open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ukrainas Varonis

Goda nosaukums **Ukrainas Varonis** () ir Ukrainas valsts visaugtākais apbalvojums, kas tiek piešķirts Ukrainas pilsoņiem (izņēmuma gadījumos arī ārzemniekiem) par izcilu varoņdarbu vai izcilu darba sasniegumu. Ukrainas Varonis tiek apbalvots ar Zelta Zvaigznes ordeni () par izcilu varoņdarbu vai Valsts ordeni () par izciliem darba sasniegumiem.

## Apbalvojuma vēsture
* 1998. gada 23. augustā ar Ukrainas prezidenta Leonīda Kučmas dekrētu Nr. 944/98 tika iedibināts Ukrainas prezidenta apbalvojums "Ukrainas Varonis" (ar Zelta Zvaigznes vai Valsts ordeni). Ar dekrētu tika apstiprināti arī titula "Ukrainas Varonis" statūti, kā arī Zelta Zvaigznes ordeņa un Valsts ordeņa apraksti.
* 2000. gada 16. martā Ukrainas Augstākā Rada pieņēma Ukrainas likumu "Par Ukrainas valsts apbalvojumiem", kas paredzēja, ka Ukrainas valsts apbalvojums — Ukrainas augstākā goda pakāpe ir tituls "Ukrainas Varonis" (pasniedzot Zelta Zvaigznes vai Valsts ordeni). Tika noteikts, ka šis likums attiecas uz tiesiskajām attiecībām, kas saistītas ar to personu apbalvošanu, kuras apbalvotas ar Ukrainas prezidenta apbalvojumu līdz šā likuma spēkā stāšanās brīdim; Ukrainas prezidentam ir ieteicams saskaņot savus dekrētus ar šo likumu.
* 2002.gada 2.decembrī ar Ukrainas prezidenta dekrētu Nr.1114/2002 iepriekšējais dekrēts Nr.944/98 tika pasludināts par spēkā neesošu; tika apstiprināti jaunie titula "Ukrainas varonis" statūti; tika apstiprināti jauni Zelta Zvaigznes ordeņa un Valsts Ukrainas Varoņa ordeņa apraksti un to jauna miniatūra.
* 2017. gada 13. aprīlī Augstākā Rada pieņēma grozījumus likumā "Par Ukrainas valsts apbalvojumiem", saskaņā ar kuriem titulu "Ukrainas Varonis" izņēmuma kārtā pēc nāves var piešķirt ārzemniekam, kas apbalvots ar Debesu Simta Varoņu ordeni, par ievērojama varoņdarba veikšanu saistībā ar demokrātijas konstitucionālo pamatu, cilvēktiesību un brīvību aizstāvēšanu revolūcijas laikā (2013. gada novembris — 2014. gada februāris).

## Atsauces

## Ārējās saites
Prāts un jūtīgums

**"Prāts un jūtīgums"** () ir 1995. gada ASV vēsturiskā drāmas filma, kuras režisors ir Ans Lī, kuram tā ir pirmā uzņemtā filma ASV. Filmas scenārija autore ir Emma Tompsone un tā ir balstīta uz Džeinas Ostinas 1811. gada romānu "Prāts un jūtas". Filmā galvenās lomas atveido Emma Tompsone, Elans Rikmens, Keita Vinsleta un Hjū Grānts.

Filma stāsta par trīs māsām, kuras, pēc tēva nāves, tiek izliktas no mājas un nonāk sliktā finansiālā stāvoklī.

Filmas "Prāts un jūtīgums" pirmizrāde notika . Filma guva finansiālus panākumus, nopelnot 135 miljonus ASV dolāru pie 16 miljonu dolāru budžeta. Filma saņēma arī lielu kritiķu atzinību un vairākas balvas. Filmu nominēja 68. Kinoakadēmijas balvai septiņās kategorijās, tai skaitā kategorijās "Labākā filma" un "Labākā aktrise galvenajā lomā" (Tompsone), saņemot to kategorijā "Labākais adaptētais scenārijs". Filma saņēma arī Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā drāmas filma" un BAFTA kino balvu kategorijā "Labākā filma". Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 97% vērtējums. Mūsdienās filma tiek uzskatīta par vienu no vislabākajām Ostinas grāmatu adaptācijām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Breknela

**Breknela** () ir pilsēta (*town*) Anglijā, Bērkšīras grāfistē, Breknelforestas unitārās pašvaldības administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta, trešā lielākā apdzīvotā vieta grāfistē. Atrodas ziemeļrietumos no Londonas 40 km no Čeringkrosas un 18 km no grāfistes centra Redingas.

## Vēsture
Pirmoreiz minēta 942. gadā kā *Braccan hea* — ‘Brakam piederoša zeme’. Līdz 2. pasaules karam Breknela bija neliels ciems. 1949. gadā to izvēlējās kā vienu no «jaunajām pilsētām» — jaunbūvējamu pilsētu, uz kurieni pārvietot iedzīvotājus no nabadzīgajām vai karā sabombardētajām mājām. Sākotnēji pilsēta tika plānota 25 tūkstošiem iedzīvotāju, kas aizņemtu 1000 ha platību ap vēsturiskās Breknelas centru, bet vēlāk pilsētu paplašināja, iekļaujot vairākus piepilsētas ciemus, tajā skaitā agrāko distrikta centru Īsthempstedu.

Mūsdienās pilsētā bāzējas vairāku globālu kompāniju ofisi un ražotnes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eirokomunisms

**Eirokomunisms** bija 1970. un 1980. gadu Eiropas komunistisko partiju tendence veidot doktrīnas, kas atšķīrās no Padomju komunistiskās partijas. Aukstā kara laikā tās centās attālināties un atraidīt Padomju Savienības ietekmi. Šī tendence bija īpaši pamanāma Itālijā, Spānijā un Francijā.

Par termina "eirokomunisms" izcelsmi 1970. gadu vidū notika lielas diskusijas, lielākoties to attiecinot uz Zbigņevu Bžezinski un Arrigo Levi. Ārpus Rietumeiropas to dažkārt dēvē par neokomunismu. Šī teorija uzsver lielāku neatkarību no Padomju Savienības.

Svarīgs eirokomunisma pamats bija Antonio Gramši raksts par marksisma teoriju, kas apšaubīja kreiso sektantismu un mudināja komunistiskās partijas veidot sociālās alianses, lai iegūtu hegemonisku atbalstu sociālajām reformām. Pēc 1989. gada demokrātiskajām revolūcijām gandrīz visas Austrumeiropas komunistiskās partijas pēc būtības vai nosaukuma kļuva par sociāldemokrātiskām partijām. Eirokomunisms faktiski bija kļuvis par normu komunistiskajā kustībā. 

## Atsauces
Ītona

**Ītona** () ir pagasta līmeņa pilsēta (*town*) Anglijā, Bērkšīras grāfistē, Vindzoras un Meidenhedas unitārajā pašvaldībā. Administratīvi Ītonu un Ītonvikas ciemu pārvalda pilsētas padome. Ītona atrodas ziemeļrietumos no Londonas Temzas kreisajā krastā iepretī Vindzorai, ar kuru to savieno tilts. Ītonā atrodas 1440. gadā dibinātā prestižā Ītonas koledža.

## Vēsture
Ītonas nosaukums cēlies no senangļu valodas *Ēa-tūn* — ‘upes pilsēta’. Pilsētiņa faktiski radusies līdz ar Ītonas koledžas būvniecību 1440. gadā. Lielākā daļa zemes ap koledžu tika nodota tās īpašumā, kas nobremzēja pilsētiņas tālāko attīstību. Lielākā daļa Ītonas infrastruktūras saistīta ar koledžas studentu apkalpošanu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mickeen

***mickeen*** [mi:kīn] (īstajā vārdā **Miks Pinzulis**, dzimis ) ir latviešu elektroniskās mūzikas producents no Valmieras.

## Biogrāfija
Savu darbību uzsāka 2014. gadā, pirmos gadus pavadīja, apgūstot mūzikas teoriju un elektroniskās mūzikas dziesmu izveidi. Savu pirmo singlu *Different Story* izdeva 2016. gadā.

Sadarbojies ar dažādiem māksliniekiem, tai skaitā Ods, ZEĻĢIS, Goča, *[[Franco Franco]]*, *[[Double Faced Eels]]* un citiem.

2021. gadā sācis sadarbību ar ZEĻĢI. Kopā izlaiduši tādus singlus kā "VĒL", "ATMIŅAS" un "PUIKAS". Producējis, miksējis un māsterējis ZEĻĢA debijas albumu "PARALĒLES", kuru nominēja Latvijas mūzikas gada balvai trīs nominācijās.

2022. gadā ar domubiedriem izveidojis elektroniskās mūzikas kolektīvu *[[RIIA Collective]]*.

2023. gada maijā izdevis savu debijas albumu *[[Hyalite (albums)|HYALITE]]*, par kuru saņēmis Zelta mikrofona balvu kategorijā "Labākā debija", un nomināciju kategorijā "Gada elektroniskās mūzikas albums".

2024. gadā *mickeen* ar mūziķi un dziedātāju *Red Lung* izveidoja grupu Hi Komforts.

#### ''HYALITE''
Albuma *[[Hyalite (albums)|HYALITE]]* nosaukums izvēlēts tādēļ, ka hialīts ir unikāls akmens. Skatoties no atšķirīgiem leņķiem un apgaismojumiem tas izskatās citādāk — tāpat kā emocijas. Tieši tādēļ albums sadalīts trīs nodaļās jeb emocijās.

Albumā piedalās tādi viesmākslinieki kā reperi Goča, Ods, E.V., *I MEAN LOVE* un ZEĻĢIS, dziedātājas MADA un Emīlija, kā arī mūzikas producents *Zen Paul*. Albumu producēja, miksēja un māsterēja pats *mickeen*, kā arī māsterēšanas darbos palīdzēja *Zen Paul*.

## Diskogrāfija

### Albumi/EP

### Singli

## Atsauces

## Ārējās saites
* Instagram konts
* Spotify konts
* Youtube kanāls
Sandhērsta

**Sandhērsta** () ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Bērkšīras grāfistē, Breknelforestas unitārās pašvaldības otra lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas ziemeļrietumos no Londonas 51 km no Čeringkrosas un 18 km no grāfistes centra Redingas. Pilsētā atrodas 1802. gadā dibinātā Sandhērstas Karaliskā militārā akadēmija.

## Vēsture
Pirmoreiz minēta 1175. gadā kā *Villata de Sandhurst*. Līdz 19. gadsimtam Sandhērsta bija neliels ciemats Vindzoras meža nomalē. 1813. gadā Sandhērstā atklāja militāro koledžu. 1849. gadā pilsētā atklāja dzelzceļa līniju un tā sāka attīstīties kā dzīvojamais rajons.

Sandhērstas virves vilkšanas komanda trīs reizes bijusi pasaules čempionu godā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eidans Gilens

**Eidans Mērfijs** (; dzimis ), labāk pazīstams kā **Eidans Gilens** (*Aidan Gillen*), ir īru aktieris. Trīs Īrijas filmu un televīzijas balvu saņēmējs, kā arī saņēmis nominācijas Britu akadēmijas televīzijas balvai, Lielbritānijas neatkarīgo filmu balvai un ''Tony'' balvai.

Gilena kinolomu skaitā ietilpst CIP darbinieks Bills Vilsons filmā "Tumšais bruņinieks atgriežas" (2012), Dr. Frenks Hārte filmā "Golgāta" (2014), Jansons filmā "Labirinta skrējējs: Ugunskristības" (2015) un "Labirinta skrējējs: Pretnāves zāles" (2018), Roberts *[[Sing Street]]* (2016) un Džons Reids filmā "Bohēmista rapsodija" (2018). Viņš arī nodrošināja Pola Serēna balsi un kustību tveršanu 2016. gada videospēlē *[[Quantum Break]]*.

Televīzijā viņš spēlējis Stjuartu Alanu Džounsu *[[Channel 4]]* seriālā *[[Queer as Folk]]* (1999—2000), Tomiju Karseti HBO seriālā "Noklausīšanās" (*The Wire*, 2004—2008), Džonu Boju RTÉ seriālā *[[Love/Hate]]* (2010—2011), kā arī Petīru "Mazo pirkstu" Beilišu HBO seriālā "Troņu spēle" (2011—2017) un Aberamu Goldu BBC seriālā "Birmingemas banda" (2017—2019).

## Biogrāfija
Dzimis 1968. gada 24. aprīlī Drumkondrā, Dublinā, Īrijā.

Beidzis Sentvinsenta vidusskola, Glasnevinā. 2001. gadā viņš apprecējās ar Olīviju O'Flanaganu, kuru pazina kopš pusaudža vecuma. 2013. gadā pāris izšķīrās un dzīvo atsevišķi Īrijā. Joprojām nav zināms, vai viņi ir oficiāli šķīrušies. Olīvija Eidanam dzemdēja divus bērnus: meitu Beriju (dzimusi 1997. gadā) un dēlu Džo (dzimis 2000. gadā). 2009. gadā, kad Gilens saņēma Īrijas filmu un televīzijas balvu par lomu televīzijas seriālā "Noklausīšanās" (*The Wire*), viņš šo uzvaru veltīja Olīvijai un saviem bērniem. Pašlaik viņš tiekas ar īru dziedātāju Kamillu O'Salivanu. Vienā no intervijām viņš izlaboja žurnālisti, kura Kamillu nosauca par viņa līgavu — "viņa nav mana līgava, viņa ir mana partnere."

## Filmogrāfija

### Televīzija

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''The Guardian'' profile, 2012
Vokingema (boro)

**Vokingemas boro** () ir unitārā pašvaldība ar boro statusu Anglijas dienvidos, Bārkšīras grāfistē. Iekļauj Vokingemas (administratīvais centrs), Īrli un Vudli pilsētas un 14 pagastus.

## Vēsture
Izveidots 1974. gadā kā **Vokingemas distrikts**, apvienojot Vokingemas municipālo boro ar Vokingemas lauku distriktu. 1998. gadā, likvidējot Bārkšīras grāfistes padomi, Vokingemas distrikts reorganizēts par unitāro pašvaldību. 2007. gadā piešķirts boro statuss.

## Ģeogrāfija
Vokingemas boro atrodas Bārkšīras vidusdaļā. Ziemeļos robežojas ar Bekingemšīru, austrumos — ar Vindzoru un Meidenhedu un Breknelforestu, dienvidos — ar Hempšīru, bet rietumos — ar Rietumbārkšīru, Redingu un Oksfordšīru. Pa boro ziemeļu robežu plūst Temza.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ģederts Teodors Biernis

**Ģederts Teodors Biernis**, arī **Ģederts Teodors Bernis** ( — ) bija latviešu strēlnieku virsnieks, Dienvidkrievijas bruņoto spēku ģenerālmajors.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Annenieku pagasta (tagad Jelgavas novads)  viensētā "Bieranti" zemnieku ģimenē. Absolvējis Jelgavas Aleksandra skolu. 1897. gadā kā savvaļnieks iestājās Krievijas Impērijas armijā, ieskaitīts 100. kājnieku pulkā. 1902. gadā pabeidza Viļņas karaskolu podpraporščika pakāpē, ieskaitīts Liepājas cietokšņa kājnieku bataljonā, paaugstināts par podporučiku. 1905. gada revolūcijas laikā dienēja Dundagā un Ventspilī 180. Ventspils kājnieku pulkā. Pēc tam iedalīts 66. kājnieku pulkā, piedalījās Krievijas—Japānas karā. Līdz 1914. gadam dienēja Austrumsibīrijā un Aizbaikālā, 1907. gadā sasniedza poručika, 1911. gadā štābskapteiņa pakāpi. 

Pirmā pasaules kara sākumā ieskaitīts Minskas kara apgabala virsnieku rezervē, no 1914. gada decembra rotas, pēc tam bataljona komandieris 283. kājnieku pulkā. Karoja Ukrainā, 1915. gada augustā ievainots, novembrī paaugstināts par kapteini. Kopš 1916. gada 26. aprīļa dienēja latviešu strēlniekos, maijā 4. rotas komandieris Rezerves latviešu strēlnieku bataljonā, jūnijā iecelts par bataljona komandiera vietnieku. 1916. gada 3. septembrī iecelts par Smiltenes komandantu. Ziemassvētku kauju laikā bija Rezerves latviešu strēlnieku pulka komandiera vietnieks. No 1917. gada 7. maija dienēja 1. latviešu strēlnieku brigādes štābā, 8. maijā paaugstināts par apakšpulkvedi. 

Krievijas pilsoņu kara laikā karoja Balto pusē. 1918. gada 1. oktobrī iecelts par 6. Saratovas strēlnieku pulka komandieri Speciālajā Dienvidu armijā, pēc tam Denikiņa armijā. No 1919. gada 18. jūnija bija 42. kājnieku pulka komandieris, no 3. septembra Osterskas—Kozeļeckas grupējuma priekšnieks, kara beigās sasniedza ģenerālmajora pakāpi. 1920. gadā sākumā Bredova gājiena sastāvā no Odesas evakuējās uz Poliju, ievietots internēto nometnē.   

1921. gadā atgriezās Latvijā. Dzīvoja Grīvā, tika piešķirta invalīda pensija, 35% darba nespēja, bija Ilūkstes apriņķa tiesnesis. 

Miris  Daugavpils kara hospitālī. Apbedīts Daugavpils garnizona kapos.

## Apbalvojumi
* Sv. Jura ordenis, IV šķira,
* Jura ierocis,
* Sv. Staņislava ordenis, II šķira (ar šķēpiem un lentu), III šķira,
* Sv. Vladimira ordenis, IV šķira (ar šķēpiem un lentu),
* Sv. Annas ordenis, III šķira

## Atsauces
Nilotu valodas

thumb|Nilotu valodas Āfrikā

**Nilotu valodas** ir radniecīgu valodu grupa, kurā runā apmēram 14 miljoni cilvēku, galvenokārt nilotu tautas Āfrikas austrumos — Nīlas augšteces rajonā. Pēc vienām ziņām tā ir atsevišķa valodu saime, pēc citām — Nīlas—Sahāras valodu saimes apakšgrupa. Valodas sastopamas Dienvidsudānā, Ugandā, Kenijā un Tanzānijā, dažos rajonos arī Etiopijā un Kongo Demokrātiskajā Republikā. Lielākās no tām ir dinku un nueru valodas Dienvidsudānā, kalendžinu valoda Kenijā, masaju valoda Kenijā un Tanzānijā, kā arī Luo valodas.

## Ārējās saites
Ukrainas Sociāldemokrātiskā strādnieku partija

**Ukrainas Sociāldemokrātiskā strādnieku partija** (ukraiņu: *Українська соціал-демократична робітнича партія*) bija Krievijas Impērijas un vēlāk Ukrainas Tautas Republikas marksistskā politiskā partija, kas darbojās no 1905. gada decembra līdz 1950. gadam, to veidoja inteliģence, daļēji strādnieki un zemnieki.

Uzsverot nacionālos jautājumus un cenšoties panākt Ukrainas autonomiju, USSP darbojās neatkarīgi no Krievijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas, bet tai bija būtiskas domstarpības nacionālajos, jo īpaši ukraiņu, jautājumos. Stolipina reakcijas laikā tā darbojās kopā ar ebreju partiju "Bund", daļēji ar meņševikiem.

Biedru skaits bija aptuveni 3000 (1908. gadā).

## Vēsture
Policijas vajāšanas rezultātā pēc 1908. gada USSP veica ierobežotu darbību (sociāldemokrātu grupas tiesāšana Jekaterinoslavā), izdeva laikrakstus "*Праця*", "*Робітник*" un "*Наш Голос*" (pēdējais tika izdots Ļvivā). Tās vadītāji bija: Volodimirs Vinničenko, Volodimirs Dorošenko, Simons Petļura, Dmitro Antonovičs, Ļevs Jurkevičs, Mihailo Tkačenko, Boriss Martoss, Mikola Kovaļskis un Mikola Poršs. USSP atsāka savu darbību kongresā Kijivā 1917. gada 17.—18. aprīlī un centās panākt Ukrainas autonomiju; tās orgāns bija laikraksts *Робітнича газет*а.

Ukrainas Centrālās Radas vadībā USSP uzņēmās galveno izpildvaras nastu (V. Vinņičenko valdība). Būdama piesardzīgāka zemes jautājumā, USSP zaudēja masu atbalstu par labu Ukrainas Sociālistu-revolucionāru partijai, lai gan tai bija labākie politiskie kadri. Pēc IV Universiādes valdībā palika tikai divi ministri no USSB (Dmitro Antonovičs un Mihailo Tkačenko).
Partijas programma paredzēja:

# Sabiedriskās iekārtas demokratizācija,
# Ukrainas autonomija,
# Lielu zemes īpašumu konfiskācija u.c.

Pēc UTR karaspēka sakāves un Ukrainas Padomju Sociālistiskās Republikas izveidošanas Ukrainas teritorijā USSP darbība faktiski tika pārtraukta.

## Trimdā
Trimdā "USSP ārzemju delegācijas" (vadītāji: I. Mazepa, P. Fedenko, Oleksijs Kozlovskis, Olgerds-Ipolits Bočkovskis, Boriss Matjušenko, Volodimirs Starosoļskis un Josifs Bezpalko) centrs atradās Prāgā.

Pēc Otrā pasaules kara USSP piedalījās Ukrainas Nacionālās padomes izveidē un 1950. gadā apvienojās ar citām sociālistiskajām partijām, izveidojot Ukrainas Sociālistisko partiju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Oskars Kalniņš

**Oskars Kalniņš** bija latviešu revolucionārs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1895. gadā Ogrē. Beidzis pilsētas skolu. Kopš 1905. gada veica revolucionāro darbu. Izmantoja pseidonīmu Uģis. 1911. gadā iestājies KSDSP. 1913. gadā arestēts par Rīgas ziepju fabrikas strādnieku streika vadīšanu, pēc trim mēnešiem izmeklēšanas un ieslodzījuma atbrīvots pierādījumu trūkuma dēļ.

No 1915. gada dienēja Krievijas Impērijas armijā, kur pēc mācību komandas iziešanas bija apakšvirsnieks. Pēc tam nosūtīts uz mācībām Saratovas praporščiku skolā, 1916. gadā arestēts par pretkara propagandu, izbēdzis no ieslodzījuma. Pēc Februāra revolūcijas piedalījās Sarkanās gvardes vienību izveidošanā Maskavas Rogožskas—Simonovas rajonā, bija šī rajona: Strādnieku un kareivju deputātu izpildkomitejas loceklis, Kara revolucionārās komitejas loceklis (1917. gada oktobris—novembris), tautas milicijas priekšnieks (1917—1918).

No 1918. gada dienēja Sarkanajā armijā, bija Rogožskas—Simonovas rajona kara komisārs, 1918. gada jūnijā nosūtīts uz Austrumu fronti, kur bija 1. armijas komisārs (1918. gada jūnijs—augusts) un Revolucionārās kara padomes (RKP) loceklis (1918. jūnijs — 1919. gada aprīlis). Padomju Latvijas armijas RKP loceklis (1919). Sarkanās armijas 11. Petrogradas strēlnieku divīzijas kara komisārs (1919. gada jūlijs—septembris). No 1919. gada oktobra līdz 1920. gada janvārim mācījās Sarkanās armijas Ģenerālštāba Kara akadēmijā. 1920. gada janvārī kopā ar sievu un dēlu ieradies Latvijas Republikā pagrīdes darba veikšanai, arestēts, lauka kara tiesa viņam piesprieda nāvessodu. 1920. gada maijā kopā ar ģimeni apmainīts pret gūstekņiem. 1920. gadā no maija līdz septembrim mācījās Kara akadēmijā, no septembra līdz novembrim bija 4. armijas 48. strēlnieku divīzijas 143. brigādes komandieris.

1920. gada 20. novembrī kritis kaujā pret Bulaka-Balahoviča spēkiem Krišiču ciema apkārtnē, mūsdienu Baltkrievijas teritorijā. Apglabāts Maskavas Brāļu kapos.

## Piemiņa
O. Kalniņa vārdā nosaukta iela Uļjanovskā (*улица Калнина*), kurā uzstādīta O. Kalniņam veltīta piemiņas plāksne.

## Atsauces
Una Rozenbauma

**Una Rozenbauma** (dzimusi , Rīgā) ir latviešu režisore, scenāriste, publiciste un radošā direktore.

Režisējusi dažādus seriālus, raidījumus, īsfilmas, vienu dokumentālo filmu, vienu koncertfilmu, kā arī labdarības šovu "Dots devējam atdodas". Nominēta kino balvai Lielais Kristaps 2021. gadā par seriālu "Paliec negatīvs" un 2012. gadā par īsfilmu "Logs". Par seriālu "Paliec negatīvs" nominēta arī sabiedrisko mediju balvai "Kilograms kultūras".

Režisore un idejas autore tizleņu dejas raidījumam "Dienaszagļu rītarosme" un izglītojošajam raidījumam par seksu "Čiki-Briki". Par raidījumu "Dienaszagļu rītarosme" nominēta sabiedrisko mediju balvai "Kilograms kultūras".

Veidojusi mūzikas video grupām Gaujarts un Juuk.

Una Rozenbauma 2019. gadā ieguva Latvijas dizaina gada balvu par kampaņu *#iamintrovert*, kas popularizēja Latvijas literatūru ārvalstīs. 2021. gadā kopā ar Reini un Kristu Dzudzilo pārstāvēja Latviju Londonas Dizaina biennālē ar *#iamintrovert* objektu.

Rozenbauma piedalījusies žurnāla "Rīgas Laiks" kampaņās, meklējot finansiālu atbalstu žurnāla pastāvēšanai. Pirmā bija futbola spēle Rīgas cirkā, kurā Rīgas Laika komanda spēlēja pret JRT komandu. Otrā kampaņa noritēja Rundāles pilī, kurā Rīgas laika un JRT komandas sacentās dzīvajā šaha spēlē. Kampaņa ieguva otrās pakāpes ordeni par gada labāko pasākumu, 2021. gadā festivālā *[[ADwards]]*.

## Filmogrāfija
* "Suns un sapnis" (2007)
* "Atbrīvošanās" (2007)
* "Logs" (2012)
* "Paliec negatīvs" (2021)
* "Starp mašīnām, motoriem, meitenēm" (2022)
* "Pilna pastkaste" (2023)

## Atsauces
Kapsētas iela

**Kapsētas iela** var būt:

* Kapsētas iela — iela Jūrmalā;
* Kapsētas iela — iela Liepājā;
* Kapsētas iela — iela Aucē;
* Kapsētas iela — iela Varakļānos;
* Kapsētas iela — iela Skultē.
Vokingema

**Vokingema** () ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Bērkšīras grāfistē, Vokingemas unitārās pašvaldības administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes vidienē 66 km no Londonas centra un 14 km no grāfistes centra Redingas.

## Vēsture
Nosaukums cēlies no senangļu valodas *Woccingaham* — ‘Vokas ļaužu mājas’ (Voka — sakšu virsaitis). Viktorijas laikmetā nosaukums tika rakstīts *Oakingham*; 1953. gadā piešķirtajā ģerbonī attēlotas ozola zīles. 1219. gadā Vokingemai piešķirtas tirgus tiesības, bet 1583. gadā karaliene Elizabete piešķīra pilsētas tiesības. 14.—16. gadsimtā Vokingemā bija ievērojama zvanu lietuve, kas nodrošināja ar zvaniem lielu daļu Dienvidanglijas baznīcu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tējaskrūmu dzimta

**Tējaskrūmu dzimta** (*Theaceae*) ir dzimta viršu rindā, kurā ir klasificētas 8 ģintis un ir iekļauts ekonomiski nozīmīgais tējas koks, kā arī dekoratīvās kamēlijas.

## Ģintis
Dzimtā ir klasificētas ģintis:

* Kamēlijas (*Camellia*) L.
* *Apterosperma* Hung T.Chang
* *Franklinia* W.Bartram ex Marshall
* *Gordonia* Ellis
* *Polyspora* Sweet
* *Pyrenaria* Blume
* *Schima* Reinw. ex Blume
* *Stewartia* L.

## Atsauces

## Ārējās saites
Koku iela

**Koku iela** var būt:

* Koku iela — iela Rīgā;
* Koku iela — iela Liepājā;
* Koku iela — iela Rēzeknē;
* Koku iela — iela Ādažos;
* Koku iela — iela Cēsīs;
* Koku iela — iela Kuldīgā;
* Koku iela — iela Talsos;
* Koku iela — iela Valmierā;
* Koku iela — iela Grobiņas pagasta Jaundubeņos;
* Koku iela — iela Skultes pagasta Skultē.
SKS 71. ekspedīcija

**SKS 71. ekspedīcija** (*Expedition 71*, *ISS-71*, *Экспедиция МКС-71*) bija ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (*NASA*) un Krievijas *[[Roskosmos]]* kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2024. gada 6. aprīļa līdz 23. septembrim.

## Ekspedīcijas gaita
71. ekspedīcija sākās 2024. gada 6. aprīlī ar kosmosa kuģa *[[Sojuz MS-24]]* atvienošanos un turpinājās līdz kosmosa kuģa *[[Sojuz MS-25]]* atvienošanai 2024. gada 23. septembrī.

## Apkalpe

## Iziešanas atklātā kosmosā

## Ārējās saites

* 71. ekspedīcija NASA mājas lapā
Māja uz ezera

**"Māja uz ezera"** () ir 2006. gada ASV romantiskā fantāzijas filma, kuras režisors ir Alehandro Agresti. Filmā galvenās lomas atveido Kiānu Rīvss, Sandra Buloka, Dilans Volšs, Šohre Agdašlu un Kristofers Plamers. Filma ir Dienvidkorejas filmas *[[Siworae]]* (2000) jauns ekranizējums.

Filma vēsta par arhitektu (Rīvss), kurš dzīvo 2004. gadā, un ārsti (Buloka), kuri raksta viens otram vēstules, atstājot tās ezera mājas pastkastītē, abiem dzīvojot dažādos laikos.

Filmas "Māja uz ezera" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Warner Bros. Pictures]]*. Filma saņēma galvenokārt negatīvas kritiķu atsauksmes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Fļaki

**Fļaki** () ir poļu zupa, kuras būtiska sastāvdaļa ir liellopu kuņģis. Polijā šis ēdiens pazīstams jau kopš 14. gadsimta, un tā ir viena no daudzajām zupām, kas raksturīgas poļu virtuvei.

Visbiežāk zupas pamatā ir liellopu kuņģis (retāk — cūkas kuņģis), buljons, kas vārīts ar saknēm (burkāni, pētersīļi, selerijas), garšvielas; var pievienot arī sīpolus, miltus, speķi. Zupu pasniedz karstu, dziļos šķīvjos vai bļodās. Tās pagatavošana prasa vismaz 4—5 stundas, kas galvenokārt ir saistīts ar ilgstošo kuņģa sagatavošanu (attīrīšana, mazgāšana, vairākkārtēja vārīšana).

## Atsauces

## Ārējās saites
Visukraiņu apvienība "Svoboda"

thumb|Apvienības karogs
**Visukrainas apvienība "Svoboda"** () ir Ukrainas konservatīvi nacionālistiskā politiskā partija, kas reģistrēta 1995. gadā, bet darbojas kopš 1991. gada. Līdz 2004. gada februārim tā saucās **Ukrainas Sociāli nacionālā partija**. Partijas līderis ir Olehs Tjahniboks.

2009. gadā un 2010. gada pašvaldību vēlēšanās Galīcijā partija guva ievērojamus panākumus un kļuva par nozīmīgu spēku pašvaldībās. 2012. gadā pēc parlamenta vēlēšanām "Svoboda" ieguva pirmās vietas Ukrainas Augstākajā Radā. Šis politiskais spēks aktīvi piedalījās Eiromaidanā. Pēc tam, kad Viktors Janukovičs aizbēga un tika izveidota jauna koalīcija, partija pievienojās parlamentārajam vairākumam un ieguva vietas Arsēnija Jaceņuka valdībā.

Tomēr 2014. gada ārkārtas parlamenta vēlēšanās "Svoboda" nepārvarēja slieksni daudzmandātu vēlēšanu apgabalā, iegūstot 4,71% balsu, lai gan bija nepieciešami vismaz 5%. Pēc vēlēšanām vienmandātu apgabalos "Svoboda" pārstāvji ieguva vairākas vietas Augstākās Radas vēlēšanu apgabalā, taču nepievienojās jaunizveidotajai valdošajai koalīcijai un nesaņēma vietas ne jaunajā Arsēnija Jaceņuka valdībā, ne arī vēlāk izveidotajā Volodimira Groismana valdībā. Tajā pašā laikā Svoboda pēc 2015. gada pašvaldību vēlēšanām saglabāja politisko pārstāvniecību 15 reģionālajās padomēs, bet pēc 2020. gada pašvaldību vēlēšanām — 6 reģionālajās padomēs.

2019. gada 31. martā notikušajās prezidenta vēlēšanās Apvienoto nacionālistisko spēku kandidāts Ruslans Košuļinskis, "Svobodas" biedrs, ar "Labējā sektora", Ukrainas nacionālistu kongresa, Ukrainas nacionālistu organizācijas, C14, kustības *ДІЯ* atbalstu saņēma 1,62 % balsu.

Parlamenta vēlēšanās 2019. gada 21. jūlijā "Svoboda" vēlēšanu saraksts, kurā bija Nacionālā korpusa, Labā sektora, Ukrainas nacionālistu kongresa, Ukrainas nacionālistu organizācijas, kustības *Diya* un UDA (vadītājs Dmitro Jarošs) pārstāvji, ieguva 2,15 % balsu. Partija nepārvarēja 5 % slieksni, bet ieguva tiesības saņemt valsts finansējumu statūtos noteiktajām darbībām. Savukārt no nacionālistu kandidātiem vienmandātu apgabalos Oksana Savčuka uzvarēja TEC 83 (Ivanofrankivska).

2020. gada pašvaldību vēlēšanās "Svoboda" ieguva 890 vietas apgabala, rajona, pilsētu, pilsētu un ciemu padomēs un rajonu padomēs pilsētās (2,09% no kopējā balsu skaita), no tām 50 vietas apgabala padomēs (2,81% no kopējā vietu skaita apgabala padomēs). "Svoboda" pārstāvji tika ievēlēti vai pārvēlēti par mēriem sešās pilsētās (Ternopiļā, Ivanofrankivskā, Kalušā, Kameņeca-Podoļskā, Hmeļņickā un Konotopā).

## Atsauces

## Ārējās saites
Sirds Atlantijā (filma)

**"Sirds Atlantijā"** () ir 2001. gada ASV mistērijas filma, kuras režisors ir Skots Hikss. Filmā galvenās lomas atveido Entonijs Hopkinss, Antons Jeļčins, Houpa Deivisa, Mika Burema un Deivids Morss. Filma ir balstīta uz Stīvena Kinga 1999. gada noveli ar tādu pašu nosaukumu.

Filma stāsta par 11 gadus veco Bobiju (Jeļčins), kura dzīve mainās, kad viņa mājās sāk dzīvot noslēpumains pensionārs (Hopkinss).

Filmas "Sirds Atlantijā" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Warner Bros. Pictures]]*. Filma saņēma atšķirīgus kritiķu vērtējumus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nolādēto ciemats (1960. gada filma)

**"Nolādēto ciemats"** () ir 1960. gada Apvienotās Karalistes un ASV zinātniskās fantastikas šausmu filma, kuras režisors ir Volfs Rilla. Filmā galvenās lomas atveido Džordžs Sanderss, Bārbara Šellija un Maikls Gvinns. Filma ir balstīta uz Džona Vindema 1957. gada romānu The Midwich Cuckoos.

Filma stāsta par nelielu ciematu Anglijā, kurā pēc noslēpumaina atgadījuma visas sievietes dzemdē bērnus.

Filmas "Nolādēto ciemats" pirmizrāde notika . Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 93% vērtējums. 1964. gadā filmai iznāca turpinājums *[[Children of the Damned]]*, bet 1995. gadā iznāca jauns ekranizējums ar tādu pašu nosaukumu, ko režisēja Džons Kārpenters.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rietumbārkšīra

**Rietumbārkšīra** () ir unitārā pašvaldība Anglijas dienvidos, Bārkšīras grāfistē. Pašvaldībā ietilpst Ņūberi (administratīvais centrs), Hangerfordas un Tetčemas pilsētas un 60 pagasti.

## Vēsture
Izveidota 1974. gada 1. aprīlī kā Ņūberi distrikts, apvienojot Ņūberi boro ar Bredfīldas, Hangerfordas un Ņūberi lauku distriktiem un daļu Ventidžas lauku distrikta. 1988. gadā likvidēja Bārkšīras grāfistes padomi un Ņūberi distriktu reorganizēja par Rietumbērkšīras unitāro pašvaldību.

## Ģeogrāfija
Rietumbārkšīra aizņem grāfistes rietumu daļu, kas pārsvarā ir lauku apvidus. Pašvaldība aizņem 56% no grāfistes teritorijas, bet tajā dzīvo tikai 18% no visiem grāfistes iedzīvotājiem. Lielākā apdzīvotā vieta ir Ņūberi ar 34 tūkstošiem iedzīvotāju. Rietumbārkšīra robežojas ziemeļos ar Oksfordšīru, austrumos — ar Redingu un Vokingemu, dienvidos — ar Hempšīru, bet rietumos — ar Viltšīru. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Serhijs Fesenko

**Serhijs Fesenko** (; dzimis  Kijivā) ir ukraiņu peldētājs brīvajā stilā. Starptautiskajā mērogā bija Ukrainas izlases sastāvā visu 2000. gadu, sudraba un bronzas medaļas ieguvējs Universiādē Bangkokā, sudraba un divu bronzas medaļu ieguvējs Pasaules kausa izcīņā, triju vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## Dzīvesgājums
Serhijs Fesenko dzimis 1982. gada 5. jūnijā Kijivā, Ukrainas PSR. Viņš ir slavenā padomju peldētāja Serhija Fesenko, 1980. gada olimpiskā čempiona, dēls.

Trenējies Amerikas Savienotajās Valstīs. Studējot Indiānas Universitātē, viņš sacentās Nacionālās koledžu sporta asociācijas Lielā desmitnieka konferencē.

Pirmo reizi starptautiski startēja 2000. gada sezonā, kad pievienojās Ukrainas izlasei un piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs Sidnejā, kur ieņēma 16. vietu 200 metru tauriņstilā un 14. vietu 4×200 metru brīvā stila stafetē.

2003. gadā viņš izcīnīja bronzas medaļu Pasaules kausa izcīņā Berlīnē. 2004. gada Pasaules kausa izcīņā Ņujorkā viņš izcīnīja bronzu un sudrabu 400 un 1500 metru brīvajā stilā. Pateicoties virknei veiksmīgu sniegumu, viņš ieguva tiesības pārstāvēt valsti Atēnu olimpiskajās spēlēs, kur uzrādīja 21. rezultātu 400 metru brīvajā stilā un ieguva 12. vietu 4×200 metru brīvā stila stafetē.

2007. gadā viņš piedalījās Pasaules Universiādē Bangkokā, kur izcīnīja sudraba un bronzas medaļas attiecīgi 1500 un 800 metru brīvajā stilā.

Būdams starp Ukrainas peldēšanas izlases līderiem, viņš kvalificējās 2008. gada Pekinas olimpiskajām spēlēm — šoreiz ieņēma 16. un 23. vietu attiecīgi 400 un 1500 metru brīvā stila peldējumos.

## Dalība olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
Vasilije Micičs

**Vasilije Micičs** (; dzimis  Kralevā) ir serbu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā, Serbijas basketbola izlases dalībnieks. 2025. gadā pārstāv Izraēlas klubu Telavivas "Hapoel", kas spēlē arī Eirolīgā, bet iepriekš vairākas sezonas aizvadījis Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) komandās. Pirms nonākšanas NBA, piedzīvojis spožu karjeru Eirolīgā, divreiz kļūstot par tās čempionu, kā arī sezonas un *Final Four* labāko spēlētāju.

V. Miciča māsa Nina Miciča ir snovbordiste, pārstāvējusi Serbiju ziemas olimpiskajās spēlēs.

## Karjera
Jaunatnes gados spēlējis vairākās Belgradas jaunatnes basketbola sistēmās, bet no 2010. gada pārstāvēja klubu "Mega Vizura". Vēlāk pārcēlies augstākā līmenī, pievienojoties vairākiem Eirolīgas klubiem.

2021. un 2022. gadā viņš kļuva par Eirolīgas čempionu kopā ar Turcijas klubu Stambulas "Anadolu Efes", abās sezonās izcīnot arī *Final Four* labākā spēlētāja balvu, bet 2021. gadā arī sezonas labākā spēlētāja novērtējumu.

## NBA
2014. gada NBA draftā V. Micičs tika izraudzīts ar 52. numuru otrajā kārtā, spēlētāju izvēlējās Filadelfijas "76ers". 2020. gadā "76ers" tiesības uz joprojām Eiropā spēlējošo basketbolistu kopā ar Elu Horfordu un drafta izvēles tiesībām aizmainīja uz Oklahomasitijas "Thunder" pret Deniju Grīnu, Vinsentu Poirē un Terensu Fergusonu. 2023. gada jūlijā V. Mičičs pārcēlās uz Ziemeļameriku un noslēdza līgumu ar "Thunder", tomēr jauniem talantiem pārpilnajā komandā viņam neizdevās iegūt pienācīgu lomu, aizvadītajās 30 spēlēs viņš guva vidēji tikai 3,3 punktus, atdodot arī 2,5 rezultatīvas piespēles vidēji spēlē.

2024. gada februārī V. Micičs kopā ar Dāvi Bertānu, Trē Mannu, divām nākotnes drafta izvēlēm un naudas kompensāciju tika aizmainīts uz Šarlotas "Hornets" pret Gordonu Heivardu. 2025. gada februārī viņu kopā ar Kodiju Mārtinu un otrās kārtas drafta izvēli aizmainīja uz Fīniksas "Suns" pret Jusufu Nurkiču un pirmās kārtas drafta izvēli.

2025. gada jūnijā V. Micičs tika divreiz aizmainīts: vispirms uz Šarlotas "Hornets", bet pēc tam uz Milvoki "Bucks", ar ko spēlētājs vienojās par līguma izpirkšanu, lai atgrieztos spēlēt Eiropā. Jūlija tika paziņots, ka viņš ir noslēdzis līgumu ar Izraēlas klubu Telavivas "Hapoel", kas debitēs Eirolīgā.

## Serbijas izlase
Spēlējis Serbijas jaunatnes izlasēs, izcīnot sudraba medaļas Eiropas U18 čempionātā 2011. gadā un Pasaules U19 čempionātā 2013. gadā. 2013. gadā viņš debitēja pieaugušo Serbijas basketbola izlasē, pārstāvot to 2013. gada Eiropas čempionātā. 2017. gada Eiropas čempionātā, kas notika Turcijā, V. Micičs kopā ar Serbijas izlasi izcīnīja sudraba medaļu, finālā piekāpjoties Slovēnijai.

Izcīnīja bronzas medaļu Serbijas izlases sastāvā 2024. gada olimpiskajās spēlēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Teroristu uzbrukums Beslanā

thumb
**Beslanas terorakts** bija ķīlnieku sagrābšana Beslanas 1. skolā Ziemeļosetijā, Krievijas Federācijā, ko čečenu teroristi sarīkoja 2004. gada 1. septembra rītā svinīgā mītiņā, kas bija veltīts mācību gada sākumam. Divarpus dienas teroristi turēja vairāk nekā 1100 ķīlnieku (galvenokārt bērnus, viņu vecākus un skolas darbiniekus) mīnētā ēkā visgrūtākajos apstākļos, liedzot cilvēkiem pat minimālās dabiskās vajadzības.

Trešajā dienā ap pulksten 13:05 skolas sporta zālē notika sprādzieni un vēlāk izcēlās ugunsgrēks, kā rezultātā ēka daļēji sabruka. Pēc pirmajiem sprādzieniem no skolas sāka bēgt ķīlnieki, un Federālā drošības dienesta (FDD) Speciālo uzdevumu centrs sāka uzbrukumu. Haotiskajā apšaudē, kurā piedalījās arī civiliedzīvotāji, izmantojot personīgos ieročus, tika nogalināti 27 teroristi (4, tostarp divas pašnāvnieces, gāja bojā pirms uzbrukuma no 1. līdz 3. septembrim). Vienīgais dzīvs sagūstītais terorists Nurpaša Kulajevs tika arestēts un vēlāk notiesāts uz mūža ieslodzījumu.

Lai gan lielākā daļa ķīlnieku tika atbrīvoti uzbrukuma laikā, tomēr tajā tika nogalināti 314 ķīlnieki, tostarp 186 bērni. Kopumā, ieskaitot glābējus, tika nogalināti 333 cilvēki un vismaz 783 guva dažādas smaguma pakāpes ievainojumus.

Čečenu līderis Šamils Basajevs publiski uzņēmās atbildību par uzbrukuma organizēšanu, 2004. gada 17. septembrī publicējot paziņojumu Čečenijas separātistu tīmekļa vietnē "Kavkaz center".

Šim notikumam bija drošības un politiskas sekas Krievijā, kas noveda pie virknes federālās valdības reformu, kas nostiprināja varu Kremļa rokās un nostiprināja Krievijas prezidenta pilnvaras. Proti, tika atceltas gubernatoru vēlēšanas un izveidotas Sabiedriskā palāta, Nacionālā pretterorisma komiteja un "Dienvidu federālā apgabala sociālekonomiskās situācijas uzlabošanas komisija". Jau no paša teroristu uzbrukuma sākuma Krievijas varas iestādes kritizēja vairāki novērotāji un pilsoniskās sabiedrības organizācijas. Bija pārmetumi par pārmērīga spēka pielietošanu uzbrukuma laikā, kas prasīja daudzus upurus, apsūdzības par dezinformāciju un plašsaziņas līdzekļu cenzūru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sojuz-14

***Sojuz-14*** (*Союз-14*) bija PSRS *[[Sojuz (kosmosa kuģu sērija)|Sojuz]]* sērijas pilotējams kosmosa kuģis. To orbītā palaida , lai militārajā orbitālajā stacijā *[[Saljut-3]]* nogādātu pirmo apkalpi. Divi kosmonauti kosmosā pavadīja nepilnas 16 dienas, un uz zemes atgriezās .

## Apkalpe
Kuģa *Sojuz-14* apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublējošā apkalpe:
* Boriss Volinovs
* Vitālijs Žolobovs

Rezerves apkalpes:
* Genādijs Sarafanovs un Ļevs Djomins
* Vjačeslavs Zudovs un Valērijs Roždestvenskis

## Lidojuma gaita
1974. gada 24. jūnijā orbītā palaida orbitālo staciju *[[Saljut-3]]*, kas bija aprīkota ar izlūkošanas aparatūru.

*Sojuz-14* tika palaists  11:55:00 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz (kosmosa kuģu sērija)|Sojuz]]* no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.
4. jūlijā 21:00 *UTC* kosmosa kuģis manuālā režīmā saslēdzās ar *Saljut-3*.

Apkalpe veica iespējamas militāras darbības (raķešu bāzu novērošana) un dažus medicīniskus un bioloģiskus eksperimentus. Tajā laikā padomju varas iestādes neinformēja par šī lidojuma un pašas stacijas militāro raksturu. Tika ziņots, ka *Saljut-3* apkalpes darba programmā bija iekļauti zinātniski tehniskie, medicīniskie un bioloģiskie eksperimenti; stacijas uzlabotās strukturālās sistēmas, kā arī borta sistēmu un aprīkojuma izmēģināšana; kosmosa vides fizikālo īpašību izpēte; Zemes virsmas ģeoloģisko un morfoloģisko objektu, atmosfēras veidojumu un parādību izpēte; medicīniskie un bioloģiskie pētījumi, lai izpētītu kosmosa lidojumu faktoru ietekmi uz cilvēka organismu un noteiktu racionālus apkalpes darba režīmus stacijā, kā arī daudzi citi eksperimenti.
Daži no padomju aprakstītajiem eksperimentiem ietvēra sirds un asinsrites sistēmas pētījumus, intrakraniālā spiediena pētījumus, asins sastāva uzraudzību, plaušu ietilpības un ieelpas / izelpas ātruma mērījumus un ūdens attīrīšanas sistēmas, kas kondensēja mitrumu no stacijas atmosfēras, testēšanu. Kosmonauti katru dienu divas stundas vingroja, lai novērstu bezsvara stāvokļa ietekmi.

19. jūlijā 09:03 *UTC* *Sojuz-14* atvienojās no stacijas. 12:21:36 *UTC* nolaižamais aparāts nosēdās 140 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazganas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Soyuz 14 spacefacts.de
* Soyuz 14, 15, 20, 23, 24, 30 (7K-T, 11F615A9) Gunter Dirk Krebs, Gunter's Space Page
Katarīna Trupe

**Katarīna Trupe** (; dzimusi  Fillahā) ir Austrijas kalnu slēpotāja, specializējas slalomā un milzu slalomā,  čempione komandu sacensībās. 

## Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja  Flahavā. 2015. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja bronzas medaļu slalomā. Pirmos punktus Pasaules kausa ieskaitē ieguva  Espenā, ASV, slalomā ieņemot 14. vietu. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2017. gadā Sanktmoricā. Salomā ieņēma 19. vietu, bet komandu sacensībās bija 5. vietā. 2019. gada Pasaules čempionātā Orē ieguva sudraba medaļu komandu sacensībās.

Vietu uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmā pirmo reizi izcīnīja  Levi, Somijā, kur slalomā ieguva trešo vietu. Tajā pašā sezonā vēlreiz labāko trijniekā iekļuva Kraņska Gorā, Slovēnijā, 2020. gada februārī.  Pekinā izcīnīja zelta medaļu komandu sacensībās. Milzu slalomā ieguva ceturto vietu, bet slalomā nefinišēja pirmajā braucienā. Pasaules kausa posmos vēl vairākas reizes iekļuvusi trijniekā — 2022. gada novembrī Kilingtonā un 2023. gada decembrī Kurševelā. 2025. gada Pasaules čempionātā Zālbahā ieguva bronzas medaļu komandu kombinācijā.  gan komandu kombinācijā, gan slalomā ieņēma 5. vietu.

## Rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Katarīna Hūbere

**Katarīna Hūbere** (; dzimusi  Leobenē) ir Austrijas kalnu slēpotāja, specializējas slalomā un milzu slaomā.

## Karjera
15 gadu vecumā sāka piedalīties FIS sacensībās, sākotnēji startēja visās disciplīnās. Pirmo reizi Eiropas kausa izcīņā piedalījās 2013. gada janvārī. Tajā pašā mēnesī viņa kļuva par Austrijas junioru čempioni milzu slalomā. Pamazām viņa sāka pievērsties tikai tehniskajām disciplīnām slalomam un milzu slalomam. 2014. gada decembrī viņa pirmo reizi finišēja punktos Eiropas kausa izcīņā, bet mēnesi vēlāk izcīnīja pirmo uzvaru FIS sacensībās.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Espenā, ASV, ieņemot 18. vietu slalomā un uzreiz savā pirmajā startā iegūstot Pasaules kausa punktus. Nākamajā startā turpat Espenā ieņēma 17. vietu, kas viņai palika labākais rezultāts sezonā. 2016. gada Pasaules čempionātā junioriem Sočos izcīnīja bronzas medaļu slalomā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Orē, startēja tikai slalomā, kur ieņēma 7. vietu. 2019.—2020. gada sezonas sākumā pirmo reizi iekļuva labāko desmitniekā Pasaules kausa posmā Levi, Somijā, ieņemot astoto vietu. 2021. gada Pasaules čempionātā Kortīnā d'Ampeco slalomā nefinišēja, bet kombinācijā ieguva 13. vietu.

 Pekinā slalomā ieņēma 12. vietu, bet kombinācijā ierindojās 5. vietā. Komandu sacensībās ieguva zelta medaļu, lai gan pati nestartēja un palika rezervē. 2023. gada Pasaules čempionātā ieņēma 11. vietu slalomā. 2023.—2024. gada sezonā slaloma kopvērtējumā ieņēma 10. vietu, sasniedzot karjeras augstāko rezultātu. Savu labāko rezultātu Pasaules kausa posmos ieguva sezonas finālposmā Zālbahā, slalomā ieņemot 5. vietu.  ieguva zelta medaļu komandu kombinācijā, startējot kopā ar Ariani Redleri, bet individuāli slalomā ierindojās 6. vietā.

## Rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Ņūberi

**Ņūberi** () ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Bērkšīras grāfistē, Rietumbārkšīras unitārās pašvaldības administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes rietumdaļā Kenetas upes krastos 101 km no Londonas centra un 28 km no grāfistes centra Redingas. Pilsētā atrodas viens no Anglijas galvenajiem hipodromiem — Ņūberi hipodroms, kurš darbojas kopš 1905. gada.

## Vēsture
Ņūberi dibināta 11. gadsimtā pēc normaņu iekarojuma kā un tās nosaukums tulkojams kā ‘Jauna pilsēta’ un rakstu avotos pirmoreiz minēta 1086. gadā Pastardienas grāmatā. Līdz 16. gadsimta beigām pilsēta attīstījās kā apģērbu tirdzniecības centrs, bet pēc Anglijas pilsoņu kara pilsēta panīka. No jauna uzplauka 18. gadsimtā sakarā ar Bātas kūrorta attīstību; Ņūberi atrodas pusceļā starp Londonu un Bātu un daudzi ceļinieki izvēlējās šeit pārnakšņot. 2. pasaules kara laikā pilsētas austrumu nomalē uzbūvēja Grīnemas gaisa spēku bāzi; mūsdienās tās vietā attīstās biznesa parks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tartu Ülikool Maks & Moorits

***Tartu Ülikool Maks & Moorits*** ir profesionāls Igaunijas basketbola klubs, kas ir dibināts 1937. gadā. Klubs bāzēts Tartu, un tas pieder Tartu Universitātei.

Tartu Universitātes basketbola klubs piedalās Igaunijas čempionātā, Latvijas—Igaunijas Basketbola līgā, kā arī Eiropas Ziemeļu basketbola līgā. Klubs savas mājas spēles aizvada Tartu Universitātes sporta hallē.

Tartu Universitātes komanda ir 26 reizes uzvarējusi Igaunijas čempionātā. Vairums no šīm uzvarām notikušas vēl Igaunijas PSR laikā. 1949. gadā Tartu komanda uzvarēja arī PSRS čempionātā.

Klubu šobrīd vada Aivars Kūsmā, bet iepriekš galvenie treneri bijuši arī Latvijas speciālisti Gundars Vētra un Nikolajs Mazurs. Pēdējos gados *Tartu Ülikool Maks & Moorits* sastāvā spēlējuši latviešu basketbolisti Rinalds Mālmanis un Dāvis Rozītis.

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Hyalite (albums)

***Hyalite*** ir *[[mickeen]]* debijas albums, kas izdots 2023. gada 25. maijā. Tajā ir iekļautas 14 dziesmas. Pazīstamākās dziesmas ir "gaisma krīt" un "ardievu". Albums ieguva Mūzikas ierakstu gada balvu 2024 nominācijā Gada labākā debija, kā arī tika nominēts, kā Labākais elektroniskās mūzikas albums.

## Par albumu
Albuma “HYALITE” (latviski: Hialīts) nosaukums izvēlēts tādēļ, ka hialīts ir unikāls akmens. Skatoties no atšķirīgiem leņķiem un apgaismojumiem tas izskatās citādāk — tāpat kā mūsu emocijas. Tieši tādēļ albums sadalīts trīs nodaļās jeb emocijās. Šīs ir galvenās emocijas ar kurām albuma autors ir sastapies un vēlējies caur mūziku tās parādīt.

Sagaidot albumu tika izlaisti albuma singli. "ardievu", "gaisma krīt" un "mantra".

Veidojot albumu, mickeen aicināja tajā piedalīties dažādus latviešu mūziķus: reperus ZEĻĢIS, Ods, goča, I MEAN LOVE un E.V., dziedātājas MADA un Emīlija, un producentu Zen Paul.

Visu albumu miksēja un māsterēja pats mākslinieks, kā arī māsterēšnas darbos piedalījās Zen Paul.

## Dziesmu saraksts

## Atsauces
Anspoku muižas pils

**Anspoku muižas pils** jeb **Anspaku muižas medību pils** bija muižas kungu māja Preiļupes krastā Anspoku ciemā, Preiļu pagastā. Mūsdienās no ēkas saglabājušās vienīgi drupas.

## Vēsture
Medību pils celta 1860.—1865. gadā, neogotikas stilā pārbūvējot tajā pašā vietā esošu citu ēku. Ēkas būvi pasūtījis Preiļu muižas īpašnieks Mihaels Jozefs fon der Borhs. Pili kā ievērojamu arhitektūras pieminekli minējis 19. gadsimta vēsturnieks Gustavs Manteifelis.

1891. gadā Preiļu muižu nopirka Konstantīns Guļkevičs, kurš lielo parādu dēļ Anspoku muižu pārdeva tās pārvaldniekam Justīnam Volontam. J. Volonta saimniecība bija labi sakopta, tādēļ tika ieteikta kā apskates objekts ceļotājiem. Meža teritorijā bija izkopts parks, te bija dārzi, liels ganāmpulks. Bijušā Anspoku kroga vietā bija ierīkota pienotava, bet pie tās — ledus pagrabs.

1927. gadā J. Volonts uzcēla sev jaunu dzīvojamo māju, bet Anspoku pili nodeva Plotiņu (vēlāk Šaurupes) pamatskolas lietošanā, kas ēku skolas vajadzībām izmantoja līdz pat 1970. gadiem.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā J. Volonta ģimeni padzina no mājām un viņi dzīvoja Līvānu pagasta Vanagu mājās. Pēc 1941. gada 14. jūnija deportācijas viņš gāja bojā Vjatlaga nometnē. Volontu bērni 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz ASV. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Volonti atgriezās Latvijā un atguva dzimtas īpašumu.

## Ēkas apraksts
Medību pils bija celta divos stāvos, T-veida formā, un to sedza divslīpju jumts. Ēkas sānus papildināja simetriski korpusi, kuriem piekļāvušies daļēji izvirzīti astoņstūra divstāvu torņi ar dzeguļiem, bet starp torņiem iecelta vienstāva piebūve ar jumta terasi. Logailēm raksturīga pusapļa formas augšdaļa, ko apvij arhivoltas. Šādi neogotikas stila arhitektūras risinājumi tā laika kungu mājām bija sastopami ļoti reti — ne vien Latgalē, bet pat visā Latvijā.


Anspoku_(Anspaku)_medību_pils_(1920-tie_gadi).jpg|Anspoku pils ēka ar skolniekiem (1920. gadi)
Anspoku (Anspaku) medību pils ēka, nodota Plotiņu pamatskolai (1938.g.).png|Plotiņu pamatskola (1938)


## Atsauces
Kravas iela

**Kravas iela** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Bieriņu apkaimē. Kravas iela sākas krustojumā ar Dauguļu ielu un beidzas kā strupceļš, atduroties pret Mārupīti, kas vienlaikus ir arī Rīgas un Mārupes novada robeža. Kopējais ielas garums ir 95 metri un tā sastāv no 2 šaurām braukšanas joslām ar asfalta segumu. Kravas ielā ir tikai savrupmāju apbūve.

## Ielu savienojumi
Kravas iela ir savienota ar Dauguļu ielu (T veida krustojums).

## Skatīt arī
* Bieriņi

## Atsauces
Neticami, bet patiesi

**"Neticami, bet patiesi"** () ir 2022. gada Francijas un Beļģijas melnās komēdijas fantāzijas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Kantēns Dipjē. Filmā galvenās lomas atveido Alēns Šabā, Lea Drukere, Benuā Mažimels un Anaisa Demustjē.

Filma stāsta par Alēnu (Šabā) un Marī (Drukere), kuru dzīve mainās, kad viņi ievācas jaunā mājā, kuras pagrabā ir noslēpumains tunelis.

Filmas "Neticami, bet patiesi" pirmizrāde notika  Berlīnes kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* tai ir 92% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Alēns Šabā

**Alēns Šabā** (; dzimis ) ir Francijas aktieris, komiķis, režisors, scenārists un producents.

Atveidojis galveno lomu un bijis viens no scenāristiem komēdijfilmai *[[La Cité de la peur]]* (1994). Vēlāk radījis un vadījis vienu no visu laiku populārākajiem televīzijas spēļu šoviem Francijā *[[Burger Quiz]]*.

Atveidojis lomas arī tādās filmās kā *[[Gazon maudit]]* (1995), "Cita gaume" (*Le Goût des autres*, 2000), "Asterikss un Obelikss: Misija Kleopatra" (2002), *[[Ils se marièrent et eurent beaucoup d'enfants]]* (2004), *[[RRRrrrr!!!]]* (2004), "Sapņu zinātne" (*La Science des rêves*, 2006), *[[Sur la piste du Marsupilami]]* (2012), *[[Réalité]]* (2014) un "Neticami, bet patiesi" (2022).

## Atsauces

## Ārējās saites