open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ivans Perišičs

**Ivans Perišičs** (, dzimis  Splitā, Horvātijā) ir horvātu futbolists, Horvātijas futbola izlases spēlētājs. Parasti spēlē malējā pussarga pozīcijā, bet var darboties arī uzbrūkošā pussarga vai uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2024. gada Perišičs spēlē Nīderlandes *[[Eredivisie]]* komandā *[[PSV Eindhoven]]*.

Sācis trenēties dzimtās pilsētas klubā *[[HNK Hajduk Split|Hajduk Split]]*, bet jau 17 gadu vecumā pārcēlies uz Francijas klubu *[[FC Sochaux-Montbéliard]]*, kur kādu laiku spēlējis arī komandas otrajā sastāvā. 2009. gadā Perišičs parakstīja triju gadu līgumu ar Beļģijas klubu *[[Club Brugge]]* un 2010./2011. sezonā tika atzīts par Beļģijas gada spēlētāju. 2011. gadā Perišičs pievienojās Vācijas klubam *[[Dortmundes "Borussia"|Borussia Dortmund]]* par 5 miljoniem eiro. 2013. gada sākumā par 8 miljoniem eiro Perišiču nopirka cits vācu klubs — *[[VfL Wolfsburg]]*, bet 2015. gadā par 16 miljoniem eiro Perišičs parakstīja līgumu ar Itālijas klubu *[[Milānas "Internazionale"|Inter Milan]]*. 2019. gadā uz īres tiesībām pievienojās Minhenes "Bayern".
2022. gada 31. maijā parakstīja līgumu ar Anglijas Premjerlīgas klubu Totenham "''Hotspur''", atkal apvienojoties ar bijušo treneri Antonio Konti. Viņš kļuva par piekto horvātu spēlētāju, kas parakstījis līgumu ar Totenhemas klubu.

Spēlējis visu vecumu Horvātijas jauniešu un junioru izlasēs. Pieaugušo izlasē debitējis 2011. gada martā spēlē pret Gruziju. Izlases sastāvā piedalījies divos Eiropas čempionāta un vienā pasaules kausa finālturnīrā.

## Sasniegumi
**Borussia Dortmund**

* Vācijas Bundeslīga: 2011—12
* DFB Pokal: 2011—12

**VfL Wolfsburg**

* DFB Pokal: 2014—15
* DFL Supercup: 2015

**Bayern Munich**

* Vācijas Bundeslīga: 2019—20
* DFB Pokal: 2019—20
* UEFA Čempionu līga: 2019—20

**Milānas Internazionale**

* Itālijas futbola čempionāta A sērija: 2020—21
* Itālijas kauss: 2021—22
* Itālijas superkauss: 2021

**Horvātijas izlase**

* FIFA Pasaules kauss finālists: 2018
* UEFA Nāciju līga finālists: 2022—23
**Individuālie sasniegumi**

* Beļģijas Pro līgas labākais vārtu guvējs: 2010—11

**Ordeņi**

* Hercoga Branimira ordenis: 2018

## Atsauces

## Ārējās saites
Tomāšs Necids

**Tomāšs Necids** (, dzimis  Prāgā) ir čehu futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un ir pārstāvējis Čehijas futbola izlasi. Kopš 2024. gada Necids spēlē Čehijas klubā Žižkovas "Viktoria".

Futbolista karjeru sācis Prāgas klubā *[[SK Slavia Praha|Slavia]]*. 2009. gadā pievienojies Krievijas klubam *[[PFK CSKA Maskava|CSKA]]*, kur jau pirmajā mačā, iznākot uz maiņu spēles beigās, guva uzvaras vārtus papildlaikā. Pēc smagā savainojuma 2011. gada jūnijā, kad Necids bija spiest nespēlēt 22 mēnešus, viņš periodiski tika izīrēts Grieķijas PAOK, Čehijas *[[SK Slavia Praha]]* un Nīderlandes *[[PEC Zwolle]]*. 2015. gadā ar Nīderlandes klubu tika noslēgts pastāvīgs līgums līdz sezonas beigām. Kopš 2015. gada jūlija Necidam ir četru gadu kontrakts ar Turcijas klubu *[[Bursaspor]]*.

Spēlējis visu vecumu Čehijas jauniešu un junioru izlasēs. Pieaugušo izlasē debitējis 2008. gada novembrī kvalifikācijas mačā pret Sanmarino izlasi, kurā guvis arī pirmos vārtus.

## Sasniegumi
**Slavia Prague**

* Čehijas 1. līga: 2007—08, 2008—09
* Čehijas kauss: 2017—18

**CSKA Moscow**

* Krievijas Premjerlīga: 2012—13
* Krievijas kauss: 2008—09, 2010—11
* Krievijas Superkauss: 2009, 2013

## Atsauces

## Ārējās saites
Atstarošana

thumbnail|235px|Gaismas viļņi atstarojas pret ezera virsmu un veido kalna atspulgu
**Atstarošana** ir parādība, kad vilnis krīt uz robežvirsmu starp divām vidēm un viļņu fronte maina virzienu, atgriežoties vidē, no kuras tā nākusi. Parasti šo parādību saista vai nu ar gaismas, vai nu ar skaņas, vai nu ūdens viļņu atstarošanu. Atstarošanās likums apgalvo, ka viļņu atstarošanas leņķis ir vienāds ar krišanas leņķi.

Akustikā skaņas atstarošana rada atbalsi, un to izmanto sonāros. Savukārt radioviļņu atstarošana tiek izmantota radaros.

## Gaismas atstarošana
Gaismas atstarošanu iedala spoguļatstarošanā un difūzajā atstarošanā. Atstarošanās veids atkarīgs no robežvirsmas. Atstarotās gaismas plūsmas attiecību pret plūsmu, kas krīt uz robežvirsmu, raksturo lielums, ko sauc par albedo. Zaudētā enerģija vai nu tiek absorbēta, vai izplatās tālāk gaismas laušanas rezultātā.

## Skatīt arī
* Gaismas laušana
* Albedo
* Spogulis

## Ārējās saites
Antons Jeļčins

**Antons Jeļčins** (, ; dzimis , miris ) bija Krievijas ebreju izcelsmes ASV aktieris. Pazīstams ar Pāvela Čehova lomu trijās zinātniskās fantastikas filmu sērijas "Zvaigžņu ceļš" filmās: "Zvaigžņu ceļš", "Tumsā: Zvaigžņu ceļš" un "Zvaigžņu ceļš: Bezgalība".

## Biogrāfija
Jeļčins dzimis Krievijas ebreju ģimenē Ļeņingradā. Viņa vecāki Irina Korina un Viktors Jeļčins bija daiļslidotāji, uzstājās Ļeņingradas ledus baletā. Ģimene ieguva bēgļu statusu un emigrēja uz ASV, kad viņu dēlam Antonam bija 6 mēneši. Antons daiļslidošanas nodarbībās neizrādīja lielus panākumus. Deviņu gadu vecumā vecāki Antonu sāka vest uz teātra klases nodarbībām. 10 gadu vecumā viņš jau piedalījās TV seriālā, bet pēc gada jau ieguva pirmo lomu filmā. Pēc tam viņa aktiera karjera sāka strauji attīstīties. Drīz jau viņš attēloja vienu no galvenajām lomām filmā "Sirds Atlantijā" (*Hearts in Atlantis*, 2001). Par šo lomu viņš saņēma Jaunā aktiera balvu (). Vēl divas reizes tika nominēts šai balvai — par lomām TV miniseriālā *[[Taken (miniseriāls)|Taken]]* (2002) un TV filmā *[[Jack]]* (2004).

Jeļčins attēlojis lomas 65 TV seriālos un kinofilmās. Starp tām ir tādas plaši pazīstamas filmas kā "Terminators: Glābšana" (2009), "Baiļu nakts" (*Fright Night*, 2011), "Izdzīvo tikai mīlētāji" (2013) un trīs filmu sērijas "Zvaigžņu ceļš" filmas.

Pēdējās piecas filmas ar Jeļčina piedalīšanos plānots izlaist jau pēc aktiera nāves. Jeļčins gāja bojā autonegadījumā pie savas mājas. Viņa nogāzē novietotā mašīna sāka slīdēt atpakaļ un uztriecās aktierim, to nāvējoši saspiežot pret ķieģeļu sienu.

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
Zdravko Milevs

**Zdravko Milevs** (;  Targovište —  Sofija) bija Bulgārijas starptautiskais meistars šahā (1952).

## Biogrāfija
Pēc izglītības inženieris ķīmiķis. 1950. un 1960. gados bijis viens no vadošajiem Bulgārijas šahistiem. Bulgārijas šaha čempionātos izcīnījis 3 zelta (1952, 1960, 1961) un 2 bronzas (1954, 1958) medaļas. 1951. gadā uzvarējis starptautiskā šaha turnīrā Bukarestē un bijis pirmais no Bulgārijas šahistiem, kas guvis tādu panākumu. Par panākumiem turnīros FIDE 1952. gadā Milevam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Sekmīgi pārstāvējis Bulgārijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 6 reizes (1954-1964). Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1964) un bronzas (1956) medaļas;
* Pasaules studentu šaha čempionātā piedalījies 2 reizes (1954-1955). Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (1954) medaļu.

Ilgus gadus bijis viens no Bulgārijas šaha žurnāla *Шахматна мисъл* līdzstrādniekiem. Vairāku šaha grāmatu autors.

## Atsauces

## Ārējās saites
Alvaro Morata

**Alvaro Borha Morata Martins** (, dzimis  Madridē) ir spāņu futbolists, Spānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada Morata spēlē Itālijas A sērijas komandā *[[Como 1907|Como]]*, kas viņu īrē no *[[AC Milan|Milan]]*. Spēlē centra uzbrucēja pozīcijā.

Profesionālā futbolista gaitas sācis dzimtās pilsētas klubā *[[Madrides "Real" (futbols)|Real Madrid]]*, kur pieaugušo komandā debitējis 2010. gadā un kopā ar komandu uzvarējis 2014. gada UEFA Čempionu līgas finālā. 2014. gadā par 20 miljoniem eiro pārcēlies uz Itālijas klubu *[[Turīnas "Juventus"|Juventus]]*, bet 2016. gadā par 30 miljoniem eiro atgriezies Madrides klubā.

Morata spēlējis visu vecumu Spānijas jauniešu un junioru izlasē, kopā ar komandu izcīnot 2011. gada Eiropas U-19 un 2013. gada Eiropas U-21 čempionu titulus. Pieaugušo izlasē debitējis 2014. gada novembrī kvalifikācijas spēlē pret Vāciju.

## Sasniegumi
**Real Madrid**

* Spānijas La Liga: 2011—12, 2016—17
* Spānijas Karaļa kauss: 2010—11, 2013—14
* UEFA Čempionu līga: 2013—14, 2016—17
* UEFA Superkauss: 2016
* FIFA Klubu Pasaules kauss: 2016

**Juventus**

* Itālijas Serie A: 2014—15, 2015—16
* Coppa Italia: 2014—15, 2015—16, 2020—21
* Supercoppa Italiana: 2015, 2020

**Chelsea**

* FA kauss: 2017—18
* UEFA Eiropas līga: 2018—19

**AC Milan**

* Supercoppa Italiana:2024

**Spānijas izlase**
* UEFA Nāciju līga: 2022—23, finālists: 2024—25
* UEFA Eiropas čempionāts futbolā: 2024

## Atsauces

## Ārējās saites
Nikola Karaklajičs

**Nikola Karaklajičs** (;  Belgrada —  Belgrada) bija Dienvidslāvijas un Serbijas starptautiskais meistars šahā (1955).

## Biogrāfija
Daudzkārtējais Dienvidslāvijas šaha čempionāta dalībnieks. Lielāko panākumu guvis 1955. gadā Novi Sadā, kad izcīnījis uzvaru šajā turnīrā. 1957. gadā Dienvidslāvijas šaha čempionātā kopā ar Borislavu Ivkovu un Petaru Trifunoviču dalījis 2.-4. vietu (uzvarējis Svetozars Gligoričs). Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts: uzvarējis turnīros Ļubļanā 1955. gadā un Beverveikā (Nīderlande) 1967. gadā.

Pārstāvējis Dienvidslāvijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 1956. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 1957. gadā un gan komandu, gan individuālā vērtējumā izcīnījis sudraba medaļas;
* Pasaules studentu šaha čempionātā piedalījies 1955. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1955. gadā Karaklajičam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

No 1957. līdz 1982. gadam bijis pazīstams arī kā Belgradas radio darbinieks (). Savos radio raidījumos aktīvi popularizējis serbu rokmūziku, rakstījis par to arī mūzikas žurnālos un bijis serbu rokgrupu koncertu organizators.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mijo Udovčičs

**Mijo Udovčičs** (;  Stara Jošava —  Zagreba) bija horvātu izcelsmes Dienvidslāvijas starptautiskais lielmeistars šahā (1962).

## Biogrāfija
Daudzkārtējais Dienvidslāvijas šaha čempionāta dalībnieks. 1952. gada Dienvidslāvijas šaha čempionātā kopā ar Petaru Trifunoviču un Andriju Fudereru dalījis 3.-5. vietu (uzvarējuši Svetozars Gligoričs un Borislavs Miličs). 1961. gada Dienvidslāvijas šaha čempionātā kopā ar Petaru Trifunoviču dalījis 2.-3. vietu (uzvarējis Stojans Pucs). Lielāko panākumu guvis 1963. gadā Zenicā, kad kopā ar Borislavu Ivkovu šajā turnīrā dalījis pirmo vietu. 
Starptautiskajos šaha turnīros bijis trešais 1955. gadā Ļubļanā un dalījis otrās vietas 1961. gadā Dortmundē, 1962. gadā Berlīnē un 1969. gadā Zagrebā.

Pārstāvējis Dienvidslāvijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 1964. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 2 reizes (1961-1965) un abas reizes gan komandu, gan individuālā vērtējumā izcīnījis sudraba medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1957. gadā Udovčičam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1962. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Bijis pirmais horvātu šahists, kas saņēmis šaha lielmeistara nosaukumu.

1970. gadu sākumā beidzis savu aktīvo šahista karjeru. Pēc profesijas bijis jurists un strādājis par Zagrebas municipālās tiesas tiesnesi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kredītkarte

[thumbnail|250px|Tipiskas kredītkartes priekšpuses piemērs:<br />
1. izdevējbankas logo<br />
2. [EMV|EMV mikroshēma (tikai viedkartēm)
3. hologramma
4. kartes numurs
5. kartes tīkla logo
6. kartes derīguma termiņš
7. kartes turētāja vārds
8. bezkontakta mikroshēma
]]

**Kredītkarte** ir norēķinu karte, kuru kartes turētājs var izmantot, lai norēķinātos par precēm vai pakalpojumiem. Lietojot kredītkarti, banka aizdod klientam naudu. Klients to var izlietot, bet pēc tam nauda ir jāatmaksā ar procentiem. Katram klientam banka nosaka kredītlīnijas lielumu. Salīdzinājumam, debetkaršu lietotāji tērē tikai sev jau piederošu naudu.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Bolīvijā

Sarakstā apkopotas tās **vietas [[Bolīvija|Bolīvijā]], kas iekļautas [[UNESCO Pasaules mantojuma saraksts|UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā]]**. UNESCO sarakstā no Bolīvijas ir iekļautas **7 vietas** (6 kultūras objekti un 1 dabas objekts), savukārt 5 vietas ir iekļautas kandidātu sarakstā. Potosi pilsēta ir iekļauta arī kā apdraudētais objekts, kurš tuvākajā nākotnē varētu tikt iznīcināts. Bolīvija Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1976. gada 4. oktobrī.

## Sarakstā iekļautie objekti

## Sarakstā iekļauto objektu izvietojums

## Kandidātu sarakstā esošie objekti

## Atsauces
Sadiks Hans

**Sadiks Amans Hans** (; dzimis ) ir britu politiķis no Leiboristu partijas. Pašreizējais Londonas mērs. Sadiks Hans ir cēlies no Pakistānas imigrantu ģimenes un ir pirmais Londonas mērs, kas cēlies no etniskās minoritātes, tāpat arī pirmais islāmticīgais pilsētas vadītājs.

Dzimis Londonā un ieguvis jurista izglītību Ziemeļlondonas Universitātē. 2005. gadā tika ievēlēts Lielbritānijas parlamentā. Gordona Brauna vadītajās valdībās laika posmā no 2008. līdz 2010. gadam ieņēmis pašvaldību lietu, kā arī satiksmes ministra amatus.

## Ārējās saites
* Sadika Hana vēlēšanu kampaņas mājaslapa
Nolito

**Manuels Agudo Durans** (), dzimis Sanlukarā de Baramedā), plašāk zināms kā **Nolito** (*Nolito*), ir bijušais spāņu futbolists un Spānijas futbola izlases spēlētājs. Spēlēja malējā pussarga vai uzbrucēja pozīcijā.

Futbolista karjeru sācis dzimtās pilsētas klubā *Atlético Sanluqueño CF*, kas startēja Spānijas ceturtajā divizionā un trešā diviziona klubā *Écija Balompié*. 2008. gadā pievienojies *[[FC Barcelona|Barcelona]]* klubam, kur sākotnēji spēlējis B komandā, bet kopš 2010. gada — galvenajā komandā. 2011. gadā parakstījis piecu gadu līgumu ar Portugāles klubu *[[Lisabonas "Benfica"|Benfica]]*, bet 2013. gadā atgrieziās Spānijā *[[Celta de Vigo]]* klubā. Kopš 2016. gada spēlē Anglijas klubā Manchester City F.C..

Spānijas izlasē debitējis 2014. gada novembrī pārbaudes mačā ar Vāciju. Bija Spānijas izlasē 2016. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Barcelona**

* Spānijas La Liga: 2010–11

**Benfica**

* Taça da Liga: 2011–12

**Sevilla**

* UEFA Eiropas līga: 2019–20

## Atsauces

## Ārējās saites
Miklošs Bējs

**Miklošs Bējs** (;  Budapešta —  Ģēra) bija Ungārijas starptautiskais meistars šahā (1956).

## Biogrāfija
Pēc izglītības bijis ārsts. 1950. gados bijis viens Ungārijas vadošajiem šahistiem. Ungārijas šaha čempionātos labākos rezultātus sasniedzis 1954. gadā, kad dalījis 3.-4. vietu, un 1955. gadā, kad ieņēmis 5. vietu. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā Smederevska Palanka (Dienvidslāvija, tagad Serbija) (1956) — dalīta 1.-2. vieta, Redžo Emīlija (1959/1960) — 2. vieta.

Pārstāvējis Ungārijas komandu Pasaules šaha olimpiādē 1956. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1956. gadā Bējam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ģerģs Silāģi

**Ģerģs Silāģi** (;  Budapešta —  Budapešta) bija Ungārijas starptautiskais meistars šahā (1956).

## Biogrāfija
Pirmo panākumu šahā guvis 1937. gadā, kad *MTK* komandas sastāvā uzvarējis Ungārijas komandu šaha čempionātā. Divpadsmit reizes piedalījies Ungārijas šaha čempionātos. Labākos rezultātus sasniedzis 1950. un 1955. gadā, kad dalījis 3.-4. vietu. Vairākkārt bijis Budapeštas pilsētas šaha čempionātu laureāts: dalīta 1.-3. vieta 1961. gadā, 3. vieta 1972. gadā, dalīta 2.-3. vieta 1973. gadā. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis turnīros Amsterdamā (1965), Parīzē (1969) un Primorsko (Bulgārija) (1975).

Pārstāvējis Ungārijas komandu Pasaules šaha olimpiādē 1956. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1956. gadā Silāģi piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Durans

**Durans** (*Duran* vai *Durán*) ir spāņu uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārdu var būt:

* Džons Durans (*Jhon Durán*; 2003) — Kolumbijas futbolists;
* Nolito jeb Manuels Agudo Durans (*Manuel Agudo Durán*; 1986) — spāņu futbolists.
Lencene (Elba)

**Lencene (Elba)** () ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Prignicas apriņķī pie Elbas upes.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 929. gadā un bija viens no Pielabas slāvu centriem. Pēc Otrā pasaules kara līdz 1990. gadam ietilpa VDR.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aizpūrīši (Vārkavas pagasts)

**Aizpūrīši** ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 5,6 km no pagasta centra Vārkavas un 205,3 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.

1897. gadā ciemā bija 12 sētas ar 62 cilvēkiem.

## Atsauces
Ančkini

**Ančkini** ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļos 5,3 km no pagasta centra Vārkavas un 202,8 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļu V751 (Vecvārkava—Ančkini—Pieniņi—Kauša) un V752 (Preiļi—Raunieši—Rožupe) krustojuma, Feimankas upes krastā. Ančkinos atrodas valsts nozīmes arheoloģijas pieminekļi — Ančkinu senkapi I un Ančkinu senkapi II.

1897. gadā ciemā bija 24 sētas.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Beļetnīki

**Beļetnīki** ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā 1,9 km no pagasta centra Vārkavas un 207,0 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V751 (Vecvārkava–Ančkini–Pieniņi–Kauša), Ūdzeņas upes krastā, pie Beļetnīku ezera.

## Atsauces
Borbaļi

**Borbaļi** (latgaliski: **Buorbali**) ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 5,3 km no pagasta centra Vārkavas un 207,6 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Ūdzeņas upes krastā.

1897. gadā ciemā bija 4 sētas ar 19 cilvēkiem.

## Atsauces
Tomašs Vavžeckis

**Tomašs Vavžeckis** (, , ; dzimis , miris ) bija Lietuvas lielkņazistes politiķis un karavīrs. No 1784. gada — Kauņas podkomorijs, no 1791. gada — Lietuvas lielkņazistes horunžijs. 1794. gadā komandēja lietuviešu spēkus, kas karoja Kurzemes teritorijā.

1788. gadā tika ievēlēts Četru gadu seimā. Atbalstīja 3. maija konstitūcijas pieņemšanu. Pēdējais Polijas karalis Staņislavs Poņatovskis 1791. gadā iecēla Vavžecki par Lietuvas lielkņazistes horunžiju. Piedalījās krievu-poļu 1792. gada karā. Pēc Koscjuško sacelšanās sākuma 1794. gadā finansēja un komandēja Polijas-Lietuvas spēkus Žemaitijā un Kurzemē, bet pēc Tadeuša Koscjuško sagūstīšanas tika iecelts par nemiernieku militāro komandieri Koscjuško vietā. Pēc Varšavas priekšpilsētas Pragas ieņemšanas padevās krieviem, kas iezīmēja Koscjuško sacelšanās beigas. 1796. gadā zvērēja uzticību Krievijas caram Pāvelam I, tāpēc tika atbrīvots un atgriezās dzimtenē. Varšavas kņazistes laikā sadarbojās ar Krievijas varas iestādēm, par ko cars Aleksandrs I iecēla Vavžecki par Polijas karalistes tieslietu ministru.

## Ārējās saites
Briškas (Vārkavas pagasts)

**Briškas** (arī **Briški**, latgaliski: **Bryškys**) ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumos 7,7 km no pagasta centra Vārkavas un 205,3 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V752 (Preiļi—Raunieši—Rožupe), Preiļupes krastā. Uz austrumiem no ciema atrodas Preiļu pagasta ciems Briškas.

1897. gadā ciemā bija 10 sētas ar 88 cilvēkiem.

## Atsauces
Bučkas

**Bučkas** (arī **Bučki**, latgaliski: **Bučkys**) ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 8,4 km no pagasta centra Vārkavas un 217,5 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, pie Rītupītes iztekas no Bleidas ezera. Bučkās atrodas vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis — Bučku senkapi.

1897. gadā ciemā bija 9 sētas ar 34 cilvēkiem.

## Atsauces
Butkas

**Butkas** (latgaliski: **Butkys**) ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta austrumos 10,2 km no pagasta centra Vārkavas un 215,9 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.

1897. gadā ciemā bija 9 sētas ar 52 cilvēkiem.

## Atsauces
Desetnīki (Vārkavas pagasts)

**Desetnīki** ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļos 6,3 km no pagasta centra Vārkavas un 203,8 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V752 (Preiļi—Raunieši—Rožupe).

1897. gadā ciemā bija 11 sētas ar 51 cilvēku.

## Atsauces
Beļetnīku ezers

**Beļetnīku ezers** (arī **Biletnieku ezers**, **Biļetnieku ezers**) ir caurteces ezers Preiļu novada Vārkavas pagasta ziemeļrietumu daļā. 

Dibens - dūņains. Krasti grūti pieejami, peldvietu nav. Ūdens krāsa - brūnūdens. Ezerā ietek Ūdzeņa, iztek - Ūdzeņa uz Klaparu ezeru. Ezeram austrumos - Beļetnīku ciems. Beļetnīku ezera rietumu krastā - autoceļš V751 (Vecvārkava–Ančkini–Pieniņi–Kauša).

## Atsauces
Bleideņa

**Bleideņa** (arī **Bleidas upeite**, **Bleideņas upeite**, **Reitupeite**, **Rītupīte**, **Veseleibas upeite**) ir upe, kas savieno Bleidas ezeru un Šusta ezeru. Atrodas Preiļu novadā.

Izteka - no Bleidas ezera dienvidiem. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Šusta ezera ziemeļrietumos. Upi nešķērso valsts autoceļi. Tās krastos atrodas Bučkas un Zaķīši.

## Atsauces
Džeisons Steitems

**Džeisons Steitems** (; dzimis ) ir angļu aktieris.

Pazīstams ar lomām Gaja Ričija filmās "Nav dūmu bez stobriem" (1998), "Ķēriens" (2000), "Revolveris" (2005) un "Cilvēka dusmas" (2021). Vēl filmējies "Kurjera" triloģijā (2002—2008), filmās "Itālijas variants" (2003), "Adrenalīns" (2006), "Cīņa" (*War*, 2007), "Sacīkstes uz dzīvību un nāvi" (2008), "Aplaupīšana" (2008) un "Neiznīcināmo" (2010—2014) filmu sērijā. Steitems parasti savus trikus filmās izpilda pats.

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
SKS 48. ekspedīcija

**SKS 48. ekspedīcija** (*Экспедиция МКС-48*; *Expedition 48* jeb *ISS-48*) bija Krievijas, ASV un Eiropas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2016. gada jūnija līdz septembrim.

## Apkalpe

## Iziešanas atklātā kosmosā

## Ārējās saites

* 48. ekspedīcija NASA mājas lapā  
* 47./48. ekspedīcija Energija mājas lapā  
* 48./49. ekspedīcija Energija mājas lapā
Hjū Glāss

**Hjū Glāss** (, dzimis 1783. gadā, miris 1833. gadā) bija amerikāņu mednieks, medību pavadonis, slazdu licējs un pētnieks. Dzimis Pensilvānijā, skotu-īru ieceļotāju ģimenē. Glāss pētīja Misūri upes augšteci un Plates upi. Atpazīstamību Glāss iemantoja ar savu neticamo izdzīvošanu pēc tam, kad viņš bija smagi cietis no grizlilāča uzbrukuma, un viņa ceļa biedri viņu bija atstājuši mežā nomirt, pārliecināti, ka viņam nav nekādu izredžu izdzīvot.

Glāsa dzīves stāsts ir ekranizēts divās pilnmetrāžas filmās: *[[Man in the Wilderness]]* (1971) ar Ričardu Herisu galvenajā lomā, un "Cilvēks, kurš izdzīvoja" (2015), kurā Hjū Glāsu atveido Leonardo Di Kaprio. Par šo lomu viņš ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu, BAFTA kino balvu un Zelta globusa balvu. Abās filmās ir parādīts Glāss, kurš būdams smagi ievainots, tomēr spēja noiet 200 jūdzes līdz Kijovas fortam Dienviddakotā, kad citi kažokādu mednieki atstāja viņu vienu bez pārtikas un ieročiem ģenerāļa Ešlija ekspedīcijas laikā 1823. gadā.

Lai gan stāsts ir ļoti populārs, tā patiesums tiek apšaubīts. Pirmo reizi tas tika iespiests 1825. gadā Filadelfijas literatūras žurnālā *The Portfolio* kā literārs darbs. Vēlāk tas tika pārdrukāts vairākās citās avīzēs. Lai arī darbs tika publicēts anonīmi, vēlāk noskaidrojās, ka tā autors ir Džeimsa Hols, *The Portfolio* redaktora brālis. Tā kā Hjū Glāss pats stāstu nav rakstījis, tiek apšaubīts tā patiesums. Tomēr gadu gaitā šis nelielais stāsts ir pārtapis par leģendu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džons Hārtfīlds

**Džons Hārtfīlds** (; dzimis kā **Helmuts Hercfelds** () , miris ) bija politiski kreisi noskaņots vācu  mākslinieks, grafiķis un scenogrāfs, viens no fotomontāžas mākslas pamatlicējiem.

1917. gadā, protestējot pret Vācijā valsošo nacionālismu, angliskoja savu vārdu. Tajā pašā gadā pieslējās Berlīnes dadaistu kustībai. 1918. gadā iestājās Vācijas Komunistiskajā partijā. Pēc Pirmā pasaules kara kopā ar Georga Grosu veidoja pirmās fotomontāžas kā mākslas žanru. Hārtfīlds, ilustrēdams avīzi *Arbeiter-Illustrierte-Zeitung*, inovatīvi izmantoja fotomontāžu kā politiskās cīņas ieroci, radīdams antifašistiskas un komunistiskas dabas darbus. Hārtfīlda domubiedru grupā bija tādi Berlīnes mākslinieki kā Ervīns Piskators, Bertolts Brehts, Hanna Heha un citi. Hārtfīlds bija vairāku Piskatora un Brehta lugu scenogrāfijas autors.

Pēc nacistu nākšanas pie varas devās emigrācijā, iesākumā uz Prāgu, vēlāk uz Londonu. Pēc kara atgriezās komunistiskajā Austrumvācijā (VDR).

## Ārējās saites

*Džonam Hārtfīldam veltīta lapa 
*Artis Ostups: Džona Hārtfīlda skola
Esīno Lario

**Esīno Lario** () ir pilsēta Leko provincē, Lombardijā, Itālijā. Tā atrodas aptuveni 60 km uz ziemeļiem no Milānas, 4,3 km attālumā atrodas Komo ezera austrumu krasts.

Saskaņā ar 2014. gada decembra datiem pilsētā dzīvo 772 cilvēki. 2016. gada jūnijā pilsētā notika *[[Wikimedia Foundation]]* konference *[[Wikimania]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
5. sieviešu šaha olimpiāde

**5. sieviešu [[šaha olimpiāde]]** notika no 1972. gada 18. septembra līdz 13. oktobrim Skopjē (Dienvidslāvija, tagad Ziemeļmaķedonija).

Vienlaicīgi Skopjē notika arī 20. šaha olimpiāde.

## Olimpiādes rezultāti
### Priekšsacīkstes
Olimpiādē piedalījās 23 valstu komandas. Komandas sacentās divos etapos: priekšsacīkstēs un finālos. Priekšsacīkstēs komandas tika sadalītas četrās grupās, no katras grupas divas labākās iekļuva "A" finālā, nākamās divas "B" finālā utt. Priekšsacīkšu rezultāti starp komandām netika pārnesti uz finālu, tāpēc komandas, kas kvalificējās vienā fināla grupa no vienas priekšsacīkšu grupas, šīs olimpiādes turnīros tikās savā starpā divreiz. Visas komandas gan priekšsacīkšu grupās un finālos spēlēja katra ar katru pēc apļa sistēmas. Priekšsacīkšu rezultāti bija šādi:
* **1. grupa:** 1. PSRS, 2. Vācijas Demokrātiskā Republika (VDR),  3. Nīderlande, 4. Austrālija, 5. Īrija. 
* **2. grupa:** 1. Anglija, 2. Čehoslovākija, 3. Dienvidslāvija, 4. Austrija, 5. Skotija, 6. Japāna.
* **3. grupa:** 1. Rumānija, 2. Bulgārija, 3. Mongolija, 4. Brazīlija, 5. Izraēla , 6. Šveice.
* **4. grupa:** 1. Ungārija, 2. Vācijas Federatīvā Republika (VFR), 3. Polija, 4. Zviedrija, 5. Somija, 6. Singapūra.

### Fināls
#### "A" fināls
:

#### "B" fināls
9. Polija, 10. Dienvidslāvija, 11. Austrija, 12. Nīderlande, 13. Zviedrija, 14. Brazīlija, 15. Mongolija, 16. Austrālija.

#### "C" fināls
17. Šveice 18. Izraēla, 19. Singapūra, 20. Irāna, 21. Somija, 22. Skotija 23. Japāna.

### Labākās pie galdiņiem

:

### Godalgoto komandu dalībnieču individuālie rezultāti
Godalgoto komandu dalībnieču individuālie rezultāti redzami tabulās:

#### 1. vieta — PSRS

#### 2. vieta — Rumānija

#### 3. vieta — Ungārija

## Skatīt arī
* 20. šaha olimpiāde

## Atsauces

## Ārējās saites
* 5th Women’s Chess Olympiad: Skopje 1972
Mērija Robinsone

**Mērija Terēze Vinifreda Robinsone** (, ; dzimusi  Ballinā) ir Īrijas politiķe, septītā Īrijas prezidente, pirmā sieviete šajā amatā. Prezidentes amatu Robinsone ieņēma no 1990. līdz 1997. gadam. Pēc tam no 1997. līdz 2002. gadam ieņēmusi ANO Augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos amatu. Robinsone kļuva pazīstama kā akadēmiķe, baristere, kampaņu rīkotāja un Īrijas senāta pārstāve (1969–1989). 1990. gada prezidenta vēlēšanās viņa pārspēja *[[Fianna Fáil]]* pārstāvi Braianu Lenihenu un *[[Fine Gael]]* pārstāvi Ostinu Kariju, startējot kā Leiboristu partijas, Strādnieku partijas un neatkarīgo senatoru nominēta neatkarīgā kandidāte. Viņa kļuva arī par pirmo ievēlēto prezidentu, kuru nav atbalstījusi *Fianna Fáil* partija.

Robinsone tiek uzskatīta par nozīmīgāko personu Īrijas reformās, kā arī viņas darbību saista ar iepriekš konservatīvā un maznozīmīgā prezidenta amata stiprināšanu un liberalizēšanu. Viņa no prezidenta amata aizgāja divus mēnešus pirms termiņa beigām, lai ieņemtu ANO Augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos amatu. Šī amata laikā viņa apmeklēja Tibetu (1998), kļūstot par pirmo Augsto komisāru, kas to darījis, kritizēja Īrijas imigrācijas politiku, kritizēja nāvessoda izmantošanu ASV. Robinsone pagarināja savu plānoto četru gadu termiņu par gadu, lai vadītu 2011. gadā Durbanā notikušo Pasaules konferenci pret rasismu. Šī konference palielināja saspīlējumu, un ASV spiediena rezultātā Robinsone 2002. gada septembrī atkāpās no amata.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Biogrāfija ''Áras an Uachtaráin'' vietnē
* ''Realizing Rights'' organizācija, ko 2002. gadā dibināja Mērija Robinsone
*
22. šaha olimpiāde

**22. [[šaha olimpiāde]]** notika no 1976. gada 24. oktobra līdz 10. novembrim Izraēlas pilsētā Haifā.

## Vispārīgs apskats
Šaha popularitāte pasaulē auga un olimpiāžu dalībnieku skaits paplašinājās. Olimpiāžu sarīkošana bija saistīta ar lielām finansiālām un organizatoriskām problēmām. Tāpēc, lai samazinātu izdevumus, FIDE nolēma, ka sākot 1976. gadu olimpiādes turnīri notiks pēc Šveices sistēmas. Neskatoties uz to, sarīkot olimpiādi pieteicās tikai trīs valstis: Argentīna, Zviedrija un Izraēla. Tuvojoties norises termiņam pirmās divas valstis savu gatavību sarīkot olimpiādi neapstiprināja. Lai gan pret atlikušo kandidātu Izraēlu krasi iebilda arābu valstis un Lībija draudēja sarīkot kontrolimpiādi, FIDE savu lēmumu nemainīja. Olimpiādi boikotēja arī PSRS un līdz ar to arī citas Austrumu bloka valstis.

Haifā ieradās 48 valstu komandas. Starp tām bija četri debitanti: Bermudu salas, Hondurasa, Papua–Jaungvineja un Taizeme. 
 
Spēles reglaments: Šveices sistēma, 13 kārtas. Apdomas laiks: pirmās 2,5 stundās 40 gājieni, katrā nākamajā stundā 16 gājieni.

## Olimpiādes rezultāti
Olimpiādes rezultāti sakopoti tabulā:
:

Apzīmējumi: **V** — vieta; **P** — komandas dalībnieku iegūto punktu summa; **KP** — komandas iegūto punktu summa (2 punkti — uzvarēts, 1 — neizšķirts, 0 — zaudēts mačs); **BHK** — Buholca koeficients; **+** (uzvarēto), **=** (neizšķirto), **-** (zaudēto) maču skaits.

### Labākie pie galdiņiem
* 1. galdiņš: Jans Timmans (Nīderlande) 8½ no 11
* 2. galdiņš: Genādijs Sosonko (Nīderlande) 6 no 8
* 3. galdiņš: Marselo Karrjons (Dominikāna) 9 no 11
* 4. galdiņš: Maikls Stīns (Anglija) 5½ no 8
* 1. rezervists: Boriss de Greifs (Kolumbija) 5½ no 7
* 2. rezervists: Kims Komonss (ASV) 7½ no 9

### Godalgoto komandu dalībnieku individuālie rezultāti
Godalgoto komandu dalībnieku individuālie rezultāti redzami tabulās:

#### 1. vieta — ASV

#### 2. vieta — Nīderlande

#### 3. vieta — Anglija

## Skatīt arī
* 1976. gada neoficiālā šaha olimpiāde
* 7. sieviešu šaha olimpiāde

## Atsauces

## Papildu literatūra
* 

## Ārējās saites
* 22nd Chess Olympiad: Haifa 1976
Neļķu rinda

**Neļķu rinda** (*Caryophyllales*) ir segsēkļu grupas rinda, kuru veido 38 dzimtas. Rindai pieder kaktusi, neļķes, rasenes un dažādi citi divdīgļlapju klases augi. 

Vairāki grupas augi, kā bietes, sējas griķi, rabarberi, skābenes, spināti, tiek lietoti pārtikā.

## Klasifikācija
Neļķu rindas taksonomija 21. gadsimtā piedzīvoja vairākas izmaiņas. 2003. gadā APG II sistēma (segsēkļu klasifikācijas taksonomiskā sistēma) iekļāva 29 dzimtas. Saskaņā ar APG III sistēmu 2009. gadā dzimtai pievienoja 5 dzimtas.

2016. gadā APG IV sistēma neļķu rindā akceptēja vēl 5 dzimtas — *Kewacea*, *Limeaceae*, *Macarthuriaceae*, *Microteaceae*, *Petiveriaceae*: 
* *[[Achatocarpaceae]]* — čūskaču dzimta
* *[[Aizoaceae]]* — pusdienziežu dzimta
* *[[Amaranthaceae]]* — amarantu dzimta
* *[[Anacampserotaceae]]* 
* *[[Ancistrocladaceae]]* — dzeloņliānu dzimta
* *[[Asteropeiaceae]]* 
* *[[Barbeuiaceae]]*
* *[[Basellaceae]]* — bazelu dzimta
* *[[Cactaceae]]* — kaktusu dzimta
* *[[Caryophyllaceae]]* — neļķu dzimta
* *[[Didiereaceae]]* — kolonnkaktusu dzimta
* *[[Dioncophyllaceae]]* — gaļēdājliānu dzimta
* *[[Droseraceae]]* — raseņu dzimta
* *[[Drosophyllaceae]]* — Portugāles mušķērāju dzimta
* *[[Frankeniaceae]]* — jūrviršu dzimta
* *[[Gisekiaceae]]*
* *[[Halophytaceae]]*
* *[[Kewaceae]]* [thumb|250px|''[Echinocereus triglochidiatus* var. *arizonicus*]]
* *Limeaceae* 
* *Lophiocarpaceae* 
* *Macarthuriaceae* 
* *Microteaceae* 
* *Molluginaceae* — klājneļķu dzimta
* *Montiaceae* 
* *Nepenthaceae* — krūkaugu dzimta
* *Nyctaginaceae* — naktsziežu dzimta
* *Petiveriaceae* 
* *Physenaceae* — fizēnu dzimta
* *Phytolaccaceae* — fitolaku dzimta
* *Plumbaginaceae* — svineņu dzimta
* *Polygonaceae* — sūreņu dzimta[[Attēls:Starr 070906-8495 Aptenia cordifolia.jpg|thumb|250px|*Aptenia cordifolia*]]
* *Portulacaceae* — portulaku dzimta
* *Rhabdodendraceae* — pēdkauleņu dzimta
* *Sarcobataceae*
* *Simmondsiaceae* — hohobu dzimta
* *Stegnospermataceae*
* *Talinaceae* 
* *Tamaricaceae* — mannaskrūmu dzimta

=== APG II ===
* rindas *Caryophyllales* dzimtas: 
** *Achatocarpaceae*
** *Aizoaceae*
** *Amaranthaceae*
** *Anacampserotaceae* (pievienots APG III) [[Attēls:Nepenthes ventricosa ASR 062007 mayon luzon.jpg|thumb|250px|*Nepenthes ventricosa* [[Lusona|Lusonā]]]]*Ancistrocladaceae*
** *Asteropeiaceae*
** *Barbeuiaceae*
** *Basellaceae*
** *Cactaceae*
** *Caryophyllaceae*
** *Didiereaceae*
** *Dioncophyllaceae*
** *Droseraceae*
** *Drosophyllaceae*
** *Frankeniaceae*
** *Gisekiaceae*
** *Halophytaceae*
** *Limeaceae* (pievienots APG III)
** *Lophiocarpaceae* (pievienots APG III)
** *Molluginaceae*
** *Montiaceae* (pievienots APG III)[[Attēls:Tamarix gallica bloemen.jpg|thumb|250px|*Tamarix gallica*]]
** *Nepenthaceae*
** *Nyctaginaceae*
** *Physenaceae*
** *Phytolaccaceae*
** *Plumbaginaceae*
** *Polygonaceae*
** *Portulacaceae*
** *Rhabdodendraceae*
** *Sarcobataceae*
** *Simmondsiaceae*
** *Stegnospermataceae*
** *Talinaceae* (pievienots APG III)
** *Tamaricaceae''

## Atsauces

## Literatūra
* Augu ģeogrāfija un daudzveidība. Normunds Priedītis. 2008.
7. sieviešu šaha olimpiāde

**7. sieviešu [[šaha olimpiāde]]** notika no 1976. gada 24. oktobra līdz 10. novembrim Izraēlas pilsētā Haifā.

Vienlaicīgi Haifā notika arī 22. šaha olimpiāde. 

## Olimpiādes rezultāti
### Priekšsacīkstes
Olimpiādē piedalījās 23 valstu komandas. Komandas sacentās divos etapos: priekšsacīkstēs un finālos. Priekšsacīkstēs komandas tika sadalītas četrās grupās, no katras grupas divas labākās iekļuva "A" finālā, nākamās divas "B" finālā utt. Priekšsacīkšu rezultāti starp komandām netika pārnesti uz finālu, tāpēc komandas, kas kvalificējās vienā fināla grupa no vienas priekšsacīkšu grupas, šīs olimpiādes turnīros tikās savā starpā divreiz. Visas komandas gan priekšsacīkšu grupās un finālos spēlēja katra ar katru pēc apļa sistēmas. Priekšsacīkšu rezultāti bija šādi:
* **1. grupa:** 1. Izraēla, 2. Austrālija,  3. Argentīna, 4. Kolumbija, 5. Austrija. 
* **2. grupa:** 1. Nīderlande, 2. Dānija, 3. Somija, 4. Kanāda, 5. Velsa, 6. Japāna.
* **3. grupa:** 1. Anglija, 2. Spānija, 3. Francija, 4. Itālija, 5. Zviedrija , 6. Jaunzēlande.
* **4. grupa:** 1. ASV, 2. Vācijas Federatīvā Republika (VFR), 3. Filipīnas, 4. Īrija, 5. Šveice, 6. Skotija.

### Fināls
#### "A" fināls
:

#### "B" fināls
9. Kanāda, 10. Itālija, 11. Argentīna, 12. Īrija, 13. Somija, 14. Francija, 15. Kolumbija, 16. Filipīnas. 

#### "C" fināls
17. Šveice, 18. Austrija, 19. Zviedrija, 20. Japāna, 21. Skotija, 22. Velsa 23. Jaunzēlande.

### Labākās pie galdiņiem
* 1. galdiņš: Alla Kušnira (Izraēla) 7½ no 8
* 2. galdiņš: Nava Šterenberga (Kanāda) 9 no 10
* 3. galdiņš: Hiroko Maeda (Japāna) 6½ no 8
* Rezerviste: Lea Nudelmane (Izraēla) 6½ no 7

### Godalgoto komandu dalībnieču individuālie rezultāti
Godalgoto komandu dalībnieču individuālie rezultāti redzami tabulās:

#### 1. vieta — Izraēla

#### 2. vieta — Anglija

#### 3. vieta — Spānija

## Skatīt arī
* 22. šaha olimpiāde

## Atsauces

## Ārējās saites
* 7th Women's Chess Olympiad: Haifa 1976
Dolgais Bors

**Dolgais Bors** (arī **Dolgijs Bors**) ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta dienvidrietumos 9,0 km no pagasta centra Vārkavas un 216,7 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.

1897. gadā ciemā bija 13 sētas ar 72 cilvēkiem.
## Atsauces
Dovale

**Dovale** (arī **Dovole**) ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta austrumos 10,4 km no pagasta centra Vārkavas un 213,6 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V750 (Stolderi–Vecvārkava), uz austrumiem no Dovales ezera ezera, Dzilnas upes  krastā.

## Atsauces
Dzeņi (Vārkavas pagasts)

**Dzeņi** ir vasarnīcu ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļos 7,4 km no pagasta centra Vārkavas un 204,9 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, pie Feimankas ūdenskrātuves.

## Atsauces
Dzirvaniškas

**Dzirvaniškas** (arī **Dzirvaniški**, latgaliski: **Dzirvaniškys**) ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 7,0 km no pagasta centra Vārkavas un 214,7 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V750 (Stolderi–Vecvārkava).

## Atsauces
Kurzemes sacelšanās

**Kurzemes sacelšanās** (, ) bija karadarbība Kurzemes hercogistes teritorijā no 1794. gada 25. jūnija līdz 1794. gada 12. augustam starp Krievijas impērijas un Žečpospolitas karaspēku Koscjuško sacelšanās ietvaros.

## Norise
1794. gada 8. jūnijā pie Kurzemes un Zemgales hercogistes robežas atradās Lietuvas lielkņazistes divīzija horunžija Tomaša Vavžecka vadībā. 25. jūnijā apmēram 1500 karavīru liela vienība ar 2 lielgabaliem Telšu ģenerālmajora A. Voitkeviča vadībā bez kaujas ieņēma Liepāju, atbruņojot nelielo kurzemnieku garnizonu. Šis manevrs pārrāva zemesceļu starp Rīgu un Prūsiju. 

28. jūnijā svinīgi izziņoja Kurzemes hercogistes sacelšanās aktu. Par hercogistes ģenerālmajoru ievēlēja Heinrihu Mirbahu, kurš sāka vietējo kaujas vienību viedošanu. Tika deklarēta vispārēja brīvība un vienlīdzība, tāpēc nemierniekiem sāka piebiedroties vietējie pilsētnieki un zemnieki. Kurzemes bruņniecība saglabāja naidīgu attieksmi pret nemierniekiem. 

Krievijas impērijas valdība sūtīja karaspēku sacelšanās apspiešanai. Kņazs Sergejs Goļicins no Bauskas uz Liepāju izsūtīja karaspēka vienību (1100 karavīru un 8 lielgabali) apakšpulveža F. Kozlainova (*Ф. В. Козляинов*) vadībā. Krievu vienībai piebiedrojās Kurzemes hercogistes vienība (200 karavīri, 2 lielgabali). Tuvojoties krievu karaspēkam, nemiernieki naktī uz 11. jūliju atkāpās no Liepājas uz Durbi. 12. jūlijā Kozlainovs ieņēma Liepāju un uzlika tai kontribūciju.

24. - 25. jūlijā Liepājas pievārtē notika sadurmes, kurā lietuviešu vienības Kauņas ģenerālmajora Ignacija Prozora vadībā radīja krieviem būtiskus zaudējumus, smagi ievainoja apakšpulkvedi F. Kozlainovu. Augusta sākumā Durbē ieradās T. Vavžecka divīzija (apmēram 3000 karavīru). 8. augustā lietuvieši pēc īsas kaujas ieņēma Liepāju. Pēc krievu atkāpšanās lietuvieši ieņēma Kurzemi līdz pat Ventai. Vavžecka vienības ieņēma Alsungu un Ventspili.

Kad 12. augustā Krievijas karaspēks ieņēma Viļņu, Vavžeckis atvilka lietuviešu karaspēku no Kurzemes.

## Avoti
**Mała Encyklopedia Wojskowa, Wydawnictwo Ministerstwa Obrony Narodowej, Warszawa 1967, Wydanie I, Tom II.*
Meienburga

**Meienburga** () ir pilsēta un kopiena Vācijā, Brandenburgā, Prignicas apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1285. gadā. Pēc Otrā pasaules kara līdz 1990. gadam ietilpa VDR.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gavariškas

**Gavariškas** (arī **Gavariški**, latgaliski: **Gavariškys**) ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 8,8 km no pagasta centra Vārkavas un 216,5 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem. Gavariškās atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis — Gavarišķu senkapi.

## Atsauces
Gruzdinauka

**Gruzdinauka** (arī **Gruzdzinovka**) ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 6,7 km no pagasta centra Vārkavas un 204,3 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.

1897. gadā ciemā bija 10 sētas ar 88 cilvēkiem.

## Atsauces
Ignalina (Vārkavas pagasts)

**Ignalina** ir ciems Preiļu novadā Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļos 3,9 km no pagasta centra Vārkavas un 206,6 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.

## Atsauces
Jaunbērze (Vārkavas pagasts)

**Jaunbērze** ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta rietumos 4,8 km no pagasta centra Vārkavas un 212,5 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V750 (Stolderi–Vecvārkava).

## Atsauces
Kaziņu ezers

**Kaziņu ezers** (arī **Apocenes ezers**, **Borbaļu ezers**, **Borbuļu ezers**, latgaliski: **Kaziņu azars**, **Buorbaļu azars**, **Buorbuļu azars**) ir aizaudzis ezers Preiļu novada Vārkavas pagasta ziemeļaustrumu daļā.

Savulaik meliorācijas dēļ ūdenslīmenis samazinājies, tāpēc ezers aizaudzis. Mūsdienās — zāļu purvs ar akačiem, kurā aug retas priedītes un bērzi. Iztek grāvis uz Bleidas ezeru.

## Atsauces
Kazieri (Vārkavas pagasts)

**Kazieri** ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 12,6 km no pagasta centra Vārkavas un 220,3 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.

1897. gadā ciemā bija 7 sētas ar 28 cilvēkiem.

## Atsauces
Klaparu ezers (Vārkavas pagasts)

**Klaparu ezers** (arī **Lielais Klaperu ezers**, **Lielo Klaparu ezers**) ir caurteces ezers Preiļu novada Vārkavas pagasta ziemeļaustrumu daļā. 

Dibens - dūņains. Krasti - pieejami. Ietek - Ūdzeņa no Beļetnīku ezera, iztek - Ūdzeņa uz Bratišku ezeru. Ūdens krāsa - brūnūdens. 

Ezera rietumos atrodas autoceļš V751 (Vecvārkava–Ančkini–Pieniņi–Kauša). Ezera krastā atrodas Vārkavas ciema daļa Lielie Klapari. Ierīkota atpūtas vieta un laipas peldēšanai.

## Atsauces
Apvienotās Karalistes Kroņa īpašumi

thumb|200px|Apvienotās Karalistes Kroņa īpašumi.
**Apvienotās Karalistes Kroņa īpašumi** () ir salas Apvienotās Karalistes teritoriālajos ūdeņos starp Lielbritānijas salu un kaimiņvalstu (Francijas un Īrijas krastiem), kas vēsturisku iemeslu dēļ ir tieši pakļautas britu karaļnamam. Formāli tie nav ne Apvienotās Karalistes, ne arī Eiropas Savienības teritorija. Katrā Apvienotās Karalistes Kroņa īpašumā ir sava valdība un sava likumdošana.

## Kroņa īpašumi
thumb|left|100px|Menas salas pase
* Džērsija, sala Lamanša šaurumā, Normandijas salu sastāvā. Platība 118,2 km2, 100,1 tūkstoši iedzīvotāju (2014). Kopš 933. gada Normandijas hercogu īpašumā, kopš 1204. gada tiešā Anglijas karaļu īpašumā.
* Gērnsija, salu grupa (Gērnsija, Oldernija, Herma un Sarka) Lamanša šaurumā, Normandijas salu sastāvā. Platība 78 km2, 65,8 tūkstoši iedzīvotāju (2014). Kopš 933. gada Normandijas hercogu, vēlāk Anglijas karaļu īpašumā. 
* Menas Sala, sala Īrijas jūrā starp Lielbritānijas un Īrijas salām. Platība 572 km2, 84,5 tūkstoši iedzīvotāju (2014). Kopš 1266. gada Skotijas karaļu, vēlāk Anglijas karaļu īpašumā, kopš 1765. gada tiešā Lielbritānijas karaļu īpašumā.
Vaka

**Vaka** (*wacke*, *wakk*, *die Wacken*) bija administratīva teritoriāla zemnieku pašpārvaldes vienība, kas viduslaikos un jaunajos laikos pastāvēja mūsdienu Vidzemes un Igaunijas laukos. Ar šo jēdzienu apzīmēja gan teritoriju, gan iedzīvotāju kopumu. Mūsdienu Latvijas teritorijā jēdzienu "vaka" lietoja līdz 19. gadsimtam kā pagasta apzīmējumu.

## Vārda izcelsme
Vārdam ir somugru izcelsme un tas sākotnēji apzīmēja upurtrauku — ar sēklu piepildītu sētuvi lauka malā, ko ziedoja Pērkonam. Vēlāk vārds lietots, lai apzīmētu labības mēru, nodevu kungam, zemnieku kopienu un teritoriju, kā arī sapulci, kad tika ievāktas nodevas, spriesta tiesa un notika kopējas dzīres.

## Vakas vecākais
Vakas jeb pagasta vecākais bija pagasta zemnieku priekšnieks. Avotos to dēvēja par stārastu vai vecāko (*olste*, *elster*), retāk par desmitnieku (*tegeder*). Būdami zemnieku pašvaldības priekšnieki, pēc Livonijas kara tie kļuva par muižas darbiniekiem.

## Lielums un funkcijas
Vaka, tāpat kā pagasts, ietvēra ciemus un viensētas ar to robežām, aramzemi, pļavām, ganībām, mežiem un ūdeņiem, kā arī tur dzīvojošos zemniekus. Vaku lielums varēja būt dažāds — sākot no 10 sētām līdz pat 90 un vairāk zemnieku sētām.

Vaku robežas, kā arī pienākumi un tiesības laika gaitā ievērojami mainījās. 16. gadsimta otrajā pusē un 17. gadsimtā līdz ar muižu veidošanos pagasti un vakas zaudēja savas pašvaldības funkcijas un tiesības, un tām palika tikai pienākumi (nodevas, klaušas) pret dzimtmuižu.

Turaidas pilsnovadā 1550. gadā un 1564. gadā bija sešas vakas ar 336 zemnieku saimniecībām, savukārt Krimuldas pilsnovadā 1550. gadā — 12 vakas ar 332 zemnieku saimniecībām un 24 zvejnieku sētām.

## Avoti
Svarīgu informāciju sniedz Rīgas arhibīskapijas Lībiešu gala jeb Turaidas puses vaku grāmata (*Wackenbuch auf der Treidischen Seiten im Erzstift Riga*) (1550) un Rīgas arhibīskapijas inventārs (*Inventarium zur Erztstift Riga*) (1564).

Vakas apraksta arī Rusova Livonijas hronikas autors Baltazars Rusovs:
*"Kas zīmējas uz [[Livonija]]s vakiem, tad jāsaka, ka visi kungu un muižnieku ciemi bijas sadalīti vakos. Lieli un bagāti ciemi ietilpa vienā vakā pa vienam jeb pa diviem, mazi un nabagāki ciemi bija apvienoti kopējā vakā. Tā, raugoties pēc ciemu skaita, katram [[muižniecība|muižniekam]] varēja piederēt vairāki vaki. Katram vakam bija uzlikts par pienākumu katru gadu sarīkot muižniekam greznas viesības, uz kurām ieradās visi pie vaka piederīgie zemnieki un brīvzemnieki nomaksāt savas gadskārtīgās nodevas. Arī ordeņkungi sāka noturēt vaku svinības ap [[Miķeļi]]em, kuŗās ņēma dalību visi viņu mājas ļaudis, apkārtnes muižnieku, brīvzemnieki [[baltvācieši|vāci]] un nevāci."*

## Literatūra
* Krimuldas novada vēsture. Ragana • Turaida • Inciems • Eikaži • Lēdurga • Aijaži • Lode. Jumava 2011. 
* Turaidas vēsturiskais centrs. Ceļvedis. Turaidas muzejrezervāts. Izdevējs Apgāds Mantojums. 2011. 
* Baltasars Rusovs. Livonijas kronika. Faksimilizdevums 2011. gads. IK "ARTO — 1"
Fricis Venevics

**Fricis Venevics** (dzimis , miršanas datums nezināms) bija latviešu politiķis. Bijis Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Latvijas Darba partijas pārstāvis.

## Biogrāfija
Fricis Venevics piedzima  (pēc vecā stila — ) Lutriņu pagastā.
1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē no Bezzemnieku agrārās savienības saraksta, īsi pēc ievēlēšanas pievienojies Latvijas Darba partijai un tās parlamentārajai frakcijai. Amatā bija līdz 1922. gadam.

## Atsauces
Inciema vaka

**Inciema vaka** (*Imkull*) bija viena no Turaidas pilsnovada vakām, kas no 1550.—1564. gadam atradās vietā, kas ietilpst mūsdienu Siguldas novadā.

Vakas nosaukums līdzinās jau 1218. gadā Indriķa Livonijas hronikā minētajam līvu ciemam *Ymmeculle* un 13. gadsimta beigās Vecākā atskaņu hronikā — *Ymmenkulle*, kas identificēts ar tagadējo Inciemu.

## Ciemati
Inciema vakā ietilpa piecas lielākas apdzīvotas vietas — Turaida, Vainguļciems, Gravānu ciems, Latciems un Inciems.

## Saimniecības un to etniskais sastāvs
1550. gadā vakā bija 81 zemnieku saimniecība. Aplūkojot saimnieka sociālo vai radniecību raksturojošo vārdu lietošanas biežumu, redzams, ka 16 sētas apzīmētas ar latvisko formu *Jaunswirs*, 5 ar *-dels*, bet 2 ar *-brall*, *brale*, savukārt tikai 2 ar lībisko *-poÿl*, *poÿe* (lībiski *poÿ* — 'dēls'). Šo mājvārdu nosaukumu attiecība liecina par latviešu izcelsmes saimnieku ievērojamu pārsvaru un pat dominēšanu pār līviem Inciema un citās mūsdienu Krimuldas novada vakās 16. gadsimtā.

Nosaukumu *Jaunswirs* ('jauns vīrs') attiecināja uz saimniecībām, kas uz laiku bija atbrīvotas no nodokļiem.

## Atsauces

## Literatūra
* Krimuldas novada vēsture. Ragana • Turaida • Inciems • Eikaži • Lēdurga • Aijaži • Lode. Jumava 2011. 
* Pa somugru pēdām Baltijas jūras krastā. Turaidas muzejrezervāts. Zinātne 2009. , *"Turaidas un Krimuldas novada apdzīvotība un etniskā piederība Livonijas laikā*", 53.—58.lpp.
Līdums

**Līdums** var būt:

* Līdums, meža vietā ierīkots lauks
* Līdums, vasarnīcu ciems Tukuma novadā
* Jānis Līdums (1907 - ?),  karavīrs
* Leons Līdums (1957), politiķis
* Līdums (laikraksts)
Helēna Veigele

**Helēna Veigele** (, dzimusi , mirusi ) bija Vīnes ebreju izcelsmes vācu aktrise un teātra darbiniece. Bertolda Brehta otrā sieva. Austrumberlīnes teātra "*[[Berliner Ensemble]]*" mākslinieciskā vadītāja pēc Bertolda Brehta nāves 1956. gadā. Kā aktrise darbojās no 1919. gada.

## Ārējās saites