open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dzirkstelīte

**Dzirkstelīte** () ir augu suga neļķu ģintī. Tā ir plaši sastopama  Rietumāzijā un Eiropā, tostarp Latvijā.  Ieviesta arī Ziemeļamerikā.

Latvijā dažāda lieluma grupas aug sausos priežu mežos, atmatās, sausieņu pļavās, parasti vietās ar diezgan skraju un zemu zelmeņa veģetāciju.

## Apraksts
Dzirkstelītes ir 10—40 cm garš, kails lakstaugs, kurš veido ceru. Stublājs ir stāvs vai pacils. Neziedošo dzinumu stublājs ir blīvi aplapots. Auga piezemes rozetes lapas ir lineāri lancetiskas un ziemojošas. Stublājs un lapas ir klātas ar īsiem matiņiem. Lapas ir pretējas, ar 3 dzīslām, tām ir smails gals. Pie zieda kausa pamata ir divas augšlapas (ārkausa lapas). kauss ir stobrveida un iesārts. Vainaglapu plātnīte ir vesela, 0,5—0,9 cm plata, purpursārta, galā ar īsiem zobiņiem. Uz ziedlapas plātnītes ir gaišāku punktu zīmējums, bet pie pamata tumšāka šķērssvītra. Zied no jūnija līdz oktobrim.

## Atsauces


## Ārējās saites
Šamils

**Šamils** (, , 1797—1871) bija avāru garīdznieks un kaukāziešu brīvības cīnītājs. Ziemeļkaukāza imams (1834—1859) un viens no Dagestānas un Čečenijas kalniešu līderiem cīņās pret Krievijas Impērijas ekspansiju.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1797. gada 7. jūlijā tagadējās Dagestānas Gimri aulā. Mācījās avāru medresēs pie dažādiem islāma skolotājiem ne tikai Korānu, bet arī arābu valodas gramatiku, loģiku un retoriku. 1830. gadā pievienojās sūfiju brālībai. Bija Dagestānas imāma Gazi Muhameda (*Гъази-МухІаммад*, 1794/1795—1832) draugs un līdzgaitnieks cīņā pret Krievijas Impērijas karaspēku. Dažus gadus pēc tam, kad 1832. gadā Gazi Muhameds krita Gimras aizstāvēšanas kaujā, Šamilu 1834. gadā ievēlēja par jauno imamu.
Pēc tam, kad 1834. gadā Šamils uzvarēja ģenerālmajora Mihaila Lanska karaspēka vienību kaujā pie viņa dzimtā Gimri aula, viņam piebiedrojās arvien vairāk Dagestānas un Čečenijas kalniešu karavadoņu. Tomēr 1839. gadā ģenerālleitnanta Paula Grabbes vadītais karaspēks sakāva Šamila sabiedrotos pie Ahulgo cietokšņa, bet viņam pašam izdevās izglābties un aizbēgt uz Čečeniju.

Kad 1840. gada pavasarī čerkesi iznīcināja vairākus krievu fortus, Krievijas armija koncentrējās uz Čerkesijas Melnās jūras piekrastes pakļaušanu. Tādēļ līdz 1843. gadam Šamilam izdevās dubultot imamāta teritoriju Dagestānā, iekarojot Avāru hanisti. Viņš izveidoja trīs līmeņu hierarhiju, kurā bija aulu vecākie, apgabalu karavadoņi un imamāta centrālā valdība.
1845. gadā Šamila armija gandrīz pilnībā iznīcināja Kaukāza gubernatora Mihaila Voroncova sūtīto karaspēku. 1846. gadā Krievijas stratēģija mainījās, uzbrukumus veicot mazākām vienībām. Līdz 1853. gadam Šamila armija bija spiesta atkāpties no Čečenijas. Tomēr Kaukāza pakļaušanu pārtrauca Krimas karš. Šamils iebruka Kahetijas pilsētā Cinandali 80 km attālumā no Tbilisi, bet tika sakauts.

Pēc 1856. gada Krievijas Impērija Ziemeļkaukāzā sakoncentrēja 250 000 kareivju lielu armiju, kas ļāva vienlaikus īstenot vairākas lielas uzbrukuma kampaņas. Kad 1859. gada aprīlī krievi ieņēma imama rezidenci Vedeno cietoksnī, Šamils atkāpās uz Dagestānu. 25. augustā Krievijas karaspēks iznīcināja Šamila pēdējo lielo vienību Gunibas aulā, imams krita krievu gūstā un tika deportēts uz Krieviju. 10. oktobrī viņš sasniedza nometinājuma vietu Kalugas pilsētā.

1870. gadā ķeizars Aleksandrs II Šamilam atļāva ​​doties svētceļojumā uz Meku, un viņš nomira 1871. gada 16. februārī netālu no Medīnas mūsdienu Saūda Arābijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ukrainas Konstitūcija

thumb|Ukrainas Konstitūcija
**Ukrainas Konstitūcija** () ir Ukrainas augstākais tiesību akts.

Mūsdienu Ukrainas Konstitūciju 1996. gada 28. jūnijā pieņēma Ukrainas Augstākā Rada.

Kopš 1996. gada Ukrainas prezidenti (Leonīds Kučma, Viktors Juščenko, Viktors Janukovičs) ir uzsākuši piecus procesus, lai veiktu grozījumus Ukrainas konstitūcijā. Divas no šīm kampaņām (2000. un 2009. gadā) cieta neveiksmi, pārējās divas (2004. un 2010. gadā) noveda pie būtiskām izmaiņām Ukrainas politiskajā iekārtā. Pēdējo, piekto kampaņu iniciēja Viktors Janukovičs 2011. gadā, tās rezultāti saglabājās līdz pat varas maiņai 2014. gadā.

Ukrainas Augstākā Rada 2014. gada 21. februārī nobalsoja par 2004. gada konstitūcijas atjaunošanu.
thumb|Ukrainas konstitūcijai veltīta pastmarka
2018. gada septembrī prezidents Porošenko iesniedza Augstākajai Radai valsts konstitūcijas grozījumu projektu, lai tajā nostiprinātu Ukrainas eiropeisko un eiroatlantisko kursu. 2019. gada 7. februārī Augstākā Rada pieņēma šo likumprojektu. Tādējādi Konstitūcijas preambulā ir iekļauts formulējums par "Ukrainas tautas eiropeisko identitāti un Ukrainas Eiropas un eiroatlantiskā kursa neatgriezeniskumu".

## 1996. gada Konstitūcijas struktūra
Tajā ir 15 sadaļas un 161 raksts:

1. sadaļa. Pamatnoteikumi.

2. iedaļa. Personas un pilsoņa tiesības, brīvības un pienākumi.

3. nodaļa. Vēlēšanas. Referendums.

4. nodaļa. Ukrainas Augstākā padome.

5. nodaļa. Ukrainas prezidents.

6. nodaļa. Ukrainas Ministru kabinets. Citas izpildvaras iestādes.

7. nodaļa. Prokuratūra.

8. nodaļa. Tieslietas.

9. nodaļa. Ukrainas teritoriālā organizācija

10. nodaļa. Krimas Autonomā Republika.

11. nodaļa. Vietējā pašpārvalde.

12. nodaļa. Ukrainas Konstitucionālā tiesa.

13. nodaļa. Konstitūcijas grozījumu ieviešana.

14. nodaļa. Nobeiguma noteikumi.

15. nodaļa. Pārejas noteikumi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ekshumācija

thumb|Kritušo karavīru mirstīgo atlieku ekshumācija kara kapsētā
**Ekshumācija** (no  — 'izrakt') ir līķa izrakšana tiesas medicīnas ekspertu izmeklēšanai, ietver līķa apskati, kurai jānotiek saskaņā ar tās nosacījumiem.

Senos laikos ekshumācijas ķermeņa izpētes nolūkā vai citu iemeslu dēļ gandrīz nekad neveica, to uzskatīja par ķermeņa un kapa apgānīšanu, kā arī par mirušā ķermeņa un viņa gara izlaupīšanu un apgānīšanu. Aktīva līķu izpēte sākās tikai 19. gadsimtā, neraugoties uz stingriem aizliegumiem. Līķu ekshumācija nāves cēloņu izpētes un identitātes noteikšanas nolūkā sākās 20. gadsimta vidū.

## Ārējās saites
Jana Vērdiņa

**Jana Vērdiņa** (dzimusi 1976. gada 27. aprīlī Ventspilī) ir latviešu tulkotāja un literatūrzinātniece.

## Biogrāfija
J. Vērdiņa beigusi Talsu 2. vidusskolu (1994). Latvijas Kultūras akadēmijā ieguvusi bakalaura (1998) un maģistra grādu (2000). Bijusi laikrakstu "Talsu Vēstis" un "Izglītība un Kultūra" līdzstrādniece. Kopš 1998. gada Valsts kultūrkapitāla fonda preses sekretāre un nozaru kuratore. Latvijas Universitātē ieguvusi doktora grādu literatūrzinātnē, salīdzinošās literatūrzinātnes apakšnozarē par promocijas darbu "Dadaisms un tā interpretācijas konteksti" (2006).

Literāras publikācijas no 1992. gada. Sastādījusi un no vācu valodas atdzejojusi dadaistu dzejas izlasi "Annai Blūmai" (1997, Klāva Elsberga prēmija). Piedalījusies ikgadējo dzejas lasījumu rīkošanās Pedvālē, sastādījusi dzejoļu kopkrājumus "Pedvāles burtnīca" (1-4, 1999-2002). Sastādījusi un komentējusi Jāņa Steika grāmatu "Izlase" (2003, kopā ar G. Rudzīti). Grāmatas "Vācu literatūra Latvijā" līdzautore (2005). 
Tulkojusi romānus no vācu valodas: Neles Noihausas "Sniegbaltītei jāmirst" (2014), Korinas Bomanes "Taureņu sala" (2016). Sastādījusi un no vācu valodas atdzejojusi Paula Cēlana dzejas izlasi "Melnās pārslas (2022, Literatūras gada balva).

## Atsauces
Kazaku krusts

thumb|Kazaku krusts
**Kazaku krusts** () ir Zaporižjas kazaku simbols. Templiešu krusta variācija.
[thumb|Balti krusti uz improvizēta mīnu tralera un trofeju [T-72]]
Kazaku krusts ir attēlots Ukrainas un apgabalu un pilsētu ģerboņos un karogos. Bieži izmantots arī Kubaņā.

Krusta vienkāršotā versija tika izmantota Ukrainas bruņoto spēku pretuzbrukuma laikā Harkivā 2022. gada septembrī.

## Galerija

Attēls:Козацький прапор, 1651 р. 21.jpg|Klasiskais kazaku krusts (1651)
Attēls:Emblem of the Ukrainian Armed Forces.svg|Ukrainas bruņoto spēku emblēma
Attēls:Flag of Poltava Oblast.svg|Poltavas apgabala karogs
Attēls:Coat of Arms of Azov.svg|Azovas pilsētas ģerbonis
Attēls:2022 Ukrainian Counteroffensive vehicle marking.svg|UBS krusts
Attēls:Coat of Arms of Rivne Oblast.svg|Rivnes apgabala ģerbonis
Attēls:Flag of Dinskoy rayon (Krasnodar krai).png|Dinskas rajona karogs (Kubaņa)
Attēls:POL województwo podkarpackie COA.svg|Piekarpatu vojevodistes ģerbonis


## Atsauces

## Ārējās saites
Čerkesija

thumb|Čerkesijas ģerbonis (1857)
**Čerkesija** () bija adigu jeb čerkesu apdzīvota valsts Ziemeļkaukāzā un Melnās jūras piekrastē, kas pastāvēja līdz 1864. gadam. Tā pletās no Kabardas austrumos līdz Anapai rietumos un no Kubaņas vidusteces ziemeļos līdz abhāzu apdzīvotajām teritorijām dienvidos. Mūsdienās Čerkesijas lielāko daļu aizņem Krasnodaras novads.

## Vēsture
Adigu priekšteču apdzīvoto teritoriju pakļāva Zelta Orda (1242—1295), pēc tam tā kā neatkarīga zeme atradās starp Krimas hanistei un Osmaņu impērijai pakļautajiem apgabaliem. No 16. līdz 19. gadsimtam adigi pakāpeniski no ortodoksās kristietības pārgāja islāmā.

Pēc Krievu-turku kara (1828—1829) un Adrianopoles līguma 1829. gadā Čerkesiju inkorporēja Krievijas Impērijas sastāvā.

Kaukāza kara (1829—1864) laikā un īsi pēc tā lielāko daļu adigu (kā arī radniecīgos abazīnus, abhāzus un ubihus) Krievijas Impērijas karaspēks piespieda izceļot uz Osmaņu impēriju. Pēc 1860. gada teritoriālās reformas Adigejas teritorija ietilpa Kubaņas apgabalā. Krievijas imperators kopš 19. gadsimta otrās puses tika titulāri dēvēts arī par Kabardas zemes pavēlnieku un valdnieku, Čerkesu un Kalnu kņazu un pārējo mantoto valdnieku un īpašnieku ().

Apmēram 5% adigu palika Krievijas Impērijā, un tos nometināja Kubaņas ielejas purvainajā līdzenuma daļā, bijušajā adigu teritorijā izmitinot ukraiņu, krievu, armēņu, grieķu, igauņu un citu tautību kolonistus.

Attēls:Crimean Khanate 1600.gif|Čerkesijas (*Circassia*) zemes starp Krimas hanistes un Osmaņu impērijas teritorijām (1600)
Attēls:KOZAKS of the BLACK SEA on the MAP of 1806.JPG|Čerkesijas un Melnās jūras kazaku teritorijas (pēc Kičikkainardžas līguma 1806. gada kartē)
Attēls:Karte des Kaukasischen Isthmus - Entworfen und gezeichnet von J-Grassl - 1856.jpg|Krievijas Impērijas pakļautā Kaukāza teritorija. Tagadējā Adigeja bija vēsturiskās Čerkesijas rietumu daļa (*TCHERKESSIEN*, 1856)


## Atsauces
Romeo un Džuljeta (nozīmju atdalīšana)

**Romeo un Džuljeta** var būt:

* "Romeo un Džuljeta" (*Romeo and Juliet*) — angļu dramaturga Viljama Šekspīra traģēdija.
** "Romeo un Džuljeta" (*Romeo and Juliet*) — 1968. gada Apvienotās Karalistes un Itālijas kopražojuma filma.
** "Romeo un Džuljeta" (*Romeo + Juliet*) — 1996. gada ASV romantiska kriminālfilma.
** "Romeo un Džuljeta" — 2004. gada Latvijas dokumentālā filma.
Bruknas pilskalns

**Bruknas pilskalns** atrodas Zemgalē, Bauskas novada Dāviņu pagasta Bruknā. Reģiona nozīmes kultūras piemineklis.

Tas ir savrups, ovāls, apmēram 5 metrus augsts paugurs, ko no visām pusēm apņem purvs, uzskatāms par patvēruma pilskalnu. Pilskalna datējums — vidējais/vēlais dzelzs laikmets.

## Ārējās saites
Smiltāja neļķe

**Smiltāja neļķe** () ir augu suga neļķu ģintī. Tai ir šaurs izplatības areāls austrumu un centrālajā Eiropā. Latvijā suga ir saprotama nereti, taču nevienmērīgi, galvenokārt apvidos ar piejūras un iekšzemes kāpām, sausiem priežu mežiem.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā.

## Apraksts
Smiltāja neļķe ir daudzgadīgs, 10—30 cm garš lakstaugs ar pacilu vai stāvu stublāju. Tas parasti veido blīvu ceru un tam mēdz būt gan neauglīgi dzinumi, gan dzinumi ar ziediem. Lapas ir lineāras, 2—5 cm, 0,1—0,3 cm garas, zilganzaļas, lapas plātnes apakšpuse ir klāta ar matiņiem, tās mala ir gluda, gals smails. Uz ziedošajiem stublājiem lapas ir novietotas pretēji. Ziedi ir smaržīgi, pa vienam vai nedaudzi stublāja galotnē. Zieda kauss ir cilindrisks, 2—3 cm garš, ar 4 ārkausa lapām. Zieda kausam ir trīsstūraini, smaili zobiņi. Vainaglapas ir baltas vai gaišsārtas, gals bārkstains, pie pamata ar sīku, sārtu punktu vai svītru zīmējumu un purpursarkanu šķērssvītru. Zied no jūnija līdz augustam.

## Pasugas
Sugai ir aprakstītas vairākas pasugas:

* *Dianthus arenarius* subsp. *arenarius*
* *Dianthus arenarius* subsp. *bohemicus* (Novák) O. Schwarz
* *Dianthus arenarius* subsp. *borussicus* Vierh.
* *Dianthus arenarius* subsp. *pseudoserotinus* (Blocki) Tutin
* *Dianthus arenarius* subsp. *pseudosquarrosus* (Novák) Kleopow

## Atsauces


## Ārējās saites
Bagdādes starptautiskā lidosta

**Bagdādes starptautiskā lidosta** (arābu: *مطار بغداداد الدولي*) ir starptautiskā lidosta Bagdādē, Irākā. Tā ir valsts lielākā lidosta.

Lidostu 1979.—1982. gadā uzcēla Francijas uzņēmumi. Pēc celtniecības pabeigšanas lidosta tika nosaukta tā laika Irākas prezidenta Sadama Huseina vārdā — **Sadama Huseina starptautiskā lidosta**.
thumb|Bagdādes starptautiskā lidosta iekšā
1991. gadā lidostu starptautiskiem lidojumiem slēdza līdz ar Persijas līča kara sākumu, nosakot ANO sankcijas. 2003. gadā ASV karaspēks iebruka Irākā, un Sadama Huseina starptautiskā lidosta tika pārdēvēta par Bagdādes starptautisko lidostu. Nākamo sešu gadu laikā lidosta pakāpeniski atdzima, tomēr dažādu notikumu dēļ uz kādu laiku tika slēgta.

Pirmais lidojums uz Eiropu 2009. gadā notika maršrutā Bagdāde—Stokholma—Bagdāde. 2010. gada 24. aprīlī Irākas aviokompānijas *[[Iraqi Airways]]* lidmašīna pirmo reizi 20 gadu laikā savienoja Irākas galvaspilsētu ar Londonu.

## Aviokompānijas un galamērķi

## Atsauces

## Ārējās saites
Mikola Rjabovils

**Mikola Rjabovils** (; 1883—1919) bija Kubaņas Tautas Republikas politiķis, Kubaņas Likumdošanas Radas priekšsēdētājs (1917—1919).

## Dzīvesgājums
No 1905. līdz 1907. gadam viņš studēja Kijivas Politehniskajā institūtā, taču, piedaloties studentu protestos, trešajā kursā studijas pārtrauca.

1915. gadā viņš tika mobilizēts Krievijas armijā un nosūtīts mācīties militārajā inženieru skolā, kuru sekmīgi pabeidza ar praporščika dienesta pakāpi. Turpināja dienestu sapieru vienībā Somijā, kur viņu sagaidīja Februāra revolūcija.

1917. gada maijā Rjabovols no Somijas atgriežas Kubaņā. Tā paša gada septembrī un novembrī Rjabovolu ievēlēja par Likumdošanas Radas priekšsēdētāju.

Kubaņas delegācijas vadībā Rjabovols apmeklēja Kijivu, kuru bija okupējuši vācieši. Viņa uzdevums bija nodibināt labas kaimiņattiecības ar hetmanu Pavlo Skoropadski un tādējādi veicināt kazaku apgādāšanu ar ieročiem no milzīgajiem Krievijas krājumiem, kas bija uzkrāti Ukrainas noliktavās.

1918. gada 2. augustā Kubaņas valdībai atļāva atsākt darbu Jekaterinodarā, kur Rjabovolu ievēlēja par Novada Radas priekšsēdētāju.

1918. gada 16. februārī Rjabovolas vadītā Kubaņas apgabala Rada pasludināja neatkarīgu Kubaņas Tautas Republiku. Pēc ziņām no Petrogradas par Pagaidu valdības gāšanu visā Kubaņā tiek ieviests karastāvoklis. Mītiņi, sapulces un demonstrācijas tika aizliegtas. Kubaņas karaspēka valdība atsakās atzīt padomju iestādes.

Dažas dienas pēc Kubanas Republikas proklamēšanas Radas deputātu sanāksmē pieņem rezolūciju par Kubaņas pievienošanu Ukrainai uz federāliem noteikumiem. Apvienošanās nenotika Sarkanās armijas ofensīvas dēļ.

Pēc Brīvprātīgo armijas kritikas Dienvidkrievijas konferencē Donas Republikā 1919. gadā Rjabovolu nogalināja ar diviem šāvieniem no revolvera, kad viņš nākamajā dienā plkst. 2 naktī atgriezās viesnīcā. Rjabovilas slepkavībai bija liela politiska rezonanse, dažādas politiskās organizācijas un partijas protestēja, Kubaņas kazaki pastiprināti dezertēja no Deņikina armijas.

## Atmiņa
Padomju varas laikā Kubaņā Rjabovila pieminēšana bija faktiski aizliegta.

Kopš 2017. gada Kijivā ir Mikolas Rjabovilas iela.

## Atsauces
Čemuru neļķe

**Čemuru neļķe** () ir augu suga neļķu ģintī. Tās pamatareāls ir  Dienvideiropā, taču suga tiek kultivēta kā krāšņumaugs un daudzviet Eiropā ir pārgājusi savvaļā. Sugu Latvijā bieži audzē dārzos, apstādījumos un kapsētās, un šo vietu tuvumā tā mēdz būt sastopama kā dārzbēglis.

## Apraksts
Čemuru neļķe ir divgadīgs vai daudzgadīgs, 20—60 cm lakstaugs ar stāvu, stīvu un vienkārši stublāju. Lapas uz stublāja ir novietotas pretēji, tās ir lancetiskas, 4—7 cm garas un 0,5—1 cm platas, tās pa pāriem saaugušas neizteiktā makstī. Lapas mala ir gluda un gals nosmailots. Augam ir daudz ziedu, kas ir izvietoti vairogveida ziedkopā stublāja galotnē. Katra zieda kauss ir zaļš, tam ir 4 seglapas, kas ir aptuveni kausa stobriņa garumā. Vainaglapas ir no rožainām līdz tumši sarkanām, tās ir otrādi olveida un plātnes mala ir sīkzobaina. Auglis ir cilindriska pogaļa, kas ir aptuveni tik gara, cik kauss. Zied no jūnija līdz augustam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kabardija

thumb|Kabardijas ģerbonis
**Kabardija** () bija adigu jeb čerkesu apdzīvota valsts Ziemeļkaukāzā, kas pastāvēja līdz 1825. gadam. Mūsdienās Kabardijas vēturisko teritoriju aizņem Kabarda-Balkārija un Ziemeļosetija-Alānija starp Malkas ieleju ziemeļrietumos un Terekas un Sunžas upēm austrumos.

## Vēsture
13. gadsimtā adigu valdnieks Inals apvienoja 12 čerkesu ciltis vienā Čerkesijas valstī, kas pakļāvas Zelta Ordai. Zelta Ordai sadaloties, 16. gadsimtā par Kabaradijas ziemeļu kaimiņiem kļuva Mazā Nogaju orda. Kabardieši pakāpeniski no ortodoksās kristietības pārgāja islāmā. 1557. gadā Kabardijas valdnieks Temrjuks (*Идарыкъу Темырикъу*) nosūtīja sūtniecību uz Maskavu un noslēdza militāru savienību, 1561. gadā cars Ivans IV apprecējās ar viņa meitu Kučenu, kura pēc kristīšanas pareizticībā pieņēma Marijas vārdu (*Мария Черкасская*). Temrjuka valdīšanas laikā Kabardija 1567. gadā atļāva krieviem nodibināt Sunžas ostrogu pie Sunžas un Terekas upes satekas tagadējā Čečenijā. Temrjuks piedalījās Krievu—turku karā un 1570. gadā krita karā pret Krimas hanisti.

18. gadsimtā Kabardija kļuva par bufervalsti starp Krievijas Impēriju un Osmaņu impēriju. Pēc Krievu—turku kara līdz 1830. gadam Kabardiju pakāpeniski inkorporēja Krievijas Impērijas sastāvā. Krievijas Impērijas ķeizarus titulāri dēvēja arī par "Kabardas zemes pavēlnieku un valdnieku, Čerkesu un Kalnu kņazu un pārējo mantoto valdnieku un īpašnieku" (). 1784. gadā Ziemeļkaukāza pārvaldei krievi nodibināja Vladikaukāzas cietoksni. Atšķirībā no citiem adigiem, kabardiešus neskāra piespiedu deportācijas uz Osmaņu impēriju Kaukāza kara (1829—1864) laikā.
 
Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gada maijā šajā teritorijā tika pasludināta Ziemeļkaukāza Kalniešu Savienības Republika, 1918. gada jūlijā Ziemeļkaukāza Padomju republika, 1919. gada septembrī Ziemeļkaukāza Emirāts.
1920. gada 17. novembrī Vladikaukāzā pasludināja Kalniešu ASPR dibināšanu, kuras sastāvā bija septiņi nacionālie apvidi (Balkāru, Čečenu, Kabardiešu, Karačaju, Nazraņas (ingušu) un Vladikaukāzas (osetīnu), kā arī Sunžas kazaku apvidus).
1921. gada 1. septembrī no Kalniešu ASPR izdalīja Kabardiešu autonomo apvidu, ko 1922. gada 16. janvārī pārdēvēja par Kabardiešu-Balkāru autonomo apgabalu Krievijas PFSR sastāvā. 1936. gada 5. decembrī nodibināja Kabardiešu-Balkāru APSR. Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā, kad visus balkārus apvainoja sadarbībā ar Vāciju un deportēja uz Kazahstānu un Sibīriju, to pārdēvēja par Kabardiešu APSR, pēc destaļinizācijas 1957. gadā atkal par Kabardijas-Balkārijas APSR. 1992. gadā nodibināja Kabardas-Balkārijas Republiku.

Attēls:Карта Кавказского края (1801-1813)..jpg|Kabardija (*Кабарда*) starp Čerkesiju ("Kalniešu tautu zemes") un Čečeniju. Augšējā zaļā robeža iezīmē Krievijas Impērijas nocietināto "Kaukāza līniju" (1801-1813)
Attēls:Karte des Kaukasischen Isthmus - Entworfen und gezeichnet von J-Grassl - 1856.jpg|Krievijas Impērijas pakļautā Kaukāza teritorija. Kabardija (*KABARDA*, 1856) sadalīta Lielajā un Mazajā Kabardijā.


## Atsauces
Supercoppa Italiana

***Supercoppa Italiana*** ir ikgadējs Superkausa turnīrs Itālijas futbolā.

To izveidoja 1988. gadā kā divu komandu sacensības, un tajā, sākot no 2024. gada, piedalīsies četras komandas: iepriekšējās sezonas A sērijas un Itālijas kausa uzvarētājas un vicečempiones. Līdz 2023. gadam tas bija turnīrs, kurā cīnījās iepriekšējās sezonas A sērijas un Itālijas kausa uzvarētāji. Ja viena un tā pati komanda iepriekšējā sezonā izcīnīja gan A sērijas, gan Itālijas kausa titulus, par Superkausu cīnās A sērijas uzvarētājs un Itālijas kausa otrās vietas ieguvējs, būtībā kļūstot par iepriekšējā gada Itālijas kausa fināla atspēlēšanos.

Sākotnēji Superkauss bija paredzēts vasarā kā iesildošās spēles jaunajai sezonai, ko spēlēja A sērijas čempiona mājas stadionā. Pēdējos gados turnīrs norisinās ziemas periodā un notiek galvenokārt ārpus Itālijas. Komandai Turīnas "Juventus" pieder Superkausa izcīnīšanas rekords — deviņas reizes. Visbiežāk, piecas reizes, Superkausa spēle bijusi starp komandām "Juventus" un Romas "Lazio".

## Ārējās saites

*
Spānijas Superkauss

**Spānijas Superkauss** () ir superkausa turnīrs Spānijas futbolā.

Izveidots 1982. gadā kā divu komandu sacensības, bet pašreizējā versijā kopš 2019.—2020. gada tajā piedalās četras komandas: Spānijas Karaļa kausa un Spānijas futbola čempionāta Pirmā divīzijas uzvarētāji un vicečempioni. Futbola klubs *[[FC Barcelona|Barcelona]]* ir Superkausa uzvaru rekordists, kas 2026. gadā izcīnīja savu 16. uzvaru.
## Labākie vārtu guvēji

**Treknrakstā** atzīmēti vē aktīvie spēlētāji.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Sitio web oficial Spānijas Futbola federācija 
* Los orígenes de la Supercopa
Venteru pilskalns

**Venteru pilskalns** atrodas Kurzemē, Tukuma novada Zantes pagasta rietumos, Amulas upes kreisajā krastā. Reģiona nozīmes kultūras piemineklis.

Tas ir savrups paugurs ar stāvām nogāzēm, kuram apkārt purvains mežs, plakums ir trīsstūrveida, 50 x 25 metrus liels. Iespējams, ka izmantots par paslēptuvi vai pagaidu nocietinājumu. Pilskalna datējums — vidējais/vēlais dzelzs laikmets.

## Ārējās saites

* Venteru pilskalns portālā https://www.latvijas-pilskalni.lv/
* Venteru upurkalns
Karastāvoklis

**Karastāvoklis** ir izņēmuma stāvoklis, kad (valstī, kādā tās teritorijā) civilpārvaldes iestādes ir pakļautas militārajai varai.

Kara stāvokli raksturo valsts likumā noteiktu ārkārtas pasākumu kopuma ieviešana, lai aizsargātu valsts drošību un sabiedrisko kārtību valstī. Kara stāvokļa likums nosaka pastiprinātu atbildību par nepakļaušanos valsts (neievērošanu) militāro iestāžu rīkojumiem un norādījumiem.

Kara stāvoklis parasti būtiski ierobežo noteiktas pilsoņu tiesības un brīvības, tostarp tādas pamattiesības kā pārvietošanās brīvība, pulcēšanās brīvība, vārda brīvība, tiesības uz tiesu un uz mājokļa neaizskaramību.

## Latvijā
Nacionālās drošības likums nosaka, ka “atkarībā no valsts apdraudējuma veida, tā intensitātes un rakstura, kā arī apdraudētās teritorijas lieluma nosaka atbilstošu terorisma draudu līmeni, kā arī likumā noteiktajā kārtībā var izsludināt ārkārtējo situāciju vai izņēmuma stāvokli. Izsludinot izņēmuma stāvokli, Ministru kabinets var noteikt papildus ierobežojumus iedzīvotājiem, komersantiem, valsts un pašvaldību iestādēm atbilstoši likumam “Par ārkārtējo situāciju un izņēmuma stāvokli”.

## Skatīt vēl

* Policijas stunda
* Bumbu patvertne

## Atsauces

## Ārējās saites
Pārapdzīvotība

thumb|Pilsētu aglomerācijas ar vairāk nekā 1 miljonu iedzīvotāju 2006. gadā. Tikai 3 % pasaules iedzīvotāju 1800. gadā dzīvoja pilsētās, bet 20. gadsimta beigās — jau 47 %
**Pārapdzīvotība** ir pārāk liels iedzīvotāju blīvums kādā vietā vai teritorijā, kā arī demogrāfiskā krīzē, ko raksturo iedzīvotāju pārpalikums attiecībā uz iztikas līdzekļiem (resursu trūkums, lai uzturētu higiēniskus dzīves standartus) vai iedzīvotāju pārpalikums attiecībā uz darbaspēka pieprasījumu.
[thumb|[Tokija, Japāna. Iedzīvotāju blīvums — 6 400,5/km²]]
Izpaužas sociālekonomiskajās pretrunās un konfliktos: dzīves līmeņa pazemināšanās lielākajai iedzīvotāju daļai, augsts bezdarba līmenis, bads, kari.

Iedzīvotāju skaita pieauguma temps dažādās valstīs ir ļoti atšķirīgs. Lielākā daļa pasaules iedzīvotāju skaita pieauguma (aptuveni 97 %) notiek Āfrikas, Latīņamerikas, Dienvidaustrumāzijas un Indijas subkontinenta jaunattīstības valstīs.

## Skatīt vēl

* Latvijas demogrāfija
* Summārais dzimstības koeficients
* Demogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
Britu vasaras laiks

**Britu vasaras laiks** (), saīsināti **BST**, ir pulksteņa laiks Apvienotajā Karalistē, ko pavirza par vienu stundu uz priekšu no Griničas laika (GMT), faktiski mainot laika joslu no UTC+0 uz UTC+1, lai rītos būtu par vienu stundu mazāk dienas gaismas un vakaros par vienu stundu vairāk.

Britu vasaras laiks sākas 01:00 GMT katru gadu marta pēdējā svētdienā un beidzas 01:00 GMT (02:00 BST) oktobra pēdējā svētdienā. Vasaras laika sākuma un beigu laiku visā Eiropas Savienībā saskaņoja , un Apvienotā Karaliste saglabāja šo saskaņošanu pēc izstāšanās no tās. Gan britu vasaras laiks, gan Centrāleiropas vasaras laiks sākas un beidzas tajās pašās svētdienās plkst. 02:00 pēc Centrāleiropas laika, 01:00 GMT. Laikā no 1972. līdz 1995. gadam britu vasaras laika periodu definēja kā "sākas pulksten divos pēc Griničas laika, nākamās dienas rītā pēc marta trešās sestdienas vai, ja šī diena ir Lieldienu diena, nākamajā dienā pēc otrās sestdienas martā un beidzas pulksten divos pēc Griničas laika, nākamās dienas rītā pēc oktobra ceturtās sestdienas."

## Atsauces
Fišera neļķe

**Fišera neļķe** (, sinonīms *Dianthus chinensis*) ir augu suga neļķu ģintī. Suga ir endēma Krievijas Eiropas daļai, taču savrupas punktveida atradnes ir arī Baltijas jūras noteces baseina austrumdaļā. Suga ir reti sastopama Latvijā — tā ir konstatēta sausos priežu mežos un Daugavas krasta sausieņu pļavā.

Suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

## Apraksts
Fišera neļķe ir daudzgadīgs, 30—70 cm garš lakstaugs ar ložņājošu sakneni. Stublājs ir stāvs, pie pamata pacils, zarains, kails, ar zilganzaļu nokrāsu, visā garumā blīvi aplapots. Lapas ir lineāri lancetiskas, 4—10 cm garas un 0,4—0,8 cm platas, gari nosmailotas, mala paskarba, pamats makstveidīgs. Ziedi ir vientuļi vai pa 2 zaru galā. Ārkausa lapas ir 4, olveidīgas, gals pakāpeniski akotsmails, kopumā ārkauss nesasniedz pat trešdaļu kausa stobriņa garuma. Kauss ir stobrveidīgs, 1,2—1,7 cm garš, nereti galā ar sārtu nokrāsu, zobiņi lancetiski. Vainaglapas ir tumši rozā, 1—1,3 cm garas, 0,8—1 cm platas, augšdaļā ar matiņu pušķi, pie pamata plankumainas; vainaglapas gals zobains. Auglis ir cilindriska viencirkņa pogaļa, kas aptuveni kausa garumā. Zied no jūnija beigām līdz augustam.

## Atsauces


## Ārējās saites
Mulandže

**Mulandže** () ir atsevišķi stāvošs kalnu masīvs Malāvijas dienvidos. Masīva augstākā virsotne 3002 metrus augstā Sapitva ir Malāvijas augstākā virsotne.

Kalnu masīvs tiek aktīvi izmantots mežsaimniecībā, tomēr tā teritorijā atrodas vairākas endēmas, globāli apdraudētas sugas, to skaitā kritiski apdraudētās Mulandžes ciedrs (*Widdringtonia whytei*) un Mulandžes sarkanā spāre (*Oreocnemis phoenix*). Mulandže ir populārs pārgājienu un klinšu kāpšanas reģions.

## Galerija

Mount_Mulanje_(15073634244).jpg
Mount_Mulanje_(15507716559).jpg
Mulanje_Mountain_02.jpg
Mulanje.jpg


## Ārējās saites
Vai

thumb|Vai tautas pārstāvji
**Vai** ir tauta, kas galvenokārt dzīvo Libērijā, bet neliels mazākums arī Sjerraleones dienvidaustrumos. Kopumā Sjerraleonē dzīvo tikai ap 1200 vai (2015), bet Libērijā — 120 000.
thumb|Vai rakstības sistēma
Vai ir pazīstami ar savu vietējo zilbveida rakstības sistēmu. 19. gadsimtā tā kļuva plaši izplatīta, tās lietošana 20. gadsimtā samazinājās, bet mūsdienu datortehnoloģijas varētu ļaut to atjaunot.

Vai tauta runā vai valodā; pārsvarā ir musulmaņi, bet mazākums ir kristieši.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pornofilma

thumb|150px
**Pornofilma** jeb **pornogrāfiskā filma**, bieži vienkārši **porno**, ir filma, kurās atspoguļots atklāts seksuāls saturs, lai uzbudinātu vai apmierinātu skatītāju. Pornogrāfiskajās filmās atspoguļo seksuālas fantāzijas un parasti ietver erotiski stimulējošas ainas, piemēram, kailumu (*[[softcore (pornogrāfija)|softcore]]*) un dzimumaktus (*[[hardcore (pornogrāfija)|hardcore]]*). Dažkārt nošķir "erotiskās" un "pornogrāfiskās" filmas, pamatojoties uz to, ka pēdējā kategorija satur vairāk izteiktu seksualitāti un vairāk koncentrējas uz uzbudinājumu, nevis stāstu, bet šī atšķirība ir ļoti subjektīva.

Pornofilmas ražo un izplata dažādos plašsaziņas līdzekļos atkarībā no pieprasījuma un pieejamām tehnoloģijām, tostarp mājas video, DVD, mobilajās ierīcēs, interneta lejupielādē, kabeļtelevīzijā, kā arī citos medijos. Pornogrāfiju bieži pārdod vai iznomāta DVD formātā, rāda, izmantojot interneta straumēšanu, speciālos kanālos par samaksu tos var skatīties kabeļtelevīzijā un satelīttelevīzijā, kā arī tā skatāma strauji izzūdošajos pieaugušo kinoteātros. Bieži vien apraides vai drukas cenzūras komisija, vispārējā sabiedriskā doma, sabiedriskās pieklājības likumi vai reliģiskā spiediena grupas ir iemesls, kādēļ pārlieku seksualizētu saturu nav atļauts rādīt galvenajos plašsaziņas līdzekļos vai bezmaksas televīzijā.

Filmas ar šādu saturu ražo jau kopš kinofilmu izgudrošanas 1880. gados. Šādu filmu ražošana bija rentabla, un vairāki producenti sāka specializēties to ražošanā. Dažādas sabiedrības grupas šādus attēlojumus uzskatīja par amorāliem, apzīmēja tos kā "pornogrāfiskus" un ar atšķirīgu panākumu pakāpi mēģināja tos apspiest saskaņā ar neķītrības likumiem. Šādas filmas turpināja ražot, bieži vien tās varēja izplatīt tikai nelegālā veidā. Tā kā šādu filmu skatīšanās bija saistīta ar sociālo stigmu, tās demonstrēja bordeļos, pieaugušo kinoteātros, vecpuišu ballītēs, mājās, privātos klubos un nakts kinoteātros.

1970. gados, pornogrāfijas zelta laikmetā, pornofilmas bija daļēji leģitimētas, līdz 1980. gadiem pornogrāfija mājas video tika izplatīta plašāk. Interneta uzplaukums 1990. gadu beigās un 2000. gadu sākumā mainīja pornofilmu izplatīšanas veidu, sarežģījot cenzūras pielietošanu un kriminālvajāšanu par "neķītrībām".

## Ārējās saites
Summit Entertainment

***Summit Entertainment*** ir ASV kino producēšanu un izplatīšanas kompānija. Tas ir *[[Lionsgate Films]]* zīmols, kas pieder *[[Lionsgate|Lionsgate Entertainment]]* un kura galvenā mītne atrodas Santamonikā, Kalifornijā.

## Vēsture
thumb|200x200px|Kinokompānijas oriģinālais logotips (1996—2007).
*Summit Entertainment* 1991. gadā dibināja filmu producenti Bernds Aisingers, Arnons Milčans un Endrjū G. Vajna , lai nodrošinātu filmu izplatīšanu ārpus ASV. 1993. gadā kompānijas saucās *Summit Entertainment LP* un tā nodarbojās ar filmu izplatīšanu un tirdzniecību. Līdz 1995. gadam viņi producēja un līdzfinansēja filmas, bet sākot ar 1997. gadu viņi uzsāka pilnībā finansēt filmas. Viens no kinokompānijas pirmajiem panākumiem bija filma "Amerikāņu Pīrāgs", ko *Summit* izplatīja ārpus angliski runājošajām teritorijām. 2006. gadā tā kļuva par neatkarīgu kinostudiju ar vairāk nekā miljardu dolāru lielu finansējumu, ko atbalstīja Merila Linča.

Pēc virknes kases izgāšanas, tostarp ar filmām "P2", "Nekad nepadodies" un "Seksa brauciens (*Sex Drive*), *Summit* guva panākumus 2008. gada novembrī, izdodot filmu "Krēsla", pusaudžu romāna ekranizāciju par vampīriem, pēc Stefanijas Meieres tāda paša nosaukuma romāna motīviem, kas visā pasaulē nopelnīja  ASV dolāru. 2009. gada pavasarī *Summit* izdeva filmu "Pareģojums", kinokompānijas otro filmu, kas ierindojās 1. vietā starp ienesīgākajām filmām un visā pasaulē nopelnīja  ASV dolāru.

2009. gada novembrī *Summit* izdeva filmas "Krēsla" turpinājumu "Jauns mēness", kas arī balstīts uz populāro Stefanijas Meieres romānu, atkal uzstādot jaunus kases ieņēmumu rekordus, pirmajās trīs dienās nopelnot  ASV dolāru. 2010. gada jūnijā *Summit* izdeva "Krēslas" filmu cikla trešo filmu "Aptumsums". Tā kļuva par pirmo filmu ciklā, kuras mājas kases ieņēmumi pārsniedza 300 miljonu dolāru robežu.

2008. gadā *Summit Entertainment* ieņēma astoto vietu starp pelnošākajām studijām ar 226,5 miljonu dolāru peļņu, gandrīz pilnībā pateicoties "Krēslas" filmu cikla izdošanai. 2009. gadā *Summit* ieņēma 7. vietu starp pelnošākajām studijām ar 482,5 miljonus ASV dolāru peļņu.

Starp citām zināmām *Summit Entertainment* izdotām filmām ir "Sapieris" (2008), par kuru *Summit* ieguva savu pirmo Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā filma", *[[Next Day Air]]* (2009), animācijas filma "Astrozēns" (*Astro Boy*, 2009), pusaudžu šausmu filma "Slaktiņš meiteņu biedrībā" (2009), "Izredzētie" (2009), *[[Bandslam]]* (2009), "Vēstules Džuljetai" (2010), "RED aģenti: atvaļināti un sevišķi bīstami" (2010), kas nominēta Zelta globusa balvai, un "Endera spēle" (2013).

 paziņoja, ka *[[Lionsgate]]* iegādāsies *Summit Entertainment*, kā arī tās sešu filmu bibliotēku un tiesības uz "Krēslas" filmu ciklu, taču divas dienas vēlāk šīs apvienošanās sarunas pārtrauca.  *Lionsgate* oficiāli iegādājās *Summit Entertainment* par 412,5 miljoniem ASV dolāru. *Lionsgate* turpina izmantot *Summit Entertainment* kā zīmolu.

## Atsauces

## Ārējās saites

*  (mūsdienās pāradresēta uz *Lionsgate* tīmekļa vietni)
Kartūza neļķe

**Kartūza neļķe** () ir augu suga neļķu ģintī. Tā ir plaši sastopama Eiropas vidus un dienvidaustrumu daļā, kur tā aug sausās pļavās un skrajos priežu mežos. Latvijā Kartūza neļķe ir sastopama ļoti reti, ir tikai veci literatūras dati par atrašanu Rīgā.

## Apraksts
Kartūza neļķe ir daudzgadīgs, 20—60 cm garš lakstaugs ar stāvu, stingru un kailu stublāju, kurš zaro pie pamata. Lapas tāpat kā stublājs ir zilganzaļas. Lapas ir lineāri lancetiskas, 2—6 cm garas un 0,2—0,7 cm platas, gals gari nosmailots, mala gluda, pamats makstveidīgs, apakšējās lapas parasti garākas nekā attiecīgais stublāja posms. Ziedi ir izvietoti galviņveidīgā vai vairogveidīgā ziedkopā stublāja galā. Katrā ziedkopā ir 3—7 ziedi. Ārkausa lapas smailas, ar sarkanīgu nokrāsu, gals parasti akotsmails. Kauss ir sarkanbrūns un stobrveidīgs. Vainags ir sārts, 0,6—1,2 cm garš, galā sīkzobains. Auglis ir viencirkņa pogaļa. Augs zied jūlijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Midjourney

***Midjourney*** ir mākslīgā intelekta attēlveidošanas programmatūra un pakalpe, kuru izveidojusi Sanfrancisko bāzētā pētniecības laboratorija *Midjourney, Inc.* Līdzīgi kā OpenAI DALL-E un *[[Stable Diffusion]]*, *Midjourney* ģenerē attēlus, balstoties uz dabiskā valodā sniegtiem aprakstiem, ko sauc par "uzvednēm". Lietotāji veido attēlus ar *Midjourney*, izmantojot *[[Discord]]* botu komandas.

Kopš 2022. gada 12. jūlija rīks ir atvērtā beta versijā. *Midjourney* komandu vada Deivids Holcs, kurš līdzdibināja *Leap Motion*.

## Funkcionalitāte
Pašlaik *Midjourney* ir pieejams tikai kā *Discord* bots oficiālajā *Discord* serverī, un to var izmantot, *Discord* serverī botam nosūtot ziņojumu vai botu uzaicinot uz trešās puses serveri. Lai ģenerētu attēlus, lietotāji izmanto komandu */imagine*, kam seko uzvedne; pēc tam robots atgriež četrus maza izmēra attēlus. Lietotāji var izvēlēties, kurus attēlus viņi vēlas palielināt. *Midjourney* izstrādātāji strādā arī pie tīmekļa saskarnes.

## Atsauces
Cutter's Way

***Cutter's Way*** ir 1981. gada ASV *[[neo-noir]]* trillera filma, kuras režisors ir Ivans Pasers. Filmā galvenās lomas atveido Džefs Bridžess, Džons Hērds, Līza Aikhorna un Anna Dasenberija. Filma ir balstīta uz 1976. gada Ņūtona Tornburga romānu *Cutter and Bone*.

Filma stāsta par Ričardu, kurš, pēc tā, kad redzējis, kā kāds vīrietis pamet līķi, kopā ar savu draugu Ričardu Kateru mēģina atmaskot vīrieti, ko uzskata par vainīgu.

Filmas *Cutter's Way* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[United Artists]]*. Filma saņēma galvenokārt pozitīvas kritiķu atsauksmes, bet nebija finansiāli veiksmīga. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 92% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sērenes pilskalns

**Sērenes pilskalns** atrodas Sēlijā, Aizkraukles novada Sērenes pagastā, apmēram 2 kilometrus no Daugavas. Reģiona nozīmes kultūras piemineklis.

Pilskalnu pirmais aprakstīja Kārlis fon Lēviss of Menārs, ber Ernests Brastiņš to par īstu pilskalnu neuzskatīja. 1928. gadā Jūlijs Krieviņš-Lietgalietis izvirzīja hipotēzi, ka šajā rajonā atradās senā Sēlpils, līdz arheoloģiskie pētījumi norādīja, ka senā Sēlpils atradās Sēlpils pilskalnā. Tas ir kukuļveidīgs paugurs bez mākslīgu pārveidojumu pazīmēm, postīts ar Pirmā pasaules kara tranšejām. Pilskalna datējums — vidējais/vēlais dzelzs laikmets. Par kalnu saglabājies ievērojams daudzums teiku.

## Ārējās saites

* Sērenes pilskalns portālā https://www.latvijas-pilskalni.lv/
Komando

**"Komando"** () ir 1985. gada ASV spraiga sižeta filma, kuras režisors ir Marks Lesters. Galvenās lomas atveido Arnolds Švarcenegers, Reja Dona Čonga, Alisa Milāno, Vernons Velss, Bills Djūks un Dens Hedaija. Filmas pirmizrāde ASV notika . Filma izcelta par tās spraigo darbību un humoru.

Filmas galvenais varonis ir atvaļināts pulkvedis Džons Metrikss, kurš kopā ar meitu Dženiju dzīvo savrupā kalna mājā, uzzin, ka viņa bijušos komandas biedrus vienu pēc otra nogalina.

Filmu nominēja Saturna balvai "Labāko specefektu" kategorijā, bet tā piekāpās filmai "Atpakaļ nākotnē". Filmas mūzikas autors ir Džeimss Horners. Labie kases ienākumi nodrošināja filmai septīto vietu starp 1985. gada ienesīgākajām R reitinga filmām pasaulē un 25. vietu kopumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sadove

[thumb|Sadove, [Ukraina]]
**Sadove** () ir ciems Odesas apgabala  Bilhorodas-Dņistrovskas rajonā, Ukrainā 13,4 km attālumā no Bilhorodas-Dņistrovskas.

Ciems atrodas 27 km attālumā no Melnās jūras krasta. 

Saskaņā ar 2018. gada tautas skaitīšanas datiem ciemā dzīvoja 807 cilvēki.

Iedzīvotāju sadalījums pēc dzimtās valodas (2001):

## Ievērojami iedzīvotāji

* Serhijs Sternenko — ukraiņu galēji labējais nacionālists, sociālais aktīvists, jurists un blogeris.

## Atsauces

## Ārējās saites
DALL-E

***DALL-E*** (stilizēts ***DALL·E***) un ***DALL-E 2*** ir mākslīgā intelekta attēlveidošanas modeļi, kurus izveidoja pētniecības laboratorija *[[OpenAI]]*. Līdzīgi kā *[[Midjourney]]* un *[[Stable Diffusion]]*, *DALL-E* ģenerē attēlus, balstoties uz dabiskā valodā sniegtiem aprakstiem, ko sauc par "uzvednēm". *DALL-E* izmanto *[[GPT-3]]* valodas modeļu versiju, kas pārveidota, lai ģenerētu attēlus. 2022. gada aprīlī *OpenAI* paziņoja par *DALL-E 2* — nākamās paaudzes rīku, kas izstrādāts, lai radītu reālistiskākus attēlus ar augstāku izšķirtspēju, kas "var apvienot koncepcijas, atribūtus un stilus".

2022. gada novembra sākumā *OpenAI* izlaida *DALL-E 2* kā API, ļaujot izstrādātājiem integrēt modeli savās lietojumprogrammās. *[[Microsoft]]* izziņoja, ka *DALL-E 2* tiks iekļauta *Microsoft Designer* lietotnē un *Image Creator* rīkā, kas iekļauts ''Bing'' meklētājā un *[[Microsoft Edge]]*.

Rīka nosaukums ir veidots, apvienojot *[[Pixar]]* animācijas filmas tēla *[[VALL-E|WALL-E]]* nosaukumu un spāņu sirreālisma mākslinieka Salvadora Dalī vārdu.

## Atsauces
Logans (kalns)

**Logans** () ir kalns Senteliasa kalnos Kordiljeros, otrs augstākais kalns Ziemeļamerikā un Kanādas augstākā virsotne. Administratīvi atrodas Kanādas Jukonas teritorijā, Klueina nacionālajā parkā. Veidots no granītiem, tiek uzskatīts, ka Logana kalnam ir lielākais pamatnes apkārtmērs no visiem nevulkāniskajiem kalniem un tā masīvā ietilpst vēl 11 virsotnes, kas augstākas par 5000 metriem. Kalns atrodas aktīva tektonisma zonā un tā augstums palielinās par 0,35 mm gadā. Kalna nogāzes līdz 600—700 m augstumam apaugušas ar skujkoku mežu, augstāk — tundra un augstkalnu tuksnesis. No kalna noplūst Habarda un Logana ledāji.

Kalns tika atklāts 1890. gadā amerikāņu ģeologa Israela Rasela ekspedīcijas laikā un nosaukts par godu Kanādas Ģeoloģijas dienesta dibinātājam Viljamam Edmondam Loganam (*William Edmond Logan*). Pirmoreiz tā augstums noteikts 1894. gadā, un līdz 1898. gadam, kad tika uzmērīts Denali, tā bija Ziemeļamerikas augstākā zināmā virsotne. Pirmo uzkāpšanu kalna virsotnē veica starptautiska alpīnistu komanda Alberta Makartija (*Albert H. MacCarthy*) vadībā 1925. gada 23. jūnijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pārvietošanās un dzīvesvietas izvēles brīvība

**Pārvietošanās un dzīvesvietas izvēles brīvība** ir personas tiesības brīvi pārvietoties valstī, izvēlēties dzīvesvietu un uzturēšanās vietu, izbraukt no valsts un atgriezties tajā. Tā ir viena no cilvēka pamattiesībām.

Parasti šī brīvība pilnībā tiek garantēta tikai valsts pilsoņiem, bet ārvalstniekiem var tikt noteikti dažādi pārvietošanās ierobežojumi.

Detalizētāka koncepcija par pārvietošanās un dzīvesvietas izvēles brīvības principu ir noteikta Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām 12. pantā, kurā paredzēts:

* ikvienam, kas likumīgi atrodas kādas valsts teritorijā, ir tiesības šajā teritorijā brīvi pārvietoties un brīvi izvēlēties dzīvesvietu;
* ikvienam ir tiesības atstāt jebkuru valsti, arī savu;
* minētajām tiesībām nedrīkst būt nekādi ierobežojumi, atskaitot likumā paredzētos, kas nepieciešami valsts drošības, sabiedriskās kārtības, sabiedrības veselības vai tikumības, vai citu cilvēku tiesību un brīvību aizsardzībai un ir savienojami ar citām šajā paktā atzītajām tiesībām;
* nevienam nedrīkst patvaļīgi atņemt tiesības iebraukt savā valstī.

## Latvijā
Satversmes 97. pantā noteikts: “Ikvienam, kas likumīgi uzturas Latvijas teritorijā, ir tiesības brīvi pārvietoties un izvēlēties dzīvesvietu.”

## ES pilsoņu pārvietošanās brīvība
thumb|Pārvietošanās brīvība Eiropas savienībā
Personu pārvietošanās un uzturēšanās brīvība Eiropas Savienībā ir tā Savienības pilsonības institūta pamatprincips, kas tika ieviests ar Māstrihtas līgumu 1992. gadā. Pēc pakāpeniskās iekšējo robežu atcelšanas, kas tika veikta saskaņā ar Šengenas nolīgumiem, tika pieņemta Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties Eiropas Savienībā. Neraugoties uz šo tiesību svarīgumu, joprojām pastāv būtiski īstenošanas šķēršļi.

Darba ņēmēju pārvietošanās brīvība ir pamatprincips, kas paredzēts Līguma par Eiropas Savienības darbību 45. pantā un plašāk aplūkots ES sekundārajos tiesību aktos un Eiropas Savienības Tiesas spriedumos. Darba ņēmēju brīvas pārvietošanās princips attiecas arī uz Eiropas Ekonomikas zonas valstīm: Islandi, Lihtenšteinu un Norvēģiju.

ES dalībvalstu pilsoņiem ir tiesības:

* meklēt darbu citā ES dalībvalstī,
* strādāt tur, bez pienākuma saņemt īpašu darba atļauju,
* ar šādu nolūku tur uzturēties,
* palikt šajā valstī arī pēc darba attiecību beigām,
* saņemt tādu pašu attieksmi kā pret šīs valsts pilsoņiem jautājumos, kas saistīti ar darba pieejamību, darba apstākļiem, sociālajiem pabalstiem un nodokļu atvieglojumiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nakše Džahānas laukums

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q4519"
}


**Nakše Džahānas laukums** () jeb **Imāma laukums** (*Piazza dei Miracoli*) ir 560 x 160 metrus liels 17. gadsimtā izbūvēts laukums Irānas pilsētas Isfahānas centrā. 1979. gadā laukuma komplekss tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Laukuma ansamblis uzcelts no 1598. līdz 1629. gadam un ir Sefevīdu arhitektūras paraugs. Laukuma rietumu pusē atrodas 1597. gadā celtā Ālī Kāpū pils, bet austrumu pusē 169. gadā uzceltā Šeiha Lotfollas mošeja. Ziemeļu daļā ir vēsturiskie vārti uz Isfahānas Lielo bazāru. Laukums tika izbūvēts pēc Abāsa I pavēles, kad valsts galvaspilsēta tika pārcelta no Gazvīnas uz Isfahānu.

## Galerija

Sheikh_Lotfallah_Esfahan.JPG|Šeiha Lotfollas mošeja
Ālī_Qāpū_in_golden_time.jpg|Ālī Kāpū pils
Esfahan_bazaar_entrance.jpg|Vārti uz Lielo bazāru
Naqsh-i Jahan Square, Jan. 2018.jpg
Palacio_Aali_Qapu,_Isfahán,_Irán,_2016-09-20,_DD_56.jpg


## Ārējās saites
Eiropas Savienības pilsonība

**Eiropas Savienības pilsonība** ir piešķirta visiem Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņiem. Tā tika oficiāli izveidota, 1992. gadā pieņemot Māstrihtas līgumu vienlaikus ar ES izveidi. ES pilsonība papildina valsts pilsonību, bet neaizstāj to.

Līgums par Eiropas Savienības darbību ES pilsoņiem paredz šādas tiesības:

* tiesības netikt diskriminētam valstspiederības dēļ,
* tiesības brīvi pārvietoties un dzīvot ES teritorijā,
* tiesības balsot un kandidēt Eiropas Parlamenta un pašvaldību vēlēšanās,
* tiesības uz konsulāro aizsardzību (iespēja grūtībās nonākušiem ES pilsoņiem ārpussavienības valstī, kurā viņu pašu valstij nav vēstniecības vai konsulāta, saņemt jebkuras citas ES valsts vēstniecības vai konsulāta palīdzību),
* tiesības iesniegt lūgumrakstu Eiropas Parlamentam un iesniegt sūdzību Eiropas Ombudam,
* tiesības uzsākt vai atbalstīt Eiropas pilsoņu iniciatīvu, kas aicina Komisiju ierosināt tiesību aktus par viņiem svarīgu jautājumu,
* tiesības sazināties ar ES iestādēm un saņemt atbildi vienā no ES oficiālajām valodām,
* tiesības saskaņā ar konkrētiem nosacījumiem piekļūt Eiropas Parlamenta, Eiropas Komisijas un Padomes dokumentiem.

Visiem ES pilsoņiem ir arī tiesības uz vienlīdzīgu piekļuvi darbam ES civildienestā.

## Pases dizains
ES dalībvalstis izmanto vienotu pases dizainu, bordo krāsā (izņemot Horvātijas tumši zilo) ar dalībvalsts nosaukumu, tās ģerboni un nosaukumu "Eiropas Savienība" (izdevējas valsts valodā (vai valodās) un tās tulkojumā):
Attēls:LR Pase.jpg|Latvijas pase
Attēls:Reisepass Bundesrepublik Deutschland – Einband Vorderseite 2017.jpg|Vācijas pase
Attēls:Nederlanden paspoort 2011.jpg|Nīderlandes pase
Attēls:Croatian biometric passport.jpg|Horvātijas pase
Attēls:Nya svensk pass.png|Zviedrijas pase
Attēls:Finland passport.jpg|Somijas pase


## Skatīt vēl

* Eiropas integrācija

## Atsauces
Eiropas integrācija

thumb|Eiropas integrācija (2023)
**Eiropas integrācija** ir process, kurā notiek valstu, kas pilnībā vai daļēji atrodas Eiropā vai tās tuvumā, rūpnieciska, ekonomiska, politiska, juridiska, sociāla un kultūras integrācija.

Eiropas integrācija galvenokārt notiek ar Eiropas Savienības un Eiropas Padomes starpniecību.

Eiropas integrācija ir sarežģīts un pretrunīgs sociālekonomisks process, kurā veidojas cieša sadarbība starp Eiropas valstīm. Tā ir viena no mūsdienu vēsturiskās attīstības vadošās tendences izpausmēm — valstu visaptverošas savstarpējās atkarības stiprināšana, galvenokārt ekonomikas jomā, un civilizācijas ziņā radniecīgu (sk. Civilizācija) nacionālo kopienu tālāka tuvināšanās.

## Skatīt vēl

* Eiropas Savienības paplašināšanās

## Atsauces
Piktu valoda

**Piktu valoda** ir izmirusi valoda, ko, domājams, lietoja pikti — Skotijas ziemeļos agrīnajos viduslaikos dzīvojoša tauta.

Uzrakstu skaits, kas tiek uzskatīti par piktu valodas rakstiem, ir ārkārtīgi neliels — aptuveni četri desmiti.

## Ārējās saites
Vladimirs Kara-Murza

**Vladimirs Kara-Murza** (; dzimis ) ir Krievijas politiskais aktīvists, žurnālists, autors, filmu veidotājs un politieslodzītais.

## Izcelsme
Kara-Murzas dzimta cēlusies no tatāru aristokrātiem ( — "melnais princis"), kas apmetās uz dzīvi Maskavijā un pieņēma kristietību 15. gadsimtā.
Viņa vecvectēvs bija Maskavas advokāts Sergejs Kara-Murza (1876—1956). Vectēvs žurnālists Aleksejs Kara-Murza (1914—1988) pēc Otrā pasaules kara apprecēja latviešu revolucionāra Voldemāra Bisenieka (1884—1938) meitu Maiju Bisenieci (dzimusi 1933). Viņa vecāsmātes tēva brāļi bija Latvijas vēstnieks Lielbritānijā Georgs Bisenieks (1885—1941) un agronoms Jānis Bisenieks (1864—1923).

## Dzīvesgājums
Dzimis Maskavā 1981. gada 7. septembrī žurnālista un televīzijas raidījumu vadītāja Vladimira Kara-Murzas (1959—2019) un ebreju izcelsmes muzejnieces Jeļenas Gordones ģimenē.

Kara-Murza ieguva bakalaura un maģistra grādu vēsturē Kembridžas Universitātes Trīsvienības namā (*Trinity Hall*). Sieva Jevgēnija, ģimenē ir trīs bērni.

Kara-Murza bija Borisa Ņemcova līdzgaitnieks, kā arī vicepriekšsēdētājs uzņēmēja un bijušā oligarha Mihaila Hodorkovska dibinātajā Krievijas nevalstiskajā organizācijā "Atvērtā Krievija", kas veicināja pilsonisko sabiedrību un demokrātiju Krievijā. 2012. gadā Kara-Murzu ievēlēja Krievijas opozīcijas koordinācijas padomē un no 2015. līdz 2016. gadam viņš bija Tautas brīvības partijas līdera vietnieks. Uzņēmis divas dokumentālās filmas "Viņi izvēlējās brīvību" (2005) un "Ņemcovs" (2016). No 2021. gada darbojās kā vecākais līdzstrādnieks Raula Vallenberga Cilvēktiesību centrā.

2022. gada aprīlī, pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā Kara-Murzu arestēja saistībā ar apsūdzībām par nepakļaušanos policijas pavēlēm. Vēlāk viņa arestu pagarināja un pret viņu izvirzīja jaunas apsūdzības par militārpersonu "diskreditēšanu". 2022. gada oktobrī pret viņu izvirzīja apsūdzību valsts nodevībā. *[[Amnesty International]]* cilvēktiesību organizācija apsūdzības nodēvēja par politiski motivētām viņa pausto pretkara uzskatu dēļ. 2023. gada 17. aprīlī viņam tika piespriests 25 gadu cietumsods. Sods bija garākais opozīcijas pārstāvim piešķirtais sods kopš kara sākuma.

2024. gada 1. augustā Krievija atbrīvoja Kara-Murzu ieslodzīto apmaiņas darījumā kopā ar 15 citiem politieslodzītajiem.

## Apbalvojumi
2018. gadā Kara-Murza saņēma Pilsoniskās drosmes balvu.

2022. gada oktobrī Kara-Murza tika apbalvots ar Vāclava Havela cilvēktiesību balvu.

## Atsauces

## Ārējās saites