open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aijovaīts

__NOTOC__

**Aijovaīts** (nosaukts ASV štata vārdā) ir rets minerāls, viens no vizlu grupas minerāliem. Atklāts 1967. gadā. Dzīsliņas serpentinītā.

## Atradnes
* ASV - Aijova, Siū grāfiste
* Austrālija - Rietumaustrālija
* Dienvidāfrika, Limpopo province
* Krievija
** Krasnojarskas apgabals, Noriļska, Talnahas vara - niķeļa atradnes
** Irkutskas apgabals, Irkutska

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Aikinīts

__NOTOC__

**Aikinīts** (nosaukts angļu ģeologa Artūra Aikina (*Arthur Aikin*) vārdā) - diezgan izplatīts minerāls. Atklāts 1843. gadā Urālos. Sinonīms — **acikulīts**.

## Atradnes
Atrod ap 150 vietās visā pasaulē. Latvijai tuvākās atradnes ir:
* Austrija - Karintija un Zalcburga
* Čehija - Bohēmija
* Polija - Lejassilēzija
* Slovākija
* Šveice
* Vācija - Bādene-Virtemberga, Hesene, Lejassaksija, Reinzeme-Pfalca, Saksija, Ziemeļreina-Vestfālene
* Zviedrija - Dālarna, Smolande, Vermlande, Sēdermanlande

## Ārējās saites
* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
Aheilīts

__NOTOC__

**Aheilīts** (nosaukts amerikāņu ģeologa Allena V. Heila (*Allen V. Heyl*) vārdā) - rets hidrotermālas izcelsmes minerāls. Atklāts 1984. gadā.

## Atradnes
* Austrālija, Rietumaustrālija
* Bolīvija, Orūro departaments, Huanuni raktuves - sākotnējā atradne
* Francija, Overņa
* Lielbritānija, Skotija, Stratklaida

## Ārējās saites
* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
Akaganeīts

**Akaganeīts** (nosaukts atradnes vārdā) — diezgan izplatīts minerāls. Atklāts 1962. gadā. Pirotīta dēdēšanas produkts, atrodams dzelzs sulfīdu minerālu atradnēs un arī meteorītos. Sākotnēji atrasts Japānā. Karsējot 290—310 °C temperatūrā pārvēršas hematītā.

## Atradnes
* Japāna — Honšu sala, Ivates prefektūra, Akaganes raktuves — sākotnējā atradne
Atrasts ap 30 vietās pasaulē un, iespējams, ir daudz biežāk sastopams. Latvijai tuvākās atradnes:
* Beļģija, Ljēžas province
* Grieķija, Atika — četras atradnes
* Itālija
** Ligūrija
** Toskāna
* Krievija
** Murmanskas apgabals, Kolas pussala, Hibīni
* Lielbritānija — Kornvola un Norfolka
* Slovākija
* Vācija
** Bādene-Virtemberga — Švarcvalde
** Lejassaksija — Goslāra, divas atradnes
* Zviedrija — Norbotena, Muonionalustas meteorīts

Atrasts arī uz Mēness.

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Ankangīts

__NOTOC__

**Ankangīts** (nosaukts atradnes vārdā) - ļoti rets minerāls. Atklāts 1989. gadā kvarca dzīslā.

## Atradnes
* Krievija - Murmanskas apgabals, Kolas pussala, Hibīni
* Ķīna - Šaanksi province, Ankanga

## Ārējās saites
* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
Argentīts

thumb|250px|Argentīts
**Argentīts** ir minerāla akantīta paveids, sudraba sulfīds. Argentīts ir sudraba sulfīda augstas temperatūras varietāte, kas temperatūrā, kas zemāka par 179&nbsp;°C nevar eksistēt un pārveidojas par akantītu.

Ja sudraba sulfīds ir kristalizējies augstas temperatūras apstākļos, tas pieņem argentītam piemītošās kubiskās singonijas noteikto formu - visbiežāk kubisku formu. Atdziestot sudraba sulfīda kristāliskā struktūra mainās, taču kristāls saglabā savu ārējo formu — izveidojas akantīta pseidomorfoze pēc argentīta kristāla. Šādu pseidomorfozi arī sauc par argentītu.

Zinātniskajā literatūrā termini "akantīts" un "argentīts" ļoti bieži tiek jaukti savā starpā.
Tips 88

**Tips 88 (ZTZ-88)** ir ķīniešu kaujas pamattanks. Pēc tanka Tips 80-II vispusīgiem izmēģinājumiem tika radīta viņa sērijveida modifikācija "Tips 88", kuru arī pieņēma Ķīnas Sauszemes spēku bruņojumā.

Vispārējā tanka konstrukcija palika nemainīga, tāda pati kā Tips 80-II. Galvenās ārējās atšķirības: dūmu granātmetēju bloki ir novietoti citādi, kā arī restoto ekrānu neesamība uz torņa (ir atstāta tikai kaste torņa mugurdaļā). Ir informācija, ka tas ir izdarīts tādēļ, lai atstātu vietu dinamiskās aizsardzības bloku piestiprināšanai (FY tipa). Apbruņojums, lādiņi, bruņojums, dzinējs, transmisija — viss kā uz Tips 80-II.

## Ārējās saites
* Army Guide: Основной боевой танк Type 88
Fīldsa prēmija

thumb|right|200px|Fīldsa medaļas priekšpuse
**Fīldsa prēmija** (**Fīldsa medaļa**) ir Starptautiskās matemātiķu savienības (*International Mathematical Union*) piešķirts apbalvojums par nozīmīgu devumu matemātikas zinātnei. Prestiža ziņā šis apbalvojums ir pielīdzināms Nobela prēmijai (kas netiek piešķirta par matemātiskiem sasniegumiem), un tiek uzskatīts par augstāko atzinību nozarē.

Pēc kanādiešu matemātiķa Džona Čārlza Fīldsa novēlējuma šis apbalvojums pirmoreiz tika piešķirts 1936. gadā, un kopš 1950. gada regulāri ik pēc četriem gadiem to Starptautiskajā matemātiķu kongresā piešķir diviem līdz četriem matemātiķiem, kas iepriekšējā gadā pirms piešķiršanas vēl nav sasnieguši 40 gadu vecumu. Vecuma ierobežojums tiek pamatots ar Fīldsa vēlmi balvai kalpot kā mudinājumam tālākai izpētei, lai arī praktiski tā tiek pasniegta par jau izdarītiem sasniegumiem.

Savā ziņā Nobela prēmijai tuvāks apbalvojums ir Ābela prēmija matemātiķiem, kurai ir gan līdzvērtīgāks finansējums (Fīldsa prēmijas naudas balva ir apmēram simts reizes mazāka par Nobela prēmijas naudas balvu), gan arī nepastāv šāds vecuma ierobežojums.

## Fīldsa prēmijas ieguvēji
* 2014: Artūrs Avils (Brazīlija), Mandžuls Bhargavs (Kanāda), Martins Hairers (Austrija), Marjama Mīrzāhāni (Irāna)
* 2010: Īlons Lindenstrauss (Izraēla), Ngoķi Bao Čāvas (Vjetnama), Staņislavs Smirnovs (Krievija), Sedriks Villanis (Francija)
* 2006: Andrejs Okuņkovs (Krievija), Grigorijs Pereļmans (Krievija) (balva noraidīta), Terenss Tao (Austrālija), Vendelins Verners (Francija)
* 2002: Lorents Leforgs (Francija), Vladimirs Vojevodskijs (Krievija)
* 1998: Ričards Jūens Borkherds (Lielbritānija), Timotijs Gouerss (Lielbritānija), Maksims Koncevičs (Krievija), Kērtiss T. Makmalens (ASV)
* 1994: Jefims Isakovičs Zelmanovs (Krievija), Pjērs Luiss Lions (Francija), Žans Borgeins (Beļģija), Žans Kristo Juko (Francija)
* 1990: Vladimirs Drinfelds (PSRS), Vogens Frederiks Rendals Džouns (Jaunzēlande), Šigefumi Mori (Japāna), Edvards Vitens (ASV)
* 1986: Saimons Donaldsons (Lielbritānija), Gerds Faltings (Rietumvācija), Maikls Frīdmens (ASV)
* 1982: Alans Kons (Francija), Viljams Tarstons (ASV), Šing-Tung Jau (Ķīna)
* 1978: Pjērs Deliņš (Beļģija), Čārlzs Fefermens (ASV), Gregorijs Margulis (PSRS), Daniels Kvilens (ASV)
* 1974: Enriko Bombieri (Itālija), Deivids Mamfords (ASV)
* 1970: Alans Beikers (Lielbritānija), Heisuke Hironaka (Japāna), Sergejs Petrovičs Novikovs (PSRS), Džons Grigs Tompsons (ASV)
* 1966: Maikls Atija (Lielbritānija), Pols Džozefs Koens (ASV), Aleksandrs Grotendīks (Francija), Stīvens Smeils (ASV)
* 1962: Lars Hormanders (Zviedrija), Džons Milnors (ASV)
* 1958: Klauss Rots (Lielbritānija), Renē Toms (Francija)
* 1954: Kunihiko Kodaira (Japāna), Žons Pjērs Sers (Francija)
* 1950: Lorens Švarcs (Francija), Atle Selbergs (Norvēģija)
* 1936: Larss Ālforss (Somija), Džese Daglass (ASV)

## Skatīt arī
* Ābela prēmija
## Ārējās saites
* Fields Medal International Mathematical Union (IMU)
* International Mathematical Union (IMU) mājaslapa
Akantīts

__NOTOC__

**Akantīts** ( — 'ērkšķis' kristālu formas dēļ) ir izplatīts minerāls. Literatūrā zem šāda nosaukuma aprakstīts 1855. gadā, kaut gan šādu minerālu pieminējis Mikaels Agrikola jau 1529. gadā. Sudraba sulfīda zemas temperatūras varietāte. Jebkurš sudraba sulfīds istabas temperatūrā ir akantīts. Literatūrā akantītu bieži kļūdaini sauc par argentītu, kaut gan argentīts ir augstas temperatūras sudraba sulfīds, kas istabas temperatūrā (jau zem  temperatūras) nevar eksistēt. Par argentītu dēvē akantīta pseidomorfozes pēc argentīta kristālu formas.

## Izmantošana
Nozīmīga sudraba rūda. Minerāls satur 87,06% sudraba.

## Atradnes
Ir zināmas vairāk nekā 1500 vietas, kur atrasts šis minerāls. Latvijai tuvākās ir:
* Austrija
* Čehija
* Polija — Lejassilēzija
* Slovākija
* Šveice
* Ukraina
* Ungārija
* Vācija
* Zviedrija

Lielākās atradnes, kur akantītu iegūst rūpnieciskos apjomos sudraba ieguvei ir:
* ASV, Nevadas štats
* Meksika

## Paveidi
* **[[Argentīts]]** — akantīta pseidomorfozes pēc augstā temperatūrā eksistējušiem argentīta kristāliem
* **Cinka akantīts** — cinku saturošs akantīts, atrod Bolīvijā, Potosi departamentā, Hiako raktuvēs
* **Dalemincīts** — akantīta pseidomorfozes pēc stefanīta kristāliem, sākotnēji uzskatīja par atsevišķu minerālu
* **[[Jalpaīts]]** — cits minerāls, taču nereti šo vara un sudraba sulfīdu uzskata par akantīta paveidu.

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Polihidroksibutirāts

thumb|Poli-(R)-3-hidroksibutirāta struktūrformula
**Polihidroksibutirāts** (**PHB**) ir polihidroksialkanoāts (PHA), polimērs, kas pieder pie poliesteru klases, ko pirmoreiz 1925. gadā aprakstīja Francijas mikrobiologs Moriss Lemonjē. PHB iegūst no laboratorijā audzētām šūnām, kas to sintezē un izmanto kā uzturu. No PHB izgatavoti izstrādājumi vidē spēj asimilēties īsā laikā, jo tos iznīcina augsnes baktērijas. PHB tiek uzskatīts par vienu no polimēriem, kuru varētu izmantot nākotnes iepakojumu materiālu izgatavošanai, jo tas ir dabai draudzīgs materiāls, kas nepiesārņo vidi, jo salīdzinoši īsā laika sprīdī spēj bioloģiski noārdīties. Tāpat šo polimēru izmanto medicīniskiem mērķiem, piemēram, tādu ķirurģisko diegu izveidošanā, kas nav jāizņem, jo paši pēc noteikta laika perioda noārdās.

Darbs pie PHB sintēzes Latvijā sākās 1990. gadu vidū. Pie tā šobrīd strādā gan Latvijas Universitātes, gan Rīgas Tehniskās universitātes zinātnieki. Augstskolām pieder patents sēklu lentām, kas ražotas no PHB ar tajā iestrādātām sēklām, mikroelementiem un agroķimikālijām, kas optimālajās devās nonāk dīgšanas vietā.

## Ārējās saites

* Plastmasa, kas sadalās mēneša laikā, radīta Latvijā
Meklētājprogramma

**Meklētājprogramma** ir datorprogramma, kas dokumentos meklē specificētus atslēgvārdus un lietotājam sniedz dokumentu sarakstu, kuros šie vārdi ir atrasti. Kā meklētājprogrammu piemērus var minēt *[[Google]]* un *[[Microsoft Bing|Bing]]*, kas ļauj lietotājiem meklēt dokumentus vispasaules tīmeklī.

## Vēsture
Pirmais rīks, ko izmantoja informācijas meklēšanai Internetā, bija *[[Archie]]*, ko radīja Makgila Universitātes (Kanāda) students Alans Emtegs. Programma lejuplādēja publisko anonīmo FTP vietņu failu direktoriju sarakstus un veidoja meklējamu failu nosaukumu datubāzi. *Archie* nemācēja meklēt pēc failu satura.

1991. gadā Marks Makkahils Minesotas Universitātē radīja *[[Gopher]]*, kas indeksēja teksta dokumentu saturu.

Pirmais tīmekļa meklētājs bija *[[Wandex]]* (mūsdienās vairs nepastāv), ko 1993. gadā Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā izstrādāja Metjū Grejs. 1993. gadā radās vēl viens tīmekļa meklētājs, kurš darbojas vēl šobaltdien, *[[AliWeb]]*. Pirmais "pilna teksta" meklētājs bija *[[WebCrawler]]*, kas parādījās 1994. gadā. Atšķirībā no priekšgājējiem, tas ļāva lietotājam meklēt pēc jebkura vārda, ko satur tīmekļa lappuse. Tas bija pirmais meklētājs, kas guva plašāku popularitāti, un turpmākos gadus visi vadošie tīmekļa meklētāji darbojās pēc tā iedibinātiem principiem. 1994. gadā dienasgaismu ieraudzīja arī Kārnegi Melouna Universitātē izstrādātais meklētājs *[[Lycos]]*.

Drīz pēc tam radās arī vairāki citi tai laikā populāri meklētāji, piemēram, *[[Excite]]*, *[[Infoseek]]*, *[[Inktomi (meklētājprogramma)|Inktomi]]*, *[[Northern Light]]* un *[[AltaVista]]*. Tie sastādīja konkurenci tolaik populārajiem tīmekļa katalogiem, piemēram, *[[Yahoo!]]*. Vēlāk lielākā daļa tīmekļa katalogu integrēja meklēšanas tehnoloģijas.

1998. gadā divi Stenforda Universitātes doktorantūras studenti Sergejs Brins un Lerijs Peidžs izstrādāja meklētāju *[[Google meklētājs|Google]]*, kas tika balstīts uz jauniem principiem. Tas katrai tīmekļa lappusei rēķina popularitātes reitingu *[[PageRank]]*, ko izmanto meklēšanas rezultātu secības noteikšanai. *PageRank* balstās uz pieņēmumu, ka saite no lappuses A uz lappusi B ir lappuses A balss par lappusi B. Tātad, jo vairāk hipersaišu uz noteiktu tīmekļa lappusi, jo augstāks tās reitings. Google sāka gūt plašu popularitāti sākot ar 2001. gadu.

Redzot Google popularitāti, 2004. gadā savu meklētāju pārstrādāja *[[Yahoo!]]*. Tas bija balstīts uz līdzīgiem principiem. 2005. gadā jaunu tīmekļa meklētāju izlaida arī *[[Microsoft]]* (*[[MSN Search]]*, tagad *[[Windows Live]]*).

## Kā darbojas tīmekļa meklētāji
Mūsdienu tīmekļa meklētāju pamatā ir trīs autonomas darbības:
# Tīmekļa rāpuļprogramma apstaigā tīmekli, iegūstot no tā un saglabājot lokālā datubāzē tīmekļa lappuses.
# Saglabātās tīmekļa lappuses tiek indeksētas, sasaistot tīmekļa lappuses ar atslēgvārdiem, kā arī izrēķinot katras lappuses reitingu.
# Lietotājs var meklēt sev nepieciešamo informāciju, izmantojot iepriekš sagatavoto indeksu.

## Skatīt arī
* Interneta meklētāju uzskaitījums
* Interneta vēsture

## Atsauces
Interneta meklētāju uzskaitījums

## Vispārīgie tīmekļa meklētāji
* Ask.com
* Google
* Windows Live Search
* Yahoo! Search

## Reģionālie meklētāji
* Baidu (Ķīna)
* LATNE (Latvija)
* Qwebiz (Latvija)
* Rambler (Krievija)
* Yandex (Krievija)
* https://web.archive.org/web/20100802065703/http://smart.delfi.lv/ (Latvija)

## Tīmekļa žurnālu meklētāji
* Bloglines
* Google Blog Search
* Technorati

## Ziņu meklētāji
* Google News
* MSNBC
* Yahoo! News

## BitTorrent meklētāji
* BitTorrent
* MiniNova
* The Pirate Bay
* TorrentSpy

## Skatīt arī
* Meklētājprogrammu optimizēšana
* Tīmekļa katalogu uzskaitījums
Akatoreīts

**Akatoreīts** (nosaukts pēc atradnes Jaunzēlandē) ir ļoti rets silikātu minerāls. Atklāts 1969. gadā.

## Atradnes
* Japāna, Šikoku sala, Makojamas raktuves
* Jaunzēlande, Dienvidsala, Otago, Akatores strauts
* Zviedrija, Vestmanalande, Norberga

## Ārējās saites
* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
Akdalaīts

__NOTOC__

**Akdalaīts** (nosaukts pēc atradnes Kazahstānā) - ļoti rets minerāls. Atklāts 1969. gadā Kazahstānā, skarnā, fluorīta iegulās.

## Atradnes
* Austrālija - Kvīnslenda, Keipjorka
* Azerbaidžāna - Gobustānas rajons, Kaspijas jūra, Bullas sala
* Kazahstāna, Karagandas apgabals, Betpakdalas tuksnesis
* Krievija, Kamčatka, Tolbačiks

## Ārējās saites
* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
Akrohordīts

**Akrohordīts** (no  — 'kārpa' (pēc raksturīgās kristālu formas un krāsas)) ir ļoti rets minerāls. Atklāts 1922. gadā Zviedrijā, mangāna minerāla — hausmanīta rūdā.

## Atradnes
* ASV — Ņūdžersija, Saseksas grāfiste, Stērlingas raktuves
* Zviedrija — Vermlande, Longbana, Mosas raktuves

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Aksaīts

__NOTOC__

**Aksaīts** (nosaukts atradnes vārdā Kazahstānā) - ļoti rets minerāls. Atklāts 1962. gadā Kazahstānā.

## Atradnes
* Kazahstāna - Aktjubinskas apgabals, Aksajas ieleja, Čelkaras sāls kupols
* Lielbritānija - Skotija, Stratklaida, Trearnes karjers

## Ārējās saites
* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
Ultimāts

**Ultimāts** ( — ‘tuvoties beigām, beigties’) ir prasība izpildīt kādus noteikumus noteiktā laika periodā, kas papildināta ar draudiem par to, kas notiks prasības nepildīšanas gadījumā.
Militārisms

[thumb|Militārās propagandas mozaīka [Ziemeļkoreja|Ziemeļkorejā]]
**Militārisms** ir valsts politika, kurai raksturīga intensīva bruņošanās, lai stiprinātu militāro potenciālu agresijai pret citām valstīm, kā arī ideoloģija, kas attaisno militāra spēka lietošanu attiecībā pret citām valstīm. 

Tas var būt arī politiskais režīms, kurā noteicošā loma ir bruņotajiem spēkiem un militārrūpnieciskajam kompleksam vai militāro ideālu un noskaņojuma pārmērīga ietekme sabiedrībā.

Militārisms ir bijis nozīmīgs daudzu tautu imperiālistisko vai ekspansionistisko ideoloģiju elements vēstures gaitā.

## Pēc valsts

### Krievija
Krievijai ir sena militārisma vēsture, kas turpinās līdz pat šai dienai, tās pamatā ir vēlme aizsargāt savu rietumu robežu, kurai nav dabisku buferzonu. Pēc Pētera I reformām Krievija kļuva par vienu no Eiropas lielvarām politiskās un militārās varas ziņā. Imperatora laikā Krievija turpināja teritoriālo ekspansiju Sibīrijā, Kaukāzā un Austrumeiropā, galu galā iekarojot lielu daļu Polijas—Lietuvas kopvalsts.

Impērijas valdīšanas beigas 1917. gadā nozīmēja dažu teritoriju zaudēšanu pēc Brestļitovskas līguma noslēgšanas, taču lielu daļu no tām pēc tam ātri atguva Padomju Savienība, tostarp tādos notikumos kā Polijas sadalīšana un Baltijas valstu okupācija 30. gadu beigās un 40. gados. Padomju ietekme savu kulmināciju sasniedza pēc Aukstā kara laikā, kad PSRS okupēja praktiski visu Austrumeiropu. Tas viss tika zaudēts līdz ar PSRS sabrukumu 1991. gadā.

Mūsdienu Krievija ir saglabājusi milzīgu ģeopolitisko ietekmi pēcpadomju valstīs. Krievijas pašreizējā politika (Vladimira Putina vadībā)  ir vērsta uz to, lai atgūtu agrāk kontrolētās teritorijas, par ko liecina Krimas un citu Ukrainas teritoriju okupācija. Turklāt Krievija ir faktiski sagrābusi Baltkrieviju un izveidojusi tādas satelītvalstis kā Dienvidosetija un Abhāzija. Krievijas politika pēc 2014. gada tiek apzīmēta kā putinisms un rašisms.

### Ziemeļkoreja
Ziemeļkorejā pastāv princips "militārā prioritāte", kas nosaka Korejas Tautas armijas prioritāti valsts lietās. "Militārā prioritāte" vada politisko un ekonomisko dzīvi Ziemeļkorejā un kalpo kā vadošā ideoloģija.

### Izraēla
Vairāki arābu—izraēliešu konflikti pēc Neatkarības deklarācijas pasludināšanas veicināja drošības un aizsardzības jautājumu izcelšanu politikā un pilsoniskajā sabiedrībā, kā rezultātā daudzi no bijušajiem Izraēlas augstākajiem militārajiem virsniekiem kļuva par vadošajiem politiķiem (Ichaks Rabins, Ariels Šarons).

## Skatīt arī
* Militārā zinātne
Židiki

**Židiki** () ir mazpilsēta Mažeiķu rajonā, Lietuvā, netālu no Latvijas robežas. Atrodas 21 km uz rietumiem no Mažeiķiem, pie autoceļa Mažeiķi—Skoda. Židiku seņūnijas centrs. Pilsētiņā atrodas Židiku Sv. Jāņa Kristītāja baznīca, Židiku Marijas Pečkauskaites vidusskola.

## Vēsture
Veicot Valaku reformu, 1568. gadā dibināti Židiku lauki, kas 17. gadsimta beigās kļuva par pilsētiņu. No 1614. gada Židiki piederēja Kražu jezuītiem, kuri šeit 1636. gadā uzcēla baznīcu. 1659. gadā zviedri Židikus nodedzināja. Pilsētiņā postoši ugunsgrēki bija 1824., 1825., 1852. un 1939. gadā. 1850. gadā pirmoreiz minēta draudzes skola, 1865. gadā nodibināta valsts pamatskola. No 19. gadsimta vidus līdz 1950. gadam Židiki bija pagasta centrs.

Židiki cieši sasaistīti ar lietuviešu rakstnieci Mariju Pečkauskaiti - Šatrijas Raganu, kura šeit dzīvoja no 1915. gada līdz savai nāvei 1930. gadā. Židikos viņa sarakstīja daļu savu labāko darbu, nodarbojās ar labdarību, nodibināja arī lietuviešu skolu. Rakstniece apbedīta Židiku kapsētā, viņai uzbūvēta sarkanu ķieģeļu kapliča.

## Arhitektūra
Židiku vecā daļa ir valsts aizsardzībā esošs pilsētbūvniecības piemineklis: tiek aizsargāts ielu tīkls un laukuma plānojums. Pilsētiņai ir radiāls plānojums - tā sāka veidoties Valaku reformas laikā, kad uz ielu laukuma galiem sagāja vairāk galveno ielu (tagad to ir 4) un paplašinātā lauku iela kļuva par laukumu. Plānojums izveidojās līdz 19. gadsimta sākumam. Pie laukuma atrodas neliela klasicisma stila baznīca bez torņiem (Gelgaudu dzimtas celta 1819. gadā) — arhitektūras piemineklis; blakus tai ir zvanu tornis (1841. gads). Pilsētbūvniecības pieminekļa teritorijā pārsvarā atrodas 20. gadsimta 1. pusē celtas 1—2 stāvu ēkas, ir arī 20. gadsimta 2. puses tipveida projektu celtnes. Laukumā un ielās nav apstādījumu.

## Židiki šodien
Pašlaik Židiku pilsētiņā darbojas trīs veikali, ambulance, ugunsdzēsēju depo, pasts, aptieka, benzīntanks, stomatoloģiskais kabinets, jau minētās baznīca un skola. Židikos ir Marijas Pečkauskaites (Šatrijas Raganas) memoriālais muzejs. Šeit ir arī Kultūras nams, kurā atrodas bibliotēka un Mažeiķu mūzikas skolas Židiku filiāle.

## Atsauces

## Ārējās saites
Klāgenfurte

**Klāgenfurte pie Verterzē** (, , ) ir pilsēta Austrijas dienvidos pie Glānas upes netālu no Slovēnijas robežas. Tā ir Karintijas federālās zemes galvaspilsēta ar vairāk kā 90 000 iedzīvotāju pilsēta ir sestā lielākā pilsēta Austrijā. Pilsētā dzīvo vēsturiska Karintijas slovēņu minoritāte. Pilsētas teritorija ir sadalīta 16 rajonos. Klāgenfurte atrodas 446 metrus virs jūras līmeņaun ir 120,11 km2 liela. Pilsētas teritoriju ieskauj ar mežiem klāti pakalni un kalni ar augstumu līdz 1000 metriem virs jūras līmeņa. Uz dienvidiem no pilsētas atrodas Karavanku grēda, kas atdala Austriju no Slovēnijas. Apkārtnē ziemas sporta centri.

## Vēsture
200px|thumb|left|Klāgenfurtes Vecais rātsnams
Klāgenfurti dibināja Karintijas hercogs starp 1193. un 1199. gadu kā tirgus vietu. 1252. gadā tā ieguva pilsētas tiesības.

Pilsēta attīstījās ļoti lēni līdz 1514. gadā Svētās Romas impērijas imperators Maksimiliāns I izvēlējās Klāgenfurti par reģiona galvaspilsētu un sākās pilsētas strauja attīstība.

1809. gadā Klāgenfurti ieņēma Napoleona karaspēks.

2.pasaules kara laikā Klāgenfurte tika bombardēta, bet tūlīt pēc kara tā ietilpa Lielbritānijas okupācijas zonā. 1947. gadā pilsētā uzcēla pirmo TEC Austrijā, bet 1961. gadā vecpilsētā tika izveidota pirmā gājēju zona valstī.

## Cilvēki
Klāgenfurtē dzimuši:
* Ingeborga Bahmane (*Ingeborg Bachmann*, 1926—1973) — rakstniece
* Udo Jirgenss (*Udo Jürgens*, 1934—2014) — mūziķis
* Roberts Mūzils (*Robert Musil*, 1880—1942) — rakstnieks
* Ursula Plasnika (*Ursula Plassnik*, dzimusi 1956. gadā) — politiķe
* Jozefs Stefans (*Jožef Stefan*, 1835—1893) — fiziķis

## Atsauces

## Ārējās saites
Aktašīts

__NOTOC__

**Aktašīts** (nosaukts atradnes vārdā Altajā) - rets minerāls.

## Atradnes
* ASV - Nevada - divas atradnes
* Francija - Provansa, Valgaudemāra, Žasrū
* Kanāda - Ontārio, Tanderbejas rajons, Hemlo zelta raktuves
* Kirgizstāna - Ošas apgabals, Alaja grēda, Haidarkanas raktuves
* Krievija
** Sahas Republika, Galhajas arsēna - dzīvsudraba - antimona igula
** Altaja Republika, Aktašas dzīvsudraba iegulas
* Meksika - Sonora, Moktesumas kalns

## Ārējās saites
* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
Akimotoīts

__NOTOC__

**Akimotoīts** (nosaukts Tokijas universitātes fiziķa Sjuniti Akimoto vārdā) - ļoti rets minerāls, kas atrasts tikai meteorītos. Atklāts 1997. gadā.

## Atradnes
* ASV, Teksasa, Umbargeras meteorīts
* Austrālija, Kvīnslenda, Tenamas (*Tenham*) meteorīts
* Ķīna, Džiangsu province, Siksiangkou meteorīts
* Nigērija, Katsina province, Zagami Marsa meteorīts

## Ārējās saites
* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
Masas skaitlis

Atoma **masas skaitlis** ir kodolā esošo protonu un neitronu kopīgais skaits. Tas ir elementa izotopa atommasai tuvākais veselais skaitlis.
Smaragdīts

**Smaragdīts** (nosaukums dots pēc krāsas līdzības ar smaragda krāsu) ir minerāla aktinolīta paveids. Neliels hroma piejaukums iekrāso smaragdītu koši zaļu, citreiz par smaragdītu dēvē arī bāli zaļu aktinolītu, kuru iekrāso alumīnijs. Atrod eklogītā un gabro. Smaragdīts bieži atrodams plātņveida kristālos.

## Atradnes
* ASV - Kalifornija un Ziemeļkarolīna
* Austrija - Lejasaustrija, Štīrija un Zalcburga (Augstais Tauerns, Nāzenkopfa kalns)
* Filipīnas - Luzonas salas centrālā daļa
* Francija - Bretaņa un Korsika
* Itālija - Ligūrija un Toskāna

## Ārējās saites
* Mindat
Bresta

**Bresta** var būt:

* Bresta (Baltkrievija) — pilsēta Baltkrievijā;
* Bresta (Francija) — pilsēta Francijā;
* Bžesca Kujavska () — pilsēta Polijā.
Bisolīts

**Bisolīts** ir minerāla aktinolīta paveids. Bisolīts sastāv no smalkiem, matveida aktinolīta kristāliem un nereti pat atgādina matu vai pakulu kušķus.

Bisolītu izmanto azbesta ieguvei.

## Atradnes
Diezgan izplatīts, atrod vairāk nekā 100 vietās visā pasaulē. Latvijai tuvāk ir atradnes Austrijā (18 atradnes), Čehijā, Francijā, Itālijā, Krievijā (Polārie Urāli, Pečora), Slovākijā, Šveicē, Vācijā, Zviedrijā

## Ārējās saites
* ''Mindat'' - arī 25 attēli
Bresta (Baltkrievija)

**Bresta** (; arī *Бе́расьце, Бярэ́сьце*) ir pilsēta Baltkrievijas galējos dienvidrietumos pie Polijas robežas Rietumu Bugas un Muhavecas upju satekas vietā, apgabala centrs. Rūpniecības un transporta centrs. Pilsēta atrodas pie Maskavas—Berlīnes dzelzceļa līnijas.

Pilsētas pievārtē atrodas liels memoriālais komplekss — Brestas cietoksnis, kas veltīts cietokšņa aizstāvjiem — PSRS kareivjiem Otrajā pasaules karā.

## Vēsture
Apdzīvota vieta **Berestjes** (*Берестье*) vārdā pirmoreiz minēta 1019. gadā Pagājušo gadu vēstures hronikā kā Kijivas Krievzemes pilsēta. To vairākkārt apdraudēja poļi un lietuvieši, bet 1241. gadā nopostīja mongoļi.

Vēlākos gados pilsēta bija Lietuvas lielkņazistes sastāvā kā Traķu vaivadijas dienvidu daļa, no 1566. gada Brestļitovskas vaivadijas (*Województwo brzeskolitewskie*) pārvaldes centrs. 1596. gadā pilsētā tika noslēgta Brestas ūnija, kurā Lietuvas lielkņazistes pareizticīgie tika pakļauti katoļu jurisdikcijai, izveidojot uniātu baznīcu.

Polijas trešajā dalīšanā 1795. gadā Bresta tika iekļauta Krievijas Impērijā, no 1796. gada Lietuvas guberņas, vēlāk Grodņas guberņas apriņķa pilsēta. 19. gadsimtā pie pilsētas tika uzcelts liels cietoksnis.

Pirmā pasaules kara laikā Brestu ieņēma vācu karaspēks. 1918. gada 3. martā Brestā tika parakstīts Brestļitovskas miera līgums starp padomju Krieviju un Centrālajām valstīm. 1919. gadā Bresta nonāca jaunizveidotās Polijas kontrolē. Kaut arī Krievu—poļu kara laikā Bresta nonāca padomju Krievijas kontrolē, Rīgas miera līgums iekļāva pilsētu Polijas teritorijā.

Otrā pasaules kara Polijas kampaņas laikā Brestu un tās cietoksni aizstāvēja neliels poļu garnizons. Pēc četru dienu kaujām 1939. gada 17. septembrī Heinca Guderiana vadītie spēki ieņēma pilsētu. Tomēr Molotova—Ribentropa pakts paredzēja, ka Bresta atrodas padomju interešu zonā, tāpēc padomju spēkiem tika ļauts iegūt kontroli pār pilsētu. Nodošanas brīdī vācu un padomju karaspēks pilsētā sarīkoja kopīgu improvizētu parādi. 1941. gada 22. jūnijā Vācija savukārt uzbruka PSRS, un Brestas cietoksnis izrādīja sīvu pretošanos. Brestas cietoksnis pilnīgi padevās tikai pēc sešām nedēļām. 1944. gada jūlijā pilsētu atkal ieņēma Sarkanā armija.

Pēc kara Bresta bija apgabala centrs Baltkrievijas PSR sastāvā. Brestas cietokšņa drupās tika uzcelts liels memoriāls. No 1991. gada — apgabala centrs neatkarīgajā Baltkrievijā.


Attēls:Brest Lm.jpg|Piemineklis pirmajam ierakstam hronikā
|Brestas tūkstošgades piemineklis 
Attēls:Brest_lamplighter.jpg|Petrolejas lampu aizdedzējs vecpilsētā


## Cilvēki
Iedzīvotāju etniskais sastāvs — baltkrievi (82,0%), krievi (10,7%), ukraiņi (4,2%). Bresta ir Izraēlas politiķa Menahema Begina (*מְנַחֵם בְּגִין*, *Menachem Begin*, 1913—1992) un vieglatlētes Jūlijas Nescjarenkas (*Юлія Несьцярэнка*, 1979) dzimtā pilsēta. Brestas pievārtē, Skokos dzimis poļu dzejnieks Julians Ņemcevičs (*Julian Ursyn Niemcewicz*, 1758—1841).

## Sports
* Brestas "Dinamo" ir Baltkrievijas futbola klubs no Brestas, kurš spēlē Baltkrievijas augstākajā futbola līgā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aktinolīts

**Aktinolīts** (no  *(aktis)* — 'stars' (kristāla formas dēļ) un *λίθος (litos)* — 'akmens') ir plaši izplatīts amfibolu grupas minerāls. Viens no kalcija amfibolu sērijas locekļiem, kuras galējie minerāli ir tremolīts un feroaktinolīts. Viens no iežus veidojošiem minerāliem — ietilpst metamorfo iežu — dažu veidu amfibolītu, dolomītu un slānekļu sastāvā.

## Izmantošana
* Aktinolīts un tā paveids — **bisolīts** — tiek izmantoti azbesta šķiedras iegūšanai
* **[[Nefrīts]]** ir skaists rotakmens, kam vairākās kultūrās ir liela nozīme

## Atradnes
Plaši izplatīts visā pasaulē. Atrod metamorfajos iežos.

## Atvasinājumi
* **[[Bisolīts]]** (**amiants**) — smalkiem matiem līdzīgi kristāli
* **Cillertīts** — prizmatisku aktinolīta kristālu agregāti
* **Kalnu āda** — garozas veida, izskatās pēc ādas
* **[[Nefrīts]]** — divu minerālu — aktinolīta un tremolīta maisījums skaistā zaļā krāsā
* **[[Smaragdīts]]** — skaists, smaragdzaļš aktinolīts
* **[[Uralīts]]** — amfibolu grupas minerālu, gk. aktinolīta pseidomorfoze pēc piroksēnu grupas minerāliem, gk. augīta. Agrāk uzskatīja par atsevišķu minerālu.

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Ankinovičīts

__NOTOC__

**Ankinovičīts** (nosaukts krievu ģeoloģu māsu Ankinoviču vārdā) ir ļoti rets minerāls. Atklāts 2002. gadā vanādiju saturošos slānekļos.

## Atradnes
* Kazahstāna, Karatau grēda, Kurumsakas ieleja.
* Kirgizstāna, Fergānas ieleja, Karačagiras kalns.

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Akuminīts

__NOTOC__

**Akuminīts** (nosaukums no latīņu valodas — *acumen* — 'šķēpa uzgalis' — pēc kristālu formas) ir rets minerāls. Atklāts 1986. gadā Grenlandē, ar stronciju bagātā kriolīta iegulu iecirknī.

## Atradnes
* Grenlande, Kitaa, Arsuka, Ivitūta (Ivigtūta), kriolīta atradnes

## Ārējās saites
* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
Literatūrzinātne

Ar jēdzienu **literatūrzinātne** (vācu *Literaturwissenschaft*, krievu *литературоведение*) Latvijā, Vācijā, Krievijā, Polijā un vairākās citās Eiropas valstīs saprot humanitāru zinātni, kas no dažādiem aspektiem pēta literatūru.

## Raksturojums

Latvijā literatūrzinātne veidojusies ļoti lielā vācu, kā arī krievu tradīcijas ietekmē. Latvijā tradicionāli literatūrzinātne tiek iedalīta trīs apakšnozarēs, tās ir jau minētās:

* literatūras vēsture;
* literatūras teorija;
* literatūras kritika.

Latvijā literatūrzinātne lielā mērā tiek uzskatīta par filoloģijas sastāvdaļu - tātad vairāk vai mazāk cieši saistītu ar lingvistiku. Kaut gan šī saikne - vai vismaz tās vēsturiskā nozīme - nav noliedzama, turklāt lingvistikai bija liela nozīme 20. gs. (formālisms, strukturālisms) literatūras teorijā un kritikā, literatūrzinātne būtu jāaplūko kā pilnībā patstāvīga zinātnes nozare.

Jēdziens *literatūrzinātne* nav izplatīts visā pasaulē - piemēram, īpaši 20. gs., bet jau kopš 19. gs. ļoti nozīmīgajā franču vai ASV literatūras pētniecības tradīcijā par šādu zinātnes nozari runāts praktiski netiek, un tur tās vietā literatūras teorija, literatūras kritika, literatūras vēsture tiek aplūkotas kā atsevišķas, bet cieši saistītas disciplīnas. Rietumos literatūras pētniecība un kritika ir cieši saistīta arī ar filozofiju, psiholoģiju un citām humanitārajām un sociālajām zinātnēm. Šādas tendences pirms Otrā pasaules kara bija vērojamas arī Latvijā (piemēram, literatūras pētniecība no psiholoģijas vai dzīves filozofijas aspekta), taču PSRS okupācijas laikā tika uzspiesta sociālistiskā reālisma doktrīna, un literatūrzinātne kļuva ļoti dogmatiska un konservatīva. Kopš neatkarības atgūšanas Latvijas literatūrzinātnē atkal vērojama spēcīga rietumu strāvojumu ietekme (īpaši lielu ietekmi atstājis poststrukturālisms, feminisms) un samērā daudzveidīga pievēršanās literatūras pētniecībai.

Pēdējos gados publicētas biogrāfiskas grāmatas par daudziem nozīmīgiem latviešu autoriem, kuras sarakstījuši gan literatūrzinātnieki, gan rakstnieki: Andas Kubuliņas "Vizma Belševica" (1997), Edgara Lāma "Mūžīgais romantisms" par Jāni Akurateru (2003), Litas Silovas "...rakstnieks Marģeris Zariņš" (2004), Gundegas Repšes "Brālis" par Ojāru Vācieti (2005), Jāņa Rokpeļņa "Smagi urbjas tinte" par Knutu Skujenieku (2006), Mariana Rižija "Uldis Bērziņš: dzīve un laiktelpas poētika" (2011), Veras Vāveres "Viktors Eglītis" (2012), Ilonas Salcevičas "Saucējs" par Jāni Klīdzēju (2012) un Anitas Rožkalnes "Lauva" par Astrīdi Ivasku (2012), kā arī Astrīdas Skurbes monogrāfija par Vladimiru Kaijaku (2014).
Literatūras kritika

**Literatūras kritika** jeb **literatūrkritika** ir praktiska humanitāra disciplīna, kas pēta, analizē, interpretē, arī vērtē literatūru, īpaši pievēršoties aktuālajai literatūrai un aktuālajiem literatūras procesiem. Var sacīt, ka literatūras kritika pēta literatūru sinhronā aspektā, diahrono aspektu atstājot literatūras vēsturei. Latvijas tradīcijā literatūras kritika tiek uzskatīta par vienu no literatūrzinātnes apakšnozarēm. Literatūras kritika ir ļoti cieši saistīta ar literatūras teoriju (angļvalodīgajā tradīcijā tās dažkārt pat netiek šķirtas).

Literatūras kritika ir ļoti daudzveidīga. Iespējams izdalīt vairākus literatūras kritikas pamatveidus - akadēmisko, publicistisko, māksliniecisko u.c. Pirmo veido izteikti zinātniska rakstura pētījumi un publikācijas lielākoties specifiskos izdevumos, otrajam raksturīgs populārzinātniskums, esejiskums, vēršanās pie t.s. "vienkāršā lasītāja", savukārt trešais veids pats jau robežojas ar literatūru - to bieži vien pārstāv rakstnieki. Izplatītākās literatūras kritikas formas ir recenzija un eseja.

## Vēsture

### Antīkā un viduslaiku literatūras kritika
Literatūras kritika savā ziņā pastāvējusi līdzās literatūrai jau gandrīz kopš tās pirmsākumiem. Ar 4. gadsimtu pirms mūsu ēras. datējams sengrieķu filozofa Aristoteļa darbs "Poētika", kurā aprakstītas dažādu literatūras veidu un žanru īpatnības, kā arī kritiski aplūkoti dažādi literāri darbi. "Poētikā" lietoti tādi vēlāk un vēl arī mūsdienās ļoti nozīmīgi jēdzieni kā mimēze un katarse. Šis Aristoteļa darbs uzlūkojams ne tikai par literatūras kritikas, bet arī - un, iespējams, daudz lielākā mērā - literatūras teorijas aizsākumu. Aristotelis atzinīgi vērtē literatūras kā tādas pastāvēšanu, kamēr cits ļoti nozīmīgs sengrieķu filozofs - Platons vērtē literatūru un mākslu vispār kā sociāli bīstamu nodarbi, kā īstenās realitātes atdarinājuma atdarinājumu. Saskaņā ar Platona uzskatiem literatūra ir realitātes izkropļošana, lai gan principā tās pastāvēšana ir pieļaujama, ja vien tā tiek kontrolētam cenzēta un lietota propagandas nolūkos (skat. rakstu par Platona dialogu "Valsts").

Vēlāk antīkajā laikmetā un viduslaikos literatūras pētniecība lielā mērā pievērsās reliģiskiem tekstiem, un izveidojās hermeneitika un ekseģēze. Vēlāk šī tradīcija spēcīgi ietekmēja arī laicīga rakstura tekstu pētniecību.

### Antīkās tradīcijas ietekme: literatūras kritika renesanses laikmetā un klasicismā
Renesanses laikā literatūras kritikā tika attīstītas antīkās tradīcijas idejas par formas un satura vienotību. Šajā laikā ļoti lielu ietekmi ieguva dažādu antīkās literatūras tekstu jaunatklāšana, tāpat liela nozīme bija Džordžo Valas Aristoteļa "Poētikas" tulkojumam latīņu valodā. Šim Aristoteļa darbam un dažādiem tā komentāriem (piemēram, Lodoviko Kastelvetro) bija ļoti liela ietekme uz literatūras kritiku vismaz līdz 18. gadsimtā. Klasicisma laikmetā īpašs uzsvars tika likts uz normatīvismu un žanru hierarhijas ievērošanu. Lielu ietekmi ieguva romiešu dzejnieka Horācija poēma "Dzejas māksla".

## Skatīt arī
* Kritika
* Kritiskā domāšana
Lorenss

**Lorenss** () ir angļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* D. H. Lorenss (*D. H. Lawrence*; 1885—1930) — angļu rakstnieks 
* Ernests Lorenss (*Ernest Lawrence*; 1901—1958) — ASV fiziķis;
* Mārtins Lorenss (*Martin Lawrence*; 1965) — ASV aktieris;
* T. E. Lorenss (*T. E. Lawrence*; saukts arī par Arābijas Lorensu; 1888—1935) — britu virsnieks, Arābu sacelšanās dalībnieks un rakstnieks;
* Roberts Lorenss (*Robert Lawrence*; 1935—1967), ASV kosmonauts, nav lidojis kosmosā;
* Džordžs Ņūbolds Lorenss (*George Newbold Lawrence*; 1806—1895), amerikāņu ornitologs.

## Skatīt arī
* *[[Lawrence]]*
* Lorensa
* "Arābijas Lorenss" (*Lawrence of Arabia*), 1962. gada filma
Skoda

**Skoda** (, žemaišu: *Skouds*) ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvā 80 kilometrus uz ziemeļiem no Klaipēdas un 2 kilometrus uz dienvidiem no Latvijas—Lietuvas robežas pie Bārtas upes. Pilsētai ir seņūnijas statuss, tā ir arī apkārtējās lauku Skodas seņūnijas administratīvais centrs.

## Vēsture

Skoda pirmo reizi minēta Kursas dalīšanas dokumentā 1253. gadā kā apdzīvota *Scoden* vieta kuršu apdzīvotā Cekļa zemē.
1259. gadā pilsētas apkaimē pie tagadējā Luknes ciema notika kauja pie Skodas, kurā žemaiši sakāva Livonijas ordeņa karaspēku. Kaujā krita 33 bruņinieku, ieskaitot Klaipēdas komturu Bernhardu. 1572. gadā Skoda ieguva pilsētas tiesības.

## Atsauces

## Ārējās saites
Alakranīts

__NOTOC__

**Alakranīts** (nosaukts pēc atradnes Čīlē) ir rets minerāls. Atklāts 1985. gadā.

## Atradnes
* Bulgārija - Haskovas apgabals
* Čehija - Bohēmija
* Čīle - Atakamas reģions, Alakranas raktuves - hidrotermālās As-S saturošās dzīslas
* Japāna - Honšu sala
* Krievija - Kamčatka, Uzonas kaldera - granti cementējošs materiāls
* Papua-Jaungvineja - Jaunīrijas province, Lihiras salas apkaime
* Vācija
** Bādene-Virtemberga - četras atradnes
** Saksija
** Tīringene
** Ziemeļreina-Vestfālene

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Alarsīts

**Alarsīts** (nosaukts pēc ķīmiskā sastāva — '''al'''umīnijs un '''ars'''ēns) ir ļoti rets minerāls. Atklāts 1993. gadā. Atrod fumarolu ekshalācijās.

## Atradnes
Zināma tikai viena atradne:
* Krievija, Kamčatka, Tolbačiks.

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Albrehtšraufīts

**Albrehtšraufīts** (nosaukts Vīnes universitātes profesora, mineraloga Albrehta Šraufa vārdā) ir ļoti rets minerāls. Atklāts 1983. gadā. Satur 33,31% urāna. Ļoti radioaktīvs - 59 633 Bq/g.

## Atradnes
Zināma tikai viena atradne:
* Čehija, Bohēmija, Karlovivaru reģions, Čehijas Rūdu kalni, Jahimova

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Jaunā kritika

**Jaunā kritika** (angļu *New Criticism*) bija virziens 20. gadsimta literatūras teorijā un kritikā ASV un Lielbritānijā, kas aizsākās ap 1920. gadu un dominēja šajās valstīs līdz 1960. gadu sākumam. Termins *jaunā kritika* ir aizgūts no tās pārstāvja Džona Krova Rensoma grāmatas *The New Criticism* (1941) nosaukuma. Jaunā kritika radās lielā mērā kā reakcija pret ASV augstskolās 20. gadsimta sākumā dominējošo vēsturiski filoloģisko pieeju literatūrai. Jaunās kritikas pārstāvji ieviesa tā saukto rūpīgās lasīšanas (*close reading*) pieeju, kā arī uzsvēra, ka teksts ir jāpēta un jāinterpretē neatkarīgi no jebkādiem ārpus teksta pastāvošiem faktoriem, jo īpaši autora biogrāfijas vai autora nodomiem (Viljams Vimsets, Monro Bērdslijs u.c.). Vairāki jaunās kritikas pārstāvji uzsvēra arī teksta daudznozīmību (piemēram, Aivors Ārmstrongs Ričardss).

Jēdziens "jaunā kritika" savulaik tika lietots, runājot arī par strukturālismu 20. gadsimta 60. gadu sākuma Francijā - šo virzienu tolaik mēdza apzīmēt kā *la nouvelle critique*.

## Ievērojamākie pārstāvji

* Monro Bērdslijs
* Kenets Bērks
* Ričards Palmers Blekmērs
* Klents Brukss
* Tomass Stērnss Eliots
* Viljams Empsons
* Frenks Reimonds Leviss
* Aivors Ārmstrongs Ričardss
* Džons Krovs Rensoms
* Alens Teits
* Viljams Vimsets
* Roberts Penns Vorens
Alabandīts

__NOTOC__

**Alabandīts** (nosaukts varbūtējās pirmās atradnes vārdā Turcijā) - ne pārāk rets minerāls. Pirmoreiz zinātniskajā literatūrā aprakstīts 1832. gadā.

## Atradnes
Atrod epitermālu sulfīdu dzīslu iegulās un arī dažos meteorītos. Eiropā atrod šādās valstīs:
* Bulgārija - Plovdivas apgabals, Rodopi, Madana
* Čehija - Bohēmija, Pardubices apgabals
* Francija - Augstie Pireneji - trīs atradnes
* Grieķija - Maķedonijas departaments
* Itālija - Ligūrija
* Krievijas Eiropas daļā - Kolas pussala, Hibīni un Urāli, Serova
* Lielbritānija - Kornvola
* Norvēģija
* Polija - Ļubļinas vojevodiste, Zaklodzas meteorīts
* Rumānija - Alba un Hunedoara
* Slovākija - astoņas atradnes
* Somija - trīs atradnes
* Vācija - Saksija un Tīringene
* Zviedrija - piecas atradnes

## Ārējās saites

* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
Uralīts

**Uralīts** ir amfibolu grupas minerālu (gk. aktinolīts) paveids - pseidomorfoze pēc citu minerālu - piroksēnu grupas minerālu (gk. augīts) kristāliem. Nosaukts pēc atradnes Krievijā, Urālu kalnos. Nav īpaši rets.

## Atradnes
Šādi kristāli ir atrasti ASV, Čehijā (Bohēmija), Itālijā (Toskāna, Trentīno-Alto Adidže), Jaunzēlandē, Krievijā (Urāli), Ķīnā, Norvēģijā (Oplande), Slovākijā (Prešovas apgabals), Spānijā (Estremadura).

## Ārējās saites
Mindat - arī attēlu galerija
Kali (pilsēta)

**Kali**, pilnajā nosaukumā **Santjago de Kali** () ir pilsēta Kolumbijas rietumdaļā uz rietumiem no Kaukas upes un uz austrumiem no Rietumkordiljeras. Valle de Kaukas departamenta galvaspilsēta. 20. gadsimta 70. - 90. gados pilsēta bija bēdīgi slavena kā narkotirgoņu Kali karteļa centrs.

Pilsētu 1536. gadā dibināja konkistadors Sebastians de Belalkasars (*Sebastián de Belalcázar*). Tā bija neliela pilsētiņa, līdz 1911. gadā to izvēlējās par departamenta centru. Ja 1911. gadā pilsētas iedzīvotāju skaits bija 28 000, tad nepilnu 100 gadu laikā tas ir simtkāršojies. Pēc 2012. gada datiem pilsētā dzīvo 2 400 653 iedzīvotāji.

1956. gada 7. augustā nejaušā armijas munīcijas autotransporta eksplozijā pilsētā gāja bojā 1100 cilvēku. 1971. gadā Kali notika Panamerikas spēles.

## Kali dzimuši cilvēki
* Horhe Isākss (*Jorge Isaacs*, 1837-1895) - rakstnieks

## Atsauces

## Ārējās saites
Kali

**Kali** var būt:

* Kali (*Santiago de Cali*) — pilsēta Kolumbijā
* Kālī (काली) — dievība hinduismā
Brige

**Brige** (, ) ir pilsēta Beļģijas rietumos, Flandrijas reģiona ziemeļrietumos, 15 kilometru attālumā no Ziemeļjūras, Rietumflandrijas administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Ar 117 577 iedzīvotājiem 2013. gadā tā ir septītā lielākā Beļģijas pilsēta pēc iedzīvotāju skaita.

Pilsētā ir labi saglabāts pilsētas vēsturiskais centrs ar daudziem maziem kanāliem. 2000. gadā Briges vēsturiskais centrs tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 2008. gadā pilsētā tika uzņemta kinofilma "Reiz Brigē".

Vēsturiski bijusi svarīga osta un mežģīņu ražošanas centrs. Mākslas vēsturē zināma kā Hansa Memlinga un Jana van Eika dzīves vieta.

## Vēsture
Ap mūsu ēras sākumu Briges vietā bija neliela apmetne. Kad ap 650. gadu Svētais Elīgijs apkārtnē sludināja kristietību, Brige jau bija viena no apkārtnes ievērojamākajām apmetnēm. 7. gadsimtā Brige kļuva par Flandrijas galveno pilsētu.

Brige īpaši uzplauka sākot no 11. gadsimta, kad tā kļuva par nozīmīgu tirdzniecības centru. Galvenā pilsētas eksporta prece bija vilna. Galvenokārt tirdzniecība notika ar Angliju un Ziemeļeiropas valstīm. Pilsētā atradās Hanzas savienības kantoris, šeit darbojās arī Dženovas un Venēcijas tirgoņi. 1309. gadā pilsētā tika atvērta birža. Ap 1475. gadu Brigē Viljams Kakstons iespieda pirmo grāmatu angļu valodā.

Ap 1500. gadu Briges osta pamazām aizsērēja un pilsēta konkurences cīņā zaudēja Antverpenei. Kad nodibinājās Nīderlande, Brige vēl vairāk zaudēja savu ostas pilsētas nozīmi. Dzejnieks Žoržs Rodenbahs (*Georges Rodenbach*) 19. gadsimtā pilsētu nosauca par *Bruges-la-Morte* (Mirušo Brigi), tomēr 20. gadsimtā līdz ar tūrisma attīstību pilsēta ieguvusi jaunu elpu un ir uzplaukusi.

## Ievērojamas celtnes
* Briges Dievmātes baznīca ar vienu no augstākājiem ķieģeļu torņiem Eiropā, kura augstums sasniedz 122 metrus
* Briges zvanutornis ar 47 zvaniem, kura augstums sasniedz 83 metrus
* Sv. Asins bazilika 
* *[[Groeningemuseum]]* mākslas muzejs

## Cilvēki
Brigē dzimuši:

* Felipe I (*Felipe I de Castilla*, 1478-1506) - Kastīlijas karalis
* Gvido Gezelle (*Guido Gezelle*, 1830-1899) - dzejnieks
* Ežēns Šarls Katalāns (*Eugène Charles Catalan*, 1814-1894) - matemātiķis
* Hugo Klauss (*Hugo Claus*, dzimis 1929) - rakstnieks
* Nikolass Lombārtss (*Nicolas Lombaerts*, dzimis 1985) - futbolists
* Tonijs Pārkers (*Tony Parker*, dzimis 1982) - basketbolists
* Simons Stevins (*Simon Stevin*, 1548/49-1620) - matemātiķis

## Atsauces

## Ārējās saites
Mendosa

**Mendosa** () ir pilsēta Argentīnas rietumos, netālu no Andiem un to augstākās virsotnes Akonkagvas. Mendosas provinces centrs.

Atrodas uz galvenā ceļa, kas savieno Argentīnu ar Čīli. Pilsētu bieži kā bāzi izmanto alpīnisti, lai dotos Andu kalnos.

Svarīgākā ekonomikas nozare bez tūrisma ir vīna ražošana. Liels olīveļļas ražošanas centrs.

Mendosā sākās dzelzceļa līnija pār Andiem, kurā izmanto citu dzelzceļa sliežu platumu, kā arī stāvākās vietās ierīkots zobrata dzelzceļš.

Pilsētu 1561. gadā dibinājis Pedro del Kastiljo. 1817. gadā Mendosā Hosē de Sanmartins organizēja armiju, kura vēlāk atbrīvoja no spāņu varas Čīli un Peru. 1861. gadā pilsēta cieta zemestrīcē.

## Sadraudzības pilsētas
Mendosas sadraudzības pilsētas ir:
* Tariha, Bolīvija
* Sanpaulu, Brazīlija
* Našvila, ASV

## Atsauces

## Ārējās saites
Kenedija Kosmosa centrs

**Džona Kenedija Kosmosa centrs** (, **KSC**) ir ASV kosmodroms uz Meritas salā pie Kanaverala zemesraga Floridā. Kosmodroms atrodas NASA pārziņā pilotējamo programmu realizēšanai.

Kenedija kosmiskajā centrā visi pilotējamie kosmosa kuģu starti notiek no Starta kompleksa 39. Citi kosmisko aparātu starti notiek no blakus atrodošās Kanaverala raga Kosmosa spēku stacijas, kas ir ASV Gaisa Spēku pārziņā.

## Vēsture
Sakarā ar ASV Mēness programmas izsludināšanu bija nepieciešams būvēt jaunas starta būves. 1962. gadā blakus Kanavarala zemesragam šiem nolūkiem tika izvēlēta Meritas sala. Sākotnēji tas tika nosaukts par Starta operāciju centru (*Launch Operations Center*). 1963. gadā pēc ASV prezidenta Džona Kenedija slepkavības centrs tika pārdēvēts viņa vārdā.
thumb|left|250px|Meritas sala un Kenedija kosmiskais centrs (baltā krāsā)

Kenedija kosmiskajā centrā tika realizētas pilotējamo kosmosa kuģu palaišanas:
* Mercury,
* Gemini,
* Apollo,
* Space Shuttle.

## Ārējās saites

* Kenedija kosmiskā centra mājas lapa
* Starta komplekss 39A (Google Maps)
* Nesēju montāžas korpuss (Google Maps)
Aldermanīts

__NOTOC__

**Aldermanīts** (nosaukts Adelaidas universitātes profesora, mineraloga A. R. Aldermana (*Arthur Richard Alderman*) vārdā) ir ļoti rets minerāls. Atklāts 1980. gadā.

## Atradnes
Zināmas tikai trīs atradnes:
* Austrālija, Dienvidaustrālija:
** Mokultas fosfātu raktuves
** Klemma karjers
** Toma fosfātukarjers

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Aleksīts

__NOTOC__

**Aleksīts** (nosaukts pēc Aleksejevas atradnes Krievijā, Sahas Republikā) ir rets hidrotermālas izcelsmes minerāls. Atklāts 1978. gadā.

## Atradnes
* ASV, Nevada - divas atradnes
* Austrālija, Rietumaustrālija, Bodingtonas zelta raktuves
* Austrija, Karintija
* Japāna
** Honšu sala
** Kjušu sala
* Krievija
** Čeļabinskas apgabals, Kočkaras zelta raktuves
** Sahas Republika, Stanovoja grēda, Sutamskas rajons
* Lielbritānija, Velsa, Gvineda

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Kabula

**Kabula** (, **'; , **') ir pilsēta Afganistānas austrumos 1200 m virs jūras līmeņa. Valsts galvaspilsēta un lielākā pilsēta pēc iedzīvotāju skaita. Atrodas Kabulas upes ielejā netālu no stratēģiskās Haiberas pārejas, kas savieno Afganistānu ar Pakistānu. Ar Afganistānas ziemeļdaļu pilsētu savieno Salangas tunelis zem Hindukuša kalniem. Daudznacionāls iedzīvotāju sastāvs — puštuni, tadžiki, uzbeki, hazarieši.

## Vēsture
Kaut arī Kabula pirmoreiz minēta ap 300. gadā p.m.ē. kā Ahamenīdu Kaburas apmetne, tomēr par ievērojamu pilsētu tā kļuva 1504. gadā, kad to iekaroja Babūrs un izvēlējās par Mogolu impērijas galvaspilsētu. 1526. gadā par impērijas galvaspilsētu kļuva Deli, tomēr Kabula saglabājās kā svarīgs mogolu centrs līdz 1738. gadā to ieņēma persiešu valdnieks Nadīršahs.

1747. gadā Kabula kļuva par neatkarīgās Afganistānas daļu, un 1770. gados tā kļuva par valsts galvaspilsētu. Kabula bija britu, krievu un persiešu interešu krustpunkts Haibera pārejas stratēģiskā nozīmīguma dēļ. To divreiz okupēja briti (1839—1842 un 1879—1880), tomēr nespēja šeit nostiprināties.

Pēc 1940. gada Kabula kļuva par ievērojamu rūpniecības centru un kosmopolītisku pilsētu. Piemēram, 20. gadsimta 60. gados šeit tika atvērts pirmais *[[Marks and Spencer]]* veikals Vidusāzijā.

1979. gadā Kabulu okupēja PSRS karaspēks, tomēr 1989. gada 15. februārī tas bija spiests aiziet. 1992. gadā, pēc Nadžibullas režīma krišanas, pilsēta kļuva par dažādu modžahedu grupējumu cīņu arēnu. Cīņas turpinājās četrus gadus, nodarot ievērojamus postījumus. 1996. gadā pilsētā ienāca grupējuma *[[Taliban]]* karaspēks un savstarpējās cīņas izbeidzās.

Pēc ASV iebrukuma Afganistānā 2001. gadā *Taliban* kaujinieki pameta pilsētu un pārgrupējās uz Afganistānas dienvidiem, bet pilsētā ienāca Ziemeļu alianses spēki. 2001. gada 20. decembrī pilsētā tika nodibināta Afganistānas Pārejas administrācija (*Afghan Transitional Administration*), kura 2004. gada decembrī ar ASV un NATO valstu atbalstu tika pārveidota par Afganistānas valdību prezidenta Hāmida Karzaja vadībā.

2021. gadā *Taliban* kaujinieki ieņēma pilsētu bez cīņas un atjaunoja 2001. gadā gāzto Afganistānas Islāma Emirātu.

## Cilvēki
Kabulā dzimuši:
* Muhameds Dauds (*Mohammed Daoud*, 1909-1978) — politiķis
* Humajuns (*Nasiruddin Humayun*, 1508-1556) — imperators
* Muhameds Nadžibulla (*Mohammad Najibullah*, 1947-1996) — politiķis
* Muhameds Zahiršahs (*Mohammed Zahir Shah*, 1914-) — politiķis

## Atsauces

## Ārējās saites