open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lēcgliemeņu kārta

**Lēcgliemeņu kārta** () ir gliemeņu klases taksons. Šīs kārtas izveidošana tiek piedēvēta angļu zoologam Džonam Edvardam Grejam, kurš 1854. gadā izveidoja taksonu ar nosaukumu "*Lucinacea*". Ģeohronoloģiski lēcgliemeņu kārtas pārstāvji ir zināmi no apakšordovika līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaulas ir ar vienādiem vai nedaudz nevienādiem vākiem. Slēdzene satur vienu līdz diviem (reti trīs) kardinālajiem zobiem, kā arī priekšējos un aizmugurējos sānu zobus. Reizēm gan vieni, gan otri ir reducēti. Retos gadījumos slēdzene ir vispār bez zobiem. Abi adduktoru muskuļu nospiedumi uz čaulas iekšējās virsmas ir vienādi, vai arī priekšējais nospiedums var būt lielāks vai mazāks. Čaulas vāku saite ir ārēja, opistodetiska, un izvietota uz nimfas. Reizēm tā var būt iegremdēta vai arī kopā ar ārējo saiti ir arī iekšējā saite, izvietota saites iedobē. Var būt arī vienīgi iekšējā saite. Mantijas līnija ir vesela vai ar īsu sīnusu. Lēcgliemeņu kārtas pārstāvji ir nejūras sestonofāgi, vai reizēm detritofāgi.

## Sistemātika
Lēcgliemeņu kārtas virsdzimtas un dzimtas:
* kārta: ***Lucinida*** Gray, 1854
:* virsdzimta: *[[Lucinoidea]]* J. Fleming, 1828
::* dzimta: *[[Lucinidae]]* J. Fleming, 1828
::* dzimta: *[[Paracyclidae]]* P.A. Johnston, 1993 †
:* virsdzimta: *[[Thyasiroidea]]* Dall, 1900 (1895)
::* dzimta: *[[Thyasiridae]]* Dall, 1900 (1895)

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Kara ministrijas padome

**Kara ministrijas padome**, līdz 1927. gadam **Apsardzības ministrijas padome**, bija sevišķa Kara ministrijas (līdz 1924. gadam Apsardzības ministrijas) struktūrvienība, ko veidoja Latvijas Bruņoto spēku augstākie komandieri un amatpersonas, un kura darbojās kā pastāvīga augstākā kara likumdošanas, rīcības un pārvaldes institūcija un padomdevēja institūcija militārās lietās Latvijā.
 
## Vēsture
Apsardzības ministrijas padomi izveidoja 1920. gada septembrī ģenerāļa Kārļa Goppera vadībā. Padome faktiski bija domāta bez komandējošiem amatiem palikušiem nopelnu bagātiem latviešu ģenerāļiem, kā Andrejs Auzāns, Kārlis Ezeriņš, Jānis Kalniņš, Dāvids Sīmonsons u.c., dzīves eksistences nodrošināšanai, bet tā tomēr veica vērtīgu tehnisku darbu armijas izveidošanai. Padomes locekļi studēja krievu, franču, vācu, poļu un angļu militāro literatūru, sagatavoja noteikumus par dienesta gaitu armijā, ierindas, garnizona, lauka dienesta, fiziskās audzināšanas un disciplīnāros reglamentus, izstrādāja noteikumus par kara ierēdņu darbību u.t.t. Padomei bija jādod atsauksmes par visiem ministrijas rīkojumiem privāta rakstura jautājumos, bet ministrija tomēr bieži izdeva arī rīkojumus bez padomes atzinuma.

1927. gadā Apsardzības ministrijas padomes vietā nodibināja Kara ministrijas padomi ar padomdošanas tiesībām kara likumdošanas, iesaukšanas, mobilizācijas, apmācības un karaspēka apgādes jautājumos, kara resora budžeta un statu caurlūkošanai, vecāko virsnieku atestēšanai, kandidātu pieteikšanai pulku komandieru un augstākiem amatiem. Padomes priekšsēdētājs bija Armijas štāba priekšnieks, locekļi Kara ministrijas pārvalžu priekšnieki, divīziju komandieri, eskadras komandieris, artilērijas inspektors un viņu palīgi. Ar balstiesībām padomē varēja piedalīties arī armijas komandieris.

Pēc Latvijas okupācijas, padome beidza savu darbību.
 
## Priekšsēdētāji
* Ģenerālis Kārlis Goppers (1920—1924);
* Ģenerālis Dāvids Sīmansons (1924—1925);
* Ģenerālis Aleksandrs Kalējs (1929—1934);
* Ģenerālis Mārtiņš Hartmanis (1934—1939);
* Ģenerālis Hugo Rozenšteins (1939—1940);
* Ģenerālis Mārtiņš Jeske (1940);
 
## Atsauces

 
## Literatūra
* Edgars Andersons. Latvijas bruņotie spēki un to priekšvēsture. Toronto : Daugavas vanagu apgāds, 1983.
Dolizī

**Dolizī** (), 1975.-1991. gadā un dažos avotos vēl līdz šim **Lubomo** (), ir trešā lielākā pilsēta Kongo Republikā, Niari departamenta administratīvais centrs. Pilsēta atrodas piekrastes lietus mežu austrumu malā. 2023. gadā pilsētā dzīvoja ap 178 tūkstošiem iedzīvotāju.

Pilsētas ekonomika balstās uz dzelzceļu un kokapstrādi, ir lidosta. Caur Dolizī ved transāfrikas autoceļš Tripole—Keiptauna. Apkārtējos mežos ir daudz vērtīgu koku sugu, mālainā augsne ļauj gatavot ķieģeļus celtniecībai.

## Administratīvais iedalījums

* divi rajoni (*arrondissements*): 1. un 2., saukti arī par Fundufundu (*Foundou-Foundou*) un Julupungi (*Youlou-Poungui*).
* 28 apkaimes (15 apkaimes 1. rajonam un 13 apkaimes 2. rajonam);
* 90 zonas (25 1. rajonam un 27 2. rajonam);
* 141 kvartāls (65 1. rajonam un 76 2. rajonam).

## Vēsture
Pilsēta tika dibināta kā stacija Kongo-Okeāna dzelzceļā, un to nosauca Pjēra Savornjāna de Brazas leitnanta Alberta Dolizī vārdā.

Pateicoties dzelzceļam, tā kļuva par plaukstošu pilsētiņu, un 1972. gadā tajā dzīvoja 20 000 iedzīvotāju. Angolas Neatkarības kara laikā pilsētā atradās Angolas Tautas atbrīvošanas armijas bāze. Pilsētas nosaukums 1975. gadā tika mainīts uz Lubomo, un tā kļuva par trešo lielāko pilsētu Kongo-Brazavilā.

Deviņdesmito gadu beigu pilsoņu karš izraisīja lauku iedzīvotāju bēgšanu uz pilsētām, un Lubomo iedzīvotāju skaits kopš tā laika ir vairākārtīgi palielinājies. Iedzīvotaji sadalījušies pa pilsētu un piepilsētu apkaimēm atbilstoši savai etnolingvistiskajai vai sociokulturālajai piederībai. Piepilsētu (vai neformālajām) apkaimēm raksturīgs gandrīz pilnīgs infrastruktūras trūkums.

## Klimats
Dolizī ir tropisks klimats, *Aw* tipa saskaņā ar Kepena klasifikāciju, ar gada vidējo temperatūru 24,5 °C un nokrišņu daudzumu aptuveni 1250 mm gadā. Sausā un relatīvi vēsā sezona ir dienvidu puslodes ziemā, jūnijā-septembrī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Galeomatoidejas

**Galeomatoidejas** (*Galeommatoidea*) ir gliemeņu virsdzimta. Šīs virsdzimtas izveidošana tiek piedēvēta angļu zoologam Džonam Edvardam Grejam, kurš 1840. gadā izveidoja galeomatīžu dzimtu ar nosaukumu "*Galeommidae*". Ģeohronoloģiski gastrohenoīdejas ir zināmas no paleocēna līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaulas ir ar vienādiem vākiem, gludas vai klātas ar tievu radiālu, koncentrisku vai ribotu ornamentējumu. Slēdzene satur vienu līdz divus (retāk trīs) kardinālos zobus, kuru var arī nebūt. Sānu zobi ir pa vienam, un bieži vien arī to nav. Abu adduktoru muskuļu nospiedumi uz čaulas iekšējās virsmas ir gandrīz vienādi. Čaulas vāku saite ir iekšēja vai ārēja, vai arī abas. Mantijas līnija ir vesela. Galeomatoidejas ir jūras sestonofāgi.

## Sistemātika
Galeomatoideju dalījums dzimtās:
* virsdzimta: ***Galeommatoidea*** J.E. Gray, 1840
:* dzimta: *[[Basterotiidae]]* Cossmann, 1909
:* dzimta: *[[Galeommatidae]]* J.E. Gray, 1840
:* dzimta: *[[Lasaeidae]]* J.E. Gray, 1842

## Atsauces
Frenkijs Fidlers

**Frenkijs Viljams Fidlers** (; dzimis  Nebraskas štatā, ASV) ir amerikāņu basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja pozīcijā. 2026. gadā pārstāv  Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas un Latvijas Basketbola līgas (LBL) komandu "Rīgas Zeļļi", kas ir viņa pirmais profesionālais klubs.

## Karjera
Trīs sezonas aizvadīja NCAA čempionātā Omahā, pēdējā no šīm sezonām gūstot vidēji 20,1 punktu spēlē. Pēc šīs sezonas pārcēlās uz prestižo Mičiganas Štata Universitāti, kur F. Fidlers guva 6,8 punktus vidēji spēlē, pavadot laukumā 15,6 minūtes vidēji spēlē.

2025. gada augustā F. Fidlers noslēdza līgumu ar Latvijas klubu "Rīgas Zeļļi".

## Atsauces

## Ārējās saites
Ģipka (dabas liegums)

**Ģipkas** ir dabas liegums Talsu novada Rojas pagastā. Aizņem 161 ha plašu teritoriju Baltijas jūras Rīgas līča krasta kāpu aizsargjoslā, ko raksturo pelēkās kāpas ar kokiem un krūmiem. Īpašums pieder Latvijas valsts mežiem.

Liegums izveidots 2004. gadā, lai aizsargātu piekrastes teritorijā atrodamās vecās priežu audzes un aizsargātā brūnganā baltmeldra populācijas, bet tajā atrodas arī vairākas citas aizsargājamas augu sugas, piemēram, gada staipeknis, sīpoliņu donis, iesirmā kāpsmildzene un citas.

Iekļauts *[[Natura 2000]]* — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā. 

## Atsauces
Viktorija Pelše

[thumb|Viktorijas Pelšes skulptūra "Daugava" (1972–1975) pie [Rīgas pasažieru ostas.]]
**Viktorija Pelše** (1936—2026) bija latviešu tēlniece.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1936. gada 26. decembrī  Maskavā literatūrkritiķa Roberta Pelšes ģimenē. Otrā pasaules kara laikā dzīvoja Uzbekijā (1941—1942) un Maskavā (1943—1944).  Maskavā beidza mācības septiņgadīgajā skolā un pārcēlās uz Rīgu, kur no 1951. gada mācījās Rīgas 13. vidusskolā. Pēc studijām Rīgas Politehniskā institūta Elektroenerģētikas fakultātē (1954-1959) strādāja par inženieri elektriķi Noriļskas Kalnu metalurģiskajā kombinātā (1959-1960), tad atɡriezās Rīgā, kur strādāja par inženieri Valsts pilsētu celtniecības projektēšanas institūta "Pilsētprojekts" Automatizācijas nodaļā un no 1961. līdz 1962. gadam bija zīmēšanas skolotāja.

No 1962. līdz 1969. gadam Viktorija Pelše studēja Latvijas PSR Valsts Mākslas akadēmijas Tēlniecības nodaļā, kuru absolvēja ar diplomdarbu "Leopardi", strādāja Lietišķās mākslas kombinātā "Māksla" un savā darbnīcā Ķīšezera ielā, Rīgā. 1972. gadā kļuva par Latvijas Mākslinieku savienības biedri, piedalījās tēlniecības izstādē “Rīga-72” Rīgas Skulptūru dārzā, izstādē “Rudens-77”, 3. Mazo formu tēlniecības izstādē (1979), Rīgas tēlniecības kvadriennālē “Rīga-80”, 4. Mazo formu tēlniecības izstādē (1982), tēlniecības izstādē Maskavā (1983), tēlniecības kvadriennālē “Rīga 84”, izstādē “Cilnis” (1994), izstādē “Upe” (1995), izstādē “Baltā” (1995), 2. Animāliju izstādē (1997), izstādē “Matriarhāts” (2002), “No mākslinieka kolekcijas” (2002, galerija “AnnA”), “Jūras tēma glezniecībā un tēlniecībā. Marina 2021” (2021, “Meža māja”, Jūrmala), “Tēlniecība porcelānā” (2024, Rīgas Porcelāna muzejs). Viņai piederēja vasarnīca Mazirbes ciemā un darbnīca Juglā.

Mirusi 2026. gada 24. februārī. Apbedīta Raiņa kapos.

## Darbi
* kompozīcija “Leopardi” (1967), Dziesmu svētku parks, Rīga
* skulptūra "Daugava" (1972–1975, arhitekts Ivars Strautmanis, vara kalums, betons) pie Rīgas pasažieru ostas, Eksporta iela 3a
* skulptūra "Cilvēks un kosmoss" vai "Cilvēks teleradio sakaru laikmetā" (1980, ar tēlnieci Artu Dumpi, vara kalums, metāls), Ostankino televīzijas tehniskais centrs, Maskava, Krievija
* ciļņi "Lauvas" (1982, arhitekts Uģis Šēnbergs, šokbetons, dzīvojamā nama lodžiju noformējums), Brīvības iela, Rīga
* kaķa skulptūra pie Rietumu Bankas ēkas Grostonas ielā

## Literatūra
* “Viktorija Pelše. Skulptūra” (1985)

## Atsauces
2026. gada Latvijas Superkauss futbolā

**2026. gada Latvijas Superkauss futbolā** bija ceturtā Latvijas Superkausa izcīņa futbolā. Tajā sacentās 2025. gada Latvijas futbola Virslīgas čempioni Riga FC un 2025. gada Latvijas kausa ieguvēji FK Auda. Spēlē, kas notika  *[[Mardan Sports Complex]]* stadionā Antaljā, Turcijā, uzvarēja Riga FC.

## Spēle

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Futbola federācija
Aizsargu aviācijas pulks

thumb|280px|Aizsargu aviācijas pulka lidotāju grupa.
**Aizsargu aviācijas pulks**, līdz 1936. gadam **Aizsargu aviācija**, bija Aizsargu organizācijas patstāvīga aviācijas vienība.

## Vēsture
1930. gadā aizsargu lidotāji pastāvēja kā atsevišķa vienība (vads) 5. Rīgas Aizsargu pulka tehniskajā rotā komandiera B. Pētersona vadībā.

1931. gadā pēc Jāzepa Baško, Rūdolfa Kandisa un Alfrēda Valeikas iniciatīvas tika dibināta **Aizsargu aviācija**. Tās uzdevums bija apvienot bijušos aviācijas darbiniekus un lidotājus, apmācīt viņus par Latvijas Kara aviācijas pulka rezervistiem, sagatavot jaunus lidotājus un popularizēt aviāciju Latvijas iedzīvotāju vidū. Sākumā tās rīcībā bija 3 privātas lidmašīnas, bet 1932. gadā Latvijas Kara Aviācijas pulks aizsargu aviācijai nodeva vēl 2 lidmašīnas. 1933. gadā aizsargu aviācija nodibināja lidotāju apmācības kursus, kurus vadīja A. Pavlovskis. 1934. gadā aviācijas vajadzībām Rīgā, Spilvā uzbūvēja angāru.

No 1936. gada Aizsargu aviācija pastāvēja kā **Aizsargu aviācijas pulks** un saņēma Liepājas kara ostas darbnīcās būvētās lidmašīnas KOD-1, KOD-2 un VEF būvētās Kārļa Irbīša konstruētās lidmašīnas I-12. Līdzekļus lidmašīnu iegādei pulkam deva valsts dotācijas, banku, rūpniecisko uzņēmumu, sabiedrisko organizāciju un privātpersonu ziedojumu. 3 eskadriļas atradās Rīgā, viena eskadriļa Kuldīgā un Liepājā un aviācijas vads Ventspilī. 1937. gadā pulka vajadzībām uzbūvēja administrācijas ēku un darbnīcas. 1939. gadā pulkā bija vairāk nekā 30 lidmašīnu.

Aizsargu aviācijas pulks kopā ar Latvijas Kara aviācijas pulku un Latvijas Aeroklubu rīkoja aviācijas svētkus Rīgā un provincē un piedalījās Latvijas apkārtlidojumu sacensībās 1936., 1937. un 1938. gadā.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā pulks tika likvidēts. Daļu pulka lidmašīnu pārņēma Sarkanā armija, daļa tika atstāta Valmieras lidlaukā, kur tās vēlāk izlaupītas pārvietoja uz rūpnīcas "Provodņiks" teritoriju Rīgā. Daudzi pulka darbinieki arī tika represēti.

## Aviācijas pulka komandieri
* Kapteinis J. Lindbergs (1931—1937);
* Pulkvedis-leitnants J. Ērglis (1937—1940).

## Atsauces
Adriāns Guļa

**Adriāns Guļa** (, dzimis ) ir slovāku futbola treneris un bijušais futbolists, kurš spēlēja pussarga pozīcijā. Kopš 2025. gada Guļa ir Latvijas Virslīgas komandas *[[Riga FC]]* galvenais treneris.

Spēlētāja karjeras laikā pārstāvējis komandas Slovākijā un Čehijā. 2009. gadā kļuvis par Slovākijas komandas *[[FK AS Trenčín|AS Trenčín]]* galveno treneri. No 2013. gada līdz 2018. gadam vadījis *[[MŠK Žilina|Žilina]]*, ar ko 2017. gadā kļuvis par Slovākijas līgas uzvarētāju. Vēlāk vadījis arī Slovākijas U21 izlasi, Čehijas komandu Plzeņas "Viktoria", Polijas komandu Krakovas "Wisła", Slovākijas komandu *[[DAC 1904 Dunajská Streda|Dunajská Streda]]* un Kipras komandu Limasolas "Apollon". 2025. gadā kļuvis par Latvijas komandas *[[Riga FC]]* galveno treneri. Savā pirmajā sezonā aizvedis komandu līdz Latvijas čempionu titulam.

## Sasniegumi

### Trenera karjera
**Žilina**

* Slovākijas līga: 2016—17

**Riga**

* Latvijas Virslīga: 2025

## Ārējās saites
Jāņa Cimzes Valkas mūzikas skola

{
  "type": "Feature",
  "properties": {
    "marker-symbol": "marker",
    "marker-color": "#d33",
    "marker-size": "large"
  },
  "geometry": {
    "type": "Point",
    "coordinates": [26.01982, 57.77271]
  }
}

**J. Cimzes Valkas Mūzikas skola** ir profesionālās ievirzes izglītības iestāde mūzikas jomā. Tā atrodas Valkā, Semināra ielā 25.

Valkas Mūzikas skola dibināta 1946. gada 1. janvārī. Tās pirmais direktors bija Pāvils Grencšteins. J. Cimzes vārdu skola nes no 1981. gada jūnija.

Valkas Mūzikas skolā ir klavieru, vijoles, pūšaminstrumentu, sitamo instrumentu, kokles un kora klases.

J. Cimzes Valkas Mūzikas skolas audzēkņi guvuši labus panākumus dažādos valsts un starptautiskos konkursos. Skolas klavieru klases skolotājs Arnis Ontensons 2006. gadā saņēmis apbalvojumu — Atzinības krusta Zelta goda zīmi.

Kopš 1981. gada Valkā tiek organizētas Cimzes dienas. Tās kā koncertu un citu mūzikas pasākumu cikls tika iedibināts tajā gadā, kad Jāņa Cimzes Valkas mūzikas skolai tika piešķirts viņa vārds, un kopš tā laika katru pavasari Valka svin šos muzikālos svētkus, veltītus latviešu pedagoga un koru mūzikas pamatlicēja Jāņa Cimzes piemiņai.

No 2003. gada J. Cimzes Valkas Mūzikas skolā tika rīkots Starptautiskais Jauno zvaigznīšu festivāls, kurā piedalās jaunie talanti no dažādām valstīm. 2008. gadā šis festivāls tika rīkots piekto reizi, tas notika arī 2010. gadā.

No 2015. gada mūzikas skola rīko Starptautisko Jāņa Cimzes jauno talantu konkursu. Paredzēts, ka tas norisināsies katru otro gadu.

Gadiem ejot, skolai mainījušies direktori. Ilggadīgākais no tiem bija Guntis Freibergs (1944—2020), kurš skolu vadīja 44 gadus, no 1968. līdz 2012. gadam, par skolotāju turpinot strādāt līdz 2018. gadam.

Pašreiz (2026) skolas direktors ir Mārtiņš Birnis, kurš par direktoru sāka strādāt 2023. gadā.,

## J. Cimzes Valkas Mūzikas skolas direktori
Pāvels Grencšteins (1946—1952)

Biruta Pinne (Skuja) (1953—1955)

Rita Krišberga (1956—1958)

Ēvalds Sīka (1959—1960)

Rita Kreicuma (Blaua) (1961)

Tālivaldis Bērziņš (1962—1965)

Jānis Beitiks (1966)

Tamāra Ontensone (1967)

Guntis Freibergs (1968—2012)

Jānis Ludbergs (2012—2015)

Līga Veinberga (2015—2023)

Mārtiņš Birnis (kopš 2023)

## Atsauces

## Ārējās saites
* J. Cimzes Valkas Mūzikas skolas Facebook lapa
Romāns (pāvests)

**Romāns** () bija Romas pāvests (Romas bīskaps) un Pāvesta valsts valdnieks, kura pontifikāts ilga 897. gadā no augusta līdz novembrim. Viņš par pāvestu kļuva pēc Stefana VI pontifikāta beigām laikā, kad Romas Katoļu baznīcas un pāvesta institūcijas darbību būtiski ietekmēja politiskā nestabilitāte Itālijā un savstarpējās cīņas starp aristokrātiskajām grupām. Romāna valdīšana norisinājās īpaši nemierīgā periodā pēc tā dēvētās “līķa sinodes”, kurā tika tiesāts mirušais pāvests Formozs. Avotos Romāna pontifikāts dažkārt raksturots kā mēģinājums mazināt iepriekšējā pāvesta politikas sekas un atjaunot Formoza piemiņu, tostarp nodrošinot viņa mirstīgo atlieku pienācīgu pārapbedīšanu.

Romāna pontifikāts bija ļoti īss un maz dokumentēts, un tiek uzskatīts, ka tas ilga tikai dažus mēnešus. Iespējams, viņš tika gāzts no amata politisku cīņu rezultātā, kas bija raksturīgas 9. gadsimta beigu pāvestības nestabilitātes periodam. Baznīcas vēsturē Romāns tiek pieskaitīts pie īslaicīgāk valdījušajiem pāvestiem.

## Ārējās saites
Inka Hemeleinena

**Inka Hemeleinena** (; dzimusi  Joensū) ir somu biatloniste.

## Karjera
I. Hemeleinena starptautiskās sacensībās debitēja 2021. gada martā, 15 gadu vecumā piedaloties Pasaules čempionātā jauniešiem Obertilliahā. Labāko individuālo rezultātu sasniedza sprintā, ieņemot 34. vietu, bet stafetē ieguva devīto vieto. Nākamajā gadā viņa atkal piedalījās Pasaules jauniešu čempionātā un sacensībās Soldžerholovā stafetē izcīnīja ceturto vietu, bet individuāli visās disciplībās iekļuva labāko 40 vidū. 2022. gada decembrī debitēja pieaugušo sacensībās — IBU kausā. Viņa piedalījās arī 2023. gada Eiropas jaunatnes olimpiskajā festivālā, ieņemot septīto vietu gan individuālajā distancē, gan sprintā, gan jauktajā stafetē.

, vien 17 gadu vecumā, Hemeleinena debitēja Pasaules kausa sacensībās. Individuālajā distancē Estešundā viņa ieņēma 75. vietu. Sezonas laikā viņa turpināja sacensties IBU kausā, bet labākos rezultātus sasniedza Eiropas čempionātā, kur individuālajā distancē ieguva 23. vietu un sprintā — 35. vietu. 2024. gada Pasaules čempionātā jauniešiem Otepē individuālajā distancē ieguva 6. vietu, bet jauktajā stafetē nokļuva tuvu pjedestālam, ieņemot 4. vietu.

Pirmo medaļu starptautiskās IBU sacensībās viņa ieguva 2024. gada augustā, kad vasaras biatlona junioru pasaules čempionātā supersprintā ieguva sudraba godalgu, finišējot otrā aiz Bulgārijas sportistes Loras Hristovas. 2024.—2025. gada sezonas sākumā Hemeleinena kļuva par pastāvīgu Pasaules kausa komandas locekli. Decembra beigās Ansī viņa kvalificējās savām pirmajām Pasaules kausa iedzīšanās sacensībām. 2025. gada janvārī Oberhofā, ieņemot 30. vietu sprintā, ieguva pirmos Pasaules kausa ieskaites punktus. Tā paša gada februārī viņa pirmo reizi piedalījās Pasaules čempionātā. 

2025. gada decembrī Estešundā viņa sasniedza savu labāko labāko rezultātu Pasaules kausa posmos, sprintā ieņemot 12. vietu. Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2026. gadā sprintā ieņēma 77. vietu, individuālajā disatcē ierindojās 56. vietā, kā arī startēja gan sieviešu, gan jauktajā stafetē ieņemot attiecīgi 7. un 6. vietu. 2026. gada Pasaules čempionātā junioriem Vācijā individuālajā distancē izcīnīja bronzas medaļu. Vēlāk sprintā ieguva sudraba godalgu, piekāpjoties tikai Latvijas biatlonistei Esterei Volfai.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules čempionāts jauniešiem un junioriem

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Rietumsibīrija

thumb|216x216px|Rietumsibīrijas fiziski ģeogrāfiskās aptuvenās robežas
**Rietumsibīrija** () ir Sibīrijas daļa, ko aptuveni norobežo Jeņisejas upe austrumos, Ziemeļu ledus okeāns ziemeļos, Urālu kalni rietumos un Krievijas robeža dienvidos. Aptuvenā Rietumsibīrijas platība ir 2,8 miljoni km². 

## Robežas
Rietumsibīrijas jēdziena izpratne apmēram sakrīt no fiziski ģeogrāfiskā, administratīvā un ekonomiskā viedokļa, taču precīzas robežas nedaudz atšķiras. Rietumsibīrijas galvenā daļa ir ap 80% no tās aizņemošais zemais, purvainais un mazapdzīvotais Rietumsibīrijas līdzenums, kurš uz dienvidiem no purvāja un tundras pamazām kļūst par lauksaimniecisku, mēreni mitru līdzenumu. Rietumu daļā tā fiziskā robeža ir Urālu kalni, taču administratīvi kalni un to austrumu piekājes ietilpst Urālu ekonomiskajā rajonā (Sverdlovskas, Čeļabinskas un Kurgānas apgabalos). Dienvidos Rietumsibīrijas fiziskā robeža ir Kazahstānas pauguraine Sariarka, kamēr administratīvi Rietumsibīrija beidzas uz Krievijas robežas. Dienvidaustrumos administratīvi tai pievienoto Altaja kalni un daļa Rietumsajānu, jo tie vēsturiski un ekonomiski ir daudz tuvāk reģionālajai galvaspilsētai Novosibirskai nekā Austrumsibīrijas centriem. Austrumu robeža fiziski ir Jeņiseja, bet praktiskā robeža novilkta pa Krasnojarskas novada un Tivas robežām.
thumb|215x215px|Rietumsibīrijas ekonomiskais reģions
Savukārt politiskais dalījums, kas nesaskan ar administratīvo, Rietumsibīrijas dienvidu un dienvidaustrumu daļu iekļauj Sibīrijas federālajā apgabalā, bet Urālu federālajam apgabalam pievienots Tjumeņas apgabals, kas ir lielāks par visiem citiem kopā.

## Administratīvais iedalījums
Rietumsibīrijas ekonomiskajā rajonā, kā robežas ir nemainīgas no PSRS laikiem, ietilpst Tjumeņas apgabals ar Hantu-Mansu autonomo apvidu - Jugru un Jamalas Ņencu autonomo apvidu, Omskas apgabals, Novosibirskas apgabals, Tomskas apgabals, Altaja novads, Kemerovas apgabals un Altaja Republika. Rajons tika izveidots 1930. gadā, sadalot agrāko Sibīrijas novadu Austrumsibīrijā un Rietumsibīrijā.

2020. gadā Rietumsibīrijā dzīvoja ap 17 miljoniem iedzīvotāju.

## Daba
Rietumsibīrijas lielākās upes ir Oba un tās pieteka Irtiša, kas tek caur visu reģionu ziemeļu virzienā. Obas un nelielā mērā Jeņisejas baseini veido gandrīz visu kopējo ūdens noteci. Rietumsibīrijā ir skaidri izteikts dabiskais ģeogrāfiskā platuma zonējums: tundra, mežatundra, mežs, meža stepe un stepe. Klimats krasi kontinentāls, 40% teritorijas aizņem purvi.

## Saimniecība
Pamatnozares ir naftas, gāzes, ogļu ieguve un kokrūpniecība. Rietumsibīrija saražo vairāk nekā 70% no Krievijas kopējās naftas un gāzes, aptuveni 30% ogļu (Kuzbasā) un 10% kokmateriālu. Sastopmas arī metālu rūdas, sāls un kūdra. Dienvidu līdzenumos audzē labību, īpaši kviešus. Šai reģionā sākas galvenie Krievijas naftas un gāzes cauruļvadi. Lielākie rūpniecības centri: Novosibirska, Omska, Novokuzņecka, Barnaula, Kemerova, Tomska, Tjumeņa, Prokopjevska, Bijska, Surguta. Visās lielākajās pilsētās ir kara rūpnīcas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Muhameds Badamosi

**Muhameds Badamosi** (, dzimis ) ir Gambijas futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Gambijas futbola izlasi. Kopš 2026. gada Badamosi spēlē Latvijas Virslīgas komandā *[[Riga FC]]*.

Iepriekš pārstāvējis komandas Gambijā, Senegālā, Marokā, Beļģijā, Serbijā, Saūda Arābijā un Rumānijā. Spēlējis tādās komandās kā *[[KV Kortrijk|Kortrijk]]*, *[[FK Čukarički|Čukarički]]*, Ljēžas "Standard" un *[[CFR Cluj]]*. 2026. gadā pievienojies Latvijas komandai Riga FC.

Gambijas futbola izlases rindās debitējis 2018. gadā. Pārstāvējis izlasi 2021. un 2023. gada Āfrikas Nāciju kausā.

## Ārējās saites
Iļja Korotkovs

**Iļja Korotkovs** (dzimis ) ir latviešu futbolists, kurš spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2025. gada Korotkovs spēlē Latvijas futbola Virslīgas komandā FK Liepāja.

Iepriekš pārstāvējis Latvijas komandas FK Metta, Riga FC un FK Auda.

2023. gadā Korotkovu izsauca uz Latvijas futbola izlasi.

## Atsauces

## Ārējās saites
P. Dž. Vašingtons

**Pols Džameins (P. Dž.) Vašingtons Jaunākais** (; dzimis  Kentuki štatā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja un spēka uzbrucēja pozīcijā. 2026. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Dalasas "Mavericks", bet lielāko karjeras daļu spēlējis Šarlotas "Hornets".

## Karjera
Pēc veiksmīgas vidusskolu basketbola karjeras Vašingtons nonāca NCAA čempionātā, kur divas sezonas pārstāvēja prestižo Kentuki Universitātes komandu "Wildcats". 2019. gada NBA drafta pirmajā kārtā ar kopējo 12. kārtas numuru viņu izraudzījās Šarlotas "Hornets". Jau no pirmās sezonas ieņēma nozīmīgu vietu komandas rotācijā, dodoties laukumā starta pieciniekā. Šarlotas komandā P. Dž. Vašingtons aizvadīja četras ar pusi sezonas, taču pēdējā no tām viņa loma komandā mazinājās. 2024. gada februārī viņš tika aizmainīts uz Dalasas "Mavericks" pret Setu Kariju, Grantu Viljamsu un nākotnes pirmās kārtas drafta izvēli.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ingars Pūlis

**Ingars Pūlis** (dzimis ) ir latviešu futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Latvijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Pūlis pārstāv Latvijas futbola Virslīgas komandu FK Liepāja.

Iepriekš pārstāvējis Valmiera FC, FK Metta un FK Tukums 2000 komandas. 2025. gada Latvijas Virslīgas sezonā Pūlis guva 18 vārtus un kļuva par FK Tukums 2000 sezonas rezultatīvāko spēlētāju.

Latvijas futbola izlases rindās debitējis 2025. gadā.

## Ārējās saites
Taksis (nozīmju atdalīšana)

**Taksis** (*taxi*) var būt:

* taksis — medību suņu šķirne;
* taksis — taksometra nosaukums sarunvalodā;
* "Taksis" (*Taxi*) — 1998. gada Francijas spraiga sižeta kinokomēdija;
* "Taksis 2" (*Taxi Deux*) — 2000. gada Francijas spraiga sižeta kinokomēdija;
* *[[Taxi (filma)|Taxi]]* (تاکسی) — 2015. gada Irānas dokumentālā fikcijas filma.
Rauza (dabas liegums)

**Rauza** ir dabas liegums Smiltenes novada Launkalnes, Palsmanes un Variņu pagastos.

Liegums izveidots 2004. gadā, lai aizsargātu ziemeļu upespērlenes un biezās perlamutrenes populācijas. Aizņem 812 ha lielu platību, no kuriem 48% aizņem meži un 46% lauksaimniecības zemes, tomēr lieguma nozīmīgākais biotops ir dabiskas upju straujteces. Ūdeņi aizņem ap 5% no lieguma.

Lieguma teritorija stiepjas gar Rauzas upi un pieder kā privātajiem īpašniekiem, tā arī valstij un pašvaldībām.

Iekļauts *[[Natura 2000]]* — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā.
## Atsauces
Roberts Štrombahs

**Roberts Štrombahs** (dzimis  Berlīnē) ir Vācijā dzimis latviešu tenisists, šobrīd visaugstāk ATP rangā esošais Latvijas spēlētājs. Latvijas Deivisa kausa izlases dalībnieks. 

R. Štrombaha tēvs ir bijušais Latvijas tenisists Armands Štrombahs, kurš bijis arī spēlētāja treneris. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Frīdrihs fon Litke

**Frīdrihs Benjamins fon Litke** (), arī **Fjodors Litke** (; dzimis 1797. gada 28. septembrī, miris 1882. gada 20. augustā) bija vācbaltu izcelsmes Krievijas flotes admirālis, kuģotājs, ģeogrāfs un Arktikas pētnieks. Viņš bija viens no Krievijas Ģeogrāfijas biedrības dibinātājiem un ilggadējs Pēterburgas Zinātņu akadēmijas prezidents.

## Dzīvesgājums
Litke dzimis Pēterburgā vācbaltu muižnieku ģimenē. Savu jūrasbraucēja karjeru viņš sāka 1817. gadā, piedaloties Vasilija Golovņina vadītajā pasaules apceļošanas ekspedīcijā ar kuģi "Kamčatka".

No 1821. līdz 1824. gadam Litke vadīja četras ekspedīcijas uz Novaja Zemļu, kuras laikā tika veikta precīza piekrastes kartēšana un ģeogrāfiskie pētījumi. No 1826. līdz 1829. gadam viņš vadīja kuģa "Seņavin" pasaules apceļošanu, kuras laikā tika atklātas un aprakstītas Karolīnu salas un veikti plaši mērījumi Beringa jūrā.

1845. gadā Litke kļuva par vienu no Krievijas Ģeogrāfijas biedrības dibinātājiem un ieņēma tās vicepriekšsēdētāja amatu (priekšsēdētājs bija lielkņazs Konstantīns Nikolajevičs). No 1864. gada līdz pat savai nāvei viņš bija Pēterburgas Zinātņu akadēmijas prezidents.

1849. gadā Litke iegādājās Avanduzes muižu mūsdienu Rietumviru apriņķī, Simunas ciema centrā. Muiža kļuva par viņa galveno dzīvesvietu ārpus dienesta Pēterburgā.

Dzīvojot Avanduzē, Litke uzturēja ciešus kontaktus ar astronomu Frīdrihu Georgu Vilhelmu Strūvi, kurš tajā laikā veica mērījumus Strūves ģeodēziskajam lokam. Viņu sadarbība veicināja reģiona ģeogrāfisko un ģeodēzisko izpēti. Litke muižā nodzīvoja līdz pat sava mūža nogalei, un viņa klātbūtne padarīja Avanduzi par nozīmīgu zinātnes centru Baltijas provincēs.

## Piemiņa
Litkes vārdā nosaukta Litkes salas, zemesrags un Litkes šaurums Arktikā, kā arī vairāki citi ģeogrāfiskie objekti. Simunā, pie Avanduzes muižas, 20. gadsimta beigās tika uzstādīts piemineklis admirālim, godinot viņa saikni ar šo apvidu un ieguldījumu pasaules zinātnē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Barts Strālmans

**Barts Strālmans** (, dzimis ) ir nīderlandiešu futbolists, kurš spēlē centra aizsarga pozīcijā. Kopš 2026. gada Strālmans spēlē Latvijas Virslīgas komandā FK Liepāja.

Iepriekš spēlējis Nīderlandes *[[Eredivisie]]* komandā *[[De Graafschap]]*, Norvēģijas *[[Eliteserien]]* komandā *[[Sarpsborg 08 FF|Sarpsborg 08]]*, Francijas 2. līgas komandās *[[Rodez AF|Rodez]]* un *[[Grenoble Foot 38|Grenoble]]*, Čehijas 2. līgas komandā *[[MFK Vyškov]]* un Somijas *[[Veikkausliiga]]* komandā *[[FC Inter Turku|Inter Turku]]*.

## Ārējās saites
Danila Patijčuks

**Danila Patijčuks** (dzimis ) ir latviešu futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Latvijas futbola izlasi. Kopš 2023. gada Patijčuks spēlē Latvijas Virslīgas komandā FK Liepāja.

Iepriekš spēlējis Latvijas komandās FS Jelgava un FK Spartaks Jūrmala.

2025. gadā pirmo reizi ticis izsaukts uz Latvijas futbola izlasi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Marvins Martinss

**Marvins Martinss** (, dzimis ) ir Luksemburgas futbolists, kurš spēlē aizsarga pozīcijā un pārstāv Luksemburgas futbola izlasi. Kopš 2026. gada Martinss spēlē Latvijas Virslīgas komandā FK Liepāja.

Iepriekš spēlējis Luksemburgas komandās *[[Jeunesse Esch]]* un *[[FC Progrès Niederkorn|Progrès Niederkorn]]*, Ukrainas Premjerlīgas komandā Ļvivas "Karpati", Portugāles futbola 2. līgas komandā *[[Casa Pia AC|Casa Pia]]*, Austrijas Bundeslīgas komandā Vīnes "Austria", Nīderlandes *[[Eredivisie]]* komandā *[[Almere City FC|Almere City]]* un Šveices Superlīgas komandā *[[FC Winterthur|Winterthur]]*.

Luksemburgas futbola izlases rindās debitējis 2014. gadā.

## Ārējās saites
Ligzdgliemeņu kārta

**Ligzdgliemeņu kārta** () ir gliemeņu klases taksons, kas ietver sevī vienu mūsdienās dzīvojošu gliemeņu virsdzimtu. Šīs kārtas izveidošana tiek piedēvēta amerikāņu paleontologam Reimondam Mūram, kurš 1952. gadā izveidoja *Limacea* apakškārtu. Ģeohronoloģiski ligzdgliemeņu kārtas pārstāvji ir zināmi no karbona līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaulas parasti ir izstieptas, baltas un ar radiālu ribotu ornamentējumu. Tās veidotas no specifiskas kalcīta šķiedraini prizmatisku (ārējais slānis) un aragonīta krusteniski plātņainu (iekšējais slānis) struktūru kombinācijas. Slēdzenes zobi ir būtiski reducēti vai arī to vispār nav. Mantijas malai ir īpaša atdalīta ārējā kroka ar garu, bieži vien koši krāsotu, taustekļu bārkstīm, kas pilnībā neievelkas čaulā. Gar mantijas malu ir izvietotas acis (*ocelli*), lai gan primitīvākas, nekā vēdekļgliemenēm. Pēda ligzdgliemenēm ir pagriezta par 180° attiecībā pret viscerālo daļu. Ligzdgliemeņu muskulatūra ir monomiāra (viens pievilcējmuskulis), pie tam tai nav šķērssvītroto muskuļu. 

## Sistemātika
Ligzdgliemeņu kārtas sistemātika līdz ģintīm:

* kārta: ***Limida*** Moore, 1952
:* virsdzimta: *[[Limoidea]]* Rafinesque, 1815
::* dzimta: *[[Limidae]]* Rafinesque, 1815
::::* ģints: *[[Acesta]]* H. Adams & A. Adams, 1858
::::* ģints: *[[Acestarica]]* Dekkers, 2022
::::* ģints: *[[Antiquilima]]* L.R. Cox, 1943 †
::::* ģints: *[[Ctenoides]]* Mörch, 1853
::::* ģints: *[[Ctenostreon]]* Eichwald, 1862 †
::::* ģints: *[[Dimorphoconcha]]* Wasmer & Hautmann, 2012 †
::::* ģints: *[[Divarilima]]* A.W.B. Powell, 1958
::::* ģints: *[[Eolimea]]* L.R. Cox, 1969 †
::::* ģints: *[[Escalima]]* Iredale, 1929
::::* ģints: *[[Lima (gliemene)|Lima]]* Bruguière, 1797
::::* ģints: *[[Limaria]]* Link, 1807
::::* ģints: *[[Limatula]]* S.V. Wood, 1839
::::* ģints: *[[Limea]]* Bronn, 1831
::::* ģints: *[[Mantellina]]* Sacco, 1904
::::* ģints: *[[Neoinoceramus]]* Ihering, 1902 †
::::* ģints: *[[Palaeolima]]* Hind, 1903 †
::::* ģints: *[[Plagiostoma]]* J. Sowerby, 1814 †
::::* ģints: *[[Pseudolimea]]* Arkell, 193 †
::::* ģints: *[[Seymourtula]]* Zinsmeister, 1988 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Ifni

thumb|320px|Ifni teritorijas samazināšanā pēc kara ar Maroku 1958. gadā.
**Ifni teritorija** () līdz 1969. gadam bija neliela Spānijas kolonija Marokas Atlantijas okeāna piekrastē, uz dienvidiem no Agadiras. 

## Vēsture
1476. gadā Spānija iekaroja šo teritoriju iepretīm Kanāriju salām un nodibināja Santakrusas de la Mar Pekeņas (*Santa Cruz de la Mar Pequeña*) pilsētu, 1524. gadā berberi padzina spāņus, un līdz 19. gadsimtam Ifni piederēja Marokas sultāniem.
1859. gada 22. oktobrī tā kļuva par Spānijas aizjūras teritoriju ar zvejas ostu Sidi Ifni.

1934. gadā Ifni pasludināja par Spānijas protektorātu un Spāņu Sahāras gubernatora rezidenci.  Ifni kara laikā 1957.–1958. gadā Marokas armija aplenca Ifni, tomēr Spānijai izdevās saɡlabāt daļu no kolonijas savā kontrolē līdz 1969. gada 30. jūnijam.

## Ārējās saites
Kirtodontīdas

**Kirtodontīdas** () ir izmirušu paleozoja gliemeņu kārta, kas ietver sevī vienu mūsdienās dzīvojošu gliemeņu virsdzimtu. Šo kārtu 1971. gadā izveidoja krievu malakologi Orests Skarlato un Jaroslavs Starobogatovs, iekļaujot tajā arī arkgliemenes, austeres u.c. mūsdienās dzīvojošās grupas. Nosaukums veidots no grieķu vārdiem "*κυρτός*" — izliekts, lokveidīgs un "*ὀδούς*" — zobs, burtiski līkzobji. Ģeohronoloģiski kirtodontīdu pārstāvji ir zināmi no agrā ordovika līdz karbonam.

## Apraksts
Čaula pārsvarā ir ar vienāda lieluma vākiem un ar iekšējo perlamutra slāni. Čaulas slēdzene satur "kirtodonto" zobu komplektu, kas iekļauj dažus (visbiežāk 2 vai 3) lielus izliektus kardinālos zobus, kas izvietoti priekšpusē, un garus ķīļveidīgus sānu zobus, izvietotus aizmugurē un nodalītus no kardinālajiem zobiem ar platu atstarpi. Čaulas vāku saite bija monovinkulāra jeb vienkārša, kurā nebija sarežģītas daudzslāņu "duplivinkulāras" struktūras. Saites augošā mala bija lineāra, nevis sinusoidāla.

Kirtodontīdas dzīvoja seklūdenī uz smilts un dūņu pamatnes. Daudzas sugas stiprinājās pie substrāta ar bisusa pavedieniem. Kirtodontīdu pārstāvji bija izplatīti vidējos platuma grādos Gondvānā, ieskaitot Prāgas baseinu (Čehija), kā arī Ziemeļameriku, Āziju un Austrāliju. Kirtodontīdu pārstāvji ir sastopami arī Baltijā, ieskaitot Latviju (piemēram, *[[Cardiola signata]]* silūra nogulumos no Piltenes 27. urbuma).

## Sistemātika
Kirtodontīdu dalījums virsdzimtās:
* kārta: ***Cyrtodontida*** Scarlato & Starobogatov, 1971 †
:* virsdzimta: *[[Cardioloidea]]* R. Hoernes, 1884 †
:* virsdzimta: *[[Cyrtodontoidea]]* Ulrich, 1894 †
:* virsdzimta: *[[Dualinoidea]]* Conrath, 1887 †
:* virsdzimta: *[[Falcatodontoidea]]* Cope, 1996 †
:* virsdzimta: *[[Pichlerioidea]]* Scarlato & Starobogatov, 1979 †

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Bardinska ezers (dabas liegums)

**Bardinska ezers** ir 3,15 ha plašs dabas liegums Augšdaugavas novada Šēderes pagastā. Lieguma centrā atrodas Pastaru jeb Bardinska ezers.

Liegums izveidots 2004. gadā, lai aizsargātu pārejas purva un slīkšņas biotopu. Teritorijā atrodama Latvijā reti sastopamā lapu sūna lapzemes āķīte. 

Iekļauts *[[Natura 2000]]* aizsargājamo ainavu apvidū Augšzeme.
## Atsauces
Cilvēktiesību diena

**Cilvēktiesību diena** ir starptautiski svinama diena, ko katru gadu atzīmē 10. decembrī, lai visā pasaulē pievērstu uzmanību cilvēktiesību ievērošanai, aizsardzībai un veicināšanai. Šis datums izvēlēts par godu 1948. gada 10. decembrim, kad Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālā asambleja Parīzē pieņēma Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju — vienu no nozīmīgākajiem starptautiskajiem dokumentiem cilvēktiesību jomā, kurā pirmo reizi sistemātiski formulētas universālas cilvēktiesības. Cilvēktiesību diena kalpo kā globāls atskaites punkts cilvēktiesību izglītībai, sabiedrības informēšanai un diskusijām par cilvēka cieņas, brīvības, vienlīdzības un taisnīguma principu ievērošanu. Dažādās valstīs un starptautiskajās organizācijās šajā dienā tiek rīkoti izglītojoši pasākumi, konferences un sabiedriskas iniciatīvas, kas veltītas cilvēktiesību aizsardzībai un to īstenošanai praksē.

## Ārējās saites
Vasilijs Kalbergs

thumb|Vasilijs Kalbergs medicīnas apakšpulkveža formā (1941).
**Vasilijs Kalbergs** (dzimis 1893. gada 18. aprīlī, miris 1983. gada 30. jūlijā) bija Latvijas krievu anatoms, Rīgas Medicīnas institūta (RMI) profesors un rektors (1959—1963). Latvijas PSR Anatomu, histologu un embriologu biedrības priekšsēdētājs (1951–1978).

## Dzīvesɡājums
Dzimis 1893. gadā Pēterburgā pastnieka Aleksandra Kalberga un viņa sievas šuvējas Tatjanas, dzimušas Vorobjovas, ģimenē. Viņa tēvs bija dzimis Igaunijas guberņā, bet māte Tveras guberņā. Mācījās Pēterburgas reālskolā.
Studēja dabaszinības Petrogradas Universitātē (1913–1918), strādāja par skolotāju (1918–1920), tad studēja medicīnu Ļeņingradas 1. medicīnas institūtā (1920–1925). Strādāja par asistentu Ļeņingradas 2. medicīnas institūtā (1923–1941). Otrā pasaules kara laikā V. Kalbergs mācīja anatomiju Jūras kara medicīnas akadēmijā (1941–1943) un Staļinabadas Medicīnas institūtā (1943–1945), bija medicīnas dienesta apakšpulkvedis.

Pēc kara beiɡām 1945. gadā V. Kalbergu kopā ar Staļinabadas Medicīnas institūta direktoru Ādolfu Krausu nosūtīja uz okupēto Rīgu un iecēla par Latvijas Valsts universitātes Medicīnas fakultātes profesoru un Cilvēka normālās anatomijas katedras vadītāju, vēlāk par dekāna vietnieku (1948–1950). 
Pēc RMI izveidošanas 1950. gadā V. Kalbergs bija RMI Ārstniecības fakultātes, dekāns (1950–1958), RMI direktora vietas izpildītājs (1958–1959), bet no 1959. līdz 1963. gadam – rektors. 1971. un 1973. gadā iznāca viņa sarakstītās divsējumu mācību grāmatas “Cilvēka anatomija” tulkojums latviešu valodā. 
1973. gadā pensionējās, tomēr līdz 1982. gadam bija katedras profesors konsultants. 
Miris 1983. gada 30. jūlijā, apbedīts Meža kapos Rīgā.

## Apbalvojumi un paɡodinājumi
PSRS Veselības aizsardzības teicamnieks (1949), ordenis “Goda Zīme” (1950, 1961), Latvijas PSR Nopelniem bagātais zinātnes darbinieks (1965), Ļeņina ordenis (1966), Oktobra Revolūcijas ordenis (1971).
Vasilija Kalberga vārdā nosaukta RSU Anatomikuma lielā auditorija Kronvalda bulvarī 9 Rīgā.

## Literatūra
* Arnis Vīksna. Pa ārstu takām. – Rīga, Avots, 1990, 122.–123. lpp.;
* Arnis Vīksna. Latvijas universitātes Medicīnas fakultāte, 1919–1950.–  Rīga, LU Akadēmiskais apgāds, 2011, 387 lpp.
* Василий Александрович Кальберг. – «Архив анатомии, гистологии и эмбриологии», 1968, 7, 124-125;
* Алаев А. Н., Сперанский В. С. Зарубежные и отечественные анатомы. – Саратов, 1977, с. 123;
* Еча Г. Памяти Василия Александровича Кальберга. – «Архив анатомии, гистологии и эмбриологии», 1984, 7, 108.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ādolfs Krauss

thumb|Ādolfs Krauss (ap 1950).
**Ādolfs Krauss** (dzimis 1905. gada 8. februārī, miris 1958. gada 30. decembrī) bija Latvijas PSR Veselības aizsardzības ministrs (1946-1958).

## Dzīvesɡājums
Dzimis 1905. gadā Pleskavas guberņā Andreja Krausa ģimenē. 
1928. ɡadā absolvēja studijas Ļeņingradas 1. Medicīnas institūtā, strādāja Tadžikijas PSR par lauku ārstu, no 1930. ɡada par Tadžikijas PSR Sanitāri bakterioloģiskā institūta direktoru, bija Veselības aizsardzības tautas komisariāta padomes loceklis un no 1934. ɡada Veselības aizsardzības tautas komisāra vietnieka pienākumu izpildītājs, Staļinabadas Medicīnas institūta direktors (1939–1942), vadīja vairāku evakuēto slimnīcu darbu.

Pēc kara beiɡām 1945. gadā Ādolfu Krausu nosūtīja uz okupēto Rīgu un iecēla par Veselības aizsardzības ministra vietnieku, tad ministru (1946-1958), līdztekus viņš bija Latvijas PSR Augstākās padomes deputāts (1947-1951), tad no 1952. ɡada Rīgas Medicīnas Institūta katedras vadītājs.
Miris 1958. gada 30. decembrī, apbedīts Raiņa kapos Rīgā.

## Atsauces

## Ārējās saites
BeOS

**BeOS** — operētājsistēma, ko 1991. gadā izstrādāja uzņēmums Be Inc. Uzņēmumu 1990. gadā dibināja bijušie Apple un Amiga darbinieki Žana Luija Gasē (Jean-Louis Gassée) vadībā.

## Iezīmes
Sistēmas stiprās puses bija mikrokodols, moduļu serveru sistēma, vienkārša un draudzīga saskarne, kā arī bagātīgs multivides atbalsts, kas tajā laikā nebija pieejams konkurējošām platformām. Tajā pašā laikā prasības pret aparatūru bija ļoti pieticīgas. Sistēma efektīvi izmantoja daudzprocesoru tehnoloģijas un bija paredzēta personīgai lietošanai. Sistēma bija ierobežoti saderīga ar Posix. Jau sākotnēji tika atbalstīts Unicode. Tika izmantota progresīva failu sistēma BeFS ar metaatribūtiem.

## Vēsture
Sākotnēji sistēma tika izlaista pašu darbstacijai BeBox, kas darbojās ar AT&T Hobbit procesoriem.

Vēlāk sistēma tika portēta uz PowerPC procesoriem, tostarp uz Macintosh. Uzņēmuma Apple neveiksmes ar MacOS sistēmu lika apsvērt BeOS kā iespējamo uzņēmuma nākotnes operētājsistēmu. Tomēr sarunas cieta neizdošanos, jo Be Inc. pieprasīja pārāk lielu summu, un Apple izdarīja izvēli par labu Stīvam Džobsam un NeXT.

Pēc tam BeOS tika portēta uz Intel x86 procesoriem un tika piedāvāta uzstādīšanai visiem interesentiem ierobežotā versijā; pilnā versija bija maksas.

2001. gadā uzņēmums Palm, Inc. nopirka Be Inc., mēģinot izveidot jaunu PalmOS versiju uz BeOS tehnoloģiju bāzes ar nosaukumu PalmOS 6 Cobalt. Tā tika izlaista tikai prototipos un nenonāca sērijveida ierīcēs. Tā vietā Palm izlaida PalmOS 7 uz Linux bāzes, kas tagad pazīstama kā WebOS. Pēc neveiksmes ar šo sistēmu uzņēmumu Palm nopirka firma Access, kurai arī tagad pieder tiesības uz BeOS kodu.

Balstoties uz BeOS, vācu firma yellowTAB mēģināja pārdot operētājsistēmu Zeta, veicot virkni uzlabojumu. Tomēr pēc Access draudiem uzsākt tiesvedību Zeta pārdošana tika pārtraukta.

## Mūsdienas
Pašlaik entuziastu grupa izstrādā sistēmu Haiku, kas ir rakstīta no nulles un kurai ir atvērtais kods. Tā ir bināri saderīga ar BeOS un atrodas beta stadijā.

## Atsauces
Inoceramīdas

***Inoceramīdas*** (*Inoceramidae*) ir gliemeņu klases virsdzimta. Šo dzimtu 1852. gadā izveidoja vācu paleontologs Kristofs Gabriels. Ģeohronoloģiski Inoceramīdu pārstāvji ir zināmi no juras līdz krīta periodam.

## Apraksts
Čaulas vāki ir nevienādi, ar prozogirām virsotnēm, dažādā pakāpē nobīdītam uz priekšu. Aizmugurējais spārns var būt attīstīts vai reducēts. Priekšējā auss ir neliela vai arī tās nav. Ornamentējums ir koncentrisks, retāk radiāls vai arī abu variantu kombinācija. Čaulas vāku saite ir iekšēja, plāna un vienslāņaina vai bieza un daudzslāņaina. Saites aparātu veido ligaments (kollums), saites laukumiņš, umbonālā septa un multivinkulārā savienojuma josla. Slēdzene parasti ir bez zobiem, retos gadījumos ar gariem zobveida veidojumiem. Saite ir savienota ar prizmatisko slāni. Čaulu veido ļoti attīstīts ārējais prizmatiskais slānis (no vertikālām kalcīta prizmām), plāns iekšējais plātņainais slānis un perlamutra slānis.

## Sistemātika
Inoceramīdu sistemātika līdz ģintij:
* dzimta: ***Inoceramidae*** Giebel, 1852 †
:* ģints: *[[Actinoceramus]]* Meek, 1864 †
:* ģints: *[[Anopaea]]* Eichwald, 1861 †
:* ģints: *[[Cataceramus]]* L.R. Cox, 1969 †
:* ģints: *[[Cladoceramus]]* Seitz, 1961 †
:* ģints: *[[Cordiceramus]]* Seitz, 1961 †
:* ģints: *[[Cremnoceramus]]* L.R. Cox, 1969 †
:* ģints: *[[Didymotis]]* K. Gerhardt, 1897 †
:* ģints: *[[Endocostea]]* Whitfield, 1877 †
:* ģints: *[[Haenleinia]]* J. Böhm, 1907 †
:* ģints: *[[Inoceramus]]* J. Sowerby, 1814 †
:* ģints: *[[Magadiceramus]]* Seitz, 1970 †
:* ģints: *[[Mytiloides]]* Brongniart, 1822 †
:* ģints: *[[Neocomiceramus]]* Pokhialainen, 1972 †
:* ģints: *[[Parainoceramus]]* L.R. Cox, 1955 †
:* ģints: *[[Parainoceramya]]* Ros Franch, S.E. Damborenea, Márquez-Aliaga & Manceñido, 2015 †
:* ģints: *[[Platyceramus]]* Seitz, 1961 †
:* ģints: *[[Posidonioceramus]]* Walaszczyk & Cobban, 2016 †
:* ģints: *[[Rhyssomytiloides]]* Hessel, 1988 †
:* ģints: *[[Sergipia]]* Maury, 1925 †
:* ģints: *[[Sphenoceramus]]* J. Böhm, 1915 †
:* ģints: *[[Spyridoceramus]]* L.R. Cox, 1969 †
:* ģints: *[[Tenuipteria]]* Stephenson, 1955 †
:* ģints: *[[Tethyoceramus]]* Sornay, 1980 †
:* ģints: *[[Volviceramus]]* Stoliczka, 1871 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Kolga-Jāni

**Kolga-Jāni** () ir lielciems Igaunijas centrālajā daļā, Viljandi apriņķa Viljandi pagastā. Tas atrodas aptuveni 25 km uz ziemeļaustrumiem no apriņķa centra Viljandi.

## Vēsture
Kolga-Jāni izveidojās kā baznīcas ciemats ap 14. gadsimtā celto luterāņu baznīcu. Vēsturiski tas bija Kolga-Jāni draudzes centrs. Ciemats sāka straujāk augt 19. gadsimta otrajā pusē, kļūstot par nozīmīgu reģionālo izglītības un kultūras centru.

Līdz 2017. gada administratīvajai reformai ciems bija Kolga-Jāni pagasta administratīvais centrs.

## Arhitektūra un kultūra
Ievērojamākais objekts ir Kolga-Jāni Svētā Jāņa kristītāja baznīca, kuras pamati likti jau 14. gadsimtā. Baznīca ir vairākkārt pārbūvēta un tajā atrodas vērtīgi mākslas pieminekļi.

Ciemā atrodas Kolga-Jāni pamatskola, tautas nams, bibliotēka, kā arī piemineklis mācītājam un igauņu nacionālās atmodas darbiniekam Villemam Reimanam, kurš šeit kalpoja no 1890. līdz 1917. gadam.

## Saimniecība
Vietējā saimniecība balstās uz lauksaimniecību un mežizstrādi. Kolga-Jāni apkārtne ir bagāta ar purviem, kuros tiek iegūta kūdra. Pakalpojumu sektors galvenokārt apkalpo vietējos iedzīvotājus un garāmbraucējus.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vīlandes pagasta oficiālā vietne (igauniski)
Torma

**Torma** () ir lielciems Igaunijas austrumu daļā, Jegevas apriņķa Jegevas pagastā. Tas atrodas aptuveni 20 km uz ziemeļaustrumiem no apriņķa centra Jegevas.

## Vēsture
Torma ir viena no senākajām apdzīvotajām vietām reģionā, rakstiskajos avotos tā minēta jau 1212. gadā. Vēsturiski tā bijusi Tormas draudzes centrs. 18. un 19. gadsimtā Torma kļuva par nozīmīgu izglītības centru — šeit 1765. gadā tika nodibināta viena no pirmajām draudzes skolām Igaunijā.

Līdz 2017. gada administratīvajai reformai ciems bija Tormas pagasta administratīvais centrs.

## Kultūra un izglītība
Torma tiek uzskatīta par vienu no igauņu kora mūzikas un pūtēju orķestru tradīciju šūpuļiem. 1848. gadā šeit tika nodibināts viens no pirmajiem pūtēju orķestriem Igaunijā. Tāpat Torma ir cieši saistīta ar igauņu nacionālo eposu "Kalevipoegs", jo apkārtnē atrodas vairākas ar eposa teikām saistītas vietas.

Ievērojamākie ciema objekti ir Tormas Jaunavas Marijas baznīca (celta 1766. gadā baroka stilā), Tormas pamatskola, Tormas muižas ansamblis, kur saglabājušās vairākas saimniecības ēkas, kā arī tautas nams un bibliotēka.

## Saimniecība
Vietējā saimniecība galvenokārt balstās uz lauksaimniecību un mežistrādi. Tormas apkārtne ir pazīstama ar auglīgu augsni, kas vēsturiski veicinājusi graudkopības un lopkopības attīstību. Mūsdienās šeit darbojas arī vairāki nelieli pakalpojumu un kokapstrādes uzņēmumi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Jegevas pagasta oficiālā vietne (igauniski)
Tsirgulīna

**Tsirgulīna** () ir lielciems Igaunijas dienvidos, Valgas apriņķa Valgas pagastā. Tas atrodas pie Mazās Emajegi upes aptuveni 15 km uz ziemeļaustrumiem no apriņķa centra Valgas.

## Vēsture
Tsirgulīna sāka veidoties 19. gadsimta beigās pēc tam, kad 1887. gadā tika izbūvēta dzelzceļa līnija Rīga—Tartu. Ciemats izauga pie Sangastes dzelzceļa stacijas, kas sākotnēji apkalpoja netālo Sangastes muižu. Nosaukums "Tsirguliina" veru izloksnē nozīmē "putnu pilsēta" (no  — 'putns', un *liin* — 'pilsēta').

Līdz 2017. gada administratīvajai reformai Tsirgulīna bija Telles pagasta administratīvais centrs.

## Saimniecība un transports
Lielciema attīstību joprojām ietekmē dzelzceļš. Sangastes stacija, kas atrodas Tsirgulīnā, ir nozīmīgs pieturas punkts pasažieru vilcienu maršrutā Tartu—Valga.

No 20. gadsimta sākuma līdz pat 1970. gadiem ciema dzīvē dominēja ķieģeļu rūpniecība, ko 1909. gadā nodibināja brāļi Kahro. 1922. gadā konkurējošu rūpnīcu nodibināja Bruno Gross. Pēc Otrā pasaules kara nacionalizētās un apvienotās rūpnīcas turpināja darboties ar nosaukumu Tartu Būvmateriālu rūpnīcas Sangaste darbnīca. Ķieģeļu ražošana tika pārtraukta 1974. gadā augstas kvalitātes vietējo izejvielu izsīkuma dēļ. Līdz pat 1980. gadu beigām fabrika ražoja stikla farmaceitiskās ampulas.

Mūsdienās vietējā saimniecība balstās uz kokapstrādi, lauksaimniecību un pakalpojumiem. Ciemā atrodas vairāki nelieli uzņēmumi, kas apkalpo apkārtējos lauku reģionus.

## Izglītība un kultūra
Ciemā atrodas Tsirgulīnas vidusskola (dibināta 1912. gadā), bibliotēka un tautas nams.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Valgas pagasta oficiālā vietne (igauniski)