open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Radio Ga Ga

***Radio Ga Ga*** ir britu rokgrupas *[[Queen]]* dziesma, kuru sarakstīja grupas bundzinieks Rodžers Teilors. Singls izdots 1984. gada janvārī Apvienotajā Karalistē, tā paša gada februārī — ASV. Dziesma iekļauta albumā *[[The Works]]*.

Dziesma ir par to, kā televīzija kļūst populārāka par radio. Dziesma kļuva par hitu, 19 valstu topos tika sasniegta 1. vieta, Apvienotās Karalistes singlu topā tā ierindojās 2. vietā, ASV *[[Billboard Hot 100]]* topā — 16. vietā.
Ieva Turķe

**Ieva Turķe** (dzimusi ) ir latviešu vieglatlēte, startē augstlēkšanā, kā arī tāllēkšanā un trīssoļlēkšanā. Pirmais treneris - Aldis Čākurs. Kopš 2017. gada vasaras studē un pārstāv Nebraskas-Linkolnas universitāti ASV.

Daudzkārtēja Latvijas jauniešu čempione. 2015. gada Pasaules čempionātā jauniešiem (U-18) I. Turķe ar personisko rekordu 1,82 m kļuva par sudraba medaļas ieguvēju augstlēkšanā.

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites

* LOV profils
Ēģiptes administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Ēģiptes novietojums]]
**[[Ēģipte]]s administratīvo iedalījumu** veido **27 muhāfazas** (محافظة *muḥāfaẓah*), kas sīkāk iedalās **232 markazās** (مركز‎ *markaz*).

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Muhāfazas

## Atsauces
Abavas Velnakmens

**Abavas Velnakmens** (arī **Melderu Velna akmens**, **Baltā kroga Velnakmens**, **Kalnmuižas Velnakmens**, **Matkules Velnakmens**) ir dižakmens un sena kulta vieta Tukuma novada Kandavas pagastā. Izvietojies Abavas ielejas dienvidu malā pie Kalnmuižas—Aizdzires ceļa netālu no Melderu mājām. Netālu, Abavas ielejas sāngravā, atrodas Abavas Velnala. Viens no tūristu visbiežāk apmeklētajiem dižakmeņiem Latvijā.

Akmens virszemes daļai ir nošķelta elipsoīda forma, augstums — 2,1 m, apkārtmērs — 15 m, virszemes tilpums — 18 m³. Abavas Velnakmens ir aizsargājams dabas piemineklis un kopš 1983. gada arī arheoloģijas piemineklis — sena kuršu kulta vieta. Pie akmens veikti arheoloģiskie izrakumi, atrasta agrā dzelzs laikmeta bronzas aproce.

## Atsauces

## Ārējās saites
Svings (deja)

**Svings** ārpus ASV apzīmē vienu vai vairākas no sekojošām dejām: lindijs, Rietumkrasta svings, Austrumkrasta svings, džaivs, rokenrols un citām, kas attistījās ASV 1920.-1950. gados kopā ar svinga mūziku.

## Svings balles dejās
Ballēs ir pieņemts dejot Austrumkrasta svinga paveidu – vienkāršo svingu. Tā ir cirkulāra deja, to jādejo ar šūpošanos (baunsu) un tuvu pie zemes, nevis izstieptās kājās. Šūpošanās ir jāizpilda ļoti plūstoši, nelēkājot.

## Atsauces
Abavas Velnala

**Abavas Velnala** (arī **Melderu Velna ala**, **Matkules Velnala**, **Kandavas Velnala**, **Kretuļa ala**) ir ala Tukuma novada Kandavas pagastā. Izvietojusies Abavas ielejas kreisā krasta sāngravā pie Kalnmuižas—Aizdzires ceļa netālu no Melderu mājām Abavas senlejas dabas parka teritorijā, apmēram 7 km lejpus Kandavas. Iecienīts tūrisma objekts, tomēr vairums apmeklētāju alā iekšā nedodas dubļu dēļ. Ala un atsegums kopš 1957. gada ir aizsargājams ģeoloģisks objekts, bet kopš 1998. gada — valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.

Ala izveidojusies gaišajos smilšakmeņos zem dolomītu slāņkopām. Tā ir 6,5 m (pēc 1994. gada mērījumiem, dažādi citi avoti nosauc arī garumu līdz 8,6 m) gara, ap 2,4 m plata un līdz 1,7 m augsta, ar šauru un zemu dubļainu ieeju. Alas samazināšanos un ieejas aizsprostošanos veicina nobiras no kraujas un nokrišņu ūdens ieskalotās smiltis.

Virs alas pļavā atrodas Abavas Velnakmens, pie kura 1976. gadā veikti arheoloģiskie izrakumi, kuru rezultātā atrastas senlietas no 2.—4. gadsimta.

Pēc 1924. gadā publicētajām K. Veinberga ziņām, vietējie iedzīvotāji to saukuši arī par Kretuļa alu, jo tur savā laikā esot slēpušies Kretuļa vadītie partizāni.

Teika vēstī, ka Velns gribējis akmeni iesviest Abavā, bet nelaikā gailis iztraucējis ar savu dziedāšanu, tādēļ Velns nosviedis akmeni un iemucis alā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Dabas aizsardzības pārvalde. Abavas Velnala
Austrian Holocaust Memorial Award

***Austrian Holocaust Memorial Award (AHMA)*** balva tiek pasniegta kopš 2006. gada un to pasniedz 1998. gadā Insbrukā dibinātā organizācija *Österreichischer Auslandsdienst*.

## Apbalvojums
Katru gadu balvu saņem kāda noteikta persona vai organizācija, kas īpaši rūpējas, lai netiktu aizmirsti nacionālsociālistu noziegumi.

## Apbalvojuma saņēmēji
* 2006: Pan Guang, Ķīna
* 2007: Alberto Dines, Casa Stefan Zweig, Petrópolis, Brazīlija
* 2008: Robert Hébras, Oradour-sur-Glane, Francija
* 2009: Jay M. Ipson, Virginia Holocaust Museum, Ričmonda, ASV
* 2010: Eva Marks, Melburna, Austrālija
* 2011: Auschwitz Jewish Center, Oświęcim, Polija
* 2012: Ladislaus Löb, Braitona, Anglija
* 2013: Hugo Höllenreiner, Ingolštate, Vācija
* 2014: Margers Vestermanis, Rīga, Latvija
* 2015: Erika Rosenberg, Buenosairesa, Argentīna
* 2016: Giorgio Frassineti, Predappio, Itālija

## Atsauces

## Ārējās saites
* Austrian Holocaust Memorial Award
* Verein Österreichischer Auslandsdienst
Ābeļu salas

**Ābeļu salas** ir salu grupa Daugavā augšpus Jēkabpils. Izvietojušās Daugavas ielejas paplašinājumā iepretī Ābeļiem un Lašiem upes kreisajā krastā un Daugaviešiem, Rudzīšiem un Rogāļiem labajā krastā, administratīvi pieder Jēkabpils novada Ābeļu pagastam. Salu grupu veido divas lielākās salas — Burkānu sala (47 ha) un Fogtu sala (24 ha) un 5—8 mazākas saliņas. No upes labā krasta salas atdala galvenā Daugavas gultne, no kreisā — Barana atteka, bet Burkānu salu no Fogtu salas atdala Kumiņa caurteka. Vidējais augstums ir 6—8 metri virs Daugavas mazūdens līmeņa, mazākajām salām — 1—5 metri. Salas klāj meži, krūmāji, Burkānu salā arī pļavas, lauki. Burkānu sala apdzīvota — 3 viensētas. Burkānu salas ziemeļu galā Kaupres pilskalns un senkapi.

## Atsauces
Čigorina aizsardzība

**Čigorina aizsardzība**  ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: **1. d2-d4 d7-d5 2. c2-c4 Zb8-c6**.

Pieder pie dāmas gambīta un to klasificē pie slēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodu D07.

## Vēsture
Kā stāsta viņa laikabiedri, Mihails Čigorins neesot mīlējis dāmas gambītu, tādēļ 19. gadsimta beigās izstrādājis pret to savu oriģinālu "ieroci" — variantu ar 2. ... Zc6, kas vēlāk tika nosaukt viņa vārdā. Mūsdienās šī atklātne turnīros tiek spēlēta reti. Tikai krievu lielmeistars Aleksandrs Morozevičs ir to lietojis vairākās partijās pret spēcīgiem pretiniekiem.

## Stratēģiskā ideja
Čigorina aizsardzības mērķis ir organizēt figūru spiedienu ua balto centru. Tās pozitīvais moments ir izspēlēto variantu asums un oriģinalitāte, negatīvā puse — melnie ir spiesti dot iespēju baltiem iegūt divu laidņu pārsvaru, bet zirdziņš uz c6 traucē bandinieka c7 kustību.

## Galvenie varianti
* **3. Zb1-c3**
* **3. Zg1-f3**
* **3. c4xd5**

## Literatūra
*  
*  
## Atsauces

## Ārējās saites
* Partijas, kurās spēlēta Čigorina aizsardzība.
Holangīts

**Holangīts** ir žultsvadu iekaisums, kas rodas no inficētas žults atteces traucējumiem. Holangīts parasti rodas, kad žultsvadi jau ir daļēji nosprostoti ar žultsakmeņiem. Holangīts ir dzīvībai bīstams un tam ir nepieciešama steidzama ārstēšana. Visbiežākie simptomi ir dzelte, drudzis, sāpes vēderā, smagos gadījumos arī zems asinsspiediens un neskaidra apziņa.

Biežākie holangīta ierosinātāji ir zarnu nūjiņa, *[[Klebsiella]], [[Pseudomonas aeruginosa]], [[Proteus vulgaris]], [[Streptococcus]], [[Staphylococcus]], [[Salmonella enterica|Salmonella]]* u.c.

Infekcija no žultsvadiem var pāriet uz aknām un radīt holangiohepatītu ar strauju daudzu sīku aknu abscesu veidošanos.

## Atsauces
Abrenes nolaidenums

**Abrenes nolaidenums**, arī **Utrojas nolaidenums**, ir dabas apgabals Mudavas zemienes rietumu malā Latvijas un Krievijas teritorijā. No Mudavas zemienes pazeminātās daļas to norobežo Ostrovas—Opočkas purvu josla, bet no Zilupes līdzenuma — purvu virkne ziemeļos no Malnavas. Rietumu robeža ar Adzeles pacēlumu ir Kacēnu paugurgrēda.

Abrenes nolaidenuma viļņotā virsa lēzeni pazeminās no 80—100 m vjl rietumu malā līdz 60—70 m v.j.l. Mudavas (Veļikajas) upes tuvumā. Augstākais punkts ir Svjaticas kalns (134,2 m v.j.l.) austrumos no Pitalovas. Pamatiežu virsu veido augšdevona kaļķakmeņi ar dolomītu, merģeļu un māla kārtām, kas vietām atsedzas upju krastos. Pamatiežus sedz kvartāra, galvenokārt ledāja nogulumieži; to biezums 8—20 m.

Klimats mēreni kontinentāls ar vislielāko kontinentalitātes pakāpi Latvijā. Nolaidenumu atūdeņo Mudavas baseina upes — Vjada ar Liepnu, Kouru un Niedrupīti, Kūkova ar Riku un Ludumku, Rītupe ar Ludzu.

Nolaidenuma ziemeļdaļā Balvu novadā nodibināts Vecumu mežu dabas parks.

## Atsauces
Abrienas kalns

**Abrienas kalns** ir paugurs Vidzemes augstienes Vestienas pauguraines vidusdaļā 1,6 km uz ziemeļaustrumiem no Gaiziņkalna, Latvijas trešais augstākais paugurs. Izvietojies Madonas novada Bērzaunes pagasta ziemeļaustrumos pie autoceļa V883 netālu no Abrienu mājām, ietilpst Gaiziņkalna dabas parkā. Rombveida formas pirmmasīva lielpaugurs ar nelīdzenu, paugurotu virsu. Nogāzes stāvas, terasētas. Paugura virsējo slāni veido sakrokota putekļveida smilts un aleirīti, nogāzēs — pamatmorēna, zem tās smilts un grants materiāls ar oļu piejaukumu. Apaudzis ar mežu (egles, bērzi).

Paugurmasīvam ir sešas virsotnes, otrā augstākā ir slēpošanas trases izveides rezultātā mākslīgi paaugstinātais Riekstu jeb Viešūra kalns (286,7&nbsp;m v.j.l.), trešā&nbsp;– Mazais Gaiziņkalns (284,5&nbsp;m v.j.l.). Starp virsotnēm ir arī Leišu kalns (281,6&nbsp;m v.j.l.).

## Atsauces
Lībijas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Lībijas novietojums]]
**[[Lībija]]s administratīvo iedalījumu** veido **22 šebījas** (شعبية *shabiyah*). Pašreizējais administratīvais iedalījums pastāv kopš 2007. gada.

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Šebījas

## Atsauces
Laimas slimība

**Laimas slimība**, arī **Laimas borelioze** vai **ērču borelioze**, ir infekcijas slimība, kuru ierosina borēlijas baktērija. Laimas slimība pirmo reizi aprakstīta ASV Konektikutas štata Laimas pilsētā (*Lyme*), no kā cēlies tās nosaukums.

## Klīniskā aina
Visbiežākā infekcijas pazīme ir apsārtuma apgabala paplašināšanās, kas nedēļu pēc piesūkšanās sākas vietā, kur piesūkusies ērce. Izsitumi parasti ne niez, ne sāp. Aptuveni 25% cilvēku izsitumi nerodas. Cilvēkam var arī būt nogurums, drudzis un galvassāpes. Ja slimība netiek ārstēta, var parādīties sāpes locītavās, stipras galvassāpes ar kakla stīvumu, sirdsklauves un citi simptomi. Pēc vairākiem mēnešiem un gadiem var atkārtoti parādīties sāpes locītavās un pietūkums.

## Patoģenēze
Laimas slimību uz cilvēkiem ar kodienu pārnes *Ixodes* ģints inficētās ērces. Parasti baktērija var izplatīties vienīgi pēc 36—48 stundu ilga piesūkšanās perioda. Ziemeļamerikā Laimas slimību izraisa *Borrelia burgdorferi sensu stricto* baktērija, Eiropā un Āzijā — arī *Borrelia afzelii* un *Borrelia garinii*. Slimība netiek pārnēsāta no cilvēka uz cilvēku, ar citu dzīvnieku vai ēdiena palīdzību. Slimības diagnoze balstās uz simptomiem, ērču iedarbības vēstures, dažkārt arī tiek testētas antivielas asinīs. Asins analīzes bieži vien ir negatīvas slimības sākumstadijās.

## Profilakse un ārstēšana
Izvairīties no ērču kodumiem var, valkājot garas bikses un izmantojot dietiltoluamīdu. Ērces var noņemt ar pincetes palīdzību. Ja noņemtā ērce bijusi pilna ar asinīm, infekcijas attīstības novēršanai var tikt izmantota doksiciklīna viena deva, tomēr to parasti neiesaka, jo infekcijas attīstība notiek reti. Infekcijas attīstības gadījumā var izmantot dažādas antibiotikas (piemēram, doksiciklīnu, amoksicilīnu vai cefuroksīmu). Ārstēšana parasti ilgst divas—trīs nedēļas. Dažkārt no ārstēšanas var rasties drudzis un muskuļu un locītavu sāpes, kas ilgst vienu—divas dienas.

## Epidemioloģija
Ziemeļu puslodē šī ir biežākā slimība, ko izplata ērces. Tiek uzskatīts, ka Eiropā ik gadu ar to saslimst 65 tūkstoši cilvēku, ASV — 300 tūkstoši, 2009. gadā Latvijā tika reģistrēti ap 700 saslimšanas gadījumu. Infekcija visbiežāk notiek pavasarī vai vasaras sākumā.

## Vēsture
Pirmoreiz diagnosticēta 1975. gadā Laimā, Konektikutas štatā, ASV. Borēlijas baktērijas pirmoreiz aprakstīja Villijs Burgdorfers 1981. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* DMOZ
Epidēmiskais parotīts

thumb|Bērns ar epidēmisko parotītu
**Epidēmiskais parotīts** (,  — ‘pie, blakus’, *us, otus* — ‘auss’) jeb **cūciņas** ir vīrusslimība, ko izraisa parotīta vīruss. Raksturīga intoksikācija un pieauss siekalu dziedzera iekaisums.

Sākotnējā slimības stadijā novērojams drudzis, muskuļu sāpes, galvassāpes un nogurums. Tam parasti seko sāpīgs pietūkums vienā vai abos pieauss dziedzeros. Simptomi parasti parādās pēc 16—18 dienām pēc inficēšanās. Simptomi pieaugušajiem bieži vien ir smagāki nekā bērniem. Trešdaļai cilvēku ir viegli simptomi vai to nav vispār. Starp iespējamajām epidēmiskā parotīta izraisītajām komplikācijām ir smadzeņu apvalka infekcija (15%), pankreatīts (4%), pastāvīgs kurlums, sāpīgs sēklinieku pietūkums, kas retos gadījumos rezultējas neauglībā. Sievietēm var izveidoties olnīcu pietūkums, bet tas nepalielina neauglības risku.

Epidēmiskais parotīts ir ļoti lipīga slimība, strauji izplatās starp cilvēkiem, kas atrodas ciešā kontaktā. Inficēšanas parasti notiek gaisa pilienu ceļā vai arī pēc tieša kontakta ar slimnieku (ar slimnieka siekalām aptraipītiem priekšmetiem). Tikai cilvēki var saslimt ar šo slimību un to izplatīt. Izplatīt slimību var pēdējās inkubācijas perioda vai pirmajās četrās slimības dienās. Pēc inficēšanās cilvēks parasti ir imūns uz mūžu. Atkārtota inficēšanās ir iespējama, bet tā mēdz būt vieglā formā. Epidēmisko parotītu atklāt var pēc pieauss pietūkuma.

Profilakses veids — vakcinācija. Lielākajā daļā pasaules attīstīto valstu šī vakcīna iekļauta valsts imunizācijas programmās, bieži vien ar vakcīnām pret masaliņām un masalām. Latvijā bērnu vakcinācijas kalendārā šī vakcīna ir kopš 1983. gada. Nav īpašas ārstēšanas. Var kontrolēt simptomus ar pretsāpju zālēm, piemēram, acetaminofēnu. Dažu komplikāciju gadījumā var būt noderīgs intravenozais imūnglobulīns. Meningīta vai pankreatīta veidošanās gadījumā var būt nepieciešama hospitalizācija. No epidēmiskā parotīta mirst apmēram viens no desmit tūkstošiem cilvēku.

## Atsauces

## Ārējās saites
* NHS informācija
Hroniska obstruktīva plaušu slimība

**Hroniska obstruktīva plaušu slimība** (**HOPS**, ) ir viens no obstruktīvo plaušu slimību tipiem, raksturojas ar gaisa plūsmas traucējumiem. Parasti laika gaitā stāvoklis kļūst smagāks. Galvenie simptomi ir aizdusa, klepus, krēpu izdalīšanās. Hroniska obstruktīva plaušu slimība ir gandrīz visiem cilvēkiem, kas slimo ar hronisko bronhītu.

Emfizēma un hronisks bronhīts ir divi tipiski HOPS fenotipi. Tomēr šī pamatdogma tika apšaubīta, jo HOPS pacientiem tika atzīti dažādi līdzāspastāvoši emfizēmas, hroniska bronhīta un potenciāli nopietnu asinsvadu slimību pakāpes, kas noveda pie citu fenotipu vai apakštipu klasifikācijas.

Visbiežākais slimības ierosinātājs ir tabakas smēķēšana. Mazāk ietekmē gaisa piesārņojums un ģenētika. Ilgtermiņa iedarbība uz kairinātājiem izraisa iekaisumu plaušās, kura rezultātā mazie elpceļi sašaurinās un notiek emfizēma (plaušu parenhīmas destrukcija). Atklāt slimību var pēc vājas gaisa plūsmas plaušu testā. Atšķirībā no astmas, gaisa plūsmu nevar uzlabot ar medikamentiem.

Hronisku obstruktīvu plaušu slimību var novērst, samazinot zināmo cēloņu ietekmi. Var samazināt smēķēšanas biežumu, uzlabot iekštelpu un āra gaisa kvalitāti. Slimību ārstē ar smēķēšanas atmešanu, vakcināciju, rehabilitāciju, medikamentiem. Cilvēki, kam ir akūtas pasliktināšanās periodi, var būt nepieciešama hospitalizācija un lietojamo medikamentu skaita palielināšana.

Dzīve ar HOPS apgrūtina daudzus ikdienas darbus, un labs nakts miegs bieži ir šī saraksta pirmajā vietā. Elpceļi naktī sašaurinās, kas apgrūtina elpošanu guļus stāvoklī.

Visā pasaulē slimība skārusi 329 miljonus cilvēku (gandrīz 5% pasaules iedzīvotāju). 2013. gadā visā pasaulē no tās mira 2,9 miljoni cilvēku, 1990. gadā — 2,4 miljoni. 2012. gadā hroniska obstruktīva plaušu slimība bija trešais biežākais nāves iemesls (no slimības mira 3,1 miljons cilvēku). Tiek uzskatīts, ka mirušo skaits palielināsies līdz ar smēķēšanas biežuma palielināšanas un iedzīvotāju novecošanos daudzās valstīs.

Zemā ienākumu līmeņa valstīs HOPS neietilpst desmit galveno nāves cēloņu sarakstā; citā ienākumu līmeņa valstīs tā ir starp pieciem galvenajiem nāves cēloņiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* DMOZ
Adamaita ala

**Adamaita ala** vai **Adamaiša ala** bija ala Siguldas novada Krimuldas pagastā. Izvietojusies Braslas labajā krasta Buļu iezī Gaujas nacionālā parka teritorijā. Alas garums bija 18 m (pēc 1986. gada mērījumiem), platība 55 m², grūti pieejama. Nosaukumu ala, pēc nostāstiem, ieguvusi no 20. gadsimta sākuma laupītāju bandas vadoņa Adamaiša vārda. Pirms 20. gadsimta vidus alas ieeja aizbruka, atrakta 1986. gadā, bet Buļu ieža lielajā nobrukumā 2004. gada jūlijā šī ala aizbrukusi atkal un vairs nav saskatāma.

## Atsauces

Guntis Eniņš. Latvijas dabas brīnumi.2019. 191-194. lpp.
Gangrēna

thumb|Sausā gangrēna cilvēka kājas pirkstos
**Gangrēna** (, no sengrieķu *γάγγραινα*) ir audu atmiršanas veids, nekrozes veids, kuru izraisa kritiski nepietiekama asinsapgāde.

Stāvoklis var būt dzīvībai bīstams. Gangrēna var rasties pēc traumas vai infekcijas, kā arī cilvēkiem, kam ir hroniskas veselības problēmas, kas ietekmē asinsriti. Galvenais gangrēnas cēlonis ir samazinātā asins piegāde ietekmētajiem audiem, kas izraisa šūnu nāvi. Gangrēnas rašanās iespējamību palielina diabēts un ilgstoša smēķēšana.

Gangrēna nevar izplatīties no viena cilvēka uz citu. Izšķir vairāku veidu gangrēnu, katram veidam ir savi simptomi; tiek izšķirta sausā, mitrā, iekšējā, gāzes gangrēna un citas. Ārstēšana ir atkarīga no pamatcēloņa, var veikt rezekciju, atmirušo audu atdalīšanu (vai smagākos gadījumos amputāciju) no skartās ķermeņa daļas, antibiotiku lietošanu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
A hepatīts

**A hepatīts** (agrāk pazīstams kā **infekciozais hepatīts**) ir akūta infekcijas aknu slimība, ko izraisa A hepatīta vīruss (HAV). Viens no pieciem zināmajiem hepatītiem (kopā ar B, C, D, E hepatītu).

Daudzos gadījumos nav simptomu, vai to ir ļoti maz — tas it īpaši ir novērojams jauniešu vidū. Laika periods no inficēšanās līdz simptomu parādīšanās brīdim var būt divas—sešas nedēļas. Simptomi parasti ilgst astoņas nedēļas. Var būt slikta dūša, vemšana, caureja, dzelte, drudzis, vēdersāpes. Apmēram 10—15% cilvēku simptomi atkal parādās sešus mēnešus pēc inficēšanās. Retāk var būt akūta aknu mazspēja, tas biežāk sastopams vecākiem cilvēkiem.

Ar hepatītu var inficēties, ēdot nemazgātus augļus un dārzeņus, dzerot netīru, nevārītu ūdeni, neievērojot higiēnas prasības. Ar to var inficēties arī pēc cieša kontakta ar inficētu personu. Lai arī bērniem bieži vien nav simptomu, kad ir inficējušies, viņi tomēr var inficēt citus cilvēkus. Cilvēks paliek imūns uz mūžu pret A hepatītu pēc vienas infekcijas. Diagnosticēt var ar asins analīžu palīdzību, jo slimības simptomi ir līdzīgi citu slimību simptomiem.

Efektīvs izvairīšanās veids no A hepatīta ir vakcinācija. Tiek uzskatīts, ka tas pasargā uz mūžu. No A hepatīta var arī izvairīties, mazgājot rokas un pareizi gatavojot ēdienu. Nav speciālas ārstēšanas metodes, tiek ieteikta atpūta un medikamenti pret sliktu dūšu un caureju. Infekcija parasti pazūd pilnībā un bez aknu slimībām. Akūtas aknu mazspējas gadījumā tiek veikta aknu transplantācija.

A hepatīts ir izplatītāks valstīs, kurās pastāv slikti sanitārie apstākļi un netiek kontrolēts dzeramā ūdens drošums. Jaunattīstības valstīs līdz 10 gadu vecumam ir inficējušies 90% bērnu. 2010. gadā no akūta A hepatīta mira 102 tūkstoši cilvēku. Katra gada  notiek Pasaules hepatīta diena.

## Piezīmes

## Atsauces

## Ārējās saites

* DMOZ 
* SPKC
B hepatīts

**B hepatīts** ir infekcijas slimība, kas ietekmē aknas. Izraisa B hepatīta vīruss (HBV). Viens no pieciem zināmajiem hepatītiem (kopā ar A, C, D, E hepatītu).

Hepatīts var izraisīt gan akūtas, gan hroniskas infekcijas. Daudziem cilvēkiem sākotnējā infekcijas stadijā nav simptomu. Dažiem cilvēkiem ir vemšana, dzelte, nogurums, tumšs urīns, vēdersāpes. Bieži vien šie simptomi ilgst pāris nedēļu, nāve sākotnējā infekcijas stadijā iestājas reti. Laika periods no infekcijas līdz pirmo simptomu parādīšanās brīdim var ilgt no 30 līdz 180 dienām. Lielākajai daļai cilvēku, kam ir hronisks B hepatīts, nav simptomu, tomēr ar laiku var attīstīties aknu vēzis un ciroze. Šo komplikāciju rezultātā mirst 15—25% cilvēku, kam ir hroniskā slimība.

Ar B hepatītu ir visvieglāk inficēties no visiem hepatītiem. Vīruss izplatās ar asiņu starpniecību, seksuāli transmisīvā ceļā (dzimumkontaktos) un vertikālās transmisijas ceļā (no inficētas grūtnieces auglim vai dzemdību laikā). Inficēšanās ap dzimšanas brīdi vai kontakts ar cita cilvēka asinīm bērnībā ir biežākie slimības cēloņi tajās vietās, kur slimība izplatīta. Vietās, kur slimības izplatība ir neliela, visbiežāk inficējas dzimumakta vai intravenozo narkotiku lietošanas ceļā. Pie riska faktoriem pieder arī darbs veselības nozarē, asins pārliešana, dialīze, dzīvošana kopā ar inficētu personu, ceļošana valstīs, kur slimība ir izplatīta. 20. gadsimta 80. gados bieži B hepatītu izraisīja tetovēšana un akupunktūra, tomēr šie faktori sterilizēšanas uzlabošanas ietekmē ir mazāk izplatīti mūsdienās. B hepatīta vīruss nevar izplatīties no dalīšanās ar ēšanas piederumiem, roku turēšanas kopā (ar citu cilvēku), skūpstīšanās, apskaušanās, klepošanas, šķaudīšanas un bērna barošanas ar krūti. Infekciju var diagnosticēt 30—60 dienu laikā pēc inficēšanās.

Pasargāt sevi no slimības var vakcinējoties. Pasaules Veselības organizācija iesaka vakcinēties dzīves pirmajā dienā, ja vien tas ir iespējams. Pilnīgai aizsardzībai ir nepieciešamas vēl divas vai trīs vakcinācijas reizes. 2006. gadā vakcīna pret B hepatītu bija 180 valstu nacionālajās programmās. Tiek ieteikts arī pārbaudīt asinis pirms asins pārliešanas, lietot prezervatīvus infekcijas novēršanai. Sākotnējās infekcijas periodā ārstēšana balstās uz cilvēkam esošajiem simptomiem. Cilvēkiem, kam attīstās hroniska slimība, var palīdzēt pretvīrusu medikamenti. Cirozes gadījumā dažkārt tiek veikta aknu transplantācija.

Apmēram trešā daļa pasaules iedzīvotāju inficējas ar B hepatītu kādā dzīves posmā, 240—350 miljoniem cilvēku ir hroniska infekcija. Ik gadu no B hepatīta mirst vairāk nekā 750 tūkstoši cilvēku, no kuriem aptuveni 300 tūkstoši mirst no aknu vēža. Slimība mūsdienās ir izplatīta vienīgi Austrumāzijā un Subsahāras Āfrikā, kur 5—10% pieaugušo ir hroniska slimība; savukārt Eiropā un Ziemeļamerikā — 1%. Sākotnēji bija pazīstams kā seruma hepatīts. Slimība var ietekmēt arī citus hominoīdus.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* 
* DMOZ 
* SPKC
C hepatīts

**C hepatīts** ir infekcijas slimība, kas galvenokārt skar aknas. Izraisa C hepatīta vīruss (HCV). Viens no pieciem zināmajiem hepatītiem (kopā ar A, B, D, E hepatītu).

Infekcijai bieži vien neseko simptomi, hroniskas infekcijas rezultātā var rasties ciroze, kas parasti parādās pēc vairākiem gadiem. Dažos gadījumos pacientiem ar cirozi var rasties arī aknu mazspēja, aknu vēzis, dzīvībai bīstami barības vada un kuņģa varikozie vēnu paplašinājumi. Vīruss galvenokārt izplatās ar inficētu asiņu starpniecību (intravenozo narkotiku lietošana, slikti sterilizēts medicīniskais aprīkojums, transfūzija).

Visā pasaulē ar C hepatītu ir inficēti 150—200 miljoni cilvēku. Tas var būt vienīgi cilvēkiem un šimpanzēm. Vīruss saglabājas aknās apmēram 85% inficēto. Šo hronisko infekciju var ārstēt ar medikamentiem. 50—80% cilvēku, kas ārstējas no slimības, izveseļojas. Cilvēkiem, kam attīstās ciroze vai aknu vēzis, var būt nepieciešama aknu transplantācija. C hepatīts ir galvenais aknu transplantācijas iemesls, lai gan infekcija parasti atkārtojas arī pēc transplantācijas. Nepastāv vakcīna pret C hepatītu. 2013. gadā no aknu vēža (ko izraisījis C hepatīts) mira ap 343 tūkstoši cilvēku, 1990. gadā šis skaitlis bija 198 tūkstoši. 2013. gadā vēl 358 tūkstoši cilvēku mira no cirozes.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* 
* DMOZ 
* SPKC
Aina Kraujiete

**Aina Kraujiete** (īstajā vārdā **Aina Asja Kraujīte**; dzimusi  Varakļānos, mirusi  Ņujorkā) bija latviešu dzejniece, kas lielāko dzīves daļu aizvadīja ASV.

## Biogrāfija
Aina Kraujiete beigusi Rīgas 1. valsts ģimnāziju (1940), studējusi LU Medicīnas fakultātē. 1944. gadā devusies bēgļu gaitās uz Vāciju, studējusi medicīnu J. V. Gētes Universitātē. 1948. gadā izceļojusi uz Kanādu. 1953. gadā pārcēlusies uz Ņujorku, ASV. Strādājusi vēža pētniecības institūtā, kā arī Kolumbijas un Ņujorkas pilsētas universitātē par elektronmikroskopisti. No 1975. gada piedalījusies žurnāla "Jaunā Gaita" veidošanā. Viņas dzīvesbiedrs bija latviešu trimdas žurnālists un publicists Viktors Neimanis (1921—1994).

30. gadu beigās pirmās publikācijas žurnālā "Skolu Dzīve". Regulāri publicējusi dzeju no 1951. gada trimdas izdevumos "Laiks", "Jaunā Gaita", "Latvija Amerikā" un citos. Izdotas sešas dzejoļu grāmatas, Latvijā publicēta neliela izlase "Jau čūsku ritulis ris...". Saņēmusi Zinaīdas Lazdas balvu (1965), PBLA Kultūras fonda balvu (1975, 1987). Atdzejojusi latviski amerikāņu modernisma autoru dzeju.

## Dzejas grāmatas
* "Es esmu vasara". Shippenville: Upeskalns, 1963.
* "No aizpirktās paradīzes". Shippenville: Upeskalns, 1966.
* "Kristalls un māls". Stokholma: Daugava, 1970.
* "Ne bungas, ne trompetes". Bruklina: Grāmatu draugs, 1974.
* "Spoguli, spoguli atklājies". Toronto: Ziediņš, 1986.
* "Somnabulists" un "Stikla sieviete" [divas poēmas]. Newton: LaRAs Grāmatu klubs, 1995.
* "Jau čūsku ritulis ris..." [izlase]. Rīga: Preses nams, 1998.

## Atsauces
Adamovas pleistocēna kūdras atsegums

**Adamovas pleistocēna kūdras atsegums** (arī **Adamovas griezums**) ir aizsargājams ģeoloģisks objekts (kopš 1974. gada) Krāslavas novada Ūdrīšu pagastā. Izvietojies Daugavas labā krasta stāvkrasta (Adamovas kraujas) pakājē 7 m virs ūdens līmeņa. Ietilpst ģeoloģiskā un ģeomorfoloģiskā dabas pieminekļa «Adamovas krauja» teritorijā.

Atsegums ir reti sastopama starpleduslaikmetā izveidojusies 1—2 metrus bieza mālu un kūdras slāņkopa, kas izsekojama vairākus simtus metru garā krasta joslā zem divām sarkanbrūnas morēnas joslām un vairākiem smilts un grants slāņiem. Paša ap 200 000 gadus senā interglaciālās kūdras slāņa biezums 30—50 cm. Slāņkopa, iespējams, attiecas uz Pulvernieku starpleduslaikmetu.

Literatūrā minēts kopš 1861. gada. Pētījumos atrastas vairāk kā 50 augu sugu makroatliekas. Izpēti traucē noslīdeņi. Piekļuve pa Adamovas dabas taku.

## Atsauces
Adamovas ezers (dabas parks)

**Adamovas ezera dabas parks** ir īpaši aizsargājama dabas teritorija Rēzeknes novada Vērēmu pagastā. Iekļauj Adamovas ezeru, daļu Vizuleita ezera un Burzavas pauguraines daļu starp šiem ezeriem ar  augsto Sarkaņkolnu. Aizsargājamā teritorija izveidota 1977. gadā kā kompleksais dabas liegums  platībā «Adamovas ezers ar apkārtējo ainavu», 1998. gadā reorganizēts par dabas parku. Natura 2000 teritorija.

Dabas parks ir nozīmīgs eitrofo ezeru aizsardzības teritorija. Adamovas ezers un tā apkārtne ir barošanās vieta vairākām sikspārņu sugām, tajā skaitā Eiropas nozīmes sugai — dīķa naktssikspārnim. No Eiropas nozīmes aizsargājamiem biotopiem sastopami dabīgi eitrofi ezeri ar iegrimušo ūdensaugu un peldaugu augāju, melnalkšņu staignāji, boreālie meži, jaukti platlapju meži. Populāra atpūtas vieta.

## Atsauces
SKS 45. ekspedīcija

**SKS 45. ekspedīcija** (*Экспедиция МКС-45*; *Expedition 45* jeb *ISS-45*) ir Krievijas, ASV un Japānas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2015. gada septembra līdz decembrim.

## Apkalpe

## Ekspedīcijas gaita
14. novembrī sabojājās viens no amerikāņu segmenta elektrības komutācijas blokiem, tādējādi elektroenerģijas piegāde stacijai samazinājās par aptuveni 10 %. Lai bloku nomainītu, būs nepieciešama kosmonautu iziešana kosmosā.

## Iziešanas atklātā kosmosā

## Stacijas orbītas paaugstināšanas manevri

## Atsauces

## Ārējās saites

* 45. ekspedīcija NASA mājas lapā 
* 44./45. ekspedīcija Energija mājas lapā  
* 45./46. ekspedīcija Energija mājas lapā
Štriki

thumb|200px|Štriku dzimtas ģerbonis.
thumb|200px|Tāgaperas muiža (''Wagenküll'') pie Helmes Igaunijā.
thumb|200px|Štriku dzimtas kapela (1796) Rīdajas muižā (''Morsel-Podrigel'') pie Helmes Igaunijā.
**Štriki** () ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā zināma kopš 16. gadsimta un bija ierakstīta Vidzemes bruņniecības (1745) un Igaunijas bruņniecības (1881) matrikulās.

## Vēsture
Štriku dzimta cēlusies no Vilhelma Fogeta (*Voget*), kas saukts par Štriku (*Striek*, miris pēc 1461). Viņa mazmazdēls Heinrihs Štriks (miris pēc 1578) iestājās Livonijas ordenī un bija Narvas cietokšņa hauptmanis. Pēc ordeņa sekularizācijas 1562. gadā viņam izlēņoja 35  zemnieku saimniecības Helmetas pils un Trikātas pils draudžu novados. 
Zviedru Vidzemes laikā dzimtas atzars pārcēlās uz dzīvi Zviedrijā.

## Štriku muižas
* Vidzemes guberņas latviešu daļā: Rembates muiža (*Ringmundshof mit Strykenhof*)
* Vidzemes guberņas igauņu daļā: *Abenkat mit Althof, Alt Bockenhof, Karlsberg, Kerimois, Brinkenhof, Ropenhof, Perst, Kioma, Heiligensee und Kibbijerw*
* Igaunijas guberņas teritorijā: *Ottenküll, Sall, Annigfer, Kau und Habbat*.

1919. gadā Štrikiem piederēja šādas muižas: *Morsel, Palla, Arras, Wangenküll, Groß Köppo, Tignitz mit Kersel, Pollenhof, Woidoma, Wetzlershof mit Hawa, [[Plāteres muiža|Moiseküll]] mit Kirbelshof, [[Lugažu draudzes novads|Luhde Großhof]], Owerlack, Korküll, Assuma, Fölk, [[Ainaži|Haynasch]], Hohensee, [[Helmetas pils|Helmet]], Felix, Lehowa, Meeks un Alt Nursie*.

## Dzimtai piederīgie
* Leonards Frīdrihs fon Štriks (1763-1808), Krievijas impērijas armijas ģenerālmajors Napoleona karu laikā
* Vilhelms Johans fon Štriks (1793-1876), Krievijas impērijas armijas ģenerālmajors
* Georgs Konstantīns fon Štriks (1797-1886), Rīdajas (*Morsel-Podrigel*) muižnieks Igaunijā, zemnieku pagasta skolas dibinātājs 
* Leonhards fon Štriks (1834-1882), vēsturnieks
* Heinrihs fon Štriks (1873-1938), Vidzemes landmaršals, Baltenlandes projekta autors
* Karīna fon Štrika (1942), tieslietu profesore

## Atsauces

## Literatūra
* Astaf von Transehe-Roseneck: Genealogisches Handbuch der livländischen Ritterschaft. Teil 1, 1: Livland, Bd.: 1, Görlitz, 1929, 
* Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil 2, 1.2: Estland, Görlitz, 1930,
Gatve

[thumb|[Brīvības gatve Rīgā.]]
**Gatve** ( — iela), arī aleja vai avēnija, ir iela vai bulvāris, kam abas puses apstādītas ar kokiem vai krūmiem. Agrāk latviski par gatvi dēvēja ganuceļu, parasti bija iežogots no abām pusēm. 

Informātikā par gatvi sauc globālā tīmekļa dokumentu kopumu, kuros aprakstīti komerciālie produkti un pakalpojumi, ko parasti sniedz kāds atsevišķs interneta pakalpojumu sniedzējs.

## Skatīt arī
* Brīvības gatve
* Gustava Zemgala gatve
* Kārļa Ulmaņa gatve
* Vienības gatve
* Tautas deju ansamblis Gatve

## Atsauces
Mobira Cityman

***Mobira Cityman***, arī ***Nokia Cityman*** bija *[[Nokia]]* meitas uzņēmuma *[[Mobira]]* analogo sistēmu mobilais tālrunis. Pirmais modelis izlaists 1987. gadā. Tā dizainu izstrādāja Mati Makonens, bet projekta vadītājs bija Jorma Pitkonens.

Telefons ar masu 780 g, atšķirībā no iepriekšējā modeļa *[[Mobira Talkman]]*, bija vienā korpusā, un to varēja turēt vienā rokā. Tam bija astoņu ciparu displejs un 18 apgaismotas pogas. Sākotnēji tas maksāja 24 000 FIM (~ 7200 EUR 2014. gadā). Neskatoties uz augsto cenu, pirmos *Mobira Cityman* izpirka pārdošanas asistenti. Sākotnēji šie telefoni bija japiju produkts un statusa simbols.

*Nokia* mobilie tālruņi kļuva plaši pazīstami 1987. gadā, kad Somijas vizītes laikā PSRS vadītājs Mihails Gorbačovs ar *Mobira Cityman 900* publiski zvanīja uz Maskavu sakaru ministram. Šis modelis tika iesaukts par ***Gorba***.

## Modifikācijas
* *Mobira Cityman 450* (*CD60*), tīklam *NMT-450*
* *Mobira Cityman 900* (*CE61*), tīklam *NMT-900*
* *Nokia Cityman 1320* (*CE63T*), *[[TACS]]* tīklam.
* *Nokia Cityman 150* (*THN-1*; 1989. gads), tīklam *NMT-900*
* *Nokia Cityman 100 NMT* (*THN-1*; 1990. gads), tīklam *NMT-900*
* *Nokia Cityman 100 ETACS* (*THX-1*; 1990. gads), tīklam *[[ETACS]]*
* *Nokia Cityman 190 ETACS* (*THX-2*; 1990. gads), tīklam *[[ETACS]]*
* *Nokia Cityman 190*
* *Nokia Cityman 200* (1992. gads), *NMT*
* *Nokia Cityman 300* (1992. gads), *NMT*
* *Nokia Cityman 2000* (*[[Nokia 1011]]*; 1992. gads), pirmais *Nokia* *[[GSM]]* telefons
* *Nokia Cityman 5000* (*[[Nokia 2110]]*; 1995. gads), *GSM*

## Atsauces

## Ārējās saites
* Nokia Cityman 450 Nokia museum
* Nokia Cityman 900 Nokia museum
* Nokia Cityman 1320 Nokia museum
* Nokia Cityman 100 NMT Nokia museum
* Nokia Cityman 190 Nokia museummuseum
* Nokia Cityman 190 SIP Nokia museum
* Nokia Cityman retrowow.co.uk
* Nokia Cityman 1320 mobilephonehistory.co.uk
Kaboverdes administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Kaboverdes novietojums]]
**[[Kaboverde]]s administratīvo iedalījumu** veido **22 pašvaldības** (*concelhos*), kas sīkāk tiek iedalītas **32 pagastos** (*freguesias*).

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Pašvaldība

## Atsauces
Tunisijas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Tunisijas novietojums]]
**[[Tunisija]]s administratīvo iedalījumu** veido **24 vilājas** (*wilayah*). Vilāji sīkāk iedalās **264 distriktos** (*mutamadiyat*), savukārt distrikti sīkāk tiek iedalīti **municipalitātēs** (*shaykhats*)  un sektoros (*imadats*)

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Vilājas

## Atsauces
Franču Indoķīna

thumbnail|right|Franču Indoķīna
**Franču Indoķīna** bija Francijas kolonija, kas oficiāli pastāvēja no 1887. gada 17. oktobra līdz 1954. gada 21. jūlijam mūsdienu Vjetnamas, Laosas, Kambodžas, kā arī nelielās Taizemes un Ķīnas teritorijas daļās. No 1887. līdz 1947. gadam oficiālais nosaukums bija Indoķīnas Savienība, pēdējos pastāvēšanas gados — Indoķīnas Federācija.

1887. gadā tika apvienota Kambodža un trīs moderno Vjetnamu veidojošās provinces — Tonkina, Annama un Kočinķīna. 1893. gadā tika pievienota Laosa. Kolonijas galvaspilsēta sākotnēji atradās Saigonā, 1902. gadā pārcelta uz Hanoju, 1939. gadā administrācija pārcēlās uz Dalatu, bet 1945. gadā atpakaļ uz Hanoju.

Franču vadībā tika izbūvēta apūdeņošanas kanālu sistēma, kas ļāva attīstīt rīsa laukus un palielināt ražas. Sākās gumijas izejvielu vākšana. Sāka iegūt dabīgos izrakteņus – antracīta ogles, cinku un alvu. Uzbūvēja vairāk nekā 30 000 km ceļu, no kuriem puse bija asfaltēti vai bruģēti, kā arī 3000 km dzelzceļa. Tas viss nodrošināja Vjetnamas iedzīvotāju skaita dubultošanos līdz Otrā pasaules kara sākumam. Papildus administratīvajai galvaspilsētai Hanojai, franči attīstīja dienvidu centru – Saigonu. 
1863. gadā pasludinātais franču protektorāts saglabāja Kambodžu no pilnīgas sadalīšanas starp Vjetnamas un Taizemes valdniekiem, kas ilgstošās cīņās bija pakļāvuši khmeru zemes. Franči nodrošināja valsts robežas, nodrošināja mieru un attīstīja Pnompeņu, kuras iedzīvotāju skaits sasniedza pusmiljonu.

Pēc Francijas sakāves karā ar Trešo reihu, teritoriju pārvaldīja Višī Francijas administrācija, kas atļāva kolonijā ienākt Japānas karaspēkam. 1945. gada 9. martā, lai novērstu Indoķīnas nonākšanu Sabiedroto valstu kontrolē, japāņi gāza franču administrāciju un pasludināja vasaļvalsts Vjetnamas impērijas izveidi. Pēc Japānas kapitulācijas 1945. gada augustā vjetnamiešu komunisti uzsāka bruņotu cīņu pret frančiem, aizsākot Pirmo Indoķīnas karu. 1949. gadā franči Saigonā ļāva pasludināt pret Ziemeļvjetnamas komunistiem vērstu Vjetnamas valsti. 1953. gadā neatkarība tika piešķirta arī Laosai un Kambodžai.


Map of French Indochina expansion.svg|Franču Indoķīnas veidošanās
French Indochina subdivisions.svg|Administratīvais dalījums
Japanese troops entering Saigon in 1941.jpg|Japānas armija ieiet Saigonā, 1941


## Atsauces

## Ārējās saites
Vējupe

**Vējupe** (arī **Rijkalnu atteka**, **Gaujas atteka**, **Ādažu atteka**) ir viens no lielākajiem Gaujas vecupju ezeriem. Izvietojies Ādažu novadā, Gaujas kreisajā krastā, Ādažu pilsētas teritorijā. 

Vēl 20. gadsimta 70. gados Vējupe bija sekls, piesērējis, aizaugošs dīķis; tagad tas iztīrīts, iedobe padziļināta, tiek veidots par caurplūdes ūdenskrātuvi. Vējupes krasti ir apbūvēti, atsevišķās vietās (austrumu galā un ziemeļrietumu gala kreisajā krastā) atsevišķi mežu puduri. Šķērso divas ielas un viens gājēju tilts. Caurteka zem Gaujas ielas vecupes ziemeļrietumu galā to savieno ar Gauju. Krastā atrodas peldētava, aktīvās atpūtas zona, kā arī ierīkota ūdens sporta veidiem piemērota infrastruktūra.

## Atsauces
Ādmiņu dižakmens

**Ādmiņu dižakmens** vai **Ādmiņu kalna dižakmens** ir dižakmens Aizkraukles novada Staburaga pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā Ādmiņu kalna austrumu pakājē 230 m uz ziemeļiem no Staburaga dzelzceļa pieturas. Līdz 1995. gadam bija atsegta tikai viena 3,8 m augsta un 6 m plata mala, tagad atrakts 4,15 m augstumā, atsedzot arī stateniskās plaknes stūrus. Kopš 2000. gada aizsargājams dabas piemineklis — ģeoloģisks veidojums.

## Atsauces
Nimcoviča aizsardzība

**Nimcoviča aizsardzība**  ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: **1. d2-d4 Zg8-f6 2. c2-c4 e7-e6 3. Zb1-c3 Lf8-b4**.

To klasificē pie pusslēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodiem E20 līdz E59.

## Vēsture
Atklātni 20. gadsimta divdesmitos gados izstrādājis un praksē ieviesis Ārons Nimcovičs. Lielu ieguldījumu Nimcoviča aizsardzības teorijas attīstībā devuši H. Kapablanka, A. Rubinšteins, A. Aļehins, M. Taimanovs un citi.

 
## Stratēģiskā ideja
Atklātnes galvenā ideja ir radīt melno figūru spiedienu pret centra lauciņiem, pirmkārt d5 un e4, turpinājumā to atbalstot ar bandinieku uzrāvieniem d7-d5, c7-c5, e6-e5, dažreiz b7-b5, ar mērķi radīt pretuzbrukumu centrā un dāmas spārnā. Baltie parasti plāno uzbrukumu karaļa spārnā.

## Galvenie varianti
* **4. a2-а3** — Zēmiša sistēma
* **4. e2-е3** — Rubinšteina sistēma
* **4. Dd1-с2** — klasiskā sistēma
* **4. Lc1-g5** — Ļeņingradas sistēma
* **4. g2-g3** — Romaņišina sistēma
* **4. Dd1-b3** — Špīlmana variants
* **4. Dd1-d3** — Mikenasa variants

## Literatūra
* *The Strategic Nimzo-Indian. A Complete Guide to the Rubinstein Variation* by Ivan Sokolov. Publisher: New In Chess, 2012. . 
* Тайманов М. Е.  *Защита Нимцовича*. — М.: Физкультура и спорт, 1985. (Теория дебютов). ru ikona

## Atsauces
Paugurciems

**Paugurciems** ir ciems Latvijā, Talsu novada Laidzes pagastā uz ziemeļaustrumiem no Talsiem.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Alfrēds Ģīmis

**Alfrēds Ģīmis** (dzimis  Braslavas pagastā, miris  Rīgā) bija latviešu luterāņu mācītājs Lielvārdē un Rīgā. Baltijas hercogistes Zemes komitejas loceklis (1918).

## Dzīvesgājums
Beidzis Valmieras apriņķa skolu un Tērbatas Universitāti, ordinēts luterāņu mācītāja amatā 1902. gada 1. decembrī, Lielvārdes evaņģēliski luteriskās draudzes mācītājs (1911-1918), Rīgas Sv. Jāņa evaņģēliski luteriskās II draudzes mācītājs (1918-1933). 1917. gada 22. decembrī Alfrēdu Ģīmi ievēlēja par provāciskās Vidzemes Zemes padomes locekli.

1918. gada 8. novembrī kopā ar Kārli Moricu Lejiņu, Jāni Bisenieku, Andreju Krastkalnu, Eiženu Laubi, Konstantīnu Pēkšēnu, Pauli Lejiņu iesaistījās Baltijas hercogistes Zemes komitejas sastāvā.

## Atsauces
Jaunindiešu aizsardzība

**Jaunindiešu aizsardzība**  ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: **1. d2-d4 Zg8-f6 2. c2-c4 e7-e6 3. Zg1-f3 b7-b6**.

To klasificē pie pusslēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodiem E12 līdz E19.

## Vēsture
Jaunindiešu aizsardzības idejas 1913. gadā vispirms parādījās Ā. Nimcoviča partijās. Lielu ieguldījumu atklātnes attīstībā devuši arī A. Rubinšteins, R. Rēti, L. Portišs, B. Larsens, U. Andersons. Jaunindiešu aizsardzība ieņēma redzamu vietu H. Kapablankas, A. Aļehina, M. Botviņņika, V. Smislova, T. Petrosjana, B. Spaska, A. Karpova, G. Kasparova daiļradē. 
 
## Stratēģiskā ideja
Baltie necenšas uzreiz iegūt kontroli par centru, bet pabeidz karaļa spārna attīstību. Melnie organizē figūru spiedienu pret centra lauciņiem un vairumā variantu iegūst stipru, bet mazaktīvu pozīciju.

## Galvenie varianti
* **4. g3** — pamatsistēma
* **4. а3** — Petrosjana sistēma
* **4. Lg5** — klasiskā sistēma
* **4. Lf4** — Mailsa variants
* **4. e3** — centrālā sistēma

## Literatūra
* Геллер Е. П. *Новоиндийская защита*. — М. : Физкультура и спорт, 1981. — (Теория дебютов). 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Partijas pēc 4.g3 Lb7.
* Partijas pēc 4. g3 La6.
* Partijas pēc 4. a3
Haims Jichaks Blohs Hakoens

**Haims Jichaks Blohs Hakoens** (, dzimis , miris ) bija Lietuvā dzimis ASV rabīns. Aktīvi darbojās Latvijā. ASV un Kanādas ortodoksālo rabīnu asociācijas goda prezidents.

Dzimis Pluņģē. No 15 līdz 18 gadu vecumam mācījās Grobiņas ješivā, turpinot mācības ebreju vidē slavenajā Valožinas ješivā. No 1895. līdz 1899. gadam bija paša dibinātās Pluņģes ješivas vadītājs. Pēc tam kļuva par Palangas rabīnu. Pēc tam, kad Ābrams Īzaks Kūks 1904. gadā pameta Bausku, lai dotos uz Palestīnu, Haims Blohs kļuva par Bauskas rabīnu un pildīja rabīna pienākumus līdz 1914. gadam, kad tika ievēlēts par Antverpenes rabīnu, tomēr, izceļoties pasaules karam, amata pienākumus nesāka. Pirmo pasaules karu pavadīja Krievijā, 1920. gadā atgriežoties Bauskā. 1922. gadā pameta Eiropu un devās uz ASV, kur kļuva par Džērsisitijas rabīnu. Miris 1948. gadā.

## Ārējās saites
*Orthodox Judaism in America: A Biographical Dictionary and Sourcebook
Flinstoni

**"Flinstoni"** () ir ASV animācijas televīzijas seriāls, kura autori ir Viljams Hanna un Džozefs Barbera. Seriālu laikā no  līdz  pārraidīja *[[American Broadcasting Company]]* televīzijas kanālā.

Seriāls ir par Bedrokā dzīvojošo akmens laikmeta vidusslāņa Flinstonu ģimeni un viņu kaimiņiem — Rablu ģimeni.

Tā kā pirmajās divās sezonās viens no sponsorētājiem bija *Winston* cigarešu ražotājs, seriāla tēli vairākas reizes piedalījās *Winston* cigarešu reklāmās. 2013. gadā *TV Guide* ierindoja seriālu otrajā vietā visu laiku labāko animācijas seriālu sarakstā pēc "Simpsoniem".

Latvijā seriālu rādīja LNT un TV5 Rīga televīzijas kanālos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Somālijas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Somālijas novietojums]]
**[[Somālija]]s federatīvo iedalījumu** veido 7 pavalstis, bet administratīvo iedalījumu – **18 apgabali** (*gobol*), kuri sīkāk iedalās **114 rajonos** (*degmo*). Administratīvais iedalījums lielā mērā ir formāls, jo valsts faktiski sadalīta klanu ietekmes zonās, kuras kopš 2012. gada noteiktas kā federācijas pavalstis, tajā skaitā Somālilenda, kas kopš 1991. gada ir pasludinājusi neatkarību. Citas savulaik neatkarību pasludinājušās valsts daļas piekritušas iekļauties Somālijas federācijā.

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pavalstis
Kopš 2012. gada Somālijā iedibināta federatīva valsts iekārta. Kā federālās pavalstis Somālijas sastāvā tika noteiktas centrālās valdības nekontrolētās Puntlenda, Galmuduga un Džubalenda, kā arī par vienu no pavalstīm tiek uzskatīta 1991. gadā neatkarību pasludinājusī Somālilenda, kas nav piekritusi uzskatīt sevi par federatīvu pavalsti. 2014. gadā tika izveidota Dienvidrietumu pavalsts, bet 2016. gadā – Hīršabēlles pavalsts. Banādiras apgabals ar galvaspilsētu Mogadīšo neietilpst nevienā pavalstī.

Plaša teritorija starp Somālilendu un Puntlendu ilgstoši ir strīdus teritorija, ko abas puses uzskata par savu; šeit bieži ir bruņoti konflikti un periodiski izveidojas pašpasludināti valstiski veidojumi. 2009. gadā šajā teritorijā tika izveidota pavalsts, kas pastāvēja līdz 2011. gadam. 2012. gadā nodibinājās pašpasludināta Hātumo valsts, kuru 2017. gadā anektēja Somālilenda. 2025. gadā federālā valdība Hātumo atzina par pavalsti un pārdēvēja par Ziemeļaustrumu pavalsti.

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Apgabali

## Atsauces
Seišelu administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Seišelas|Seišelu novietojums]]
**[[Seišelas|Seišelu]] administratīvo iedalījumu** veido **25 pašvaldības** un **ārējās salas**.

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums
600px|thumbnail|center
### Ārējās salas

### Pašvaldības

## Atsauces
Ansamblis Manta

**Ansamblis Manta** bija latviešu alternatīvās mūzikas grupa. 

## Vēsture
Ansamblis Manta bija viens no redzamākajiem latviešu alternatīvās scēnas pārstāvjiem, kas guvis piekrišanu arī ārpus tās. Pirmais albums “Manta” ieguvis vairākas Latvijas mūzikas balvas, grupa aktīvi koncertējusi Latvijā, uzstājusies arī Lietuvā un Igaunijā. 2014. gadā grupa izdeva savu debijas albumu "Manta". Tas saņēma Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu Zelta Mikrofons kā gada labākais alternatīvās mūzikas albums. Ansambļa Manta otrais dziesmu albums “Karaliene Anna” (2017) ir savdabīga, tēlaina, tumša mūzika, kas klejo dažādos žanros. Dziesmas un to aranžējumi balstīti tekstos. Mantas īpatno skanējumu veido arī daudzbalsība un oriģināls instrumentu klāsts dažādos salikumos – Cremona basģitāra vai sintbass, ģitāras, klavieres, dzīvās bungas un pašradīti sampli, ērģeles *Vermona 2*, sintezators “Электроника”, *Korg Electronic piano* un *Casio VL1*.

## Diskogrāfija
### Albumi
* *Manta* (2014)
* *Karaliene Anna* (2017)

### Sadarbības albumi
* *Buržuāziskās filosofijas marasms četrām balsīm ar ansambli* (2015)

## Atsauces

## Ārējās saites
* draugiem.lv mūzikas sadaļas profils
* last.fm profils
* Bandcamp profils
* SoundCloud profils
* 
* 
* Raidījums "Zibens pa dibenu" — #57 "Ansamblis Manta" albums "Karaliene Anna" (2017)
Siltumnīca

thumbnail|Siltumnīca
**Siltumnīca** ir segta virszemes būve ar dabisku vai mākslīgi radītu mikroklimatu. Siltumnīcas galvenokārt izmanto dārzeņu, puķu vai to dēstu un sēklu audzēšanai. Siltumnīcas tiek izmantotas arī selekcijas un zinātniski pētnieciskam darbam.

Siltumnīcu būvēšanai galvenokārt izmanto kokmateriālus, metālu, dzelzsbetonu, plastmasu un alumīniju, bet nosegšanai galvenokārt izmanto stiklu, plēvi un stiklplastu. Pēc konstrukciju veida siltumnīca var būt vienslīpnes, divslīpju, torņveidīga un sfēriska. Tā var balstīties uz rāmju, arku, vanšu, stabu karkasa vai var būt bez karkasa.

Var būt gan ziemas, gan pavasara siltumnīcas. Ziemas siltumnīcas var izmantot visu gadu, bet pavasara siltumnīcas izmanto atšķirībā no apsildes veida. Siltumnīcu apsildīšanai tiek izmantoti kūtsmēsli un citi organiskie materiāli, ūdens, tvaiks, elektrība, gāze un saules enerģija.
Dīkirhes distrikts

**Dīkirhes distrikts** (, , ) ir viens no trijiem Luksemburgas distriktiem, kas atrodas valsts ziemeļu daļā. Distrikts robežojas ar Luksemburgas distriktu dienvidos un ar Grēvenmaheres distriktu dienvidaustrumos, bet ziemeļaustrumos tas robežojas ar Vāciju un ar Beļģiju ziemeļrietumos.

Distrikta kopējā platība ir 1157 km², pēc 2015. gada datiem distriktā dzīvo 85 439 iedzīvotāji. Tas ir Luksemburgas otrais lielākais distrikts pēc iedzīvotāju skaita un lielākais distrikts pēc platības.

Dīkirhes distrikta administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Dīkirhe. Distrikts sastāv no pieciem kantoniem: Dīkirhes kantona, Klervo kantona, Redanžas kantona, Viandenas kantona un Vilcas kantona.
Grēvenmaheres distrikts

**Grēvenmaheres distrikts** (, , ) ir viens no trijiem Luksemburgas distriktiem, kas atrodas valsts dienvidaustrumu daļā. Distrikts robežojas ar Luksemburgas distriktu ziemeļrietumos un ar Dīkirhes distriktu rietumos, bet dienvidos tas robežojas ar Franciju un ar Vāciju austrumos.

Distrikta kopējā platība ir 524,8 km², pēc 2015. gada datiem distriktā dzīvo 61 424 iedzīvotāji. Tas ir Luksemburgas vismazākais distrikts pēc iedzīvotāju skaita un vismazākais distrikts pēc platības.

Grēvenmaheres distrikta administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Grēvenmahere. Distrikts sastāv no trīs kantoniem: Ehternahas kantona, Grēvenmaheres kantona un Remihas kantona.