Ford Consul

***Ford Consul*** ir automobilis, ko izgatavoja *[[Ford]]* rūpnīca Apvienotajā Karalistē.

Izvērtējot divus automobiļus laika posmā starp 1951. un 1962. gadu, kļuva zināms, ka Ford Consul bija stabilāks par līdzgaitnieku *Ford Zephyr*, kaut gan dzinēja veiktspēja pēdējam bija lielāka. 1962. gadā modelis tika aizēnots ar jaunajiem, 4-cilindru *Zephyr* modeli un *Ford Cortina*. *Consul* vārds vēlreiz parādījās 1972. gadā, līdz pat 1975. gadam. Tirgū tas bija *Zephyr* marku aizstājējs, tā virsbūve tika lietota arī uz luksusa modeļa — *Ford Granada Mk I*.

*Ford Classic* un *Mk I Cortina* modeļi sākotnēji tika dēvēti attiecīgi par *Ford Consul Classic* un *Ford Consul Cortina*.
__TOC__

## ''Ford Consul''

***Ford Consul*** pirmoreiz tika izrādīts 1950. gadā Londonas motošovā. Britiem tas bija sākums veiksmīgai invāzijai sedanu tipu auto tirgum. Pārdošanā tie apsteidza modeļus ar lielāku motoru — V-8 Pilot, kuri spēja iziet tikai nelielā daudzumā. Kompānija Ford savam automobilim deva kodu EOTA. Lielākā daļa modeļu bija 4-durvju sedani ar Džordža Volkera (*George Walker*) projektēto virsbūvi. Tā nāca no Amerikas Savienoto Valstu Ford kompānijas, bet pārējie furgontipa vieglie automobiļi tika ražoti angļiem piederošajā Abbot kompānijā. No 1953. gada pircējiem kļuva pieejami auto ar atvāžamo jumtu, ko, savukārt, ražoja kompānija *Carbodies*. Virsbūve tika stiprināta, uzmetinot lielu X veida rāmi uz grīdas plāksnes. Atšķirībā no *Zephyr* modeļiem, motora pārsegu varēja nolaist un pacelt manuāli.

*Consul* bija pirmais automobilis, kas tika būvēts, lietojot mūsdienīgas tehnoloģijas. Auto tika pielāgots jaunais, 1508 cm³ 47 zirgspēku (ZS) dzinējs ar apakšvārstiem un hidrauliskām bremzēm, 3 ātrumu pārslēgu ar saglabātu sinhronizatoru. Tie arī bija pirmie automobiļi, kas lietoja mūsdienās bieži lietoto MacPherson asu mehānismu ar neatkarīgu priekšējo atsperojumu. Tas bija pirmais britu *Ford* automobilis ar moderno *unibody* konstrukciju.

Krēsli tika noklāti ar PVH. Stikla tīrītāji bija vecmodīgi — vakuuma principa (bēdīgi slaveni ar to, ka, braucot stāvos kalnos, tīrīja logu palēninātā režīmā, savukārt, apdzenot priekšā braucošo transportlīdzekli, dažreiz apstājās pavisam). Instrumenti bija sekojoši: spidometrs, ampērmetrs un degvielas mērītājs. Tie bija izvietoti rāmī virs vadības paneļa, tur bija arī „plauktiņš”, kurā varēja ievietot radio.

1953. gadā britu laikraksts *The Motor* pētīja *Ford Consul* modeli. Testa auto sasniedza ātrumu 116 km/h, un spēja ieskrieties no 0 līdz 97 km/h 28 sekundēs. Degvielas patēriņš uzrādīja 11 L/100 km. Testa auto izmaksāja 732 mārciņas, ieskaitot nodokļus.


Image:Ford_Consul_MkI_head.jpg|*Consul* ar platu priekšējo resti
Image:Ford_Consul_MkI_rear.jpg|*Ford EOTA Consul*
Image:Ford_Consul_MkI_tail.jpg|1952. gada *Consul*
Image:Ford_Consul_MkI_convertible_rear.jpg|Kompānijas *Carbodies* automobilis ar paceļamo jumtu
Image:Ford_Consul_MkI_convertible_rearo.jpg|*Consul* ar noņemtu jumtu
Image:Ford_Consul_MkI_inside.jpg|*Consul* iekšpuse


## ''Ford Consul II''

1956. gadā parādījās jauns *Consul* modelis ar kodu 204E — **Ford Consul II**. Salīdzinot ar iepriekšējo, tam bija garāka garenbāze, pilnīgi jauns stils, lielāks, 1703 cm³ dzinējs, kas spēja attīstīt 59 ZS jaudu. Viena lieta, kas netika uzlabota bija logu tīrītāju darbošanās mehānisms. 1959. gadā jumta profils tika pazemināts, tam bija arī pārveidotas aizmugurējās lampas, un ārējā apdare bija veidota no nerūsējošā tērauda. 1960. gadā kā izvēle parādījās disku bremzes (priekšējās) uz vakuuma principa, un 1961. gadā tās kļuva par standartu (tikai 4 riteņu bremzes, Austrālijā). 1961. gada vidū tā vārds kļuva *Consul 375*.

*Carbodies* kompānija turpināja ražot versiju ar paceļamo jumtu. 1957. gadā luksusa versija izcēlās ar kontrastējošu jumta krāsu un ar lielāku aprīkojumu. Austrālijas tirgum tika piedāvāti rūpnīcā būvētie pikapa un furgontipa modeļi, kā arī vietējās sedanu versijas.

1956. gadā britu laikraksts *The Motor* pētīja Ford Consul II modeli. Testa auto sasniedza ātrumu 127,6 km/h, un spēja ieskrieties no 0 līdz 97 km/h 23,2 sekundēs. Degvielas patēriņš uzrādīja 12,8 L/100 km. Testa auto izmaksāja 781 mārciņas, ieskaitot nodokļus.


Image:Ford_Consul_204E_1960_front.jpg|*Consul*
Image:Ford_Consul_204E_1956_side.jpg|*Consul*
Image:Ford_Consul_204E_1960_rear.jpg|Vēlākais *Consul II*
Image:Ford_Consul_204E_1961_375_rear.jpg|Ford *Consul 375*
Image:Ford_Consul_204E_Convertible_front.jpg|Kompānijas *Carbodies Consul*
Image:Ford_Consul_204E_Convertible_tail.jpg|*Consul* ar paceļamo jumtu


## ''Ford Consul (Granada)''

*Consul* vārds vēlreiz atdzīvojās uz maza automobiļa — **Granada** — ar 1995 cm³ *Essex V4* vai 2495 cm³ *Essex V6* dzinēju. Tas nozuda 1975. gadā, un visi modeļi pārtapa par *Granada*.

## Izmantotā literatūra

1. Sedgwick, M. (1986. gads). A-Z of Cars 1945-1970. Devona, Lielbritānija;
2. Culshaw; Horrobin (1974. gads). Complete Catalogue of British Cars. Londona, Lielbritānija;
3. "The Ford Consul Road Test". Laikraksts *The Motor*. 1953. gada 25. marts;
4. "The Ford Consul Mk II Saloon". Laikraksts *The Motor*. 1956. gada 23. maijs;
5. A-Z of cars 1945—1970. Sedgwick and Gillies;
6. Ford Consul, Zephyr and Zodiac. Graham Robson

## Ārējās saites

* Consul īpašnieku klubs 
* Ford Mk1 Consul, Zephyr and Zodiac īpašnieku klubs