Maskavas procesi

**Maskavas procesi** ir kopīgs nosaukums trim paraugprāvām, kuras norisinājās Padomju Savienībā, Maskavā, no 1936. līdz 1938. gadam un kurās tiesāti augstākie vadošie Vissavienības Komunististiskās (boļševiku) partijas darbinieki, kas 20. gados atradās kreisajā vai labējā opozīcijā.

Paraugprāvas savu nosaukumu vispirms ieguva ārzemēs (), pēc tam tāds nosaukums izmantots arī bijušajā Padomju Savienībā (krievu: *«Московские процессы»*).

## Pirmais Maskavas process
I Maskavas procesu var uzskatīt par Lielā terora ievadu, tas bija vērsts pret tā saukto trockistiski zinovjevisko centru un norisinājās 1936. gada augustā. Izmeklēšana šā t.s. centra lietā veikta no 1936. gada 5. janvāra līdz 10. augustam PSRS iekšlietu Tautas komisāra Genriha Jagodas, pēc tam Nikolaja Ježova vadībā. 15. augustā PSRS prokuratūra paziņoja par Iekšlietu Tautas komisariāta veiktās izmeklēšanas rezultātiem un par cilvēku grupas nodošanu tiesai. Lietu izskatīja PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija atklātā tiesas sēdē Savienību nama Oktobra zālē. Kolēģijas priekšsēdētājs bija Vasilijs Ulrihs, sekretārs — A. Kostjuško, locekļi: Ivans Matuļevičs, Jona Ņikitčenko, Ivans Goļakovs. Kolēģija, piedaloties prokuroram Andrejam Višinskim, sāka lietas izskatīšanu 19. augustā. Starp tiesājamajiem bija divas cilvēku grupas. Vienu no tām veidoja boļševiki, kas 1926.—1927. gadā iesaistījās t.s. apvienotajā (kreisajā) opozīcijā:

* Grigorijs Zinovjevs
* Ļevs Kameņevs
* Grigorijs Jevdokimovs
* Ivans Bakajevs
* Sergejs Mračkovskis
* Vagaršaks Tervaganjans
* Ivans Smirnovs
* Jefims Dreicers
* Īzaks Reingolds
* Ričards Pikels
* Eduards Golcmans.

Viņi apsūdzēti trockistiski zinovjeviska teroristiska centra izveidošanā pēc Trocka norādījuma, Kirova slepkavībā, citu partijas un valdības locekļu — Staļina, Vorošilova, Ždanova, Kaganoviča, Ordžonikidzes, Kosiora, Postiševa — slepkavības gatavošanā.

Citā tiesājamo grupā ietilpa pieci Vācijas Komunistiskās partijas biedri, kuri bija emigrējuši uz Padomju Savienību (daži no viņiem iesaistījās kreisajā opozīcijā):

* Iļja Dāvids Krugļanskis
* Valentīns Olbergs
* Konons Bermans-Jurins
* Moisejs Lurjē
* Natans Lurjē.

Viņi apsūdzēti valdības locekļu slepkavības gatavošanā, esot iesaistītiem trockistiski zinovjeviskā teroristiskā organizācijā.

Kolēģija atzina visus 16 par vainīgiem un 24. augustā piesprieda viņiem augstāko soda līdzekli — nāvessodu, kurš izpildīts 25. augustā.

1988. gada 13. jūnijā PSRS Augstākās tiesas plēnums atcēla Kara kolēģijas spriedumu un reabilitēja notiesātos, jo viņu rīcībā nebija nozieguma sastāva.

## Otrais Maskavas process
thumb|A. Višinskis (vidū) II Maskavas procesā
II Maskavas process bija vērsts pret t.s. paralēlo pretpadomju trockistisko centru, tas norisinājās 1937. gada janvārī. Izmeklēšanu šā centra lietā vadīja Ježovs. Jau I Maskavas procesā veiktajā izmeklēšanā no dažiem apsūdzētajiem iegūtas liecības par t.s. paralēlā centra pastāvēšanu, kuru veidoja bijušie trockisti un jaunās (kreisās) opozīcijas dalībnieki.

1937. gada 22. janvārī VK(b)P CK Politbirojs izdeva rīkojumu "Par procesu Pjatakova, Radeka, Sokoļņikova, Serebrjakova u.c. lietā", kurā noteikts procesa nosaukums, tā sākuma laiks, norises vieta, tiesas locekļi, saraksts ar laikrakstiem, kuru korespondentiem atļauts apmeklēt procesu u.c.
thumb|III Maskavas procesa tiesas atskaites titullapa
Process sākās 1937. gada 23. janvārī un norisinājās Savienību nama Oktobra zālē. Lietu izskatīja PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija šādā sastāvā: Vasilijs Ulrihs (pr-js), A. Kostjuško (sekretārs), Ivans Matuļevičs, Nikolajs Ričkovs, piedaloties prokuroram Andrejam Višinskim. Trīs tiesājamos aizstāvēja Aizstāvju kolēģijas locekļi, pārējie tiesājamie no aizstāvjiem atteicās.

* Georgijs Pjatakovs
* Grigorijs Sokoļņikovs
* Karls Radeks
* Leonīds Serebrjakovs
* Jakovs Livšics
* Nikolajs Muralovs
* Jakovs Drobniss
* Mihails Boguslavskis
* Ivans Kņazevs
* Staņislavs Rataičaks
* Boriss Norkins
* Aleksejs Šestovs
* Mihails Stroilovs
* Josifs Turoks
* Ivans Graše
* Gavrils Pušins
* Valentīns Arnoļds

apsūdzēti dalībā trockistiskā centrā, kurš esot stājies attiecībās ar ārvalstīm ar mērķi kopīgi cīnīties pret Padomju Savienību, spiegojis šo valstu labā, veicis kaitniecību un diversijas uzņēmumos un dzelzceļa transportā, sagatavojis teroristiskus aktus pret partijas un valdības locekļiem.

Pēc kolēģijas 30. janvāra sprieduma, visi 17 tiesājamie atzīti par vainīgiem. 13 no viņiem piespriests nāvessods, Pjatakovam, Serabrjakovam, Radekam, Sokoļņikovam, Arnoļdam piesprieda 10 gadu cietumsoda, Stroilovam — 8. Vēl spriedumā norādīts, ka gadījumā, ja Trockis vai viņa dēls Sedovs tiek atrasti Padomju Savienībā, viņi nekavējoties jāarestē un jānodod tiesāšanai PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģijā.

Piespriestie nāvessodi izpildīti 1937. gada 1. februārī. Radeks un Sokoļņikovs tika nogalināti ieslodzījuma vietās 1939. gada maijā. Pēc oficiālās versijas, abus nogalināja citi ieslodzītie. 1956.—1961. gadā veiktajā PSKP CK un VDK izmeklēšanā divi bijušie Iekšlietu Tautas komisariāta operatīvie darbinieki liecināja, ka Sokoļņikova un Radeka slepkavība veikta IeTK darbinieka Kubatkina vadībā pēc Berijas un Kobulova rīkojuma.

1963. gada 18. jūnijā PSRS AT KK reabilitēja Kņazevu, Turoku, Graši, Norkinu, Pušinu. Vēlāk PSRS AT plēnums reabilitēja pārējos notiesātos: Muralovu 1986. gada 17. aprīlī; Serebrjakovu 1986. gada 4. decembrī; Boguslavski 1987. gada 23. septembrī; Pjatakovu, Livšicu, Drobnisu, Rataičaku, Šestovu, Sokoļņikovu, Radeku, Arnoļdu 1988. gada 13. jūnijā. 1988. gada 13. jūnijā secināts, ka notiesāto rīcībā nebija nozieguma sastāva.

## Trešais Maskavas process
III Maskavas process norisinājās 1938. gada pavasarī un bija vērsts pret t.s. labēji trockistisko bloku, kuru veidoja labējai opozīcijai piederīgie partijas darbinieki, trīs ārsti un bijušais PSRS iekšlietu Tautas komisārs Jagoda.

Apsūdzība saturēja divus punktus: (1) spiegošana un valsts nodevība, (2) Kirova, Menžinska, Kuibiševa, Gorkija slepkavība, sazvērestība pret Ļeņinu 1918. gadā.

## Sabiedrības attieksme
left|thumb|337x337px|Mītiņš, kurā aicina tiesāt labējos atkritējus. 20. gadsimta 30. gadu otrā puse
30. gados sabiedrības viedoklis par notiekošajiem Maskavas procesiem tika ietekmēts, izmantojot padomju valsts plašsaziņas līdzekļus. Arī vairāki ārzemju laikraksti un rakstnieki pauda, ka procesi aizvadīti pareizi, ka notiesāto vaina bijusi pierādīta.

1937. gada maijā Trocka piekritēji organizēja t.s. Djūija komisiju, kura izskatīja Maskavas procesos Trockim izteiktās apsūdzības.

Plaši sabiedrībā Maskavas procesos veikto spriedumu un piespriesto sodu pamatotību sāka apšaubīt t.s. Hruščova atkusnī, kad tika nosodīts Lielais terors un sākta tā upuru reabilitācija.

Laika gaitā tika reabilitēti visi Maskavas procesos notiesātie, izņemot G. Jagodu, kuram spriedums nav bijis pārsūdzēts.

Mūsdienās ir cilvēki, politiskās partijas un citas organizācijas, kas cenšas attaisnot Maskavas procesu spriedumus.