open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zommerpāles pils

**Zommerpāles pils** (), arī **Semerpalu vasaļa pils** (), bija Tērbatas bīskapijas mūra pils. Tagad tās vietā atrodas bijušās Semerpalu muižas centra ēkas Veru apriņķī Igaunijā. 

## Vēsture
Pirmoreiz rakstos minēta 1555. gadā, nopostīta Livonijas kara sākumā 1558. gadā. 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā dēvēta par pilsnovada citadeli (), krieviski gan kā *Зоммерпаль*, gan kā *Курслов* vai *Карслав*.
Zviedru Vidzemes laikā 1631. gadā par Zommerpāles pilsmuižas īpašnieku kļuva Tallinas pilsonis Hanss Oms, kurš 1652. gadā muižu pārdeva Didriham Milleram (*Müller*).
Pēdējais muižas īpašnieks pirms Igaunijas zemes reformas 1919. gadā bija Frīdrihs fon Mēlers (*Möller*).

## Galerija

Sõmerpalu vasallilinnus 2.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 3.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 4.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 5.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 6.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 7.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 8.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 9.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 11.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 12.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 13.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 14.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 15.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 16.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 17.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 18.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 19.jpg|
Sõmerpalu vasallilinnus 20.jpg|


## Atsauces
Šifrēšana

[thumb|300px|Visplašāk izmantotā šifrēšanas paņēmiena — [publiskās atslēgas kriptogrāfijas — vispārīgs attēlojums]]
**Šifrēšana** (no  — 'skaitlis') jeb **kodēšana** () kriptogrāfijā ir datu un ziņojumu apstrāde, ko veic datu sagatavotājs vai ziņojuma nosūtītājs, lai datus vai ziņojuma saturu nodrošinātu pret nesankcionētu izmantošanu. Lai šādus datus vai ziņojuma saturu varētu izmantot, jāveic atšifrēšana.

Vēsturiski ziņojumu šifrēšanu izmantoja militāriem mērķiem, viens no vecākajiem algoritmiem bija Cēzara šifrs. Mūsdienās datu šifrēšanai parasti izmanto vai nu publiskās atslēgas kriptogrāfiju vai simetrisko atslēgšifrēšanu. Liela nozīme šifrēšanā ir ne tikai izmantotajam šifrēšanas algoritmam, bet arī šifrēšanas atslēgai, ko parasti ģenerē ar algoritmu, balstoties uz gadījumskaitli.
## Vēsture
### 19.–20.gs
Ap 1790. gadu Tomass Džefersons teoretizēja šifru, lai kodētu un atšifrētu ziņojumus, lai nodrošinātu drošāku militārās sarakstes veidu. Šifrs, kas mūsdienās pazīstams kā riteņa šifrs vai Džefersona disks, lai gan faktiski nekad nav izveidots, teorētiski tika uzskatīts par spoli, kas varētu sajaukt angļu valodas ziņojumu līdz 36 rakstzīmēm. Ziņojumu var atšifrēt, pievienojot sajaukto ziņojumu uztvērējam ar identisku šifru.

Džefersona diskam līdzīgu ierīci M-94 1917. gadā neatkarīgi izstrādāja ASV Armijas majors Džozefs Mauborns. Šī ierīce tika izmantota ASV militārajos sakaru dienestos līdz 1942. gadam.

Otrajā pasaules karā Ass lielvaras izmantoja modernāku M-94 versiju ar nosaukumu Enigma. Enigma mašīna bija sarežģītāka, jo atšķirībā no Džefersona diska un M-94, katru dienu burtu juceklis pārgāja uz pilnīgi jaunu kombināciju. Katras dienas kombināciju zināja tikai ass valstu dienesti, tāpēc daudzi domāja, ka vienīgais veids, kā izjaukt kodu, ir izmēģināt vairāk nekā 17 000 kombināciju 24 stundu laikā. Sabiedrotie izmantoja skaitļošanas jaudu, lai stingri ierobežotu saprātīgu kombināciju skaitu, kuras viņiem bija jāpārbauda katru dienu, kā rezultātā tika uzlauzta Enigma mašīna.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tarāns

thumb|Seno laiku tarāna rekonstrukcija mūsdienu Francijā
**Tarāns** (; ) ir aplenkuma ierīce, ko galvenokārt veido baļķis ar metāla uzgali, kuru iešūpojot triec pret mūra vai koka sienu, lai to sagrautu. Šāda veida aplenkuma ierīces militārām vajadzībām lielākoties izmantoja senajos laikos un viduslaikos, lai ieņemtu nocietinātas pilsētas un dažādu veidu cietokšņus.

Mūsdienās specializētus un mazāka veida tarānus vēl joprojām izmanto policijas un ugunsdzēsēju vienības, lai tādējādi uzlauztu mājokļu durvis.

## Atsauces

## Ārējās saites
Florians Nīderlehners

**Florians Nīderlehners** (; dzimis ) ir vācu futbolists. Spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2023. gada pārstāv Vācijas 2. Bundeslīgas klubu *[[Hertha]]*.

## Karjera
Pieaugušo futbolu sāka spēlēt Landeslīgas (Vācijas futbola 6. līmenis) klubā *Falke*. 2010. gadā pievienojās klubam *FC Ismaning*, ar kuru uzvarēja Bavārijas līgā (5. līmenis). No 2011. līdz 2013. gadam spēlēja Vācijas 3. līgas klubā *[[SpVgg Unterhaching]]*. Vēlāk pārstāvēja citu 3. līgas klubu *[[1. FC Heidenheim]]*, ar kuru uzvarēja līgā un iekļuva 2. Bundeslīgā. 2014.—2015. gada sezonā guva 15 vārtus, kļūstot par trešo labāko vārtu guvēju 2. Bundeslīgā.

2015. gada vasarā pārgāja uz Bundeslīgas klubu *[[1. FSV Mainz 05|Mainz 05]]*. Sezonas pirmajā pusē pārsvarā nāca uz maiņu un 12 spēlēs nespēja gūt nevienus vārtus. 2016. gada janvārī tika izīrēts *[[SC Freiburg]]*, kas spēlēja 2. Bundeslīgā. 2015.—2016. gada sezonā klubs uzvarēja līgā un iekļuva Bundeslīgā. 2016.—2017. gada Bundeslīgas sezonā guva 11 vārtus. 2017. gada maijā parakstīja ar Freiburgas klubu pastāvīgu līgumu. 2019. gadā pārnāca uz citu Bundeslīgas klubu *[[FC Augsburg]]*. 2023. gadā pievienojies *[[Hertha]]* komandai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Punduris Gardegunis

**"Punduris Gardegunis"** () ir 2003. gada animācijas filma, kas balstīta uz Vilhelma Haufa pasaku "Punduris Gardeguns" un "Mazais Muks" motīviem. Filmas stāsts ir par zēnu vārdā Jēkabs, kuru ļaunā ragana nobūrusi par punduri ar milzīgu degunu.

Filmas režisors ir Iļja Maksimovs, lomas tajā ierunājuši Alberts Asaduļins, Jevgeņija Igumnova, Natālija Daņilova, Igors Šibanovs, Ivans Krasko, Anatolijs Petrovs, Jeļena Solovjova, Viktors Suhorukovs un Mihails Čerņaks. Filmas pirmizrāde notika Maskavā 2003. gada 20. martā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hokejs 1956. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

**[[1956. gada ziemas olimpiskās spēles|1956. gada Kortīnas d'Ampeco ziemas olimpisko spēļu]] sacensības [[Hokejs olimpiskajās spēlēs|hokejā]]** norisinājās no 1956. gada 26. janvāra. līdz 4. februārim. Vienlaikus turnīrs bija arī 23. Pasaules čempionāts, kā arī 34. Eiropas čempionāts.

## Medaļu kopvērtējums
### Tabula

## Vīriešu turnīrs
### Kopvērtējuma tabula

### Rezultatīvākie spēlētāji

### Labākie spēlētāji
*Labākais vārstargs:  Viljards Ikola
*Labākais aizsargs:  Nikolajs Sologubovs
*Labākais uzbrucējs:  Džeks Makkenzijs
Maksimilians Šahmanis

**Maksimilians Šahmanis** (; dzimis 1994. gada 9. janvārī) ir Vācijas šosejas riteņbraucējs, pārstāv Vācijas UCI WorldTeam komandu **'.

2018. gada maijā viņš pirmoreiz tika iekļauts komandas sastāvā startam ''[[2018. gada Giro d'Italia|Giro d'Italia]]'', kur viņš uzvarēja 18. posmā.

== Dzīves sākums ==
Šahmanis piedzima Berlīnē un izauga pilsētas nomalē. Viņa skola bija 6 km no mājām un tā kā autobusi kursēja reizi stundā, viņš uz skolu brauca ar velosipēdu, liekot pamatu savai interesei par sportu.

== Karjera ==

=== 2017—2018: ''Quick-Step Floors'' ===
Šahmanis par profesionāli kļuva 2017. gadā **' komandā. Sezonu nācās noslēgt ātrāk pēc kritiena *[[2017. gada Tour de Pologne|Tour de Pologne]]* piektajā posmā.

2018. gadā Šahmanim bija panākumiem bagāta sezona. Pēc astotās vietas *[[2018. gada La Flèche Wallonne|Flèche Wallonne]]* viņš piedalījās savā pirmajā lielajā tūrā, tiekot iekļauts komandas sastāvā startam 2018. gada ''Giro d'Italia''. Tajā viņš uzvarēja 18. posmā ar finišu Pratonevozo. Sezonas noslēgumā viņš ieguva bronzas medaļu Eiropas čempionātā individuālajā braucienā, kā arī uzvaru posmā un trešo vietu *[[Deutschland Tour]]* kopvērtējumā.

### 2019—: ''Bora—Hansgrohe''

#### 2019
Pirms 2019. gada sezonas Šahmanis pārgāja uz Vācijas komandu **. Martā viņš uzvarēja *[[2019. gada Volta a Catalunya|Volta a Catalunya]]* posmā. Basku Zemes tūrē Šhamans uzvarēja pirmā posma individuālajā braucienā, pārņemot kopvērtējuma vadību. Viņš uzvarēja arī 3. un 4. posmā. Pēc tam viņš piedalījās Ardēnu klasikās, ieņemot piekto vietu gan ''Amstel Gold Race'', gan *[[2019. gada La Flèche Wallonne|Flèche Wallonne]]* un visbeidzot arī trešo vietu Ljēža—Bastoņa—Ljēža.

30. jūnjā Šahmanis uzvarēja Vācijas čempionātā grupas braucienā, viņa komandai *Bora—Hansgrohe* ieņemot pirmās trīs vietas. Sacensības norisinājās lielā karstumā līdz pat 40 °C, finišējot tikai 15 no 190 startējušajiem sportistiem. Jūlijā viņu ikļāva komandas sastāvā startam 2019. gada ''Tour de France''. 13. posma individuālajā braucienā viņam bija labi rezultāti starpfinišōs, bet netālu no finiša viņš krita. Lai arī posmu viņš noslēdza, vēlāk tika konstatēti vairāki rokas kaulu lūzumi un viņš izstājās no tūres.

#### 2020
2020. gada sezonas sākumā Šahmanis ieņēma otro vietu ''Volta ao Algarve'' kopvērtējumā aiz Remko Evenepūla. 2020. gada martā Šahmanis uzvarēja 2020. gada Parīze—Nica daudzdienu sacensību kopvērtējumā, kas tika saīsinātas par vienu posmu COVID-19 pandēmijas dēļ. Viņš uzvarēja pirmajā posmā un pēc tam noturēja galīgo 18 sekunžu pārsavru pār Tīšu Benotu, kļūstot par piekto šo sacensību uzvarētāju no Vācijas un pirmo kopš Tonija Martina 2011. gadā.

## Sasniegumi lielajās tūrēs

Piezīme: IZST — izstājās

## Atsauces

## Ārējās saites
Ilcenes pils

thumb|Skats uz pils atrašanās vietu.

**Ilcenes vasaļa pils** (), arī **Vābinas vasaļa pils** (), bija Tērbatas bīskapijas vasaļa mūra pils. Tagad tās vietā atrodas bijušās Vābinas muižas (*Wabinamoise*) ēku paliekas Veru apriņķī Igaunijā pie Veru - Antslas autoceļa.

## Vēsture
Uzskata, ka pils vāciskais nosaukums cēlies no Hilzeniem (*Hülsen*), kuriem tā piederēja 14. gadsimtā. Vēlāk tā pārgāja Ikšķiļu, bet no 1513. gada Tīzenhauzenu dzimtas īpašumā. Pils igauniskais nosaukums Vābina cēlies no Fabiāna fon Tīzenhauzena vārda.
Pirmoreiz rakstos minēta 1555. gadā kā viens no Tīzenhauzenu nocietinājumiem Tērbatas bīskapijā (*Nobilium Episcopatus Dorpatens arces: Rannen, Congtal, Kawelecht, Ultzen Thiesenhausiorum*).
Nopostīta Livonijas kara sākumā 1559. gadā. 
1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā nodēvēta par Ilcenes pilsnovada citadeli (, *Ульцен* vai *Илисен*).
Zviedru Vidzemes laikā 1636. gadā par Ilcenes pilsmuižas īpašnieku kļuva ģenerālmajors Johans Eberhards fon Belingshauzens.
Pēdējais muižas īpašnieks pirms Igaunijas zemes reformas 1919. gadā bija Kārlis Gerhards Hermanis fon Samsons-Himmelšerna (*Samson-Himmelstjerna*).
1967. gadā Vābinas muižas drupas tika pilnībā nojauktas, jo jaunais Veru - Antslas ceļš tika novilkts tieši caur pils teritoriju un muižas parku.

## Galerija

Vaabina vasallilinnus 1.jpg|
Vaabina vasallilinnus 2.jpg|
Vaabina vasallilinnus 3.jpg|
Vaabina vasallilinnus 4.jpg|
Vaabina vasallilinnus 5.jpg|
Vaabina vasallilinnus 6.jpg|
Vaabina vasallilinnus 7.jpg|
Vaabina vasallilinnus 8.jpg|
Vaabina vasallilinnus 9.jpg|
Vaabina vasallilinnus 10.jpg|



## Atsauces
Jaunā ostmala

**Jaunā ostmala** ir iela Liepājā, kas atrodas Jaunliepājas apkaimē. Jaunā ostmala sākas krustojumā ar Parka ielu, Ezermalas ielu un Ganību ielu, bet beidzas krustojumā ar Kaiju ielu un Rīgas ielu. Ielas garums ir ap 458 metriem un to pilnībā sedz asfalts. Kustība Jaunajā ostmalā norit abos virzienos. Caur Jauno ostmalu kursē 4. autobusa un 9. autobusa maršruti.

## Ielu savienojumi
Jaunā ostmala ir savienota ar šādām ielām: 
* Parka iela
* Ezermalas iela
* Ganību iela
* Loku iela (T veida krustojums)
* Zemnieku iela (T veida krustojums)
* Brīvības iela (T veida krustojums)
* Rīgas iela
* Kaiju iela
Karinē Paronjanca

**Karinē Paronjanca** ir Latvijas gleznotāja.

## Dzīvesgājums
Dzimusi , no tēva puses armēņu izcelsmes.

2007. gadā absolvējusi Latvijas Mākslas akadēmijas Monumentālās glezniecības nodaļu, iegūstot maģistra grādu; 2006. gadā apguvusi sgrafito un fresku tehniku Mākslas institūtā Florencē. 2007. gadā ieguvusi profesora Induļa Zariņa stipendiju glezniecībā.

Vadījusi austrumu deju nodarbības.

## Glezniecība
Regulāra starptautisko izstāžu dalībniece kopš 2005. gada, ir bijušas vairāk nekā 25 personālizstādes gan Latvijā, gan ārzemēs.

Aktīvi piedalījusies grupu ekspozīcijās, ieskaitot starptautisku izstādi galerijā *Crous-Beaux-Arts* (Parīzē). Karinē darbi iekļauti privātās kolekcijās visā pasaulē. Viņas darbi izceļas ar to, ka ir dekoratīvi, ornamentēti un ļoti krāsaini, pieblīvēti ar detaļām. Viņai patīk strādāt ar košām, dzidrām krāsām, izmantojot visu paletes bagātību.

Savā darbā Karinē Paronjanca iedvesmojas no neierobežotās krāsu daudzveidības, vizuālo formu bezgalības un radošajām iespējām. Izmantojot krāsu, gaismu un ornamentus, viņa dalās ar savā entuziasmā un esamības priekā. Viņa izsakās: "Es jūs aicinu brīnišķīgā ceļojumā, kur uz audekla plaknes uzklātā Saule, Kosmoss, Zemes sāls un Dabas ritmi rada pilnīgi jaunas dimensijas jūsu personīgajā telpā. Mēs runāsim ar jums metaforu, leģendu, simbolu un smalku emocionālu stāvokļu tēlainajā valodā." "Es ticu mākslas lielajai nozīmei, spējai apvienot formas izsmalcinātību ar satura dziļumu un dzīvesprieku. Es neredzu pretrunu starp mākslas darba pozitīvo lādiņu un tā nopietno, jēgpilno dziļumu. Šajā savienojumā slēpjas mana pieeja mākslai." Nozīmīgu lomu mākslinieces biogrāfijā ir atstājusi kolekcija “Arbūzi”: arbūzs-lotoss ir kļuvis par Karinē simbolu, logotipu un identifikācijas zīmi.

Dažās no Paronjancas izstādēm tiek atskaņota speciāli tām komponēta mūzika ar pilsētvides skaņām.

2020. gadā Karinē Paronjancas gleznās ienāca puzuris — piekarams dekors no salmiem. Viņa puzuri sauc par Latvijas mandalu, bet mandala ir Visuma modelis.

“Māksla ar Bio zīmi” ir mākslinieces daiļrades devīze. Spēle ar zīmi, kas norāda uz produkta augsto kvalitāti un tā radītāja saudzīgo attieksmi pret dabu, tās ritmiem. Pati mākslinieces Rīgas darbnīca iekārtota Botāniskajā dārzā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Mājaslapa
* 
*
Parka iela (Liepāja)

**Parka iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Jaunliepājas apkaimē. Parka iela sākas krustojumā ar Jauno ostmalu, Ezermalas ielu un Ganību ielu, bet beidzas krustojumā ar Brīvības ielu. Parka ielas garums ir ap 1210 metriem un to pilnībā sedz asfaltbetons. Iela ir daļa no A9 autoceļa. Kustība Parka ielā norit abos virzienos. Ielas apbūve sastāv no pirmskara mūra ēkām.

## Ielu savienojumi
Parka iela ir savienota ar šādām ielām:
* Jaunā ostmala / Ezermalas iela / Ganību iela
* Tirgus iela (T veida krustojums)
* Plānotā iela (T veida krustojums)
* Eksporta iela / Dzelzsgriezēja iela (plānots apļveida krustojums, vēl nav izbūvēts)
* Zemnieku iela
* Ūdens iela (T veida krustojums)
* Brīvības iela (T veida krustojums)
Tirgus iela (Liepāja)

**Tirgus iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Jaunliepājas apkaimē. Tirgus iela sākas krustojumā ar Parka ielu, bet beidzas krustojumā ar Baseina ielu. Tirgus ielas garums ir ap 1105 metriem un to sedz gan asfalts, gan bruģis. Kustība Tirgus ielā norit abos virzienos. Ielas apbūve sastāv no pirmskara mūra un koka ēkām.

## Ielu savienojumi
Tirgus iela ir savienota ar šādām ielām:
* Parka iela (T veida krustojums)
* Plānotā iela (T veida krustojums)
* Zemnieku iela
* Brīvības iela
* Rīgas iela
* Pīlādžu iela (T veida krustojums)
* Jelgavas iela
* Teodora Breikša iela
* Lāčplēša iela
* Matīsa Gūtmaņa iela (T veida krustojums)
* 1905. gada iela
* Puķu iela (T veida krustojums)
* Baseina iela (T veida krustojums)
thumb|272px|Ēka Tirgus ielas un Teodora Breikša ielas krustojumā
Jelgavas iela (Liepāja)

**Jelgavas iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Jaunliepājas apkaimē. Jelgavas iela sākas krustojumā ar Kaiju ielu, bet beidzas krustojumā ar 1905. gada ielu. Jelgavas ielas garums ir ap 835 metriem un to pilnībā sedz asfaltbetons. Kustība Jelgavas ielā norit abos virzienos. Ielas apbūve sastāv no pirmskara mūra un koka ēkām, kā arī daudzdzīvokļu ēkām.

Jelgavas ielā 48 atrodas Liepājas pilsētas pašvaldības policija, bet Jelgavas ielā 62 atrodas Liepājas Mārtiņa Lutera luterāņu baznīca.

## Ielu savienojumi
Jelgavas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Kaiju iela (T veida krustojums)
* Baterijas iela
* Akas iela
* Aldaru iela
* Raiņa iela
* Tirgus iela
* Autoru iela (T veida krustojums)
* Rīgas iela
* 1905. gada iela (T veida krustojums)
Kaiju iela (Liepāja)

**Kaiju iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Jaunliepājas apkaimē. Kaiju iela sākas krustojumā ar Rīgas ielu un Jauno ostmalu, bet beidzas krustojumā ar Oskara Kalpaka ielu. Ielas garums ir ap 820 metriem un to sedz gan bruģis, gan asfaltbetons. Kustība ielā notiek abos virzienos. Ielas apbūve sastāv no pirmskara mūra ēkām un noliktavām.

Kaiju ielā atrodas Liepājas Vecie kapi.

## Ielu savienojumi
Kaiju iela ir savienota ar šādām ielām:
* Rīgas iela
* Jaunā ostmala
* Aldaru iela ("T" veida krustojums)
* Kroņu iela ("T" veida krustojums)
* Akas iela ("T" veida krustojums)
* Jelgavas iela ("T" veida krustojums)
* Teodora Breikša iela ("T" veida krustojums)
* Lāčplēša iela ("T" veida krustojums)
* Kapsētas iela ("T" veida krustojums)
* Oskara Kalpaka iela ("T" veida krustojums)
Oskara Kalpaka iela (Liepāja)

**Oskara Kalpaka iela** ir iela Liepājā, atrodas Jaunliepājas un Ziemeļu priekšpilsētas apkaimē. Oskara Kalpaka iela sākas netālu no Tirdzniecības kanāla, bet beidzas krustojumā ar Atmodas bulvāri. Ielas garums ir ap 2700 metriem un to pilnībā sedz asfaltbetons. Oskara Kalpaka ielā kustība norit abos virzienos. Ielas apbūve sastāv no pirmskara mūra un koka ēkām, daudzdzīvokļu ēkām un noliktavām.
Oskara Kalpaka ielā 87 atrodas Liepājas Ziemeļu kapi.
Iela nosaukta pulkveža Oskara Kalpaka vārdā.

## Vēsture
Iela sākotnēji bija nosaukta admirāļa Lazareva vārdā, vēlāk to pārdēvēja par Kuršu ielu. 
Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 20. augustā Pulkveža Kalpaka ielu pārdēvēja par Sarkanarmijas ielu. 

## Ielu savienojumi
Oskara Kalpaka iela ir savienota ar šādām ielām:
* Kaiju iela ("T" veida krustojums)
* Upmalas iela
* Atslēdznieku iela ("T" veida krustojums)
* Ostas iela ("T" veida krustojums)
* Flotes iela ("T" veida krustojums)
* Sliežu iela ("T" veida krustojums)
* Buru iela ("T" veida krustojums)
* Laivu iela ("T" veida krustojums)
* Tīklu iela
* Siļķu iela
* Mastu iela ("T" veida krustojums)
* Koku iela ("T" veida krustojums)
* Celmu iela ("T" veida krustojums)
* Brīvostas iela ("T" veida krustojums)
* Šķēdes iela ("T" veida krustojums)
* Pulvera iela ("T" veida krustojums)
* Atmodas bulvāris
thumb|Bijusī linoleja fabrika Oskara Kalpaka ielā

## Atsauces
Sofija Pumpuridu

**Sofija Pumpuridu** (; dzimusi ) ir PSRS (mūsdienu Kazahstānā) dzimusi bijusī Grieķijas brīvā stila cīkstone, 2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, Pasaules un Eiropas čempione, Eiropas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
Ar cīņu Sofija Pumpuridu sāka nodarboties 1998. gadā. Sacensībās viņa pārstāvēja Atēnu sporta klubu *"Ephiridai"*. Viņas treneris bija Andreass Hristodoulakis.

Savas karjeras laikā Vidusjūras spēlēs, Pasaules un Eiropas čempionātos Pumpuridu ieguva kopskaitā septiņas medaļas, tai skatā trīs zelta — 2001. gada Vidusjūras spēles, 2001. gada Eiropas un 2002. gada pasaules čempionātā. Viņai bija arī iespēja pārstāvēt uzņēmējvalsti Grieķiju 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās, dalību pabeidzot vienpadsmitajā vietā.

### Galveno sacensību rezultāti

#### Olimpiskās spēles

#### Pasaules čempionāti

#### Eiropas čempionāti

#### Vidusjūras sporta spēles

## Atsauces

## Ārējās saites
Zemnieku iela (Liepāja)

**Zemnieku iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Jaunliepājas apkaimē. Iela sākas krustojumā ar Jauno ostmalu, bet beidzas krustojumā ar Brīvības ielu. Ielas garums ir ap 1768 metriem un to pilnībā sedz asfaltbetons. Iela ir daļā no A9 autoceļa. Zemnieku ielā kustība norit vienā virzienā un pa to var braukt tikai Brīvības ielas virzienā. Zemnieku ielas apbūve sastāv no pirmskara mūra ēkām, daudzdzīvokļu ēkām un tirdzniecības ēkām.

## Ielu savienojumi
Zemnieku iela ir savienota ar šādām ielām:
* Jaunā ostmala ("T" veida krustojums)
* Esperanto iela
* Loku iela
* Tirgus iela
* Parka iela
* Miltu iela ("T" veida krustojums)
* Grāvju iela ("T" veida krustojums)
* Ķēžu iela ("T" veida krustojums)
* Grobiņas iela ("T" veida krustojums)
* Brīvības iela ("T" veida krustojums)
Brīvības iela (Liepāja)

**Brīvības iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Jaunliepājas, Jaunās pasaules un Zaļās birzes apkaimē. Iela sākas krustojumā ar Jauno ostmalu, bet beidzas pie Liepājas robežas virzienā uz Rīgu. Ielas garums ir ap 6430 metriem, kas to padara par otru garāko ielu Liepājā. Brīvības ielu pilnībā sedz asfaltbetons. Iela ir daļa no autoceļa A9. Posmā no Zemnieku ielas līdz Jaunai ostmalai kustība norit vienā virzienā, bet pārējā ielā kustība norit abos virzienos. Caur Brīvības ielu kursē 4. un 9. autobusa maršruti, kā arī 1. tramvaja maršruts.

## Vēsture
thumb|270px|Mamonova viesnīca ar restorānu "Monopols" Aleksandra (Brīvības) ielā 2 Liepājā (1903).
Iela sākotnēji bija nosaukta Krievijas impērijas ķeizara Aleksandra vārdā par Aleksandra ielu. Ielas apbūve sastāv no daudzdzīvokļu ēkām, pirmskara mūra ēkām un ražošanas ēkām.
Brīvības ielā 3/7 atrodas "Liepājas Olimpiskā centra" ledus halle, Brīvības ielā 38 atrodas Liepājas Olimpiskais centrs, Brīvības ielā 93 maksātnespējas procesā esošs metalurģijas uzņēmums KVV Liepājas Metalurgs, bet Brīvības ielā 148 — CSDD Liepājas nodaļa.

## Ielu savienojumi
Brīvības iela ir savienota ar šādām ielām:
* Jaunā ostmala (T veida krustojums)
* Esperanto iela
* Tirgus iela
* 1905. gada iela (T veida krustojums)
* Dzelzceļnieku iela (T veida krustojums)
* Tosmares iela (T veida krustojums)
* Teodora iela (T veida krustojums)
* Tērauda iela (T veida krustojums)
* Parka iela
* Drāšu iela (T veida krustojums)
* Fabrikas iela (T veida krustojums)
* Miltu iela (T veida krustojums)
* Grāvju iela (T veida krustojums)
* Ķēžu iela (T veida krustojums)
* Grobiņas iela (T veida krustojums)
* Zemnieku iela (T veida krustojums)
* Naglu iela (T veida krustojums)
* Čuguna iela (T veida krustojums)
* Inženieru iela (T veida krustojums)
* Meldru iela
* Cukura iela
* Dūņu iela (T veida krustojums)
* 14. novembra bulvāris (T veida krustojums)
* Pulvera iela (T veida krustojums)
* Slimnīcas iela (T veida krustojums)
Dzelzceļnieku iela (Liepāja)

**Dzelzceļnieku iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Jaunliepājas apkaimē. Dzelzceļnieku iela sākas krustojumā ar Brīvības ielu, bet beidzas krustojumā ar Rīgas ielu. Dzelzceļnieku ielas garums ir ap 363 metriem un to pilnībā sedz asfaltbetons. Kustība ielā norit abos virzienos. Caur Dzelzceļnieku ielu kursē 1. tramvaja maršruts. Ielas apbūve sastāv no pirmskara mūra un koka ēkām.

## Ielu savienojumi
Dzelzceļnieku iela ir savienota ar šādām ielām:
* Brīvības iela ("T" veida krustojums)
* Ferdinanda Grīniņa iela ("T" veida krustojums)
* Metalurgu iela ("T" veida krustojums)
* Augustes iela ("T" veida krustojums)
* Rīgas iela
Plebānija

thumb|Atjaunota plebānija Stirņos Moletu rajonā, Lietuvā
**Plebānija** () ir pašvaldības, draudzes vai baznīcas īpašumā esoša kristiešu garīdznieka vai vairāku garīdznieku dzīves un laicīgā darba ēka, kas iekļauj dzīvojamo namu ar tajā izvietotām mācītāja darba un reizēm arī viesu telpām, un mazāk apdzīvotās vietās parasti arī sētu ar dārzu un saimnieciskām ēkām. Plebānijas galvenajā ēkā varēja atrasties arī mācītāja vadīta draudzes skola un citas sabiedriski nozīmīgas iestādes, piemēram, apgalvo, ka Ņasvižas pilsētā tagadējā Baltkrievijā jau 18. gadsimtā bija izvietota tipogrāfija. Latvijā ar šo vārdu parasti apzīmē katoļu garīdznieku dzīvesvietas, sinonīms ir biežāk attiecībā uz luterāņiem lietotā "mācītājmāja". Daļā Eiropas valodās tās abas apzīmē ar vienu terminu, daļā tiek lietoti atsevišķi apzīmējumi. Mācītājmuiža vai pastorāts ir radnieciski termini, taču tie parasti papildus iekļauj lielākas baznīcas pārvaldītas zemes platības.

Plebānija parasti atrodas pie baznīcas, un tajā mācītājs vai mācītāji veic savus laicīgos pienākumus draudzē.

## Attēlu galerija

Miadzieł - Kaścioł Maci Božaj Škaplernaj - Plabanija.jpg|Plebānija Mjadzeļā, Baltkrievijā
Daujėnai, klebonija.JPG|Plebānija Daujēnos Pasvāles rajonā, Lietuvā
20170424425MDR Wittgensdorf (Chemnitz) Pfarrhaus.jpg|Vitgensdorfas plebānija (*Pfarrhaus*) Kemnicas apkaimē Vācijā
Fachada Casa Parroquial Petare.jpg|Katoļu mācītājmāja (*Casa Parroquial*) Petarē, Venecuēlā
Plebania BaczalDolny2013.JPG|Koka plebānija Bončaldolni, Polijā


## Atsauces
Talkhofas pils

thumb|250px|Pūrmani muižas parks.
**Talkhofas pils** () jeb **Kursi pils** () bija viduslaiku pils pie Pedjas upes Livonijas ordeņa valsts teritorijā mūsdienu Igaunijā. 

Mūsdienās viduslaiku pils vietā atrodas Pūrmani muižas (*Puurmani mõis*) parks.

## Vēsture
[thumb|250px|Livonijas ordeņa Talkhofas komtureja (''Kmt. Talkhof'') un Vironijas fogtejas (pēc 1422). †C – [Cisterciešu ordenis|cisterciešu, †Fr – franciskāņu klostera zemes, Ka. – saimniecības muiža (*Kammeramt*), Pa. – palīgmuiža (*Pflegeramt*). ]]
Uzskata, ka Talkhofas komturejas galveno pili Livonijas ordenis būvējis 14. gadsimtā pie robežas ar Tērbatas bīskapijas zemēm, pirmo reizi rakstos tā minēta 1343. gadā. 

Livonijas kara laikā 1558. gada augustā pili ieņēma Krievijas caristes karaspēks vojevodas Pjotra Šuiska vadībā. Kad 1582. gadā Krievija un Polija-Lietuva noslēdza Jamzapoļskas miera līgumu, tā tekstā maskaviešu ieņemtā Talkhofas pils tika dēvēta par *Талкинав*. Pēc kara beigām muiža nonāca Polijas-Lietuvas kopvalsts Tērbatas vaivadijas sastāvā. 

Poļu-zviedru kara (1600-1629) laikā zviedri 1600. gada oktobrī ieņēma pili, tomēr 1602. gadā to atguva Lietuvas karaspēks. 

## Zināmie Talkhofas komturi
* 1343. gadā Johans Vite (*Witte*)
* 1448. gadā Heinrihs no Izerenas (*von der Iseren*)
* 1457. gadā Vilhelms Cīrmonts no Hinderšteinas (*Zuermont von Hinderstein*)
* 1470. gadā Ervins no Bellersheimas (*Bellersheim*)
* 1491. gadā Vennemars no Firstenbergas  (*Fürstenberg*)
* 1518. - 1524. gadā Hermans Ovelakers no Višlingenes (*Ovelacker von Wischlingen*)
* 1529. gadā Johans Klodts  (*Clodt*)
* 1530. gadā Vilhelms no Etzbahas  (*Etzbach*)
* 1548. – 1552. gadā Dītrihs no Balenes, saukts Fleks  (*von der Balen genannt Fleck*)
## Attēli

Puurmani mõisa peahoone 1.JPG|
Puurmani mõis1.JPG|
Puurmanimõisa peahoone 2.JPG|
Puurmani mõisa pargisild 3.JPG|
Puurmani rüütlimõisa aednikumaja.JPG|
Puurmani rüütlimõisa jahimaja.JPG|
Tīna Džordža

**Tīna Džordža** (; dzimusi ) ir bijusī amerikāņu brīvā stila cīkstone, Pasaules čempionātu medaļniece, 2003. gada Panamerikas spēļu čempione, Panamerikas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
Ar cīņas sportu Tīna Džordža sāka nodarboties 1996. gadā. Viņa sacensībās pārstāvēja ASV armijas sporta klubu. Treneris - Džeisons Lukidess.

Tīna Džordža iekļuva ASV izlasē un bija divu pasaules čempionātu medaļniece, pirms vēl sieviešu cīņa kļuva par olimpisko sporta veidu. Viņas sportiskās karjeras kulminācija bija tieši tajā laikā, kad leģendārā japāniete Saori Jošida savā sieviešu brīvās cīņas svara kategorijā kļuva par līderi. Tieši viņai Tīna Džordža zaudēja abus pasaules čempionāta finālus. 2008. gadā ASV atlases sacensībās Tīnai Džordžai neizdevās kvalificēties 2008. gada vasaras olimpiskajām spēlēm, un, neapmierināta ar tiesāšanu, viņa uz ilgu laiku pameta sportu. Viņa pusotru gadu dienēja ASV Armijā Irākā, kur tika nopietni ievainota. Viņai vairākus mēnešus vajadzēja staigāt ar medicīnisko spieķi. 2012. gadā viņa atgriezās uz cīņas paklāja, lai atkal sacenstos par tiesībām pārstāvēt ASV 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā, taču cieta divus zaudējumus. Pēc šīs neveiksmes viņa pārtrauca savu cīkstones karjeru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Latija

[thumb|Latijas atrašanās vieta [Itālijas rietumu piekrastes vidusdaļā.]]
**Latija** () ir vēsturisks reģions, kas senajos laikos atradās mūsdienu Itālijas rietumu piekrastes vidusdaļā un kuru galvenokārt apdzīvoja agrīnās latīņu ciltis. Latijas teritorija mūsdienās iekļaujas Lacio reģionā, no kuras tas arī aizguvis savu itālisko nosaukumu.

Latijas teritorija ir cieši saistīta ar Senās Romas civilizācijas vēsturi, kur laika gaitā no vairākām latīņu, sabīņu un etrusku apdzīvotajām vietām ap 753. gadu pirms mūsu ēras (p.m.ē.) Tibras upes krastos tika dibināta Romas pilsēta un tās ķēniņvalsts.

## Ģeogrāfija
Latijas teritorija atradās mūsdienu Itālijas rietumu piekrastes vidusdaļā, kas tagad atrodas Lacio reģiona sastāvā. Atsevišķi pētnieki pieļauj, ka tās kopējā teritorija 6. gadsimta beigās p.m.ē. varēja būt ap 2344 km2 liela, no kuras vairāk kā trešā daļa (822 km2) atradās Romas ietekmē.

Uz ziemeļrietumiem tā robežojās ar Etrūriju, kuru galvenokārt apdzīvoja etruski, uz ziemeļaustrumiem atradās sabīņu apdzīvotās zemes, uz austrumiem tā robežojās ar Samniju (*Samnium*), uz dienvidaustrumiem atradās Kampānija, kas laikā gaitā kļuva par daļu no Lielās Grieķijas (*Magna Graecia*) un visbeidzot uz dienvidrietumiem un rietumiem tā robežojās ar Tirēnu jūru.

## Vēsture
Latīņu ciltis, kas laika gaitā apdzīvoja Latijas zemes, attīstījās no pirmatnējām indoeiropiešu ciltīm, kas Itālijas teritorijā pamazām ienāca 2. tūkstošgadē p.m.ē. Līdz 1. tūkstošgades sākumam p.m.ē. latīņu ciltis bija paspējušas jau izveidot atsevišķu identitāti no citām apkārtējām itāliku ciltīm un koncentrējās galvenokārt Albānu kalnu (*Alban Hills*) apkārtnē uz dienvidaustrumiem no mūsdienu Romas. Kalnu apkārtne bija viegli aizsargājama un tā ātri iemantoja īpašu nozīmi latīņu kultūrā.

## Skatīt arī

* Etruski
* Romas ķēniņvalsts
* Senā Roma

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Encyclopaedia Britannica'' ieraksts
Alūksnes katoļu baznīca

**Alūksnes Svētā Bonifācija Romas katoļu baznīca** ir Romas katoļu draudzes baznīca Alūksnes novada Alūksnē. 2001. gadā ēku iesvētīja arhibīskaps metropolīts Jānis Pujats. Līdz tam draudzes dievkalpojumi notika dažādu iestāžu telpās un privātmājās. Dievnama ēkai nav Latvijas baznīcu arhitektūrai raksturīgais garenplāns. Baznīcas arhitekts — A. Krusts. Altāri rotā glezna "Svētā ģimene" un apustuļa Svētā Bonifācija tēls, jo tas ir vācu katoļu organizācijas *Bonifatium Werk*, kas palīdzēja baznīcas celtniecības finansēšanā, aizbildnis.

## Ārējās saites
* Baznīca visitaluksne.lv mājas lapā
Kabula (upe)

**Kabula** (, ) ir apmēram 700 kilometrus gara Indas labā krasta pieteka Afganistānā un Pakistānā.

Izteka Hindukuša dienvidu nogāzēs. Tek austrumu virzienā. Lielākās pietekas - Logara, Pandžšēra, Konara un Svata. Ietek Indā pie Atokas. Upes krastos atrodas Kabula, Džalālābāda, Pešāvara. Uz upes vairāki aizsprosti. Lejtecē, Pakistānas teritorijā, apmēram 120 kilometrus kuģojama.

## Atsauces

## Ārējās saites
Van der Pūls

**Van der Pūls** var būt:

* Adri van der Pūls (*Adri van der Poel*; 1959) — nīderlandiešu velokrosa un šosejas riteņbraucējs;
* Matjē van der Pūls (*Mathieu van der Poel**; 1995) —  nīderlandiešu riteņbraucējs;
* [[Nilss van der Pūls]] (*Nils van der Poel*; 1996) — zviedru ātrslidotājs;
* [[Žoržs Van der Pūls]] (*Georges Van Der Poele'') — beļģu jātnieks, divu olimpisko medaļu ieguvējs.
Černes ezers

**Černes ezers** jeb **Melnais ezers** () ir 18 hektārus liels ezers Čehijas dienvidrietumos Šumavas kalnu grēdā. Tas atrodas uz ziemeļrietumiem no Železna Rudas pilsētas, mazāk nekā kilometru no robežas ar Vāciju. Černes ezers ir lielākais un dziļākais dabīgas izcelsmes ezers valstī. Notece caur Černi potokas strautu uz Elbas upes baseinu un Ziemeļjūru, bet 2 kilometrus uz dienvidiem atrodas Čertovo ezers, kuram notece uz Donavas baseinu un Melno jūru. 

1929. — 1930. gadā šeit tika izbūvēta hidroakumulācijas elektrostacija, kas izmanto ezeru kā augšējo rezervuāru. Aukstā kara gados piekļuve ezeram bija visai ierobežota. 1964. gadā Čehoslovākijas specdienesti šeit veica dezinformācijas operāciju, ezera dibenā it kā atrodot nacistu laika dokumentus, pirms tam tos tur ievietojot.

## Ārējās saites
Uļjanova

**Uļjanova** var būt:
* Uļjanova — apdzīvota vieta Ozolaines pagastā;
* Uļjanova — apdzīvota vieta Sakstagala pagastā.

## Skatīt arī
* Uļjanovas ciems
* Uļjanovas kapi
* Uļjanovs
Grenlandes nacionālais parks

**Grenlandes nacionālais parks** (, ) ir 1974. gadā izveidots nacionālais parks Grenlandē. Aizņem visu salas ziemeļaustrumu daļu un ir pēc teritorijas lielākais nacionālais parks pasaulē, kā arī vistālāk uz ziemeļiem esošais nacionālais parks. Šeit nav pastāvīgu iedzīvotāju, tomēr ir izveidotas vairākas civilās un militārās apmetnes, bet vasarā tiek lietoti vairāki simti atbalsta un izpētes punktu. Pēc 1993. gada datiem, nacionālā parka piekrastes rajonos dzīvoja 40% no pasaules muskusvērša populācijas.

Parku 1977. gadā pasludināja par starptautisku biosfēras rezervātu, bet līdz pašreizējam izmēram paplašināja 1988. gadā. Aizsargājamā teritorija ir ap 972 000 km² Grenlandes iekšdaļā un ziemeļaustrumu piekrastē un ir lielāka par 166 no 195 pasaules valstīm. Tas bija arī pirmais nacionālais parks, kas tika izveidots Dānijas Karalistes teritorijā. Parks nav iekļauts nekādā municipālā teritoriālā vienībā un to tieši pārvalda Grenlandes vides un dabas aizsardzības departaments.

## Galerija

Zackenberg.2.jpg
Kejser Franz Josef.2.jpg
Iceberg, Franz Josef Fjord (js)4.jpg
Franz Josef Fjord, gacier tongues.jpg


## Atsauces

## Ārējās saites

*
Alfrēds Flatovs

**Alfrēds Flatovs** (; dzimis , miris ) bija Vācijas ebreju izcelsmes sporta vingrotājs. 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš izcīnīja četras olimpiskās medaļas vingrošanā. 

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Flatovs startēja septiņās sporta vingrošanas disciplīnās. Viņš ir viens no šo vasaras olimpisko spēļu veiksmīgākajiem sportistiem, izcīnot trīs zelta un vienu sudraba medaļu.

Zelta medaļas viņš izcīnīja trijās disciplīnās — individuālajās sacensībās uz līdztekām, komandu sacensībās uz līdztekām un komandu sacensībās uz vingrošanas stieņiem. Savukārt sudraba medaļu viņš izcīnīja individuālajā vingrošanā uz stieņa.

Atbalsta lēcienā, vingrošanas riņķos un vingrošanā uz zirga viņš neizcīnīja godalgotās vietas.

### Rezultāti

## Pēc Olimpiskajām spēlēm
Pēc atgriešanās no olimpiskajām spēlēm Flatovs un vairums citu vācu vingrotāju tika atstādināti no komandas, jo *Deutsche Turnerschaft* (šajā laikā vāciešu vingrošanas vadības institūcija) boikotēja olimpiskās spēles ar iemeslu, ka konkurēt var tikai *"vācietis"*.

1903. gadā Flatovs palīdzēja nodibināt *Judische Turnerschaft* — vēsturisko un novatorisko ebreju sporta organizāciju Eiropā. Viņš kopš 1890. gadiem bija vingrošanas skolotājs un 20. gadsimta sākumā sāka rakstīt savas grāmatas par sportu. 1933. gadā Flatovs bija spiests "labprātīgi" izbeigt savu vingrošanas karjeru, jo viņš bija ebrejs. Viņš aktīvi darbojās Vācijā vingrošanas jomā, līdz 1936. gadā nacisti viņu izraidīja. Viņš ir Ebreju vingrošanas kluba līdzdibinātājs un 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Berlīnē viņu tomēr godināja, jo tajās bija uzaicināti Vācijas olimpiskie čempioni, kas čempiona titulus bija guvuši līdz šīm olimpiskajām spēlēm.

Sakarā ar ebreju vajāšanu Vācijā 1938. gadā viņš emigrēja uz Nīderlandi. Nacistiskā Vācija iebruka Nīderlandē 1940. gada maijā. 1942. gada 3. oktobrī Flatovu deportēja uz Terezīnštātes koncentrācijas nometni, kur viņš 28. decembrī nomira no bada.

Viņa brālēns Gustavs Flatovs arī bija 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un divu zelta medaļu ieguvējs, kā arī holokausta upuris. Viņš koncentrācijas nometnē mira 1945. gada 29. janvārī.

## Piemiņa pēc nāves
thumb|left|Alfrēds un Gustavs Flatovi uz pastmarkas
1997. gadā Berlīnē, godinot Alfrēdu un Gustavu Flatovus, *Reichssportfeldstraße* (iela) netālu no Berlīnes Olimpiskā stadiona tika pārdēvēta paru *Flatowallee* (Flatovu avēnija). Berlīnes priekšpilsētā Kroicbergā pie *Flatow-Sporthalle* (sporta zāles) tika novietota piemiņas plāksne abiem sportistiem. Vācijas Pasts izdeva četru pastmarku komplektu, lai atzīmētu mūsdienu olimpisko spēļu 100. gadadienu. Uz vienas no šīm pastmarkām bija attēloti arī Flatovi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Alfrēds Flatovs (SOK profils) 
* Alfrēds Flatovs (''Olympedia'' profils) 
* Alfrēds Flatovs - Jad Vašem
Flatovs

**Flatovs** () var būt:

* Alfrēds Flatovs (*Alfred Flatow*; 1869—1942) — vācu vingrotājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un vairāku olimpisko medaļu ieguvējs;
* Alfrēds Flatovs (šahists) (*Alfred Flatow*; 1937) — austrāliešu šaha meistars un vairākkārtējs Austrālijas šaha čempionāta čempions;
* Gustavs Flatovs (*Gustav Flatow*; 1875—1945) — vācu vingrotājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un vairāku olimpisko zelta medaļu ieguvējs.
Alberts Radvils

thumb|180px|Alberts Radivils (16. gadsimta glezna)
**Alberts Radvils** (, ; 1558–1592), arī **Albrehts Radzivils** (, ,) bija Lietuvas dižkunigaitijas valstsvīrs un diplomāts no Radvilu dzimtas. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1558. gada 8. martā Viļņas vaivada Nikolaja Radvila (Melnā) un viņa sievas Elizabetes Šidloveckas ģimenē. Viņa tēvs 1553. gadā bija pārgājis kalvinisma ticībā, bet pēc Livonijas kara sākšanās veicināja Livonijas un Lietuvas tuvināšanos un Viļņas ūnijas noslēgšanu. 

Pēc tēva nāves 1565. gadā Alberts Radvils mantoja Kļeckas kņaza titulu, studēja Leipcigas Universitātē (1570-1573), 1574. gadā pārgāja katoļu ticībā un turpināja studijas Romā (1575-1576).
1579. gadā viņš kļuva par Kauņas stārastu un piedalījās Polockas atbrīvošanā no krieviem Livonijas kara laikā, bet 1581. gada decembrī veda miera sarunas ar Maskavijas pārstāvjiem (latīņu tekstā minēts kā Olikas un Ņasvižas kņazs *Albertus Radiuilius Dux in Olika & Nieswiz*), kas beidzās ar Jamas Zapoļskas miera līguma noslēgšanu 1582. gada janvārī. 

1586. gada 12. janvārī viņš Jelgavas pilī nosvinēja kāzas ar hercoga Gotharda meitu Annu (1567—1617) un kļuva par Radvilu Kļeckas ordinācijas īpašnieku.

Miris 1592. gada 13. jūnijā Krakovā.

## Atsauces
Veisjervs

**Veisjervs** () ir ezers Igaunijas dienvidrietumos, Viljandi apriņķī, apmēram 10 kilometrus uz austrumiem no Karksi-Nuijas. Notece pa Omuļupi (Igaunijā tās nosaukums ir Ehne (*Õhne jõgi*)) uz Vertsjervu. Īpatnēji, ka Omuļupe apmēram pusi no sava tecējuma tek dienvidu virzienā un tikai pie Omuļiem Latvijā pagriežas uz ziemeļiem, lai ietecētu Vertsjervā.

## Ārējās saites
Turku Universitāte

**Turku Universitāte** (, , ) ir 1920. gadā dibināta universitāte Somijas pilsētā Turku.

Kaut arī pašreizējā universitāte dibināta 1920. gadām, Turku pilsētā 1640. gadā tika dibināta  **Abo Karaliskā akadēmija** (). Pēc 1828. gada Turku ugunsgrēka tā tika pārcelta uz Helsinkiem un  mūsdienās pazīstama kā Helsinku Universitāte.

Bez Turku, universitātes struktūrvienības atroas Raumā, Pori, Kevo un Salo. Mācības notiek 7 fakultātēs. 

Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami matemātiķis Rolfs Nevanlinna (*Rolf Nevanlinna*), politiķis Sauli Nīniste (*Sauli Niinistö*), valodnieks Ēmils Nestors Setele (*Eemil Nestor Setälä*), astronoms Irje Veisele (*Yrjö Väisälä*).

## Ārējās norādes

*
Uļjanovas ielu uzskaitījums

**Uļjanovas ciema ielu uzskaitījums** iekļauj sevī 3 ielas, kuras atrodas Rēzeknes novada Sakstagala pagasta Uļjanovā.

## Ielu uzskaitījums
* Jaunatnes iela
* Liepu iela
* Smilšu iela

## Skatīt arī
* Uļjanova

## Atsauces
Klinī abatija

**Klinī abatija** () bija 910. gadā Akvitānijas hercoga Giljoma I dibināts benediktīniešu klosteris Francijas austrumdaļā. Abatija 10. un 11. gadsimtā izvirzījās kā Rietumeiropas kristietības t.s. Klinī reformas centrs. Pirmie seši Klinī abati ir iecelti svēto kārtā. Abatija tika sagrauta Franču revolūcijas laikā un mūsdienās saglabājusies tikai neliela daļa no milzīgā romānikas stila kompleksa.

## Ārējās saites
* 
*
Kazradži (stacija)

**Kazradži** ir slēgts pieturas punkts dzelzceļa līnijā Krustpils—Rēzekne II.

Sāka darboties Pirmā pasaules kara laikā kā **Sirkovkas** (**Žirkovkas**) stacija. 1931. gada 1. septembrī te atklāja dzelzceļa pieturas vietu **"Subinaita"**, kopš 1934. gada 15. maija tās nosaukums tika mainīts uz "Kazradžiem". Pietura "Kazradži" pastāvēja līdz 1948. gadam.

## Atsauces
Beatrise Zaķe

**Beatrise Zaķe** (dzimusi , Rīgā) ir latviešu teātra režisore, producente un kino filmu aktieru atlases režisore.

Pamatizglītību ieguvusi Rīgas Valsts Vācu ģimnāzijā, studējusi Latvijas Kultūras akadēmijā un Hamburgas Mūzikas un Teātra augstskolā. Kopā ar aktrisi un režisori Ingu Tropu un scenogrāfi Pamelu Butāni 2018. gadā izveidojušas neatkarīgu teātra apvienību "PERFOrācija", kas debitēja ar izrādi "NATUM ANTE MORTEM". Darbojusies kā režisore vairākos neatkarīgos teātra projektos. Veido arī pasākumu režijas.

Strādājusi pie vairākām atzinību guvušām filmām, kā arī pati atveidojusi lomas TV seriālos un filmās.

## Režija
* 2020 Izrāde “Maģiskās domāšanas gads ” Liepājas teātris
* 2020 Izrāde “Heda.Human ”
* 2020 Virtuāla izrāde bērniem "Vol.1 ANTIŅŠ "
* 2019 Izrāde-darbnīca "Plastmasas huligāni"
* 2019 Vizuāli poētiska izrāde "LETTI" (brīvdabas izrāde Āraišu ezerpils kompleksā)
* 2019 Izrāde par nāvi "NATUM ANTE MORTEM "
* 2018 Režisores Ingas Tropas asistente izrādē "Inuaki.Reptilis manī ", Valmieras Vasaras teātra festivālā
* 2018 Režisora Kārļa Krūmiņa asistente izrādē "Mušas ", Valmieras Vasaras teātra festivāls
* 2018 Izrāde "Kalpones. Stāsts par divām (?) māsām "
* 2018 Režisores Ingas Tropas asistente izrādē "Kinoteātris ", Rēzeknes teātrī "Joriks"

## Aktieru atlase
* 2019 Īsfilma "Ģimenes stāvoklis : Neprecēts" (režisore Una Cekule)
* 2019 Filma "Jelgava 94" (režisors Jānis Ābele)
* 2019 Filma "Dvēseļu Putenis" (režisors Dzintars Dreibergs)
* 2018 Filma "Homo Novus" (režisore Anna Viduleja)
* 2018 Filma "Still River" (Grieķija, režisors Angelos Frantzis)
* 2018 Filma "Nameja gredzens" (režisors Aigars Grauba)
* 2017 Filma "Vectēvs, kas bīstamāks par datoru" (režisors Varis Brasla)

## Lomas kino un TV
* *Evas draudzene* filmā Jelgava 94, režisors Jānis Ābele, 2019
* *Dārta* televīzijas seriālā "Prāts vai Instinkts", režisore Žaklīna Cinovska

## Ārējās saites
* Beatrise Zake IMDB
* Beatrise Zaķe izrades.lv
Vladimirs Serņajevs

**Vladimirs Serņajevs** (; dzimis ) ir bijušais krievu hokejists, uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis astoņas sezonas PSRS čempionāta vienībā Rīgas "Dinamo".

## Spēlētāja karjera
Karjeru Serņajevs uzsāka dzimtajā Penzā, 1968.—69. gadu aizvadot PSRS 2. līgas vienībā Penzas "Dizel". Nākamajā sezonā uzbrucējs debitēja PSRS čempionātā, Kijivas "Dinamo" sastāvā 43 spēlēs gūstot 12 vārtus. 1971. gadā pievienojās tobrīd vēl PSRS 2. līgā spēlējošajai Rīgas "Dinamo". Turpmākajās divās sezonas bija komandas labākais vārtu guvējs. No 1973. līdz 1979. gadam Serņajevs "Dinamo" sastāvā spēlēja PSRS čempionāta augstākajā divīzijā. Vēlāk divas sezonas pavadīja Latvijas Bērzs sastāvā, līdz 1981. gadā noslēdza hokejista gaitas. 1990. gadu sākumā Serņajevs īslaicīgi spēlēja Latvijas čempionātā.

## Ārējās saites
Lodes pils

thumb|250px|Lodes pils pēc 1840. gada ugunsgrēka.
thumb|250px|Pils atjaunošanas darbu laikā (2011).
thumb|250px|Pils pēc atjaunošanas (2015).

**Lodes pils** () jeb **Koluveres bīskapa pils** () bija Sāmsalas-Vīkas bīskapijas pils tagadējā Koluveres ciemā Lēnes apriņķī Igaunijā. 
2015. gadā pabeidza pils atjaunošanas darbus.

## Apraksts
Lodes pils bija bīskapa konventa pils, kuras ziemeļaustrumu spārnā atradās refektorijs un kapella. 1541. gadā upes pusē piebūvēja apaļo artilērijas torni.

## Vēsture
Mūra pili iekarotajā Ridalas zemē 1234. - 1238. gadā uzcēla fogts Johaness no Lodes (*de Lode*), kurš sākotnēji pretojās Sāmsalas-Vīkas bīskapa virsvarai. 13. gadsimta otrajā pusē uzcēla kastelas tipa cietoksni, ko Jurģa nakts sacelšanās laikā aplenca igauņu karaspēks. Bīskapa Vinriha fon Kniprodes (1385—1419) valdīšanas laikā uzcēla konventa ēku. Kopš 1439. gada pils bija viena no piecām Sāmsalas-Vīkas bīskapa rezidencēm.

Livonijas kara laikā 1560. gadā Sāmsalas-Vīkas bīskapiju nopirka Dānijas karalis. Septiņu gadu kara (1563-1570) laikā 1564. gadā Lodes pili iekaroja zviedri un 1573. gada 23. janvārī to sekmīgi aizstāvēja pret krievu uzbrukumu. 
1575. gadā Livonijas karalis Magnuss atguva pili, 1576. gadā to ieņēma Maskavijas, bet 1581. gadā Zviedrijas karaspēks.
1582. gadā Jamzapoļskas miera līguma tekstā zviedru ieņemtā Lodes pils tika dēvēta par *Коловер (Колывир)* vai *Лоде*. Pēc kara beigām Lodes pils nonāca Zviedru Igaunija sastāvā.

Pēc Poļu-zviedru kara (1600-1629) Lodes pili svītroja no cietokšņu saraksta, 1662. gadā Zviedrijas karaliene Kristīne to piešķīra ģenerālleitnantam Frīdriham fon Lēvenam (*Löwen*, 1600–1669).
Pēc nokļūšanas Krievijas Impērijas pakļautībā ķeizaiene Katrīna II pili atdāvināja savam mīļākajam Grigorijam Orlovam, bet 1787. gadā nometināja Virtembergas princesi Augusti Karolīni (*Auguste Karoline von Braunschweig-Wolfenbüttel*), kura 1788. gadā pilī mira dzemdību laikā.  
1797. gadā par pilsmuižas īpašnieku kļuva grāfs Frīdrihs Vilhelms fon Bukshēvdens (1750–1811), kurš apprecējās ar Katrīnas II un Grigorija Orlova ārlaulības meitu Natāliju Aleksejevu (1761–1808). Lodes muiža palika Bukshēvdenu dzimtas īpašumā līdz nacionalizācijai 1919. gadā.
1924. gadā pils ēkā iekārtoja bērnunamu, bet 1963. gadā pansionātu garīgi slimajiem. 2006. gadā pili privatizēja un līdz 2015. gadam restaurēja.

## Attēli

Koluvere linnus vallikraaviga.jpg|
Koluvere linnuse väravatorn.jpg|
Koluvere linnuse suurtükitorn.jpg|
Koluvere linnus vallikraaviga..jpg
Koluvere linnuse veejuhe.jpg
Koluvere mõisa kivisild 1 2014.jpg|
Koluvere linnus (September 2015, kõrvalt).JPG
Jalakäijate pais-sild Liivi jõel Koluvere mõisas.jpg


## Ārējās saites

## Atsauces
Rouvens Henningss

**Rouvens Henningss** (; dzimis ) ir vācu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā.

## Karjera
Ar futbolu sāka nodarboties vietējā kluba *VfL Oldesloe* jauniešu komandā. Vēlāk pievienojās *[[Hamburger SV]]*, galvenokārt spēlēja kluba dublieru komandā, kā arī tika izīrēts citiem klubiem — *[[VfL Osnabrück]]* un *[[FC St. Pauli]]*. 2009. gadā pilnībā pārgāja uz *St. Pauli*. 2010. gadā klubs iekļuva Bundeslīgā, un Henningss šajā līgā debitēja 2010.—2011. gada sezonā.

2012. gadā parakstīja līgumu ar Vācijas 3. līgas klubu *[[Karlsruher SC]]*, ar kuru uzvarēja līgā un pacēlās uz 2. Bundeslīgu. 2014.—2015. gada sezonā guva 17 vārtus un kļuva par 2. Bundeslīgas labāko vārtu guvēju. 2015. gada augustā parakstīja līgumu ar klubu *[[Burnley F.C.|Burnley]]*, kas spēlēja Anglijas otrajā spēcīgākajā līgā. 2015.—2016. gada sezonā komanda uzvarēja līgā un iekļuva Premjerlīgā, taču Henningss tajā vairs nespēlēja un tika izīrēts 2. Bundeslīgas klubam *[[Fortuna Düsseldorf]]*. 2017. gadā pilnībā pārgāja uz Diseldorfas klubu, ar kuru 2018. gadā uzvarēja līgā un iekļuva Bundeslīgā.

Spēlējis dažādu vecumu Vācijas jauniešu izlasēs. 2009. gada Eiropas U-21 čempionāta kvalifikācijā guva septiņus vārtus un kļuva par vienu no kvalifikācijas turnīra rezultatīvākiem spēlētājiem. Tomēr komandas sastāvā finālturnīram netika iekļauts.

## Sasniegumi
**Karlsruher SC**

* Vācijas 3. līga: 2012—13

**Burnley**

* Anglijas čempionāts: 2017—18

**Individuālie sasniegumi**

* Vācijas 2. Bundeslīgas labākais vārtu guvējs: 2014—15

## Atsauces

## Ārējās saites
Florians Vircs

**Florians Rihards Vircs** (; dzimis ) ir vācu futbolists, kas spēlē uzbrūkošā pussarga pozīcijā, Vācijas izlases spēlētājs. Pašlaik (2025) pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu Liverpool FC.

## Karjera
Ar futbolu sāka nodarboties dzimtās pilsētas Pulheimas kluba *Grün-Weiß Brauweiler* jauniešu komandā. 2010. gadā pievienojās *[[1. FC Köln]]* jauniešu akadēmijai. 2020. gada janvārī pārgāja uz Leverkūzenes "Bayer".  debitēja Bundeslīgā spēlē pret Brēmenes "Werder". Līdz ar to 17 gadu un 15 dienu vecumā kļuva par visu laiku *Bayer* jaunāko spēlētāju, kurš izgājis laukumā Bundeslīgas spēlē.  spēlē pret Minhenes "Bayern" guva savus pirmos vārtus Bundeslīgā, kļūstot par visu laiku jaunāko vārtu guvēju Bundeslīgas vēsturē 17 gadu un 34 dienu vecumā.

2025. gada 20. jūnijā Vircs pievienojās Anglijas Premjerlīgas klubam Liverpool FC saskaņā ar ilgtermiņa līgumu par pamatsummu, atkarībā no avota 100 miljoni mārciņu (117,5 miljoni eiro) vai 107 miljoni mārciņu (125 miljoni eiro), kā arī 16 miljoni mārciņu (18,8 miljoni eiro) iespējamajās prēmijās.. Viņš kļuva par dārgāko transfēru Bundeslīgas vēsturē (pārspējot Usmana Dembelē rekorda transfēru). Viņa transfērs bija kluba rekordsumma ko samaksājis par spēlētāju Liverpūles klubs, pārspējot Darvina Nunjesa pāreju no portugāļu kluba Benfica, kā arī potenciālo Lielbritānijas rekordu transfēru, ja tiks aktivizēti prēmiju papildinājumi.

Spēlējis Vācijas U-15, U-16 un U-17 izlasēs. Vācijas izlasē debitēja  Pasaules kausa kvalifikācijas spēlē pret Lihtenšteinu. Iekļauts izlases sastāvā 2024. gada Eiropas čempionātam.
## Sasniegumi
**Leverkūzenes "Bayer"**

* Vācijas Bundeslīga: 2023–24
* Vācijas kauss futbolā: 2023–24
* Vācijas Superkauss: 2024
* UEFA Eiropas līga finālists: 2023—2024

## Atsauces

## Ārējās saites