open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
European Hit Radio Top 100 (2013)

[thumb|200px|[Avicii singla "Wake Me Up!" vāka noformējums. Singls Top 40 pavadīja 26 nedēļas un pirmo vietu ieguva 9 nedēļas.]]

Šis ir European Hit Radio 2013. gada noslēguma Top 100. Tops tika atskaņots radiostacijā European Hit Radio otrdien, 2013. gada 31. decembrī plkst. 10.00 ar atkārtojumu otrdien, 2014. gada 1. janvārī plkst. 1.00.

## Top 100 sastādīšanas princips
European Hit Radio Top 100 tiek sastādīts pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas, ik nedēļu, tiek apkopoti Top 40. Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, kas kaut reizi ir pabijušas Top 40 sarakstā. No visām vidēji 250 līdz 280 gada laikā Top 40 iekļuvušajām dziesmām, tiek noteiktas populārākās 100.

Katrai dziesmai, kas kaut reizi ir iekļuvusi Top 40, tiek piešķirts punktu skaits, atkarībā no dziesmas atrašanās vietas topā. Piemēram, ja dziesma iknedēļas Top 40 ieņem 1. vietu, tad dziesmai tiek pieskaitīts 1 punkts, ja dziesma ieņem 12. vietu, tad 12 punkti, ja 37. vietu, tad 37 punkti un tā tālāk. Nedēļās, kurās dziesma nav iekļuvusi Top 40 populārāko dziesmu sarakstā, dziesmai tiek pieskaitīts 41 punkts. Veidojot Top 100, visi punkti tiek skaitīti kopā un augstāko vietu iegūst dziesma ar vismazāko punktu skaitu. Ja vairākām dziesmām ir vienāds punktu skaits, tad augstākā vietā nonāk tā dziesma, kurai ir bijusi augstākā vieta Top 40, tad nākamā augstākā vieta un tā tālāk.

## Top 100 dziesmu saraksts

[thumb|200px|[OneRepublic singla "Counting Stars" vāka noformējums.]]
[thumb|200px|[The Script singla "If You Could See Me Now" vāka noformējums. Singls Top 40 pavadīja 32 nedēļas.]]
[thumb|200px|[Rudimental singla "Waiting All Night" vāka noformējums.]]
[thumb|200px|[John Newman singla "Love Me Again" vāka noformējums.]]
[thumb|200px|[Macklemore singla "Thrift Shop" vāka noformējums.]]

### Piezīmes
**N** — nedēļas Top 40, **Av** — augstākā vieta Top 40, **NAv** — nedēļas augstākajā vietā

## Skatīt arī
* European Hit Radio
* European Hit Radio Top 40
* European Hit Radio Top 40 Nr. 1 (2013)

## Atsauces

## Ārējās saites
Džons Džejs

**Džons Džejs** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu valstsvīrs, diplomāts, viens no ASV pamatlicējiem un pirmais ASV Augstākās tiesas priekšsēdētājs.

Džejs piedzima turīgā ģimenē Ņujorkā un ieguva izglītību Kolumbijas universitātes (toreizējās *King’s College*) priekštečos.

Džejs aktīvi iesaistījās Amerikas neatkarības kustībā. Viņš bija delegāts Pirmajā un Otrajā Kontinentālajā kongresā. Viņš palīdzēja izstrādāt Kontinentālo asociāciju — vienošanos par ekonomiskām sankcijām pret Lielbritāniju. 1779. gadā Džeju iecēla par Kontinentālā kongresa prezidentu, kas viņu padarīja par vienu no vadošajām politiskajām figūrām neatkarības laikā.

Džejs bija viens no trijiem galvenajiem amerikāņu delegātiem, kas piedalījās Parīzes miera līguma noslēgšanā. Atšķirībā no Bendžamina Franklina, kurš mēģināja uzturēt labas attiecības ar Franciju, Džejs pretējā gadījumā uzskatīja, ka Francija varētu kavēt Amerikas intereses, un viņš meklēja tiešu vienošanos ar Lielbritāniju.

Laikā no 1784. līdz 1790. gadam bija ASV Ārlietu ministrijas sekretārs, viņu šajā amatā nomainīja Tomass Džefersons jau kā Valsts sekretārs. 1789. gadā Džordžs Vašingtons viņu apstiprināja ASV Augstākās tiesas priekšsēdētāja amatā, ko viņš pildīja līdz 1795. gadam, kad kļuva par Ņujorkas štata gubernatoru (amata pienākumus pildīja līdz 1801. gadam). 

Džejs vēlāk kļuva par galveno sarunvedēju līgumā starp ASV un Lielbritāniju, kas pazīstams kā Džeja līgums. Tas risināja neatrisinātus jautājumus pēc Parīzes miera līguma, piemēram, britu karaspēka klātbūtni un tirdzniecības konfliktus. Līgums izraisīja pretrunas, taču palīdzēja novērst karu starp ASV un Lielbritāniju.

Kandidēja 1796. un 1800. gada ASV prezidenta vēlēšanās.

Pēc aiziešanas no aktīvās politikas viņš dzīvoja mierīgu dzīvi savā fermā, tomēr turpināja sekot līdzi Amerikas politiskajai attīstībai. Pēc sievas Sāras nāves 1802. gadā viņš pilnībā atkāpās no sabiedriskās dzīves.

Miris 83 gadu vecumā 1829. gada 17. maijā Bedfordā, Ņujorkā. 

## Ārējās saites
* Biogrāfija
Vikipēdija krievu valodā

thumb|Vikipēdijas krievu valodā logo
**Vikipēdija krievu valodā** () ir bezmaksas tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas krievu valodas versija. Tā tika izveidota 2001. gada 20. maijā, 2013. gada decembrī rakstu skaits tajā pārsniedza 1,075 miljonus, 2020. gada janvārī 1,593 miljonus, bet 2025. gada oktobrī - 2,067 miljonus rakstu. 
Pēc rakstu skaita tā ir viena no desmit lielākajām vikipēdijām.

2012. gada 10. jūnijā, protestējot pret interneta cenzūru Krievijā, Vikipēdija krievu valodā uz vienu dienu pārtrauca darbību.

Vikipēdija krievu valodā tiek pakļauta politiskam spiedienam politiskās cenzūras dēļ. 2022. gada 1. martā Krievijas izpildinstitūcija Roskomnadzor piedraudēja bloķēt Vikipēdiju Krievijas teritorijā par rakstu "Krievijas iebrukums Ukrainā". 2022. gada 11. martā tika arestēts baltkrievu Vikipēdijas redaktors Marks Bernšteins, viens no aktīvākajiem Vikipēdijas krievvalodīgās sadaļas redaktoriem.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Johans Georgs fon Zīverss

thumb|270px|Johans Georgs fon Zīverss ģenerāļa uniformā
**Johans Joahims Georgs Aleksandrs fon Zīverss** (*Johann Joachim Georg Alexander Graf von Sievers*, 1778-1827) bija Krievijas impērijas armijas ģenerālis (1813). Vecates muižas īpašnieks (1821).
Napoleona karu laikā grāfs J. G. fon Zīverss karoja Krievijas impērijas armijā, bija atbildīgs par inženiertehniskajiem jautājumiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1778. gada 27. augustā Vecates muižā Kārļa Eberharda fon Zīversa (1745–1821) un Martas Juliānas, dzimušas fon Mengdenas (1748-1837) ģimenē. Mācījās Krievijas impērijas Pāžu korpusā, no 1798. gada dienēja leibgvardes Izmailas pulkā. 
1801. gadā Zīverss demobilizējās kapteiņa pakāpē un studēja Getingenes un Tērbatas universitātēs. 1806. gadā apprecējās ar Šarloti Doroteju fon Tīzenhauzeni (1782-1808). 

No 1806. gada piedalījās karos pret Napoleonu (1806-1809). 
1812. gada kara laikā kā Krievijas I Rietumu armijas I korpusa štāba pulkvedis piedalījās kaujās pret uzbrūkošo Napoleona armiju pie Kļastņiciem un pie Polockas, kur bija atbildīgs par karaspēku vienību inženiertehniskajiem jautājumiem, pārzināja ceļu komunikāciju sagatavošanu un tiltu būvi. Kauju laikā Vācijā 1813. gadā viņu paaugstināja par ģenerāli, iecēla par Sapieru pulka komandieri, viņš piedalījās kaujās pie Baucenes, Grosgēršenes (*Großgörschen*) un Drēzdenes. 1814. gadā karoja Francijā kā Barklaja de Tolli komandētās armijas inženierdaļu komandieris. 

Pēc kara beigām ģenerālim J. G. fon Zīversam 1816. gadā uzdeva izveidot Krievijas impērijas militārās inženieru skolas. 1817. gadā viņš apprecējās ar Emīliju fon Krīdeneri (*Krüdener*, 1793-1863). Bija Pēterburgas Galvenās inženieru skolas pirmais direktors. 1821. gadā mantoja Vecates muižu, par nopelniem viņam Krievijā piešķīra arī Georgijevskas muižu.  
1826. gadā viņu ievēlēja par Pēterburgas zinātņu akadēmijas goda locekli. 

Miris 1827. gada 18. jūnijā Pēterburgā.

## Literatūra
* Jānis Baltiņš. Gutshöfe der Grafen Sievers: Kultureller und wissenschaftlicher Mittelpunkt in Livland. Lüneburg, 1997

## Atsauces
Roberts Tautmīlis-Bērziņš

**Roberts Tautmīlis-Bērziņš** (dzimis  Rīgā, miris  Rīgā) bija latviešu teātra darbinieks, režisors, aktieris un dramaturgs.

## Biogrāfija
R. Tautmīlis-Bērziņš 19. gadsimta 90. gados bija aktieris dažādos kolektīvos, kā arī vadīja dažādas trupas Rīgā. No 1902. līdz 1905. gadam viņš strādāja Jaunajā Latviešu teātrī. 1908./1909. gada sezonā Liepājas Tautas teātra mākslinieciskais vadītājs, bet 1909./1910. gada sezonā - Liepājas Latviešu teātra mākslinieciskais vadītājs. Dibinājis un no 1910. līdz 1914. gadam Rīgā vadījis ceļojošo Mazo teātri.

Sarakstījis vairākas lugas. Publicējis presē ikgadējus pārskatus par latviešu teātra izrādēm. Dibinājis un īslaicīgi vadījis pirmo latviešu teātra žurnālu "Skatuve" (1906-1907) un "Teātris" (1908). Sastādījis pirmo "Rokasgrāmatu teātra vadītājiem" (1910).

1914. gadā saslimst ar garīgu slimību, tiek ievietots dziedniecības iestādē, kur 1915. gadā miris. Apbedīts Rīgas Lielajos kapos.

## Atsauces
Grosširma

**Grosširma** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hainihene

**Hainihene** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1276. gadā. Attīstījās kā tekstilrūpniecības centrs, līdz 1933. gadā no Frankenbergas uz Heiniheni tika pārcelts autobūves uzņēmums "Framo". Pēc Otrā pasaules kara uzņēmums tika nacionalizēts un līdz 1990. gadam ražoja mikroautobusus "Barkas".

## Cilvēki

Hainihene ir tiesību zinātnieka Paula Johana Anselma fon Feierbaha (*Paul Johann Anselm von Feuerbach*, 1775-1833) un dzejnieka Kristiāna Firhtegota Gellerta (*Christian Fürchtegott Gellert*, 1715-1769) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kambodžas šuvējputns

**Kambodžas šuvējputns** (*Orthotomus carduelis*) ir dienvidu ķauķu dzimtas (*Cisticolidae*) dziedātājputns. Šo Kambodžai endēmo sugu atklāja valsts galvaspilsētā Pnompeņā 2009. gadā putnu gripas laikā, bet kā sugu pēc rūpīgiem pētījumiem aprakstīja 2013. gadā..

## Izskats
Kambodžas šuvējputns ir neliela auguma putns; tā spārna garums ir 41-47 mm, astes garums — 35,5-42 mm, masa — 6–8 g. Galvas augšpuse un pakausis oranžs, vaigi balti, apkakle melna. Pārējā ķermeņa apspalvojuma krāsa no gaišai līdz tumši pelēkai. Šuvējputna izmērs aptuveni līdzinās paceplīša izmēram.

## Izplatība
Kambodžas šuvējputns sastopams nelielā platībā Mekongas krastos Pnompeņas nomalē. Tas mitinās biezos krūmājos. Neraugoties uz urbanizētās vides tuvumu,   aizaugusī dzīvesvieta ļāva šai sugai palikt neatklātai tik ilgu laiku.

*Orthotomus chaktomuk* atklājēji iesaka to iekļaut Sarkanajā grāmatā kā *gandrīz apdraudētu* (NT). Viņi uzskata, ka pieaugošās urbanizācijas rezultātā samazinās sugas areāls.

## Etimoloģija
Sugas latīniskais nosaukums *O. chaktomuk* radies no khmeru vārda ចគមឧ, kas nozīmē "četras sejas". Tas precīzi raksturo vietu, kur sugu atklāja: Pnompeņu, kurā saplūst Bassakas upe, Mekonga un Tonlēsābs.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oriental Bird Images: ''Kambodžas šuvējputns''  Selected images
Bills de Blasio

**Bills de Blasio** (; dzimis **Vorens Vilhelms** (*Warren Wilhelm, Jr.*) ) ir amerikāņu politiķis. No  līdz  viņš bija Ņujorkas mērs.

Izglītību ieguvis Ņujorkas Universitātē un Kolumbijas Universitātē. No 2002. gada janvāra līdz 2009. gada decembrim bija Ņujorkas pilsētas domes deputāts, pārstāvēja 39. apgabalu. 2010. gadā kļuva par Ņujorkas pašvaldības sabiedrisko advokātu, šajā amatā bija līdz 2013. gada decembrim.

De Blasio bija Demokrātiskās partijas kandidāts 2013. gada Ņujorkas mēra amatam. 2013. gada 5. novembrī viņš arī uzvarēja vēlēšanās, kļūstot par pirmo demokrātu šajā amatā kopš 1994. gada, un  stājās Ņujorkas mēra amatā, šajā amatā nomainot Maiklu Blumbergu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Biogrāfija
Stiene (stacija)

**Stiene** bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga—Rūjiena starp Ziediņu un Intes pieturām, Limbažu novada Skultes pagastā. Pietura atradās 4 km uz dienvidaustrumiem no Stienes ciema, netālu no tās bija autoceļa V131 Bedrītes—Stienes stacija—Vidriži pārbrauktuve. Divstāvu mūra stacijas ēka mūsdienās tiek izmantota kā dzīvojamā māja "Stienes stacija". Ir saglabājusies perona betona nomale. Saglabājušās arī 1952. gadā būvētās dzelzceļnieku dzīvojamās mājas pie Stienes stacijas — "Stiene 1", "Stiene 2" un "Stiene 3".

## Vēsture
Stienes stacija tika atklāta . Stacijas ēka tika uzbūvēta 1938. gadā pēc arhitekta T. Dumpja projekta. Sākotnēji bija plānots elektrificēt līniju līdz Stienei, jo plānošanas brīdī Stiene bija stacija, bet līnija tika elektrificēta tikai līdz Skultei, kur ierīkoja dzelzceļa staciju, tādēļ Stienes dzelzceļa stacija 1992. gadā pārveidota par pieturas punktu. Pēc pasažieru vilciena Rīga—Limbaži atcelšanas 1999. gadā, pieturas punkts netiek izmantots.

## Atsauces
Sprādzieni 2013. gada decembrī Volgogradā

**Sprādzieni 2013. gada decembrī Volgogradā** notika 2013. gada 29. un 30. decembrī Krievijas dienvidu daļas pilsētā Volgogradā.

29. decembrī Volgogradas dzelzceļa stacijā uzspridzinājās terorists pašnāvnieks, nogalinot 18 un ievainojot 44 cilvēkus, no kuriem 38 tika hospitalizēti. Negadījums notika apmēram 12.45 pēc Maskavas laika. Tika uzspridzināts 10 kg TNT ekvivalenta. Sākotnēji tika uzskatīts, ka šo uzbrukumu veikusi sieviete (Oksana Aslanova), tomēr 30. decembrī tika paziņots, ka sprādzienu izraisīja Pāvels Pečenkins.

30. decembrī uzbrucējs pašnāvnieks Volgogradā uzspridzināja trolejbusu apmēram 8.30 pēc Maskavas laika, kā rezultātā bojā gāja 16 cilvēki un 41 cilvēks tika ievainots, no kuriem 27 tika hospitalizēti. No aculiecinieku fotogrāfijām ir zināms, ka sprādziens ir noticis trolejbusa aizmugurē. Pašlaik ir zināms, ka otro uzbrukumu veica vīrietis.

2013. gada 21. oktobrī uzspridzinājās cita pašnāvniece Naida Asijalova, kas autobusā detonēja sprāgstošu jostu (500—600 grami TNT ekvivalenta). Šajā negadījumā mira 7 civiliedzīvotāji (un pašnāvniece), vismaz 36 cilvēki tika ievainoti.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* 
* 
*
Inte (stacija)

**Inte** bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga—Rūjiena starp Stienes un Lādes pieturām. Tas atradās Limbažu novada Limbažu pagastā, netālu no Intes ciema.

Intes pieturas punkts tika atklāts 1934. gadā. Pēc pasažieru vilciena Rīga—Limbaži atcelšanas 1999. gadā pieturas punkts vairs netiek izmantots. Pieturas punktā saglabājusies pasažieru nojume un perona atliekas.

## Atsauces
Lāde (stacija)

**Lāde** bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga—Rūjiena starp Intes un Lielezera pieturām, Limbažu novada Limbažu pagastā. Netālu no pieturas punkta atrodas Lādes ezers, bet apdzīvotā vieta Lāde atrodas 4 km uz ziemeļrietumiem no pieturas punkta. Blakus bijušajai stacijai atrodas neliels ciems Lādes stacija. No Lādes stacijas ēkas mūsdienās saglabājušās tikai mūra sienas. Pie stacijas sākas Zaļo dzelzceļu posms Lāde—Limbaži—Mazsalaca.

## Vēsture
Lādes stacija tika atklāta 1934. gadā. Stacijas sākotnējais nosaukums bija Nabe. Pēc Otrā pasaules kara stacija pārveidota par pieturas punktu. 1950. gados uzbūvēta jauna tipveida stacijas ēka.  Pēc vilciena Rīga—Limbaži—Rīga atcelšanas 1999. gadā pieturas punkts netiek izmantots. 

## Attēlu galerija

Attēls:Lādes stacija 01.jpg|Lādes stacijas ēkas mūri
Attēls:Lādes stacija 03.jpg|Lādes stacijas ēkas iekšpuse
Attēls:Lādes stacija 09.jpg|Lādes stacijas ēkas drupas, skats no bijušajām sliedēm Skultes virzienā
Attēls:Lādes stacija 10.jpg|Dzīvojamā ēka "Stacija Lāde 2"


## Atsauces
Lielezers

**Lielezers** bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga—Rūjiena starp Lādes pieturu un Limbažu staciju. Tas atradās Limbažu novada Limbažu pagastā, Limbažu Lielezera tuvumā. Pieturas atrašanās vietā nav saglabājušās nekādas būves. 2019. gadā par bijušo pieturu liecināja elektrības stabs ar laternas atliekām.

## Vēsture
Lielezera pieturas punkts tika atklāts 1934. gadā. Pēc vilciena Rīga—Limbaži atcelšanas 1999. gadā pieturas punkts netiek neizmantots. Pieturas punktā atradās perons, aka, kā arī nojume, kura pastāvēja vēl 1999. gadā..

## Atsauces
Mainīgais lielums

**Mainīgais lielums** matemātikā ir ar burtu apzīmēts lielums, ar ko apzīmē kādu skaitli, kas ir vai nu patvaļīgs, vai nav zināms. Veicot algebriskus rēķinus ar mainīgajiem, it kā tie būtu skaitļi, var ātrāk atrisināt problēmu. Piemēram, ar kvadrātvienādojuma formulu var atrisināt jebkuru kvadrātvienādojumu, ievietojot dotā vienādojuma koeficientus formulā attiecīgo mainīgo vietā. Tāpat mainīgais lielums var būt vienkārši simbols, kas attēlo kaut kādus datus, kas parasti ir skaitlis, bet var būt arī kāds cits matemātisks objekts, piemēram, vektors, matrica vai pat funkcija.

16. gadsimta beigās ideju attēlot zināmos un nezināmos skaitļus ar burtiem ieviesa Fransuā Vjets.
Seksuālā orientācija

**Seksuālā orientācija** ir personas īpašība, ka cilvēks jūt emocionālu vai seksuālu tieksmi pret kāda dzimuma pārstāvjiem. Parasti tiek izdalītas četras seksuālās orientācijas: heteroseksualitāte (piesaiste pretējā dzimuma pārstāvjiem), homoseksualitāte (piesaiste tā paša dzimuma pārstāvjiem), biseksualitāte (piesaiste abu dzimumu pārstāvjiem) un aseksualitāte (seksuālas pievilcības neizjušana vai reta izjušana pret kāda no dzimumu pārstāvjiem).  Mūsdienās tiek atzīts, ka seksuālā orientācija var būt spektrāla un daudzveidīga, un daži cilvēki var identificēties arī ar citām identitātēm, piemēram, panseksualitāti (piesaiste cilvēkiem neatkarīgi no dzimuma) vai *[[queer]]* (plašāks termins, kas aptver dažādas seksuālās un dzimuma identitātes).

Līdz šim nav precīzi zināms, kas nosaka seksuālo orientāciju, taču tiek uzskat*ts*, ka to nosaka sarežģīta ģenētisko, hormonālo un vides faktoru mijiedarbība. Lai gan pagaidām nav plaši atzīta neviena teorija par seksuālās orientācijas cēloni, zinātnieki dod priekšroku bioloģiski pamatotām teorijām.

Sabiedrībā seksuālās orientācijas izpratne ir attīstījusies laika gaitā, un arvien biežāk tiek atzīta seksuālās orientācijas daudzveidība. Mūsdienās vairākās pasaules valstīs tiek cīnīts par seksuālās un dzimumu minoritāšu tiesībām, piemēram, viendzimuma laulību legalizāciju un diskriminācijas izskaušanu.

## Skatīt arī
* Bioloģija un seksuālā orientācija

## Atsauces
Mindanao

**Mindanao** () ir Filipīnu otra lielākā sala pēc platības un 19. lielākā sala pasaulē. Filipīnās par to lielāka ir tikai Lusona. Mindanao atrodas valsts dienvidos, un kopā ar tai apkārt esošajām mazākām salām veido vienotu Mindanao salu grupu (pie šīs grupas pieder arī attālais Sulu arhipelāgs). Pēc iedzīvotāju skaita Mindanao ir devītā lielākā sala pasaulē. 

2017. gadā Mindanao dzīvoja vairāk nekā 25 miljoni iedzīvotāju. Tas ir 22,1 % no visiem valsts iedzīvotājiem. Lielākās pilsētas ir Davao (tās aglomerācijā dzīvo aptuveni 4,0 miljoni iedzīvotāju). Dominējošā reliģija ir kristietība (65,9 %), lielākā daļa iedzīvotāju ir katoļi, bet 23,39 % ir islāma piekritēji.

## Administratīvais iedalījums
Administratīvi Mindanao salu grupu iedala 6 reģionos:
* Davao;
* Karaga;
* Bangsamoro;
* SOCCSKSARGEN;
* Zamboangas Pussala;
* Ziemeļmindanao.

## Atsauces

## Ārējās saites
Svari

**Svari** ir mērinstruments kāda objekta svara vai masas noteikšanai. Svari var būt dažādu veidu (sviras, atsperes, elektroniskie), tāpat svariem ir dažāda precizitāte, kas atkarīga no svaru veida, un mērīšanas apjoms. Mūsdienās visizplatītākie ir elektroniskie svari. Elektroniskie svari sastāv no svaru devēja un svaru vadības bloka.

## Vēsture

Senākie zināmie svari ir tikuši izmantoti jau 2400.—1800. gadā p.m.ē. Par senākajiem svariem tiek uzskatīti sviras svari, kur mērāmā objekta svars/masa tiek salīdzināta ar cita objekta svaru/masu.
Svari (nozīmju atdalīšana)

**Svari** var būt:
* svari — mērinstruments;
* Svari — laikraksts;
* Svari — zvaigznājs;
* Svari — zodiaka zīme;
* Svari — apdzīvota vieta Alūksnes novada Jaunannas pagastā.

## Skatīt arī
* Svars (nozīmju atdalīšana)
Gaia

***Gaia*** bija Eiropas Kosmosa aģentūras (ESA) astrometrijas kosmiskā observatorija. Kosmisko aparātu palaida 2013. gada decembrī, un tas darbojās līdz 2025. gada martam.
Tā ir *[[Hipparcos]]* pēctecis, un ir daļa no ESA *Horizon 2000 Plus* programmas.

Kosmiskais aparāts bija paredzēts astrometrijai: zvaigžņu stāvokļa, attālumu un kustības mērījumiem ar vēl nebijušu precizitāti, kā arī citplanētu stāvokļa noteikšanai, mērot zvaigžņu, ap kurām tās riņķo, īpašības, piemēram, to šķietamo lielumu un krāsu. Misijas mērķis bija izveidot līdz šim lielāko un precīzāko 3D kosmosa katalogu, kāds jebkad izveidots, kurā kopumā iekļauts aptuveni 1 miljards astronomisko objektu, galvenokārt zvaigznes, bet arī planētas, komētas, asteroīdi un kvazari u. c.

## Konstrukcija
Kosmisko aparātu izgatavoja uzņēmums *[[EADS Astrium]]*. Tas ir 3,8 m diametrā un 4,4 m augsts, ar masu 2029 kg.
*Gaia* uzstādīti trīs teleskopi. Divi ir *Astro* (astrometriskie) teleskopi ar kopēju fokālo plānu, kā arī *Spectro* teleskops, kas satur radiālā ātruma spektrogrāfu un vidējas joslas fotometru.

## Lidojuma gaita
*Gaia* tika palaista  09:12:14 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz ST-B / Fregat-MT]]* (lidojuma *VS06*) no Gviānas kosmiskā centra.

 observatorija iegāja Lisažū orbītā ap Zemes un Saules L<sub>2</sub> Lagranža punktu, apmēram 1,5 miljonu km attālumā no Zemes.
Testēšanas un kalibrēšanas fāze, kas sākās, kamēr *Gaia* bija ceļā uz L2 punktu, turpinājās līdz 2014. gada jūlija beigām, trīs mēnešus kavējoties no grafika, jo radās neparedzētas problēmas ar izkliedētas gaismas iekļūšanu detektorā. Pēc sešus mēnešus ilgā sagatavošanas perioda 2014. gada 25. jūlijā kosmiskais aparāts sāka piecu gadu zinātnisko darbību periodu.

Sākotnēji tas izmantoja īpašu skenēšanas režīmu, kas intensīvi skenēja reģionu pie ekliptikas poliem. 2014. gada 21. augustā *Gaia* sāka izmantot parasto skenēšanas režīmu, kas nodrošina vienmērīgāku pārklājumu.

2018. gadā *Gaia* misija tika pagarināta līdz 2020. gadam, un 2020. gadā to pagarināja līdz 2022. gadam ar papildu "indikatīvu pagarinājumu" līdz 2025. gadam. Ierobežojošais faktors turpmākai misijas pagarināšanai bija slāpekļa piegāde mikropiedziņas sistēmas aukstās gāzes dzinējiem. Dislāpekļa tetraoksīdsDislāpekļa tetraoksīda un monometilhidrazīna daudzums ķīmiskās dzinēja apakšsistēmas vajadzībām varētu būt pietiekams, lai stabilizētu kosmisko aparātu L2 vairāku desmitgažu laikā. Tomēr bez aukstās gāzes to vairs nevarētu virzīt mikrosekunžu mērogā.
2023. gada martā *Gaia* misija tika pagarināta līdz 2025. gada otrajam ceturksnim, kad kosmiskajam aparātam bija paredzēts beigties slāpekļa krājumi.

*Gaia* pēdējais mērķtiecīgais novērojums tika veikts 2025. gada 10. janvārī. Pēc vairāku nedēļu ilgiem sistēmu tehnoloģiju testiem kosmiskais aparāts atstāja savu orbītu ap L2 un nonāca heliocentriskā orbītā prom no Zemes ietekmes sfēras. Pēc visu atlikušo datu nosūtīšanas uz Zemi  2025. gada 27. martā *Gaia* tika beigta ekspluatācija.

Līdz 2030. gada beigām paredzēts pabeigt un publicēt pēdējo *Gaia* datu izlaidumu *DR5*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Gaia ESA 
* Gaia Gunter Dirk Krebs
Baloži (stacija)

**Baloži** ir slēgts dzelzceļa pieturas punkts līnijā Rīga—Jelgava, kas atrodas Olaines novada Olaines pagastā blakus Stūnīšu ciemam. Baložu pietura atrodas ap 4 km attālumā no Baložu pilsētas. Pieturā pieturēja elektrovilcieni maršrutā Rīga—Jelgava. 

Kad 2024. gadā kļuva zināms par plānoto šīs dzelzceļa pieturas slēgšanu (pārcelšanu 1,4 km Rīgas virzienā, iepretim Medemciemam), Olaines novada pašvaldība rīkoja publisku apspriešanu par pieturas saglabāšanu, kurā vairākums aicināja to saglabāt. Olaines novada pašvaldība nosūtīja Satiksmes ministrijai aicinājumu rast iespēju staciju saglabāt, tomēr aicinājums netika ņemts vērā, un izmaiņas stājās spēkā no 2024. gada 15. decembra. Pieturas slēgšanas dienā vietējie iedzīvotāji sarīkoja protesta akciju.

## Vēsture
Sākumā pietura saukta par Rolbušas platformu. Pirmā pasaules kara laikā no tās izbūvēts sazarots šaursliežu dzelzceļš Daugavas virzienā, kurš drīz nojaukts. Vēlāk stacija saukta arī par Dzeņiem. 

Padomju laikā šeit bija stacija ar blakus ceļiem un strupceļu kravu operācijām. 20. gadsimta 50. gados no stacijas bijis šaursliežu dzelzceļš uz Baložu kūdras fabriku (nojaukts 70. gados).  Šī kūdras dzelzceļa tālāks posms aiz fabrikas Medema purva virzienā saglabājies kā Baložu kūdras muzejdzelzceļš.

Tagadējā silikātķieģeļu stacijas ēka būvēta 1961. gadā (mūsdienās izmantota kā dzīvojamā ēka). 2003. gadā stacija pārbūvēta par pieturas punktu un tās sliežu ceļi nojaukti. Saglabājies perons pie bijušā pirmā ceļa, kā arī stacijas ūdenstornis ar dēļu apšuvumu un stacijas ieejas luksofors no Torņakalna puses.

## Attēlu galerija

Attēls:Baložu stacija.JPG|Baložu stacijas ēka 2013. gadā
File:Sliežu ceļi Baložos 4.jpg|Sliežu ceļi Rīgas virzienā
File:Sliežu ceļi Baložos 3.jpg|Sliežu ceļi Jelgavas virzienā
File:Baložu pietura.jpg|Baložu pieturas uzgaidāmā nojume
File:Baložu pieturas uzgaidāmā vieta.jpg|Baložu pieturas uzgaidāmā nojume
Attēls:Baložu stacija 09.JPG|Baložu stacijas ēka un pasažieru nojume
Attēls:Baložu stacija 07.JPG|Skats Rīgas virzienā
Attēls:Baložu stacija 08.JPG|Skats Jelgavas virzienā
Attēls:Baložu stacija 03.JPG|Baložu stacijas bijušā pirmā ceļa atrašanās vieta
Attēls:Baložu stacija 02.JPG|Saimniecības ēka un ūdenstornis
Attēls:Baložu stacija 16.JPG|Baložu stacijas ēka


## Ārējās saites
* Baložu stacijas fotogrāfijas 
* Baložu stacijas ēka 1924. gadā

## Atsauces
Heilijs Džoels Osments

**Heilijs Džoels Osments** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris.

Pirmo ievērību guvis ar mazu lomu 1994. gada filmā "Forests Gamps", kur attēloja galvenā varoņa (lomā Toms Henkss) dēlu. Kļuva ievērojams ar tēlojumu 1999. gada trillerī "Sestais prāts", par ko tika nominēts 72. Kinoakadēmijas balvai kā labākais otrā plāna aktieris. Vēlāk ir filmējies tādās filmās kā "Atmaksāt ar labu" (2000), "Mākslīgais intelekts" (2001), "Ilknis" (2014), "Svīta" (2015), "Pievilcīgs, ļauns un slikts" (2019), "Slepenā zīme" (2024) un *[[Happy Gilmore 2]]* (2025).

Viņa māsa Emilija Osmenta arī ir aktrise.

## Ārējās saites

*
Melvila raga lapastes gekons

**Melvila raga lapastes gekons** *(Saltuarius eximius)* ir ķirzaka, kas endēmiska Melvila ragam Austrālijas ziemeļos. Suga atklāta 2013. gadā.

## Izskats
Gekona garums ir aptuveni 20 cm. Gaidot medījumu, tas spēj apbrīnojami saplūst ar apkārtējo vidi. Uz šo ķirzakas īpašību norāda arī sugas latīniskais nosaukums *eximius* - ‘neparasts, izmeklēts’.

## Dzīvesvieta
Melvila raga lapastes gekonu atklāja Jorkas raga pussalas kalnainā tropu mežā. Dienu tas pavada, slēpjoties starp akmeņiem. Kā lielākā gekonu daļa, kļūst aktīvs naktīs, medījot virs akmeņiem un kokos.

## Atklāšana
Ekspedīciju 2013. gada martā uz mazpētīto Austrālijas ziemeļaustrumu reģionu finansēja Nacionālā ģeogrāfijas biedrība. Šajā "zaudētajā pasaulē" ir atklātas vēl vairākas potenciāli jaunas, zinātnei agrāk nezināmas sugas.

## Atsauces
Gustavs Klaustiņš

**Gustavs Klaustiņš** ( — ) bija Latvijas inženieris un sabiedrisks darbinieks. Bijis Latvijas darba ministrs no 1923. gada jūnija līdz 1924. gada janvārim. Bijis Tautas padomes loceklis kā LSDSP biedrs, vēlāk pievienojies Mazinieku partijai.

## Biogrāfija
Gustavs Klaustiņš piedzima  Dobeles apriņķa Mežmuižas pagastā. Mācījies Mežmuižas draudzes skolā, pēc tam 1901. gadā beidzis Jelgavas reālskolu. 1908. gadā ar izcilību absolvējis Rīgas Politehnisko institūtu, ieguvis inženiera tehnologa grādu.

No 1908. līdz 1918. gadam strādāja Krievijas dzelzceļu dienestā. Sākotnēji bija mašīnista palīgs Maskavas—Kazaņas dzelzceļā. Klaustiņš bija Maskavas latviešu tautas izglītības biedrības valdes loceklis un kora vadītājs. 1911. gadā aizsūtīts uz Minsku par Maskavas—Brestas dzelzceļa mašīnu iecirkņa priekšnieka palīgu, tad 1913. gadā uz Omsku par Tjumeņas—Omskas vagonu darbnīcu vadītāja palīgu. Pirmā pasaules kara laikā Klaustiņš atgriezās Minskā un bija Aleksandra dzelzceļa Vagonu darbnīcu vadītājs, no 1916. gada — Minskas Mašīnu iecirkņa priekšnieks, 1917. gadā kļuva par Minskas dzelzceļa galveno darbnīcu priekšnieku.

Pēc Latvijas Republikas proklamēšanas 1918. gadā atgriezies dzimtenē, sācis strādāt Satiksmes ministrijā. Latvijas Pagaidu valdība Klaustiņam uzticēja dzelzceļu sistēmas organizēšanu. Viņš bija Liepājas dzelzceļa darbnīcu un 5. ekspluatācijas iecirkņa priekšnieks.  Gustavs Klaustiņš tika iecelts par Latvijas dzelzceļu galveno direktoru,  uzsāka Virsvaldes darba vadīšanu un dzelzceļa satiksmes atjaunošanu Latvijā. 1921. gadā lielākajās līnijās kustība bija pilnībā atjaunota, noritēja regulāra satiksme, remontdarbi.

1920. gadā kļuva par Latvijas Universitātes Inženierzinātņu fakultātes Ceļu katedras docentu. Bijis viens no Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas pārstāvjiem Tautas padomē. 1923. gada jūnijā kļuvis par Latvijas darba ministru, amatā bija līdz 1924. gada janvārim.

Gustavs Klaustiņš dibināja un vadīja vairākus korus, bija Usmas baznīcas ērģelnieks. VI Vispārējo latviešu Dziesmu svētku rīcības komitejas priekšsēdētāja biedrs un tehniskais rīkotājs. Viņa pēdējais darbs bija Latvijas Tuberkulozes apkarošanas biedrības un Latvijas Vēža apkarošanas biedrības koncerta sagatavošana Latvijas Universitātes aulā.  kora ģenerālmēģinājumā viņam bija insults. Klaustiņš nomira .  apglabāts Rīgas Meža kapos.

Apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni (1927), Polijas Sv. Staņislava III šķiras ordeni, Krievijas Sv. Annas III pakāpes ordeni, Somijas Baltās rozes II pakāpes ordeni.

## Atsauces
AirPlay

***AirPlay*** (iepriekš saukts par *AirTunes*, kad to izmantoja tikai audio failiem) ir patentēts protokols, kuru izstrādājis *[[Apple Inc.]]* Tas ļauj bez vadiem starp iekārtām straumēt audio, video un fotoattēlu failus kopā ar saistītajiem metadatiem. Sākotnēji tas tika realizēts tikai *Apple* programmatūrā un iekārtās, bet vēlāk *Apple* to licencēja kā trešās puses programmatūras komponentu ražošanas partneriem izmantošanai savos produktos, padarot tos savietojamus ar *Apple* *[[iDevice]]* iekārtām.

## Atsauces
Harta (pilsēta)

**Harta** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1223. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
8. kilometrs (Rīga—Jelgava)

**8. kilometrs** ir ceļa postenis (blokpostenis), kas atrodas Mārupes novada austrumos netālu no Rīgas pilsētas robežas, dzelzceļa līnijas Rīga—Jelgava 8. kilometrā dažus simtus metru pirms Tīraines pieturas, pie Jelgavas ceļa dzelzceļa pārbrauktuves. Ceļa postenis paredzēts, lai apkalpotu pieslēguma vietu, kur no Rīgas—Jelgavas līnijas atzarojas pievedceļš uz "Transbūvservisu"; pasažieru vilcieni šeit nepietur. Pievedceļš atzarojas no pāra virziena (Olaine→Torņakalns) ceļa. Ceļa posteņa ēka atrodas Torņakalna virzienā no dzelzceļa pārbrauktuves, otrpus pārbrauktuvei atrodas pārmijas un aizsargstrupceļš. Ēkā atrodas aparatūras DISK-B telpa un dežuranta istaba.

## Vēsture
Atzars ar ceļa posteni izveidots padomju laikā; 2014. gada LDz dokumentos 8. kilometrs parādās kā sadales punkts.

## Attēlu galerija

Attēls:8. kilometrs 01.JPG|8. kilometra ceļa postenis — dzelzceļa pievedceļa pārbrauktuve Vienības gatvē
Attēls:8. kilometrs 09.JPG|8. kilometra ceļa posteņa ēka
Attēls:8. kilometrs 02.JPG|Ieejas/izejas luksofors pievedceļā
Attēls:8. kilometrs 05.JPG|Pa kreisi — līnija Rīga—Jelgava, vidū pievedceļš, pa labi — aizsargstrupceļš
Attēls:8. kilometrs 08.JPG|Pievedceļa atzarošanās vieta, skatoties no Jelgavas ceļa pārbrauktuves
Attēls:8. kilometrs 04.JPG|Pārmija 8. kilometra ceļa postenī


## Ārējās saites
* Manevru lokomotīve uz 8. kilometra pievedceļa (foto) 
* Jelgavas ceļa pārbrauktuve (foto) 

## Atsauces
Luncenava

**Luncenava** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī pie Cvikavas Muldes upes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sergejs Boldaveško

**Sergejs Boldaveško** (dzimis  Rīgā) ir bijušais Latvijas hokejists, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Ilgus gadus pavadījis Rīgas "Dinamo" un Rīgas "Pārdaugava" sastāvā, vēlāk spēlējis dažādās Vācijas hokeja līgās.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Boldaveško sāka 1988.—89. gada sezonā PSRS čempionāta klubā Rīgas "Dinamo". Pēc 1991.—92. gada sezonas turpināja spēlēt "Dinamo" mantiniecē Rīgas "Pārdaugava", kas spēlēja Starptautiskajā hokeja līgā.

1993.—94. gada sezonas vidū Boldaveško pārcēlās uz Vācijas 3. līgas klubu *[[EC Peiting]]*. Tā rindās viņš spēlēja līdz 1995.—96. gada sezonas beigām. 1995.—96. gada sezonas gaitā uzbrucējs vienu spēli aizvadīja arī Vācijas hokeja līgas kluba Augsburgas "Panther" sastāvā.

1997.—98. gada sezonā Boldaveško spēlēja Dānijas hokeja līgas vienībā *[[Vojens IK]]*, taču no 1998. līdz 2000. gadam spēlēja Austrumeiropas hokeja līgas vienībā HK Liepājas Metalurgs.

No 2000. līdz 2008. gadam Boldaveško spēlēja dažādos Vācijas zemāko līgu klubos, tad beidza profesionāļa karjeru.

Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 1993., 1994., 1995., 1996. un 1997. gada Pasaules čempionātos.

## Ārējās saites
Konstantīns Grigorjevs

**Konstantīns Grigorjevs** (dzimis ) ir bijušais Latvijas hokejists, aizsargs, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Ilgus gadus pavadījis Rīgas "Dinamo" un Rīgas "Pārdaugava" sastāvā, vēlāk spēlējis dažādos Latvijas un Dānijas klubos.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Grigorjevs sāka 1983.—84. gada sezonā PSRS čempionāta klubā Rīgas "Dinamo". 1987.—88. gada sezonā kopā ar komandu izcīnīja čempionāta sudraba medaļas. Pēc 1991.—92. gada sezonas turpināja spēlēt "Dinamo" mantinieces Rīgas "Pārdaugava" sastāvā Starptautiskajā hokeja līgā.

1994.—95. gada sezonā vairākas spēles aizvadīja Latvijas hokeja līgas vienībā HK Lido Nafta Rīga, sezonu noslēdza Somijas 3. līgas klubā *[[KooKoo]]*. 1995.—96. gada sezonu aizvadīja Rīgas "Juniors" rindās, tad trīs sezonas spēlēja Dānijas hokeja līgas vienībās *[[Vojens IK]]* un *[[HK Hvidovre]]*.

No 2001. līdz 2003. gadam spēlēja Rīgas "Vilki" sastāvā, tad beidza karjeru.

Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 1993., 1994. un 1996. gada Pasaules čempionātos.

## Ārējās saites
Alfrēds Riekstiņš (politiķis)

**Alfrēds Riekstiņš** ( — ) bija Latvijas inženieris, uzņēmējs un sabiedrisks darbinieks. Bijis Latvijas finanšu ministrs no 1922. gada septembra līdz 1923. gada janvārim.

## Biogrāfija
Alfrēds Riekstiņš piedzima  Mazsalacas pagasta Ungurmuižā. Beidzis Mazsalacas draudzes skolu, tad mācījies Pērnavas zēnu ģimnāzijā, kuru beidzis 1896. gadā. 1904. gadā absolvējis Rīgas Politehnisko institūtu.

No 1904. līdz 1918. gadam strādāja Pēterburgas "Rozenkranca" fabrikā — sākotnēji par inženieri, vēlāk par pilnvarnieku un direkcijas locekli.
 1921. gadā kļuvis par Latvijas finanšu ministra vietnieku. 1922. gada septembrī, neilgi pirms 1. Saeimas vēlēšanām, līdz ar ministra Ringolda Kalninga demisiju iecelts finanšu ministra amatā, kurā bija līdz valdības nomaiņai 1923. gada janvārī. Pēc tam īslaicīgi atkal pildījis finanšu ministra biedra funkcijas.

1923. gadā kļuvis par Liepājas Drāšu fabrikas tehnisko direktoru, bet 1927. gadā — par Liepājas Biržas komitejas priekšsēdētāju. Abos amatos palika līdz nāvei. Miris no sirdstriekas  ap plkst. 14. Apglabāts Rīgas Meža kapos .

## Atsauces
Artūrs Kupaks

**Artūrs Kupaks** (dzimis ) ir bijušais latviešu hokejists, aizsargs, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Ilgus gadus pavadījis Rīgas "Pārdaugava" sastāvā, vēlāk spēlējis dažādos Ziemeļamerikas hokeja līgu klubos.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Kupaks sāka 1991.—92. gada sezonā Starptautiskajā hokeja līgā spēlējošās Rīgas "Pārdaugava" sastāvā.

1994. gada vasarā aizsargs pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties Austrumkrasta hokeja līgas vienības Grīnsboro "Monarchs" rindām. Nākamās divas sezonas aizvadīja IHL vienībās Hjūstonas "Aeros" un Lasvegasas "Thunder", taču 1997.—98. gada sezonā aizvadīja vairākas spēles arī Amerikas hokeja līgas vienībā Springfīldas "Falcons".

Turpmākajos gados spēlēja dažādos ECHL, WPHL, WCHL un CHL līgu klubos, līdz 2006. gadā beidza spēlētāja karjeru.

Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 1993., 1994., 1997. un 2001. gada Pasaules čempionātos.

## Ārējās saites
Aleksejs Froļikovs

**Aleksejs Froļikovs** (dzimis  Maskavā, miris ) bija Latvijas hokejists, uzbrucējs, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Ilgus gadus pavadījis Maskavas "Dinamo", Rīgas "Dinamo" un Pori "Ässät" rindās.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Froļikovs sāka 1978.—79. gada sezonā PSRS čempionāta kluba Maskavas "Dinamo" sastāvā. 1981. gadā pārcēlās uz Rīgas "Dinamo" vienību, turpmākajos gados kļūstot par vienu no rezultatīvākajiem komandas spēlētājiem, 1988. gadā kopā ar komandu izcīnot čempionāta sudraba medaļas. Līdz 1989. gadam Rīgas "Dinamo" sastāvā 370 spēlēs guva 142 vārtus.

No 1989. līdz 1992. gadam spēlēja SM līgas vienībā Pori "Ässät". 1992.—93. un 1994.—95. gada sezonās spēlēja Starptautiskās hokeja līgas klubā Rīgas "Pārdaugava".

Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 1993. un 1994. gada Pasaules čempionātos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tipiskie grifi

**Tipiskie grifi**, **tipisko grifu ģints** (*Gyps*) ir vanagu dzimtas (*Accipitridae*) ģints, kas pieder pie grifu apakšdzimtas (*Aegypiinae*). Šajā ģintī ir apvienotas 8 mūsdienās dzīvojošas grifu sugas, kuras visas izplatītas Vecās Pasaules siltākajos reģionos. Lielākā sugu dažādība sastopama Āzijā un Āfrikā. Eiropā mājo tikai baltgalvas grifs (*Gyps fulvus*). Latvijā baltgalvas grifs ir rets ieceļotājs. Līdz šim reģistrēti 7 novērošanas gadījumi, pēdējais no tiem – 2012. gadā.

## Izskats un īpašības
[thumb|220px|left|[Himalaju grifs (*Gyps himalayensis*) ir lielākais tipisko grifu ģintī]]
Tipiskie grifi ir liela auguma putni ar kailu seju, platiem, gariem spārniem un to apspalvojums uz ķermeņa lielākajai daļai sugu ir tumšs. Salīdzinot ar citām grifu ģintīm, šīm sugām galvas ir vairāk apspalvotas. Galvu un kaklu atkarībā no sugas sedz biezākas vai retākas dūnas, dažām sugām kaila ir visa galva un kakls. Ap kakla pamatni grifam aug kupla apkakle, kas barojoties novada tekošās asinis un šķidrumus, neļaujot sasmērēties ķermeņa apspalvojumam. Grifiem ir spēcīgs knābis ar līku galu, bet vājas kājas, kas nav piemērotas ķermeņu sagrābšanai un noturēšanai. Šīs ģints sugām ir raksturīgs ļoti ietilpīgs kuņģis un visa gremošanas sistēma, kas var uzņemt lielu barības daudzumu. 

Lielākais ģintī ir Himalaju grifs (*Gyps himalayensis*), kura ķermeņa garums var sasniegt 150 cm, spārnu plētums 310 cm, svars 12 kg. Mazākais ģintī ir Bengālijas grifs (*Gyps bengalensis*), kura mazāko īpatņu ķermeņa garums ir 76 cm, spārnu plētums 205 cm, svars 3,5 kg.

## Uzvedība
[thumb|220px|[Bengālijas grifs (*Gyps bengalensis*)]]
Grifi ir maitas putni un pamatā barojas ar maitu, kuru atrod, izmantojot redzi. Parasti tie planē augstu debesīs, meklējot kādu kritušu dzīvnieku. Ja viens kaut ko ierauga un laižas zemē, pārējie tam seko. Pie kritušā dzīvnieki bieži izceļas ķildas un cīkstēšanās par labāko barošanās vietu, toties barā grifi spēj no upura padzīt pat samērā lielus plēsējus.

## Sistemātika
***Tipisko grifu ģints** (*Gyps*)
**Āfrikas grifs (*Gyps africanus*)
**Baltgalvas grifs (*Gyps fulvus*)
**Bengālijas grifs (*Gyps bengalensis*)
**Himalaju grifs (*Gyps himalayensis*)
**Indijas grifs (*Gyps indicus*)
**Kāpzemes grifs (*Gyps coprotheres*)
**Raibais grifs (*Gyps rueppelli*)
**Tievknābja grifs (*Gyps tenuirostris*)

## Atsauces

## Ārējās saites

*The Old World Vultures 
*Latvijas Daba: baltgalvas grifs
15. ieroču SS zenītartilērijas divizions

**15. ieroču SS zenītartilērijas divizions** () bija Latviešu leģiona pretgaisa aizsardzības vienība 15. ieroču SS grenadieru divīzijas sastāvā. Kaujas gaitas beidza 1944. gada vasarā, kad ar 19. zenītartilērijas divizionu tika apvienots VI armiju korpusam pakļautajā 506. zenītartilērijas divizionā.

## Izveidošana

Lai arī formālā pavēle par 15. divīzijas pretgaisa aizsardzības vienību formēšanu tika izdota tikai 1943. gada 25. septembrī, 15. zenītartilērijas diviziona izveidi virsleitnanti Rolands Bergs un Juris Spāde uzsāka jau 1943. gada martā Lilastē, pirmos kadrus 10 instruktoru un 177 kareivju sastāvā saņemot no Paplakas SS brīvprātīgo un apmācības pulka. Jūlija beigās uz divizionu pārskaitīja arī 15. prettanku diviziona 3. zenītlielgabalu rotu. Divizions tika saformēts četru bateriju sastāvā, tā vadība un struktūra bija šāda:

Diviziona komandieris - virsleitnants Rolands Bergs

* štāba baterija - komandieris Jānis Brošs
* 1. baterija - komandieris virsleitnants Juris Spāde
** 1. vads - divi vienstobra 20 mm zenītlielgabali
** 2. vads - divi vienstobra 20 mm zenītlielgabali
** 3. vads - divi četrstobru 20 mm zenītlielgabali
* 2. baterija - komandieris kapteinis Evalds Vinters
** 1. vads - trīs vienstobra 37 mm zenītlielgabali
** 2. vads - trīs vienstobra 37 mm zenītlielgabali
** 3. vads - trīs vienstobra 37 mm zenītlielgabali
* 3. baterija - komandieris kapteinis Elmārs Bite
** četri 88 mm zenītlielgabali

Diviziona apmācības notika zenītartilērijas skolā Vācijā un 42. zenītartilērijas skolā Lilastē. Pirms izbraukšanas uz fronti diviziona rindās bija 17 virsnieki, 76 instruktori un 713 kareivji.

## Kaujas darbība

thumb|left|350px|15. zenītartilērijas diviziona 1. baterijas vīri ar četrstobru 20 mm zenītlielgabalu. 
Uz fronti kā pirmā 15. diviziona vienība devās 1. baterija, 1944. gada 15. janvārī izbraucot uz fronti Novosokoļņiku rajonā, kur jau atradās pārējās divīzijas vienības. Smagās kaujās 1. baterija piedalījās jau 21. un 22. janvārī, tajās tika ievainots arī baterijas komandieris virsleitnants Spāde. Pārējās diviziona vienības uz fronti devās februāra sākumā, sasniedzot Belebelkas staciju un tika novietotas Redjas upes krastos Novgorodas rajonā. Kaujas darbībā divīzijas novietojumā Ostrovas un vēlāk Opočkā divizions bija iesaistīts līdz atiešanai uz Latvijas robežām 1944. gada jūnija beigās.

Lai arī, pēc 1944. gada jūlija sākuma, kad tika pilnībā iznīcināts 15. divīzijas 32. pulks pulkvežleitnanta Aperāta vadībā, divīzijas kājnieku vienības nosūtīja pārformēt uz Vāciju, 15. zenītartilērijas divizionu tika izlemts paturēt Latvijas teritorijā. Jau 1944. gada 28. jūnijā to nodeva VI SS armiju korpusa rīcībā un augusta sākumā tas tika apvienots ar 19. zenītartilērijas divizionu, izveidojot 506. zenītartilērijas divizionu leitnanta Harija Guseva vadībā.

## Atsauces
Trapeces zvaigžņu kopa

**Trapeces zvaigžņu kopa** (arī **Theta1 Orionis**) ir vaļējā zvaigžņu kopa, kura atrodas aptuveni 1600 gaismas gadu attālumā no Zemes Oriona zvaigznājā, Oriona miglāja vidū. Kopu atklāja itāļu astronoms Galileo Galilejs. 1617. gada 4. februārī viņš uzskicēja trīs no kopas zvaigznēm (A, C, D), bet nepievērsa uzmanību tās ieskaujošajam miglājam. Ceturto kopas zvaigzni (B) atklāja 1673. gadā. Piekto kopas zvaigzni E atklāja Tērbatas observatorijas direktors Frīdrihs Georgs Vilhelms Strūve 1826. gadā ar 9,5 collu teleskopu. Līdz 1888. gadam bija atklāti jau 8 kopas elementi. Vēlāk tika konstatēts, ka vairākas no kopas zvaigznēm patiesībā ir dubultzvaigznes. Labos novērošanas apstākļos, teleskopā ar 5 collu apertūru var redzēt 6 kopas zvaigznes.

Trapeces zvaigžņu kopa ir relatīvi jauns veidojums, tai ir apmēram 3 x 105 gadi. Kopa satur apmēram 1000 zvaigznes. 5 spožāko zvaigžņu masa ir apmēram 15 – 30 Saules masu katrai. Tās viena no otras atrodas apmēram 1,5 gaismas gadu attālumā. 
 thumb|left|150px|Trapeces zvaigžņu kopa ar apzīmējumiem
Trapeces zvaigžņu kopu var viegli atšķirt pēc asterisma, kuru veido tās 4 spilgtākās zvaigznes (A, B, C un D), tās izkārtojušās trapeces veidā. Spožākais kopas elements ir Tēta<sup>1</sup> Orionis C, kuras redzamais spožums sasniedz 5,13m. Zvaigznes A un B ir aptumsuma maiņzvaigznes.

Vairums zvaigžņu komponentu šajā kopā atklāts, to pētot infrasarkanajā spektrā, tā var labāk redzēt cauri to apņemošajam putekļu un gāzu mākonim. Apmēram pusei zvaigžņu konstatēti tās apņemoši putekļu, gāzu diski, topošo planētu sistēmu aizmetņi.   
## Atsauces
Vladimirs Mamonovs

**Vladimirs Mamonovs** (dzimis  Rīgā) ir latviešu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2019) Mamonovs spēlē Latvijas čempionāta komandā HK MOGO.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Mamonovs sāka 1996.—97. gada sezonā Latvijas hokeja līgas vienībā Rīgas "Juniors". No 1998. līdz 2000. gadam spēlēja Austrumeiropas hokeja līgas vienībā HK Liepājas Metalurgs, tad pievienojās HK Rīga 2000 rindām. 2003. gadā atgriezās Liepājā, "Metalurgs" sastāvā spēlējot līdz 2011. gadam.

2011.—12. gada sezonā Mamonovs spēlēja Kazahstānas hokeja līgas klubos Karaghandi "Sary-Arka" un Kokšetavas "Arlan", savukārt 2012.—13. gada sezonā spēlēja Ungārijas hokeja līgas vienībā *[[HK Nove Zamky]]*. 2014.—15. gada sezonā HK MOGO sastāvā kļuva par Latvijas čempionu. Nākamo sezonu uzsāka Slovākijas 1. līgas komandā *[[HK Nove Zamky]]*, taču sezonas vidū atgriezās HK MOGO sastāvā.

Latvijas izlases sastāvā spēlējis .

## Ārējās saites
Mitveida

**Mitveida** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī pie Čopavas upes.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1209. gadā. Attīstījusies kā tekstilrūpniecības centrs.

## Izglītība, kultūra, tūrisms un sports

Pilsētā atrodas 1867. gadā dibinātā tehniskā universitāte — Mitveidas Augstskola (*Hochschule Mittweida*).

## Cilvēki

Mitveida ir riteņbraucēja Andreasa Klēdena (*Andreas Klöden*, 1975) un aktrises Antjes Traues (*Antje Traue*, 1981) dzimtā pilsēta.

Mitveidas Augstskolā mācījies "Audi" pamatlicējs Augusts Horhs (*August Horch*, 1868—1951).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mitveidas Augstskolas mājaslapa
Rohlica

**Rohlica** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī pie Cvikavas Muldes upes.

## Ekonomika

Pilsētas apkārtnē tradicionāli tiek iegūts tufa paveids t.s. "Rohlicas porfīrs".

## Cilvēki

Rohlica ir peldētājas Ineses Dīrsas (*Ines Diers*, 1963) un vieglatlēta Dāvida Štorla (*David Storl*, 1990) dzimtā pilsēta.

16. gadsimtā vietējā skolā mācījās humānists Petrs Apiāns (*Petrus Apianus*, 1495-1552).

## Atsauces

## Ārējās saites
Palīguzsvars

**Palīguzsvars** ir valodas vienības sekundārs izcēlums, kas ir vājāks par galveno uzsvaru, kas latviešu valodā parasti ir uz pirmās zilbes. Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā palīguzsvaru apzīmē ar . Latviešu valodā, lai būtu palīguzsvars, vārdā jābūt vismaz trīs zilbēm, piemēram, vārdā ⟨meitenīte⟩ ar palīguzsvaru izceļ trešo zilbi – .

## Citās valodās
Daži autori norāda, ka palīguzsvars pirms pēdējās zilbes igauņu, latviešu un ziemeļžemaišu valodās ir iespējams tikai tad ja tā ir gara (respektīvi, bimoraiska jeb "smaga"), piemēram:
*latviešu  – 
*igauņu  ("prasmīgs" ģen. vsk.) –  (part. vsk.)
*žemaišu  ("āboliņš" ģen. vsk.) –  (dat. vsk.)

## Atsauces
Mora (valodniecība)

**Mora** ir fonoloģiska vienība, kas bieži ir mazāka par zilbi, kuru skaits zilbē nosaka tā saucamo "**zilbes garumu**" () jeb "**zilbes svaru**" (). Garuma un svara apzīmējumus bieži lieto kā sinonīmus, taču ir valodas, kur abus apzīmējumus lieto līdztekus, ar dažādām nozīmēm. Lībiešu valodā īsas zilbes vienmēr ir vieglas, garas zilbes savukārt iedalās vieglās un smagās, šis iedalījums ir līdzīgs igauņu valodas iedalījumam, kur pirmās un otrās garuma pakāpes zilbes ir vieglas, bet trešās garuma pakāpes zilbes ir smagas.

Baltu valodniecībā zilbes garums parasti tiek apskatīts tikai zilbes intonācijas sakarā, taču tam var būt nozīme arī nosakot primāro uzsvaru lietuviešu valodā un, it īpaši nosakot palīguzsvaru un līdzskaņu pagarināšanos latviešu valodā.

## Problēmas latviešu valodniecībā
Fokusēšanās uz zilbes intonāciju kā garas zilbes indikatoru, kā norāda Anna Daugaviete, ir uzskatāma faktā, ka baltu valodniecībā ar troksneņiem slēgtas zilbes netiek uzskatītas par garām jeb bimoraiskām, jo tās nevar nest intonāciju. Šāda pozīcija ir problemātiska latviešu valodas līdzskaņu geminācijas sakarā, jo šajā sakarā latviešu valoda pret tām attiecas kā pret garām, piemēram, vārdos  un  ir vienāds moru skaits (tos varētu analizēt kā  un ), taču tradicionāli tikai zilbe  tiktu uzskatīta par garu. Lietuviešu valodā savukārt geminācijas nav un tas, iespējams, ietekmējis ar troksneņiem slēgtu zilbju klasificēšanu kā īsas. Tādējādi viedokļi par to, kas skaitās gara jeb bimoraiska zilbe latviešu valodā un, kas ne, var būt pretrunīgi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Orinoko

**Orinoko** () ir upe Dienvidamerikas ziemeļos, viena no garākajām kontinenta upēm. Pašas Orinoko garums ir , bet lielākais garums kopā ar garāko pieteku Gvavjari un tās augšteci Gvajabero — . Sateces baseina platība ir ap vienu miljonu kvadrātkilometru, no kuriem 76,3% ir Venecuēlā, bet atlikušie 23,7% ir no Kolumbijas teritorijas. Orinoko upe ir kuģojama. Lielākās pilsētas upes krastos ir Sjudadbolivara, Sjudadgvajāna un Puertoajakučo.

Orinoko baseins bifurkācijas rezultātā ir savienots ar Amazones upes baseinu caur Kasikjares upi, kas sākas kā Orinoko pieteka un ietek arī Amazones pietekā Riunegru.

## Atsauces

## Ārējās saites