open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Amonija hidroksīds

**Amonija hidroksīds** ir bāziskas dabas amonjaka šķīdums ūdenī. No amonija hidroksīda ķīmiskās formulas NH4OH varētu nojaust, ka tas ir amonija sāls ar formulu [NH4+][OH-], taču nav iespējams iegūt tīrus amonija hidroksīda paraugus, kā tas būtu iespējams, ja tas būtu amonija sāls. Joni NH4+ un OH- neveido lielu daļu no kopējā amonjaka daudzuma amonija hidroksīdā, izņemot ārkārtīgi atšķaidītos šķīdumos.

Šādu šķīdumu koncentrāciju mēra Baumē skalas vienībās (blīvums), kur 26 grādi pēc Baumē (apmēram 30% amonjaka pēc masas 15,5 °C vai 288,5 K temperatūrā) ir tipisks augstas koncentrācijas amonija hidroksīds.

## Iegūšana

Amonija hidroksīdu iegūst, šķīdinot amonjaku ūdenī, taču šī ir atgriezeniska reakcija, tādēļ amonjaka hidroksīds ir iegūts tad, kad iestājas reakcijas līdzsvars:
 
NH3 + H2O ⇌ NH4+ + OH-

## Koncentrācija

Līdzīgi citām gāzēm, amonjaka šķīdība samazinās, palielinoties šķīdinātāja temperatūrai. Jo lielāka amonjaka koncentrācija ir amonija hidroksīdā, jo mazāks ir tā blīvums. 15,6 °C temperatūrā koncentrēta amonija hidroksīda blīvums ir 0,88 g/ml, šķīdums pēc masas satur 35,6% amonjaka, tātad 308 gramus amonjaka uz litru, kā arī šķīduma molārā koncentrācija ir 18 mol/L. Augstākās temperatūrās šķīduma molārā koncentrācija samazinās, taču blīvums palielinās. Šķīdumu karsējot, izdalās amonjaks.

## Izmantošana

Amonija hidroksīdu (2-10%) saturošus tīrīšanas līdzekļus izmanto stikla, porcelāna un nerūsošā tērauda tīrīšanai, medicīnā kā dezinfekcijas līdzekļus; 10% šķīdumu sauc par "ožamo spirtu". Nav ieteicams ar amonija hidroksīdu saturošiem līdzekļiem apstrādāt skārienjutīgus ekrānus — tas kaitē ekrānam un aizsargslāņiem.

Rūpniecībā to izmanto, lai iegūtu amīnus ar alkila grupu, lai gan bezūdens amonjaks tiek izmantots biežāk. To arī izmanto kopā ar hloru ūdens dezinficēšanā.

Ķīmiskajā rūpniecībā to izmanto kā bāzi, ar to attīra metālus kā sudrabu un zeltu, taču tas ir nepiemērots porainu dārgakmeņu, piemēram, opālu attīrīšanai no piemaisījumiem.

## Atsauces
Dmitrijs Čugunovs

**Dmitrijs Čugunovs** (dzimis , Rēzeknē) ir Latvijas bijušais futbolists, aizsargs.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Profils TFK Rēzekne mājaspalpā
* Profils worldfootball.net
* Profils soccerway.com
Stendes pagasts

**Stendes pagasts** līdz 1949. gadam bija pašvaldība Talsu apriņķī. Robežojās ar Talsiem, Laucienas, Lībagu, Virbu, Valgales, Rendas, Spāres, Dundagas un Pastendes pagastiem. Pagasta valde atradās tagadējos Ģibuļos Muneju pusmuižas teritorijā. Lielākās apdzīvotās vieta bija Stendesciems (ciems ar ierobežotām pašpārvaldes tiesībām), Dižstende un Kaleši.

## Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
Līdz 1925. gada teritoriālajai reformai Stendes pagasta teritoriju veidoja baronam fon der Brigenam piederošie īpašumi Stendes muiža ar Ģibuļu, Kārgadas, Mazstendes, Muneju un Vīcežu pusmuižām. Zemes reformas gaitā muiža sadalīta 240 saimniecībās. 1925. gadā Stendes pagastam pievienoja Pastendes pagasta Kalešus.

1945. gadā Stendes pagastā izveidoja Ģibuļu, Kalešu un Stendes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Ģibuļu un Kalešu ciemi vēlāk apvienojās un, pievienojot bijušos Spāres un Pastendes pagastus, izveidoja tagadējo Ģibuļu pagastu. Stendesciems 1949. gadā ieguva pilsētciemata statusu un nosaukumu Stende, bet Stendes ciems tika pārveidots par Stendes lauku teritoriju. 1979. gadā šo teritoriju iekļāva Lībagu pagastā.

## Atsauces
Līči (Ģibuļu pagasts)

**Līči** ir mazciems Talsu novada Ģibuļu pagastā pie dzelzceļa līnijas Ventspils—Tukums II Vidusupes krastā 9,5 km no pagasta centra Pastendes. Apdzīvotā vieta izveidojusies pēc 1928. gada pie dzelzceļa pieturas, ko 1926. gadā ierīkoja pie Talsu - Rendas lielceļa pārbrauktuves. 1934.-1960. gados Līčos darbojās pamatskola. Tagadējā stacijas ēka uzbūvēta 1997. gadā.

## Atsauces
Rēzeknes ģerbonis

**Rēzeknes pilsētas ģerbonis** ir viens no Rēzeknes pilsētas oficiālajiem simboliem.

## Vēsture
Tā kā vairāki apdzīvoto vietu vecie ģerboņi neatbilda neatkarīgas valsts idejai, 1923. gadā Latvijā tika izveidota īpaša heraldikas komisija. Šajā laikā Latgales oficiālais simbols bija grifs (attēlots uz kreiso pusi), kas rokā tur zobenu. Tas pats grifs (vēlme uzskatīt sevi par Latgales sirdi un galvaspilsētu) ieņēma centrālo vietu Rēzeknes pilsētas ģerbonī, kas tika pieņemts 1925. gadā. Tajā uz debeszila fona attēlots zelta (dzeltens) grifs — sens mitoloģisks radījums ar lauvas ķermeni un ērgļa spārniem. Ģerboņa autors ir grafiķis Rihards Zariņš.

1925. gadā pieņemto Rēzeknes ģerboni 20. gadsimta 70. gados nomainīja emblēma, kuru veidoja uz Latvijas PSR karoga augšējās daļas attēlots zobrats, sirpis un āmurs, bet apakšējā daļā – seno laiku svečturis, pašā augšā uz balta fona bija uzraksts „Rēzekne”.

2000. gada martā Rēzeknes dome pieņēma lēmumu par vēsturiskās pilsētas simbolikas atjaunošanu. 

thumbnail|left|B. Ķēnes izstrādātais Rēzeknes ģerbonis
Avotos atrodama informācija par Rēzeknes ģerboņa variantu, kurš tika izstrādāts, bet tā arī nekad netika pieņemts. Pēc Krievijas imperatora Aleksandra II uzdevuma visām impērijas pilsētām vajadzēja izveidot Eiropas heraldikas noteikumiem atbilstošus ģerboņus, šo uzdevumu veica senāta ģerboņu nodaļas vadītājs B. Ķēne, 19. gadsimta 50. gados izstrādājot arī Rēzeknes (tolaik Režicas) ģerboni pēc paša iepriekš izstrādātas loģiskas pilsētu ģerboņu unifikācijas sistēmas, ko imperators apstiprināja 1857. gadā. Rēzeknes ģerbonī bija attēlots sudrabainais vairogs, kas nosēts ar sermuļu astītēm, kreisajā augšējā stūrī – Vitebskas guberņas ģerbonis. Virs vairoga - sudrabots torņa kronis, pa tā malām izvietotas zelta vārpas, kas pārsietas ar Aleksandrijas lentu. Sudraba krāsa simbolizē tīrību, nevainīgumu, Dieva žēlastību un atklātību, bet sermuļu astītes ir varas simbols. Torņa kronis liecināja par pilsētas apriņķa statusu. Ar Aleksandrijas lentu apvītās zelta vārpas parādīja Režicu kā pilsētu, kurā attīstīta zemkopība un maizes tirdzniecība. Nezināmu iemeslu dēļ šis ģerboņa variants netika oficiāli apstiprināts.

## Attēlojums
Grifs ir milzīgs, liels un nikns radījums. Mitoloģijā tas bieži veic zelta sargātāja funkcijas. Tas ir varenības, varas un ātruma simbols. Tiesa, pēc heraldikas noteikumiem grifs tiek attēlots ar zobenu, bet Rēzeknes ģerbonī zobens bija nomainīts ar vairogu Latvijas karoga krāsās, akcentējot pilsētas piederību valstij. Debeszilais fons pēc heraldikas noteikumiem nozīmē cēlsirdību, godīgumu, uzticību un nevainojamību.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Rēzeknes simbolika 
* Heraldry of the World
Du hast

***Du hast*** ir vācu industriālā metāla grupas *[[Rammstein]]* otrais singls no grupas otrā albuma *[[Sehnsucht]]*. *Du hast* ir viena no atpazīstamākajām grupas dziesmām. Tā tika nominēta 1999. gada Grammy balvai kā "labākais smagā metāla izpildījums". Šī dziesma ir iekļauta vairākos filmu skaņu celiņos, zināmākie no kuriem ir "Matrikss" un *[[How High]]*, kā arī dziesma pieejama videospēlēs *[[Guitar Hero 5]]* un *[[Rock Band 3]]*.

Dziesmas tekstā izmantota vārdu spēle. *Du hast* tulkojams kā "tev ir", savukārt *Du hasst* — "tu ienīsti". Vēl *hast* ir palīgdarbības vārda *haben* forma pagātnes veidošanai. Tādējādi fragments *Du hast mich gefragt, und ich hab nichts gesagt* tulkojams kā "Tu man jautāji, un es neko neteicu". Dziesmas angliskajā versijā nosaukums ir *You Hate* ("tu ienīsti").

## Koncertizpildījums
Pirmā zināmā dziesmas atskaņošana dzīvajā notika  Amsterdamā. Gadu gaitā koncertos šīs dziesmas pavadījumā ir izmantoti dažādi atribūti un pirotehnika, gan tālruņa klausule, gan pārveidota raķešpistole. Albumu *[[Reise, Reise]]* un *[[Liebe ist für alle da]]* atbalsta tūrēs, dziesmas laikā liesmas tiek šautas gaisā vairāku metru augstumā un Tils Lindemans ar arbaleta izskata šaujamieroci izšauj gaisā, tādā veidā aizsākot raķešu šaušanu pāri publikas galvām. Dziesmai kļūstot populārai to atskaņo gandrīz katrā koncertā. Koncerta dziesmas versijai ievads ir nedaudz garāks nekā dziesmas albuma versijai.

## Videoklips
Šis ir grupas piektais videoklips, tā režisors ir Filips Štolcs un klipa pirmizrāde notika . Klips filmēts Brandenburgā, vasarīgā laukā bijušā padomju armijas teritorijā. Klipā izmantoti Kventina Tarantīno "Trakie suņi" un Deivida Linča "Ceļš uz nekurieni" filmu motīvi. Filmēšanai tika izmantots automobilis GAZ-21 "Volga", kas klipa beigās tika uzspridzināts.

## Dziesmu saraksts

## ''Du hast'' kaverversijas
* *[[Black Warrant]]*, grupa no Pakistānas, iedziedājusi dziesmas kaverversiju, kas iekļauta 2006. gada albumā *Recover II*.
* Grupa *[[Hannibal (grupa)|Hannibal]]* izpildīja dziesmu pirmajā *Scorpions Festival* 2007. gadā Atēnās.
* Verka Serdjučka pārdziedājusi dziesmu 2007. gadā priekš Ukrainas TV.
* *[[Manga (grupa)|maNga]]* izpildīja dziesmas kaverversiju 2006. gada koncertā Stambulā.
* Dziesmas kaverversija grupas *[[Battery]]* izpildījumā ir pieejama singlā *[[Feuer frei!]]*.
* Ukraiņu folkgrupas *[[Los Colorados]]* kaverversija iekļauta grupas albumā *Move it*.

## Dziesma popkultūrā
* Iekļauta filmas "Matrikss" skaņu celiņā.
* Skan seriālā "Gilmoras meitenes" sērijā *Presenting Lorelai Gilmore*.
* Skan Bema Margeras filmā *[[CKY2K]]*.
* Dziesma iekļauta videospēlēs *[[Rock Band 3]]* un *[[Guitar Hero 5]]*.
* Skan MTV seriāla *[[Daria]]* sērijā *Through a Lens Darkly*.
* Tiek atskaņota, kad NHL komanda Filadelfijas "Flyers" pirms spēles iznāk uz ledus.
* Tiek atskaņota, kad AHL komanda Norfolkas "Admirals" pirms spēles iznāk uz ledus.
* Iekļauta filmas *[[How High]]* skaņu celiņā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Dziesmu teksti
Kuršu un zemgaļu uzbrukums Daugavgrīvai (1228)

[250px|thumb|[Livonijas konfederācijas karte XIII. gs. vidū. Kuršu un zemgaļu karaspēks ar kuģiem ieradās Daugavas grīvā un ieņēma nocietināto Daugavgrīvas klosteri.]]

**1228. gada kuršu un zemgaļu uzbrukums Daugavgrīvai** notika 1228. gada 18.—20. augustā, kad liels kuršu un zemgaļu karaspēks pa Lielupi un Buļļupi ieradās Daugavas grīvā, ieņēma labi nocietināto Daugavgrīvas klosteri, nogalināja tā aizstāvjus cisterciešu ordeņa mūkus un nopostīja cietoksni. Domājams, ka konflikta tiešais cēlonis bija Daugavgrīvas klostera un Rīgas pilsētas tirgotāju mēģinājums kavēt kuršu un zemgaļu kuģu pārvietošanos no Lielupes caur Daugavas grīvu uz jūru, tādējādi pārkāpjot kādu agrāk noslēgtu vienošanos.

Uzbrukums bija turpinājums kuršu un zemgaļu konfliktam ar Rīgas krustnešiem sakarā ar jauno politiku, kas tika uzsāka pēc Romas pāvesta legāta Modenas Viļuma ierašanās Livonijā. Dānijas karalis Valdemārs II bija piekritis pāvestam tieši padotas baznīcas valsts — *[[Terra Mariana]]* — veidošanai arī viņam iepriekš meslus maksājušās Kurzemes teritorijā. Savukārt Zemgales ķēniņš Viestards 1225. gadā bija atteicies kristīties un pakļauties plānam iekļaut viņa zemes nesen nodibinātās Zemgales bīskapijas teritorijā. Bez tam 1226. gadā Rīgas pilsēta no jaunā Zemgales bīskapa Lamberta bija ieguvusi savu novadu, kas Daugavas kreisajā krastā pletās līdz pat Babītes ezeram Lielupes labajā krastā un ietvēra daļu no svarīgā Lielupes ūdensceļa.

Šis notikums kalpoja par formālo iemeslu intensīvai krusta karu sākšanai pret kuršiem un zemgaļiem, kas beidzās tikai 1290. gadā.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Atila

**Atila** (dzimis ap 406. gadu, miris 453. gada martā), pazīstams arī kā **Huņņu Atila**, bija huņņu kagans no 434. gada līdz nāvei 453. gadā. Līdz 444. gadam viņš bija huņņu kagans kopā ar savu brāli Bledu, bet pēc tam valdīja viens pats. Viņa valdīšanas laikā huņņi apdzīvoja Vidusdonavas zemieni (mūsdienu Ungārijas teritoriju). Atilas valdīšanas laikā Huņņu impērija sasniedza tās maksimālo pārvaldīto teritoriju, kas stiepās no tagadējās Vācijas līdz Urālai un no Donavas līdz Baltijas jūrai, bet neilgi pēc viņa nāves tā sabruka. Viņš tika uzskatīts par vienu no bezbailīgākajiem un bīstamākajiem Romas impērijas ienaidniekiem; Atila uzbruka Austrumromas impērijai, divreiz iekarojot Balkānu pussalu, viņš iebruka arī Gallijā (mūsdienās Francijas teritorijā) līdz pat Orleānai, kur viņš tika sakauts Čalonas kaujā. Tomēr Konstantinopoli iekarot viņam neizdevās un no uzbrukumiem Romai atturējās.

## Biogrāfija
Atila bija huņņu valdošās dzimtas pārstāvja Mundzuka dēls. 434. gadā pēc tēvoča Rugilas nāves Atila un viņa brālis Bleda kļuva par jaunajiem huņņu kaganiem. Tajā laikā huņņi apdzīvoja stepes uz ziemeļiem no Melnās jūras un Donavas. 444. gadā Atila nogalināja brāli Bledu un vienpersoniski kļuva par huņņu kaganu. Laika posmā no 434. līdz 441. gadam huņņi ar alaniem, ostgotiem, heruliem un daudzām citām ciltīm izveidoja spēcīgu savienību, kas kontrolēja milzīgu teritoriju no Reinas līdz pat Ķīnas robežām. 436. gadā huņņi pirmo reizi uzbruka Burgundijas Karalistei (šie notikumi ir aprakstīti arī “Nībelungu dziesmā”). 441. gadā huņņi uzsāka sistemātiskus uzbrukumus Austrumromas impērijas provincēm (Panonijai, Dākijai, Mēzijai), nopostīja Serdiku (mūsdienās Sofija) un Singidunu (mūsdienās Belgrada). 443. gadā, pēc neveiksmīgiem uzbrukumiem pret armēņiem un persiešiem, Atila iebruka Balkānu pussalā; daļa huņņu iebruka Tesālijā un nonāca līdz Termopilām, bet cita grupa uzbruka Konstantinopolei. Viņš pakļāva Trāķiju un Maķedoniju, kur bija iznīcinājis vairākas pilsētas. Konstantinopoli iekarot neizdevās, jo huņņi nebija apguvuši kara mākslu tik lielā mērā, lai ilgstoši veiktu aplenkumu. Toties Atila noslēdzam miera līgumu ar Austrumromas impērijas valdnieku Teodosiju II, kā rezultātā huņņi savā kontrolē paturēja zemes uz dienvidiem no Donavas un šo zemju iemītnieki maksāja meslus. Pastāvīgi augošās Atilas prasības 449. gadā pamudināja Austrumromas valdnieku organizēt pret viņu sazvērestību, bet tā neizdevās.

## Atsauces

## Ārējās saites
C'est déjà ça

**'C'est déjà ça**'' ir 1993. gadā iznākušais franču mūziķa Alēna Sušona studijas albums. Šis ir 11. viņa albums, tas iznāca . Francijā albums sasniedza labus panākumus, noturoties albumu topa pirmajā piecdesmitniekā 100 nedēļas pēc kārtas, ieskaitot vienu nedēļu topa pirmajā vietā. Pavisam albums topā noturējās 108 nedēļas. No albuma iznāca divi singli, kuriem bija atzīstami sasniegumi Francijā: "Foule sentimentale" (1. vieta topos) un "L'Amour à la machine" (21. vieta topos). Albuma dziesmām vārdus ir sarakstījis Alēns Sušons. Albums par 1 000 000 pārdotajām kopijām saņēma Dimanta disku.

## Dziesmu saraksts

Visām dziesmām vārdus ir sarakstījis Alēns Sušons.

## Izdevumi

## Sertifikāti

## Topi

## Piezīmes un atsauces
Santantioko

**Santantioko** (, ) ir sala un pašvaldība Itālijā. Tā atrodas pie Sardīnijas dienvidrietumu krasta.

Santantioko ir otrā lielākā Sardīnijas reģionā ar 109 &nbsp;km2. Tā ir arī ceturtā lielākā visā Itālijā aiz Sicīlijas, Sardīnijas un Elbas. Tā atrodas 97 km attālumā no Kaljāri, ar kuru Santanioko savieno šoseja SS126, jūras šauruma krastus savieno moderns tilts. Salai apkārt atrodas divas neapdzīvotas salas, tālākā tiek saukta "Il Toro" (tulkojumā: vērsis), bet tuvākās vārds ir "La vacca" jeb "govs". Salas teritorija ir sadalīta starp divām komūnām - Santantioko, kas iekļauj lielāko iedzīvotāju daļu, kā arī antīkās pilsētas Sulki drupas, un Kusordžiju, otru salas lielāko centru.

## Vēsture
Santantioko sala tika apdzīvota vēlākais 5. gadu tūkstotī p.m.ē (t.s. Sanmikele un Ozieri kultūras), un iedzīvotāji nodarbojās pārsvarā ar zvejniecību un lauksaimniecību. Ir tikuši atrasti šai kultūrai tipiski apbedījumi (saukti *domus de janas*) un menīri.

Santantioko pilsētu 8. gadsimtā p.m.ē. nodibināja feniķieši, apmetnei piešķīrot nosaukumu "Sulki". Vēlāk (6. gadsimtā p.m.ē.) tā kļuva par kartāgiešu koloniju. Pūniešu dominēšana beidzās 2. gadsimtā pirms mūsu ēras, kad Solki iekaroja romieši, kas saistīja to ar cietzemi ar mākslīga zemesšauruma palīdzību. Pilsoņu kara starp Jūliju Cēzaru un Pompeju laikā pilsēta atbalstīja Pompeju un tika smagi izpostīta pēc viņa neveiksmes. to vienpusīgs par pēdējo, kas ir stingri jāsoda pēc viņa sakāvi. Romieši pilsētu nosauca par "Plumbaria" sakarā ar svina atradnēm.

Pašreizējais pilsētas nosaukums ir cēlies no Svētā Antioka, vietējo evaņģēlistu, kurš mira mocekļa nāvē 125. gadā. Pēc Rietumromas impērijas Santantioka kļuva par Bizantijas nocietinājumu. Sākot ar 8. gadsimtu to atkārtoti apdraudēja saracēņu uzbrukumi, tādēļ daudzi iedzīvotāji pārcēlās uz dzīvi drošākos apgabalos austrumos. Sala tika iekļauta Sardīnijas Karalistes teritorijā (dibināta 1354.g.) un vēlāk to iegādājās Kaljāri arhibīskapija (1503.g.).

1793. gada janvārī-maijā salu okupēja Francijas karaspēks admirāļa Lorēna Žana Fransuā Trigē vadībā, un pilsoņi tika atbrīvoti no baznīcas nodokļiem. Pēdējais Ziemeļāfrikas pirātu uzbrukums notika 1815. gadā (tajā pašā gadā, kad svētā patrona relikvijas tika atvestas atpakaļ katedrālē).

## Ievērojamākās vietas
* Santantioko Palaeo-Kristiešu Bazilika, atjaunota 1089-1102 
* Romiešu tilts
* Senā akropole
* Feniķiešu un pūniešu nekropoles
* Feručio Barekas arheoloģijas muzejs 
* Forts "Forte Su Pisu" (1812) 
* Zīda vītņu muzejs

## Atsauces
Ģibuļi (Ģibuļu pagasts)

**Ģibuļi** ir mazciems Talsu novada Ģibuļu pagastā pie autoceļa A10 Silupes krastā 6,1 km no pagasta centra Pastendes. Apdzīvotā vieta ar šādu nosaukumu izveidojusies pēc 1945. gada pēc Ģibuļu ciema padomes izveidošanas. Līdz tam laikam par Ģibuļiem sauca tagadējās Kraujas, kur atradās Ģibuļu pusmuiža. Tagadējos Ģibuļos atradās Stendes pagasta valde, kas bija izvietota bijušās Muneju muižas (muižas vieta atrodas ~1 km uz rietumiem) teritorijā. Ģibuļu ciema izpildkomiteju izvietoja pagasta valdes ēkā (1980. gadā pārcelta uz Pastendi) un ar laiku apdzīvoto vietu sāka saukt par Ģibuļiem.

Kolhoza laikā Ģibuļos atradās konservu cehs un ķieģeļu ceplis. Līdz 20. gadsimta beigām funkcionēja bibliotēka, pasta nodaļa un veikals.

## Atsauces
Congratulations (Eirovīzija)

***Congratulations: 50 Years of the Eurovision Song Contest*** bija EBU organizēts televīzijas šovs, kurā tika atzīmēta 50. Eirovīzijas gadadiena un kurā tika noskaidrota populārākā Eirovīzijas dziesma. Pasākums notika  Forum Arena Kopenhāgenā, Dānijā. Konkursu pārraidīja Danmarks Radio (DR). 14 dziesmas, kas bija startējušas Eirovīzijā laikposmā no 1956. līdz 2005. gadam, kuras tika izvēlētas interneta balsojumā, startēja konkursā. Konkursu translēja 31 EBU valsts un šo valstu televīzijas skatītāji un žūrijas noteica uzvarētāju. Par 14 dziesmām kopā tika atdoti 2,5 miljoni balsu.

Konkursu vadīja Katrīna Leskaniča (no grupas Katrina & The Waves, kas uzvarēja 1997. gadā) un Renārs Kaupers (2000. gadā ar grupu Prāta Vētra pārstāvēja Latviju konkursā). Konkursā uzvarēja Zviedrijas grupa ABBA ar dziesmu *[[Waterloo (dziesma)|Waterloo]]*, ar kuru grupa uzvarēja 1974. gada konkursā.

## Pārraidītāji
Konkursu pārraidīja 31 valsts raidorganizācijas, kuras arī piedalījās balsošanā. Lielbritānija (BBC), Itālija (RAI) un Francija (France Télévisions) izlēma nepārraidīt konkursu.

Raidorganizācijas, kuras translēja konkursu:

## Dalībnieki

Konkursā piedalījās 14 dziesmas. 2005. gada maijā EBU uzsāka interneta balsojumu, lai noskaidrotu 10 dziesmas, kuras piedalīsies konkursā. Balsotāji izvēlējās 2 mīļākās dziesmas katrā no piecām grupām: no 1956. līdz 1965., no 1966. līdz 1975., no 1976. līdz 1985., no 1986. līdz 1995. un no 1996 līdz 2005. gadam. Atlikušās 4 dziesmas izvēlējās EBU tiesnešu grupa.

## Rezultāti

thumb|Konkursa norises vieta

## Piezīmes un atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
1967. gada 18. oktobra orkāns Latvijā

**1967. gada 18. oktobra orkāns Latvijā** bija spēcīgākā un postošākā rudens vētra Latvijas vēsturē (kopš 1960. gada, kad tika uzsākta vēja brāzmu reģistrēšana). Naktī uz 18. oktobri Latviju sasniedza ļoti spēcīga vētra, ko radīja virs Dānijas izveidojies ciklonu pāris. Vēja ātrums vētrā bija 30 m/s, kas kvalificējams kā ļoti stipra vētra, savukārt vējš brāzmās pie Liepājas sasniedza pat 48 m/s, kas ir Latvijas rekords. Vētra virzījās no Liepājas pāri Aizputei, Saldum un tālāk uz Jaunjelgavu un Jēkabpili, kur tās spēks pakāpeniski noplaka. Šajā vētrā Latvijas valsts mežos tika izgāzti un nolauzti aptuveni 12 miljoni kubikmetru koku, kas atbilda gandrīz triju gadu ciršanas tāmei.

Visvairāk bija cietuši Liepājas (2,3 milj. m³), Aizputes (0,8 milj. m³), Dobeles (0,6 milj. m³), Jaunjelgavas (1,0 milj. m³) un Jēkabpils (0,8 milj. m³) toreizējo mežrūpniecības saimniecību (MRS) meži. Ievērojami mežaudžu postījumi bija arī citās MRS. Meži vairāk cieta no vējgāzēm, nevis vējlauzēm, jo tajā laikā zeme bija stipri izmirkusi un vēl nebija sasalusi. Lapu
koki bija lapotā stāvokli, tāpēc tie cieta tāpat kā skujkoki.

## Notikumu hronoloģija
Vētra sākās 17. oktobra vakarā un, pārstaigājot visu Latviju, maksimālo ātrumu sasniedza naktī uz 18. oktobri, 18. oktobra rīta pusē un austrumu rajonos vēl arī dienā. Turpmāk, līdz diennakts beigām, vētra pakāpeniski norima iekšzemes rajonos, bet piekrastes teritorijās mazākā intensitātē vēl saglabājās 19. un 20. oktobrī. Šai vētrai bija raksturīgs liels vēja brāzmu maksimālā ātruma diapazons. Baltijas jūras piekrastē — Liepājā 18. oktobrī tika reģistrēts līdz šim vislielākais Latvijā vēja brāzmu ātrums — 48 m/s, 40 m/s stipras brāzmas bija arī Rucavā un Bauskā, bet Kolkā, Mērsragā un Rīgā maksimālās vēja brāzmas sasniedza tikai 20 m/s.

## Seku likvidēšana
Tūlīt pēc viesuļvētras visās MRS tika pārtraukta ieplānoto cirsmu izstrāde un visi spēki koncentrēti, lai novāktu izpostītās mežaudzes. Vējgāžu izstrādei norīkoja mežstrādniekus no vētras mazāk skartajām MRS, piesaistīja arī kolhozniekus, sovhozniekus, kā arī tā saucamos "pašsagatavotājus" no citām organizācijām un uzņēmumiem. Ar to vien nepietika, tāpēc darbā uzaicināja strādniekus no Baltkrievijas, Ukrainas un Krievijas mazmežainajiem apgabaliem. Daļai no tiem nebija ne mazāko iemaņu mežizstrādes darbos, tāpēc bieži notika smagi nelaimes gadījumi. Lielu daļu no kokmateriāliem, kurus sagatavoja piesaistītie strādnieki, izveda no Latvijas, savukārt daļa no iebraucējiem palika uz pastāvīgu dzīvi Latvijā.

## Skatīt arī
* Vētra
* Latvijas klimats
* Rīgas klimats
* 1967. gads Latvijā

## Piezīmes un atsauces
Lekorbizjē

**Šarls Eduārs Žanerē Grī** (), pazīstams kā **Lekorbizjē** (*Le Corbusier*, ; dzimis , miris ), bija Šveices—Francijas arhitekts, dizainers, urbānists, rakstnieks, kā arī gleznotājs, kas slavens kļuva ar to, ka arhitektūrā bija viens no modernisma pionieriem.

## Biogrāfija
Šarls Eduārs Žanerē Grī ir dzimis  Šveices pilsētā Lašodefonā. 1920. gadā viņš pieņēma pseidonīmu Lekorbizjē. Viņa vectēva uzvārds pa mātes līniju bija *Lecorbésier*. Slavens kļuva 1930. gados, kad dzīvoja Francijā. 1930. gadā ieguva Francijas pilsonību.

Lekobirzjē ir piedalījies Parīzes centra pārbūvē (1925. gadā), daudzstāvu dzīvojamo māju celtniecības projektos Marseļā, Nantē un Berlīnē (no 1946. līdz 1957. gadam), kā arī kapelas celtniecībā Rošānā (1955. gadā). Strādāja arī Krievijā, Indijā un Amerikas Savienotajās Valstīs. 1961. gadā saņēma Amerikas Arhitektu institūta zelta medaļu.

Lekorbizjē nomira , 77 gadu vecumā, peldes laikā, kad viņš piedzīvoja sirdstrieku un nespēja pats saviem spēkiem tikt krastā. Ārsts viņam bija ieteicies nenodarboties ar peldēšanu, kas pēc ārsta domām sagādāja par lielu slodzi Lekorbizjē slimajai sirdij.

## Modernās arhitektūras pieci principi
1920. gados Lekorbizjē noformulēja modernās arhitektūras piecus principus vai punktus (*Cinq points de l'architecture moderne*), pēc kuriem ir jāvadās, lai nodrošinātu celtnes drošību un vienlaicīgi arī tās izskatīgumu. Šie principi ir šādi:
* celtne ir jāceļ uz brīvi stāvošiem betona balstiem, kuriem jāiztur celtnes slodze;
* ēkas jumtam ir jābūt horizontālam, lai uz tā varētu, piemēram, izveidot dārzu;
* iekštelpās nevar būt nesošās konstrukcijas, lai var brīvi veidot ēkas plānojumu;
* nenoslogotās ārsienas veido nepārtrauktas logu rindas;
* fasādi jāveido brīvi, kuras stabilitāti nodrošina karkasa konstrukcijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Pilsētciemats

[thumb|250px|Iela [Nereta|Neretā]]
**Pilsētciemats** (līdz 1961. gada 23. decembrim **strādnieku ciemats**) bija apdzīvotās vietas veids bijušās PSRS teritorijā. Pēc statusa un iedzīvotāju skaita vidējs starp ciemu un pilsētu. Lai iegūtu pilsētciemata statusu, parasti apdzīvotajā vietā vajadzēja būt vismaz 3 tūkstošiem iedzīvotāju un vismaz 85% bija jābūt nodarbinātai ārpus lauksaimniecības (rūpniecība, pakalpojumi, izglītība u.c.). 

Latvijā vairums pilsētciematu tika nodibināti 1950. gadā, kad to statuss tika piešķirts lielākajai daļai ciemu (bieži apdzīvoto vietu). Pavisam Latvijā dažādos laikos bijuši 42 pilsētciemati. Pārsvarā tās bija apdzīvotās vietas, kur bija rūpniecības uzņēmumi, dziedniecības iestādes, vai kuru iedzīvotāji nodarbojās ar zvejniecību. 1990. gada administratīvi teritoriālajā reformā pilsētciemati tika likvidēti. Daļa kļuva par pilsētām, pārējie — par ciemiem.

## Latvijas pilsētciematu uzskaitījums

* Aknīste (1950—1991; pilsēta)
* Aloja (1950—1992; pilsēta)
* Alsunga (1950—1990; ciems)
* Baldone (1950—1991; pilsēta)
* Baloži (1958—1991; pilsēta)
* Bēne (1958—1990; ciems)
* Bolderāja (1952—1959; pievienots Rīgai)
* Brocēni (1950—1992; pilsēta)
* Cesvaine (1950—1991; pilsēta)
* Dagda (1950—1992; pilsēta)
* Dundaga (1950—1990; ciems)
* Eleja (1950—1990; ciems)
* Ērgļi (1950—1990; ciems)
* Iecava (1958—1990; 1990—2021 — ciems; no 2021. gada — pilsēta)
* Ikšķile (1968—1992; pilsēta)
* Jaunciems (1952—1959; pievienots Rīgai)
* Jaunpiebalga (1950—1990; ciems)
* Kalnciems (1949—1991; 1991—2010 — pilsēta; no 2010. gada — ciems)
* Koknese (1958—1990; ciems, no 2021. gada — pilsēta)
* Kuprava (1974—1990; ciems)
* Ķegums (1949—1993; pilsēta)
* Lielvārde (1949—1992; pilsēta)
* Līgatne (1949—1993; pilsēta)
* Lubāna (1958—1992; pilsēta)
* Malta (1950—1990; ciems)
* Nereta (1950—1990; ciems)
* Olaine (1965—1967; pilsēta)
* Ozolnieki (1979—1990; ciems)
* Pāvilosta (1951—1991; pilsēta)
* Roja (1969—1990; ciems)
* Saulkrasti (1950—1991; pilsēta)
* Seda (1954—1991; pilsēta)
* Skrīveri (1958—1990; ciems)
* Skrunda (1950—1990; ciems, no 1996. gada — pilsēta)
* Staicele (1950—1992; pilsēta)
* Stende (1949—1991; pilsēta)
* Pētera Stučkas pilsētciemats (1951—1967; pilsēta Stučka, no 1990. gada — Aizkraukle)
* Vaiņode (1954—1990; ciems)
* Vangaži (1961—1991; pilsēta)
* Vecmīlgrāvis (1952—1959; pievienots Rīgai)
* Zilaiskalns (1961—1990; ciems)
* Žīguri (1958—1990; ciems)

## Atsauces

## Skatīt arī
* Latvijas pilsētu uzskaitījums
* Ciems
* Ciems (biezi apdzīvota vieta)
Harolds Vilsons

**Džeimss Harolds Vilsons, barons Rivo Vilsons** (; dzimis , miris ) bija britu politiķis no Leiboristu partijas. No 1964. gada oktobra līdz 1970. gada jūnijam, kā arī no 1974. gada marta līdz 1976. gada aprīlim bija Lielbritānijas premjers. Viens no ietekmīgākajiem Lielbritānijas politiķiem 20. gadsimta otrajā pusē. Kā leiboristu līderis uzvarējis četrās no piecām parlamenta vēlēšanām — visvairāk XX gadsimtā. Pagaidām pēdējais Lielbritānijas premjers, kurš, zaudēdams premjera amatu, atkal spējis to ieņemt.

Premjera amata pienākumu pildīšanas laikā Vilsons maz darīja, lai ievērotu Leiboristu partijas ekonomiskās nostādnes nacionalizācijas paplašināšanā, bet vairāk vērības pievērsa līdzīgu iespēju radīšanā dažādu sabiedrības grupu starpā, pārveidojot izglītības sistēmu. Sešdesmito gadu beigās premjera Vilsona laikā Lielbritānijā tika veiktas izmaiņas likumos, kas atcēla nāvessodu un cenzūru, liberalizēja attieksmi pret šķiršanos, abortiem, homoseksualitāti un imigrāciju.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1916. gadā Rietumjorkšīrā ķīmiķa un skolotājas ģimenē. Studēja filozofiju, politiku un ekonomiku Oksfordas Universitātē, vēlāk strādāja tur par pasniedzēju. Sākoties Otrajam pasaules karam, pieteicās armijā, tomēr tika norīkots civildienestā un kara laikā bija statistiķis ogļu rūpniecībā. 1945. gadā viņu ievēlēja par parlamenta deputātu un Vilsons kļuva par Darba ministrijas parlamentāro sekretāru. 1947. gadā kļuva par Tirdzniecības padomes prezidentu (*President of the Board of Trade*), 1951. gadā atkāpās no ministra amata. Konservatīvo valdību laikā (no 1951. līdz 1964. gadam) izvirzījās par opozīcijas līderi.

1964. gada vēlēšanās uzvarēja leiboristi un Vilsons pirmoreiz kļuva par premjeru. Ekonomikā valdības pirmajos gados Vilsons nesekmīgi centās novērst mārciņas devalvāciju. Ieviesa indikatīvo ekonomisko plānošanu, radot Tehnoloģijas ministra posteni ekonomikas modernizēšanai. 1965. gadā pirmoreiz ieviesa kapitāla pieauguma nodokli. 1967. gada maijā Lielbritānija otrreiz iesniedza pieteikumu dalībai Eiropas Ekonomikas Kopienā, tomēr arī šoreiz Francija uzlika veto. 1960. gadu beigās izvērsās Ziemeļīrijas konflikts (*The Troubles*), un 1969. gada augustā Ziemeļīrijā ieveda britu karaspēku.

1970. gada maijā leiboristi negaidīti zaudēja vēlēšanās un nokļuva opozīcijā, tomēr 1974. gadā atkal uzvarēja un Vilsons atgriezās premjera krēslā.
1976. gada 16. martā, būdams populārs politiķis, Vilsons pēkšņi demisionēja. Pats viņš paskaidroja, ka sen bija plānojis demisionēt 60 gadu vecumā, jūtoties morāli un fiziski iztukšots. Saistībā ar demisiju vizītē Dauningstrītā ieradās karaliene, kura šādu godu 20. gadsimtā bija izrādījusi tikai Čērčilam. Vilsons mira 1995. gadā.

## Ārējās saites
Umurgas pagasts

**Umurgas pagasts** ir viena no Limbažu novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Limbažu pilsētu un Katvaru un Limbažu pagastiem, Valmieras novada Dikļu pagastu un Cēsu novada Stalbes pagastu. 

## Daba
### Hidrogrāfija
**Upes:** Enceļupe, Iesala, Urpele.

**Ezeri:** Augstrozes Lielezers, Bisnieku ezers, Lāča dzelves, Maizezers, Mazā dzelve, Mazneiķēnu dzelves, Melnezers, Rožu ezers, Zvejnieku ezers.

## Vēsture
Tagadējā pagasta teritorijā līdz 1949. gadam bija Umurgas, Augstrozes un Vainižu pagasti. 1935. gadā Umurgas pagasta (līdz 1925. gadam **Umurgas-Sārumu pagasts**) platība bija 68 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Umurgas un Kaiju ciema padomes. 1954. gadā Umurgas ciemam pievienoja Kaiju ciemu, 1962. gadā — Augstrozes ciemu, 1977. gadā — daļu Katvaru un Dikļu ciemu, bet daļu Umurgas ciema iekļāva Limbažu ciemā. 1990. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu. 2009. gadā Umurgas pagastu kā administratīvu teritoriju iekļāva Limbažu novadā.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Pagasta centrs ir **[[Umurga]]**.

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra
Tagadējā Umurgas pagasta teritorijā no 1692. līdz 1921. gadam darbojās Umurgas draudzes skola, Vainižu pagasta skola un Vainižu astoņgadīgā skola no 1846. līdz 1980. gadam, Umurgas - Sāruma pagastskola no 1854. līdz 1944. gadam, Augstrozes pagastskola no 1867. līdz 1940. gadam, Roperbeķu pagastskola no 1888. līdz 1898. gadam, G. Šauruma Umurgas privātā baznīcskola no 1921. līdz 1922. gadam, Umurgas divgadīgā lauksaimniecības skola  no 1923. līdz 1944. gadam, Augstrozes 7-gadīgā skola no 1940. līdz 1961. gadam.

## Atsauces
Das Modell

**Das Modell** ir vācu grupas "Rammstein" sestais singls. Izdots .

## Singla saturs
Dziesma "*Das Modell*" (vācu grupas "Kraftwerk" dziesmas kaverversija) sākas ar frāzi franču valodā: "*Mesdames et messieurs, nous avons l'honneur ce soir, de vous présenter la nouvelle collection de Rammstein*" (*Dāmas un kungi, šodien mums ir tas gods piedāvāt Jums jauno Rammstein kolekciju*).

Dziesmas "*Das Modell*" un "*Kokain*" tika ierakstītas otrā studijas albuma "Sehnsucht" ieraksta laikā, bet netika iekļautas albumā. Dziesmas "*Alter Mann*" speciālajā versijā Kristiāna Herbolde dzied kopā ar Tilu Lindemani. Papildu diskā ir datorspēle "*Asche zu Asche*"  Microsoft Windows operētājsistēmai.

## Videoklips
Šai dziesmai tika uzfilmēts videoklips, bet netika oficiāli prezentēts.

## Dziesmu saraksts

### Spēle
* *Asche zu Asche* (*[[Rammstein]]* datorspēle *[[Microsoft Windows]]* operētājsistēmai)

## Pie singla strādājuši
* Tils Lindemans (*Till Lindemann*) — balss
* Rihards Kruspe (*Richard Z. "Fuchs" Kruspe*) — ģitāra, bekvokāls
* Kristians Lorencs (*Christian "Flake" Lorenz*) — taustiņinstrumenti
* Pauls Landerss (*Paul Landers*) — ģitāra, bekvokāls
* Olivers Rīdels (*Oliver "Lars" Riedel*) — basģitāra
* Kristofs Šneiders (*Christoph "Doom" Schneider*) — sitaminstrumenti
* Kristiāne Herbolde (*Christiane "Bobolina" Herbold*) — balss (3. dziesmā)

## Atsauces

## Skatīt arī
* Rammstein

## Ārējās saites
* 70 "''Das Modell''" kaverversijas
Vācijas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Vācijas novietojums]]
**[[Vācija]]s administratīvo iedalījumu** veido **16 federālās zemes** (). Trīs no šīm pavalstīm ir atsevišķas pilsētas — Berlīne, Hamburga un Brēmene. Pārējās 13 federālās zemes vācu valodā sauc *Flächenländer* ("platību zemes"). 4 federālās zemes sīkāk iedalās **19 apgabalos** (). Savukārt apgabali sīkāk iedalās **405 apriņķos** jeb rajonos (*Landkreis*, *Kreis* vai *Bezirk* (vienīgi Bavārijā); to vidū 295 lauku apriņķi un 110 pilsētu apriņķi).

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Federālās zemes

## Otrā līmeņa administratīvais iedalījums
### Apgabals

## Atsauces
Du riechst so gut '98

***Du riechst so gut '98*** ir vācu grupas "Rammstein" septītais singls. Izdots , dažus mēnešus pēc otrā studijas albuma "Sehnsucht" izdošanas.

Dziesma ir tāda pati kā oriģinālā versija, tikai ievads ir garāks. Tā vēstī par plēsoņu, kurš atrodas upura meklējumos un aptver mednieka neprāta un apsēstības tēmu.

## Videoklips
Videoklipu filmēja no 20. - 25. aprīlim 18. gadsimta Bābelsbergas pilī, Potsdamā. Videoklipā piedalās Maija Millere.

## Dziesmu saraksts

## Pie singla strādājuši
* Tils Lindemans (*Till Lindemann*) — balss
* Rihards Kruspe (*Richard Z. "Fuchs" Kruspe*) — ģitāra, bekvokāls
* Kristians Lorencs (*Christian "Flake" Lorenz*) — taustiņinstrumenti
* Pauls Landerss (*Paul Landers*) — ģitāra, bekvokāls
* Olivers Rīdels (*Oliver "Lars" Riedel*) — basģitāra
* Kristofs Šneiders (*Christoph "Doom" Schneider*) — sitaminstrumenti

## Skatīt arī
* Du riechst so gut (1995. gada singls)
* Rammstein

## Ārējās saites
* Dziesmu teksti
Bathory

**Bathory** bija Zviedrijas smagā metāla mūzikas grupa, ko nodibināja Kvortons 1983. gadā. Bathory tiek uzskatīti par melnā metāla un vikingmetāla pionieriem. Grupa ir nosaukta par godu Ungārijas aristokrātei Elizabetei Batorijai.

## Diskogrāfija

### Studijas albumi
* *Bathory* (1984)
* *The Return of Darkness and Evil* (1985)
* *Under the Sign of the Black Mark* (1987)
* *Blood Fire Death* (1988)
* *Hammerheart* (1990)
* *Twilight of the Gods* (1991)
* *Requiem* (1994)
* *Octagon* (1995)
* *Blood on Ice* (1996)
* *Destroyer of Worlds* (2001)
* *Nordland I* (2002)
* *Nordland II* (2003)

### Izlases
* *Touch of Death* (Black Mark Records, BMCD26) (1992)
* *Jubileum Volume I* (1992)
* *Jubileum Volume II* (1993)
* *Jubileum Volume III* (1998)
* *Katalog* (2003)
* *In Memory of Quorthon* (2006)

## Videogrāfija
* "One Rode to Asa Bay" (1990)
Kazdangas pilskalns

**Kazdangas pilskalns** (arī **Valātas pilskalns**) atrodas Kurzemē, Dienvidkurzemes novadā, Kazdangas pagastā 3 km attālumā no Kazdangas.

15 m augstais pilskalns ir viens no lielākajiem un vizuāli iespaidīgākajiem Kuršu nocietinājumiem. Stāvo pilskalnu apskalo Alokstes upīte.

Pilskalna plakuma platība ir 0,6 ha (120 x 70 m). Senā ieeja pilī vedusi gar pilskalna austrumu galu. Tā ir jaunlaikos paplašināta uzbraukšanai ar vezumiem. Līdz 20. gadsimta sākumam pilskalna plakums ir ticis intensīvi arts. Pilskalns ir dabiski aizsargāts no trim pusēm, bet ziemeļu pusē izveidoti 2 vaļņi un 2 grāvji. Pilskalna dienvidu nogāze ir lēzenāka par austrumu un rietumu sevišķi stāvajām krantēm, tāpēc tā mākslīgi padarīta stāvāka atrokot projām liekas zemes un tādējādi izveidojot nelielu terasi. Pilskalns ir tipisks stūra nocietinājums, tam ir rezerves ieeja plakuma šaurākajā galā, kā arī papildnocietinājumi (valnis, terase). Tiek pieņemts, ka pilskalnam ir pastāvējusi piekājes aizsardzības līnija. Kopumā pilskalns gan pēc saviem izmēriem, gan zemes pārveidojumu apjoma ziņā ir bijis spēcīgs nocietinājums un atradies izdevīgā vietā. Kazdangas pilskalns atradās kuršu Bandavas zemē. Mūsdienās pilskalns diezgan maz apaudzis ar kokiem un labi redzams no lielā ceļa, labi iekļaujas apkārtējā ainavā.

Pilskalna kultūrslānis ir vidēji metru biezs. Tas stipri postīts, apsaimniekojot pilskalnu. Plašāki arheoloģiski pētījumi pilskalnā nav veikti. Ernests Brastiņš 1922. gadā savas Kurzemes pilskalnu apzināšanas ekspedīcijas laikā pētījis un uzmērījis Kazdangas pilskalnu, kā arī veicis  nelielus pārbaudes izrakumus. Tieši Brastiņš pirmais izvirzījis apgalvojumu, ka Kazdangas pilskalnā būtu meklējama kuršu Lažas pilsvieta.

## Vēsture

1263. gadā vienā gājienā ordeņa karaspēks nodedzina Lažas (Lasen), Markaišu (Merkes) un Grobiņas (Grubin) pilis. Lažas aizstāvētāji spēcīgi turējušies pretī, bet ordeņa karaspēks ar joni ieņēma pils grāvi, sakūra tur uguni, un Kuršu pils nodega. No kuršiem maz kas izbēdzis, bet vācieši saņēmuši daudz laupījuma, sievu un bērnu. Atskaņu hronika par pilskalnu raksta: *Tad kuldīdznieki pie šiem (t.i. rīdziniekiem) stājas, tos labprāt līdzi aicināja uz kādu pili Lažu, kas vēl Kurzemē atradās. Tur brāļiem labi padevās, jo kuršu pils drīz aizdegās un tā kā salmi uzliesmoja. Tā ieņēma šo pili Lažu. No kuršiem nosita tur dažu, tik retam aizbēgt izdevās. Neviens vairs pilī nepalika, jo sievas un bērni aizdzīti tika. Daudz mantu karaspēks tur guva, bet pils tā nodedzināta kļuva*.

## Foto galerija

Attēls:Kazdangas pilskalns ortofoto 01.jpg|alt=|Pilskalna 3D modelis
Attēls:Kazdangas pilskalns 02.jpg|alt=|Pilskalna 3D modelis


## Piezīmes un atsauces

## Ārējās saites

* enciklopedija.lv
* www.latvijas-pilskalni.lv
* www.senvietas.lv
Sony Music Entertainment

***Sony Music Entertainment*** (arī zināma kā ***Sony Music*** vai pēc saīsinājuma **SME**) ir amerikāņu mūzikas kompānija, ko vada un pārvalda *[[Sony Corporation of America]]* (**SCA**). Tā ir otra lielākā mūzikas ierakstu kompānija pasaulē aiz *[[Universal Music Group]]*. Dibināta 1987. gadā, kaut arī tā ir pastāvējusi arī agrāk, tikai ar citu nosaukumu.

## Vēsture
1987. gada 17. novembrī SCA savā īpašumā ieguva *[[Columbia Records|CBS Records]]*, kas sadarbojās ar vairākām slavenībām. CBS paturēja tiesības uz CBS mūzikas ierakstiem, bet nodrošināja *Sony* pagaidu licenci CBS vārda izmantošanai.
1991. gada 1. janvārī *Sony* pārsauca CBS par *Sony Music Entertainment* (SME).

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kompānijas oficiālā mājaslapa
Ļaunuma puķes

200px|thumb|''Ļaunuma puķes'' pirmais izdevums ar autora piezīmēm

**Ļaunuma puķes** () ir dzejoļu krājums, ko 1857. gadā sarakstījis Šarls Bodlērs. Šis darbs tiek pielīdzināts tiltam uz 20. gadsimta modernisma dzeju, jo šajā darbā Bodlērs, mēģinot šokēt savus laikabiedrus, pievēršas tādām tēmām kā nāve, iznīcība, seksualitāte un ļaunums.
.ag

**.ag** ir Antigvas un Barbudas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

## Pieejamie trešā līmeņa domēni
* **.co.ag** - uzņēmumiem
* **.com.ag** - komerciālām struktūrām
* **.net.ag** - interneta pakalpojumu sniedzējiem
* **.nom.ag** - 
* **.org.ag** - bezpeļņas organizācijām

Reģistrāciju ir iespējams veikt otrajā līmenī zem **.ag** domēna. Reģistrācijai nav ierobežojumu.

## Domēna statuss Vācijā
Vācijā ar *AG* tiek apzīmēta akciju sabiedrība *[[Aktiengesellschaft]]*, tādēļ domēns **.ag** ir populārs vāciski runājošās zemēs.

Vācijas tiesa (*5. Zivilsenat des Oberlandesgerichtes Hamburg*) 2004. gada jūlijā nolēma, ka *.ag* var reģistrēt tikai tāda akciju sabiedrība, kuras nosaukums sakrīt ar domēna vārdu. 

## Citas nozīmes
Papildus domēna .ag mērķim izmantot to kā valsts augstāka līmeņa domēnu tas tiek lietots arī kā akciju sabiedrību apzīmējums vāciski runājošās zemēs. Bez tam tas tiek izmantots mājas lapām, kas ir saistītas ar agrokultūru vai sudrabu, **Ag**. To var izmantot arī domēna vārdu spēlē vārdiem, kas beidzas ar -ag.

## Ārējās saites
* IANA .ag whois informācija 
* Nic.ag Domēna vārdu reģistrators
Sondori

**Sondori** ir ciems (agrāk vidējciems) Rēzeknes novada Vērēmu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidienē  no novada centra Rēzeknes un  no Rīgas. Saplūdis ar rietumos esošo Škeņevu.

Sondoros darbojas Verēmu tautas nams un pagasta bibliotēka. Ciema teritorijā atrodas vietējās nozīmes arheoloģiskais piemineklis — Sondaru viduslaiku kapsēta.

## Vēsture
Pēc 1897. gada Krievijas Impērijas tautas skaitīšanas datiem Sondori bija katoļu ciems ar sešām sētām un 35 iedzīvotājiem.

Sākumā Rēzeknes novada teritorijas plānojumā tika izveidots kopīgs ciems — Sondori-Škeņeva-Adamova. Bet pēc izstrādātā 2020. gada Rēzeknes novada teritorijas plānojuma no šī ciema atdalīja Adamovu, kā arī no ciema teritoriju robežām izslēdza ar apdzīvotās vietas apbūvi un infrastruktūru nesaistītās mežu un lauksaimniecības zemes.

## Iedzīvotāju skaits

## Atsauces
Užavas pagasts

**Užavas pagasts** ir viena no Ventspils novada administratīvajām teritorijām Baltijas jūras piekrastē. Robežojas ar Vārves, Ziru un Jūrkalnes pagastiem.

## Daba
### Hidrogrāfija
#### Upes
Užava, Vičaka.

#### Ezeri
Pāžezers

## Vēsture
Mūsdienu Užavas pagasta teritorijā vēsturiski atradās Sārnates muiža (*Gut Sernaten*, uz austrumiem no Sārnates), Užavas muiža (*Gut Hasau*, Užava).

Užavas pagastu izveidoja Ventspils apriņķī Pirmā pasaules kara laikā, atdalot to no Ziru pagasta. 1935. gadā Užavas pagasta platība bija 138 km2 un tajā dzīvoja 1947 iedzīvotāji. 

1945. gadā pagastā izveidoja Užavas, Lībciema un Sārnates ciema padomes, bet pagastu un apriņķi 1949. gadā likvidēja. **Užavas ciems** ietilpis Ventspils (1949-1962), Kuldīgas (1962-1967) un atkal Ventspils (pēc 1967. g.) rajonos. 1950. gadā Užavas ciemam pievienoja Lībciema ciemu, bet 1961. gadā daļu Jūrkalnes ciema. 

1990. gadā ciemu reorganizēja par Ventspils rajona pagastu. 2009. gadā Užavas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Ventspils novadā.

### Nozīmīgi objekti
* Užavas bāka

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Užava (pagasta centrs), Sārnate, Silmalas.

### Ievērojamas personības
* Ernests Aistars (1899—1998), rakstnieks
* Aldonis Kalniņš (1928), komponists
* Nikolajs Štelbaums (1933—2008), ātrslidotājs, pasaules rekordists 10 000 m distancē
* Pauls Jaunzems (1951), tēlnieks

## Saimniecība
Pagastā darbojas tādi uzņēmumi kā SIA Užavas alus, SIA Užavas granulas un citi.

### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces
Stripped (Rammstein singls)

***Stripped*** ir vācu grupas "Rammstein" singls. Izdots .

Singlā iekļauta kaverversija britu grupas *[[Depeche Mode]]* dziesmai ar tādu pašu nosaukumu (kura tika iekļauta veltījuma albumā *[[For The Masses]]*) un četriem šīs kaverversijas remiksiem.

Atšķirībā no oriģināla, piedziedājums ir saīsināts par vienu rindiņu (*"Let me see you stripped down to the bone"* vietā, Tils Lindemans dzied tikai *"Let me see you stripped"*).

## Singla noformējums
Singla noformējumam izmantots Austrijas mākslinieka un fotogrāfa Gotfrīda Helnvaina zīmējums "Pirmā mīlestība" (1993).

## Videoklips
Tajā pašā gadā dziesmai tika sataisīts videoklips, kas sastāvēja no Lenijas Rīfenštāles dokumentālās filmas "*Olimpija*" kadriem.

## Dziesmu saraksts

## Pie singla strādājuši
* Tils Lindemans (*Till Lindemann*) — balss
* Rihards Kruspe (*Richard Z. "Fuchs" Kruspe*) — ģitāra
* Kristians Lorencs (*Christian "Flake" Lorenz*) — taustiņinstrumenti, sitamie instrumenti (10. dziesma)
* Pauls Landerss (*Paul Landers*) — ģitāra
* Olivers Rīdels (*Oliver "Lars" Riedel*) — basģitāra
* Kristofs Šneiders (*Christoph "Doom" Schneider*) — sitamie instrumenti
* Gotfrīds Helnveins (*Gottfried Helnwein*) — singla vāka mākslinieks

## Skatīt arī
* *[[Stripped]]* — *[[Depeche Mode]]* singls

## Atsauces
Dentīns

thumb|260px|Zoba uzbūve (dentīns gaiši brūnā krāsā).
**Dentīns** (*dentinum*, lat. *dentis* — zobs) ir zoba mineralizētie audi, kas veido galveno zoba masu. Zoba vainaga daļa ir klāta ar emalju, bet saknes daļa klāta ar cementu. Dentīns sastāv pamatā no hidroksilapatīta (70% pēc svara), organiskās vielas (20%) un ūdens (10%), un ir caurausts ar dentīna kanāliem un kolagēna šķiedrām. Dentīns pilda zoba pamata funkciju un balsta zoba emalju. 

Izšķir kronīša dentīnu, kas sāk attīstīties vēlīnā stadijā, un saknes dentīnu, kas attīstās vēlāk, vairojoties Hertviga maksts epitēlijam.

Dentīns turpina formēties vēl pēc zoba izšķilšanās — piena zobiem 18 mēnešus pēc izšķilšanās, patstāvīgiem zobiem 2—3 gadus. Galveno masu aizņem primārais jeb apmetņa dentīns. Tas sintezējas pirmais, tāpēc ir mazāk mineralizēts. Dentīnā ir kanāliņi 1,5—2,5 nanometri diametrā. To diametrs un skaits samazinās, tuvojoties emaljai.

Sekundārais dentīns attīstās pēc saknes noformēšanās un arī iekaisuma rezultātā. Visvairāk tas attīstās uz pulpas, kameras griestos.

Trešējais jeb reparatīvais dentīns veidojas kā atbildes reakcija zobu puvei. Šajā dentīnā ir maz kanāliņu.

## Atsauces
HWR Chemie

**HWR-Chemie Baltija** ir oficiālais Vācijas uzņēmuma *HWR Chemie GmbH* plaša profila tīrīšanas un mazgāšanas līdzekļu virtuvēm un pārtikas ražotnēm, automazgātavām, autoservisiem, cehiem un industriālajām darba telpām, kā arī to izmantošanai paredzēto iekārtu izplatītājs visā Baltijā.

## Ārējās saites
* HWR Chemie Baltija mājas lapa
Mazo pandu dzimta

**Mazo pandu dzimtas** (*Ailuridae*) dzīvnieki pieder pie plēsēju kārtas suņveidīgo apakškārtas (*Caniformia*). No mazo pandu dzimtas līdz mūsdienām ir izdzīvojusi tikai viena ģints: sarkanās pandas (*Ailurus*), pārējās 8 ģintis ir izmirušas. Tuvākie sarkano pandu radinieki izmira pirms 3—4 miljoniem gadu. Izmirušās pandas bija primitīvāk veidotas, ar lielākām galvām un žokļiem. Tās dzīvoja Eiropā un Āzijā, bet iespējams arī Ziemeļamerikā. 

## Vēsture
Iesākumā 1825. gadā mazās pandas tika klasificētas kā jenotu dzimtas (*Procyonidae*) dzīvnieki. Mazās pandas nokļuva pie jenotiem dēļ savas ārējās līdzības: galvas formas, gredzenveida astes krāsojuma, kā arī dažādas uzvedības līdzības. Nākamā dzimta, kurā tika ieskaitītas mazās pandas, bija lāču dzimta (*Ursidae*). 

Ģenētiskie pētījumi noveda pie tā, ka mazās pandas tika klasificētas kā mazo pandu dzimta. Pētījumi liecina, ka mazās pandas ir samērā tuvi radinieki jenotiem, un varētu tikt traktētas kā jenotu dzimtas apakšdzimta. Tomēr DNS un izmirušo mazo pandu fosiliju pētījumi liecina, ka no kopējiem priekštečiem mazās pandas ir atdalījušās pirms 40 miljoniem gadu. Šo gadu laikā mazajām pandām ir iegūtas 109 mutācijas, kas tās ievērojami attālina no jenotiem. Līdz ar to zinātniski pareizi ir tās klasificēt kā pastāvīgu dzimtu, kas ir iekļauta sermuļu virsdzimtā (*Musteloidea*) tāpat kā jenotu dzimta. Un mazajām pandām nav radniecības ar lielajām pandām, kas ir lāču dzimtas dzīvnieki.

## Sistemātika
***Mazo pandu dzimta** (*Ailuridae*)
** † ģints *[[Amphictis]]* 
** † ģints *[[Protursus]]* 
** apakšdzimta ***Ailurinae***
*** ģints Sarkanās pandas (*Ailurus*)
*** † ģints *[[Magerictis]]* 
*** † ģints *[[Parailurus]]* 
*** † ģints *[[Pristinailurus]]* 
** apakšdzimta ***Simocyoninae*** 
*** † ģints *[[Actiocyon]]* 
*** † ģints *[[Alopecocyon]]* 
*** † ģints *[[Simocyon]]*

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ailuridae

* Ailuridae - lesser pandas