open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Liļa Budžurova

**Liļa Budžurova** (, , dzimusi ) ir Krimas tatāru dzejniece un žurnāliste.

## Biogrāfija
Liļa Budžurova dzimusi 1958. gada 1. novembrī uzbeku pilsētā Anrenā. 1979. gadā beigusi Taškentas apgabala pedagoģiskā institūta filoloģijas fakultāti. No 1979. līdz 1991. gadam strādājusi institūtā par krievu un ārzemju literatūras pasniedzēju. 1989. gadā publicējusi savu pirmo dzejoļu krājumu "Nenopirktā biļete", pēc tam — krājumu "Kad mēs atgriezīsimies".

1991. gadā atgriezusies Krimā, no kurienes 1944. gadā tika deportēta viņas ģimene. No 1991. gada 1997. gadam strādājusi par Krimas tatāru laikraksta *Avdet* (Atgriešanās) galveno redaktori. Pēc viņas vārdiem, no šī darba atbrīvota medžlisa vadības kritikas dēļ. Paralēli darbam laikrakstā no 1991. līdz 2011. gadam strādājusi Valsts televīzijas un radio kompānijā, vispirms par Krimas tatāru redakcijas redaktori, pēc tam par kompānijas vadošo redaktori — vadījusi programmas "Ana-Jurt" (Dzimtene), "Bīstamā zona", "Galvenais redaktors". No 1995. līdz 2005. gadam — arī telekanāla "STB" (*СТБ*) korespondenti (programma "Logi").

Daudzus gadus bijusi ar aģentūru *France Press*, *Internews*, *Экспресс-хроника* korespondente un daudzu Ukrainas laikrakstu, tai skaita interneta avīzes *Украинская правда* žurnāliste. No 2004. līdz 2014. gadam laikraksta *Первая Крымская* galvenā redaktore.
  
No 1997. gada Krimas brīvo žurnālistu asociācijas priekšsēdētāja. No 2012. gada telekanāla "ATR" ģenerālā direktora vietniece par informācijas politiku, politiski sociālā televīzijas šova "Gravitācija" autore. Atstāja šo amatu sakarā ar telekanāla slēgšanu 2015. gada 1. aprīlī. No 2015. gada augusta studijas *QaraDeniz production* direktora vietniece. Viena no gadskārtējā bērnu talantu konkursa *Сanlı ses* organizatoriem. 2016. gadā kļuvusi par vienu no sabiedriskās kustības *Бизим балалар* (Mūsu bērni), kas atbalsta Krimā notiesāto tatāru bērnus, dibinātājām.

1991. gadā Budžurava divreiz tika ievēlēta Krimas tatāru medžlisā, no 1994. līdz 1998. gadam Krimas Autonomās republikas Augstākās padomes deputāte.

2015. gada 2. novembrī viņa paziņoja, ka viņas mājā veikta kratīšana.

## Apbalvojumi
* Ismaila Gasprinska prēmija (1992) par diviem izdotajiem dzejoļu krājumiem un publicēto rakstu sēriju;
* Vasila Stusa starptautiskā prēmija (2001).

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Austrumvācijas hokeja izlase

**Austrumvācijas hokeja izlase** bija komanda, kas pārstāvēja Austrumvāciju starptautiskajās hokeja spēlēs. Komanda pastāvēja no 1951. līdz 1990. gadam un tās augstākais sasniegums ir Pasaules čempionāta piektā vieta, ko komanda izcīnīja četras reizes. 1966. gadā komanda izcīnīja Eiropas čempionāta bronzas medaļas.

## Olimpisko spēļu rezultāti
 
*1956 – 6. vieta (apvienotā Vācijas komanda)
*1960 – 6. vieta (apvienotā Vācijas komanda)
*1964 – 7. vieta (apvienotā Vācijas komanda)
*1968 – 8. vieta

## Pasaules čempionātu vēsture
 
*1956 – 11. vieta
*1957 – 5. vieta
*1958 – Nepiedalījās 
*1959 – 9. vieta
*1961 – 5. vieta
*1962 – Nepiedalījās 
*1963 – 6. vieta
*1965 – 5. vieta
*1966 – 5. vieta
*1967 – 7. vieta
*1969 – 7. vieta
*1970 – 5. vieta
*1971 – 9. vieta
*1972 – 9. vieta
*1973 – 7. vieta
*1974 – 6. vieta
*1975 – 7. vieta
*1976 – 8. vieta
*1977 – 9. vieta
*1978 – 8. vieta
*1979 – 10. vieta
*1981 – 12. vieta
*1982 – 9. vieta
*1983 – 6. vieta
*1985 – 8. vieta
*1986 – 11. vieta
*1987 – 13. vieta
*1989 – 13. vieta
*1990 – 13. vieta

## Skatīt arī
* Vācijas hokeja izlase
Oginska kanāls

**Oginska kanāls** () ir kanāls Baltkrievijā, kas savieno Jasjeļdas upi (Pripetes baseins) un Ščaras upi (Nemunas baseins), tādējādi savienojot Baltijas un Melnās jūras baseinus.

Kanāla garums ir , platums , vidējais dziļums . Tā būvniecību 1765. gadā sāka grāfs Mihails Kazimirs Oginskis, kā vārdā arī nosaukts kanāls. Kanāls šķērso Vigonoščanskas un Vulkovas ezerus. 

## Vēsture
Kanāls ekspluatācijā tika nodots 1783. gadā. 19. gadsimtā pa to ikdienas kursēja tvaikoņi. Pateicoties kanāla izbūvei, tā apkārtnē izveidojās vairākas apdzīvotās vietas.

Oginska kanāls nebija dziļš un sausajās vasarās tvaikoņu satiksme un zāģbaļķu pludināšana bija apgrūtināta. Tādēļ no 1799. līdz 1804. gadam tika veikti dažādi kanāla uzlabojumi.

Kanāls stipri cieta Pirmajā pasaules karā, kad visas hidrotehniskās iekārtas tika uzspridzinātas un nodedzinātas. Pēc Rietumbaltkrievijas pievienošanas Polijai kanāls tika atjaunots un modernizēts, tas tika izmantots līdz 1939. gadam. 1942. gadā, cīņas laikā starp padomju partizāniem un vācu karaspēku, visas kanāla navigācijas sistēmas tika iznīcinātas un vairs nav atjaunotas. 1960. gados tika saspridzināti pēdējie dambji.

## Atsauces

## Ārējās saites
Erjons Tola

**Erjons Tola** (; dzimis ) ir Albānijas kalnu slēpotājs.

Kopš 1992. gada trenējas kalnu slēpošanā. Dzīvo Alpu kūrortā Červiņjā Itālijā, uz Itāliju emigrēja kopā ar ģimeni bērnībā.

Pārstāvējis Albāniju četrās ziemas olimpiskajās spēlēs. No tām pirmajās divās bija vienīgais savas valsts sportists, līdz ar to būdams Albānijas karognesējs abu olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijās. 2006. gada olimpiādē Turīnā viņš kļuva par pašu pirmo Albānijas dalībnieku ziemas olimpisko spēļu vēsturē. 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhjanā Erjana Tolas iegūtā 36. vieta slalomā bija augstākais sasniegums Albānijai 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kroklūpas vārpstiņgliemezis

**Kroklūpas vārpstiņgliemezis** (*Laciniaria plicata*) ir sīku sauszemes gliemežu suga. Franču dabaszinātnieks Žaks Draparno sugu aprakstīja 1801. gadā. Suga ir ierakstīta Zviedrijas Sarkanajā grāmatā, kā apdraudēta ierobežotas izplatības dēļ.

2018. gadā kroklūpas vārpstiņgliemezis tika izraudzīts par Latvijas Gada gliemi, kā suga, kas var kalpot par indikatoru augstvērtīgiem, ilgstoši neskartiem mežu biotopiem.

## Apraksts

Čaula ir vārpstveida, samērā slaida ar 12—13 vijumiem, vītņojuma apakšējā trešdaļā nedaudz cilindriska. Tā ir 15—18 mm gara un 3,3—3,6 mm diametrā. Čaulas ieeja plata, tās mala jeb lūpa liela un atliekta, ar 6—9 lūpas zobiņiem. Atsevišķiem eksemplāriem šie zobiņi var būt mazi, vai pat vispār nebūt. Apakšējais zobs neliels ar ieliekumu lejas daļā. Apakšējais valnītis čaulas iekšienē veido 2—3 rievas. Čaulas ieejā redzams tikai viena — augšējā palatālā valnīša gals. Krāsa tumši sarkanīgi brūna. Čaulas virsma ar lielām un regulārām ribām. Uz priekšpēdējā vijuma apmēram 6—7 ribas katrā milimetrā. Ribu virsmas šuves tuvumā var būt ar it kā baltu krāsojumu.

## Izplatība un biotopi
Kroklūpas vārpstiņgliemezis ir tipiska mežu suga. Sastopama jauktajos un lapu koku mežos, vietās ar kaļķainām augsnēm un dolomīta atsegumiem, kā arī uz mitrām klintīm un mūriem. Tā kā sugas apdzīvotie biotopi parasti ir fragmentēti, tas ierobežo arī kroklūpas vārpstiņgliemežu izplatību.

Suga ir izplatīta Viduseiropā un Austrumeiropā ar izkliedētām atradnēm Dānijā un Vācijas ziemeļos. Samērā bieži sastopama visā Latvijas teritorijā.

## Atsauces
Atifete Jahjaga

**Atifete Jahjaga** (, ; , dzimusi ) ir Kosovas politiķe, no 2011. līdz 2016. gadam viņa bija Kosovas prezidente. Viņa ir pirmā sieviete, kas ir bijusi Kosovas prezidente. Atifete Jahjaga ir strādājusi arī Kosovas policijā, kur viņa bija ieguvusi ģenerālmajora pakāpi.
Mitrovica

**Mitrovica** () vai **Kosovas Mitrovica** () ir pilsēta Kosovas ziemeļos, Mitrovicas rajona administratīvais centrs. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 58,5 tūkstoši iedzīvotāju. Atrodas Ibaras un Sitnicas upes krastos. 2013. gadā Ziemeļkosovas krīzes laikā tika atdalīta Kosovas serbu pārvaldītā Ziemeļmitrovica, kur dzīvo aptuveni 15% no Mitrovicas iedzīvotājiem.

## Sports
### Futbols
* KF Trepça'89 (futbola klubs)
* KF Trepça Mitrovicë (futbola klubs)
* Rizas Luštas stadions (ietilpība: 5000)
* „Olimpik Adem Jashari“ stadions (ietilpība: 29000)

## Atsauces

## Ārējās saites
Karls Bilts

**Nilss Daniels Karls Bilts** (*Nils Daniel Carl Bildt*; dzimis ) ir Zviedrijas politiķis, bijušais Zviedrijas premjerministrs (1991—1994) un Zviedrijas ārlietu ministrs (2006—2014).
 
Karls Bilts kā Zviedrijas premjerministrs centās panākt iespējami skaidru un stabilu drošības izkārtojumu visā Baltijas jūras reģionā, viņam izdevās pārliecināt Amerikas Savienoto valstu administrāciju, ka iesaistīties Baltijas reģiona nākotnes drošības izkārtojuma izveidē ir ne tikai ASV interesēs, bet arī šīs valsts pienākums.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Bildt Comments – Bildt's English-language blog (inactive)
* .
* Sweden navigates complex waters of EU foreign policy, *The Local*
* "Assuring Peace and a European Future in Bosnia and Hercegovina, Open Letter to Carl Bildt in the light of the "Dayton-2"-negotiations at Butmir, Bosnia and Hercegovina, by Lord Paddy Ashdown, Wolfgang Petritsch und Christian Schwarz-Schilling, 18. Oktober 2009
Nadruva

thumbnail|right|Nadruva (''Nadrauen'') starp pārējām prūšu zemēm.
thumbnail|right|Sadalītā Nadruvas zeme pēc iekļaušanas Vācu ordeņa valsts sastāvā.
**Nadruva** () jeb **Nadrava** () bija viena no senprūšu zemēm, kas atradās Prēgeles (Pregoļjas) upes augštecē, robežojās ar Sembas un Notangas (rietumos), Bārtas (dienvidos), Skalvas (ziemeļos) un Sudavas (austrumos) zemēm.

Nadruvas teritorijas pamatdaļā mūsdienās ir Kaļiņingradas apgabala Gusevas, Čerņahovskas un Ozjorskas rajoni.

## Krusta kari
1253. gadā Lietuvas karalis Mindaugs dāvināja Vācu ordenim Livonijā par solīto palīdzību cīņā pret žemaišu kunigaiti Vikintu viņa pārvaldīto Žemaitijas daļu un jātvingu apdzīvotās Dainavas, kā arī visu *Nederavu* (Nadruvu?), Vizaini un Vangu abos Nemunas lejteces krastos.
Vācu ordenis Nadruvu iekaroja un kristianizēja tikai pēc Lielās prūšu sacelšanās apspiešanas 1276. gadā.

Turpmākajos gadsimtos Nadruvā notika vietējo iedzīvotāju pakāpeniska pārtautošana. Pēc Vācu ordeņa sakāves 15. gadsimtā šeit ieceļoja žemaiši un lietuvieši, bet pēc 1710. gada Lielā mēra epidēmijas to no jauna kolonizēja vācu ieceļotāji.
Man nav žēl (dziesma par Ērikonkuli)

**Man nav žēl (dziesma par Ērikonkuli)** ir Normunda Rutuļa, Raimonda Paula un Guntara Rača kārtējais sadarbības singls, kas izdots 2018. gada 23. aprīlī. Tas ir pirmais singls no divpadsmit jaunu Raimonda Paula dziesmu albuma, kas klajā nāca 2019. gada septembrī. Aranžējumu autori un skaņu ieraksta producenti Lotars Lodziņš, Jānis Kalve un Kārlis Indrišonoks. Producēja Normunds Rutulis un *[[MicRec]]*. 

## Atsauces
Māris Korsiets

**Māris Korsiets** (dzimis , Viesītē) ir latviešu aktieris un režisors.

2002. gadā Kiprā apmeklējis vasaras kursus antīkajā traģēdijā. 2003. gadā absolvējis Daugavpils Universitāti un ieguvis profesionālā bakalaura grādu aktiera un kultūras pasākumu organizētāja specialitātē. 2000. gadā kļuvis par Daugavpils teātra aktieri.

## Atsauces
Žanna Lubgāne

**Žanna Lubgāne** (dzimusi ) ir latviešu aktrise.

No 1974. līdz 1984. gadam mācījusies Daugavpils 5. vidusskolā. No 1984. līdz 1987. gadam apguvusi kultūras darbinieka un masu pasākumu režisora specialitāti Rīgas Kultūras un izglītības darbinieku tehnikumā. 1994. gadā absolvējusi Latvijas Mūzikas akadēmiju kino un aktiera specialitātē.

No 1987. līdz 1990. Latvijas Kultūras centrā strādājusi par kultūras darbinieci un masu pasākumu režisori. 1991. gadā kļuvusi par Daugavpils teātra aktrisi.
## Atsauces

## Ārējās saites
* Žanna Lubgāne izrades.lv
Cūgšpice

**Cūgšpice** (, ) ir augstākā virsotne Bavārijas Alpos, kā arī Vācijas augstākā virsotne. Atrodas uz Vācijas un Austrijas robežas. Cūgšpices augstums ir 2962,06 m virs jūras līmeņa. Uz ziemeļiem no Cūgšpices atrodas Garmiša-Partenkirhene, kur 1936. gadā norisinājās ziemas olimpiskās spēles. Pirmo reizi cilvēki uzkāpa Cūgšpicē .

## Ārējās saites
Smolares ūdenskritums

**Smolares ūdenskritums** () ir augstākais ūdenskritums Ziemeļmaķedonijā, tā augstums ir . Ūdenskritums atrodas Belasicas kalnu ziemeļu nogāzē Lomnicas upē, netālu no Smolares ciema,  virs jūras līmeņa.

Ūdenskritums atrodas tektoniski nestabilā struktūrā, kas atrodas šķērsām Lomnicas upes virzienam. Ūdenskrituma apakšā izveidojusies liela iedobe, tās garums upes virzienā ir , platums , dziļums no 0,5 līdz . Smolares ūdenskritums ir ne tikai augstākais ūdenskritums Ziemeļmaķedonijā, bet arī visos Belasicas kalnos..

Kopš 2003. gada uz ūdenskritumu ved šaurs ceļš, kas paredzēts tūristu nokļūšanai līdz apskates objektam.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Водопадите на Беласица
Metjū Barzals

**Metjū Barzals** (; dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2025) Barzals pārstāv NHL klubu Ņujorkas "Islanders".

## Spēlētāja karjera
No 2013. līdz 2016. gadam Barzals spēlēja Sietlas "Thunderbirds" komandā Rietumu hokeja līgas čempionātā. 2016. gadā sāka spēlēt Ņujorkas "Islanders". 2017.—18. gada sezonā kā līgas labākais debitants ieguva Kaldera balvu.

## Ārējās saites
Zlēku pamatskola

**Zlēku pamatskola** bija vispārizglītojošā skola, kas atradās Ventspils novada Zlēkās. Dibināta 1796. gadā un nepārtraukti darbojusies līdz 2016. gadam. Tā bija senākā skola Kurzemē.

Pēdējā pastāvēšanas gadā skolā mācījās 28 bērni, kas bija uz pusi mazāk nekā valstī paredzētais minimālais skolēnu skaits.

Skolas ēkā atrodas bērnudārzs.

## Vēsture
1796. gadā tiek uzcelta pirmā skola kalpu bērniem – necila vienstāvu koka ēka, kurā bijusi viena istaba, kurā skolēni mācījušies, ēduši un arī gulējuši. Vēlāk ēka papildināta ar otro stāvu, kurš pēdējā skolas pastāvēšanas laikā tika izmantots internātam, virtuvei un ēdamtelpai.

1884. gadā uzcelta sarkano ķieģeļu divstāvu ēka, kurai pēc kāda laika uzbūvēts trešais stāvs.

Sporta zāli pie skolas uzbūvēja 1960. gadā.

## Nosaukumi
Skolas nosaukumi gadu gaitā mainījušies.
* 1796 – 1900  Zlēku pagasta skola
* 1901 – 1917  Zlēku divklasīgā ministrijas skola
* 1918 – 1940  Zlēku sešklasīgā pamatskola
* 1941 – 1942  Zlēku septiņgadīgā skola, jeb nepilnā vidusskola
* 1942 – 1944  Zlēku tautskola
* no 1945 Zlēku septiņgadīgā skola
* 1961 – 1989  Zlēku astoņgadīgā skola
* 1990 – 1992  Zlēku deviņgadīgā skola
* no 1992. gada 1. septembra līdz skolas slēgšanai 2016. gadā – Zlēku pamatskola

## Atsauces
Ernests Sniķeris

**Ernests Sniķeris** (1886—1944) bija latviešu inženieris un sabiedrisks darbinieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1886. gada 21. maijā Piltenē namdara ģimenē. Mācījās Piltenes draudzes skolā un Ventspils pilsētas skolā, 1906. gadā absolvēja Liepājas biržas komercskolu. 
1912. gadā ar inženiera tehnologa grādu absolvēja studijas Rīgas Politehniskajā institūtā. Tanī pašā gadā uzsāka darbu Liepājā Liepājas drāšu fabrikā kā elektrotehniskās nodaļas vadītājs. Darbojas Liepājas latviešu biedrībā. 
Pirmā Pasaules kara laikā 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Tallinu, kuģu būvētavā strādāja par galvenos elektroinženieri un bija vietējās latviešu bēgļu komitejas priekšsēdētājs.

1920. gadā atgriezās Liepājā, strādāja Liepājas drāšu fabrikā, bija Liepājas latviešu biedrības valdes loceklis. 1935. gadā iecelts par Latvijas aerokluba Liepājas aviācijas skolas priekšnieku, kuru noorganizēja un vadīja līdz 1937. gada sākumam.

1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā viņu kopā kopā ar sievu Annu un jaunākajiem bērniem Ivaru un Ināru izsūtīja uz Sibīriju un nometināta Krasnojarskas apgabalā. Miris izsūtījumā 1944. gadā.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, 4. šķira (1937)

## Bibliogrāfija
* "Kurzemes Vārds" 1937. gada 20. jūnijā

## Atsauces
Astrīda Petaško

**Astrīda Petaško** ir Daugavpils Valsts ģimnāzijas pedagoģe, skolas muzeja dibinātāja, novadpētniece, Atmodas notikumu aktīva dalībniece, Triju Zvaigžņu ordeņa Goda zīmes laureāte un Goda daugavpiliete.

## Dzīvesgājums
A. Petaško ir dzimusi 1927. gada 18. septembrī Daugavpilī skolotājas Annas Švirksts un sekretāra, valdes priekšsēdētāja, apriņķa vecākā un Daugavpils pilsētas valdes priekšsēdētāja Andreja Švirksta ģimenē. Absolvējusi Daugavpils Valsts ģimnāziju, kurā mācījusies no 1942. līdz 1948. gadam un pēc tam piecdesmit gadus strādājusi tur kā logopēde. Izglītības iestādē sapazinusies arī ar savu dzīvesbiedru Leonu Petaško. Daugavpils Valsts ģimnāzijā mācījušies arī abi Astrīdas dēli. Pēc Daugavpils 1. vidusskolas (Daugavpils pilsētas 1. ģimnāzijas) absolvēšanas, mācījusies arī Latvijas Valsts universitātes Vēstures fakultātē un Maskavas Pedagoģiskā institūta Defektoloģijas fakultātē.
A. Petaško aktīvi interesējusies par Daugavpils un Daugavpils Valsts ģimnāzijas vēsturi, un izveidojusi skolas vēstures muzeju. Par iestādes vēsturi sarakstījusi arī divas grāmatas. Astrīdas Petaško nopelns nav tikai materiālu krāšana, bet arī tas, ka viņa pulcē bijušos skolas audzēkņus un skolotājus, kurus no Daugavpils un Latvijas šķīris karš. Viņa palīdzējusi nodibināt kontaktus starp bijušajiem skolasbiedriem.

## Apbalvojumi
* 2000. gadā A. Petaško tika apbalvota ar Daugavpils Jubilejas Goda zīmi par ieguldījumu Daugavpils attīstībā.
* 2002. gadā 4. maijā skolotāja tika pagodināta ar Triju Zvaigžņu ordeņa Zelta goda zīmi.
* Viņa ir arī Daugavpils Goda pilsoņu sarakstā.
* 2005. gadā skolotāja iegūst titulu „Nozīmīgākais latvietis Daugavpilī”.
Mirusi 2013. gada 10. augustā.

## Atsauces
Rūdolfs Liedags

**Rūdolfs Liedags**, (dzimis , miris ), īstajā vārdā **Rūdolfs Staprāns**, kļuva pazīstams kā dzejnieks, kad pagājušā gadsimta 60. gadu beigās iznāca viņa dzejoļu krājums *Vējā.*

## Biogrāfija
Dzimis 1936. gada 3. decembrī Rīgā. Miris 1988. gada 21. janvārī, apbedīts Meža kapos Ventspilī. 1946. gadā no Rīgas pārcēlās uz dzīvi Ventspilī, kur beidzis 1.septiņgadīgo skolu. Pabeidzis arī kuģa mehāniķa kursus un 1954. gadā sāka strādāt Ventspils zvejnieku artelī *Sarkanā bāka* uz kuģiem.

Kad 51 gada vecumā dzejnieks nomira, viņa dzejoļi un manuskripti tika nodoti skolotājai Aijai Bumbierei. Rūdolfa Liedaga dzīves laikā iznāca tikai viens dzejas krājums *Vējā*. Pēc viņa nāves tika izdotas vēl trīs grāmatas *Saule miglā* (1990), *Aija* (1993) un *Pasaulē zem saules* (2014) .

Ar Rūdolfa Liedaga dzejas vārdiem sarakstītas dziesmas, kuras sakomponējis ventspilnieks Andris Jansons un mūziķis Rolands Ūdris.

## Publikācijas
Pirmā publikācija — dzejolis *Tētis atnāk no jūras* (laikrakstā *Padomju Venta* 1965. 30.I). Pēc tam regulāri publicējies šajā laikrakstā.

Galvenokārt rakstījis par jūru, par tās skaistumu un skarbumu.

## Grāmatas

* *Vējā* : dzejoļi. — Rīga : Liesma, 1969. — 91, [3] lpp.
* *Saule miglā* : dzeja / Rūdolfs Liedags ; sast. Aija Bumbiere ; Mārtiņa Kalndruvas iev. ; māksl. Jānis Svenčs. — Ventspils : [Brīvprātīgā grāmatu draugu biedrība], 1990. — 159 lpp. : il.
* *Aija* : novele dzejoļos / Rūdolfs Liedags ; sast. Aija Bumbiere ; māksl. Dagmāra Staprēna. — Ventspils : SIA "West-East", 1993. — 147 lpp. : il.
* *Pasaulē zem saules* : dzejas izlase / Rūdolfs Liedags ; sakārt. Aija Bumbiere ; māksliniece Vita Lēnerte ; nošu salikums Ainārs Kukulītis ; dziesmu [mūzikas] autori: Andris Jansons un Rolands Ūdris ; redaktore Daina Grūbe. — Rīga : Zvaigzne ABC, 2013. — 127 lpp. : il., notis. .

## Atsauces
**Kopējās**

* https://www.ventasbalss.lv/zinas/kultura/19256-pasaule-zem-saules-papildinats-ar-video
* Zvaigzne, Marlena, *Dzejnieks un jūras pērļu zvejnieks*. Ventas Balss, Nr.135 (16.07.2012.), 5.lpp.
* Šulca, Undīne, *Rūdolfs Liedags dzejā un mūzikā.* Ventas Balss, Nr.193 (07.10.2013.), 5.lpp.
* Zakalovska, Megija, *Ziniet, man bija tāda rinda*...Ventas Balss, Nr.55 (20.03.2014.), 4.lpp.

**Konkrētās**
Rojas luterāņu baznīca

**Rojas evaņģēliski luteriskā baznīca** ir luterāņu dievnams, kas pārdzīvojis vairākas pārvērtības gan 17. un 18. gadsimtā. 1854. gadā koka baznīcai uzcēla slaidu, augstu akmens mūra torni un 1878. gadā tornim piebūvēja akmens mūra baznīcu askētiski vienkāršās formās.

Vēsturiskajam notikumam par godu pie galvenās ieejas (kreisajā pusē) sienā iemūrēja granīta plāksni ar tekstu un gadskaitli. Gadskaitļi 1854., 1992. tornī liecina par baznīcas pārbūvēm. Pirmajā pasaules karā torni sabombardēja, tas atjaunots 1992. gadā tagadējā izskatā.

Baznīcā atrodas altārglezna «Kristus un Svētais Pēteris uz ezera» (1890, M. Pols (M. Pols) kopija no R. Rihtera (R. Rihters) oriģināla). 1883. gadā darinātās ērģeles ir Jēkabpils ērģeļu būvētāja Mārtiņa Krēsliņa darbs.

Par mācītāju baznīcā kalpo Juris Veidenieks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Laimdota Junkara

**Laidota Junkara** (dzimusi 1951. gada 6. janvārī Rīgā) ir Ventspils novada māksliniece, pedagoģe, novadpētniece, Rubeņa fonda valdes locekle un vairāku grāmatu autore un sastādītāja. 

## Biogrāfija
Laimdota Junkara dzīvo Ugālē un ir veicinājusi Ventspils pilsētas un novada sabiedriskās, kultūras un mākslas dzīves attīstību, par ko saņemtas atzinības gan novadā, gan republikā. Latvijas Mākslinieku savienības biedre no 1986. Laimdota Junkara aktīvi darbojas sabiedriskajā organizācijā Rubeņa fonds, kura mērķis ir vākt un saglabāt vēsturiskos materiālus par Roberta Rubeņa atsevišķā bataljona cīņu ceļu, kā arī informēt sabiedrību par bataljona pretošanos abām okupācijas varām un pēdējām kaujām, kuras risinājās Ventspils novadā 2. Pasaules kara noslēgumā.

## Mākslinieciskā darbība
### Izstādes

* Mūru vārdi. Ventspils Ordeņa pilī (2015),
* Mājās. Ventspils bibliotēkas konferenču zālē (2014),
* Tveicē. Ventspils Pārventas bibliotēkā (2013),
* Visādi meži. Ventspils teātra namā Jūras Vārti (2012),
* Pilsēta dārzā. Ventspils bibliotēkas konferenču zālē (2010),
* Pagleznojumi. Ventspils Amatu mājā (2009),
* Darbu izstāde. Rīgā, J. Rozentāla un R. Blaumaņa muzejā (2003), 
* Personas izstāde. Ventspils Ordeņa pilī (2002),
* Senleja. Talsu Novada muzejā (2001),
* Zaļais burdons. Rīgā, galerijā Daugava (2001),
* Baltie raksti. Rīgā, Rīgas galerijā (1997),
* 50 -5 =? Rīgā, Raiņa Literatūras un mākslas muzejā (1996).

## Literārie darbi
* „Pussala : Ventspils māksla un mākslinieki” (1998),
* „Ugāles pagasta stāsti: fakti, vietvārdi, teikas, atmiņas” (2009),
* „Uz atkal redzēšanos. Putniņu Krists: Krists Fogelis 1863.-1910.” (2010),
* „Rāpatu grāmata: no Piltenes Ugālē” (2011),
* „Dzīve pie Ventas: Piltenes pagastā un kaimiņos” (2013),
* „Cirkales grāmata : no Zlēkām Ugālē” (2016),
* „Ugāle laikmetu ceļos 1. grāmata. 1905-1945” (2017).

## Apbalvojumi
* Brāļu A. un E. Brastiņu piemiņas balva Latviskas Latvijas labad (2000)
* Latvijas Republikas Kultūras ministrijas balva tautas mākslā: par Ventspils novada mākslinieciskās dzīves rosināšanu un ražīgu pedagoģisko darbu (2004)
* Ventspils novada pašvaldības Goda raksts par ieguldījumu novada kultūrvides saglabāšanu un novadpētniecības attīstībā (2013)

## Ārējās saites
* Ventspils reģiona kopkatalogs (bibliogrāfija)
Serbu ērglis

[thumb|150px|[Serbijas ģerbonis|Serbijas mazais ģerbonis, kurā attēlots Serbu ērgis]]
**Serbu ērglis** ir divgalvainais heraldiskais ērglis, kas ir vēsturisks Serbijas heraldikas un veksiloloģijas simbols. Divgalvainais ērglis un Serbu krusts ir galvenie valsts heraldiskie simboli, kas cauri vairākiem gadsimtiem simbolizē serbu tautas nacionālo identitāti. Ērgļa simbols aizgūts no viduslaiku Nemanjiču dinastijas ģerboņa. Kopš 1882. gada, kad Serbijas Karaliste ērgli ar krustu uz krūtīm sāka izmantot savā ģerbonī, tā tas tiek izmantots arī Serbijas valsts ģerbonī.

No 1883. gada līdz 1945. gadam Baltā ērgļa ordenis bija karaliskais apbalvojums Serbijas un Dienvidslāvu iedzīvotājiem par sasniegumiem miera vai kara laikā, vai par īpašiem nopelniem kroņa, valsts vai nācijas labā.

## Ārējās saites
Herberts Dorbe

**Herberts Dorbe** (dzimis  Zlēku pagastā, miris  Ventspilī) bija skolotājs, viens no ievērojamākajiem Ventspils novada rakstniekiem. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1894. gadā Zlēku pagastā.
1905. gadā ģimene no Zlēkām pārcēlās uz Ventspili. Mācījās Ventspils pareizticīgo skolā. 
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Krieviju. 
1920. gadā atgriezās dzimtenē, bija latviešu valodas un dziedāšanas skolotājs Užavā, Vārvē, no 1923. gada Ventspils 2. pamatskolā (tagad Ventspils 1. pamatskolas daļa).

## Piemiņa
Aktīvi darbojoties Herberta Dorbes memoriālajam muzejam "Senču putekļi", ikgadēji tiek pasniegta Herberta Dorbes gada balva "Gada Humanitāro zinību skolotājs". 

## Darbi
Rakstījis dzeju, prozu, lugas, tulkojis, bijis skolas mācību grāmatu autors.
### Dzeja bērniem
* *Izas dziesmiņas* (1929)
* *Sirsniņa* (1933)
* *Rudentiņš bagāts vīrs* (1937)
* *Dzejoļi bērniem* (1956)
* *Leļļu brauciens* (1958)
* *Es un mani draudziņi* (1969)
* *Tas notika Kaķpēdiņu Bulvārī* (1971)
* *Aina ar brālīti meklē cālīti* (1973)
* *Vīrs un vārds* (1974)
* *Pelīte mācība* (1986)

### Lugas bērniem
* *Burtnieku saime.* (1927)
* *Leiputrija* (1929)

### Dzeja
* *Pasaules gājējs* (1924)
* *Splīns* (1925)
* *Gadu gaismā* (1964)
* *Liriski disputi* (1969)
* *Ceļavīra vēlējums* (1977)
* *Līdumnieks no Zlēkām* (1979)

### Lugas
* *Gudram gudra nelaime* (1929)
* *Zemgales dēls* (1930)
* *Necerēta iepazīšanās* (1957)

### Romāni
* *Viņus gaidīja dzīve* (1966)
* *Vaicāju jaunībai* (1970) (vēlāk diloģija *Pagātnes vējos* (1973))
* *Tikai labu* (1972)
* *Pie Ventas grīvas* (1973)
* *Brāļi, piecelieties* (1978)
* *Uguns logā* (1976)

### Autobiogrāfiskie stāsti
* *Bērnība, es sveicu tevi* (1968)
* *Savu bēniņu direktors* (1984)

## Atsauces
Fuginga

thumb|Ceļazīme ar iepriekšējo ciema nosaukumu
**Fuginga** (), iepriekš **Fukinga** (*Fucking*), ir ciems Austrijā, Augšaustrijas federālajā zemē. Atrodas aptuveni 4 km no Austrijas un Vācijas robežas, 33 km uz ziemeļiem no Zalcburgas. Ciemā dzīvo ap 100 cilvēku.

Līdz 2021. gadam ciema nosaukums bija Fukinga, tas guva ievērību, jo angļu valodā vārdam *fucking* ir cita nozīme. Līdz 2005. gadam ceļa zīmes ar norādi par šo ciemu regulāri tika zagtas, bet vēlāk tika nodrošināts, lai zīmes nevarētu tik vienkārši nozagt (zīmes piemetinātas pie tērauda stieņa, kas iebetonēts stingrā pamatnē).
Sevaks Hanagjans

**Sevaks Hanagjans** (, ; dzimis  Šahnazarā, Armēnijā) ir Krievijā dzīvojošs armēņu dziedātājs un dziesmu autors. Sevaks piedalījās 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Lisabonā, Portugālē, pārstāvot Armēniju, pēc uzvaras nacionālajā atlasē ar dziesmu *[[Qami]]* (*Քամի*).

## Atsauces
Bavāriešu valoda

**Bavāriešu valoda** (*Boarish*), arī **austriešu—bavāriešu valoda**, ir rietumģermāņu valoda, nereti tiek uzskatīta par vācu valodas dialektu. Izplatīta Austrijā, Bavārijā (Vācijā) un Bolcāno (Itālijā). Bavāriešu valodā runā aptuveni 14 miljoni cilvēku. Izšķir ziemeļu bavāriešu dialektu, centrālo bavāriešu dialektu un dienvidu bavāriešu dialektu.
Fricis Rūmnieks

**Fricis Rūmnieks** (dzimis 1919. gada 21. aprīlī, miris 1960. gada 2. maijā) bija latviešu dzejnieks un prozaiķis.

Dzimis Ventspils apriņķa Puzes pagasta "Strautniekos" zemnieku ģimenē. Mēnesi pirms Friča nākšanas pasaulē, nogalināja viņa tēvu par piedalīšanos bezzemnieku un laukstrādnieku komitejā. Mācījies Puzes pamatskolā, Ventspils ģimnāzijā (1932—1937) un Jelgavas Skolotāju seminārā, kuru beidza 1939. gadā.

Darba gaitas uzsāka Jelgavas laikraksta "Zemgales Balss" redakcijā, tad strādāja kā Puzes pamatskolas skolotājs, vēlāk bija Ventspils apriņķa tautas izglītības nodaļas inspektors, kur aktīvi iesaistījās sabiedriskajā dzīvē. 2. Pasaules kara laikā studējis Maskavas Valsts universitātē, kur pievērsās literatūrai un žurnālistikai. Pēc kara Fricis Rūmnieks atgriezās Latvijā. Strādāja laikrakstā "Padomju Jaunatne", žurnālos "Karogs"un "Dadzis". 1954. gadā ievēlēts par Latvijas Padomju rakstnieku savienības valdes sekretāru.

Viņa dzejoļi nav iznākuši atsevišķā grāmatā, tie iespiesti periodikā. Kopā ar V. Plotnieku sarakstījis tēlojumu grāmatu bērniem "Pie makšķernieku ugunskura" (1957). Daudz tulkojis, rakstījis literatūrzinātniskus apcerējumus, pievērsies jauno literātu audzināšanai.

F. Rūmnieka mūžs aprāvās spēji — 1960. gada 2. maijā ceļā no Somijas, Ļeņingradā (Sanktpēterburgā). Apbedīts Raiņa kapos, Rīgā.

## Atsauces
* Rūmniece T. *Viņš mīlēja cilvēkus, ūdeņus un grāmatas*, Padomju Venta,1984.gada 24.aprīlī
* Literatūra un Māksla, 1960. gada 7. maijā

* Materiāli glabājas Puzes bibliotēkā

## Ārējās saites
* Apraksts literatura.lv
* Ventspils reģiona kopkatalogs
Āri Oulafsons

**Āri Oulafsons** (; dzimis  Reikjavīkā, Islandē) ir islandiešu dziedātājs. Āri piedalījās 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Lisabonā, Portugālē, pārstāvot Islandi, pēc uzvaras nacionālajā atlasē ar dziesmu *[[Our Choice]]*. Pusfinālā viņš ieguva 19. vietu, kas neļāva viņam kvalificēties finālam.

## Atsauces
Sasna (zeme)

thumbnail|right|Sasna starp pārējām prūšu zemēm.
thumbnail|right|Sadalītā Sasnas zeme pēc iekļaušanas Vācu ordeņa valsts sastāvā.
**Sasna** () jeb **Zasna** () bija senprūšu zeme tagadējās Varmijas-Mazūrijas vojevodistes teritorijā.
Atradās Mazovijas pierobežā, starp Lubavas zemi rietumos un Galindas zemi austrumos.

## Vēsture
Nosaukums cēlies no prūšu vārda *sasnis* ("zaķis").
Pirmo reizi  kā *terra Soysim* pieminēta Prūsijas krusta kara laikā 1267. gadā rakstītā čehu ķēniņa Otokara II dokumentā. Pēc iekarošanas novads tika pakļauts Kristburgas komturam, tā galvenā pilsēta bija Osterode (tagad Ostruda), kurai 1329. gadā pirmo reizi piešķīra pilsētas tiesības.

1525. gadā Sasnas zeme iekļauta Prūsijas hercogistes sastāvā, vēlāk Prūsijas un Vācijas Impērijas sastāvā. Pēc Otrā pasaules kara, pamatojoties uz 1945. gada Potsdamas konferences lēmumiem, šī teritorija tika piešķirta Polijai.

## Atsauces
Inza

**Inza** () ir pilsēta Krievijas Federācijā, Uļjanovskas apgabala rietumos, pie Mordvijas Republikas robežas. Inzas rajona centrs. Attālums līdz apgabala centram Uļjanovskai — 167 km. 2017. gadā Inzā dzīvoja vairāk nekā  iedzīvotāji; pārsvarā krievi, lielākā minoritāte — mordvieši (kopā visā rajonā ap 5000), arī tatāri un vācieši. Inza atrodas pie Sjuksjumas upes netālu no tās ietekas Inzā (Suras pieteka).

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1897. gadā kā dzelzceļa stacija uz Maskavas-Kazaņas dzelzceļa līnijas. Krievijas pilsoņu kara laikā šeit karoja latviešu strēlnieki, tika izveidota Sarkanās armijas 15. (Inzas) strēlnieku divīzija, ko komandēja Jānis Lācis. No 1929. gada Inza ir rajona centrs. Pilsētas statuss kopš 1946. gada. Lielākais iedzīvotāju skaits (ap ) bija 1990. gados, pēc tam iedzīvotāju skaits samazinās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Neatkarības laukums (Rīga)

**Neatkarības laukums**, līdz 2018. gadam **Jēkaba laukums**, ir laukums Vecrīgā starp Krišjāņa Valdemāra, Torņa, Jēkaba un Noliktavas ielu.

## Vēsture
Līdz 17. gadsimtam teritorijā aiz Jēkaba vārtu torņa atradās neapbūvēts lauks. Pēc Rīgas citadeles nocietinājumu izveides Zviedru Vidzemes laikā te atradās Jēkaba bastions. Ap 1783. gadu Jēkaba bastionu noraka un izveidojušos laukumu dēvēja par **Mazo Parādes laukumu**, kura dienvidu malā 1828. — 1832. gadā uzbūvēja Arsenāla ēku.

1880. gadā Jēkaba laukumā notika Latviešu otrie vispārīgie dziedāšanas svētki. Kopkori veidoja 1653 dziedātāji no 70 koriem, svētku virsdiriģenti bija Jānis Bētiņš un Indriķis Zīle.
1905. gadā pēc Georga Kūfalta projekta laukumā iekārtoja parku, kurā notika publiski sarīkojumi, piemēram, Umurkumura () svinēšana augustā.

Pēc Latvijas padomju okupācijas 1950. gadā laukumu Černiševska vārdā pārdēvēja par **Černiševska laukumu**. 1987. gada 20. novembrī atjaunoja **Jēkaba laukuma** nosaukumu, bet 2018. gada 25. oktobrī nolēma pārdēvēt par Neatkarības laukumu. Nosaukuma maiņas ierosinātāji bija "4. maija Deklarācijas kluba" biedri — Latvijas Republikas Augstākās padomes deputāti, kas nobalsoja par 1990. gada 4. maija deklarāciju "Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu".


Rīgas pils parādes laukums 1819 Fechhelm.jpg|Rīgas pils parādes laukums (Fehhelms, 1819)
Pils laukums pirms 1900. gada.jpg|Pils laukums un neapstādītais Jēkaba laukums pirms Valsts bankas ēkas uzbūvēšanas (ap 1900)
Umurkumura svinēšana Jēkaba laukumā.jpg|Umurkumura svinēšana Jēkaba laukumā (20. gadsimta sākums)


## Atsauces
Ana Bogdana

**Ana Bogdana** (; dzimusi ) ir rumāņu profesionālā tenisiste. Viņa ir radiniece citai rumāņu tenisistei Elenai Bogdanai.

## Sporta karjera
Anai Bogdanai bija veiksmīga juniores karjera, 2009. gada 5. janvārī junioru reitingā viņa sasniedza 5. pozīciju.

### 2016. gads: Grand Slam debija un pirmais WTA pusfināls
Maijā, Grado viņa uzvarēja pirmajā šīgada ITF turnīrā, finālā uzvarot Susannu Seliku. Tenisa turnīrā Brazīlijā viņa iekļūst savā pirmajā WTA turnīra pusfinālā, turnīra gaitā uzvarot kādreizējo pasaules pirmo raketi Jeļenu Jankoviču. 2016. gada ASV atklātā čempionātā viņa pārvarēja kvalifikāciju un pirmajā kārtā uzvarēja rumānieti Soranu Kirsteju. Tā bija viņas pirmā uzvara Grad Slam pamatturnīrā. Otrā kārtā viņa atkal bija jātiekas ar savu tautieti Moniku Nikulesku. Šoreiz viņa zaudēja divos setos.

### 2017: Otrais WTA pusfināls
Austrālijas čempionātā Bogdana, pārvarot kvalifikāciju, iekļuva pamatturnīrā, bet tur jau pirmajā kārtā zaudēja Jeļenai Vesņinai. Aprīlī spēcīgajā Čārlstonas turnīrā, viņa uzvarot divas spēles kvalifikācijā iekļuva galvenajā turnīrā, kur pirmajā kārtā zaudēja Aļonai Ostapenko 4:6, 2:6. Francijas čempionātā viņa zaudēja jau pirmajā kārtā, Vimbldonā izdevās sasniegt otro kārtu, bet tur bija jāatzīst Karolīnas Garsijas pārākums. Jūlijā, Bukarestē ceturtdaļfinālā, uzvarot Anastasiju Sevastovu, viņa iekļūst savā otrajā WTA pusfinālā, kurā zaudēja Jūlijai Gergesai. Amerikas atklātajā čempionātā sasniedza pamatturnīra otro kārtu, bet tur zaudēja trijos setos Monikai Nikulesku.

### 2018: Iekļūšana reitinga tabulas pirmajā simtniekā
2018. gada Austrālijas atklātā čempionāta pirmajā kārtā Bogdana uzvarēja Kristīnu Mladenoviču, otrajā — Jūliju Putincevu, bet trešajā zaudēja Medisonai Kīsai. Tomēr, arī izcīnītās uzvaras turnīra pirmajās kārtās, deva pietiekoši daudz reitinga punktu, un viņa pirmoreiz iekļuva starp pasaules pirmajām simts tenisistēm. Pēc tam divi sasniegtie pusfināli aprīļa vidū pacēla viņu reitingā uz 66. pozīciju.

### Uzvarētie turnīri
#### Vienspēlēs

#### Dubultspēlēs

### Vietas Grand Slam turnīros

|}

### Reitings gada beigās

## Atsauces

## Ārējās saites
Lubava (zeme)

thumbnail|right|Sasna starp pārējām prūšu zemēm.
thumbnail|right|Sadalītā Lubavas zeme pēc iekļaušanas Vācu ordeņa valsts sastāvā.
**Lubava** (, ) bija senprūšu zeme tagadējās Varmijas-Mazūrijas vojevodistes teritorijā. Atradās Mazovijas pierobežā, starp Kulmas zemi rietumos un Sasnas zemi austrumos.

Lubavas zemes vārds izzuda pēc tās sadalīšanas 1466. gadā, kad tās dienvidu daļu iekļāva Mazovijas, bet rietumu daļu Kulmas zemes sastāvā ar **Mihelavas zemes** (, ) nosaukumu. Lubavas austrumu daļu turpināja pārvaldīt Vācu ordenis.

## Vēsture
Nosaukums cēlies no prūšu vārda *loba* ("ieleja"). Pirmo reizi pieminēta pēc vietējo prūšu kristīšanas 1216. gadā, iekļauta 1243. gadā dibinātās Kulmas bīskapijas sastāvā, kas pakļāvās Rīgas arhibīskapiem. 
Prūsijas krusta karu laikā 1260. gadā pieminēta Lubavas pils, 1263. gadā netālu no pils prūši Herkusa Manta vadībā sakāva Vācu ordeņa bruņiniekus, bet 1269. gadā pili nopostīja sudavieši.
Pēc atjaunošanas Lubavas pils kļuva par Kulmas bīskapu rezidenci. Pēteris no Duisburgas apvienoto zemi 1326. gadā pieminējis kā Kulmas un Lubavas zemi (*terra Culmensis et Lubavia*).

Pēc Trīspadsmitgadu kara beigām 1466. gadā Lubavas zemes rietumu daļa tika iekļauta poļu Karaļa Prūsijas Kulmas vaivadijas sastāvā, bet austrumu daļa līdz 1525. gadam palika Vācu ordeņa valsts, vēlāk Prūsijas hercogistes sastāvā. Pēc 1772. gada Polijas dalīšanas arī agrākās Lubavas zemes rietumdaļa nokļuva Prūsijas sastāvā kā Mihelavas apriņķis (*Kreis Michelau*).

Pēc Pirmā pasaules kara, pamatojoties uz Versaļas līguma noteikumiem, iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.

## Atsauces
Nevēža

**Nevēža** () ir sestā garākā upe Lietuvā, Nemunas labā pieteka. Upes garums ir , un tā tek tikai Lietuvas teritorijā, tādējādi tā ir otrā garākā upe pēc Šventojas, kas tek tikai valsts teritorijā. Nevēžas izteka atrodas Anīkšču rajona pašvaldībā, tā tek ziemeļrietumu virzienā, bet Panevēžā pagriežas uz dienvidrietumiem, un cauri Ķēdaiņiem, ietek Nemunā  uz rietumiem no Kauņas.

Nevežas baseins ir . Vidējais upes platums , dziļums . Upe tek Viduslietuvas zemienē. Apmēram 70 pietekas, no kurām galvenās: Alanta, Joda, Upīte, Linkava, Obeliss, Barupe, Giņja (kreisās), Josta, Kiršina, Liaude, Kruosta, Dotnuvele, Smilga, Šušve, Aluona, Striuna (labās).

Nevežā notiek saimnieciskā zvejniecība. Upes vārdā nosaukts lietuviešu basketbola klubs Ķēdaiņu "Nevėžis".

## Vēsture
13. gadsimtā Nevēžas upes baseinā atradās Upītes un Deltuvas zemes, kas atradās žemaišu pakļautībā. 14. gadsimta sākumā Nevēžas upes kreisā krasta zemes pakļāva Lietuvas dižkungs Vītenis. Nevēžas upe ilgstoši bija Žemaitijas austrumu robeža.

## Ārējās saites
Kā Lupatiņi precējās

**"Kā Lupatiņi precējās"** ir 2014. gadā izdota Latvijas animācijas filma. Filmas režisors ir Edmunds Jansons.

## Sižets
Visi Lupatiņi spēlē "Cirku". Tā kā Zeķītei neveicas, viņa izdomā, ka viņa grib darīt ko citu, piemēram, precēties. Spilventiņš, Cimdiņš un Lakatiņš piekrīt precēties ar saviem noteikumiem, tomēr tāda precēšanās Zeķītei nepatīk. Tomēr beigās atrodas kāds, ar kuru precēties būtu interesanti.

## Atsauces
Kā Lupatiņi būvēja māju

**"Kā Lupatiņi būvēja māju"** ir 2014. gadā izdota Latvijas animācijas filma. Filmas režisors ir Edmunds Jansons.

## Sižets
Lupatiņu ģimene vēlas kādu mājdzīvnieku. Viņi saprot, ka par dzīvnieku jārūpējas. Katrs no Lupatiņiem ir gatavs uzbūvēt dzīvnieciņam māju. Kad mājas uzceltas, izrādās, ka katrs ģimenes loceklis vēlējies citu dzīvnieku.

## Atsauces
Kā Lupatiņi mazgājās

**"Kā Lupatiņi mazgājās"** ir 2010. gadā izdota Latvijas animācijas filma. Filmas režisors ir Edmunds Jansons.

## Sižets
Lupatiņi dodas mazgāties. Mazgāšanās laikā viņi iepazīstas ar ūdenskrānu un ūdeni, atklāj peldēšanos, kā arī sacer dziesmu par mazgāšanos.

## Atsauces
Kā Lupatiņi veseļojās

**"Kā Lupatiņi veseļojās"** ir 2015. gadā izdota Latvijas animācijas filma. Filmas režisors ir Edmunds Jansons.

## Sižets
Cimdiņš ir saaukstējies. Tā rezultātā viņš bieži šķauda, kā arī viņam sāp kakls. Visi vēlas aprūpēt Cimdiņu. Tā kā Cimdiņa slimošana izskatās jauki, Lakatiņam sāk kaut kas sāpēt. Kad Zeķīte sāk ārstēšanu ar konfekšu palīdzību, arī Spilventiņš sāk justies slims.

## Atsauces
Sārtulis

**"Sārtulis"** ir 2014. gadā izdota Latvijas animācijas filma. Filmas režisore ir Dace Rīdūze.

## Sižets
Sārts zīmulis uzmācīgas mušas ķeršanas laikā nokļūst nepabeigtas bilžu grāmatas pasaulē. Šeit zīmulis satiek Rasēnus, Mežulītes un Zāles vīriņus. Tāpat viņu grāmatā piemeklē dažādas ķibeles. Jauniegūtie draugi palīdz Sārtulim atgriezties, lai autore spētu pabeigt bilžu grāmatu. 

## Atsauces
Vagaršapata

**Vagaršapata** (, no 1945. līdz 1995. gadam — **Ečmiadzina** (Էջմիածին)) ir 4. lielākā pilsēta Armēnijā. Atrodas 18 km attālumā no valsts galvaspilsētas Erevānas un 10 km attālumā no Armēnijas robežas ar Turciju. 2016. gadā tās iedzīvotāju skaits sasniedza 37 tūkstošus.

Pilsēta dibināta 2. gadsimtā p.m.ē. Bijusi viena no Lielās Armēnijas lielākajām pilsētām, vienu brīdi arī galvaspilsēta. Kopš 4. gadsimta — Armēņu apustuliskās baznīcas centrs.

Pilsētā ievērojama ir Ečmiadzinas katedrāle un ap to izveidotās klostera celtnes. Katedrāle kopā ar Zvartnocas arheoloģisko pieminekli iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Ārējās saites
Zīļuks (filma)

**"Zīļuks"** ir 2010. gadā izdota Latvijas animācijas filma. Filmas režisore ir Dace Rīdūze.

## Sižets
Animācijas filmas galvenais varonis ir Zīļuks, kurš veidots no ozolzīlēm. Filma stāsta par viņa piedzīvojumiem Stiebru ciemā un tikšanos ar dažādiem kukaiņiem.

## Atsauces
Juris Kazubiernis

**Juris Kazubiernis** (dzimis , miris ) bija biologs un ornitologs, ilggadīgs Latvijas Gredzenošanas centra vadītājs.

Par putniem sācis interesēties 1955. gadā, apmeklēdams Rīgas Zooloģiskā dārza Naturālistu pulciņa Ornitoloģijas sekcijas nodarbības. Kopš 1959. gada strādājis Zinātņu akadēmijas Bioloģijas institūta Ornitoloģijas laboratorijā, kurā ar pārtraukumu no 1966. līdz 1972. gadam darbojies visu darba mūžu. No 1992. gada līdz aiziešanai viņsaulē — Latvijas Gredzenošanas centra vadītājs. Daudz nodarbojies ar putnu migrācijas pētījumiem, lauku darbiem Papes un Engures ornitioloģiskajās stacijās, Kolkā un citur. Viens no Latvijas Ornitoloģijas biedrības dibinātājiem.

## Atsauces
USB Type-C

thumb|USB-C tipa ligzda
[thumb|[Viedtelefons ar USB-C tipa ligzdu]]
thumb|USB-C tipa spraudnis
***USB Type-C*** jeb **USB-C** ir specifikācija divpusējam 24 kontaktu kompaktam USB savienotājam. 

*USB Type-C* 1.0 versijas specifikācija  tika publicēta USB izstrādātāju forumā (USB-IF), un tā tika pabeigta 2014. gada augustā. Tā tika izstrādāta apmēram tajā pašā laikā kā USB 3.1 specifikācija.

USB-C tipa savienotāja izmantošana ne vienmēr nozīmē arī  USB 3.1 standarta izmantošanu vai ierīces barošanu caur USB. Savienojuma spraudņa orientācija, ievietojot ligzdā, nav svarīga.

No 2024. gada visām Eiropas Savienībā  pārdotajām pārnēsājamām elektroniskām ierīcēm jāizmanto USB *Type-C* lādētājs.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Trīs mulsinoši standarti – Thunderbolt 3, USB 3.1 un USB Type-C
Galinda (zeme)

thumbnail|right|Galinda (''Galinden'') starp pārējām prūšu zemēm.
thumbnail|right|Sadalītā Galindas zeme pēc iekļaušanas Vācu ordeņa valsts sastāvā.
**Galinda** (, ) bija senprūšu zeme tagadējās Varmijas-Mazūrijas vojevodistes teritorijā.
Atradās Mazovijas pierobežā, starp Bārtas zemi ziemeļos, Sasnas zemi rietumos un Sudavas zemi austrumos.

## Vēsture

Galindi pirmo reizi pieminēti grieķu vēsturnieka Ptolemaja darbā Ģeogrāfijas ceļvedis (*Geographike Hyphegesis*) ap mūsu ēras 150. gadu kā *Galindoi* ().

Prūsijas krusta kara laikā 1231. gadā galindu zeme nosaukta par *Galindo*. Šajā pierobežas zemē Vācu ordenis 1285. gadā uzcēla Lecenes pili (*Lötzen*, no jauna dibināta 1348. gadā), 1335. (1396.) gadā Angerburgas pili (*Angerburg*), 1345. gadā Johanisburgas pili (*Johannisburg*) un 1360. gadā Ortelsburgas pili (*Ortelsburg*).  
Iekarotā Galindas teritorija atradās Balgas komtura pakļautībā.

1525. gadā Galindas zeme iekļauta Prūsijas hercogistes sastāvā, vēlāk Prūsijas un Vācijas Impērijas sastāvā. Pēc Otrā pasaules kara, pamatojoties uz 1945. gada Potsdamas konferences lēmumiem, šī teritorija tika piešķirta Polijai.

## Atsauces
Mazūrija

thumb|300px|Viens no Mazūrijas ezeriem
**Mazūrija** (, ) ir Polijas vēsturiskais novads tagadējās Varmijas-Mazūrijas vojevodistes austrumu daļā.
Atrodas Mazūru ezeru reģionā senās Bārtas, Galindas un Sudavas zemju teritorijā.

## Vēsture
thumb|300px|Mazūrijas atrašanās vieta mūsdienu Polijā
Vācu ordenis šo novadu iekaroja 1277.-1283. gadā. Pēc Prūsijas krusta kariem iznīcināto un padzīto prūšu un jātvingu vietā apmetās ienācēji no Mazovijas, kurus sāka dēvēt par mazūriem. Reformācijas laikā 16. gadsimtā mazūri pārgāja luterticībā.

Pirmā pasaules kara laikā 1914. gada septembrī šeit notika Pirmā Mazūrijas ezeru kauja un 1915. gada februārī Otrā Mazūrijas ezeru kauja pret iebrukušo Krievijas impērijas karaspēku.
Širvanšahu pils

**Širvanšahu pils** (, ) ir pils Baku, Azerbaidžānā.

15. gadsimtā pili uzcēla Širvanšahi (Širvanas valsts valdnieki). Pils kompleksā atrodas galvenā pils ēka, mošeja, mauzolejs, rezervuārs. UNESCO to ir aprakstījis kā "vienu no Azerbaidžānas arhitektūras pērlēm". Daļa no UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā iekļautā objekta.

No 1994. līdz 2006. gadam pils attēls atradās uz 10 000 Azerbaidžānas manatu banknotes, kopš 2006. gada — uz jaunās 10 manatu banknotes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Žalgira arēna

**Žalgira arēna** () ir daudzfunkcionāla halle Kauņā, Lietuvā. Lielākā, pēc sēdvietu un stāvvietu skaita, iekštelpu halle un pasākumu vieta Lietuvā. Arēna nodota ekspluatācijā 2008. gada 26. septembrī. Atrodas uz Nemunas upes salas. Mājas spēles šajā arēnā aizvada Kauņas "Žalgiris", taču tās izmantošana paredzēta arī citiem sporta, mūzikas, kultūras un izklaides pasākumiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aleksandrs Klumbergs

**Aleksandrs Klumbergs** (; dzimis , miris ) bija igauņu vieglatlēts, startējis desmitcīņā.

Divas reizes piedalījies olimpiskajās spēlēs (, ). 1924. gadā Parīzē desmitcīņā izcīnījis bronzas medaļu. 1922. gadā kļuva par pirmo, kura rezultāts desmitcīņā tika atzīts par pasaules rekordu.

Piedalījies Igaunijas neatkarības karā. Bijis Polijas un Igaunijas vieglatlētikas komandu treneris. Pēckara gados tika izsūtīts uz Krieviju.

## Ārējās saites
Siemens Arena

***Siemens Arena*** ir daudzfunkcionāla halle Viļņā, Lietuvā. Otra lielākā pēc sēdvietu un stāvvietu skaita iekštelpu halle un pasākumu vieta Lietuvā. Arēna atklāta 2004. gada 30. oktobrī. Mājas spēles šajā arēnā aizvada basketbola klubs Viļņas "Lietuvos rytas", taču tās izmantošana paredzēta arī citiem sporta, mūzikas, kultūras un izklaides pasākumiem.

## Ārējās saites
Tauron Arena Kraków

***Tauron Arena Kraków*** ir daudzfunkcionāla halle Krakovā, Polijā. Lielākā, pēc sēdvietu un stāvvietu skaita, iekštelpu halle un pasākumu vieta Polijā. Arēna nodota ekspluatācijā 2010. gada 1. maijā.
Saitama Super Arena

***Saitama Super Arena*** ir daudzfunkcionāla halle Saitamā, Japānā. Lielākā, pēc sēdvietu un stāvvietu skaita, iekštelpu halle un pasākumu vieta Japānā. Arēna nodota atklāta 2000. gada 1. septembrī.
Ninnado 1. maija stadions

**Ninnado 1. maija stadions** () ir daudzfunkcionāls sporta komplekss Phenjanā, Ziemeļkorejā. Lielākā, pēc sēdvietu un stāvvietu skaita, iekštelpu halle un pasākumu vieta pasaulē. Arēna atklāta  1989. gada 1. maijā. Mājas spēles šajā arēnā aizvada Ziemeļkorejas futbola izlase, taču tās izmantošana paredzēta arī citiem sporta un kultūras pasākumiem.

## Ārējās saites
Feidijs

thumb|Feidijs
**Feidijs** (, *Pheidías*; dzimis ap 480. gadu p.m.ē., miris 430. gadā p.m.ē.) bija sengrieķu tēlnieks, gleznotājs un arhitekts.

Viņš bija autors Zeva statujai Olimpijā (viens no septiņiem pasaules brīnumiem). Vēl izveidojis divas Atēnas statujas akropolē. Mūsdienās lielākā daļa vēsturnieku un kritiķu uzskata Feidiju par vienu no izcilākajiem sengrieķu tēlniekiem.

## Atsauces
Subotica

**Subotica** (, ) vai **Sabadka** () ir pilsēta Serbijas ziemeļos, Vojvodinā. Ziemeļbačkas apgabala administratīvais centrs. Suboticā dzīvo 94,2 tūkstoši iedzīvotāju. Vēsturiski tā ir bijusi lielākā Vojvodinas pilsēta, bet mūsdienās tā ir otra lielākā aiz Novi Sadas. Aptuveni trešdaļa no iedzīvotājiem ir ungāri (33%), mazliet mazāk ir serbu (30%).

## Ārējās saites
Dimitrijs Lundrs

**Dimitrijs Lundrs** (; dzimis , miris ) bija grieķu vingrotājs un jūras spēku virsnieks, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs. Viņš bija pēdējais dzīvais spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Lundrs 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja vingrošanas disciplīnā — komandu sacensībās uz līdztekām.

Viņš bija *[[Etnikos G.S]]* komandas loceklis, kura šajā disciplīnā izcīnīja bronzas medaļu. Sacensību laikā Lundrs bija 10 gadus un 218 dienas vecs, viņš ir visu laiku jaunākais olimpisko spēļu medaļnieks un dalībnieks. Taču , iespējams, startēja 7 gadus vecs zēns, tomēr šis fakts nav apstiprināts. Olimpisko spēļu laikā trešās vietas ieguvējs netika apbalvots, Starptautiskā Olimpiskā komiteja viņam bronzas medaļu piešķīra vēlāk, ar atpakaļejošu datumu.

### Rezultāti

## Pēc Olimpiskajām spēlēm
Pēc olimpiskajām spēlēm viņš dienēja Grieķijas karaliskā jūras flotē, cīnījās Pirmajā pasaules karā. 1924. gadā kļuva par Grieķijas Olimpiskās komitejas locekli. Pēc Otrā pasaules kara bija viena no galvenajām personām Grieķijas Šaušanas federācijas dibināšanā, bija tās pirmais prezidents.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Dimitrijs Lundrs (SOK profils)
Darja Naumava

**Darja Naumava** (; dzimusi ) ir baltkrievu svarcēlāja, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvēja.

## Biogrāfija
Darja Naumava dzimusi Mogiļevas apgabala Kļičavas rajona Potokas sādžā daudzbērnu ģimenē. Mācījusies Slobodas bāzes skolā (*Слободской детский сад — базовая школа Лельчицкого района*). Bijusi aktīva sportiste. Kādās sacensībās viņu ievērojusi Bobruiskas olimpisko rezervju skolas trenere Jeļena Tepļakova un paņēmusi mācīties savā nodaļā. Sākumā nodarbojusies ar vieglatlētiku, bet desmitā klasē pārgājusi pie svarcēlājiem un trenējusies pie Baltkrievijas jaunatnes izlases svarcelšanas trenera Mihaila Rabinska. Pēc olimpisko rezervju skolas beigšanas iestājusies mācīties A. A. Kuļešova vārdā nosauktās Mogiļovas Valsts universitātes fiziskās audzināšanas fakultātē.

## Karjera
Starptautiskā līmenī debitējusi 2012. gadā Eiropas jauniešu čempionātā. svarā kategorijā līdz 69 kg. Pēc tam pārgājusi uz kategoriju līdz 75 kg. 2014. gadā Pasaules junioru čempionātā ieguvusi 2. vietu. No 2015. gadā piedalījusies tikai pieaugušo sacensībās:

### Galvenie sasniegumi

## Atsauces

## Ārējās saites

* Darja Naumova  mājaslapā IWF
*