open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marija Kuzņecova

**Marija Kuzņecova** (dzimusi 2010. gadā) ir Latvijas FIDE meistare šahā (2024), Latvijas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja (2025).

## Biogrāfija
Rīgas šaha skolas audzēkne. Daudzkārtējā Latvijas jauniešu šaha čempionātu uzvarētāja dažādās meiteņu vecuma grupās: 2019. gadā M10 vecuma grupā, 2020. gadā M10 vecuma grupā, 2024. gadā M14 vecuma grupā, 2025. gadā M16 vecuma grupā.

Vairākkārt pārstāvējusi Latviju Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos. 2018. gadā Pasaules jauniešu čempionātā meiteņu M8 vecuma grupā izcīnījusi 7. vietu. Tajā pašā gadā Rīgā notikušajā Eiropas jauniešu čempionātā ieņēmusi augstāko vietu no visiem Latvijas dalībniekiem, kad ierindojusies 14. vietā meiteņu M8 vecuma grupā. 2019. gadā ierindojusies 15. vietā Pasaules jauniešu čempionātā meiteņu M10 vecuma grupā. 2024. gadā bijusi 9. vietā Eiropas jauniešu čempionātā meiteņu M14 vecuma grupā. 2025. gada oktobrī Duresi izcīnījusi sudraba medaļu Pasaules jauniešu šaha čempionāta meiteņu G16 vecuma grupā.

Kopš 2019. gada regulāri piedalījusies Latvijas sieviešu šaha čempionātos, kuros pēc debijas reizes vienmēr ierindojusies pirmajā astotniekā. Labāko rezultātu šajās sacensībās sasniegusi 2025. gadā, kad kļuvusi par jaunāko uzvarētāju Latvijas šaha čempionātu vēsturē.

2023. gadā 13 gadu vecumā kļuvusi par pirmo FIDE meistarkandidāti (WCM) Latvijā. Gadu vēlāk 14 gadu vecumā kļuvusi par FIDE meistari (WFM).

## Vietas Latvijas šaha čempionātā
* 2019. gads — 17. vieta.
* 2020. gads — 6. vieta.
* 2021. gads — 8. vieta.
* 2022. gads — 6. vieta.
* 2023. gads — 7. vieta.
* 2024. gads — 5. vieta.
* 2025. gads — 1. vieta.

## Ārējās saites

## Atsauces
Grāmatvedis 2

**"Grāmatvedis 2"** () ir 2025. gada ASV asa sižeta trillera filma, kuras režisors ir Gevins O'Konors. Filmā galvenās lomas atveido Bens Afleks, Džons Berntāls, Sintija Adai-Robinsone, Daniella Pineda un Dž. K. Simonss. Filma ir turpinājums 2016. gada filmai "Grāmatvedis".

Filma stāsta par grāmatvedi Kristianu Vulfu (Afleks), kurš ar sava brāļa Breksa (Berntāls) palīdzību cenšas atrisināt senas paziņas slepkavību.

Filmas "Grāmatvedis 2" pirmizrāde notika  *[[South by Southwest]]* festivālā. ASV filmu izplatīja *[[Amazon MGM Studios]]*, bet pārējā pasaulē — *[[Warner Bros. Pictures]]*. Latvijā filmas pirmizrāde notika . Filma saņēma galvenokārt pozitīvu kritiķu novērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Langes stāvs

**Langes stāvs** () ir neogēna sistēmas un miocēna nodalījuma trešais stāvs (ģeoloģiskā stratigrāfiskā vienība). Šī stāva nogulumi ir veidojušies langes laikmetā periodā no 15,98 līdz 13,82 miljoniem gadu (kopumā nepilnus 2,2 miljonus gadu). Langes stāva nogulumi atrodas virs miocēna burdigalas stāva nogulumiem un zem serravalles stāva nogulumiem.
thumb|300px| Nērdlingeras Risas triecienkrātera vieta

## Izveidošana un stratigrāfija
Langes stāvu 1865. gadā izdalīja itāļu ģeologs Lorenco Pareto Ziemeļitālijā. Stāvs atsedzas Langes paugurainē uz ziemeļiem no Čevas, kuru šķērso Belbo upes ielejas augšējā daļa, daļā pauguru gar Lemmo un Skrivijas upēm, dažos Kurones un Stafforas upju ieleju posmos, pauguru virknē no Supergas līdz Kazalei.

Langes stāva pamatne noteikta *[[Praeorbulina glomerosa]]* foraminīferu sugas pirmās parādīšanās līmenī un sakrīt ar C5Cn.1n magnetiskās hronozonas agšdalu. GSSP langes stāvam 2009. gadā vēl nebija noteikta. Langes stāva augšējā robeža (serravalles stāva pamatne) sakrīt ar izmirušās naloplanktona sugas *[[Sphenolithus heteromorphus]]* pirmo parādīšanos un atrodas magnetiskajā hronozonā C5ABr.

Langes stāvs sakrīt ar orleānas un astarakas Eiropas sauszemes zīdītāju megazonu (precīzāk, ar MN5 un MN6 biozonām, MN6 sākas uzreiz zem langes un serravalles stāvu robežas), ar Ziemeļamerikas sauszemes zīdītāju augšējo hemingfordas un vidējo barstovas stāvu, ar Kalifornijas vidējā relizianas un luizianas stāvu (kurš nedaudz iestiepjas agrajā serravalles stāvā), ar apakšējo līdz vidējo bādenes stāvu, Austrumeiropas un Centrāleiropas Paratetisa laika skalā, ar Japānas tozavanas stāvu (kurš nedaudz iestiepjas agrajā serravalles stāvā), ar Austrālijas vēlo beitsfordas, balkombas un agro bernsdales stāvu un ar Jaunzēlandes vidējo klifdenas un vidējo lilbernas stāvu.

## Apstākļi
Pirms 14,8 līdz 14,5 miljoniem gadu vidējā miocēnā notika masu izmiršana, kas noveda pie 30% zināmo zīdītāju sugu pazušanas. Cēlonis tam, iespējams, bija asteroīda krišana (kuras pēdas redzamas Nērdlingeras Risas triecienkrāterī) vai arī vulkāniskie pelni, kas izveidojās Tanzānijas rifta ielejas vulkāniskās aktivitātes rezultātā, un noveda pie planētas globālas atdzišanas, kā arī Antarktīdas polārā ledāja palielināšanās.

1961. gadā Kenijā, Fortternanas izrakumu vietā Luiss Līkijs atrada *[[Kenyapithecus wickeri]]* fosilijas, kas, domājams, datētas ar apmēram 14 miljonu senu periodu. Tas ir cilvēkveidīgais pērtiķis, kas, kā uzskata, ir kopējs cilvēkveidīgo pērtiķu (gorillu) un cilvēku sencis.

## Atsauces
Forsītijas

**Forsītijas** (*Forsythia*) ir ģints ar 11 krūmu sugām olīvaugu dzimtā. Lielākā daļa forsītiju savvaļā sastopamas Ķīnā un Japānā, bet viena suga arī Balkānu pussalā.

Forsītijas parasti ir nelieli krūmi līdz 3 metru augstumam. Lapas pretējas un vienkāršas, 2–10 cm garas. Pirms lapu plaukšanas agrā pavasarī forsītijas zied dzelteniem ziediem. Katram ziedam 4 vainaglapas, kas pie pamatnes saaugušas. Ziedi veidojas ziedkopās pa 1 - 3 ziediem.

Ģints nosauka skotu botāniķa Viljama Forsita (William Forsyth) vārdā.

## Sugas

* *Forsythia europaea* 
* *Forsythia giraldiana*  
* ''Forsythia'' × ''intermedia'', vidējā forsītija, hibrīds starp *F. suspensa* and *F. viridissima*, ļoti populārs košumkrūms dārzos un apstādījumos.
* *Forsythia japonica* 
* *Forsythia koreana*
* *Forsythia likiangensis*
* *Forsythia* × *mandschurica*
* *Forsythia mira*
* *Forsythia ovata*, olveida forsītija
* *Forsythia saxatilis*
* *Forsythia suspensa*, nokarenā forsītija
* *Forsythia togashii*
* *Forsythia velutina*
* *Forsythia viridissima*, zaļā forsītija.

## Izmantošana
Gan nokarenā (*F. suspensa)*, gan zaļā forsītija (*F. viridissima*) ir populāri dārza košumkrūmi, kuru spilgtie, dzeltenie ziedi parādās vēl pirms uzzied un sazaļo citi augi. Tomēr vēl plašāk audzēts tiek abu sugu hibrīds vidējā forsītija (*F. intermedia*) un dažādas tā šķirnes.

Nokareno forsītiju izmanto tradicionālajā ķīniešu medicīnā, kur tās augļiem un sēklām piedēvē iedarbību pret drudzi, apdegumiem un iekaisumu. Svaigie ziedi, lai gan rūgteni, ir ēdami. Tos var izmantot kā krāsainu piedevu salātiem.

## Kopšana
Forsītijas ir ziemcietīgi, viegli audzējami un mazprasīgi krūmi. Tās panes dažādas augsnes, izņemot pārmitru augsni. Saulainākās vietās augošas forsītijas ziedēs bagātīgāk un krāšņāk. Pēc noziedēšanas krūmus var apgriezt, izgriežot vecākos, jau ziedējušus zarus, lai veicinātu krūma atjaunošanos un bagātāku ziedēšanu. 

Forsītijas viegli pavairot ar zālainiem vai puskoksnainiem spraudeņiem aptuveni 10 cm garumā vai noliekņiem.

## Atsauces
Botošanu žudecs

**Botošanu žudecs** () ir viens no Rumānijas 41 žudeciem. Tas atrodas valsts ziemeļrietumos, vēsturiskajā Moldāvijā, un robežojas ar Ukrainu ziemeļos. Žudeca administratīvais centrs ir Botošani, kas ir arī galvenais reģiona ekonomiskais un kultūras centrs. Reģions ir īpaši ievērojams ar savu bagāto kultūras un literāro mantojumu, jo tas ir dzimšanas vieta vairākiem izciliem rumāņu rakstniekiem, tostarp Mihajam Eminesku. Vienlaikus Botošanu žudecs ir pazīstams ar attīstītu lauksaimniecību, pateicoties auglīgajām zemēm un tradicionālajam dzīvesveidam, kas saglabājies daudzās lauku kopienās.

## Ārējās saites
Konstancas žudecs

**Konstancas žudecs** () ir viens no Rumānijas 41 žudeciem. Tas atrodas valsts dienvidaustrumos, pie Melnās jūras, un robežojas ar Bulgāriju dienvidos. Tā administratīvais centrs ir Konstanca, kas ir ne tikai lielākā Rumānijas osta, bet arī viens no nozīmīgākajiem valsts saimniecības, transporta un tūrisma centriem. Reģions ietilpst vēsturiskajā Dobrudžas reģionā un izceļas ar bagātu kultūras un vēsturisko mantojumu, kas veidojies vairāku civilizāciju krustpunktā — sākot no sengrieķu kolonijām līdz osmaņu laikmetam. Etniskā daudzveidība ar turku, tatāru, lipovaniešu un citu minoritāšu klātbūtni piešķir žudecam īpašu kultūras daudzslāņainību. Konstancas žudecs ir arī populārs vasaras kūrortu galamērķis, piesaistot tūristus gan no Rumānijas, gan ārvalstīm.

## Ārējās saites
Ferdi Taifurs

**Ferdi Taifurs** (; dzimis **Ferdi Taifurs Turanbaiburts** (*Ferdi Tayfur Turanbayburt*) , miris ) bija turku dziedātājs, aktieris, kinorežisors, dziesmu autors un scenārists. 

Popularitāti ieguvis spēlējot arabesku.  Mākslinieks, kurš kopumā ieguva deviņus zelta sertifikātus, bija pazīstams ar savām dziesmām, kuras viņš iekļāva arī kinofilmās. Turcijas medijos viņš bija plaši pazīstams kā **Ferdi Baba** (*Ferdi Baba*). Izdevis vairāk nekā 30 albumus un vairāk nekā 30 filmas, viņš 1982. gadā nodibināja ierakstu kompāniju *Ferdifon Müzik* un 2009. gadā sāka darboties arī celtniecības nozarē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Karls Nēhammers

**Karls Nēhammers** (; dzimis ) ir Austrijas politiķis, kurš no 2021. līdz 2025. gadam bija 28. Austrijas kanclers. Viņš ir Austrijas Tautas partijas (ÖVP) biedrs, iepriekš no 2020. līdz 2021. gadam bija Austrijas iekšlietu ministrs, no 2018. līdz 2020. gadam Austrijas Tautas partijas ģenerālsekretārs, kā arī Austrijas Nacionālās padomes loceklis no 2017. līdz 2020. gadam.

Nehāmmers uzņēmās kanclera amatu kā Aleksandra Šallenberga pēctecis, kurš atkāpās no amata, lai atgrieztos ārlietu ministra amatā. Nēhammers paziņoja par savu atkāpšanos no kanclera un partijas vadītāja amata pēc neveiksmīgām koalīcijas sarunām, kas norisinājās pēc 2024. gada likumdevēja vēlēšanām. No kanclera amata atkāpās 2025. gada 10. janvārī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Serravalles stāvs

**Serravalles stāvs** () ir neogēna sistēmas un miocēna nodalījuma ceturtais stāvs (ģeoloģiskā stratigrāfiskā vienība). Šī stāva nogulumi ir veidojušies serravalles laikmetā periodā no 13,82 līdz 11,63 miljoniem gadu (kopumā nepilnus 2,2 miljonus gadu). Serravalles stāva nogulumi atrodas virs miocēna langes stāva nogulumiem un zem tortonas stāva nogulumiem.
thumb|315px|Serravalles stāva ''GSSP'' Maltā, Frommirrihas līcī

## Izveidošana un stratigrāfija
Serravalles stāvu 1865. gadā izdalīja itāļu ģeologs Lorenco Pareto un tas tika nosaukts Serravalles Skrivijas pilsētas vārdā Itālijas ziemeļos.

Serravalles stāva pamatne noteikta nanoplanktona *[[Sphenolithus heteromorphus]]* pirmās parādīšanās līmenī un atrodas C5ABr hronozonā. Oficiālais globālā stratotipa griezums un robežas punkts (GSSP) serravalles stāvam atrodas atsegumā Rasilpellegrinas (*Ras il-Pellegrin*) ragā pie Frommirrihas (*Fomm ir-Rih*) līča, Maltas rietumos. Serravalles stāva pamatni veido robeža starp globigerīnu kaļķakmens formāciju un gaišzilo mālu formāciju. Tā ir saistīta ar skābekļa izotopu migrāciju Mi3b, kas iezīmē vidējā miocēna atdzišanas etapa sākumu. Serravalles stāva augšējā robeža (tortonas stāva pamatne) iet pa kalcīta nanoplanktona *[[Discoaster kugleri]]* un planktona foraminīferu *[[Globigerinoides subquadratus]]* pēdējās kopējās parādīšanās līmeni. Tā ir saistīta ar īso, normāli polarizēto hronozonu C5r.2n.

Serravalles stāvs sakrīt ar Astarakijas stāva Eiropas sauszemes zīdītāju megazonu, augšējā barstovas un apakšējā klarendonas stāva Ziemeļamerikas sauszemes zīdītāju, kā arī laventas un apakšējā maiju stāva Dienvidamerikas sauszemes zīdītāju zonām. Un vēl šis stāvs sakrīt ar sarmatu un augšējo bādenes stāvu Austrumeiropas un Centrāleiropas Paratetisa laika skalā.

## Atsauces
Ričards Kļanskis

**Ričards Kļanskis** (dzimis ) ir latviešu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja pozīcijā. 2025. gadā pārstāv Itālijas klubu Pjačencas "Bakery", visu pieaugušo basketbola karjeru spēlē Itālijā. R. Kļanskis ir bijis Latvijas jaunatnes basketbola izlašu dalībnieks.

## Karjera
R. Kļanskis nāk no Balviem, kur sācis trenēties basketbolā. Jaunatnes vecumā pārcēlies uz Rīgu un trenējies un spēlējis LJBL Basketbola skolas "Rīga" sistēmā pie trenera Jura Vasiļjeva.

Jau agri pārcēlies trenēties un spēlēt uz Itāliju, ieguvis tās basketbola pilsonību, kas ļauj spēlēt Itālijas līgās, neesot ārzemju spēlētāja statusā. Sākotnēji pārstāvējis *[[Orlandina Basket]]*, pēc tam *[[Aurora Desio]]*, bet šobrīd ir Pjačencas "Bakery" sastāvā, kas spēlē Itālijas B sērijā (*Serie B Nazionale*, pēc spēka trešā līga valstī).

Spēlējis Latvijas U-16, U-19 un U-20 jaunatnes izlasēs. 2019. gadā, spēlējot pie gadu vecākiem jauniešiem, pārstāvēja Latvijas U-19 izlasi, kas piedalījās Pasaules čempionātā un ieguva 12. vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Navoji

**Navoji** () ir pilsēta Uzbekistānā, Navoji vilojata administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta; vilojata pakļautības pilsēta. Atrodas vilojata dienvidos Zarafšonas ielejā 470 km no valsts galvaspilsētas Taškentas. Nozīmīgs rūpniecības un kultūras centrs.

## Vēsture
Pilsēta dibināta 1958. gadā kā kalnrūpniecības pilsēta retzemju metālu, dārgmetālu un urāna rūdas ieguvei apkārtējās raktuvēs. Nodēvēta par godu 15. gadsimta uzbeku politiķim un dzejniekam Ališeram Navoji. Pilsēta uzcelta blakus senajai Karmanas pilsētai, kas zināma vismaz kopš 10. gadsimta. Pilsēta uzbūvēta 1960. gados pēc vienota ģenerālplāna; par tā izstrādi arhitekti 1969. gadā saņēma PSRS Valsts prēmiju. Līdz 1982. gadam pilsēta ietilpa Buhāras apgabalā, bet vēlāk kļuva par Navoji apgabala centru. Pilsētā raksturīgs krasi kontinentāls klimats — vasarā temperatūra var sasniegt +54 °C, bet ziemā — -18 °C.

Mūsdienās pilsētā attīstīta kalnrūpniecība, metalurģija, mašīnbūve, ķīmiskā un pārtikas rūpniecība, darbojas sava elektrostacija. Vairākas augstskolas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Burdigalas stāvs

**Burdigalas stāvs** () ir neogēna sistēmas un miocēna nodalījuma otrais stāvs (ģeoloģiskā stratigrāfiskā vienība). Šī stāva nogulumi ir veidojušies burdigalas laikmetā periodā no 20,45 līdz 15,98 miljoniem gadu (kopumā nepilnus 4,5 miljonus gadu). Burdigalas stāva nogulumi atrodas virs miocēna akvitānijas stāva nogulumiem un zem langes stāva nogulumiem.
thumb|280px|''Proconsul africanus'' rekonstrukcija

## Izveidošana un stratigrāfija
Burdigalas stāvu 1892. gadā ieviesa franču ģeologs Šarls Deperē un nosaukumu deva no Bordo pilsētas (Francija) latīniskā nosaukuma *Burdigala*.

Burdigalas stāva pamatne noteikta *[[Globigerinoides altiaperturus]]* foraminīferu sugas pirmās parādīšanās līmenī un ar C6An magnetiskās hronozonas augšējo robežu. Oficiālā GSSP burdigalas stāvam 2016. gadā vēl nebija noteikta. Burdigalas stāva augšējā robeža (langes stāva pamatne) sakrīt ar foraminīferu sugas *[[Praeorbulina glomerosa]]* pirmo parādīšanos un sakrīt ar  magnetiskās hronozonas C5Cn.1n augšējo robežu.

Burdigalas stāvam atbilst Austrumeiropas dienvidu daļas un Kaukāza sakaraulas un kocahuras stāvi, kā arī tarhanskas stāva apakšējā daļa, Rietumsibīrijas abrosimovas stāva augšdaļa, Austrumsibīrijas namskas stāva augšdaļa, Rietumkamčatkas kuluvenskas stāva augšdaļa, Korjaku kalnienes pahačinskas stāva augšdaļa un Sahalīnas daginskas stāvs, kura apakšdaļa nedaudz iestiepjas akvitānijas stāvā, bet augšdaļa atbilst langes stāvam.

## Apstākļi
Burdigalas laikmetā veidojās *Turritellenplatte* nogulumi Vācijā pie Ermingenes (blakus Ulmai), kā arī Dominikānas dzintara atradnes Haiti salā.

1933. gadā Kenijā, Viktorijas ezera Rusingas salā Luiss Līkijs atrada *[[Proconsul africanus]]* paliekas, kas, domājams, datētas ar apmēram 18 miljonu gadu senu periodu, bet pēc tam tika atrastas *[[Proconsul major]]* 20 miljonus gadu senas fosilijas (burdigalas laikmets), kuri, iespējams, bija *[[Afropithecus]]* tiešie senči un, attiecīgi, arī *[[Cilvēks|Homo sapiens]]* senči.

## Atsauces
Kārlis Heincs Rošs

**Kārlis Heincs Rošs** (; dzimis ; miris ) bija vācu karavīrs Otrā pasaules kara laikā, kurš gāja bojā, glābjot divu holandiešu bērnu dzīvības.

## Dienests kara laikā
Rošs bija astoņpadsmit gadus vecs vācu karavīrs, kurš kopā ar savu vadu bija izvietots fermā Goirles pilsētā Ziemeļbrabantē, kad sabiedroto spēki atklāja uz viņiem uguni. Rošs pamanīja, ka zemnieka, kuram piederēja zeme, divi bērni, šķiet, neapzinās apkārtējās briesmas un turpina spēlēties pagalmā. Viņš pieskrēja pie viņiem, paņēma katru pie savas rokas un ieveda pagrabā drošībā. Viņš atkal izskrēja ārā, lai noslēptos pagalma otrā pusē, kad granāta trāpīja viņam tieši tajā vietā, kur iepriekš atradās bērni. Eksplozijas rezultātā Rošs tika nogalināts uz vietas.

## Sekas
thumb|Piemineklis Kārlim Heincam Rošam
Uzraksts statujas pamatnē. Pēdējā rindā teikts: "Šī statuja ir veltījums viņam un visiem, kas dara labu ļaunos laikos"|thumb|300px|right
Tā kā Rošs bija vācu karavīrs un ienaidnieks, viņa stāsts pēc kara netika plaši pieminēts. Viņa stāsts netika publiskots līdz pat 2008. gadam. Valsts finansējums pieminekļa celtniecībai tika noraidīts, tomēr līdzekļi tika piesaistīti, lai izveidotu skulptūru kā piemiņas vietu. 2008. gada 4. novembrī privātīpašumā Goirlē tika uzstādīta bronzas skulptūra Kārļa-Heinca Roša piemiņai. Šis piemineklis tiek uzskatīta par vienīgo pieminekli pasaulē, kas veltīts Otrā pasaules kara vācu karavīram, kurš bija okupācijas spēku sastāvā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Akvitānijas stāvs

**Akvitānijas stāvs** () ir neogēna sistēmas un miocēna nodalījuma apakšējais stāvs (ģeoloģiskā stratigrāfiskā vienība). Šī stāva nogulumi ir veidojušies akvitānijas laikmetā periodā no 23,04 līdz 20,45 miljoniem gadu (kopumā nepilnus 2,6 miljonus gadu). Akvitānijas stāva nogulumi atrodas virs oligocēna hattu stāva nogulumiem un zem miocēna burdigalas stāva nogulumiem.

## Izveidošana un stratigrāfija
Akvitānijas stāvu 1858. gadā ieviesa šveiciešu stratigrāfs Kārlis Meijers Eimars un nosaukumu deva par godu Akvitānijas reģionam Francijā.

Akvitānijas stāva pamatne (arī neogēna sistēmas un miocēna nodalījuma pamatne) noteikta pēc *[[Paragloborotalia kugleri]]* foraminīferu sugas pirmās parādīšanās līmeņa, kas ir arī kalcīta nanoplanktona *[[Reticulofenestra bisecta]]* izmiršanas līmeņa (kurš veido nanoplanktona biozonas NN1 pamatni) un magnētiskās hronozonas C6Cn.2n pamatnes. Akvitānijas stāva oficiālā GSSP atrodas Lemmes-Korrozio atsegumā pie nelielā Korrozio ciema (uz ziemeļiem no Dženovas) Itālijas ziemeļos. Akvitānijas stāva augšējā robeža (burdigalas stāva pamatne) sakrīt ar foraminīferu sugas *[[Globigerinoides altiaperturus]]* pirmo parādīšanos un sakrīt ar magnētiskās hronozonas C6An.1n augšējo robežu.

## Atsauces
Zarafšona (pilsēta)

**Zarafšona** ( — ‘zeltu nesošā’) ir rūpniecības pilsēta Uzbekistānā, Navoji vilojata otra lielākā apdzīvotā vieta. Vilojata pakļautības pilsēta, tai pakļauts Muruntovas pilsētciemats. Atrodas vilojata vidusdaļā Kizilkuma tuksnesī Tomditova grēdas ziemeļu pakājē  no vilojata centra Navoji un  no valsts galvaspilsētas Taškentas. Nozīmīgs kalnrūpniecības un rūpniecības centrs, tiek dēvēta par «Uzbekistānas zelta galvaspilsētu».

## Vēsture
Pilsēta dibināta 1965. gadā kā kalnrūpniecības ciemats netālās Muruntova zelta atradnes strādniekiem. 1967. gadā Zarafšonai piešķirts pilsētciemata statuss, bet 1972. gadā — pilsētas statuss. Pilsēta plānota un būvēta pēc PSRS rūpniciskajām monopilsētām tipiskā mikrorajonu principa ar tipveida daudzstāvu ēkām. Pilsēta atrodas tuksnesī un tās nodrošināšanai ar ūdeni izbūvēts  garš ūdensvads no Amudarjas. Sākotnēji lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju bija ieceļotāji no citām PSRS daļām, bet pēc Uzbekistānas neatkarības iegūšanas daudzi no tiem izceļoja un tos aizstāja uzbeki.

Mūsdienās pilsētā galvenā rūpniecības nozare ir zelta ieguve un pārstrāde, bet attīstīta arī ķīmiskā (fosforītu koncentrāta ieguve) un tekstilrūpniecība.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gozgona

**Gozgona** () ir kalnrūpniecības pilsēta Uzbekistānā, Navoji vilojatā, vilojata pakļautības pilsēta. Atrodas vilojata dienviddaļā, anklāvs Nurotas tumanā  no vilojata centra Navoji un  no valsts galvaspilsētas Taškentas.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta radusies 1930. gados kā strādnieku ciemats pie kvalitatīva marmora lauztuvēm. Nodēvēts pēc netālā senā Gozgonas kurgāna. 1975. gadā Gozgonai piešķīra pilsētciemata statusu, bet 2019. gadā — pilsētas statusu. Gozgonas marmors izmantots Taškentas Ališera Navoji teātra un Maskavas metro staciju apdarē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Maija Zakriževska-Belogrudova

**Maija Zakriževska-Belogrudova** (dzimusi , mirusi ) bija latviešu psiholoģe un augstskolas pasniedzēja.

Pēc izglītības viņa bija ģimenes un skolas psihologs, bet doktora grādu psiholoģijā viņa ieguva 2010. gadā. Kopš 2001. gada darbojās savā privātpraksē, sniedzot psihoterapiju un psiholoģisko konsultēšanu. Pēc papildus izglītības iegūšanas sāka strādāt arī kā mākslas terapeite un supervizore. Kā profesore strādāja Rīgas Starptautiskajā ekonomikas un biznesa administrācijas augstskolā (RISEBA), kur viņa bija programmas "Vadības psiholoģija un supervīzija" direktore un vadošā pētniece. Augstskolā izveidoja divas studiju programmas — bakalaura programmu "Biznesa psiholoģija" un maģistra programmu "Vadības psiholoģija un supervīzija".

Daudzu starptautisku publikāciju un grāmatu autore.

## Atsauces
Jans Zahara

**Jans Zahara** (; dzimis , miris ) bija slovāku bokseris. Pārstāvot Čehoslovākiju, viņš ieguva zelta medaļu pusvieglā svara kategorijā 1952. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Helsinkos. Zahara piedalījās arī 1956. gada olimpiskajās spēlēs, kur ceturtdaļfinālā pēc punktiem zaudēja somam Penti Hemeleinenam.

## Dzīvesgājums
Zahara piedzima  Kubras ciematā, kas tagad ir daļa no Trenčīnas pilsētas, rūpnīcas strādnieku ģimenē.15 gadu vecumā mācoties par mehāniķi, viņš sāka nodarboties ar boksu. 1946. gadā viņš kļuva par Slovākijas čempionu boksā. Tomēr viņam neļāva piedalīties 1948. gada olimpiskajās spēlēs, jo priekšroka tika dota citam bokserim, kurš bija komunistiskās partijas biedrs. Neskatoties uz to, Zahara revanšējās 1952. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Helsinkos, kur viņš ieguva zelta medaļu finālā uzvarot Serdžo Kaprari. Nākamajās vasaras olimpiskajās spēlēs Melburnā viņš ceturtdaļfinālā zaudēja Penti Hemeleinenam. Pēc aktīvās boksa karjeras beigām viņš pārvācās uz Dubnicu pie Vāhas, kur trenēja jaunos bokserus, pirms pilnībā aizgāja no sporta.

Zahara nomira  96 gadu vecumā. Nāves brīdī viņš bija vecākais dzīvais olimpiskais čempions no Slovākijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vainagu iela

**Vainagu iela** var būt:

* Vainagu iela — iela Ādažos;
* Vainagu iela — iela Ķekavā;
* Vainagu iela — iela Siguldā.

## Skatīt arī
* Vanagu iela
Autoceļš V13

|}
|}

**V13** autoceļš **Tīraine—Jaunolaine** ir Latvijas vietējais autoceļš, daļa no agrākās Rīgas—Jelgavas šosejas, kas savieno Tīraini un Jaunolaini, tomēr bijusī dzelzceļa pārbrauktuve pirms Jaunolaines pie Rīgas naftas bāzes ir pārvērsta gājēju pārejā un autotransportam šis ceļš ir sadalīts divās nesaistītās daļās. Autoceļš ir  garš un klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš sākas pie Rīgas, Mārupes pilsētas un Mārupes novada robežas, kur no tā atzarojas jaunais Jelgavas ceļš A8 un šķērso Mārupes novada un Olaines novada Mārupes un Olaines pagastus, ar apdzīvotajām vietām Mārupi un Tīraini (kurās tas ir iela "Jelgavas ceļš"), Stūnīšiem un Jaunolaini, kurā tas atkal sasniedz A8 un pagriežas uz Jaunolaini, kļūstot par Pionieru ielas sākumu.

2022. gadā tika ieplānots izveidot gājēju un velosipēdistu celiņu Rīga—Dobele, kas iekļautu V13 visā tā garumā.

## Atsauces
Žans Marī Lepens

**Žans Luijs Marī Lepens** (; dzimis , miris ), plašāk zināms kā **Žans Marī Lepens** (*Jean-Marie Le Pen*), bija Francijas politiķis, jurists un aktīvists. Viņš nodibināja galēji labējo partiju "Nacionālā fronte" (mūsdienās "Nacionālā apvienība"), bija partijas prezidents no 1972. līdz 2011. gadam un goda prezidents no 2011. līdz 2015. gadam.

Viņš pievērsās jautājumiem, kas saistīti ar imigrāciju Francijā, Eiropas Savienību, tradicionālo kultūru un vērtībām, likumību un kārtību, kā arī augsto bezdarba līmeni Francijā. Viņa progress 1980. gados zināms kā "prātu lepenizācija", jo tas būtiski ietekmēja politisko viedokli. Viņa pretrunīgās runas un integrācija sabiedriskajā dzīvē padarīja viņu par personu, kas polarizēja sabiedrības viedokli. Tiesāts par izteikumiem, kas noniecināja holokaustu, kā arī viņam piespriests naudas sods par diskriminācijas kūdīšanu saistībā ar izteikumiem par musulmaņiem Francijā. 2015. gadā pēc pretrunīgiem izteicieniem viņa meita Marina viņu izslēdza no partijas

Lepena ilgmūžība politikā un pieci mēģinājumi kļūt par Francijas prezidentu padarīja viņu par nozīmīgu personu Francijas politiskajā dzīvē. Viņa negaidītā izvirzīšana uz otro kārtu 2002. gada Francijas prezidenta vēlēšanās, kad viņu ar pārliecinošu balsu pārsvaru pieveica prezidenta amatā esošais Žaks Širaks, atstāja lielu iespaidu uz Francijas sabiedrisko dzīvi, un "21. aprīlis" tagad ir bieži lietota frāze Francijā. Viņš trīs termiņus bija Nacionālajā asamblejā un no 1984. līdz 2019. gadam bija Eiropas Parlamenta deputāts.

Žans Marī Lepens nomira aprūpes iestādē Odesēnā,  96 gadu vecumā. Viņa veselības stāvoklis pasliktinājās pēc 2024. gadā piedzīvotā sirdslēkmes radītajām komplikācijām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Le Pen

***Le Pen*** ir bretaņu uzvārds. *Le Pen* var būt:

* Lepena — uzvārds sieviešu dzimtē;
* Lepens — uzvārds vīriešu dzimtē;
Artjoms Uršuļskis

**Artjoms Uršuļskis** (dzimis  Rēzeknē) ir latviešu politologs un politiķis, pārstāv partiju "Vienotība" un apvienību "Jaunā Vienotība". Kopš 2025. gada 11. marta viņš ir Ārlietu ministrijas parlamentārais sekretārs.

A. Uršuļskis ir beidzis Rēzeknes 5. vidusskolu, pēc tam ieguvis bakalaura grādu politoloģijā (2011) un maģistra grādu starptautiskajās attiecībās (2014) Rīgas Stradiņa universitātē.

No 2017. līdz 2023. gadam viņš strādāja kā politikas speciālists ASV vēstniecībā Rīgā. Pirms pašreizējā amata A. Uršuļskis bija parlamentārais sekretārs Veselības ministrijā (2023–2025) un Labklājības ministrijā (2023).

2025. gada pašvaldību vēlēšanās A. Uršuļskis kandidēja no "Jaunās Vienotības" saraksta uz vietu Rīgas domē, taču netika ievēlēts.

## Atsauces
Gipsy Kings

***Gipsy Kings***, sākotnēji ***Los Reyes***, ir populāra mūzikas grupa no Francijas, kuras dalībnieki ir spāņu čigānu (*[[gitano]]*) pēcteči, kas bēga no Spānijas pilsoņu kara. Grupa ir pazīstama ar flamenko, popmūzikas un pasaules mūzikas elementu apvienojumu, radot enerģisku un melodisku skanējumu, kas ieguvis plašu atzinību visā pasaulē. Starptautisku slavu *Gipsy Kings* ieguva 1980. gadu beigās, īpaši ar hitiem *[[Bamboléo]]*, *[[Djobi Djoba]]*, *[[Volare]]* un *[[Un Amor]]*. Viņu dziesmas galvenokārt tiek izpildītas spāņu valodā, saglabājot flamenko tradīciju, vienlaikus tās pielāgojot mūsdienu klausītāju gaumei. Grupa tiek uzskatīta par vienu no nozīmīgākajiem flamenko popularizētājiem pasaulē, kas ievērojami paplašinājusi šī žanra atpazīstamību ārpus Spānijas robežām.

## Ārējās saites
Leons XIV

150px|thumb
**Leons XIV** (; dzimis  Čikāgā, ASV) ir 267. Romas pāvests, Romas Katoļu baznīcas galva, kā arī Vatikāna vadītājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1955. gadā Čikāgā kā **Roberts Frānsiss Prevosts** (*Robert Francis Prevost*) ģimenē ar itāļu, franču un spāņu saknēm. 1977. gadā viņš absolvēja matemātikas studijas katoļu Vilanovas Universitātē Pensilvānijas pavalstī un iestājās Augustīniešu ordenī. 1982. gadā viņu ordinēja par priesteri un viņš turpināja studijas Pontifikālajā Svētā Akvīnas Toma universitātē Romā, kur ieguva kanonisko tiesību doktora grādu. 
1985. gadā viņu nosūtīja misijas darbā uz Peru. 2001. gadā Prevostu ievēlēja par Augustīniešu ordeņa ģenerālprioru.
2014. gadā pāvests Francisks viņu iecēla par Čiklajo diecēzes Peru apustulisko administratoru, bet 2015. gadā — par bīskapu. 
2023. gada 30. janvārī bīskaps Prevosts kļuva par arhibīskapu, un tā paša gada 30. septembrī pāvests Francisks viņu iecēla par kardinālu.

2025. gada 8. maijā kardinālu Robertu Prevostu ievēlēja par Romas pāvestu Leonu XIV.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vatikāna oficiālā mājaslapa
Džizaha

**Džizaha** () ir sena pilsēta Uzbekistānā, Džizahas vilojata administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta; vilojata pakļautības pilsēta. Atrodas Mirzačelas stepes dienviddaļā Sangzoras upes krastā 200 km no valsts galvaspilsētas Taškentas. Nozīmīgs transporta, izglītības un kultūras centrs.

## Vēsture
Pilsēta radusies oāzē karavānu ceļā no Fergānas ielejas un Taškentas uz Samarkandu. Pirmoreiz minēta 10. gadsimtā kā nozīmīga Ustrušanas valsts pilsēta. 1220. gadā pilsētu nopostīja un izkāva Čingishana karaspēks. 14.—15. gadsimtā pilsēta atdzima Timurīdu lielvalsts sastāvā. Vēlāk pilsēta piederēja Buhāras hanistei un emirātam. 1866. gadā Džizahu ieņēma krievu karaspēks un tā kļuva par apriņķa pilsētu Samarkandas apgabalā. 1973. gadā pilsēta kļuva par apgabala centru.

Mūsdienās nozīmīgs izglītības un kultūras centrs — šeit atrodas vairākas augstskolas un augstskolu filiāles.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hattu stāvs

**Hattu stāvs** () ir paleogēna sistēmas un oligocēna nodalījuma augšējais stāvs (ģeoloģiskā stratigrāfiskā vienība). Šī stāva nogulumi ir veidojušies hattu laikmetā periodā no 27.3 līdz 23,04 miljoniem gadu (kopumā nepilnus 4,3 miljonus gadu). Hattu stāva nogulumi atrodas virs oligocēna rūpela stāva nogulumiem un zem miocēna akvitānijas stāva nogulumiem.
thumb|310px|Lagaritas kalderas mala

## Izveidošana un stratigrāfija
Hattu stāvu 1894. gadā ieviesa austriešu paleontologs Teodors Fukss un nosaukumu deva par godu seno ģermāņu ciltij, hattiem. Sākotnējais stāva tipiskais griezums atradās netālu no vācu pilsētas Kaseles.

Hattu stāva pamatne noteikta pēc *[[Chiloguembelina]]* foraminīferu ģints izmiršanas līmeņa, kas ir arī foraminīferu P21b biozonas pamatne. Oficiālais GSSP hattu stāvam bija ratificēts 2016. gada oktobrī. Hattu stāva augšējā robeža (kas skaitās akvitānijas stāva, miocēna nodalījuma un neogēna sistēmas pamatne) sakrīt ar foraminīferu sugas *[[Paragloborotalia kugleri]]* pirmo parādīšanos, kalcīta nanoplanktona *[[Reticulofenestra bisecta]]* izmiršanas līmeni (kurš veido nanoplanktona biozonas NN1 pamatni) un magnetiskās hronozonas C6Cn.2n pamatni.

Hattu stāvam atbilst tādi reģionālie stāvi un zonas, kā Eiropas sauszemes zīdītāju zonas augšējais avernas stāvs (kas ietver paleogēna zīdītāju zonas no 30. līdz 26., kā arī 25. zonas daļu), Ziemeļamerikas sauszemes zīdītāju augšējā geringijas un apakšējā arikarijas zona, Dienvidamerikas sauszemes zīdītāju deseadas zonas lielākā daļa, Āzijas zīdītāju augšējā sandgolas un visa tabenbulakas zona, Centrālās un Austrumeiropas augšējais kišellas un apakšējais egeras Paratetisa stāvs, Austrālijas augšējais džandžukas un apakšējais longfordas reģionālais stāvs, Jaunzēlandes otajas, vaitakas un dantrunas stāvs, kā arī Kalifornijas zemorras stāva daļa un ASV austrumdaļas čikasavajas reģionālais stāvs.

## Apstākļi
Hattu laikmetā pirms apmēram 27,51 miljoniem gadu notika lielākais zināmais vienreizīgais vulkāniskais izvirdums, kad izvirda Lagarita, kas atrodas Sanhuanas kalnos, Kolorado dienvidrietumos, Amerikas Savienotajās Valstīs. Izvirdums sasniedza 9,2 magnitūdas un vulkāniskās aktivitātes skalas 8. līmeni. Atmosfērā tika izmests virs 1930 km³ vulkāniskā tufa, bet kalderas izmēri sasniedza 35x75 km.

## Atsauces
Hanss Langsets

**Hanss Nilsons Langsets** (*Hans Langseth*; dzimis ; miris ) bija norvēģu izcelsmes amerikānis, kuram piederēja pasaules rekords, kā garākās bārdas īpašniekam.

## Biogrāfija
Hanss Langsets piedzima Eidsvolā, Norvēģijā, 1846. gada 14. jūlijā un vēlāk imigrēja uz ASV 1867. gadā. Tur viņš apprecējās ar Annu Berntsenu 1870. gadā un strādāja par lauksaimnieku Elktonas pilsētā, Minesotas štatā. Vēlāk savā dzīvē viņš sāka audzēt bārdu lai piedalītos konkursā, un kuru viņš arī uzvarēja. Vēlāk savā dzīvē viņš ceļoja pa ASV, piedaloties "dīvaiņu šovā", tur demonstrējot savu bārdu.

Langsets nomira 81 gada vecumā vecuma izraisīto apstākļu dēļ Vindmīras pilsētā, Ziemeļdakotā, 1927. gada 10. novembrī, un ir apglabāts Elkkrīkas baznīcas kapsētā Kensetā, Aiovā. Kad viņš nomira, viņa bārdas garums bija 5,33 metri; tā tika ziedota Smitsona institūta Antropoloģijas nodaļai 1967. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Geiling, Natasha. 2014. The World's Longest Beard Is One of the Smithsonian's Strangest Artifacts. ''Smithsonian'' (November 19).
* Findagrave.com profils
Ralfs Manns

**Ralfs Venons Manns** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu sprinteris un barjerskrējējs.

## Karjera
1969. gadā Manns pirmo reizi izcīnīja Nacionālās koledžu sporta asociācijas (NCAA) čempiontitulu 440 jardu barjerskrējienā ar laiku 49,6 sekundes. Pārspējot tā brīža NCAA un Amerikas rekordus, un atpaliekot no pasaules rekorda tikai par trīs sekundes desmitdaļām. Gadu vēlāk Demoinā, Aiovā, Manns izcīnīja savu otro NCAA čempiontitulu un uzstādīja jaunu pasaules rekordu 440 jardu barjerskrējienā — 48,8 sekundes. Koledžas karjeras laikā Ralfs trīs reizes kļuva par NCAA čempionu. Trīs reizes kļuva par Visas Amerikas čempionu un 1970. gadā ieņēma otro vietu balsojumā par Salivana balvu.

1971. gadā Manns ieguva zeltu 400 m barjerskrējienā Panamerikas spēlēs. Piedalījās 1972. gada olimpisko spēļu 400 m barjerskrējienā, kur izcīnīja sudraba medaļu. Olimpisko spēļu ASV atlases sacensībās viņa uzrādītais rezultāts bija 48,4 sekundes, ko uzskatīja par labāko rezultātu šajā disciplīnā jūras līmenī (toreizējais pasaules rekords bija 48,1 sekundes). 1975. gadā Manns ieguva sudrabu Panamerikas spēlēs. Ralfs bija arī četrkārtējs Amatieru sporta savienības (AAU) čempions — 1969., 1971. gadā un 1975. gadā. 1976. gadā Manns vēlreiz mēģināja kvalificēties olimpiskajām spēlēm, taču ieguva sesto vietu un tādējādi neiekļuva trīs labāko kvalifikācijas dalībnieku vidū.

2015. gadā viņu uzņēma ASV Nacionālajā vieglatlētikas slavas zālē.

Manns nomira  75 gadu vecumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Paulis Lazda

**Paulis Indulis Lazda** (dzimis , miris ) bija ASV latviešu vēsturnieks, Viskonsinas Universitātes vēstures profesors, Latvijas Okupācijas muzeja dibinātājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1938. gadā Biržu pagastā luterāņu mācītāja Jāņa Lazdas un viņa sievas Margaretas ģimenē. Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā ar vecāku ģimeni devās bēgļu gaitās uz Vāciju, tad 1950. gadā emigrēja uz ASV un apmetās Grandrepidsā.

1961. gadā viņš Mičiganas Universitātē ieguva bakalaura, 1965. gadā Viskonsinas Universitātē Medisonā — maģistra grādu vēsturē par darbu "The Role of Kārlis Ulmanis in the Formation of the Latvian State".

1969. gada jūlijā Pauli Lazdu kopā ar dzīvesbiedri aizturēja Tallinas muitā atceļā no Rīgas, jo pie viņa atrada piezīmju grāmatiņu, "kurā ar lodīšu pildspalvu ierakstīts pretpadomju satura sacerējums". Pratināšanas gaitā P. Lazda atzinās, ka tas ir Friča Mendera sacerējuma noraksts, un pastāstīja, ka ar F. Menderu iepazinies jau sava pirmā Latvijas apmeklējuma laikā 1968. gada vasarā, kad bibliotēkās vācis materiālus savai doktora disertācijai gan Stokholmā, gan Helsinkos.

1987. gadā aizstāvēja vēstures zinātņu doktora grādu par disertāciju "The Role of Indigenous Populations in the Struggle for Hegemony in the Baltic Provinces in the Russian Empire". 1991. gadā Lazdu ievēlēja par Viskonsinas Universitātē Oklērā (*University of Wisconsin—Eau Claire*) vēstures profesoru.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1993. gadā Lazda rosināja izveidot Latvijas Okupācijas muzeju un iestājās par Latvijas 20. gadsimta divu okupācijas varu noziegumu atmaskošanu un Latvijas okupācijas stāsta pieejamību sabiedrībai Latvijā un starptautiskajā telpā. Paulis Lazda koordinēja ceļojošo izstādi "Latvija atgriežas Eiropā" un vadīja izstādes prezentāciju Eiropā un ASV.

Miris 2025. gada 22. martā Oklērā, Viskonsinā. 2025. gada 27. septembrī apbedīts Rīgas II Meža kapos.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Latvijas Zinātņu akadēmijas goda doktors (1998)
* Latvijas Universitātes goda doktors (1999)
* Triju Zvaigžņu ordenis, 3. šķira (2000)
* "Daugavas vanagu" Zelta nozīme (2003)

## Atsauces
Bada stepe

**Bada stepe** (), arī **Mirzačela** () vai **Mirzašela** (), ir māla-solončaku tuksnesis Centrālāzijā, Sirdarjas kreisajā krastā pie tās iztekas no Fergānas ielejas. Administratīvi atrodas Uzbekistānas un Kazahstānas teritorijā, kā arī neliela daļa Tadžikistānā. Dienvidos no Bada stepes paceļas Turkestānas grēda, bet rietumos stepe pāriet Kizilkuma tueksnesī. Stepe aizņem Sirdarjas ielejas trīs terases, kas veidotas no lesveida nogulumiežiem. Sirdarjas krastā stepe beidzas ar  augstu krauju. Krasi kontinentāls klimats ar jūlija vidējo temperatūru +27,9 °C un janvāra vidējo temperatūru -2,1 °C. Nokrišņi ap 240 mm/gadā.

19. gadsimta beigās un 20. gadsimta pirmajā pusē Bada stepē īstenots plaša mēroga irigācijas projekts, piemērojot šo teritoriju lauksaimniecībai, galvenokārt kokvilnas audzēšanai. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Dušans Maravičs

**Dušans Maravičs** (; dzimis , miris ) bija serbu futbolists, kurš spēlēja pussarga pozīcijā. Viņš starptautiskā līmenī pārstāvēja Dienvidslāvijas futbola izlasi un Dienvidslāvijas izlases sastāvā ieguva zeltu 1960. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Dzīvesgājums
Dušans Maravičs piedzima Francijā, jo viņa tēvs strādāja nelielā ciemā netālu no Šveices robežas. Pēc Otrā pasaules kara viņa ģimene atgriezās Dienvidslāvijā un apmetās Bajmokas ciemā netālu no Suboticas.

## Karjera
Savu futbolista karjeru Maravičs uzsāka sešu gadu vecumā vietējā klubā *Radnički Bajmok*. Desmit gadus vēlāk viņš pievienojās klubam *[[FK Spartak Subotica|Spartak Subotica]]*. 1958. gadā, 19 gadu vecumā, viņš kļuva par Dienvidslāvijas augstākā līmeņa futbola kluba Belgradas "Crvena Zvezda" spēlētāju. Sešu gadu laikā kluba sastāvā Maravičs piedalījās 232 oficiālās spēlēs, gūstot 82 vārtus.

Maravičs septiņas reizes bija Dienvidslāvijas futbola izlases dalībnieks, kuras sastāvā guva trīs vārtus. Pateicoties tam, ka viņš valsts izlases sastāvā 1960. gada olimpiskajās spēlēs ieguva zelta medaļu, viņam bija atļauts doties uz ārzemēm, tādēļ 25 gadu vecumā viņš kļuva par Parīzes "Racing" komandas biedru. No 1969. gada līdz 1974. gadam spēlēja *[[Deportivo Italia]]* sastāvā, 1972. gadā uzvarot Venecuēlas čempionātā.

Pēc spēlētāja karjeras beigām Maravičs kādu laiku strādāja par treneri un arī nacionālās futbola savienības administrācijā, kā rezultātā viņš kļuva par UEFA un FIFA starptautisko instruktoru un delegātu. Nominēts FIFA prezidenta amatam.

## Personīgā dzīve un nāve
Maravičs brīvi pārvaldīja franču, angļu, spāņu un itāļu valodu. Paralēli savai sportista karjerai Maravičs turpināja studijas, pabeidzot Belgradas Universitātes Ekonomikas fakultāti.

Maravičs nomira  85 gadu vecumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Saldus Florbols

**"Saldus Florbols"** ir florbola organizācija, kas atrodas Saldū, Latvijā. Klubs piedalās Latvijas florbola čempionāta 2. līgā un Latvijas jaunatnes florbola sacensībās.

thumb|Komandas foto

## Vēsture
Organizācija dibināta 2014. gadā, sākotnēji aktīvi piedaloties Saldus novada čempionātā florbolā. 2019. gadā tika izveidota bērnu un jauniešu treniņu grupa Rolanda Reinsona vadībā.

## Līdzdalība čempionātos
Saldus Florbols ir pārstāvēts Latvijas florbola čempionāta 2. līgā (V2) un Latvijas jaunatnes čempionātos dažādās vecuma grupās.

## Treneri un vadība

* Galvenie treneri:
** Rolands Reinsons (2020—2023, 2024—2025)
** Toms Ābols (2023—2024)
* Kluba vadītāji:
** Rolands Reinsons
** Klāvs Arums
** Gatis Mālmeisters

## Mājas spēļu vieta
Kluba mājas spēles norisinās Būtnāru sporta hallē, Saldū.

## Kluba krāsas
* **Zaļa** —  (#007A33)
* **Balta** —  (#FFFFFF)
* Formu ražotājs: **Nike**

## Sezonu rezultāti

## Visu laiku rezultatīvākie spēlētāji

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
* Instagram
* Facebook

## Atsauces
* Saldus florbolisti pārsteidz rīdziniekus (Sportacentrs, 2023)
* Kursi apspēlē RTU "Rockets" dublierus (Sportacentrs, 2022)
Gulistona

**Gulistona** ( — ‘Ziedu zeme’) ir pilsēta Uzbekistānā, Sirdarjas vilojata administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta; vilojata pakļautības pilsēta. Atrodas Mirzačelas stepes austrumu daļā  no valsts galvaspilsētas Taškentas.

## Vēsture
Pilsēta radusies 19. un 20. gadsimtu mijā Bada stepes apūdeņošanas projekta realizācijas laikā. 1895. gadā tika pabeigta Taškentas—Samarkandas dzelzceļa izbūve, pie kura viena no stacijām stepes vidū bija Ačikuduka (*Аччиккудук*), no 1905. gada — **Golodnajastepa** ( — ‘Bada stepe’). 1897. gadā līdzās stacijai izauga Duhovskas (*Духовский*) ciemats, bet 1906. gadā — Spasskas (*Спасский*) ciemats. Pakāpeniski ciemati izauga un apvienojās; šeit uzbūvēja skolu un vairākas administratīvās iestādes. 1922. gadā ciematu pārdēvēja par **Mirzačelu** (*Мирзачуль*, *Mirzacho‘l*), bet 1952. gadā tam piešķīra pilsētciemata statusu. 1961. gadā Mirzačelu pārdēvēja par Gulistonu un piešķīra pilsētas statusu, bet 1963. gadā tā kļuva par jaundibinātā Sirdarjas apgabala centru.

Mūsdienās pilsētā attīstīta pārtikas un tekstilrūpniecība, mašīnbūve.

## Atsauces

## Ārējās saites
Širina

**Širina** () ir enerģētiķu pilsēta Uzbekistānā, Sirdarjas vilojatā, vilojata pakļautības pilsēta. Atrodas Mirzačelas stepes dienvidaustrumu daļā  no vilojata centra Gulistonas un  no valsts galvaspilsētas Taškentas. Līdzās pilsētai atrodas Farhodas hidroelektrostacija un Sirdarjas termoelektrostacija.

## Vēsture
Pilsēta dibināta līdz ar Sirdarjas termoelektrostacijas būvniecības sākšanu 1966. gadā. 1972. gadā Širinai piešķirts pilsētas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rūpela stāvs

**Rūpela stāvs** () ir paleogēna sistēmas astotais stāvs un oligocēna nodalījuma apakšējais stāvs (ģeoloģiskā stratigrāfiskā vienība). Šī stāva nogulumi ir veidojušies rūpela laikmetā periodā no 33,9 līdz 27.3 miljoniem gadu (kopumā ap 6,6 miljoniem gadu). Rūpela stāva nogulumi atrodas virs eocēna priabonas stāva nogulumiem un zem oligocēna hattu stāva nogulumiem.
thumb|310px|Tetisa (Paratetisa) karte rūpela laikmetā

## Izveidošana un stratigrāfija
Rūpela stāvu 1850. gadā zinātniskajā literatūrā ieviesa beļģu ģeologs Andrē Dimons un nosaukumu deva par godu nelielai Rūpela upei (Šeldas pieteka) Beļģijā.

Rūpela stāva pamatne (arī oligocēna pamatne) noteikta pēc *[[Hantkenina]]* foraminīferu ģints izmiršanas līmeņa. Oficiālais GSSP rūpela stāvam bija ratificēts 1992. gadā (Masinjano, Itālija). Pāreju uz Hattu stāvu GSSP noteica 2017. gada augustā (Montekonero, Itālija). Rūpela stāva augšējā robeža (Hattu stāva pamatne) noteikta pēc *[[Chiloguembelina]]* foraminīferu ģints izmiršanas līmeņa, kas ir arī foraminīferu biozonas P21b pamatne.

Rūpela stāvam atbilst Eiropas sauszemes zīdītāju megazonas pats augšējais hedonas, svēvu un apakšējais arvernas stāvs (kas ietver paleogēna zīdītāju zonas no 21. līdz 24., kā arī 25. zonas daļu), Ziemeļamerikas sauszemes zīdītāju orellanas, vitnejas un apakšējā arikarejas zona, Dienvidamerikas sauszemes zīdītāju augšējā mastersanas un tingiririkas zona, Āzijas sauszemes zīdītāju apakšējā sandgolas zona, Centrālās un Austrumeiropas apakšējais kišellas Paratetisa stāvs, Austrālijas augšējais aldingas un apakšējais džandžukas reģionālais stāvs, kā arī Kalifornijas augšējais refugas un apakšējais zemorras reģionālais stāvs.

## Apstākļi
Šajā laikā aktivizējās oroģenēzes procesi Himalajos, Alpos, Andos un citos orogēnajos apgabalos. Antarktīda pilnībā atdalījās no Austrālijas un Dienvidamerikas. Izveidojās cirkumpolārā antarktiskā straume, kas termiski izolēja Antarktīdu, radot ilglaicīgu, globālu atdzišanas procesu. Attiecīgi, pēc eocēna siltuma perioda, iestājās Zemes atdzišana. Antarktīdā izveidojās pastāvīgs ledus vairogs. Sāka kristies kopējais pasaules okeāna līmenis. Pastiprinājās gadalaiku ietekme. Paplašinājās sausās un mērenās klimatiskās zonas. Tropu meži atkāpās ekvatora virzienā. Iestājās oligocēna globālās atdzišanas fāze.

Pirms apmēram 33,8 miljoniem gadu notika oligocēna masu izmiršana. Pazuda daudzas zīdītāju un juras perioda sugas. Šajā laikā attīstījās nepārnadži (zirgi, degunradži) un pārnadži (atgremotāji). Līdz ar viņiem parādījās arī īstie plēsēji (kaķveidīgie un suņveidīgie). Primāti aizvien vairāk specializējās un paplašināja savu dzīves areālu. Dienvidamerikā šajā laikā dzīvoja lielie nelidojošie plēsīgie putni, fororaki. Jūrās attīstījās plātņvaļi un zobvaļi.

## Atsauces
Jangijera

**Jangijera** ( — ‘Jaunā zeme’) ir pilsēta Uzbekistānā, Sirdarjas vilojata otra lielākā apdzīvotā vieta; vilojata pakļautības pilsēta. Atrodas Mirzačelas stepes dienvidaustrumu daļā  no vilojata centra Gulistonas un  no valsts galvaspilsētas Taškentas.

## Vēsture
Pilsēta dibināta 1957. gadā pie Dienvidu Bada stepes kanāla (mūsdienās — Sarkisova maģistrālais kanāls) sakarā ar Bada stepes teritoriju lauksaimniecisko apgūšanu. 1963. gadā no 16. februāra līdz 26. novembrim Jangijara bija jaundibinātā Sirdarjas apgabala administratīvais centrs. Mūsdienās pārtikas rūpniecības un būvmateriālu ražošanas uzņēmumi, kā arī divu augstskolu filiāles.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sibiu žudecs

**Sibiu žudecs** () ir viens no Rumānijas 41 žudeciem. Tas atrodas valsts centrālajā daļā, Transilvānijas vēsturiskajā reģionā. Tā administratīvais centrs ir Sibiu pilsēta, kas tiek uzskatīta par vienu no kultūras un tūrisma galvaspilsētām Rumānijā, pateicoties bagātīgajam arhitektūras, mākslas un kultūras mantojumam. Sibiu žudecs ir īpaši pazīstams ar savu vēsturisko daudzveidību, ko veido rumāņu, vācu (Transilvānijas sakšu) un ungāru kultūru mijiedarbība. Reģions izceļas ar sakoptām apdzīvotām vietām, vēsturiskām baznīcām un pilsētu centriem, kā arī ar attīstītu infrastruktūru, tostarp ceļu tīklu, dzelzceļu un starptautisku lidostu. Pateicoties dabas skaistumam, vēsturiskajām vērtībām un mūsdienīgai attīstībai, Sibiu žudecs ir kļuvis par nozīmīgu reģionālās identitātes un attīstības centru Rumānijā.

## Ārējās saites
Kendriks Nanns

**Kendriks Melvins Nanns** (; dzimis  Čikāgā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. 2025. gadā pārstāv Grieķijas basketbola līgas un Eirolīgas klubu Atēnu "Panathinaikos". Iepriekš vairākas sezonas spēlējis Nacionālajā basketbola asociācijā (NBA). "Panathinaikos" sastāvā kļuva par 2024. gada Eirolīgas čempionu, bet 2025. gadā viņu atzina par turnīra labāko spēlētāju.

## Karjera
Pēc pieciem gadiem NCAA, kur viņš pārstāvēja Ilinoisas Universitātes un Oklendas Universitātes komandas, būdams viens no komandu līderiem, K. Nanns tomēr palika neizvēlēts 2018. gada NBA draftā. Pēc drafta viņš noslēdza līgumu ar NBA klubu Goldensteitas "Warriors", tomēr spēlēja tikai tā G Līgas fārmklubā Santakrusas "Warriors".

2015. gada aprīlī K. Nanns kļuva par NBA kluba Maiami "Heat" spēlētāju, kur sastāvā jau pirmajā sezonā devās laukumā sākuma pieciniekā visās 67 spēlēs, kurās piedalījās, izpelnoties nozīmīgu lomu komandas rezultātos un sezonas noslēgumā tika iekļauts debitantu simboliskajā izlasē.

2021. gada vasarā viņš kā brīvais aģents noslēdza līgumu ar Losandželosas "Lakers", taču ceļgala traumas dēļ izlaida visu sezonu, atgriežoties laukumā vien 2022. gada oktobrī. 2023. gada janvārī K. Nanns tika aizmainīts uz Vašingtonas "Wizards" pret Rui Hačimuru.

2023. gada oktobrī K. Nanns noslēdza līgumu ar vienu no vadošajiem Grieķijas basketbola līgas un Eirolīgas klubiem Atēnu "Panathinaikos". Jau 2024. gadā viņš palīdzēja komandai kļūt par Eirolīgas čempionu, bet sekojošajā sezonā iekļūt *final-four*. Šajā sezonā K. Nannu atzina par līgas labāko spēlētāju.

K. Nanns ir pārstāvējis ASV U-16 un U-17 izlases. Kopā ar U-17 izlasi viņš kļuva par 2012. gada Pasaules čempionu turnīrā, kas notika Lietuvā, Kauņā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nurafšona

**Nurafšona** () ir pilsēta Uzbekistānā, Taškentas vilojata administratīvais centrs, vilojata pakļautības pilsēta. Atrodas vilojata vidusdaļā  no valsts galvaspilsētas Taškentas.

## Vēsture
Tagadējās pilsētas vietā senatnē atradās Nukentas pilsēta. Tās ziedu laiki bija 10. gadsimtā, kad tā aizņēma ap 150 ha lielu teritoriju, bet pati pilsēta ir ievērojami senāka — vecākie arheoloģiskie atradami ir no 1. gadu tūkstoša sākuma. Mūsdienu pilsēta izaugusi kā kolhoza «Severnij Majak» ciemats **Teitepa** (*To‘ytepa*). 1973. gadā tai piešķirts pilsētas statuss, bet no 1991. gada tā bija nominālais Taškentas vilojata administratīvais centrs. 2017. gadā pilsētu pārdēvēja tagadējā vārdā un pārcēla uz šejieni vilojata administratīvās iestādes.

## Atsauces

## Ārējās saites