open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Terminators: Genisys

**"Terminators: Genisys"** () ir 2015. gada filma, kuras režisors ir Alans Teilors. Galvenās lomas atveido Arnolds Švarcenegers, Džeisons Klārks, Emilija Klārka, Džajs Kortnijs, Dž. K. Simonss, Daio Okenaji, Mets Smits, Kortnijs B. Venss un Lī Bēngs Huns. Filmas pirmizrāde notika Berlīnē 2015. gada 22. jūnijā.

Šī ir piektā filma "Terminatora" filmu ciklā. 2019. gadā tika izdota cikla sestā filma — "Terminators: Tumšais liktenis", tomēr tas nav turpinājums filmai "Terminators: Genisys".

## Sižets
Pretošanās kustības līderis Džons Konors nosūta karavīru Kailu Rīzu 1984. gadā, kur Kaila uzdevums ir aizsargāt Konora māti Sāru no *Skynet* sūtītā terminatora. Ierodoties 1984. gadā Rīzs atklāj, ka pagātne tika mainīta un Sāra Konora sadarbojas ar terminatoru Т-800 cīņā pret *Skynet* sūtītu Т-1000.

## Lomās
* Arnolds Švarcenegers — terminators Т-800
* Džajs Kortnijs — Kails Rīzs
* Džeisons Klārks — Džons Konors
* Emilija Klārka — Sāra Konora
* Lī Bēngs Huns — terminators Т-1000 un citi aktieri

## Atsauces

## Ārējās saites
Kaļamība

thumb|Tabula, kur metālu kaļamība un velmējamība samazinās
**Kaļamība** ir metāla spēja ļauties apstrādei ar spiedienu, pieņemt jaunu formu siltuma vai spiedes iedarbībā neplaisājoties. Metāla kaļamību var ievērot temperatūrā, kas ir zemāka par tā kušanas temperatūru. Paaugstinoties temperatūrai, metālu deformēšanās spēja palielinās, jo pavājinās metālu atomu saistība. Noteiktā temperatūrā kaļamība sasniedz maksimumu, un paaugstinot temperatūru, metālu novājina oksīdu veidošanās kristāla iekšienē, kas padara metālu trauslu.

Laba kaļamība ir tēraudam sakarsētā stāvoklī, bet čugunam šī īpašība piemīt mazākā mērā, jo čuguns ir trausls. Vēl laba kaļamība piemīt misiņa un alumīnija sakausējumam.

## Velmējamība
**Velmējamība** ir metālu spēja deformēties nepārtraukta spiediena iedarbībā. Viena metāla īpašības un to maiņa kalšanas un velmēšanas procesā ir līdzīgas, tāpēc arī pazīstamāko metālu kaļamību un velmējamību iespējams attēlot ar vienu un to pašu rindu.

## Atsauces
Kaldabruņas pilskalns

**Kaldabruņas pilskalns** (arī *Vāveriešu* vai *Vāverēnu* pilskalns) ir pilskalns Sēlijā, Rubenes pagastā, Jēkabpils novadā. Tas atrodas ap 2 km uz dienvidaustrumiem no Kaldabruņas, Jēkabpils—Ilūkstes ceļa kreisajā pusē pie daļēji pamestās Sēļu kapsētas.

## Apraksts
Pilskalns ierīkots savrupā, 8—13 m augstā kalnā, kādas lielākas augstienes stūrī. Pilskalnam izlīdzināts, noapaļota piecstūra formas plakums. Dažus metrus zem plakuma līmeņa visu pilskalnu apņem terase, kas izzūd vienīgi visstāvākajā dienvidrietumu malā. Pilskalna austrumu nogāzē zem pirmās terases ir konstatēta arī otra terase. Iespējams, ka senā ieeja pilskalnā atradusies tā ziemeļaustrumu pusē, jo tur ir konstatēts savdabīgs terases pārrāvums. Pilskalna dienvidrietumu un rietumu pakājē atradusies apmetne, kurā konstatēts līdz 0,7 m biezs kultūrslānis.

Pilskalna kultūrslānis līdz 0,6 m biezs. Satur švīkātās un gludās keramikas lauskas. Kultūrslānis apmetnē vietām sniedzas 0,7 m dziļi.

Pilskalnu pirmais reģistrējis un uzmērījis Ernests Brastiņš 1926. gadā savas Zemgales pilskalnu apzināšanas ekspedīcijas laikā. Elvīra Šnore izteikusi hipotēzi, ka Kaldabruņas pilskalnā varētu būt meklējams Jersikas valstī ietilpstošā Bebernines novada centrs. Tomēr vēlākie arheoloģiskie pētījumi šo hipotēzi ir noraidījuši, jo pilskalna datējums ir ievērojami agrāks.

1968. gadā Jāņa Graudoņa vadībā pilskalnā un apmetnē izdarīti nelieli šurfējumi kultūrslāņa un tā datējuma noskaidrošanai. J. Graudonis secināja, ka pilskalna apdzīvotība saistāma ar 1. gadu tūkstoša pirms mūsu ēras otro pusi un mūsu ēras sākumu. Apmetne datējama ar nedaudz vēlāku laiku, kad pilskalns, iespējams, izmantots tikai kā patvēruma vieta briesmu brīžos.
Mūsdienās pilskalna apkārtne mežaina un uz dienvidiem no pilskalna arī pārpurvojusies.

## Foto galerija

Attēls:Kaldabrunjas pilskalns.jpg|alt=
Attēls:Kaldabrunas pilskalns.jpg|alt=|Kaldabruņas pilskalna 3D modelis


## Atsauces

## Ārējās saites
* www.latvijas-pilskalni.lv
Miknēsa

**Miknēsa** (, *miknās*; , *ameknas*), ir pilsēta Marokas centrālās daļas ziemeļos. Tā ir viena no četrām Marokas vēsturiskajām galvaspilsētām. Atrodas 110 km attālumā no Atlantijas okeāna un 60 km uz dienvidrietumiem no Fēsas. 2014. gadā Miknēsā dzīvoja 520 tūkstoši iedzīvotāju, pēc šī rādītāja tā ir Marokas sestā lielākā pilsēta. Miknēsa ir dibināta 11. gadsimtā kā almoravidu militārā apmetne. No 1672. līdz 1727. gadam tā bija Marokas galvaspilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
1982. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

**1982. gada [[Pasaules čempionāts cīņas sportā]]** abās cīņas sporta disciplīnās notika šķirti: sacensības grieķu-romiešu cīņā no 9. līdz 12. augustam Katovicē (Polija), bet brīvajā cīņā no 11. līdz 14. augustam  Edmontonā (Kanāda).

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Medaļu ieguvēji
### Brīvā cīņa (vīrieši)

### Grieķu-romiešu cīņā vīriešiem

## Ārējās saites
* United World Wrestling Database
Eshatoloģija

[thumbnail|[Apokalipses četri jātnieki]]
**Eshatoloģija** (, *éskhatos* — ‘pēdējais’) ir teoloģiska mācība par cilvēces galu, kā arī par pasaules galu un laika beigām. Daudzās reliģiskās mācībās eksistē pēcnāves dzīve un tās izpausme atkarībā no tā, kas ir darīts laicīgajā dzīvē. Tas ir atrodams, sākot jau ar seno ēģiptiešu Nāves grāmatu, tālāk sengrieķu mitoloģijā kā pazemes dieva Aīda valstība, kristietībā — debesis un elle. Slavens ir arī Dantes Aligjēri darbs “Dievišķā komēdija” un tibetiešu nāves grāmatas.

Eshatoloģijā tiek apskatīta arī atsevišķa cilvēka pēcnāves dzīve. Piemēram, kristieši tic dvēseles eksistencei pēc nāves. Protestanti uzskata, ka cilvēku dvēsele uzreiz nonāk debesīs, bet katoļi domā, ka pēc nāves dvēsele nonāk šķīstītavā, kur tiek lemts par tās tālāko uzturēšanās vietu. Kristietībā saistībā ar pasaules galu tiek izmantotas frāzes “Tā Kunga diena”, “Tiesas diena” vai vienkārši “pasaules gals”.

## Ārējās saites

* 
* 
*
Karloss Dario Aurelio

**Karloss Dario Aurelio** (spāņu: *Carlos Darío Aurelio*; dzimis 1976. gada 22. maijā) ir bijušais argentīniešu futbolists un treneris.

## Biogrāfija
### Spēlētāja karjera
Dario Aurelio Argentīnā plašāk bija pazīstams kā spēlētājs, karjeru sākot Laplatas "Gimnasia" un spēlējot gan Itālijas "Brescia", "Cosenza" un SPAL, gan arī Skotijas "Livingston". Futbolista karjerā Aurelio spēlēja kā pussargs.

### Trenera karjera
Trenera karjerā 2018. gada pirmajā pusē Aurelio bija Fakundo Savas asistents Laplatas "Gimnasia". Sava par galveno treneri kļuva janvāra sākumā, taču jau pēc četrarpus mēnešiem tika atbrīvots no amata, 12 spēlēs spējot izcīnīt tikai divas uzvaras un piedzīvojot septiņus zaudējumus. "Gimnasia" sezonu Argentīnas augstākajā līgā pabeidza ar 27 punktiem 27 spēlēs, 28 komandu konkurencē samierinoties ar 23. vietu.

Aurelio par FK Liepāja galveno treneri tika apstiprināts 2018. gada augusta sākumā, amatā nomainot gruzīnu speciālistu Tamazu Pertiju. Argentīnietim bija Dienvidamerikas Futbola konfederācijas (CONMEBOL) licence, taču tā nebija derīga darbam Eiropā. Līdz ar to spēļu laikā speciālists nedrīkstēja atrasties uz komandas soliņa, tāpēc tobrīd liepājniekus vadīja Mareks Zuntners un pārējie vienības treneri.

Lai sakārtotu šīs formalitātes, bija nepieciešams pierādīt, ka Dienvidamerikā iegūtā kvalifikācija atbilst UEFA prasībām, taču no Argentīnas netika saņemta visa nepieciešamā informācija, tādēļ treneris Liepāju pameta.

## Atsauces

## Ārējās saites
*''Transfermarkt'' profils
Koriolāns (filma)

**"Koriolāns"** () ir 2011. gada kara drāmas filma, kas balstīta uz Viljama Šekspīra tāda paša nosaukuma traģēdiju. Filmas režisors, kā arī viens no producentiem un galveno lomu atveidotājiem ir Reifs Fainss. Citas lomas atveido Džerards Batlers, Vanesa Redgreiva, Braians Kokss, Džesika Česteina, Džons Kani, Džeimss Nesbitss un Pols Džesons. Filmas pirmizrāde notika  Berlīnes filmu festivālā.

Romas ģenerālis Kaiuss Martiuss neslēpj savu nepatiku pret Romas cilvēkiem, tāpēc drīz vien viņš apvienojas ar savu lielāko ienaidnieku Tulusu Aufidiusu, lai ieņemtu un pārspētu Romas pilsētu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sunshine (1999. gada filma)

***Sunshine*** ir 1999. gada vēsturiskā drāmas filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Istvans Zabo. Galvenās lomas atveido Reifs Fainss, Rouzmarija Herisa, Reičela Vaisa, Dženifere Īli, Debora Kara Angera, Mollija Pārkere, Džeimss Freins, Džons Nevils un Mirjama Margo. Filmas pirmizrāde notika 1999. gada septembrī Toronto kinofestivālā.

Filmā tiek sekots līdzi kādas Ungārijas ebreju ģimenes piecām paaudzēm un to liktenim 20. gadsimta laikā.

## Atsauces

## Ārējās saites
The Good Place

***The Good Place*** ir Maikla Šura veidots ASV komēdijseriāls. Tā pirmizrāde notika 2016. gada 19. septembrī kanālā NBC.

Seriāla centrā ir Eleonora Šelstropa (Kristena Bella), kuru pēc nāves mūžīgā būtne Maikls (Teds Densons) iepazīstina ar Labo vietu — Paradīzei līdzīgu utopiju, kas veidota kā atlīdzība par tur nonākušo cilvēku taisnīgo dzīvi. Eleonora saprot, ka Labajā vietā nonākusi kļūdas dēļ, un viņai jāslēpj savas morālās nepilnības, vienlaikus mēģinot kļūt par labāku un ētiskāku cilvēku. Seriālā spēlē arī Viljams Džeksons Hārpers, Džamīla Džamila un Manijs Džasinto, kuri atveido citus Labās vietas iemītniekus, un D'Arsija Kārdena kā Džaneta — mākslīga viszinoša būtne, kas spēj radīt jebko.

Seriāls ir guvis atzinību kritiķu vidū oriģinalitātes un aktieru darba dēļ. Pozitīvi tiek vērtēts arī sižeta pavērsiens pirmās sezonas beigās un ētikas un filozofijas radošais izmantojums. Seriāls 2019. gadā ieguva Pībodija balvu.

2018. gada decembrī NBC paziņoja par seriāla atjaunošanu, un uzņēma noslēdzošo ceturto sezonu. Tās pirmizrāde notika 2019. gada 26. septembrī.

## Ārējās saites
Gordons Jangs

**Gordons Jangs** (; dzimis ) ir skotu futbola treneris. 

## Biogrāfija
Gordons Jangs bijis treneris dažādām komandām Skotijā, bijis Anglijas Sheffield United jauniešu koordinators, kā arī Latvijas futbola izlases galvenā trenera Miksu Pātelainena asistents un FK Liepāja galvenais treneris. Lielākoties savas karjeras laikā Jangs bijis trenera asistents vai galvenā trenera vietas izpildītājs.

Būdams Liepājas komandas galvenais treneris, viņš sniedza interviju laikrakstam "Kurzemes Vārds", kurā saka, ka viņš neesot ārkārtēji stereotipisks par spēlēšanu ar tālām piespēlēm vai pārāk fizisku futbolu. Kā treneris viņš iedrošina spēlētājus darīt to, kas viņiem labi sanāk, iedrošina spēlētājus kontrolēt bumbu un grib, lai viņi spēlētu "uz priekšu" un atspoguļotu trenera personību.

FK Liepāja treneris Jangs bija laikā no 2018. gada septembra līdz 2019. gada aprīlim, 2018. gada sezonā viņa vadībā komanda uzvarēja sešās no deviņām spēlēm, vienreiz cīnījās neizšķirti un divos mačos zaudēja, turklāt šajās spēlēs liepājnieki ielaida tikai divus vārtus. 2019. gada sezonu komanda iesāka neveiksmīgi, liepājnieki Virslīgas pirmajās sešās spēlēs pamanījās zaudēt četras reizes. Šā gada aprīlī Jangs tika atstādināts no galvenā trenera amata.

Kopš 2019. gada 3. jūlija Jangs ir Skotijas FC Cove Rangers trenera asistents.

## Atsauces

## Ārējās saites
*''Transfermarkt'' profils
Edmunds Cepurītis

**Edmunds Cepurītis** (dzimis ) ir Latvijas politiķis un vides aizsardzības speciālists. Šobrīd ir 14. Saeimas deputāts, pārstāv partiju "Progresīvie". Iepriekš bijis Rīgas domes deputāts.

## Dzīvesgājums
E. Cepurītis ieguvis vides zinātnieka specialitāti Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas un zemes zinātņu fakultātē, 2013. gadā iegūstot bakalaura grādu, bet 2016. gadā — maģistra.

E. Cepurīša profesionālā darbība ir saistīta ar vides aizsardzību un nevalstisko sektoru — viņš ir projektu vadītājs nodibinājumā "Vides izglītības fonds", kā arī valdes loceklis biedrībā "Zero Waste Latvija", kas iestājas par atkritumu piesārņojuma samazināšanu. Ir viens no debašu asociācijas "Quo Tu domā?" līdzdibinātājiem.

## Politiskā darbība
2018. gadā 13. Saeimas vēlēšanās E. Cepurītis kandidēja ar 6. numuru "Progresīvo" sarakstā Rīgas vēlēšanu apgabalā, bet saraksts nepārvarēja 5% barjeru.

No 2019. gada 14. septembra līdz 2021. gada 4. septembrim E. Cepurītis kopā ar Antoņinu Ņenaševu bija viens no partijas "Progresīvie" līdzpriekšsēdētājiem.

2019. gada Eiropas parlamenta vēlēšanās viņš bija 4. numurs "Progresīvo" sarakstā, taču ievēlēts netika. E. Cepurīša politiskās prioritātes ir atbildīga klimata un dabas aizsardzības politiku, kā arī taisnīgas nodokļu sistēmas ieviešana. Eiroparlamenta vēlēšanu kampaņā viņš uzsvēra nepieciešamību pāriet uz jaunu enerģijas sistēmu, "lai risinātu klimata krīzi un mazinātu Eiropas valstu atkarību no Krievijas", kā arī nepieciešamību risināt socioekonomiskās nevienlīdzības jautājumus.

2020. gadā ārkārtas Rīgas domes vēlēšanās E. Cepurīti ievēlēja par Rīgas domes deputātu no "Progresīvie" un "Attīstībai/Par!" kopējā saraksta. Vadījis Rīgas domes Mājokļu un vides komiteju.

2022. gada rudenī Saeimas vēlēšanās E. Cepurītis tika ievēlēts 14. Saeimā, kur strādā Sociālo un darba lietu un Eiropas lietu komisijās.

## Atsauces
Oņegins (filma)

**"Oņegins"** () ir 1999. gada romantiskā drāmas filma, kas balstīta uz Aleksandra Puškina romānu "Jevgeņijs Oņegins". Filmas režisore ir Marta Fainsa. Galvenās lomas atveido Reifs Fainss (viņš arī ir viens no filmas producentiem), Liva Tailere, Tobijs Stīvenss, Mārtins Donovans, Aluns Ārmstrongs, Heriete Voltera, Airēna Vorta un Lena Hedija. Filmas pirmizrāde notika  Toronto kinofestivālā.

Filmas sižets notiek 19. gadsimtā Sanktpēterburgā. Jevgeņijs Oņegins ir aristokrāts, kurš mantojis lielu īpašumu laukos. Tur viņš satiek jauno kaimiņu Ļenski, viņa līgavu Olgu un Olgas vecāko māsu Tatjanu. Jau no paša sākuma Oņeginu interesē Tatjana, tomēr abu attiecības neattīstās tik vienkārši, kā cerēts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mīlestības dienasgrāmata

**"Mīlestības dienasgrāmata"** () ir 1999. gada romantiskā drāmas filma, kas balstīta uz Greiema Grīna tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Nīls Džordans. Galvenās lomas atveido Reifs Fainss, Džūliana Mora, Stīvens Rejs un Džeisons Aizekss. Filmas pirmizrāde notika  ASV.

Filmas galvenais varonis Moriss Bendrikss izmisīgi cenšas noskaidrot, kāpēc viņa mīļotā sieviete Sāra viņu vairākus gadus iepriekš pameta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Agnese Logina

**Agnese Logina** (dzimusi ) ir Latvijas kultūras pētniece, kino kuratore un kritiķe, kultūras politikas eksperte un politiķe. Bijusi Latvijas Republikas kultūras ministre, Latvijas Kultūras akadēmijas lektore kultūras teorijā un Latvijas Kino muzeja vadītāja. Šobrīd Rīgas domes deputāte.

## Dzīvesgājums
Ieguvusi bakalaura grādu humanitārajās zinātnēs Amsterdamas Universitātes koledžā (2013) un Humanitāro zinātņu maģistra grādu mākslās Latvijas Kultūras akadēmijā (2016). Brīvi pārvalda angļu un latviešu valodu, sarunvalodas līmenī arī franču un nīderlandiešu. Pašlaik studē diplomātiju Latvijas Universitātē.

No 2021. gada līdz 2023. gada rudenim (kļūšanai par ministri) vadījusi Rīgas Kino muzeju. Darbojas kā Latvijas Kultūras akadēmijas lektore un bijusi kuratore ikgadējā filmu festivālā Rīga IFF.

Lēmumu iesaistīties politikā pieņēmusi, redzot, kā toreizējais ministrs Kaspars Gerhards ar mašīnu braucis cauri katoļu misei Vecrīgas laukumā, uzbraucot uz kājas sievietei, pēc tam padomnieka taisnošanās dēļ sodu nesaņemot.

## Politiskā darbība
Iepriekš nesekmīgi kandidējusi 13. Saeimas vēlēšanās kā partijas "Progresīvie" Latgales saraksta līdere, kā arī 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās. 2020. gadā ievēlēta par Rīgas domes deputāti no "Progresīvie" un "Attīstībai/Par!" kopīgā saraksta. Rīgas domē līdz 2022. gada novembrim darbojās arī kā Satiksmes un transporta lietu komitejas vadītāja vietniece, strādājusi Pilsētas attīstības un Izglītības, kultūras un sporta komitejās.

2022. gadā kandidējusi 14. Saeimas vēlēšanās, par savām prioritātēm izvirzot Stambulas konvencijas ratifikāciju, lai mazinātu vardarbību pret sievietēm un vardarbību ģimenē, kā arī Civilās savienības likuma pieņemšanu.

2023. gada 15. septembrī ievēlēta par kultūras ministri Evikas Siliņas Ministru kabinetā.

2024. gada 17. jūnijā personīgu iemeslu dēļ A. Logina pieņēma lēmumu atkāpties no kultūras ministres amata. Viņa atjaunoja Rīgas domes deputātes mandātu, bet 2025. gada Rīgas domes vēlēšanās tika ievēlēta atkārtoti.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Sarkanais pūķis (filma)

**"Sarkanais pūķis"** () ir 2002. gada psiholoģisks trilleris, kas balstīts uz Tomasa Herisa tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors ir Brets Ratners. Galvenās lomas atveido Entonijs Hopkinss, Edvards Nortons, Reifs Fainss, Hārvijs Keitels, Emilija Votsone, Mērija Luīza Pārkere un Filips Sīmors Hofmans. Filmas pirmizrāde notika . Filma veidota kā prīkvels 1991. gada filmai "Jēru klusēšana" un 2001. gada filmai "Hanibāls".

Vils Greiems ir FIB aģents, kuram ir unikālas spējas noķert sērijveida slepkavas. Vilam tiek dots uzdevums noķert noslēpumainu slepkavu, kurš zināms pēc iesaukas "Zobu feja"; viņam šajā misijā palīdz ieslodzīts tiesu psihiatrs Hanibāls Lekters.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ervīns Lukševičs

**Ervīns Lukševičs** (dzimis  Rīgā) ir latviešu paleontologs un ģeologs. Latvijas Universitātes profesors, *dr. geol.*

## Dzīvesgājums
Dzimis 1955. gadā Rīgā. Studēja Latvijas Valsts universitātes Bioloģijas fakultātē, ko absolvēja 1979. gadā. 1996. gadā viņš aizstāvēja ģeoloģijas zinātņu doktora grādu Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātē (pētījuma tēma devona bruņuzivju daudzveidība Baltijā un ziemeļrietumu Krievijā). Kopš 2001. gada asociētais profesors, kopš 2007. gada — profesors LU Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātē. Kopš 2008. gada Latvijas Zinātņu akadēmijas korespondējošais loceklis.

## Darbi
E. Lukševičs pēta galvenokārt devona mugurkaulniekus, kā arī veic pētījumus devona nogulumu stratigrāfijā un paleoģeogrāfijā. Viņš ir atklājis vairākas zinātnei jaunas seno zivju un četrkājaino sugas. Kopējais publikāciju skaits pārsniedz 200. E. Lukševičs organizē un piedalās fosiliju meklējumos Latvijā, piedalījies vairākās starptautiskajās zinātniskajās ekspedīcijās Krievijā, par ko publicējis rakstus starptautiskos izdevumos.

## Atsauces
Antoņina Masiļūne

**Antoņina Masiļūne** (saukta arī par **Ņinu**; dzimusi **Zadvinska** , mirusi ) bija latviešu pavāre un pavārgrāmatu autore. 2017. gadā apbalvota ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Biogrāfija
Antoņina Masiļūne dzimusi  sabiedriskā un politiskā darbinieka Pētera Zadvinska un viņa sievas Sholastikas ģimenē. Augusi kopā ar trim brāļiem. Mācījusies Jaunaglonas sieviešu ģimnāzijā, kā arī studējusi filoloģiju Latvijas Valsts universitātē. Strādājusi Fizkultūras institūtā par arhīvāri, kā arī bijusi Radiorūpnīcas saimniecības daļas vadītāja un strādājusi Latvijas Televīzijas un radioraidījumu komitejā.

Ar kulināriju profesionāli sākusi nodarboties 1957. gadā. Strādājusi vairākos Rīgas un Jūrmalas restorānos par pavāri. 1959. gadā viņa sāka vadīt kulinārijas kursus. 1982. gadā tika izdota pirmā Masiļūnes sastādītā pavārgrāmata "Ikdienai un svētku galdam", kas tika izdota 200 000 eksemplāru lielā tirāžā. Daudzu citu pavārgrāmatu autore un līdzautore. 1992. gadā viņas sastādītā pavārgrāmata "Povōru grōmota" ir pirmā un pagaidām vienīgā pavārgrāmata latgaliešu valodā.

## Pavārgrāmatas
* 1982 — "Ikdienai un svētku galdam"
* 1992 — "Povōru grōmota"
* 1999 — "Lielā pavārgrāmata"
* 2004 — "Latviešu nacionālie ēdieni"
* 2006 — "Ēdīsim garšīgi"

## Atsauces
Ričards Emeka Fraidejs

**Ričards Emeka Fraidejs** (; dzimis ) ir nigēriešu futbolists, uzbrucējs, kurš spēlē šobrīd Uzbekistānas komandā *[[FC Dinamo Samarqand|Dinamo Samarqand]]*.

## Biogrāfija
Fraidejs FK Liepāja komandai pievienojās 2019. gada 1. janvārī.

2019. gada Virslīgas sezonas 18. kārtā viņš guva hat-trick spēlē pret FK Ventspils, kuru liepājnieki uzvarēja ar rezultātu 4:0.

2019.—2020. gada UEFA Eiropas līgas sezonā Fraidejs aizvadīja 4 spēles, kur pirmajā kvalifikācijas kārtā divreiz tikās ar Minskas "Dinamo" vienību un pēc tam otrajā kārtā divreiz ar IFK Norrköping komandu no Zviedrijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Transfermarkt'' profils
Eļbasani ķarka

**Eļbasani ķarka** () ir viena no Albānijas divpadsmit ķarkām, kas atrodas valsts centrālajā daļā. Robežojas ar Tirānas ķarku ziemeļrietumos, ar Dibras ķarku ziemeļos, ar Fieri ķarku rietumos, ar Berati ķarku un ar Korčas ķarku dienvidos, kā arī ar Ziemeļmaķedoniju austrumos. Ķarkas administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Eļbasani. Berati ķarkas kopējā platība ir 3 199 km², pēc 2019. gada datiem ķarkā dzīvo  iedzīvotāji. Tā ir ceturtā lielākā ķarka pēc iedzīvotāju skaita un trešā lielākā pēc platības. Kopš 2015. gada administratīvās reformas Eļbasani ķarka sīkāk sastāv no septiņiem rajoniem.
Vļoras ķarka

**Vļoras ķarka** () ir viena no Albānijas divpadsmit ķarkām, kas atrodas valsts dienvidu daļā. Robežojas ar Fieri ķarku ziemeļos un ar Ģirokastras ķarku austrumos. Ķarku rietumos apskalo Adrijas jūra, bet dienvidos Jonijas jūra. Ķarkas administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Vļora. Vļoras ķarkas kopējā platība ir 2 726 km², pēc 2019. gada datiem ķarkā dzīvo  iedzīvotāji. Tā ir septītā lielākā ķarka pēc iedzīvotāju skaita un piektā lielākā pēc platības. Kopš 2015. gada administratīvās reformas Vļoras ķarka sīkāk sastāv no trīs rajoniem.
Vjačeslavs Ļitovčenko

**Vjačeslavs Ļitovčenko** (, dzimis  Habarovskā) ir krievu hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2019) Ļitovčenko pārstāv Kontinentalās hokeja līgas komandu Jekaterinburgas "Avtomobilist", ar kuru noslēdza līgumu 2018. gada 4. maijā. Līdz šim aizvadījis 10 sezonas Habarovskas "Amur" sastāvā.

## Ārējās saites
Reiz Brigē

**"Reiz Brigē"** () ir 2008. gada kriminālkomēdijas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Mārtins Makdona. Galvenās lomas atveido Kolins Ferels, Brendans Glīsons, Reifs Fainss un Klemense Poezija. Filmas pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā.

Gangsteris Rejs un viņa mentors Kens izgāž viņiem dotu uzdevumu. Nu abi tiek nosūtīti uz Beļģijas pilsētu Brigi, kur viņiem jāgaida sava nesaudzīgā priekšnieka Harija turpmākie norādījumi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bernard and Doris

***Bernard and Doris*** ir 2006. gada biogrāfiskā drāmas filma, kuras režisors un viens no producentiem ir Bobs Balabans. Galvenās lomas atveido Sūzana Sarandona un Reifs Fainss. Filmas pirmizrāde notika 2006. gada septembrī Toronto kinofestivālā.

Filmā parādītas attiecības starp augstāko aprindu personību un filantropi Dorisu Djūku un viņas sulaini Bernardu Lafertiju.

## Ārējās saites
*
*
Šahnaza Pehlevī

thumb|Šahnaza Pehlevī 1979. gadā

**Šahnaza Pehlevī** (, dzimusi 1940. gada 27. oktobrī)i Ir Irānas šaha Mohammada Rezā Pehlevī un viņa pirmās sievas, Ēģiptes princeses Fouzijas, pirmais bērns.

## Agrīnā dzīve un izglītība
Šahnaza Pehlevī dzimusi Teherānā 1940. gada 27. oktobrī. Viņa ir vienīgais Mohammada Rezā Pehlevī un viņa pirmās sievas princeses Fouzijas Fuadas bērns. Šahnaza ir kroņprinča Rezā Pehlevī, princeses Farahnazas Pehlevī, prinča Alī Rezā Pehlevī II un princeses Leilas Pehlevī pusmāsa — viņa trešās sievas Šahbanou Farahas Pehlevī četri šaha bērni. Viņas mātes vecvecāki bija Ēģiptes karalis Fuads I un karaliene Nazli; un viņas tēva vecvecāki bija Rezā Šahs Pehlevī un Irānas karaliene Tadža ol-Molouka. Viņa ir arī Ēģiptes ķēniņa Farouka I brāļameita un līdz ar to pēdējā Ēģiptes karaļa Fuāda II māsīca.

Šahnaza Pehlevī izglītojās Šveicē.

## Personīgā dzīve
Viņas pirmā laulība sešpadsmit gadu vecumā notika ar Ardezīru Zehedī 1957. gada 11. oktobrī, Golestānas pilī Teherānā. Viņš vienu reizi bija Irānas ārlietu ministrs un divas reizes Irānas vēstnieks ASV (1957—1964 un 1972—1979). Zehedī un viņa pirmo reizi tikās Vācijā 1955. gadā. Pārim ir viena meita, princese Zāra Mahneza Zehedī (dzimusi 1958. gada 2. decembrī, Teherānā). Viņi izšķīrās 1964. gadā.

Vēlāk Šahnaza 1971. gada februārī apprecējās ar Hosu Jahanbani, Irānas vēstniecībā Parīzē. Viņu laulība ilga līdz Jahanbanisa nāvei, 2014. gada aprīlī. Viņiem ir viens dēls Keihošrovs (dzimis 1971. gada 20. novembrī) un viena meita Fouzija (dzimusi 1973).

Tēva valdīšanas laikā Šahnaza veica ieguldījumus *[[Honda]]* velosipēdu un motociklu lauksaimniecības uzņēmumos un montāžas rūpnīcās.

## Pēc 1979. gada revolūcijas
Kopš Irānas revolūcijas Šahnaza Pehlevī ir dzīvojusi Šveicē.

## Atsauces
Hercogiene (filma)

**"Hercogiene"** () ir 2008. gada drāmas filma, kas balstīta uz Amandas Formanas sarakstīto biogrāfiju *Georgiana, Duchess of Devonshire*. Filmas režisors un viens no scenārija autoriem ir Sauls Dibs. Galvenās lomas atveido Kīra Naitlija, Reifs Fainss, Šārlota Remplinga, Dominiks Kūpers un Heilija Atvela. Filmas pirmizrāde notika  Apvienotajā Karalistē.

Filma ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākie kostīmi"; tāpat filma tika nominēta kategorijā "Labākais mākslinieka darbs".

Filmas sižets norisinās 18. gadsimtā un tā pamatā ir Devonšīras hercogienes un aristokrātes Džordžiānas dzīvesstāsts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Londonas Karaliskā koledža

**Londonas Karaliskā koledža** () ir publiska izpētes universitāte, kas atrodas Londonā, Lielbritānijā un ir viena no Londonas Universitātes struktūrvienībām. Koledžu 1829. gadā dibinājis Lielbritānijas karalis Džordžs IV un Lielbritānijas premjerministrs Arturs Velzlijs, un tā ir ceturtā vecākā augstākās izglītības iestāde Anglijā. 1836. gadā Karaliskā koledža apvienojoties ar Londonas Universitātes koledžu kļuva par vienu no divām koledžām, kas izveidoja Londonas Universitāti.

Akadēmiskais darbs Londonas Karaliskajā koledžā sastāv no deviņām fakultātēm, kas ir sīkāk iedalītas departamentos, centros un izpētes nodaļās. 2017./2018. mācību gadā koledžas kopējie ienākumi bija 841,1 miljons sterliņu mārciņu. Pēc 2017. gada datiem, tā ir divpadsmitā lielākā universitāte Lielbritānijā pēc uzņemto studentu skaita. Starptautiski, tā pēc 2020. gada *QS World University Rankings* ir novērtēta kā 35. labākā universitāte pasaulē, pēc 2019. gada *CWTS Leiden Ranking* kā 35. labākā, pēc 2020. gada *THE World University Rankings* kā 36. labākā, bet pēc 2019. gada *Academic Ranking of World Universities* kā 51. labākā universitāte pasaulē. Londonas Karalisko koledžu ir absolvējuši vai bijuši tajā mācībspēki divpadsmit Nobela prēmijas laureāti.

## Pazīstami absolventi un mācībspēki
Universitāti ir beiguši daudzi pazīstami cilvēki; trīs Oskara balvas ieguvēji, seši ''Grammy'' balvas ieguvēji un viens ''Emmy'' balvas ieguvējs. Absolventu starpā ir arī septiņpadsmit Lordu palātas biedri, deviņpadsmit Pārstāvju palātas biedri, kā arī dažādu valstu prezidenti, premjerministri un politiķi. Londonas Karaliskās koledžas absolventu sarakstā ir iekļauts Nobela prēmijas fizikā laureāts Pīters Higss, zinātnieks Frānsiss Goltons, dzejnieks Džons Kītss, rakstnieki Tomass Hārdijs, Arturs Klārks, Somersets Moems un Džons Raskins. Nobela miera prēmijas ieguvējs Dezmonds Tutu. Koledžas absolventu sarakstā ir tādi mākslinieki kā Queen basģitārists Džons Dīkons un Oskara ieguvēja Grīra Gārsone.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Londonas Karaliskās koledžas oficiālā mājaslapa
Šibolets

**Šibolets** ir valodas, izteiksmes, parašu vai tradīciju īpatnība, kas atšķir vienu cilvēku grupu no citas. Šiboleti ir vienkārši grupas pašidentifikācijas veidi, kas vēsturē tikuši izmantoti kā paroles jeb sociāli kodi, lai apliecinātu lojalitāti un radniecību, saglabātu tradicionālu segregāciju vai aizsargātos pret ārējiem draudiem.

## Etimoloģija
Jēdziens ir cēlies no Bībeles ebreju valodas vārda *shibbólet* (שִׁבֹּלֶת), kas burtiski nozīmē "straume", un tā šaurākā nozīme nāk no vienas epizodes apraksta Vecājā Derībā. Tā Soģu grāmatā lasām (Soģ. 12,5-6 no 2. Bībeles tulkojuma):"Un Gileāds atņēma Efraimam Jordānas braslus. Un ikreiz, kad kāds pārnācējs efraimietis, kas meklēja glābiņu, teica: ļaujiet man celties pāri, — tad Gileāda vīri tādam prasīja: vai tu esi efraimietis? Kad viņš atbildēja: es neesmu,- tad tie viņam sacīja: pasaki "šibolet"! Ja tas teica "sibolet", nespēdams šo vārdu pareizi izrunāt, tad tie viņu sagrāba un nokāva pie Jordānas brasliem, un tanī laikā no Efraima ļaudīm krita četrdesmit divi tūkstoši vīru."

## Šiboleti plašākā nozīmē
Šibolets plašākā nozīmē var būt jebkas, kas identificē piederību kādai cilvēku grupai vai kultūrai. Piemēram, pirmie kristieši Romas impērijā, lai aizsargātos pret vajāšanām, lietoja *[[Ichthys]]* simbolu savu tikšanās vietu apslēptai identificēšanai. Minot piemēru no mūsdienām, simbols "X" var tikt raksturots kā "popkultūras šibolets", kas saistās ar briesmām un ekstrēmiem.

## Atsauces
Riks un Mortijs

**"Riks un Mortijs"** () ir Amerikas Savienoto Valstu zinātniskās fantastikas animācijas seriāls, kuru izveidoja Džastins Roilands un Dens Hermons televīzijas kanāla *[[Cartoon Network]]* bloka *[[Adult Swim]]* vajadzībām. Seriāls ir daļēji balstīts uz nepieklājīgas Roilanda parodijas filmai "Atpakaļ nākotnē". Seriāls ir pazīstams ar savu īpatnējo humoru un nihlistiskiem tēliem. Lai gan seriāls pārsvarā ir ieguvis pozitīvas kritiķu atsauksmes, pretrunīgi tiek vērtēti seriāla fani jo īpaši kad 2017. gadā vairāki simti seriāla fanu ieradās *[[McDonald's]]* restorānos un protestēja pret faktu, ka tajā bija izpārdotas seriālā minētās mērču paciņas.

Seriāls stāsta par trakā zinātnieka Rika Sančesa un viņa mazdēla Mortija Smita piedzīvojumiem, šos abus tēlus ieskaņojis Džastins Roilands. Citas lomas ieskaņo Kriss Parnels, Spensera Gramera un Sāra Halke. Seriāla pirmizrāde notika 2013. gada decembrī, kopš 2020. gada maija tam ir 4 sezonas un 41 sērija.

## Sezonas

## Atsauces

## Ārējās saites
Penīvaizs

**Roberts Grejs** (), labāk pazīstams kā **Penīvaizs - dejojošais klauns** () vai **Tas** (), ir galvenais tēls Stīvena Kinga 1986 gada šausmu romānā Tas, kā arī romāna trīs ekrāna adaptācijās. Varonis ir sens kosmiskais ļaunums, kas nogalina pilsētu Derijas un Meinas bērnus ik pēc 27 gadiem, izmantojot dažādas maģiskas spējas, kas ietver spēju mainīt veidolu, manipulēt ar cilvēku prātu un palikt pieaugušo nepamanītam. Stāsta gaitā tas galvenokārt parādās biedējoša izskata klauna veidolā.
Staru slimība

**Staru slimība** ir slimība kuru var iegūt jonizējošā starojuma iedarbības rezultātā. Tai raksturīgo simptomātiku nosaka jonizējošā starojuma veids, doza, dozas jauda un dzīvā organisma (piemēram, cilvēka) aizsargfunkciju efektivitāte.

No akūtas staru slimības gāja bojā Čornobiļas AES katastrofas likvidatori—ugunsdzēsēji, kas 1986. gada 26. aprīlī pirmie tika nosūtīti dzēst ugunsgrēku pēc sprādziena Čornobiļas atomelektrostacijas ceturtajā blokā un saņēma ļoti lielas jonizējošā starojuma dozas.

## Ārējās saites
* Staru slimība medicine.lv
* Staru slimība neslimo.lv
Mārtiņš Ķibilds

**Mārtiņš Ķibilds** (dzimis , miris ) bija latviešu žurnālists, televīzijas raidījumu vadītājs un veidotājs.

## Bērnība un izglītība
Mārtiņš Ķibilds dzimis 1973. gadā, Saldū. Lielu daļu bērnības dzīvojis Rīgā, Pulkveža Brieža ielā. Bērnībā vēlējies kļūt par arhitektu.

Ķibilds mācījās Rīgas 1. ģimnāzijā un skolas laikā apsvēra iespēju studēt jurisprudenci vai žurnālistiku. Galu galā izvēlējās jurisprudenci, apgalvojot: "Ja gribēšu būt jurists, tad ar žurnālista izglītību es nevarēšu būt jurists. Bet, ja ar jurista izglītību gribēšu būt žurnālists, tad es to varēšu darīt." Tomēr jurista izglītību neieguva, jo neiesniedza bakalaura darbu.

## Privātā dzīve
Ķibilds bija precējies trīs reizes. No pirmās laulības ir divi dēli. Otrajā laulībā bērnu nebija, trešajā laulībā — dēls un meita.

## Profesionālā darbība
Ķibilds uzsāka darbību žurnālistikā 19 gadu vecumā, kad laikrakstā "Diena" sāka strādāt par žurnālistu. Laika gaitā kļuva par vienu no "Dienas" vadošajiem žurnālistiem, kā arī politisko padomnieku un laikraksta mārketinga vadītāju.

Ķibilds ieguva plašāku popularitāti, kad kļuva par LNT analītiskā raidījuma "Nedēļa" vadītāju. No 2002. līdz 2007. gadam vadīja spēles "Gribi būt miljonārs?" versiju latviešu valodā kanālā TV3. No 2000. līdz 2013. gadam bija arī reklāmas aģentūras "TBWA/Latvija" radošais direktors.

No 2013. gada līdz 2015. gadam strādājis par Latvijas Arhitektu savienības valdes priekšsēdētāju, bet no 2015. līdz 2017. gadam strādājis Latvijas Televīzijā, kurā vadījis Apvienoto bērnu, dokumentālo un izklaides raidījumu redakciju.

Veidojis un vadījis arhitektūrai veltīto raidījumu "Adreses" un vēstures tēmām veltīto raidījumu "Atslēgas". Vadījis Latvijas Televīzijas raidījumu "Kultūrdeva".

## Nāve
Ķibilds 2019. gada oktobrī ar sievu devās ceļojumā uz Nīderlandi, kur studēja viņa dēls. Ceļojuma laikā, 26. oktobrī, viņš nomira pēkšņā nāvē Amsterdamā, viesnīcas numurā, akūtas koronārās sirds slimības dēļ.

2019. gada 8. novembrī viņam tika veltīts piemiņas dievkalpojums Torņkalna baznīcā, uz kuru ieradās vairāki simti ļaužu. Apbedīts Zalves pagasta Damasānu kapos.

## Atsauces
Kupa

**Kupa** (, ) ir Savas labā krasta pieteka. Tās garums ir 297 kilometri un augštecē tā 118 kilometrus veido Horvātijas un Slovēnijas robežu.

Izteka - Horvātijas Risņaka nacionālā parka teritorijā. Tek austrumu virzienā. Lielākās pietekas - Dobra, Glina, Korana. Lielākās apdzīvotās vietas krastos - Metlika, Vrbovsko, Karlovaca, Sisaka. Augštece ir populārs ūdenstūrisma maršruts. 

## Ārējās saites
Anrī Albērs Nisels

**Anrī Albērs Nisels** (, 1866—1955), bija Francijas armijas ģenerālis, piedalījās Pirmajā pasaules karā. Latvijas brīvības cīņu laikā bija Baltijas reģiona sabiedroto komisijas vadītājs (1919).

## Dzīvesgājums

Dzimis 1866. gada 24. oktobrī Parīzē. Pēc Sensiras karaskolas (*École spéciale militaire de Saint-Cyr*) beigšanas viņš piedalījās Francijas armijas Alžīrijas kampaņā (1886—1894), Tunisijas kampaņā (1899—1901) un Marokas kampaņā (1912—1914).
Pirmajā pasaules kara laikā piedalījās kaujās Beļģijas un Francijas teritorijā, paaugstināts par brigādes ģenerāli (1915). Pēc Februāra revolūcijas 1917. gada augustā ģenerāli Niselu nosūtīja misijā uz Krieviju, kur viņš neveiksmīgi centās novērst Krievijas armijas sabrukumu. Pēc Oktobra revolūcijas viņš atgriezās Francijā, tika paaugstināts par divīzijas ģenerāli (1918).

Bermontiādes laikā 1919. gada rudenī viņu iecēla par Baltijas reģiona sabiedroto komisijas vadītāju, kuras locekļi 7. novembrī ieradās Berlīnē, bet 11. novembrī Kēnigsbergā tikās ar Vācijas armijas pārstāvjiem. 13. novembrī komisija ieradās Tilzītē, kur tikās ar Vācijas armijas VI. rezerves korpusa virspavēlniecību.
Lietuvā ieradusies, komisija uzaicināja Latvijas pārstāvjus uz satikšanos 28. novembrī dzelzceļa vagonā starp Jānišķu un Meitenes stacijām. Latvijas armijas vadība uz sarunām sūtīja pulkvedi Eduardu Kalniņu un Ārlietu ministrijas juriskonsultu Hermani Albātu, viņiem piebiedrojās arī Dienvidu frontes pavēlnieks ģenerālis Peniķis.

Sarunu gaitā Nisela vadītajai komisijai neizdevās panākt pamieru starp Latvijas un Vācijas valdībām un novērst pilnīgu vācu armijas evakuāciju no Latvijas.

Pēc tam ģenerālis Nisels vadīja Francijas militāro misiju Polijā (1920—1921).
Pēc atgriešanās Francijā viņš bija 9. armijas korpusa komandieris (1921—1924) un gaisa karaspēka ģenerālinspektors (1924—1926), vēlāk Francijas Augstākās militārās padomes loceklis (1926—1931).

Mūža pēdējo daļu pavadīja Parīzē, rakstot memuārus. Miris 1955. gada 26. decembrī.

## Darbi
* *D. A. T : Défense aérienne du territoire* (kopš ar *Rémy Alphonse Chabord* un *G. de Guilhermy*). Paris: Éditions cosmopolites, 1934, 250 p.
* *L'évacuation des pays baltiques par les Allemands: contribution à l'étude de la mentalité allemande*. Paris, Limoges, Nancy: Charles-Lavauzelle, 1935, 272 p.
* *Le triomphe des Bolchéviks et la paix de Brest-Litovsk: Souvenirs 1917-1918*. Plon, 1940, 381 p.

## Atsauces
Rūdolfs Baumanis

**Rūdolfs Reinhards Baumanis** (dzimis , miris ) bija latviešu sporta šāvējs.

Piedalījies  Berlīnē, kur šaušanā ar mazkalibra šauteni 50 m distancē izcīnīja 32. vietu. 1937. gada Pasaules čempionātā izcīnīja 3. vietu komandu sacensībās šaušanā ar mazkalibra šauteni.

Latvijas armijas virsnieks. Pārstāvēja sporta klubu "ASK".

Miris 1998. gadā Portedžā, Indiānas štatā, ASV.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kočina (Kipra)

**Kočina** () arī **Erenkeja** () jeb **Kokina** () ir bijušais ciems, starptautiski neatzītās Ziemeļkipras piejūras eksklāvs. No pārējās Ziemeļkipras teritorijas to atdala apmēram 7 kilometri piekrastes, ko kontrolē Kipras Republika. Eksklāvam ir simboliska nozīme Kipras turku kopienai, jo 1964. gada augustā, kad progrieķu Kipras nacionālās gvardes kaujinieki uzbruka reģiona turku ciemiem, šim ciematam ar Turcijas karaspēka atbalstu izdevās noturēties. Pēc 1974. gada, kad Turcija iebruka Ziemeļkiprā, eksklāvs palika Ziemeļkipras kontrolē. 1976. gadā visi ciemata iedzīvotāji tika evakuēti uz salas austrumiem un kopš tā laika ciems ir Ziemeļkipras militāro spēku kontrolē.

## Ārējās saites
Arizonas karogs

**Arizonas karogs** sastāv no 13 sarkaniem un dzelteniem stariem, augšpusē. Sarkanā un dzeltenā krāsa arī simbolizē Arizonas gleznaino ainavu. Centrālā zvaigzne nozīmē vara ražošanu (Arizona ražo vairāk varu, nekā jebkurš cits štats valstī).

Karoga augstums ir divas vienības, bet platums ir trīs vienības. Saules stari, augšpusē, ir sadalīti 13 vienādos segmentos, sākot ar sarkano krāsu un pārmaiņus ar dzelteno krāsu. Karoga centrā vara zvaigzne ir vienas vienības augstumā, bet pārējo karogu pārklāj zilā sekcija, kuras mērvienība ir vienu vienību augsta un trīs vienības plata. Sarkanās un zilās krāsas ir tādās pašas krāsās, kādas izmantotas uz Amerikas Savienoto Valstu karoga. Ieteicamais karoga izmērs ir četras reiz sešas pēdas ar zvaigzni kas ir divu pēdu augsta.

## Vēsture
Arizonas štata tīmekļa vietnē, muzejā un oficiālajos materiālos ir norādīti šādi Arizonas karoga pirmsākumi:  Čārlzs Vilfreds Hariss, Arizonas Nacionālās gvardes pulkvedis, 1910. gadā bija vienības šautenes komandas kapteinis. Šaušanas sacensību laikā Perija Nometnē, Ohaio, Arizonas komanda bija vienīgā komanda bez jebkāda veida emblēmas. Pulkvedis Hariss bija atbildīgs par strēlnieku komandas karoga izveidi, kas 1917. gadā kļuva par Arizonas štata karogu. Zila un zeltaina ir Arizonas krāsas. Sarkanā un zeltainā ir krāsas, ko Koronado 1540. gada ekspedīcija veica pa septiņām Kibolas pilsētām. Zilais ir "brīvības zilais", kas identisks krāsai Amerikas Savienoto Valstu karogā, zvaigžņu laukā. Tā kā Arizona ir rietumu štats, lecošās saules stari šķita piemēroti. Tur ir trīspadsmit stari, kas ataino pirmās "Trīspadsmit kolonijas". Lielā vara zvaigzne identificē Arizonu kā lielāko vara ražotāju Amerikas Savienotajās Valstīs. "1917. gada 27. februārī likumdevējs pieņēma likumprojektu par šī karoga pieņemšanu par oficiālo Arizonas štata karogu, neskatoties uz atšķirīgajiem balsojumiem un gubernatora Kempbela atteikumam, likumprojektam pieliekot savu parakstu." 

## Atsauces
Šipkas kauja

**Šipkas kauja** (, , ) bija viena no pazīstamākajām Krievu—turku kara epizodēm, kurā Krievijas impērijas karaspēks un bulgāru brīvprātīgo vienības četru atsevišķu kauju gaitā spēja noturēt Šipkas pāreju Stara Planina kalnos. Kritisks kaujas posms notika 1877. gada augustā, kad 5000 bulgāru brīvprātīgo un 2500 krievu karavīru noturēja pāreju pret 40 000 lielu turku karaspēku.

## Ārējās saites
Narvas aplenkums

**Narvas aplenkums** (, , ) bija Krievijas karaspēka uzbrukums Narvai Lielā Ziemeļu kara laikā, četrus gadus pēc krieviem neveiksmīgās Narvas kaujas. 1704. gada 9. augustā krieviem izdevās Narvu ieņemt. Sākās tās aizstāvju un civiliedzīvotāju slaktiņš, kuru pārtrauca Pētera I iejaukšanās. Pēc desmit dienām turpat Narvā tika parakstīts Narvas līgums, kura rezultātā Polijas—Lietuvas ūnijas Sandomežas konfederācija, kura atbalstīja Augustu II Stipro iestājās karā Krievijas pusē. Atlikušie Narvas pilsoņi septembrī rātsnamā zvērēja uzticību Pēterim I.

## Ārējās saites
Melobasis

***Melobasis*** ir krāšņvaboļu ģints, kurā ietilpst vairāk kā 130 sugu, kas iedalītas četrās apakšģintīs. Vaboles ir sastopamas Dienvidaustrumāzijas dienvidos, Jaungvinejas salā, Austrālijā un Jaunzēlandē.

## Atsauces
Frenks Māršs

**Frenks Greiems Māršs** (, 1875—1957), bija Britu impērijas armijas virsnieks, ģenerālmajors. Latvijas brīvības cīņu laikā bija Antantes valstu militārās misijas Baltijas valstīs vadītāja Huberta Gofa vietnieks, vēlāk misijas vadītājs.

## Misija Baltijas valstīs
Pēc Kompjeņas pamiera noslēgšanas ģenerālis Māršs piedalījās Antantes valstu militārajā misijā Baltijas valstīs. Pēc Strazdumuižas pamiera noslēgšanas 1919. gada 8. jūlijā misija no Helsinkiem pārcēlās uz Antantes spēku kontrolēto Rīgu. Pēc tam, kad 7. augustā misijas vadītājs Gofu atsauca no Baltijas, Māršs sāka pildīt misijas vadītāja pienākumus.

1919. gada 11. augustā ar Mārša palīdzību izveidoja Krievijas Ziemeļrietumu valdību (*Се́веро-За́падное прави́тельство*), kas pēc Pleskavas zaudēšanas uzturējās Tallinā. Tā oficiāli atzina Igaunijas (11. augustā), Latvijas (3. septembrī) un Somijas (23. septembrī) neatkarību.

Lai apspriestu kopīga uzbrukuma iespēju boļševikiem, 1919. gada 26. augustā ģenerālis Māršs Vidzemes bruņniecības namā Rīgā noturēja apspriedi, kurā piedalījās Igaunijas pārstāvis Johans Laidoners, Latvijas pārstāvji Kārlis Ulmanis un Dāvids Sīmonsons, Rietumkrievijas armijas pavēlnieks Bermonts, Ziemeļrietumu armijas pārstāvis ģenerālis Desino, Lietuvas pārstāvis pulkvedis Benšajevičs un Polijas pārstāvis kapteinis Mislovskis. Viņi vienojās par kopīgu ofensīvu 15. septembrī.

Katrai armijai iedalīja atbildību par konkrētu frontes sektoru. Igaunijas karaspēkam iedalīja atbildību par Austrumu fronti no Somu jūras līča līdz Jamburgai un Gatčinai, Ziemeļrietumu armijai tālāk uz dienvidiem līdz Veļikajas upei, Igaunijas armijai tālāk līdz Lubāna ezeram, Latvijas armijai no Lubāna līdz Baltajai muižai Sēlijā, Lietuvas armijai līdz punktam 35 km attālumā uz dienvidaustrumiem no Daugavpils. Bermontam bija jāieņem Daugavpils un pa Maskavas dzelzceļu jāuzbrūk Veļikijiem Lukiem, bet Polijas armijai uz dienvidiem no Veļikije Lukiem. Apspriedē parakstīja vienošanos, kurā bija paredzēta Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas cauriešana Latvijai Daugavpils virzienā. Latvijas pagaidu valdība nepieļāva Bermonta armijas pārvietošanos caur Rīgu.

## Atsauces
Hīla

**Hila** (angļu: *Gila River*) ir 1044 km gara Kolorādo upes pieteka, kas plūst caur Ņūmeksiku un Arizonu, Amerikas Savienotajās Valstīs. Gar upi Amerikas pamatiedzīvotāji ir dzīvojuši vismaz 2000 gadus, nodibinot vairākas lauksaimniecības kopienas, pirms to 16. gadsimtā atklāja eiropieši. Tomēr līdz 19. gadsimta vidum kolonisti neapmetās uz pastāvīgu dzīvi pie Hila upes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sedlecas osuārijs

**Sedlecas osuārijs** () jeb **Visu Svēto baznīca** (*Hřbitovní kostel Všech Svatých*) atrodas Čehijas pilsētas Kutna Horas Sedlecas rajona kapsētā. Osuārija interjerā izmantoti no 40 000 līdz 70 000 cilvēku kauli, no kuriem izveidotas kapelas dekorācijas un interjera priekšmeti.

Kopš 13. gadsimta kapsēta ap kapelu kļuva par populāru apbedījumu vietu, jo vietējā klostera cisterciešu mūki pēc svētceļojuma atveda un izkaisīja kapsētas vietā zemi no Golgātas kalna Palestīnā. Tā kā vietas kapsētā trūka, tika uzbūvēta celtne, kurā tika glabāti no jaunierīkotajām kapu vietām izraktie kauli. 1784. gadā klosteris tika slēgts, bet kapelu un kapsētu nopirka Švarcenbergu dzimta. 1870. gadā Švarcenbergi pasūtīja kokgriezējam Františekam Rintam noformēt kapelu, izmantojot cilvēku kaulus, un osuārijs ieguva mūsdienu izskatu.

1970. gadā Jans Švankmajers radīja īsfilmu *Kostnice*, veltītu Sedlecas osuārijam.

## Attēlu galerija

Hřbitovní_kaple_Všech_Svatých_v_Sedlci_u_Kutné_Hory.jpg|Kapelas eksterjers
Sedlec-Ossuary.jpg|Lustra
Beinhaus Kutná Hora 3.jpg


## Ārējās saites
Mēna

**Mēna** () ir Baltijas jūras sala Dānijas austrumos. Izvietojusies Zēlandes salas dienvidaustrumu piekrastē starp Fakses līci ziemeļos un Mēklenburgas līci dienvidos. Kopš 2017. gada Mēnas sala ir biosfēras rezervāts. Slavena ar Mēnas krīta klintīm, kas stiepjas jūras krastā 6 kilometru garumā, sasniedzot 128 metru augstumu. Salā vairākas senas baznīcas ar freskām - vecākā no tām celta 12. gadsimtā.

## Ārējās saites

*
Koli nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q375387"
}

**Koli nacionālais parks** () ir 1991. gadā izveidots nacionālais parks Somijas austrumos, Ziemeļkarēlijas reģionā, Pielinena ezera rietumu krastā. Nacionālā parka galvenais mērķis ir saglabāt Somijas tradicionālo līdumu zemkopību. Meža pļavās tiek uzturēti tradicionālie govju un aitu ganāmpulki.

## Galerija

Kolin_finland.jpg|Pielinens
Koli_2019_1.jpg
Tarhalahden_ahoa_Kolin_kansallispuistossa_Pielisen_rannalla.jpg
Ukko-Koli_in_the_fall.jpg


## Ārējās saites

*
1983. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

**1983. gada [[Pasaules čempionāts cīņas sportā]]** notika no 22. līdz 29. septembrim Kijivā (PSRS).

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Medaļu ieguvēji

### Brīvā cīņa (vīrieši)

### Grieķu-romiešu cīņa

## Ārējās saites
* United World Wrestling Database
Renārs Demiters

**Renārs Demiters** (dzimis ) ir latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2020) pārstāv Latvijas čempionāta komandu HK Mogo.

## Spēlētāja karjera
Karjeru Demiters uzsāka 2002.—03. gada sezonā, kad Rīgas "Prizma" sastāvā spēlēja Austrumeiropas hokeja līgas B divīzijā. No 2004. līdz 2009. gadam pārstāvēja HK Rīga 2000 un SK Rīga 20 vienības. 2009. gadā pievienojās Baltkrievijas Ekstralīgā spēlējošajai HK Liepājas Metalurgs. Kopā ar komandu 2011. gadā kļuva par Latvijas čempionu. Nākamās trīs sezonas aizvadīja Kazahstānas hokeja līgas komandā Kokšetau "Arlan", pēc tam sezonu aizvadot HK Astana sastāvā.

2015.—16. gada sezonu uzsāka HK Mogo rindās, taču jau pēc četrām aizvadītām spēlēm pievienojās Slovākijas Ekstralīgas vienībai *[[HKM Zvolen]]*. 2016.—17. gada sezonas gaitā pārcēlās uz Suomi sarja vienību *[[Ketterä]]*. 2017.—18. gada sezonu aizvadīja Francijas hokeja līgas komandā HK Liona. 2018. gadā Demiters atgriezās HK MOGO sastāvā, kļūstot par komandas kapteini. 2018.—19. gada sezonā kopā ar komandu izcīnīja savu otro Latvijas čempiona titulu.

## Ārējās saites
*
Kristers Freibergs

**Kristers Freibergs** (dzimis ) ir latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2019) pārstāv Latvijas čempionāta komandu HK Liepāja.

## Spēlētāja karjera
Junioru vecumā Freibergs vairākas sezonas aizvadīja Zviedrijā, līdz 2010. gadā pievienojās HK Liepājas Metalurgs. Kopā ar Metalurgu kļuva par 2011. gada Latvijas čempionu. Nākamajā sezonā spēlēja HK Rīga sastāvā Krievijas Jaunatnes līgā, taču tad trīs sezonas aizvadīja Vācijas 3. spēcīgākās līgas komandā *[[Hamburger SV]]*.

2015. gadā pievienojās HK Liepāja, kopā ar komandu otro reizi karjerā kļūstot par Latvijas čempionu. 2019. gadā Freibergs kļuva par komandas kapteini.

## Ārējās saites
Garabī viadukts

**Garabī viadukts** () ir 1885. gadā atklāts metāla arkveida tilts Francijā pār Trijēras upi. Tas atrodas Kantālas departamentā, un to konstruējuši Gistavs Eifels un Moriss Keklēns. 564 metrus garā dzelzs tilta galvenās arkas platums ir 165 metri. Kaut arī 2009. gadā tilta konstrukcijās tika novērotas plaisas, pēc drošības pārbaudes satiksme pār tiltu tika atjaunota.

## Ārējās saites

*structurae.net
*bridgeinfo.net
Feldbergs (kalns)

**Feldbergs** () ir kalns Bēdenē-Virtembergā. 1493 metrus augstais kalns ir augstākā Švarcvaldes virsotne un augstākais Vācijas kalns ārpus Alpiem. Kalnā atrodas slēpošanas trases un tūristu mītnes. Virsotnē - televīzijas masts, meteostacija un Bismarka piemineklis.

## Ārējās saites
Atēnu starptautiskā lidosta

**Atēnu starptautiskā lidosta "Elefterijs Venizels"** () ir lielākā starptautiskā lidosta Grieķijā, 20 kilometrus uz austrumiem no Atēnu centra. Lidosta uzcelta 2001. gadā, nomainot mūsdienās pamesto Ellinikonas lidostu. Ar 24 miljoniem pasažieru 2018. gadā tā pēc pasažieru skaita ir 27. lielākā lidosta Eiropā. Atēnu starptautiskā lidosta ir bāzes lidosta aviokompānijām *[[Aegean Airlines]]*, *[[Ellinair]]*, *[[Olympic Air]]*, *[[Ryanair]]*, *[[Volotea]]*. Lidosta nosaukta grieķu politiķa Elefterija Venizela vārdā. Ar Atēnām lidostu savieno dzelzceļš un metro.

## Ārējās saites

*