open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ļepjeļa

**Ļepjeļa** () jeb **Ļepeļa** () ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Ļepjeļas rajona centrs pie Daugavas pietekas Ullas iztekas no Ļepjeļas ezera.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1439. gadā. Ietilpa Lietuvas lielkņazistē. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. 1805. gadā caur Ļepjeļu tika izveidota Bjarezinas ūdens sistēma, savienojot Daugavu ar Dņepru, un tās administrācija atradās pilsētā. Kanāls darbojās līdz 20. gadsimta sākumam, kad to izkonkurēja dzelzceļš. 1812. gada kara laikā nopostīta. 19. gadsimtā Ļepjeļa kļuva par ievērojamu ebreju centru, 1897. gadā absolūtais vairākums pilsētas iedzīvotāji bija ebreji. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 3. jūlija līdz 1944. gada 28. jūnijam — vācu okupācijā. 1941. gada 6. jūlijā pie Ļepjeļas padomju karaspēks veica pretuzbrukumu Ļepjeļas virzienā. Rezultāti bija katastrofāli padomju spēkiem — tika iznīcināti vairāk nekā 800 padomju tanku. Holokaustā gandrīz visi pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti. Pilsētas apkārtnē darbojās partizāni, tāpēc šeit notika pretpartizānu operācijas. 1943. gada augustā krievu kolaboracionisti Broņislava Kaminska vadībā, Ļepjeļas apkaimē centās nodibināt t. s. "Ļepjeļas republiku" likvidētās Lokotas republikas vietā.

## Cilvēki
Ļepjeļa ir padomju/krievu kinorežisora Vladimira Motiļa (*Владимир Яковлевич Мотыль*, 1927-2010) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Ļepjeļa vietnē "Baltkrievijas globuss"
Ļoznas rajons

**Ļoznas rajons** (, ) ir Vitebskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Vitebskas apgabala Dubrovnas, Oršas, Sjanno un Vitebskas rajoniem, kā arī Krieviju.

Ļoznā dzimis gleznotājs Marks Šagāls (*Marc Chagall*, 1887-1985), bet Vidrejas ciemā – latviešu karavīrs Voldemārs Ozols (1884-1949).

## Ārējās saites
Mjoru rajons

**Mjoru rajons** (, ) ir Vitebskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Vitebskas apgabala Vjerhņadzvinskas, Polockas, Hlibokajes, Šarkavščinas un Braslavas rajoniem, kā arī Latviju.

## Vēsture
Līdz 1939. gada 4. decembrim atradās Viļņas apgabalā, pēc Polijas kampaņas to pievienoja Baltkrievijas PSR un iekļāva Viļeikas apgabalā. Vācu okupācijas laikā bija Ostlandes Glubokojes apriņķī.

## Ģeogrāfija
Lielākā daļa rajona teritorijas atrodas Polockas zemienē, taču tā rietumu daļa pāriet Braslavas augstienē. Uz robežas ar Braslavas rajonu atrodas 210,9 m augstais Vovčaja kalns, kas ir augstākais punkts Mjoru rajonā.

Rajona ziemeļu robeža iet pa Daugavu un visa tā teritorija ietilpst Daugavas baseinā. Daugava un tās kreisā krasta pietekas (Avuta, Drujka, Dzisna, Mjorica, Vjata un Volta) ir lielākās upes rajona teritorijā. Rajonā atrodas 96 ūdenstilpes, no kuriem lielākās ir Absternas (9,89 km2), Jeļņas (5,42 km2) un Nabistas ezers (3,76 km2).

Mjoru rajonā atrodas 6 aizsargājamas dabas teritorijas: Janavas avots, Jeļņas rezervāts, Kopcevas oss, Mohas purvs, Vovčaja kalns un Žadas rezervāts.

### Teritoriālais iedalījums
Mjoru rajonā ir 2 pilsētas (Mjori un Dzisna) un tas dalās 9 ciema padomēs:

* Jaznas ciema padome
* Mikalajovas ciema padome
* Mjoru ciema padome
* Novi Pagostas ciema padome
* Pavjaces ciema padome
* Perabrodzes ciema padome
* Turkovas ciema padome
* Uzmjonu ciema padome
* Zavuces ciema padome

Ciema padomēs ietilpst 12 agropilsētiņas: Cvecina, Čapuki, Čarasi, Idolta, Jazna, Mikalajova, Navharodi, Padjeļci, Papšuļi, Pavjace, Turkova un Uzmjoni.

## Ārējās saites
Pauli princips

[thumb|450px|[Skābeklis|Skābekļa atoma elektronu konfigurācija. Katrā rūtiņā, kas apzīmē unikālu kvantu skaitļu kombināciju, var būt ne vairāk kā 2 elektroni ar pretēji vērstiem spiniem (uz augšu un uz leju vērstās bultiņas), jo Pauli princips nosaka, ka elektroniem atomā jāatšķiras vismaz ar spinu, ja pārējie kvantu skaitļi ir vienādi]]
**Pauli aizlieguma princips** vai **aizlieguma likums** kvantu mehānikā ir likumsakarība, kas nosaka, ka divi vai vairāki identiski fermioni (daļiņas ar pusveselu spinu) kādā sistēmā, piemēram, atomā vai molekulā, nevar vienlaikus atrasties vienā kvantu stāvoklī. Pauli princips ļāva izprast un izskaidrot daudzas fizikālās parādības, kas iepriekš nebija izprotamas. Principu 1925. gadā formulēja austriešu fiziķis Volfgangs Pauli. 1945. gadā par šī principa noformulēšanu Volfgangs Pauli saņēma Nobela prēmiju fizikā.

Daļiņas ar veselu spinu (kā fotoni vai mezoni) nepakļaujas Pauli principam un vienā enerģētiskā stāvoklī var atrasties neierobežots skaits daļiņu. Tādējādi iespējama, piemēram, lāzera darbība, kad vienlaicīgi tiek izstarots liels daudzums pilnīgi vienādu (koherentu) fotonu. Tāpat Pauli principam nepakļaujas saliktas daļiņas, kas gan sastāv no fermioniem, bet to kopējam spinam ir vesela vērtība. Vienkāršākās no šādām daļiņām ir deitrons un alfa daļiņa. Pauli principam nepakļautās daļiņas sauc par bozoniem un tās ultrazemās temperatūrās var veidot eksotisku matērijas agregātstāvokli — Bozes—Einšteina kondensātu, kurā visas daļiņas ir vienā (zemākajā) enerģētiskajā stāvoklī.

## Pauli princips un atoma uzbūve
Tā kā elektroni arī pieder pie fermioniem, tad elektronu čaulas atomā tiek aizpildītas saskaņā ar Pauli principu un katram elektronam atomā ir savs kvantu stāvoklis (kvantu skaitļu kombinācija). Ūdeņraža atomā ir tikai viens elektrons, kas (neierosinātā atomā) aizņem 1s orbitāli, hēlija atomam ir jau divi elektroni, kam ir pretēji vērsti spini un kas abi atrodas 1s orbitālē. Litija atoma trešais elektrons vairs nevar atrasties 1s orbitālē un tas novietojas nākamajā enerģētiski zemākajā orbitālē — 2s orbitālē. Šādi pakāpeniski tiek aizpildītas elektronu čaulas visu ķīmisko elementu atomiem. Ja nebūtu Pauli principa, neeksistētu šādas elektronu čaulas (elektroni varētu atrasties visi vienā enerģētiskā līmenī) un nebūtu novērojamās ķīmisko elementu daudzveidības. Pauli princips nodrošina arī molekulāros enerģijas līmeņus un elektronu enerģētisko zonu eksistenci cietvielās.

## Literatūra
* J. Eiduss, U. Zirnītis. Atomfizika. Rīga, Zvaigzne, 1978, 125.—131. lpp.
Rianna Raiena

**Rianna Raiena** (; dzimusi ) ir amerikāņu pornoaktrise. Pornofilmās filmējusies kopš 2009. gada.

## Filmogrāfija

*2010 - Pay Me in CumPay Me in Cum 
*2010 - Barely Legal 103Barely Legal 103
*2010 - Booty Talk 90Booty Talk 90 
*2010 - Multiple OrgasmsMultiple Orgasms 
*2010 - Teacher Leave Them Teens AloneTeacher Leave Them Teens Alone 
*2009 - Teens Take It Big 2Teens Take It Big 2 
*2009 - Whitezilla Is Bigga Than a Nigga!!!

## Ārējās saites
* 
* IAFD profils 
* AFDB profils
Maiks Grīns

**Maiks Grīns** (; dzimis ) ir kanādiešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2020) spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Edmontonas "Oilers" sastāvā.

## Spēlētāja karjera
Pēc četrām Rietumu hokeja līgas klubā Saskatūnas "Blades" rindās aizvadītām sezonām profesionāļa karjeru Grīns sāka 2005.—06. gada sezonā. Sezonas gaitā viņš aizvadīja 22 spēles NHL kluba Vašingtonas "Capitals" rindās, kā arī 56 spēles AHL kluba Hēršijas "Bears" sastāvā. Jau nākamajā sezonā Grīns "Capitals" sastāvā bija nostiprinājies. 2007.—08. gada sezonā Grīns bija labākais vārtu guvējs starp visiem līgas aizsargiem, taču nākamās divas sezonas noslēdza kā NHL rezultatīvākais aizsargs.

2010.—11. un 2011.—12. gada sezonās Grīns izlaida lielu spēļu skaitu dažādu savainojumu dēļ. No 2012. līdz 2014. gadam bija "Capitals" kapteiņa palīgs. 2015. gada vasarā Grīns noslēdza trīs gadu līgumu ar Detroitas "Red Wings", vēlāk to pagarinot uz vēl diviem gadiem. 2020. gada februārī tika aizmainīts uz Edmontonas "Oilers".

Kanādas hokeja izlases rindās izcīnījis sudrabu 2008. gada Pasaules čempionātā.

## Ārējās saites
Andrejs Homutovs

**Andrejs Homutovs** (; dzimis ) ir bijušais PSRS un Krievijas hokejists, malējais uzbrucējs, tagad treneris. Karjeras laikā kļuvis par trīskārtēju Olimpisko čempionu, seškārtēju Pasaules čempionu. Profesionāļa karjeras laikā pārstāvējis Maskavas CSKA un *[[HC Fribourg-Gottéron]]* rindas.

Pašlaik (2014) Homutovs ir Šveices junioru līgas kluba *[[La Chaux-de-Fonds U20]]* galvenais treneris.

## Spēlētāja karjera
Maskavas CSKA sastāvā Homutovs sāka spēlēt 1980. gadā, tādējādi uzsākot profesionāļa karjeru. 1988. gadā Homutovs bija PSRS hokeja līgas labākais vārtu guvējs, 1990. gadā ieguva līgas Vērtīgāka spēlētāja balvu.

1990. gada vasarā pievienojās Šveices hokeja līgas klubam *[[HC Fribourg-Gottéron]]*. 1994. un 1995. gadā Homutovs bija Šveices līgas rezultatīvākais spēlētājs. Pēc 1997.—98. gada sezonas spēlētāja karjeru noslēdza.

## Trenera karjera
Trenera karjeru Homutovs sāka 2000. gadā, kad kļuva par NLB līgas *[[HC Genève-Servette]]* trenera palīgu, savukārt no 2003. līdz 2005. gadam bija *[[Lausanne HC]]* trenera palīgs.

2007.—08. gada sezonā Homutovs bija Krievijas Superlīgas kluba Balašihas "HK MVD" galvenais treneris, nākamajā sezonā kļuva par Novosibirskas "Sibirj" galveno treneri, bet 2009.—10. gada sezonā pildīja Maskavas "Dinamo" galvenā trenera pienākumus.

2010.—11. gada sezonā vienlaikus bija KHL kluba Astanas "Baris" un Kazahstānas hokeja izlases galvenais treneris.

2012.—13. gada sezonas vidū Andrejs Homutovs kļuva par Šveices junioru līgā spēlējošās *[[La Chaux-de-Fonds U20]]* galveno treneri.

## Ārējās saites
Oristāno province

**Oristāno province** (, ) ir viena no 110 Itālijas provincēm  valsts dienvidrietumos, Sardīnijas autonomajā reģionā. Provinci rietumos apskalo Vidusjūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Oristāno. Oristāno province sīkāk iedalās 87 komūnās.

## Ārējās saites
Rīgas Jēzus baznīca

**Rīgas Jēzus evaņģēliski luteriskā baznīca** ir Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Elijas un Jēzusbaznīcas ielas krustojumā, Rīgā. Baznīcā darbojas Rīgas Jēzus luterāņu draudze, kā arī Rīgas Vācu Jēzus evaņģēliski luteriskā draudze.

Rīgas Jēzus Evaņģēliski luteriskā baznīca ir lielākā vēsturiskā koka celtne Latvijā, kā arī viena no lielākajām koka baznīcām Eiropā.

## Vēsture
Esošā baznīca celta laikā no 1818. līdz 1822. gadam. Tās projekta autors ir Kristiāns Frīdrihs Breitkreics, taču būve tika pabeigta arhitekta Johana Pētera Krīka vadībā, jo Breitkreics mira. Šī ir pēc skaita ceturtā Jēzus baznīca. Iepriekšējā pēc arhitekta T. Buhuma projekta celtā baznīca tika nodedzināta 1812. gadā, gaidot Napoleona karaspēka iebrukumu.

## Raksturojums
Dievnamam ir netipiska forma: tās pamatā ir regulārs oktogons, kam apkārt ir četras piebūves. Baznīcas tornis ir divpakāpju, 37 metrus augsts. Baznīca ir guļbūve, no koka ir veidotas arī nesošās kolonnas. 1938. gadā pēc arhitekta Paula Kundziņa projekta baznīca tikusi rekonstruēta.

Baznīcā mūsdienās nav vitrāžu, tomēr, iespējams, agrāk viena ir bijusi. Ir saglabājies zvans no 1708. gada, ko no bronzas lējis no Dancigas ieceļojušais un Rīgā strādājušais Jēkabs Rode.

Baznīcas ērģeles būvētas 1889. gadā Vācijā, 1992. gadā tika veikta to rekonstrukcija.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* "Cita Rīga" ieraksts
Ennas province

**Ennas province** (, ) ir bijusī Itālijas province  valsts dienvidrietumos, Sicīlijas autonomajā reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Enna. Provinces kopējā platība bija 2574 km2, 2011. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotājs. Ennas province sīkāk iedalās 20 komūnās. 2015. gada augustā provinci reorganizēja par Ennas brīvo pašvaldību konsorciju.

## Ārējās saites
Raguzas province

**Raguzas province** (, ) ir bijusī Itālijas province valsts dienvidrietumos, Sicīlijas autonomajā reģionā. Atrodas salas dienvidos, tās krastus apskalo Vidusjūra. Provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta bija Raguza. Provinces kopējā platība bija 1614 km2, 2011. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Raguzas province sīkāk iedalījās 12 komūnās. 2015. gada augustā province reorganizēta par Raguzas brīvo pašvaldību konsorciju.

## Ārējās saites
Pēteris Jērāns

**Pēteris Jērāns** (dzimis , miris ) bija latviešu žurnālists un sabiedriskais darbinieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1927. gadā Biržu pagastā. No 1944. gada strādāja dažādu Latvijas PSR laikrakstu redakcijās. No 1956. līdz 1959. gadam vadīja Kandavas rajona laikrakstu „Sarkanā Kandava”.

1960. gadā Jērāns beidza PSRS Centrālās Komitejas Augstākās partijas skolas Žurnālistikas nodaļu, līdz 1963. gadam bija Latvijas Komunistiskās partijas Valmieras rajona komitejas sekretārs. No 1963. līdz 1981. gadam bija Latvijas PSR Valsts TV un radioraidījumu komitejas priekšsēdētāja vietnieks.

1981. gadā kļuva par Galvenās enciklopēdiju redakcijas galveno redaktoru, viņa vadībā tika izdota Latvijas padomju enciklopēdija. Galvenā redaktora amatu saglabāja līdz 1989. gadam, šajā laika posmā bija arī Zinātniskās padomes priekšsēdētājs. Pēc tam līdz 1994. gadam bija ģenerāldirektora vietnieks uzņēmumā LITTA. 1991. gadā kļuva par firmas "Trio J." īpašnieku un prezidentu.
Laikā no 1959. līdz 1991. gadam Jērāns bija Latvijas Žurnālistu savienības valdes priekšsēdētāja vietnieks. 

Miris 2006. gadā, apbedīts Jēkabpils pilsētas kapos.

## Apbalvojumi
Latvijas PSR Nopelniem bagātais kultūras darbinieks (1975)

## Atsauces
Egons Dārziņš

**Egons Dārziņš** (1894-1966) bija latviešu ārsts un mikrobiologs, starptautiski pazīstams tuberkulozes pētnieks. Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes ārkārtas profesors (1941), LU Serumstacijas direktors (1941-1944). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1894. gada 24. oktobrī Bārbeles pagasta "Līplantos" zemnieka Mārtiņa Dārziņa ģimenē. Studēja dabaszinātnes Pēterburgas universitātē, Latvijas brīvības cīņu laikā dienēja Latvijas armijā (1919-1920). Studēja medicīnu Latvijas Universitātē (līdz 1924), papildinājās L. Pastēra institūtā Parīzē, Listēra institūtā Londonā, Frankfurtē pie Mainas un Kopenhāgenā. Bija Latvijas Universitātes medicīnas fakultātes asistents (1928), privātdocents (1930), profesors (1941). Mikrobioloģijas katedras vadītājs (1939). Piedalījās Latvijas sanitāro likumu un noteikumu izstrādāšanā. Pētīja smagās eļļas "Silvanola" pielietošana tuberkulozes un lepras ārstēšanā.
Otrā pasaules kara laikā bija ārsts Rīgas pilsētas 2. slimnīcā iekārtotajā kara hospitālī (*Kriegslazarett 4/608*).

Kara beigās devās trimdā uz Vāciju, kur strādāja par mikrobiologu Mārburgā. 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi Brazīlijā, tad ASV, kur no 1952. gada dzīvoja Mineapolē, bija Mineapoles piepilsētas Anokas slimnīcas laboratorijas vadītājs un Minesotas universitātes pētnieks. Publicēja pamatīgu medicīnas grāmatu par tuberkulozi angļu valodā.  
Miris 1966. gada 13. augustā Anokā.

## Darbi
* Zemmers, Kalniņš, Helmanis: dzīve un darbi. A. Gulbis, 1934. - 238 lappuses (Krišjāņa Barona balva 1941. gadā), atkārtoti izdota 1993. gadā.
* Egons Darzins and George Fahr. Cord-Forming Property, Lethality and Pathogenicity of Mycobacteria. Chest. 1956;30(6):642-648
* Egons Darzins. The Bacteriology of Tuberculosis. University of Minnesota Press, 1958, 488 pages (angliski)
* Pavasara straumes: dienasgrāmata 1916-1920. Vaidava, 1961. - 313 lappuses

## Atsauces
Niks Matvejevs

**Niks Matvejevs** (dzimis  Bauskā, miris ) bija latviešu mūziķis, komponists un vokālists. Matvejevs bija rokgrupas "Sīpoli" vokālists. Karjeras laikā piedalījies nozīmīgos Latvijas mūzikas festivālos, kā arī spēlējis vadošās lomas daudzās rokoperās. Strādājis ar komponistiem Mārtiņu Braunu un Zigmāru Liepiņu. Kā mūzikas autors, aranžētājs un izpildītājs piedalījies daudzos ierakstos. Svarīgākie: "Ieskaties acīs", "Rīga dimd", "Ma voix, ma voie". Rakstījis mūziku pilnmetrāžas mākslas filmām un animācijai.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1958. gadā Bauskā, viņa māte cēlusies no Suvalku vojevodistes, Latvijā ieradusies pēc Polijas okupācijas 1939. gadā. Nika tēvs bijis vācbaltietis, bet audžutēvs krievs.
Mācījās akordeona spēli Bauskas mūzikas skolā pie skolotāja Dravnieka un spēlēja basģitāru Viļņa Šmīdberga vadītajā Iecavas estrādes ansamblī. Kad Iecavas ansamblis pārbāzējās uz Tukumu, grupai pievienojās Mārtiņš Brauns, izdomādams nosaukumu "Sīpoli". Matvejevs pēc vidusskolas beigšanas iestājās Fizkultūras institūtā, līdztekus mācījās Mediņa mūzikas vidusskolā.

1982. gadā Matvejeva izpildītā "Dziesma par spēli" ieguva 9. vietu Mikrofona aptaujā. Iedziedāja mūziku izrādēm "Alberts", "Mauglis", "Suns un kaķe" un citām. 1988. gada festivālā Liepājas dzintars viņš izpelnījās Labākā dziedātāja titulu, kopā ar "Sīpoliem" atskaņojot pašsacerētu dziesmu ciklu "Indriķa Latvieša piezīmes uz Livonijas hronikas malām" ar Vizmas Belševicas dzeju.
1988. gadā izpildīja arī Dīteriha lomu rokoperā Lāčplēsis, dziedāja grupā "Jumis" un korī "Sindī putnu dārzs". 

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas ilgu laiku dzīvoja Vācijā, kur uzstājās restorānos. Pēc atgriešanās Latvijā 1997. gadā guva panākumus Kvazimodo lomā Zigmara Liepiņa operā-melodrāmā Parīzes Dievmātes katedrāle. Pēc tam Niks Matvejevs sadarbojās ar Mariju Naumovu, Lindu Leen, Aiju Vītoliņu, bērnu mūzikas ansambli "Knīpas un knauķi". 

Pēdējos mūža gados Matvejevs darbojās savā ierakstu studijā kā aranžētājs, papildinājās Lielbritānijas Karaliskajā aranžēšanas skolā.

Miris no sirdstriekas 2014. gadā naktī uz 27. aprīli.

## Atsauces
Soledara

**Soledara** () ir pilsēta Doneckas apgabalā Ukrainas austrumos. Izvietojusies apgabala ziemeļaustrumos, pakļauta Bahmutas pilsētas padomei.

## Vēsture
Tagadējās pilsētas vietā kopš 17. gadsimta pastāvēja kazaku ciems Brjancivka, kura iedzīvotāji nodarbojušies ar sāls ieguvi. 1881. gadā līdzās ciemam izbūvēja sāls raktuves. Vēlāk netālu atklāja kvarcītu un īpaša veida māla iegulas, ko izmantoja 1887. gadā uzbūvētajās alebastra un šamota rūpnīcas. Pie rūpnīcām izaugušo ciematu 1926. gadā nodēvēja par godu vācu komunistam Kārlim Lībknehtam par **Karlolibknehtivsku** *(Карло-Лібкнехтівськ)*. 1965. gadā ciematam piešķīra pilsētas tiesības, bet 1991. gadā to pārdēvēja tagadējā vārdā. Mūsdienās sāls ieguves centrs, karstumizolējošo materiālu rūpniecība.

2023. gadā, Krievijas iebrukuma Ukrainā rezultātā pilsēta tika pilnībā nopostīta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Raiņa piemineklis

**Raiņa piemineklis** ir piemineklis latviešu dzejniekam Rainim, kas atrodas Esplanādē, Rīgā.

Piemineklis tika atklāts , pirmajās  Dzejas dienās. 2007. gadā tika veikta pieminekļa restaurācija.

thumb|left|Raiņa pieminekļa kopskats
Pieminekļa arhitekts ir Dzintars Driba, projektu īstenoja tēlnieki Laimonis Blumbergs un Aivars Gulbis. 1947. gadā notika pirmais pieminekļa projekta konkurss, kurā pirmās divas vietas ieņēma Kārlis Zemdega. 1957. gada atkārtotajā konkursā Zemdega ārpus konkursa iesniedza metu "Kalnā kāpējs", kas arī tika apstiprināts.

Bluķis, uz kuru sēž vīrieša figūra, ir šķautņains klints bluķis. Vīrieša figūra tikusi kalta no sārti pelēka, pulēta Karēlijas granīta. Pieminekļa priekšā uz zema taisnstūrveida bloka ir uzraksts "Rainis". Piemineklis ir apmēram 5 metrus augsts.

Pie Raiņa pieminekļa notiek Dzejas dienu centrālais notikums — dzejas lasījumi.

## Atsauces
Amvrosijivka

**Amvrosijivka** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala dienvidaustrumos, Amvrosijivkas rajona centrs.

Apdzīvotā vieta dibināta 1869. gadā kā dzelzceļa būvnieku ciemats. 1869. gadā uzbūvēta pirmā cementa rūpnīca, kas kā izejmateriālu izmantoja vietējās merģeļa iegulas. 1938. gadā piešķirtas pilsētas tiesības. Mūsdienās Ukrainas mēroga cementa un būvmateriālu rūpniecības centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Raiņa kapi

thumb|250px|Raiņa kapa piemineklis
**Raiņa kapi** (sākotnēji **Rīgas Jaunie kapi**) ir kapsēta Aizsaules ielā 1, Rīgā, Latvijā.

Kapsētas platība ir 10 hektāri. Raiņa kapi tika oficiāli atklāti 1929. gadā, tad arī tie ieguva savu nosaukumu, jo šeit tika apglabāts Rainis. 1925. gadā te sāka apglabāt dažādas personas, kas nepiederēja ne pie vienas draudzes, no kurienes ir cēlies tautā pastāvējušais nosaukums **"bezdievju kapi"** un **"pagānu kapsēta"**. 1935. gadā tika novietots Raiņa kapa piemineklis. Blakus Raiņa kapam 1943. gadā tika apglabāta viņa dzīvesbiedre Aspazija.

Pēc Otrā pasaules kara te galvenokārt tika apglabāti kultūras, zinātnes darbinieki, militārpersonas, Komunistiskās partijas, padomju darbinieki.

## Padomju kapsēta
400px|thumbnail|right|LPSR vadītāji pie Raiņa kapa 1940. gada 11. septembrī. Vairākus no viņiem vēlāk apglabās Raiņa kapos
Uzreiz pēc Otrā pasaules kara beigām kapsētā apglabāti 33 padomju partizāni un virsnieki. Šeit apglabāti Padomju Savienības varoņi Pjotrs Zubovs, Georgijs Isakovs, Viktors Komarovs, Imants Sudmalis, Otomārs Oškalns. Tiešā Raiņa pieminekļa tuvumā 1950. gados apglabāja vairākus desmitus padomju pulkvežu un ģenerāļu. Vēlākos gados padomju virsnieku kapiem pievienojās padomju nomenklatūras pārstāvju apbedījumi.

## Valdības laukums
20. gadsimta 60. gados izveidots tā sauktā *Valdības laukuma* arhitekturālais ansamblis, kurā apglabāti LPSR augstākie valsts un partijas vadītāji. 

Pēc padomju varas sabrukuma Valdības laukums stāvēja neapkopts, apmaiņā pret naudas ziedojumiem un solījumiem kapus sakārtot, šeit piešķīra kapa vietas bagātiem cilvēkiem, kuriem izveidotas pompozas kapa vietas. Valdības laukumā apglabāti 1996. gadā 22. septembrī nošautie Mono AM īpašnieks Valerijs Mačugins un modeļu aģentūras Nataly vadītāja Natālija Meisāne. 1996. gada 18. augustā nošautais Interlog PTE ģenerādirektors Igors Conda. 2000. gadā nelikumīgi apglabāts reketieris Jurijs Voļvačs. Šeit apglabāta arī firmas Anrē īpašniece Anita Gribuste.

## Kapsētā apbedīto ievērojamo personu saraksts
* Raiņa kapos apbedīto saraksts

## Atsauces
Malāla Jūsafzaja

**Malāla Jūsafzaja** (, , *Malālah Yūsafzay*, dzimusi ) ir pakistāniešu izglītības tiesību aktīviste. Būdama vēl skolniece, 2012. gadā 9. oktobrī pārcieta Pakistānas *[[Taliban]]* kaujinieku uzbrukumu un tika smagi ievainota par savu aktīvo nostāju.

Pazīstama kā sieviešu tiesību un tiesību uz izglītību aktīviste, it īpaši Svātas ielejā, kurā *[[Taliban#Taleban Pakistānā|Taliban]]* aizliedza meitenēm apmeklēt skolu. 2009. gada sākumā, 11—12 gadu vecumā, sāka ar pseidonīmu rakstīt blogu BBC, kurā aprakstīja dzīvi *Taliban* režīma laikā, par viņu centieniem pārņemt varu ielejā un savu redzējumu par izglītību meitenēm. 2012. gada 9. oktobrī viņa tika sašauta, taču izdzīvoja. Ir saņēmusi vairākus apbalvojumus, tai skaitā 2013. gada Saharova balvu. 2013. gadā žurnāls *[[Time]]* viņu ierindoja starp 100 ietekmīgākajiem cilvēkiem.

Jūsafzaja 2014. gadā 17 gadu vecumā kļuva par jaunāko Nobela prēmijas ieguvēju. Nobela miera prēmiju saņēmusi kopā ar Kailašu Satjarti. Jūsafzaja ir otrā pakistāniete, kas saņēmusi Nobela prēmiju (1979. gadā Nobela prēmiju fizikā saņēma Abduss Salams).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Malālas Jūsafzajas biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā
Raiņa kapa piemineklis

**[[Rainis|Raiņa]] kapa piemineklis** atrodas Raiņa kapos, Rīgā. Pieminekļa kolonādes arhitekts ir Pēteris Ārends, pieminekļa tēlnieks — Kārlis Zemdega. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Alegoriskā jaunekļa skulptūra izcirsta no sarkana Somijas granīta monolīta, kas sver ap 60 tonnām un atvests no Turku apkaimes. Skulptūra simbolizē „radošā gara nemirstību, brīvības, atjaunotnes un pilnības alkas”.

Uz pieminekļa ir citāts no Raiņa dzejoļa:

## Pieminekļa tapšana
Pēc Raiņa nāves tika nodibināts Raiņa piemiņas fonds, kas vāca līdzekļus kapu pieminekļa celšanai. Drīz izdevās savākt 40 000 latu. Raiņa piemiņas pastmarkas ienesa 21 000 latu. 1931. gada 11. decembrī fonda valde izsludināja pieminekļa metu konkursu. No 35 iesniegtajiem projektiem tika izraudzīts kombinēts projekts no Pētera Ārenda un Kārļa Zemdega piedāvājuma — projektā bija iekļauta kolonāde (arhitektoniskā daļa) un figurāls veidojums (skulpturālā daļa). Kolonādes celšanas darbus par 16 000 latu veica Oto Dambekalns un tā celta no Raunas šūnakmeņa. Granīta pieminekļa izveidošanai tika atvēlēti 30 000 lati.
, Raiņa dzimšanas dienā, ar svinīgu mītiņu tika atklāta kolonāde. Atklāšanā uzrunu teica Saeimas priekšsēdētājs Pauls Kalniņš:

Tad runāja Raiņa dzīvesbiedre Aspazija, pēc kuras runas Reitera koris nodziedāja „Sirds tik grūta”. Tad runāja dzejnieks Kārlis Dziļleja, Kārlis Skalbe, deputāts Fēlikss Cielēns un izglītības ministrs Atis Ķeniņš, arodbiedrību un sociāldemokrātu organizāciju pārstāvji.

Pēc Ulmaņa apvērsuma jau pavisam klusi 1935. gadā tika uzstādīta skulpturālā daļa „Ģēnija pamošanās”. Jaunākās tēlniecības apskatā Uga Skulme kritizēja pieminekļa ansambļa nesakritību — monolītā granīta un vieglā šūnakmeņa kombinācijas neveiklumu.

Arī Aspazija neslēpa, ka Raiņa kapa piemineklis viņu neapmierina, jo tas neatstāj vietu viņai. Abu kopējo pieminekli viņa bija iedomājusies šādu — Rainis, kā Jāzeps no lugas pēdējā cēliena, aiziet tuksnesī, bet Aspazija, kā mirstošā Mirdza no Vaidelotes. „Tādējādi būtu akmenī tiešām panākts, ka gars ar garu savienojas.”

## Galerija

Raiņa kaps 1929.jpg|Raiņa kapa vieta 1929. gadā
Raiņa kaps 1930.jpg|Aspazija 1930. gadā uzrunā bērnus pie Raiņa kapa
Raiņa piemineklis 1932.JPG|Raiņa kapa pieminekļa vizualizācija 1932. gadā
Aspazija pie Raiņa 1939.jpg|Aspazija pie Raiņa kapa 1939. gadā
Raiņa piemineklis 1940.JPG|Raiņa kapa piemineklis 1940. gadā
Raiņa kaps 1940.jpg|LPSR vadītāji pie Raiņa kapa 1940. gadā
Riga 1950 50kop USSR.jpg|LPSR veltītā pastmarka


## Atsauces
Amersforta

**Amersforta** () ir pilsēta Nīderlandes centrālajā daļā, Utrehtas provincē. 2014. gadā pilsētā dzīvoja 151 tūkstotis iedzīvotāju. Pēc šī rādītāja tā ir otra lielākā pilsēta provincē aiz Utrehtas un 13. lielākā Nīderlandē. Pilsēta atrodas Ēmas upes krastos. Agrāk upi sauca par Ameru un no tās ir arī cēlies pilsētas nosaukums. Burtiskā tulkojumā Amersforta nozīmē ‘Ameras brasls’.
## Ievērojamas personības
Amersfortā ir dzimuši:
* Pīts Mondriāns (*Piet Mondrian*; dzimis Pīters Korneliss Mondriāns (Pieter Cornelis Mondriaan) 1872—1944), Nīderlandes gleznotājs.
* Johanness Hēsterss (*Johannes Heesters*; īstajā vārdā Johans Mariuss Nikolass Hēsterss, pazīstams arī ar skatuves iesauku Jopī, 1903—2011), nīderlandiešu izcelsmes vācu aktieris un dziedātājs

## Ārējās saites
Riku Heleniuss

**Riku Heleniuss** (; dzimis ) ir somu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2019) spēlē SM līgas vienībā Jiveskiles JYP.

## Spēlētāja karjera
Juniora gados Heleniuss spēlēja SM līgas kluba Tamperes "Ilves" sistēmā. Gan 2005.—06., gan 2006.—07. gada sezonā tika pieteikts arī "Ilves" spēlēm, taču laukumā ne reizi tā arī nedevās. 2007.—08. gada sezonu vārtsargs aizvadīja jau Rietumu hokeja līgas vienībā Sietlas "Thunderbirds".

2008.—09. gada sezonu sāka ECHL, taču drīz vien sezonu turpināja AHL vienībā Norfolkas "Admirals", un 2009. gada 30. janvārī aizvadīja savu debiju NHL kluba Tampabejas "Lightning" sastāvā. 2009.—10. gada sezonā pēc desmit "Admirals" rindās aizvadītām spēlēm tika iznomāts Zviedrijas Elitsērijas klubam Södertälje SK. Tā rindās viņš aizvadīja arī 2010.—11. gada sezonā.

2011. gada vasarā Heleniuss noslēdza līgumu ar SM līgas vienību Jiveskiles JYP, komandas rindās izcīnot Somijas čempiona titulu un iegūstot arī līgas labākā vārtsarga balvu. Pēc JYP sastāvā aizvadītās sezonas Heleniuss noslēdza divu gadu līgumu ar "Lightning". 2012.—13. gada sezonu aizvadīja AHL vienībā Sirakjūsas "Crunch", taču 2013.—14. gada sezonas gaitā no tās rindām tika izkonkurēts. Februārī viņa līgums tika izpirkts.

No 2014. līdz 2017. gadam spēlēja KHL kluba Helsinku "Jokerit" rindās.

## Ārējās saites
Roberts Purs

**Roberts Purs** (1886-1960) bija inženieris tehnologs, Latvijas Republikas Valsts kontroles kolēģijas loceklis (1924-1940). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1886. gada 23. decembrī Gaujienas pagastā. 1907. gadā kā eksterns beidza Pēterburgas Kadetu korpusu, pēc tam studēja Rīgas Politehniskajā institūta ķīmijas nodaļā (1908-1914), studentu korporācijas Talavija loceklis. Pirmā pasaules kara laikā bija virsnieks inženieris Šliselburgas ķīmiskajā fabrikā (1914-1918).
Latvijas brīvības cīņu laikā bija studentu rotas kapteinis (1918-1919), vēlāk Bruņotā I diviziona (Tanku diviziona) virsnieks (1920).
Pēc kara beigām viņu iecēla par apgādes daļas priekšnieku Tehniskajā pārvaldē (1921). No 1924. gada R. Purs bija Valsts kontroles ierēdnis. 

Otra pasaules kara beigās devās trimdā uz Vāciju, kur mira 1960. gada 16. jūlijā Štutgartē.

## Atsauces
Plakanā Zeme

thumb|right|19. gadsimta gravīra, kas attēlo ceļotāju, kurš sasniedzis plakanās Zemes malu
thumb|12. gadsimta pasaules karte — Āzija, Eiropa un Āfrika centrā un okeāns ap tām

**Plakanā Zeme** ir novecojis uzskats, ka Zemes forma ir plakans riņķis. Šāds uzskats bija raksturīgs daudzām senajām kultūrām, ieskaitot Seno Grieķiju līdz klasiskajam laikmetam (4. gadsimts p.m.ē), bronzas un dzelzs laikmeta Tuvo Austrumu civilizācijas līdz Hellēnisma periodam, Indiju līdz Guptu laikmetam (pirmie gadsimti mūsu ērā) un Ķīnu līdz 17. gadsimtam. Eiropā šāds uzskats bija vadošais līdz 13. gadsimtam, kad rakstītos darbos sāka dominēt uzskats, ka Zeme ir apaļa (piemēram, *[[De sphaera mundi]]* (1230), *[[Konungs skuggsjá]]* (1250)).

## Ārējās saites
Žans Klods Junkers

**Žans Klods Junkers** (; dzimis ) ir Luksemburgas un Eiropas Savienības politiķis. Bijis Luksemburgas premjerministrs no 1995. gada 20. janvāra līdz 2013. gada 4. decembrim un Eirogrupas prezidents no 2005. gada 1. janvārim līdz 2013. gada 21. janvārim. No 2014. gada 1. novembra līdz 2019. gada 30. novembrim bijis Eiropas Komisijas prezidents.

## Ievēlēšana par Eiropas Komisijas prezidentu
Junkers ir Kristīgi sociālās tautas partijas (CSV), lielākās Luksemburgas politiskās partijas, līderis. CSV pieder pie Eiropas Tautas partijas, kas savā kongresā Dublinā 2014. gada 7. martā, gatavojoties Eiropas Parlamenta vēlēšanām, izvirzīja Junkeru kā savu kandidātu Eiropas Komisijas prezidenta amatam. Vēlēšanās šī partija ieguva lielāko vietu skaitu (221 vietu no 751).

27. jūnijā Eiropas Padome oficiāli nominēja Junkeru Eiropas Komisijas prezidenta amatam. Pret šo lēmumu uzstājās divi no 28 valstu līderiem — Lielbritānijas premjerministrs Deivids Kemerons un Ungārijas premjerministrs Viktors Orbāns. 15. jūlijā Eiropas Parlaments Junkeru ievēlēja Eiropas Komisijas prezidenta amatā (ar 422 balsīm no 729). Junkers amatā stājās 2014. gada 1. novembrī, nomainot iepriekšējo prezidentu Žuze Manuelu Barozu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dzisna

**Dzisna** () jeb **Disna** () ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Mjoru rajonā pie Dzisnas upes ietekas Daugavā. Pēc iedzīvotāju skaita mazākā pilsēta valstī.

## Etimoloģija
Dzisnas pilsēta nosaukumu ieguvusi no Dzisnas upes, kam līdztekus citiem Baltkrievijas un Krievijas hidronīmiem ir baltu izcelsme. Domājams, sava uz austrumiem vērstā tecējuma dēļ upe aizguvusi savu nosaukumu no latgaliešu valodas apvidvārda *dzīsna*, kas nozīmē "rīta blāzma".

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1461. gadā kā Lietuvas lielkņazistes apdzīvota vieta. Pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā to pievienoja Krievijas Impērijai. 19. gadsimtā pieauga ebreju īpatsvars, 1897. gadā vairāk nekā 2/3 no pilsētas iedzīvotājiem bija ebreji.

No 1922. līdz 1926. gadam Dzisnas apriņķis atradās Viļņas Zemes, vēlāk Viļņas vojevodistes sastāvā. Pēc Polijas kampaņas 1939. gadā to inkorporēja Baltkrievijas PSR. Otrā pasaules kara laikā atradās vācu okupācijas zonā. 

## Atsauces

## Ārējās saites

* Dzisna vietnē "Baltkrievijas globuss"
Mjori

**Mjori** () vai **Miori** () ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Mjoru rajona centrs.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1514. gadā. Ietilpa Lietuvas lielkņazistē. Pilsētā pirmoreiz parādās vēlāk pazīstamās Svjatopolku-Mirsku dzimtas pēdas. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. Starp pasaules kariem atradās Polijas sastāvā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 5. jūlija līdz 1944. gada 4. jūlijam - vācu okupācijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mjori vietnē "Baltkrievijas globuss"
Oršas rajons

**Oršas rajons** (, ) ir Vitebskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Vitebskas apgabala Talačinas, Sjanno, Ļoznas un Dubrovnas rajoniem, kā arī Mogiļevas apgabala Horku un Šklovas rajoniem.

Oršas rajona Kopisas ciemā dzimis Baltkrievijas prezidents Aleksandrs Lukašenko (*Александр Григорьевич Лукашенко*, 1954). Oršas rajonā dzimusi arī Taivānas prezidenta Dzjana Dzjinguo sieva Faina Dzjana (*Фаина Ипатьевна Вахрева*, 1916-2004).

## Ārējās saites
Trapāni province

**Trapāni province** (, ) ir bijusī Itālijas province valsts dienvidrietumos, Sicīlijas autonomajā reģionā. Atrodas salas rietumu galā, dienvidos un rietumos to apskalo Vidusjūra, ziemeļos — Tirēnu jūra. Provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta — Trapāni. Provinces kopējā platība ir 2460 km2, 2011. gada beigās tajā  dzīvoja  iedzīvotāji. Trapāni province sīkāk iedalās 24 komūnās. 2015. gadā province reorganizēta par Trapāni brīvo pašvaldību konsorciju.

## Ārējās saites
Baraņa (pilsēta)

**Baraņa** (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Oršas rajonā uz dienvidrietumiem no Oršas.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1470. gadā. Ietilpa Lietuvas lielkņazistē. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 16. jūlija līdz 1944. gada 27. jūnijam - vācu okupācijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Baraņa vietnē "Baltkrievijas globuss"
Lukas province

**Lukas province** () ir viena no Itālijas provincēm valsts centrālajā daļā, Toskānas reģionā. Provinci rietumos apskalo Ligūrijas jūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Luka. Lukas province sīkāk iedalās 33 komūnās.

## Ārējās saites
Sfēriskā Zeme

thumb|right|Divi vīri dodas ceļojumā apkārt apaļai Zemei, katrs savā virzienā, satiekoties lodes pretējā pusē. 14. gadsimta manuskripts.

Uzskatu par **[[Sfēra|Sfērisku]] [[Zeme|Zemi]]** pirmie pauda sengrieķu filozofi aptuveni 6. gadsimtā p.m.ē., taču tas bija tikai filozofisks prātojums, līdz to pieņēma Hellēnisma astronomija 3. gadsimtā p.m.ē. Hellēnisma uzskatu vēlā antīkā laikmeta un viduslaiku laikā pakāpeniski pieņēma arī pārējā Vecā pasaule. Praksē zemes apaļumu pierādīja Fernāna Magelāna un Huana Sevastjana Elkano ceļojums apkārt zemeslodei (1519-1522).

Sfēriskās Zemes uzskats nonāca pretrunā ar iepriekš vadošo Plakanās Zemes konceptu. Senās Divupes mitoloģijā Zeme tika attēlota kā plakans disks, kas peld okeānā un ko aptver sfēriskas debesis, un vadoties pēc šī uzskata arī tika veidotas senākās Zemes kartes.

18. gadsimtā tika atklāts, ka precīza Zemes forma ir tuvāka elipsei (Mopertuī).
  
## Atsauces
Lielās debates

[thumb|right|1887. gadā uzņemts [Andromedas galaktika|Andromedas miglāja attēls.]]

**Lielās debates** bija astronomijas vēsturē nozīmīgs strīds starp astronomiem Hārlovu Šepliju un Heberu Kērtisu par spirālveida miglāju dabu un Visuma izmēru. Galvenais strīdus jautājums bija - vai tālie miglāji ir nelieli objekti, kas ietilpst mūsu galaktikā, vai tās pašas par sevi ir atsevišķas galaktikas. Debates notika  Vašingtonā Nacionālajā dabas vēstures muzejā.

Šeplijs uzskatīja, ka Piena Ceļa galaktika ir viss Visums un dažādi spirālveida miglāji ir tās sastāvdaļas. Kā argumentu viņš minēja relatīvos izmērus - ja tas tā nav, tad Andromedas miglājam vajadzētu atrasties 108 (simts miljonu) gaismas gadu attālumā, kas tolaik astronomiem šķita nepieņemams lielums.

Kērtiss, turpretim, uzskatīja, ka Andromedas miglājs ir atsevišķa galaktika. Viņš norādīja, ka Andromedas miglājā ir daudz vairāk novu, nekā Piena Ceļa galaktikā. Ja Andromedas miglājs nav atsevišķa galaktika, tad rodas jautājums, kāpēc vienā galaktikas daļā ir vairāk novu, nekā caurmērā citur.

Strīdu galīgi atrisināja Edvīna Habla atklājumi 1924. gadā, kurš, izmantojot tolaik pasaulē lielāko teleskopu, pierādīja, ka Andromedas miglājs ir atsevišķa galaktika.

## Ārējās saites
* The Shapley - Curtis Debate in 1920 - debatēm veltīts resurss NASA mājaslapā.
Eduards Balodis

**Eduards Aleksandrs Balodis** (1880-1951) bija latviešu skolotājs, tautsaimnieks un politiķis. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1880. gada 26. maijā Litenes pagastā Andreja Baloža ģimenē. Mācījās Litenes pagasta skolā, un Valkas skolotāju seminārā (1897-1900). Bija Plāteres un Lubānas pagastu skolu skolotājs (1900-1910). Studēja Kijivas komercinstitūtā (1910-1914), Rēzeknes komercskolas skolotājs (1914-1918) un direktors (1918-1919). Rēzeknes pilsētas domnieks, valdes loceklis (1917), Tautas padomes Latgaliešu frakcijas loceklis (1918-1920).
                  
Pēc pārcelšanās uz Rīgu Centrālās savienības „Konzums” kooperācijas darbinieku kursu vadītājs (1919-1927), Latvijas Universitātes kooperācijas katedras privātdocents (1926),  vecākais docents (1933), Latvijas Universitātes saimniecības padomes loceklis, *Dr. oec.* (1936), profesors (1937). Latvijas tautas bankas valdes sekretārs.

Miris 1951. gada 1. oktobrī Rīgā.

## Darbi
* Kooperācija Latvijā 19. gs. (1929.), 
* Latviešu kredītkooperācijas no pirmsākumiem līdz pasaules karam (1935), 
* Modernās kooperācijas priekšteči Latvijā, 
* Kooperācija skolām un pašmācībai, 
* Patērētāju biedrību darbvedība un grāmatvedība

## Atsauces
Jānis Stiprais

**Jānis Stiprais** (1870-1946) bija latviešu skolotājs, žurnālists un tautsaimnieks.  Rīgas pilsētas 1. ģimnāzijas direktors (1922–1935), Latvijas Universitātes Tautsaimniecības fakultātes privātdocents. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1870. gada 31. augustā (18. augustā pēc vecā stila) Vecpiebalgas pagasta "Antēnos" (tagad Kaives pagastā) zemnieka ģimenē.  Mācījās Kaibēnu skolā (1880–1882) pie M. Kaudzītes un R. Kaudzītes, Skujenes draudzes skolā (1883 –1886), Rīgas Pētera I reālskolā (1887–1892). Studēja Rīgas Politehniskā institūta tirdzniecības nodaļā (1892–1893, 1899–1904), starplaikā strādāja par mājskolotāju (1894–1899). Pēc institūta beigšanas pārcēlās uz dzīvi Sibīrijā, bija skolotājs Tomskas biržas komercskolā (1904–1906).  

Pēc atgriešanās Latvijā bija skolotājs Tukuma tirdzniecības skolā (1906–1918, no 1909. gada direktors). Pirmā pasaules kara laikā evakuējās uz Vidzemi, bija Valkas ģimnāzijas direktors, Kurzemes Zemes padomes deputāts (1917), pēc kara beigām Tukuma ģimnāzijas direktors (1920–1922), Rīgas pilsētas 1. ģimnāzijas direktors (1922–1935), Viļa Olava komercskolas direktors (1935–1936). 
Līdztekus kopš 1922. gada latviešu tirdzniecības korespondences lektors Latvijas Universitātes Tautsaimniecības fakultātē, vēlāk privātdocents. Latvijas Sarkanā Krusta un Skolotāju kooperatīva valdes loceklis. 

Miris 1946. gada 30. aprīlī Rīgā, apglabāts Rīgas Meža kapos.

## Darbi
* "Vācu valodas pašmācība" (1919, 1920), 
* Pasaku izlase (1920)
* ābece "Strauts" (1920)
* Atmiņas par brāļiem Kaudzītēm (1923)
* Lasāmā grāmata, 1 – 4
* "Tirdzniecības korespondence" (1921, 1931) 
* "Pamatjēdzieni par valsti un tiesībām" (1924) 
* "Tirdzniecības un rūpniecības veikalvedība" (1936) 

Tulkojis Frīdriha Šillera "Marija Stjuarte" un Hermaņa Zūdermaņa "Fricītis".

## Atsauces
Doņecas akmeņogļu baseins

thumb|300px|Tipiska Donbasa industriālā ainava 20. gadsimta vidū
**Doņecas akmeņogļu baseins** (, ) jeb **Donbass** (, ) ir plašs akmeņogļu iegulu rajons Eiropas dienvidaustrumos. Plešas Doņecas upes baseinā Ukrainas un Krievijas teritorijā. Aizņem lielāko daļu Doneckas un Luhanskas apgabalu teritorijas un Dņipropetrovskas apgabala rietumdaļu Ukrainā un Rostovas apgabala ziemeļrietumus Krievijā. Šaurākā nozīmē par Donbasu dēvē Doneckas un Luhanskas apgabalu industriālo reģionu Ukrainas austrumos, kur dominē smagā rūpniecība un akmeņogļu ieguve.

Pirmās plašās akmeņogļu iegulas tagadējā Donbasa teritorijā izpētītas 1720. gados tagadējās Lisičanskas pilsētas apkaimē. Nosaukumu baseinam pēc tam cauri tekošās Doņecas upes deva kalnrūpniecības inženieris no Harkivas Jevgrafs Kovaļevskis, kurš arī veica pirmo zinātnisko baseina stratigrāfisko un ģeoloģisko izpēti un sastādīja pirmo iegulu karti. Baseina rūpnieciska apgūšana sākās 19. gadsimta beigās. Baseina kopējā platība ir ap , stiepjas rietumu—austrumu virzienā līdz , ziemeļu—dienvidu virzienā — . Kopējās iegulu rezerves līdz  dziļumam tiek lēstas ap 140,8 miljardiem tonnu.

Līdz 1940. gadiem neformālais Donbasa centrs bija Harkiva, kas pati neatrodas Donbasa teritorijā, bet kur izvietojās lielākā daļa administratīvo iestāžu. Mūsdienās Donbasa faktiskais centrs ir Donecka. Citi lielākie akmeņogļu ieguves centri ir Krasnoarmijska, Makijivka, Lisičanska, Horļivka, Dovžanska, Antracita, Toreza, Hrustaļnija. Lielākie ar akmeņogļu ieguvi saistītie ķīmiskās rūpniecības un mašīnbūves centri ir Siverskodonecka, Luhanska, Lisičanska, Horļivka, Sokolohirska, Kadijivka. Baseina Krievijas daļā akmeņogļu ieguve faktiski ir izbeigta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lietuvas premjerministrs

**Lietuvas premjerministrs** () ir Lietuvas Republikas valdības galva. Premjerministru nominē Lietuvas prezidents un apstiprina parlaments. Nesaskaņu gadījumā parlaments var noraidīt prezidenta nominēto kandidātu un izvēlēties savu kandidātu. Šī brīža premjerministre ir Inga Ruģiniene.

Mūsdienu amats izveidots pēc Lietuvas neatkarības atjaunošanas PSRS sabrukuma laikā 1990. gadā, līdz 1992. gada 25. novembrim amata nosaukums bija "Ministru padomes priekšsēdētājs". Šāds amats Lietuvā pastāvēja arī no 1918. līdz 1940. gadam.

## Skatīt arī
* Lietuvas premjerministru uzskaitījums
Pastavi

**Pastavi** () jeb **Postavi** () ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Pastavu rajona centrs.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1409. gadā. Ietilpa Lietuvas lielkņazistē. No 1720. gada Tīzenhauzenu dzimtas īpašumā. Pilsēta pievienota Krievijas Impērijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1921. līdz 1939. gadam atradās Viļņas apgabala un Polijas sastāvā.

Otrā pasaules kara laikā pēc PSRS uzbrukuma Polijai to 1939. gadā iekļāva Baltkrievijas PSR, no 1941. gada vidus līdz 1944. gada 5. jūlijam - vācu okupācijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pastavi vietnē "Baltkrievijas globuss"
Polockas rajons

**Polockas rajons** (, ) ir Vitebskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Vitebskas apgabala Haradokas, Šumiļinas, Ušaču, Hlibokajes, Mjoru, Vjerhņadzvinskas un Rasonu rajoniem,  kā arī Krieviju.

Polockas rajonā dzimis krievu kolaboracionists Otrā pasaules kara laikā Broņislavs Kaminskis (*Бронислав Владиславович Каминский*, 1899-1944).

## Ārējās saites
Orša

**Orša** () ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Oršas rajona centrs pie Oršicas upes ietekas Dņeprā.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1067. gadā kā Rša (*Ръша*). Ietilpa Minskas kņazistē, no 1119. gada — Polackas kņazistes sastāvā. 1359. gadā iekļāvās Lietuvas lielkņazistē. 1514. gada 8. septembrī pie pilsētas notika Oršas kauja starp poļu — lietuviešu un maskaviešu karaspēku. Poļi Konstantina Ostrožska vadībā sakāva maskaviešus, tomēr nespēja politiski nostiprināt uzvaru. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā.

1812. gada kara laikā Oršu bija ieņēmuši franči. Pirmā pasaules kara laikā Oršu no 1918. gada februāra līdz oktobrim bija ieņēmuši vācieši. Tā ietilpa Padomju Krievijā, līdz 1924. gadā Orša tika iekļauta Baltkrievijas PSR. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 16. jūlija līdz 1944. gada 27. jūnijam — vācu okupācijā.

## Ekonomika
Pilsētā atrodas liels linu kombināts.

## Cilvēki
Kad 1812. gada kara laikā Oršu bija ieņēmuši franči, par pilsētas komendantu neilgu laiku dienēja Stendāls.

Orša ir rakstnieka Uladzimira Karatkeviča (*Уладзімір Караткевіч*, 1930-1984), riteņbraucēja Aļaksandra Kučinska (*Аляксандр Кучынскі*, 1979), futbolista Antona Pucilas (*Антон Пуціла*, 1987), psihologa Ļeva Vigotska (*Лев Выготский*, 1896-1934) un ātrslidotāja Ihara Žeļazovska (*Ігар Мікалаевіч Жалязоўскі*, 1963) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Orša vietnē "Baltkrievijas globuss" 
* Oršas linu kombināts
Pastavu rajons

**Pastavu rajons** (, ) ir Vitebskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Vitebskas apgabala Braslavas, Šarkavščinas, Hlibokajes un Dokšicu rajoniem, Grodņas apgabala Astravjecas rajonu, Minskas apgabala Mjadzelas rajonu,  kā arī Lietuvu.

## Vēsture
Līdz 1939. gada 4. decembrim Pastavu apriņķis atradās Viļņas apgabalā, pēc Polijas kampaņas to pievienoja Baltkrievijas PSR un iekļāva Viļeikas apgabalā. Vācu okupācijas laikā bija Ostlandes Glubokojes apriņķī.

## Ārējās saites
Sjanno rajons

**Sjanno rajons** (, ) ir Vitebskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Vitebskas apgabala Vitebskas, Polockas, Oršas, Talačinas, Čašņiku un Bješankoviču rajoniem.

Sjanno rajona Širku ciemā dzimis politiķis Pjotrs Mašerovs (*Пётр Миронович Машеров*, 1918-1980).

## Ārējās saites
Līza Asija

**Līza Asija** (; dzimusi **Roza Mīna Šērere** (*Rosa Mina Schärer*)  Rupersvillā, Šveicē, mirusi  Cīrihē, Šveicē) bija šveiciešu dziedātāja.

Bērnībā dejojusi, tomēr vēlāk pievērsusies dziedāšanai. Asija ir pirmā Eirovīzijas dziesmu konkursa uzvarētāja, ar dziesmu *[[Refrain]]* viņa uzvarēja 1956. gadā Šveicē. 1956. gadā piedalījusies arī Vācijas nacionālajā atlasē Eirovīzijai. Asija Šveici pārstāvēja arī nākamajos divos Eirovīzijas dziesmu konkursos. Piedalījās Šveices nacionālajā atlasē 2012. gada Eirovīzijai ar dziesmu *C'était ma vie* un 2013. gada Eirovīzijai ar dziesmu *All In Your Head*.

2018. gada martā Līza nomira slimnīcā Cīrihē.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
1956. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss

**1956. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss** (; ) bija pirmais  Eirovīzijas dziesmu konkurss. Tas notika *Teatro Kursaal* zālē Lugāno, Šveicē. 1956. gada konkursu vadīja Loengrīns Filipello. Konkursa fināls notika .

Eirovīzijā piedalījās septiņas valstis (sešas Eiropas Ogļu un tērauda kopienas valstis un Šveice), katras valsts pārstāvji dziedāja divas dziesmas. Uzvarētāju noskaidroja žūrijas balsojumā (no katras valsts bija divi žūrijas pārstāvji). Konkursā uzvarēja Šveici pārstāvošā Līza Asija, kas dziedāja dziesmu *[[Refrain]]*. Pārējiem dalībniekiem piešķīra 2. vietu, jo konkursa rezultātus nepublicēja.

Šī gada konkursa ieraksti nav saglabājušies, vienīgi saglabājās ieraksts, kurā pēc uzvaras Līza Asija atkārtoja dziesmu. Nav saglabājušies arī 1964. gada ieraksti, kas sadega.

## Dalībnieki
No katras dalībvalsts, izņemot Šveici, konkursā piedalījās divi dalībnieki. Dānija, Austrija un Apvienotā Karaliste izrādīja interesi dalībai konkursā, taču nokavēja pieteikšanās termiņu.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Valentīna Moneta

**Valentīna Moneta** (*Valentina Monetta*; dzimusi ) ir Sanmarīno dziedātāja.

Viņa ir pārstāvējusi Sanmarīno 2012., 2013., 2014. un 2017. gada Eirovīzijā. Vēl piedalījusies 2008. gada Sanmarīno nacionālajā atlasē. Valentīna piedalījās arī  2017. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā duetā kopā ar Džimiju Vilsonu.

2012. gada Eirovīzijā Moneta Sanmarīno pārstāvēja ar dziesmu *[[The Social Network Song]]*, kuras sākotnējais nosaukums bija *[[Facebook Uh, Oh, Oh]]*, tomēr dziesmas vārdus diskvalificēja noteikumu pārkāpuma dēļ (savā pusfinālā ar 31 punktu tā ierindojās 14. vietā, tādējādi tāpat nekvalificējoties finālam). 2013. gada Eirovīzijā viņa izpildīja dziesmu *[[Crisalide (Vola)]]*, ar ko savā pusfinālā ar 47 punktiem ierindojās 11. vietā, tādējādi nekvalificējoties finālam. 2014. gada Eirovīzijā Moneta pārstāvēja valsti ar dziesmu *[[Maybe]]*, šoreiz viņa kvalificējās finālam, kur ierindojās 24. vietā. Moneta ir trešā māksliniece Eirovīzijas vēsturē, kas piedalās trijos konkursos pēc kārtas. 2017. gada Eirovīzijā viņa, kopā ar Džimiju Vilsonu, piedalījās ar dziesmu *[[Spirit of the Night|Spirit of  the Night]],* bet savā pusfinālā ieguva 18. (pēdējo) vietu, kas neļāva viņiem kvalificēties finālam. 

Ir izdevusi trīs studijas albumus: *Il mio gioco preferito*, *La storia di Valentina Monetta*, *Sensibilità (Sensibility)*. 

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Aram Mp3

**Arams Sargsjans** (; dzimis ), labāk pazīstams ar skatuves vārdu ***Aram Mp3*** (Արամ Mp3), ir armēņu dziedātājs, dziesmu autors, komiķis, aktieris.

Studiju laikā piedalījies KVN komēdijraidījumā. Armēnijā vadījis dažādus TV raidījumus. 2007. gadā uzvarējis "2 zvaigznes" (*2 Astgher*) programmā.  Aramu izraudzījās par Armēnijas pārstāvi 2014. gada Eirovīzijā. 2014. gada martā tika paziņots, ka viņš izpildīs dziesmu *Not Alone*. Eirovīzijas finālā ierindojies 4. vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Emma Marrone

**Emmanuela "Emma" Marrone** (; dzimusi ) ir itāļu dziedātāja.

2010. gadā uzvarēja Itālijas talantu šovā *Amici di Maria De Filippi* un parakstīja līgumu ar ierakstu kompāniju *[[Universal Music]]*. Trīs reizes piedalījusies Sanremo festivālā, 2012. gadā arī uzvarēja tajā. 2014. gada janvārī tika paziņots, ka Marrone pārstāvēs Itāliju 2014. gada Eirovīzijā ar dziesmu *La mia città*. Eirovīzijā ierindojās 21. vietā. Ir izdevusi trīs studijas albumus.

## Diskogrāfija
;Studijas albumi
* 2010: *A me piace così*
* 2011: *Sarò libera*
* 2013: *Schiena*

## Atsauces

## Ārējās saites
*