komplekss, Valensijā, Spānijas austrumu daļā. Tas ir vismodernākais Valensijas tūrisma objekts un viens no Divpadsmit Spānijas dārgumiem. Mākslas un zinātnes pilsēta atrodas bijušās Turjas upes gultnē, kas tika novirzīta un nosusināta pēc 1957. gada postošajiem plūdiem, kuru laikā bojā gāja 81 cilvēks un nopietni tika sabojāta pilsētas infrastruktūra un ēkas. Projekta sākotnējās izmaksas bija plānotas ap 300 miljoniem eiro, bet gala izmaksas ir pieaugušas gandrīz trīs reizes.

Pilsētu ir projektējis spāņu arhitekts Santjago Kalatrava un meksikāņu arhitekts Fēlikss Kandela. Kopumā projekts sastāv no astoņām kārtām un līdz 2019. gada ir pabeigtas astoņas kārtas, bet pēdējā kārta ir iesaldēta līdzekļu trūkumu dēļ. Projekta realizāciju uzsākta 1996. gada jūlijā un pirmā kārta tika nodota ekspluatācijā 1998. gada 16. aprīli. Pirmā kārta ietver IMAX kinoteātri un planetāriju, ēkas kopējā platība ir 13 000 m2. Otrās kārtas būvniecība tika atklāta 2000. gadā un tajā ir izvietots interaktīvs zinātnes muzejs. Trešās kārtas būvniecība noslēdzās 2001. gadā un tajā atrodas skulptūru dārzs ar aizsargājamu augu sugām. 2003. gadā atklāja ceturto kārtu ar brīvdabas okeāna muzeju. Piekto kārtu atklāja 2005. gadā un tajā ir izvietota opera un mākslas centrs. Sestā kārta noslēdzās 2008. gadā un tās laikā atklāja vanšu tiltu, bet 2009. gadā nodeva septīto kārtu ar multifunkcionālu pasākumu arēnu. Pēdējā kārta, kuras laikā ir plānots uzbūvēt 308, 266 un 220 metrus augstus debesskrāpjus šobrīd ir iesaldēts.

## Ārējās saites

*