Lidija Freimane

**Lidija Freimane** (dzimusi , mirusi ) bija latviešu teātra un kino aktrise, PSRS Tautas skatuves māksliniece.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1920. gada 6. martā (citi avoti vēsta, ka faktiski aktrise dzimusi 4. aprīlī) Dondjušenu ciemā Moldovā (tolaik Rumānijā), latviešu virsnieka Eduarda Freimaņa un rumāņu zemnieces Marijas, dzimušas Gaļeckas, ģimenē. 1921. gadā ģimene pārcēlās uz dzīvi Rīgā, un dzīvoja sākumā Marijas, tad Krāsotāju, Krišjāņa Barona ielā. Pēc tēva vadītā uzņēmuma bankrota 1927. gadā dzīvoja visai trūcīgos apstākļos. Savstarpējā saskarsmē lietoja krievu valodu.

Mācījās Rīgas 2. pamatskolā, tad Viļa Olava komercskolā. Mācību laikā iezīmējās viņas interese par teātri, pateicoties Amālijai Jātniecei, kura, iestudējot skolā Rūdolfa Blaumaņa komēdiju "No saldenās pudeles", Freimanei iedalīja Lavīzes lomu. Pat skolas direktors Paulis Radziņš ieteica Lidijai apmeklēt teātra skolu.

Pēc Latvijas okupācijas 1941. gadā Lidija Freimane absolvēja komercskolu un dzīvoja Lielupē, bet, ienākot vāciešiem, viņa atrada darbu Latvijas Kredītbankā, kuru vācu okupācijas vara pārveidoja par *[[Notebank im Ostland]]*.
Parādoties ziņai, ka uzņem audzēkņus Nacionālā teātra studijā, viņa izturēja pārbaudījumus un uzsāka studijas, turpinot darbu bankā. Nacionālā teātra studijā topošā aktrise guva zināšanas pie tādiem pasniedzējiem kā Jānis Zariņš, Žanis Katlaps, Osvalds Glāznieks, apmeklējot kopā ar pārējiem studentiem izrādes, bagātinājās ar mākslas spēku, kas nāca no Ludmilas Špīlbergas, Žaņa Katlapa, Lilijas Štengeles, Jāņa Oša spēles. Viņas vecāku ģimeni 1943. gada 9. decembrī vācu okupācijas varas iestādes apcietināja un Rēzeknē nošāva viņas tēvu Eduardu.

1944. gada pavasarī Lidija beidza studijas 1. kursā, taču tā paša gada 27. septembrī kopā ar banku evakuējās uz Brīsteortu, kas atradās netālu no Kēnigsbergas. Pēc pāris nedēļām bankas nodaļu likvidēja, kāds bankas darbinieks palīdzēja viņai nokļūt Kolbergā, kur ar darba biržas palīdzību atrada darbu laukos pie zemniekiem. Frontei tuvojoties, 1945. gada sākumā viņa bēga uz Svinemindi, tad Berlīni un Oberštaufenu Bavārijā. No 26. jūnijā līdz 3. augustam viņa caur Augsburgu, Berlīni, Štetīni, tad ar kuģi „Pionieris” nokļuva Liepājas ostā.
Atgriezusies Rīgā, Lidija Freimane apmetās pie mātes un sāka kārtot filtrācijas dokumentus, kas nebija viegli, jo varas iestādes neuzticīgi raudzījās uz tiem, kas pabijuši Vācijā, taču beidzot viņa saņēma pagaidu apliecību līdz pases saņemšanai. Dzīvoja civillaulībā ar režisoru Rūdolfu Baltaisvilku, taču izšķīrās pēc tam, kad Baltaisvilks izgrūda Lidiju no automašīnas, uzzinājis, ka viņa gaida bērnu. 1955. gadā Lidija apprecējās ar Jāzepu Pasternaku, taču Lidijas māte Marija nekādi nespēja pieņemt, ka viņas znots ir ebrejs. Īrēja dzīvokli Līvciema ielā Ziepniekkalnā. Lidijai Freimanei-Pasternakai ir divas meitas Kristīne Pasternaka (1952) un Katrīne Pasternaka (1957). Kopā ar meitu Katrīnu Lidija ir filmējusies filmā "Meistars", kuras režisors ir Jānis Streičs.

L. Freimane bija LPSR Augstākās Padomes deputāte 6.—8. sasaukumos. Kopš 1966. gada viņa bija Latvijas Teātru darbinieku savienības priekšsēdētāja. 1975. gada 10. novembrī viņas vīru Jāzepu Pasternaku nodūra kāpņu telpā.
Būdama Teātra darbinieku savienības priekšsēdētāja, panāca (pat vēršoties pēc palīdzības augstākajās varas instancēs Maskavā) Eduarda Smiļģa mājas Āgenskalnā pārņemšanu savienības bilancē, to atjaunojot un restaurējot Teātra muzeja vajadzībām. Pēc viņas iniciatīvas tika izveidots Amtmaņa-Briedīša muzejs Vallē.

Lidija Freimane-Pasternaka bija arī pirmā, kas atsaucās jauno arhitektu Lapiņa un Ulmaņa aicinājumam un publiski izvirzīja jautājumu par Melngalvju nama atjaunošanu Rīgā, nododot to radošo savienību pārziņā.
Mirusi 1992. gadā Rīgā.

### Aktrises karjera

Pateicoties Amālijas Jātnieces un Žaņa Katlapa rosinājumam viņa iestājās Drāmas teātra studijā, kur mācījās pie tādiem pasniedzējiem kā Kārlis Kundziņš, Juris Jurovskis, Rūdolfs Baltaisvilks, Alfreds Amtmanis-Briedītis, Vera Baļuna un citi.

Kopš 1947. gada 16. augusta Lidija Freimane bija LPSR Valsts Drāmas teātra aktrise. Kā atzina teātra zinātniece Lilija Dzene, ar laiku Lidija Freimane kļuva par "vienīgo īsto traģēdijas aktrisi" uz Latvijas teātra skatuves.

### Apbalvojumi
* Staļina prēmija par Anitas lomas atveidojumu Viļa Lāča lugā "Zvejnieka dēls"
* Staļina prēmija par Ošu Annas lomas atveidojumu Andreja Upīša lugā "Zaļā zeme"
* Ordenis "Goda Zīme" (1956)
* Darba Sarkanā Karoga ordenis (1980)

Lidijas Freimanes piemiņai nosaukta rozes šķirne "Rievainā roze Lidija Freimane"

## Literatūra par Lidiju Freimani
* Silvija Līce. Lidija Freimane. Rīga: Anitas Mellupes likteņstāsti, 2001. 
* Lilija Dzene. Lidija Freimane. Rīga: Liesma, 1971.
* Silvija Līce, Lidija Freimane. Lidija Freimane. Rīga: Teātra anekdotes, 1992.

## Atsauces

## Ārējās saites

* www.kino-teatr.ru
* www.letonika.lv
*  kino muzejs 
* www.dic.academic.ru
* www.rudata.ru 
* www.scnc.ru
* Lidija Freimane filmas.lv