open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gameta

[thumb|[Spermatozoīds|Spermatozoīda saplūšana ar olšūnu]]
**Gameta** (no  (*gametḗ*) — 'sieva' vai *γαμέτης* (*gamétēs*) — ‘vīrs’) ir šūna, kas veidojas organismos, lai vairotos dzimumiski un apaugļošanās laikā saplūst kopā ar citu pretējā dzimuma gametu, veidojot apaugļotu olšūnu — zigotu.

## Ārējās saites
Nīcciems

**Nīcciems** ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā Stendes upes krastos  no pagasta centra Blāzmas, no novada centra Ventspils un  no Rīgas.

Nīcciemā atrodas paju sabiedrība «Nīcciems» un mednieku biedrība. Stendes labajā krastā netālu no Vilnīšiem līdz 1900. gadam atradusies vecā Annahites stikla fabrika.

## Atsauces
Dandzītes

**Dandzītes** ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta vidienē  no pagasta centra Blāzmas, no novada centra Ventspils un  no Rīgas.

Vēstures avotos Dandzītes kopā ar Puzi pirmoreiz minētas 1230. gada līgumā starp krustnešiem un kuršiem. Mūsdienu apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Puzes muižas Dandzītes (*Danswitten*) pusmuižu, vēlāk ap Puzes mežniecību un mežizstrādes iecirkni. Dabas piemineklis ir Dandzīškalna goba (apkārtmērs 6,2 m).

## Atsauces
Rainis (filma)

**"Rainis"** ir 1949. gadā Rīgas Mākslas un hronikālo filmu studijā Latvijas PSR uzņemta biogrāfiska filma. Filmas režisors ir Jūlijs Raizmans.

## Sižets
Rainis kā proletāriskās revolūcijas dzejnieks un viņa došanās trimdā uz Šveici.

## Lomās
* Jānis Grantiņš — *Rainis*
* Milda Klētniece — *Aspazija*
* Elza Radziņa — *Dora*
* Artūrs Filipsons — *Pēteris*
* Mārtiņš Vērdiņš — *Ņikonorovs*
* Žanis Katlaps — *Balašovs*
* Baiba Indriksone — *Ābelīte*
* Jānis Osis — *barons fon Meiendorfs*
* Roberts Mustaps — *Aleksandrovs*
* Pēteris Cepurnieks — *Priede*
* Artūrs Dimiters — *Kalniņš*
* Edgars Zīle — *advokāts*
* Alberts Miķelsons — *Vimba*

## Filmēšanas grupa
* Režisors: Jūlijs Raizmans
* Scenarija autori: Fricis Rokpelnis un Vladimirs Krepss
* Operatori: Aleksandrs Šeļenkovs un Čen Ju-lana
* Mākslinieks: Herberts Līkums
* Komponists: Ādolfs Skulte
* Montāža: T. Ļihačova

## Apbalvojumi
* 1950 — Otrās pakāpes Staļina prēmija režisoram Jūlijam Raizmanam, scenāristiem Fricim Rokpelnim un Vladimiram Krepsam, operatoram Aleksandram Šeļenkovam, komponistam Ādolfam Skultem un aktieriem Jānim Grantiņam, Mildai Klētniecei un Jānim Osim.

## Interesanti fakti
* Filma uzņemta Vestienas pagastā - Tolkas muižā, un Kāla ezera krastā. Daži kadri uzņemti pie Jaunjelgavas.
* Filma ir aktieru Jāņa Grantiņa, Baibas Indriksones un Elzas Radziņas debija kino.
* Filmas tapšanas laikā uzņemšanas laukumā tika aizturēts un ieslodzīts Centrālcietumā, bet vēlāk izsūtīts uz Sibīriju otrais režisors Voldemārs Pūce.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Filmas profils portālā Kino Muzejs
* Filmas "Rainis" 60 gadu jubileja
Valērijs Ļukins

**Valērijs Ļukins** (; dzimis ) ir bijušais krievu vingrotājs, kas pārstāvējis Padomju Savienību un dzimto Kazahstānu. Pašlaik ir vingrošanas treneris ASV.

Piedalījies 1988. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kurās izcīnīja zelta medaļu vingrojumā uz stieņa un komandu sacensībās, kā arī izcīnīja sudrabu individuālajā daudzcīņā un vingrojumā uz līdztekām. Tāpat izcīnījis divas zelta medaļas Pasaules čempionātos (komandu sacensībās).

Pēc sportista karjeras beigām kļuva par treneri un emigrēja uz ASV. Kopš 1994. gada strādā Pasaules olimpiskajā vingrošanas akadēmijā (*World Olympic Gymnastics Academy*, WOGA) Pleino, Teksasā, kā arī kopš 2001. gada ASV nacionālās izlases treneris. Trenē arī savu meitu Nastju Ļukinu.

## Ārējās saites
Anna Kočņeva

**Anna Kočņeva** (; dzimusi ) ir bijusī krievu mākslas vingrotāja.

1987. gada Pasaules čempionātā Varnā viņa izcīnīja vienu zelta un divas bronzas medaļas. A. Kočņeva ir precējusies ar bijušo padomju vingrotāju Valēriju Ļukinu, arī viņu meita Nastja Ļukina ir profesionāla vingrotāja.

## Ārējās saites
Uz jauno krastu

**"Uz jauno krastu"** ir 1955. gadā Latvijas PSR uzņemta drāma. Filmas režisors ir Leonīds Lukovs. Filma uzņemta Rīgas Mākslas un hronikālo filmu studijā sadarbībā ar Maksima Gorkija kinostudiju, pēc Viļa Lāča tāda paša nosaukuma romāna motīviem. Šī ir pirmā Latvijas krāsainā aktierfilma.

## Sižets
Līdumu, Tauriņu un Pacepļu dzimtu dramatiskie likteņi no 20. gadsimta 20. līdz 50. gadiem. Līdumu un Tauriņu dinastiju konflikts kā šķiru cīņa, kas beidzas ar Līdumu uzvaru.

## Lomās
* Žanis Priekulis — *Jānis Līdums*
* Velta Līne — *Ilze Līduma*
* Lidija Freimane — *Olga Līduma*
* Jānis Osis — *Tauriņš*
* Baiba Indriksone — *Anna*
* Elza Barūne — *Tauriņiete*
* Juris Lejaskalns — *Žanis*
* Jānis Grantiņš — *Ulups*
* Artūrs Dimiters — *Paceplis*
* Olga Krūmiņa — *Lavīze*
* Boļeslavs Ružs — *Bruno*
* Luijs Šmits — *Druķis*
* Pēteris Cepurnieks — *Oliņš*
* Jurijs Jurovskis — *Ķikreizis*
* Harijs Liepiņš — *Arturs*
* Uldis Lieldidžs - *Aivars*
* Leonīds Beļajevs - *Arturs bērnībā*
* Vitālijs Kovals - *Aivars bērnībā*

## Interesanti fakti
* Lai gan šī ir pirmā krāsainā latviešu aktierfilma, diemžēl Latvijā saglabājusies tikai filmas melnbaltā kopija.
* Filma uzņemta Rīgā, Cēsīs, Valmierā un Krimā (Jaltas un Simferopoles apkārtnē). Lauku skati filmēti Dzērbenes pagastā
* Filma pārstāvēja Padomju Savienību 16. Venēcijas starptautiskajā kinofestivālā 1955. gadā, kur piedalījās arī Ilzes lomas tēlotāja Velta Līne.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Filmas profils portālā Kino Muzejs
## Video
*
Aktebe

**Aktebe** (, *Aqtöbe*, ), agrāk saukta pēc krieviskās nosaukuma formas par **Aktjubinsku** (), ir pilsēta Kazahstānas rietumos, Ilekas upes krastos, Aktebes apgabala administratīvais centrs. Tās iedzīvotāju skaits ir 371 546, no kuriem nepilni 70% ir kazahi, bet nepilni 20% - krievi. Aktebe ir nozīmīgākais dzelzceļa mezgls un rūpniecības centrs Kazahstānas rietumos.

Nosaukums "Aktebe" cēlies no kazahu valodas vārdiem "ақ" (balts) un "төбе" (pakalns); nosaukums ir atsauce uz augstienēm, kurās atradās sākotnējā apmetne 19. gadsimtā.

## Vēsture
Pilsēta radusies ap 1869. gadā būvēto cietoksni, kas tika izveidots, lai aizsargātu Krievijas dienvidus no klejotāju uzbrukumiem. Uz šejieni pārcēlās cilvēki no dažādām Krievijas vietām, līdz ar to sākotnēji tā ir bijusi izteikti krieviska pilsēta. Ap 1890. gadu šai vietā sāka apmesties arī kazahi. 20. gadsimta sākumā (1901. gadā) cauri Aktjubinskai tika izbūvēta dzelzceļa līnija Orenburga-Taškenta, kas bija ļoti nozīmīgs notikums pilsētas tālākai attīstībai. Pilsētas iedzīvotāju skaits strauji palielinājās: 1889. gadā šeit dzīvoja 2600 cilvēki, bet 1909. gadā jau 10 716. Krievijas pilsoņu kara laikā Aktjubinska, kā nozīmīgs dzelzceļa mezgls, tika iesaistīta sīvās cīņās starp Sarkano armiju un Balto kustību, 1919. gada septembrī Mihaila Frunzes komandētā armija, ieņemot pilsētu, šeit sagūstīja ap 20 000 Kolčaka armijas karavīru. 1932. gadā pilsēta kļuva par Aktjubinskas apgabala centru, bet 1936. gadā par Rietumkazahijas novada centru (tas pastāvēja līdz 1964. gadam). Pēc Kazahstānas neatkarības iegūšanas 1991. gadā pilsēta ievērojami mainījās. PSRS tirgum paredzētā smagā rūpniecība samazinājās, toties attīstījās citas rūpniecības nozares, tostarp saistībā ar Aktjubinskas apgabalā esošajām naftas un gāzes atradnēm. Liela daļa etnisko krievu iedzīvotāju izceļoja uz Krieviju, savukārt ieceļoja kazahi no lauku apvidiem un citām valsts daļām.

Aktebe ir piedzīvojusi vairākus teroristu uzbrukumus. 2011. gadā pilsētā uzspridzinājās terorists-pašnāvnieks, kas kļuva par pirmo terora aktu Kazahstānas vēsturē. 2016. gada maijā pilsētā notika lielāks islāmistu uzbrukums ieroču veikalam un armijas bāzei, kurā gāja bojā 14 cilvēki, tostarp 4 uzbrucēji.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Aktebes pilsētas administrācija.  
* Rika TV portāls  — jaunumi un informācija no Aktebes
Marta Krūmiņa-Vitrupe

**Marta Krūmiņa-Vitrupe** (dzimusi **Marta Legzdiņa**;  Vitrupe, Viļķenes pagasts —  Ņujorka, ASV) bija Latvijas dzejniece, literāte un šaha meistare, kas 1941. gadā uzvarēja Latvijas šaha čempionātā.

## Biogrāfija
Marta Krūmiņa-Vitrupe dzimusi kuplā lauksaimnieku ģimenē, kurā jau auga četras meitas un dēls. Mācījusies Limbažu ģimnāzijā. Konservatorijā Rīgā apguvusi klavierspēli. Precējusies ar savu novadnieku — dramaturgu un dzejnieku Hugo Teodoru Krūmiņu (1901—1990), kas bijis mākslinieku biedrības "Zaļā vārna" biedrs. Viņu mājās Vitrupes pagasta "Vecmelbāržos" bieži pulcējušās radošas personības: Eriks Ādamsons, Aleksandrs Čaks, Jānis Grots, Aleksandrs Grīns, Jānis Sudrabkalns, Mārtiņš Zīverts. Šeit notikuši literāri lasījumi, teātra uzvedumi un muzikāli pasākumi.
Otrā pasaules kara gados Marta Krūmiņa-Vitrupe kopā ar dzīvesbiedru atstāja Latviju. Trimdas sākuma gadus dzejniece ar ģimeni aizvadīja Vācijā — Huzumā, Flensburgā, Lībekā. 1948. gadā viņa iestājās Latviešu preses biedrībā. 1950. gadā Marta Krūmiņa-Vitrupe pārcēlās uz ASV, Klīvlendu, kur strādāja Klīvlendas pilsētas slimnīcas laboratorijā, bet mūža pēdējos gadus viņa dzīvoja Ņujorkā. Marta Krūmiņai-Vitrupei bija divi bērni, četri mazbērni un 6 mazmazbērni.

## Šahistes karjera

Marta Krūmiņa-Vitrupe bija Valmieras sporta biedrības biedre. 1938. gadā viņa kļuva par Vidzemes šaha meistari, un tajā pat gadā piedaloties Latvijas šaha čempionātā sievietēm dalīja 1.—3. vietu. Vēlāk gan pārspēlēs viņa palika trešā. 1941. gadā marta Krūmiņa-Vitrupe ieguva Latvijas sieviešu šaha čempiones nosaukumu, izcīnot pārliecinošu uzvaru pār visām pretiniecēm. Tikai 1999. gadā Danai Reizniecei izdevās atkārtot šādu simtprocentīgu rezultātu Latvijas sieviešu šaha čempionāta finālā.

## Literārā daiļrade

Marta Krūmiņa-Vitrupe dzejai ir raksturīgs dzimtās zemes rūpīgs apraksts (dzejoļi "Rasas pilīte" un "Smilgas") un vēsturisko notikumu izpratne caur personīgo pieredzi, kuru vēlāk nomaina ilgas pēc zaudētās tēvzemes. Tautas liktenim ir veltīti dzejoļi "Gājiens naktī", "Aizvestajam draugam", "Leģionāram". Interesants ir dzejolis "Šachmeistara Apšenieka atcerei", kurš veltīts ievērojamajam šahistam Fricim Apšeniekam, kas spējis uzvarēt gan Aļehinu, gan Eivi, bet ir bezspēcīgs spēlē pret savu nāvi.
Marta Krūmiņas-Vitrupes esejās ir atrodamas pārdomas par sava laika aktuālajām problēmām:
* "Parīzes elegance" — sievietes vienkāršība kā vislielākā rota;
* "Latvju gara sargātāja svešumā" — praktiski padomi latviskuma saglabāšanai trimdas apstākļos;
* "Mūsdienu mīlestības maldu ceļi" — demogrāfiskā situācija pēc Otrā pasaules kara, "lieko sieviešu" problēma.
1991. gadā komponists Pauls Dambis ir komponējis dziesmas ar Marta Krūmiņas-Vitrupes dzeju - "Dziesma smilgai" un "Dziesma rasai".

## Bibliogrāfija

Marta Vitrupe "Dziesma smilgai", Rīga, "Jumava", 2005, .

## Atsauces
Trēbējciems

**Trēbējciems** ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta rietumos Pavārvalka krastos  no pagasta centra Blāzmas, no novada centra Ventspils un  no Rīgas.

Ciema austrumos atrodas arheoloģijas piemineklis Kapšu senkapi.

## Atsauces
Raibkrogs

**Raibkrogs** ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta rietumos pie Popes—Valdemārpils autoceļa  no pagasta centra Blāzmas, no novada centra Ventspils un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušā ceļmalas kroga. Ziemeļos no Raibkroga atrodas dabas liegums «Puzes smilšu krupja atradne», kā arī Raibkroga viduslaiku senkapi un dabas piemineklis Čūsku egle.

## Atsauces
Interneta Pasaule

**Interneta Pasaule** bija interneta pakalpojumu sniedzējs un telesakaru operators Latvijā.

## Vēsture
Uzņēmums tika dibināts . Vairāku gadu garumā uzņēmums bija attīstījis savu optisko tīklu Rīgā un kabeļu tīklus Latvijas reģionos.

## Darbības virzieni
* Internets — Interneta pieslēgumi Latvijā ar ātrumu robežās no 512kbit/s vietējai datu plūsmai un 256kbit/s ārzemju datu plūsmai līdz pat 1Gbit/s vietējai datu plūsmai un līdz 1Gbit/s ārzemju datu plūsmai.
* Telefonija — Ciparu un IP telefonija, privātais telefona tīkls, elektroniskais fakss, mobilie sakari
* Televīzija — IPTV pakalpojumi
* Tīmekļa mitināšana — virtuālā mitināšana, servera izvietošana, virtuāla servera izvietošana
* Tīmekļa vietņu izstrāde

## Tehniskā informācija

### Numuru lietojums
Komersanta **Interneta Pasaule** numuri

### IP adreses

AS20797

* 217.199.96.0/19
* 213.180.96.0/19
* 85.115.96.0/19
* 87.226.0.0/17
* 94.30.128.0/17

## Tīkla pārklājums

### Rīga
thumb|Interneta pasaule tīkls Rīgā
* 4. Iļģuciems
* 12. Āgenskalns
* 22. Šampēteris
* 23. Torņakalns
* 32. Pētersala-Andrejsala
* 33. Sarkandaugava
* 38. Vecpilsēta
* 39. Centrs
* 45. Jugla
* 46. Mežciems
* 47. Purvciems
* 50. Teika
* 51. Avotu iela
* 54. Grīziņkalns
* 55. Ķengarags
* 56. Latgales apkaime

### Latvija
thumb|Interneta pasaule tīkls Latvijā
* Rīga
* Jūrmala — Dzintari, Majori
* Ķekavas novads — Baloži, Titurga, Ķekava, Katlakalns, Medemciems, Augškalns
* Baldones novads — Baldone, Riekstukalns
* Ropažu novads — Silakrogs, Mucenieki,Ropaži
* Ādažu novads — Ādaži
* Garkalnes novads — Garkalne,Vangaži
* Mārupes novads — Mārupe, Jaunmārupe
* Babītes novads — Babīte, Piņķi, Brīvkalni
* Bauskas novads — Bauska
* Iecavas novads — Iecava, Dimzukalns, Zālīte, Zorgi, Riņķi, Jurģēni, Straumēni, Ziemieļi, Bajāri, Iklāvi
* Ikšķiles novads — Ikšķile
* Salaspils novads — Salaspils, Saulkalne
* Stopiņu novads — Saurieši, Acone

## Piezīmes

## Atsauces
Banku ciems

**Banku ciems** ir apdzīvota vieta Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Stendes upes labajā krastā  no pagasta centra Blāzmas, no novada centra Ventspils un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie „Banku“ mājām, no kurām ieguvusi nosaukumu. Ciemā ir 7 viensētas, tajā skaitā neapdzīvotās Sipenes dzirnavas.

## Atsauces
Kakaokoks

**Īstais kakaokoks** (*Theobroma cacao*) ir 3—8 metrus augsts, mūžzaļš malvu dzimtas koks, no kura augļiem (kakao pupiņām) iegūst kakao pulveri. No kakao pulvera visizplatītākais izgatavotais produkts ir šokolāde. No kakaokoka tiek iegūts arī teobromīns, kas tiek izmantots kā psihotropā viela. Tā izcelsmes vieta ir Amerikas tropu reģions. Mūsdienās visvairāk kakao tiek iegūts Āfrikas valstīs Kotdivuārā un Ganā. Trešā lielākā kakao ieguves valsts ir Indonēzija.

## Ārējās saites
Matīšu evaņģēliski luteriskā baznīca

thumb|250px|Matīšu evaņģēliski luteriskā baznīca
**Matīšu evaņģēliski luteriskā baznīca** ir luteriešu dievnams Valmieras novada Matīšos. Tajā apskatāma 17. gadsimta beigu kancele un altāris. 

## Vēsture
Baznīcu Zviedru Vidzemes laikā 1687. gadā cēlis Rīgas Svētā Pētera baznīcas torņa projekta autors Ruperts Bindenšū. Baznīcas torņa veidols atgādina vienkāršotu Rīgas Pēterbaznīcas torni ar apzeltītu gaili un lodi  augstumā. 1867. gadā baznīcā uzstādīja Saksijas meistara Frīdriha Lādegasta ērģeles.

## Atsauces
Roda

**Roda** (, *Ródos*) ir sala Grieķijā, atrodas Egejas jūras austrumos. Tā ir lielākā no Dienvidsporādu salām gan platības, gan iedzīvotāju skaita ziņā. Rodas pilsēta ir Dodekanesas vēsturiskais centrs. Vēsturiski tā ir pazīstama kā Rodas kolosa (viens no septiņiem pasaules brīnumiem) atrašanās vieta. Savukārt Rodas viduslaiku vecpilsēta ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā. Mūsdienās Rodas sala ir viens no populārākajiem tūrisma galamērķiem Eiropā.

## Vēsture
Senās Grieķijas laikā Rodas sala bija sadalīta trīs pilsētvalstīs (Jalisa, Kameira un Linda), kas  piedalījās grieķu karos ar persiešiem (499—449 p.m.ē.).
Peloponēsas kara laikā (431–404 p.m.ē.) Rodas pilsētvalstis cīnījās Atēnu pusē, bet kara beigās pārgāja Spartas pusē. Pēc kara ta tās apvienojās un 404. gadā Roda kļuva par neatkarīgu valsti ar jaunuzceltu galvaspilsētu salas ziemeļu galā.
Vēlāk Roda nokļuva Maķedonijas atkarībā, bet pēc Maķedonijas Aleksandra nāves sabiedrojās ar Ēģiptes Ptolemaju dinastijas valdniekiem. 3. gadsimts p.m.ē. bija Rodas uzplaukuma laiks, kad pēc uzvaras pār satrapa Antigona dēlu Dēmetru pie Rodas ostas uzcēla milzīgu Saules dieva Hēlija statuju, kas kļuva pazīstama kā Rodas koloss.

164. gadā p.m.ē. Roda kļuva par Senās Romas lielvalsts sabiedroto, tad pakāpeniski zaudēja saimniecisko nozīmību un par galveno Egejas jūras tirdzniecības centru kļuva Dēlas sala.
74. gadā Roda kļuva par Līkijas un Pamfīlijas provinces daļu, bet 293. gadā par Salu provinces () centru.

Kopš 74. gada laika sala atradās vairāku valstu pakļautībā:

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Zvaigžņu kari: Situ atriebība

**"Zvaigžņu kari: III daļa. Situ atriebība"** () ir 2005. gada amerikāņu zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Džordžs Lūkass. Šī ir sestā uzņemtā "Zvaigžņu karu" sāgas daļa. Galvenās lomas filmā atveido Jūens Makgregors, Heidens Kristensens, Natālija Portmane, Jans Makdiarmids, Semjuels Džeksons, Kristofers Lī, Entonijs Danielss, Kenijs Beikers un Frenks Ozs. Filmas darbība norisinās trīs gadus pēc Klonu kara sākuma. Filmas pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā,  tika uzsākta izrādīšana kinoteātros. Tā ir 2005. gada otra ienesīgākā filma pēc "Harijs Poters un Uguns biķeris".

## Atsauces

## Ārējās saites
Mazsalacas Svētās Annas evaņģēliski luteriskā baznīca

thumb|250px|Mazsalacas Svētās Annas evaņģēliski luteriskā baznīca
**Mazsalacas Svētās Annas evaņģēliski luteriskā baznīca** ir LELB draudzes dievnams Mazsalacā. 

## Vēsture
Senākā Mazsalacas katoļu baznīca celta 14. gadsimtā romāņu stilā, dokumentos pirmo reizi minēta 1533. gadā kā Svētās Marijas baznīca. 16. gadsimta beigās baznīcu pārdēvēja par Svētās Annas luterāņu baznīcu, no 1691. līdz 1696. gadam to pārbūvāja, 1820. gados uzstādīja jaunas ērģeles ar 12 reģistriem. 

1890. gadā nojauca vecās baznīcas piebūvi un tās vietā uzcēla neogotikas stila ķieģeļu dievnamu, visu altāra daļa un abu ģērbkambaru daļas atstājot kā iepriekš. Šobrīd baznīcā atrodas gan vecais, gan jaunais altāris, kā arī valsts nozīmes mākslas piemineklis — ērģeles.

## Atsauces
Karaliskā biedrība

**Londonas Karaliskā biedrība dabaszinību attīstīšanai** (), biežāk saukta par **Karalisko biedrību** (*The Royal Society*), ir zinātņu biedrība, funkcionē kā Apvienotās Karalistes zinātņu akadēmija. Dibināta 1660. gada novembrī ar karaļa Čārlza II pavēli kā Londonas Karaliskā biedrība un, iespējams, ir vecākā šāda veida biedrība pasaulē.

Biedrību pārvalda tās padome, ko vada biedrības prezidents. Padomes locekļus un prezidentu ievēl biedrības locekļi no sava vidus. Biedrībā šobrīd (2025) ir 1600 biedri, kas tiesīgi lietot FRS titulu (*Fellow of the Royal Society*), kā arī karaliskie, goda un ārzemju biedri. Tagadējais biedrības prezidents statistiķis Sers Edriens Smits stājās amatā .

## Dibināšana
Par Karaliskās biedrības priekšteci uzskata zinātnieku kopu, kas aizrāvās ar Frānsisa Bēkona "jauno filozofiju" un vēlāk kļuva pazīstama kā "Neredzamās kolēģijas" grupa. Tie bieži satikās Londonā, Grešamas koledžā, daži no biedriem tikās Oksfordā.
Karaliskās biedrības dibinātāji bija:

* Viljams Bols (*William Ball*, 1627—1690)
* Roberts Boils (1627—1691)
* Viljams Braunkers (*William Brouncker*, 1620—1684)
* Aleksandrs Brūss (*Alexander Bruce*, 1629—1681)
* Džonatans Godards (*Jonathan Goddard*, 1617—1675)
* Abrahams Hils (*Abraham Hill*, 1633—1721)
* Roberts Morejs (*Robert Moray*, 1608—1673)
* Pols Neils (*Paul Neile*, 1613—1686)
* Viljams Petijs (*William Petty*, 1623—1687)
* Kristofers Rens (*Christopher Wren*, 1632—1723)
* Lorencs Rūks (*Lawrence Rooke*, 1622—1662)
* Džons Vilkinss (*John Wilkins*, 1614—1672)

## Ārējās saites
Flamenko

thumb|Flamenko dejotāja
thumb|Tablao flamenco.
**Flamenko** ir mūzikas, dziesmu un deju žanrs, kura izcelsmes vieta ir Andalūzijas autonomā komūna Spānijā. Flamenko, iespējams, ir attīstījies no 18. gadsimta Andalūzijas mūzikas, dziesmu un deju stila, to ietekmējuši vietējie čigāni. Pēdējā laikā tas ir attīstījies un kļuvis populārs visā pasaulē, lielākā popularitāte tam ir Spānijā, taču vairāk akadēmiju, kur pasniedz flamenko, ir Japānā, nevis Spānijā. 2010. gada novembrī UNESCO flamenko iekļāva cilvēces mutvārdu un nemateriālā kultūras mantojuma meistardarbu sarakstā.

## Atsauces
Zvaigžņu kari: Ļaunumu vēstošā ilūzija

**"Zvaigžņu kari: I daļa. Ļaunumu vēstošā ilūzija"** () ir 1999. gada ASV zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Džordžs Lūkass. Šī ir ceturtā uzņemtā "Zvaigžņu karu" sāgas daļa un pirmā daļa sāgas prīkvelā. Galvenās lomas filmā atveido Liams Nīsons, Jūens Makgregors, Natālija Portmane, Džeiks Loids, Jans Makdiarmids, Entonijs Danielss, Kenijs Beikers, Pernilla Augusta un Frenks Ozs. Filma ir par džedu meistaru Kvai-Gonu Džinu un viņa mācekli Obi Vanu Kenobi, kuriem jāaizved un jāsargā karaliene Padme Amidala no planētas Nabū uz Galaktikas senātu. Filmas pirmizrāde notika . Tā ir 1999. gada ienesīgākā filma, kā arī ceturtā ienesīgākā "Zvaigžņu karu" filmu sērijas daļa.

Pēc filmas "Džedu atgriešanās" izdošanas uzsāka sarunas par turpmākiem sērijas plāniem, taču Lūkass nebija motivēts atgriezties filmu sērijas. Pārtraukuma laikā viņa radītie varoņu izcelsmes stāsti, īpaši paša Anakina izcelsme, 1990. gados viņā raisīja interesi izveidot priekšvēstures triloģiju. Pēc tam, kad viņš pārliecinājās, ka datora radīti attēli ir attīstījušies līdz tādam līmenim, kādu viņš vēlējās priekšvēstures triloģijas vizuālajiem efektiem, Lūkass 1993. gadā sāka rakstīt scenāriju filmai "Ļaunumu vēstošā ilūzija", bet izstrāde sākās 1994. gadā. Filmēšana notika 1997. gadā no 26. jūnija līdz 30. septembrim studijā *[[Leavesden Film Studios]]* un Tunisijas tuksnesī. Filma iezīmēja Lūkasa atgriešanos kā režisoram pēc 22 gadu pārtraukuma kopš oriģinālās "Zvaigžņu karu" filmas 1977. gadā.

Filmas pirmizrāde notika , gandrīz 16 gadus pēc filmas "Džedu atgriešanās" pirmizrādes. Filmas pirmizrādi plaši atspoguļoja plašsaziņas līdzekļos, un to gaidīja ar nepacietību, jo pēc pirmās "Zvaigžņu karu" sāgas bija izveidojusies liela fanu bāze. Filma saņēma dažādas kritiķu atsauksmes. Lai gan slavēja vizuālos efektus, darbību secību, mūzikas partitūru, Nīsona un Makgregora aktierspēli, kritiku galvenokārt saņēma scenārijs, temps, Loida tēlojums un varoņi, jo ​​īpaši Džā Džā Binks, kas saņēma ārkārtīgi negatīvu kritiku. Turklāt filmas sarežģītais ar politiku sasaistītais vēstījums un jauniešu humora sajaukums tika uztverts kā neatbilstošs. Neskatoties uz kritiku, "Ļaunumu vēstošā ilūzija" guva labus finansiālos panākumus un pirmizrādes laikā pārspēja vairākus kases rekordus. Sākotnējo seansu laikā tā visā pasaulē nopelnīja vairāk nekā  ASV dolāru, kļūstot par 1999. gada ienesīgāko filmu, otro ienesīgāko filmu pasaulē un Ziemeļamerikā pēc filmas "Titāniks" un tā brīža ienesīgāko "Zvaigžņu karu" filmu. 2012. gada februārī izlaida filmas 3D versiju, kas nopelnīja papildu  ASV dolāru un kopējie filmas pasaules ieņēmumi pārsniedza 1 miljardu ASV dolāru. Filmai "Zvaigžņu karu" priekšvēstures triloģijā ir divi turpinājumi: "Klonu uzbrukums" (2002) un "Situ atriebība" (2005).

## Atsauces

## Ārējās saites
1343. gads

**1343. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.

## Notikumi
* 20. janvāris — Džovanna I kļuva par Neapoles karalieni.
* 23. aprīlis — sākās Jurģa nakts sacelšanās.
* 4. maijs — Jurģa nakts sacelšanās: Livonijas ordeņa mestrs Burhards fon Dreilēbens pavēlēja nogalināt četrus igauņu nemiernieku ķēniņus.
* 25. novembris — spēcīgs cunami vilnis pēc zemestrīces skāra Kampānijas reģionu, mūsdienu Itālijas dienvidos.

### Nezināms datums
* Polijas karalis Kazimirs III Lielais noslēdza līgumu ar Vācu ordeni par Austrumpomerānijas atdošanu ordenim.

## Dzimuši
* *datums nezināms*
** Čokei, Japānas imperators (miris 1394.)
* *iespējams*
** Džefrijs Čosers (*Geoffrey Chaucer*), angļu rakstnieks (miris 1400.)

## Miruši
* 20. janvāris — Roberts Anžū, Neapoles karalis (dzimis 1277.)
* 16. septembris — Filips III Kapetings, Navarras karalis (dzimis 1306.)
Auziņu ciems

**Auziņu ciems** bija Rēzeknes rajona administratīvi teritoriāla vienība tā austrumos. 1945. gada 2. novembrī Rēzeknes apriņķa Rēznas pagastā izveidoja Auziņu ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī, pēc pagasta likvidēšanas, ciemu iekļāva Rēzeknes rajonā. Ciemu likvidēja 1954. gada 14. jūnijā, tā teritoriju pievienojot Stoļerovas ciemam.

Mūsdienās bijušās ciema padomes centrs Auziņi atrodas Ludzas novada Pureņu pagastā.

## Atsauces
Višu ciems

**Višu ciems** bija Rēzeknes rajona administratīvi teritoriāla vienība tā austrumos. 1945. gada 2. novembrī Rēzeknes apriņķa Kaunatas pagastā izveidoja Višu ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī pēc pagasta likvidēšanas ciemu iekļāva Rēzeknes rajonā.

1954. gada 14. jūnijā Višu ciemam pievienoja likvidēto Foļvarkovas ciemu, bet kolhoza «Ļeņina ceļš» teritoriju pievienoja Kaunatas ciemam. 1960. gada 7. jūlijā Višu un Rečinas ciemu padomju saimniecības «Draudzība» teritoriju pievienoja Černajas ciemam.

Ciemu likvidēja 1963. gada 12. jūnijā, Čapajeva kolhoza teritoriju iekļaujot Stoļerovas ciemā, bet pārējo ciema teritoriju pievienoja Černajas ciemam.

## Atsauces
Juzupoles ciems

**Juzupoles ciems** (vai **Juzopoles ciems**) bija Rēzeknes rajona administratīvi teritoriāla vienība tā ziemeļos. 1945. gada 2. novembrī Rēzeknes apriņķa Bērzgales pagastā izveidoja Juzupoles ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī, pēc pagasta likvidēšanas, ciemu iekļāva Rēzeknes rajonā. Ciemu likvidēja 1954. gada 14. jūnijā, kolhoza «Uzvara» teritoriju iekļaujot Gailumu ciemā, bet kolhoza «Trudovik» teritoriju — Bērzgales ciemā.

## Atsauces
Kurts Rasels

**Kurts Rasels** (; dzimis ) ir amerikāņu televīzijas un kino aktieris.

Aktiera karjeru sācis bērnībā ar lomām televīzijas seriālos, laikā no 1963. līdz 1964. gadā filmējās seriālā *The Travels of Jaimie McPheeters*. 1970. gados parakstīja līgumu ar *[[The Walt Disney Company]]*, kur viņš kļuva par "1970. gadu lielāko studijas zvaigzni". Aktieris nominēts *Emmy* un Zelta globusa balvām. Lielākos komerciālos panākumus guvis ar lomām filmās "Vaniļas debesis", "Uguns spēks", "Zvaigžņu Vārti", *[[Miracle (filma)|Miracle]]* un "Supervaroņu skola".

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Reičela precas

**"Reičela precas"** () ir 2008. gada ASV drāmas filma, kuras režisors ir Džonatans Demijs. Filmas sižeta pamatā ir Sidnija Lumeta meitas Dženijas debijas scenārijs.

Filma ir stāsts par no narkotikām atkarīgo Kimu (attēlo Anna Hetaveja) un viņas māsu Reičelu (attēlo Rozmarija Devita) un māsu attiecībām pirms Reičelas kāzām. Filmas pirmizrāde notika  Venēcijas kinofestivālā. Galvenās lomas atveidotāju Annu Hetaveju par šo lomu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai, tomēr to ieguva Keita Vinsleta par lomu filmā "Lasītājs".

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Olita Rause

**Olita Rause** (dzimusi  Latvijā) ir Latvijas šahiste, starptautiskā lielmeistare sievietēm (1993), starptautiskā meistare (1995), korespondencšaha lielmeistare (1999).

## Šahistes karjera
Olita Rause ir izcīnījusi trīs sudraba medaļas Latvijas sieviešu šaha čempionātos: 1981. gadā (turnīrā uzvarēja Astra Goldmane), 1984. gadā (turnīrā uzvarēja Anda Šafranska) un 1994. gadā (zaudēja papildmačā Andai Šafranskai ar 1,5:2,5). 1986. gadā Olita Rause pārstāvēja Latviju PSRS sieviešu komandu šaha čempionātā Minskā pie otrā galdiņa. Olita Rause ir pārstāvējusi Latvijas sieviešu izlasi 31. šaha olimpiādē Maskavā pie 2. galdiņa (+4, =3, -4).
Olita Rause bija viena no spēcīgākajām korespondencšaha spēlētājām pasaulē. Viņa ir uzvarējusi ICCF VI Pasaules kausa izcīņā. 2019. gadā pēc 15 gadu pārtraukuma piedalījusies Latvijas sieviešu šaha čempionātā, kurā ierindojusies 9. vietā.

Starptautiskās Korespondencšaha federācijas 2023.gada janvāra reitinga sarakstā ierindojas pirmajā vietā pasaulē ar reitingu 2684.

## Personīgā dzīve
Olita Rause ir beigusi Latvijas Universitāti ar filoloģijas maģistres grādu. No 2001. gada decembra līdz 2017. gada februārim bijusi "Jāņa Rozes" apgāda galvenā redaktore. Bija precējusies ar lielmeistaru Igoru Rausi.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista profils vietnē FIDE.com
*  šahista profils vietnē chessgames.com
*  šahista profils vietnē 365chess.com
*  šahista profils vietnē chesstempo.com
*  šahista profils Latvijas Korespondencšaha federācijas vietnē
Viecītes

**Viecītes** ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Stendes upes kreisajā krastā  no pagasta centra Blāzmas, no novada centra Ventspils un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie Puzes muižas bijušās Viecītes pusmuižas (*Wezitten*). Pie Viecītēm atrodas arheoloģijas piemineklis Jaunviecīšu senkapi.

## Atsauces
1344. gads

**1344. gads** () bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.

## Notikumi

### Nezināms datums
* Mūsdienu Igaunijas teritorijā turpinājās Jurģa nakts sacelšanās, kas sākās 1343. gadā.

## Dzimuši

## Miruši
* 17. aprīlis — Konstantīns II Luziņans, Armēnijas karalis (dzimis ap 1300.)
* *datums nezināms*
** Simons Martīni, itāļu gleznotājs (dzimis ap 1284.)
Sniegbaltīte (nozīmju atdalīšana)

**Sniegbaltīte** var būt:
* Sniegbaltīte (Jaungada tēls); 
* Sniegbaltīte — tēls brāļu Grimmu pasakā "Sniegbaltīte";
* Sniegbaltīte — tēls brāļu Grimmu pasakā "Sniegbaltīte un Sārtrozīte";
* Sniegbaltīte — Nikolaja Rimska-Korsakova opera;
* "Sniegbaltīte" — 2007. gada ASV mākslas filma.
1345. gads

**1345. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.

## Notikumi

### Nezināms datums
* Mūsdienu Igaunijas teritorijā noslēdzās Jurģa nakts sacelšanās, kas sākās 1343. gadā.
* Aļģirds kļuva par Lietuvas dižkunigaiti, gāzōt no troņa Jaunuti.
* Tika pabeigta Parīzes Dievmātes katedrāles celtniecība.
* Lietuvas dižkunigaitis Aļģirds ar zemgaļu palīdzību iekaroja Tērvetes pili un aizdedzināja Jelgavas pili.

## Dzimuši
* 31. oktobris — Fernandu I Burgundietis, Portugāles karalis (miris 1383.)
* *iespējams*
** Jans Nepomuks, katoļu svētais (miris 1393.)

## Miruši
* 16. septembris — Džons IV Dreukss, Bretaņas hercogs (dzimis 1295.)
Sniegbaltīte (Jaungada tēls)

thumb|Pirmsrevolūcijas Ziemassvētku kartīte ar svēto Nikolaju
**Sniegbaltīte** () ir krievu folkloras tēls. Bijušajā PSRS izveidojās tradīcija, ka Sniegbaltīte ir viens no Jaungada bērnu sarīkojumu tēliem — Salatēva mazmeitiņa, kura viņu pavada un viņam palīdz vadīt sarīkojumus. Sniegbaltītes vecums var būt diezgan plašās robežās, no mazas meitenes līdz jaunietei.

## Vēsture
Sniegbaltītes tēls parādās krievu tautas pasakā par meiteni no sniega. 1873. gadā A. Ostrovska lugā "Sniegbaltīte" Sniegbaltīte parādījās kā Salatēta un Pavasaramātes (vārdam "pavasaris" krievu valodā ir sieviešu dzimte) meita. Vēlāk 19. gadsimtā Sniegbaltītes tēlu izmantoja dažādos bērnu "eglīšu" scenārijos, parādījās eglīšu rotājumi Sniegbaltītes izskatā, Jaungada karnevālos meitenes mēdza pārģērbties par Sniegbaltītēm. Pirms revolūcijas Sniegbaltīte bija no Salavecīša neatkarīgs tēls.thumb|Sniegbaltīte (1899), Viktors Vasņecovs

1935. gadā, kad Padomju Savienībā atļāva svinēt Jaungadu, Sniegbaltīte ieguva pašreizējās funkcijas.

## Ārējās saites
1348. gads

**1348. gads** () bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.

## Notikumi
* 17. marts — Fromholds fon Fifhūzens kļuva par Rīgas arhibīskapu.
* 7. aprīlis — Prāgā dibināta Kārļa universitāte.

### Nezināms datums
* Melnā nāve (buboņu mēris) sasniedza kulmināciju Eiropā.

## Dzimuši
* 11. aprīlis — Androniks IV Paleologs, Bizantijas imperators (miris 1385.)
* *iespējams*
** Jagailis, Lietuvas dižkunigaitis un Polijas karalis (miris 1434.)

## Miruši
* 12. septembris — Žanna Burgundiete, Francijas karaliene (dzimusi 1293.)
* 2. decembris — Hanazano, Japānas imperators (dzimis 1297.)
* datums nezināms - Andrea Pizāno (*Andrea Pisano*), itāļu tēlnieks un arhitekts (dzimis 1270.)
Pāvels Šteinbors

**Pāvels Šteinbors** (dzimis  Rīgā kā **Pāvels Černuha**) ir latviešu futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Latvijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) pārstāv Latvijas Virslīgas klubu FK RFS.

## Karjera
### Klubos
Karjeru uzsācis JFC Skonto komandā 2001. gadā, 2004. gadā pārgājis uz FK Jūrmala. 2008. gadā līdz sezonas beigām tika izīrēts Anglijas čempionāta klubam Blackpool FC. Tajā viņš spēlēja kopā ar citu latvieti Kasparu Gorkšu, tomēr pirmās komandas sastāvā neaizvadīja nevienu spēli. Pēc īres beigām atgriezās Latvijā un pārgāja uz FK Liepājas Metalurgs. 2009. gadā kļuva par Latvijas Virslīgas čempionu. 

 pievienojās Dienvidāfrikas klubam *[[Lamontville Golden Arrows F.C.|Golden Arrows]]*. Sezonu sāka kā kluba pamatvārtsargs, taču sezonas otrajā pusē zaudēja vietu sākumsastāvā. 2013. gada jūlijā Šteinbors pārcēlās uz Polijas *[[Ekstraklasa]]* klubu Zabžes "Górnik". Komandā nospēlēja divas sezonas, aizvadot vairāk nekā 50 spēles. Pirms 2015.—2016. gada sezonas pievienojās Kipras klubam *[[Nea Salamina Ammochostos FC|Nea Salamina]]*. Sezonā aizvadīja 16 spēles Kipras Pirmajā divīzijā. Pēc sezonas beigām atgriezās Polijā, parakstot līgumu ar Gdiņas "Arka". Kluba sastāvā nospēlēja četras sezonas. 2017. gadā kļuva par Polijas kausa ieguvēju. Pēc 2019.—2020. gada sezonas klubs atstāja augstāko līgu, un Šteinbors pārgāja uz citu Polijas klubu Bjalistokas "Jagiellonia". Tajā aizvadīja divas sezonas.

2022. gada jūnijā pievienojās Virslīgas klubam FK RFS.

### Izlasē
Spēlējis gan Latvijas U-19, gan U-21 izlašu sastāvos. Latvijas pieaugušo izlasē debitējis  draudzības spēlē pret Ziemeļīriju. Daudzas reizes pieteikts spēlēm kā izlases rezerves vārtsargs. Šteinbors atzīts par 2019. un 2020. gada Latvijas labāko futbolistu. Pēc 2023. gada 28. marta 2024. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēles pret Velsu kopā ar Artūru Zjuzinu pārkāpa komandas disciplīnu un uz nākamo spēli abi vairs netika izsaukti.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 90minut.pl spēlētāja profils
Rūmciems

**Rūmciems** ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Upatvalka krastos  no pagasta centra Blāzmas, no novada centra Ventspils un  no Rīgas. Apdzīvotajā vietā ietilpst 4 viensētas. Rūmciemā atrodas vēja ģeneratoru parks.

## Atsauces
Aigars Birzulis

**Aigars Birzulis** (dzimis  Kuldīgā) ir volejbola treneris. Pašlaik trenē pludmales volejbolistu Mārtiņa Pļaviņa un Jāņa Pēdas duetu un ir Murjāņu sporta ģimnāzijas volejbola treneris.

Jaunieša vecumā spēlējis volejbolu, izcīnījis medaļu PSRS junioru čempionātā. Kopš 1980. gadu vidus sācis strādāt par volejbola treneri. Bijis vairāku klubu treneris, tai skaitā Inčukalns/LU, ar ko 2005. gadā tika izcīnīts Latvijas čempionu tituls. Pirms 2008. gada Pekinas Vasaras Olimpiskajām spēlēm viņš trīs mēnešus strādājis ar Mārtiņa Pļaviņa un Aleksandra Samoilova duetu. Pēc Pekinas Olimpiskajām spēlēm kļuva par Mārtiņa Pļaviņa un Jāņa Šmēdiņa dueta galveno treneri. 2010. gada Eiropas čempionātā duets izcīnīja bronzu, 2011. gada Pasaules čempionātā tika izcīnīta 4. vieta, savukārt  duets izcīnīja bronzas medaļu. Par sasniegumiem sportā ticis piešķirts V šķiras Triju Zvaigžņu ordenis.

## Atsauces
Kepler-22b

thumbnail|235px|Planētas ''Kepler-22b'' salīdzinājums ar Saules sistēmas iekšējām planētām.
***Kepler-22b*** ir pirmā atklātā citplanēta, kura atrodas apdzīvojamā zonā un riņķo ap Saulei līdzīgu zvaigzni *[[Kepler-22]]*. To atklāja . *Kepler-22b* atrodas aptuveni 600 gaismas gadu attālumā no Zemes. *Kepler-22b* rādiuss ir aptuveni 2,4 reizes lielāks nekā Zemes rādiuss, kaut gan masa ir salīdzināma Neptūna masai (~35 Zemes masas). Astronomi pieļauj, ka uz tās varētu atrasties ārpuszemes dzīvība. Zinātnieki vēl nav noskaidrojuši, vai šī planēta ir cieta kā Zeme vai Marss, vai gāzu planēta kā Jupiters vai Saturns. Tā, iespējams, varētu būt arī ūdens planēta. 

Vidējais *Kepler-22b* planētas attālums no savas saules (*Kepler-22*) ir tikai par 15% mazāks kā Zemei no Saules, tas nozīmē, ka gada vidējā temperatūra uz šīs planētas ir ļoti līdzīgas zemes temperatūrai un atšķiras tikai par dažiem grādiem (uz Kepler-22b temperatūra ir nedaudz lielāka.)

## Skatīt arī
* Ūdens planēta

## Atsauces
Dzelzs krusts

[right|250px|thumb|[Prūsijas Karalistes piešķirtā Dzelzs krusta varianti (1813-1870).]]

**Dzelzs krusts** (, saīsināti — *EK*) bija Prūsijas, vēlāk Vācijas militārais ordenis, ko 1813. gadā nodibināja Prūsijas karalis Frīdrihs Vilhelms III, lai apbalvotu militārpersonas par nopelniem Napoleona karos. Dzelzs krustu nepasniedza par nopelniem miera laikos un tas vairākkārt tika atjaunots sakarā ar Vācijas Impērijas iesaistīšanos plašās militārās kampaņās — 1870. gadā (Francijas—Prūsijas karš), 1914. gadā (Pirmais pasaules karš) un 1939. gadā (Otrais pasaules karš).

Līdz pat Otrajam pasaules karam Dzelzs krustam bija trīs pakāpes: 
* II šķiras Dzelzs krusts ()
* I šķiras Dzelzs krusts ()
* Dzelzs krusta Lielkrusts ( vai vienkāršoti *Großkreuz*)

Otrā pasaules kara laikā papildus iepriekš nosauktajām nāca klāt Dzelzs krusta Bruņinieka krusts, ar kuru varēja apbalvot, ja militārpersona bija jau apbalvota ar Dzelzs krusta I pakāpi. Šai Dzelzs krustam piederīgajai pakāpei bija piecas šķiras. Otrā pasaules kara laikā ar Dzelzs krustu tika apbalvotas arī vairākas civilpersonas.

Vienlaikus Dzelzs krusts, ko saistīja ar Teitoņu ordeni, bija vācu armijas simbols no 1871. līdz 1918. gadam, kad to aizstāja ar grieķu krustu. Kopš 1956. gada tas ir Bundesvēra simbols.

## Atsauces

## Ārējās saites
Grūžas

**Grūžas** (arī **Grūžciems**) ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā uz Ameles pacēluma (pagasta augstākais punkts 56,5 m vjl) pie Blāzmas—Ameles autoceļa  no pagasta centra Blāzmas, no novada centra Ventspils un  no Rīgas.

## Atsauces
Kapteinis

**Kapteinis** (, no *caput* — 'galva') var būt:

* kapteinis (dienesta pakāpe) — virsnieka dienesta pakāpe militāros formējumos;
** jūras kapteinis — vecākā virsnieka dienesta pakāpe jūras spēkos;
** kapteiņleitnants — jaunākā virsnieka dienesta pakāpe jūras spēkos;
** komandkapteinis — vecākā virsnieka dienesta pakāpe jūras spēkos;
* kapteinis (jūrniecība) — kuģa vadītājs;
* kapteinis (sports) — sporta komandas vadītājs, kas to pārstāv, vada sacensībās;
** kapteinis (futbols) — futbola komandas vadītājs;
** kapteinis (hokejs) — hokeja komandas vadītājs;

## Populārajā kultūrā
* Kapteinis Nemo — tēls Žila Verna romānos;
* Kapteinis Nulle — latviešu aktierfilma (darba drāma);
* Kapteinis Džeks — latviešu aktierfilma (piedzīvojumu filma bērniem);
* Kapteinis Amerika — amerikāņu aktierfilma un komiksu tēls;
* Kapteiņa Enriko pulkstenis — latviešu aktierfilma (ģimenes kino komēdija).
Līcnieki

**Līcnieki** ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos Vecieres krastos pie Ameles—Stiklu ceļa  no pagasta centra Blāzmas, no novada centra Ventspils un  no Rīgas. Apdzīvotajā vietā ietilpst 3 viensētas, no kurām divas ir apdzīvotas.

## Atsauces
Oļegs Koševojs

**Oļegs Koševojs** (, ; dzimis , miris ) bija ukraiņu izcelsmes padomju partizāns.

Viņš bija viens no slepenās organizācijas "Jaunā gvarde" dibinātājiem, kas laikā no 1941. līdz 1945. gadam Otrajā pasaules karā cīnījās pret nacistiem Krasnodonā. 1942. gada jūlijā Krasnodonu bija ieņēmis Vācijas karaspēks. Koševojs organizēja antinacistu komjaunatnes organizāciju "Jaunā gvarde", kļuva par tās komisāru un štāba locekli. 1943. gada janvārī vācieši organizāciju sagrāva, O. Koševojs centās šķērsot frontes līniju, taču ātri tika aizturēts. Koševojs tika spīdzināts un  viņam tika izpildīts nāvessods.

1943. gada 13. septembrī O. Koševojam tika piešķirts Padomju Savienības Varoņa apbalvojums. Vairākas raktuves, kolhozi, skolas PSRS tikušas nosauktas Oļega Koševoja vārdā.

## Ārējās saites
* ''War Heroes'' profils
Koševojs

**Koševojs** () var būt:
* Jevgeņijs Koševojs — Kazahstānas distanču slēpotājs;
* Oļegs Koševojs — ukraiņu partizāns.
Marks Taimanovs

**Marks Taimanovs** (;  Harkiva —  Sanktpēterburga) bija starptautiskais lielmeistars šahā (1952) un pianists. Spēlējot ārpus konkurences Marks Taimanovs ir uzvarējis Latvijas šaha čempionātā 1949. gadā.
 
## Biogrāfija
Marks Taimanovs piedzima Harkivā, kur mācījās viņa vecāki (tēvs - politehniskajā institūtā, bet māte - konservatorijā). Drīzumā ģimene pārcēlās uz Ļeņingradu, ar kuru turpmāk bija saistīta visa šahista un pianista dzīve. Pirmās mūzikas stundas viņam pasniedza māte.

1937. gadā Marks Taimanovs nofilmējās galvenajā puisēna vijolnieka lomā filmā "Bēthovena koncerts". Pēc filmas viņu uzaicināja uz Ļeņingradas pionieru pils svinīgo atklāšanu un piedāvāja izvēlēties jebkuru sekciju, kur darboties. Marks izvēlējās šaha sekciju, lai gan turpināja nodarboties ar mūziku.

Marks Taimanovs beidza Ļeņingradas konservatorijas klavieru klasi. Jau būdams pazīstams šahists viņš turpināja uzstāties koncertos, pārsvarā kopā ar savu sievu, pianisti Ļubovu Bruku (1926 - 1996). Duetam ir izdoti vairāki mūzikas ieraksti.

14 reizes piedalījies Ļeņingradas šaha čempionātu finālos (no 1945. līdz 1998. gadam), 5 reizes kļuvis par pilsētas čempionu (1948, 1950, 1952, 1961, 1973). PSRS šaha čempionātu finālos spēlējis 23 reizes, 1956. gadā ir kļuvis par čempionu. Tajā pašā gadā PSRS izlases sastāvā ir uzvarējis Pasaules šaha olimpiādē. Tāpat Marks Taimanovs ir četras reizes - 1957, 1961, 1965, 1970 - PSRS izlases sastāvā uzvarējis Eiropas komandu šaha čempionātos.

Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas pretendentu turnīros. 1953. gadā bija turnīra tabulas vidusdaļā, bet 1971. gadā cieta smagu sagrāvi pret Robertu Fišeru, zaudējot pretendentu ceturtdaļfināla mačā ar 0:6. Zaudējums izraisīja negatīvu oficiālo padomju varas iestāžu reakciju - Markam Taimanovam aizliedza piedalīties ārzemju turnīros, atņēma PSRS Nopelniem bagātā sporta meistara nosaukumu (atjaunots 1991. gadā), kā arī tika pārtraukta viņa koncertu darbība.

1993. un 1994. gadā divas reizes uzvarēja Pasaules senioru šaha čempionātos.

Marks Taimanovs bija pazīstams kā šaha teorētiķis, kas devis ievērojamu ieguldījumu tādu atklātņu attīstībā kā Sicīliešu aizsardzība un Nimcoviča aizsardzība.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista profils vietnē chessgames.com
*  šahista profils vietnē 365chess.com
*  šahista profils vietnē chesstempo.com
116. gads

**116. gads** () bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.

## Notikumi

### Nezināms datums
* Romas impērija sasniedza maksimālo tās jebkad pārvaldīto teritoriju. Tas notika imperatora Trajāna valdīšanas laikā. Trajāns iekaroja daļu no Partas valsts

## Dzimuši
* Liana Na, ķīniešu imperatore (mirusi 150.)

## Miruši
* Baņa Džao, pirmā zināmā ķīniešu sieviešu kārtas vēsturniece (dzimusi ap 45.)
Vācbaltu reformu partija

**Vācbaltu reformu partija** (, saīsināti — *DbRP*) bija Latvijas vācbaltiešu minoritātes politiskā partija, kas pastāvēja laikā no 1920. līdz 1934. gadam.

Šī partija galvenokārt pārstāvēja pilsētās dzīvojošo vācbaltu pilsonisko aprindu intereses. Tā piedalījās Latvijas Tautas padomē. Latvijas Satversmes sapulcē to pārstāvēja Edvīns Magnuss. Trešajā un ceturtajā Saeimā no partijas tika ievēlēts Lotārs Šēlers, kurš no 1933. gada oktobra Saeimā tika izvēlēts par Vācbaltu frakcijas vadītāju. Pēc Kārļa Ulmaņa veiktā apvērsuma partija bija spiesta izbeigt savu darbību.

Partijas vadītāji:
* No 1920. līdz 1932. gadam Edvīns Magnuss (1888—1974).
* No 1932. līdz 1934. gadam Lotārs Šēlers (1881—1945)

## Atsauces
Pūces

**Pūces** var būt:

* īstās pūces — pūču dzimtas ģints;
* pūču dzimta — pūčveidīgo kārta dzimta;
* pūčveidīgie — putnu klases kārta.

## Citas nozīmes
* Pūces — apdzīvota vieta Vānes pagastā
* Ievkalnu Matkules pagastā cits nosaukums

## Skatīt arī
*Pūce — uzvārds
General Motors

***General Motors*** (saīsināti **GM**) ir lielākā ASV autobūves kompānija. Līdz 2008. gadam GM 77 gadu garumā bija lielākais automobiļu ražotājs pasaulē (2008. gadā lielākais bija *[[Toyota Motor Corporation|Toyota]]*, taču 2009. gadā pirmo vietu pārņēma *[[Volkswagen (uzņēmums)|Volkswagen]]*). Ražošana noris 31 pasaules valstī, un uzņēmums nodarbina 209 000 cilvēku. Kompānijas galvenais birojs atrodas Detroitā.

## Vēsture
Uzņēmums *General Motors* dibināts 2009. gadā, pārņemot bankrotējušā *General Motors Corporation* aktīvu.

*GM* bizness Eiropā kopš 2000. gada cieta lielus zaudējumus.
2012. gadā *General Motors* izveidoja aliansi ar Francijas autoražotāju *PSA Peugeot Citroën* (tagad *[[Groupe PSA]]*, kļūsot par *PSA* otru lielāko akciju turētāju (7 %).
2013. gada beigās *General Motors* pārdeva sev piederošās *PSA* akcijas.
2016. gada 14. februārī tika paziņots, ka norit sarunas par autoražotāju *[[Opel]]* un *[[Vauxhall]]* pārdošanu *PSA*. 
2017. gada 6. martā oficiāli tika paziņots, ka *Groupe PSA* par 1,3 miljardiem eiro pirks *General Motors* Eiropas struktūrvienību *Adam Opel AG* ar zīmoliem *Opel* un *Vauxhall*. Bez tam *PSA* kopīgi ar Francijas banku *[[BNP Paribas]]* par 900 miljoniem EUR iegādāsies *GM* Eiropas finanšu pakalpojumu biznesu. Darījums tika pabeigts 1. augustā.

2018. gada novembrī tika paziņots, ka *General Motors* veiks masveidīgu restrukturizāciju, lai ietaupītu sešus miljardus ASV dolāru un pielāgotos «mainīgajiem tirgus apstākļiem». Tiks slēgtas septiņas rūpnīcas visā pasaulē un atlaisti 15 % darbinieku

## Zīmoli
General Motors ražotie automobiļi pasaulē ir pazīstami ar dažādiem zīmoliem.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Belgrano I

**Henerala Belgrano** vai **Belgrano I** ( — ‘armijas bāze Ģenerālis Belgrano’) bija vissezonas Argentīnas polārstacija Antarktīdā. Stacija bija izvietota uz Filhnera šelfa ledāja Vedela jūras krasta 3 km no ledāja frontes. Staciju 1955. gada 18. janvārī atklāja ekspedīcija pulkveža Ernana Puhato vadībā, lai nodrošinātu Argentīnas klātbūtni dienvidos no Vedela jūras. Stacija nosaukta par godu vienam no Argentīnas valsts pamatlicējiem, ģenerālim Manuelam Belgrano un to uzturēja un pārvaldīja Argentīnas bruņotie spēki.

Stacija bija paredzēta 14 cilvēkiem. Minimālā gaisa temperatūra ap , vēja ātrums nereti pārsniedza .

Stacijā galvenokārt tika veikti Zemes atmosfēras augšējo slāņu (jonosfēras) un ziemeļblāzmu pētījumi, kā arī novērojumi meteoroloģijā un glacioloģijā. 1965. gada 26. oktobrī no Belgrano stacijas startēja pirmā argentīniešu sauszemes ekspedīcija 14 cilvēku sastāvā uz Dienvidpolu, kas tika sasniegts 10. decembrī. Tā paša gada 2. aprīlī ekspedīcija no Belgrano stacijas  tālāk uz dienvidiem izveidoja Sovralas polārstaciju.

Stacija tika pamesta 1979. gada februārī, kad šelfa ledāja austrumu malā izveidoja jauno staciju Belgrano II. 1983. gadā vietā, kur atradās , no šelfa ledāja frontes atdalījās ap 100 km garš galdveida aisbergs A23a un stacijas turpmākais liktenis nav zināms.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Belgrano II
* Belgrano III
Vācbaltu demokrātu partija

**Vācbaltu demokrātu partija** (, saīsināti — *DbDP*) bija Krievijas impērijas un vēlāk Latvijas vācbaltiešu minoritātes politiskā partija, kas pastāvēja laikā no 1917. līdz 1934. gadam. Tā bija vecākā vācbaltu partija Latvijā.
Vācbaltu demokrātu partija pārstāvēja vācbaltiešu pilsoņu, muižnieku, garīdznieku un inteliģences intereses.

## Vēsture
Partiju izveidoja pēc Februāra revolūcijas 1917. gada pavasarī un tās sākotnējais nosaukums bija Vācu tautības Krievijas pilsoņu demokrātu partija. Pēc Rīgas operācijas 1917. gada septembrī partija beidza darboties, bet pēc Latvijas valsts pasludināšanas 1918. gada novembrī tā atjaunoja savu darbību.  Partija atzina Latvijas valsti un iesaistījās Latvijas Tautas padomes un Latvijas Pagaidu valdības darbā. 3. decembrī partijas pārstāvis Kārlis Kellers kļuva par Izglītības ministra biedru.  Tā bija pārstāvēta arī Latvijas Satversmes sapulcē un visās ievēlētājās Saeimās līdz pat 1934. gadam. Saeimā partija iekļāvās Vācbaltu frakcijā, kuras vadītājs līdz 1933. gada oktobrim bija Vācbaltu demokrātu partijas priekšsēdētājs Pauls Šīmanis. Pēc Kārļa Ulmaņa veiktā apvērsuma partija bija spiesta izbeigt savu darbību.

## Atsauces
Vācbaltu tautas partija

**Vācbaltu tautas partija** (, saīsināti — *DbVP*) bija Latvijas vācbaltiešu minoritātes politiskā partija, kas pastāvēja laikā no 1920. līdz 1934. gadam.

Partija tika nodibināta 1920. gada sākumā pirms Satversmes sapulces vēlēšanām. Tā pārstāvēja bijušo vācu lielo zemes īpašnieku, tas ir, muižnieku intereses. Vācbaltu tautas partija bija pārstāvēta Latvijas Tautas padomē, Latvijas Satversmes sapulcē un visās ievēlētājās Saeimās līdz 1934. gadam. Saeimā partija iekļāvās Vācbaltu partiju frakcijā (padomē). Starp ievērojamākajiem biedriem minami Vilhelms fon Firkss, Voldemārs Puzuls un citi. Pēc Kārļa Ulmaņa veiktā apvērsuma partija bija spiesta izbeigt savu darbību.

## Atsauces