open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vjetnamas veterānu memoriāls

**Vjetnamas veterānu memoriāls** () ir memoriāls, kas atrodas Vašingtonā, ASV. Tajā tiek godināts ASV Bruņoto spēku personāls, kas cīnījās Vjetnamas karā, Vjetnamā/Dienvidaustrumāzijā kaujās kritušie un tie, kas pasludināti par bezvēsts pazudušiem. Memoriāla autore ir arhitekte Maja Lina. Atklāts 1982. gadā.

Atrodas netālu no Nacionālās alejas rietumu gala. Memoriāls ir V veida formas siena, uz kuras ierakstīti 58 tūkstoši vārdu. Pie memoriāla ieejas atrodas bronzas statuja, kurā attēloti trīs karavīri. Statuja izgatavota, lai memoriāls vairāk atbilstu tiem uzskatiem, kādam tradicionāli būtu jāizskatās memoriālam. Ir izveidots arī Vjetnamas sieviešu memoriāls — Vjetnamas karā kalpojušām sievietēm izgatavota statuja.

## Skatīt arī
* Veterāns
* Vjetnamas karš

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Informācija 
*
Rīgikogu

**Rīgikogu** () ir Igaunijas likumdevējvara — vienpalātas parlaments. Tajā ir 101 deputāts, kas vispārējās vēlēšanās tiek ievēlēti uz 4 gadiem. Pēdējās vēlēšanas notika .

Rīgikogu ieceļ augstas amatpersonas, tai skaitā premjerministru un Augstākās tiesas priekšsēdētāju, ievēl valsts prezidentu, uzrauga izpildvaru, pieņem likumus, apstiprina valdības izstrādāto budžetu.

Pirmās Rīgikogu vēlēšanas notika . Sēdes notiek Domkalna pilī Tallinas vecpilsētā. Kopš 2023. gada parlamenta priekšsēdētājs ir Lauri Husars.

## Ārējās saites
*
Scolopendra abnormis

***Scolopendra abnormis*** (**Sērpentas salas skolopendra**) ir skolopendru dzimtas simtkājis, kas ir endēms Raundai un Sērpentai. Sarkanajā grāmatā ierindots apdraudēto sugu sarakstā.

Atšķirība starp abu salu populācijām ir diskutabla. Tās ir savstarpēji izolētas, jo skolopendras nespēj peldēt.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Scolopendra abnormis, Sarkanā grāmata
Pandža

**Pandža** (; ) ir upe Centrālāzijā, viena no Amudarjas satekupēm. Sākas Pamira dienvidos, satekot Pāmiras un Vāhāndarjas upēm. Tek rietumu—ziemeļrietumu virzienā pa šauru ieleju starp Pamiru un Hindukušu; visā garumā ir Afganistānas un Tadžikistānas robežupe. Upes garums ir 921 km, kopā ar Vāhāndarju — 1141 km. Lejasdaļā Pandža tek pa Baktrijas līdzenumu, kur, satekot ar Vahšu, veido Amudarjas sākumu. Lielākās pietekas ir Šīve, Koukče, Kondoza (kreisās), Gunda, Bartanga, Kizilsu (labās). Upei galvenokārt ledāju kušanas barošana. Lielākās pilsēta krastos ir Horuga un Pandža Tadžikistānā. Gar upes labo krastu stiepjas Pamira trakts, upi šķērso tilti pie Iškošimas un Horugas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rīgas Svētā Erceņģeļa Mihaila baznīca

**Rīgas Svētā Erceņģeļa Mihaila pareizticīgo baznīca** ir Latvijas Pareizticīgās Baznīcas dievnams Latgales ielā 170, Rīgā.

Pirmā par godu Svētajam Erceņģelim Mihailam iesvētītā vienticībnieku koka baznīca (tautā saukta par "Mihaila baznīcu") iesvētīta Maskavas forštatē . 19. gadsimta beigās baznīca bija ļoti sliktā tehniskā stāvoklī un nav saglabājusies.

Pašreizējās baznīcas pamatakmens likts . Celta no neapmestiem ķieģeļiem,  to iesvētīja par godu Svētajam Erceņģelim Mihailam. Tiek uzskatīts, ka baznīcas projekta autors ir arhitekts Apollons Edelsons. Ēka līdz mūsdienām ir saglabājusies bez pārbūvēm. Baznīca ir krusta plāna, ir neliels frontāls zvanu tornis (augstums — 15,1 m).

Baznīca darbojusies gan pēc Pirmā, gan Otrā pasaules kara. Baznīcā savu kalpošanu uzsācis pašreizējais Rīgas un visas Latvijas metropolīts Aleksandrs (Kudrjašovs).

## Atsauces

## Ārējās saites
* "Cita Rīga"
Vahša

**Vahša** (; ), augštecē — **Surhoba** (; ), ir upe Centrālāzijā, viena no Amudarjas satekupēm Tadžikistānā. Sākas Pamira ziemeļrietumu priekškalnēs, satekot no Alaja ielejas tekošanajai Kizilsū un Muksu. Līdz satecei ar Obihingou saucas par Surhobu, zemāk — Vahša. Upes garums ir 524 km, kopā ar Kizilsū — 786 km. Uz Vahšas izbūvētas vairākas hidroelektrostacijas, lielākā no kurām ir Norakas HES. Lejtecē tek pa Vahšas ieleju, upe kuģojama. Saplūstot ar Pandžu veido Amudarju. Ūdens resursi plaši izmantoti apūdeņošanai. Lielākās pilsētas krastos ir Kurgontepa un Noraka. Upes grīvā izveidots rezervāts «Tīģeru grava», kur 1950. gados pēdējoreiz redzēts izmirušais Kaspijas tīģeris.

## Atsauces

## Ārējās saites
Parīzes Universitāte

**Parīzes Universitāte** (), pazīstama arī kā **Sorbonna** (*Sorbonne, la Sorbonne*), bija universitāte Parīzē, Francijā. Viena no pirmajām Eiropā dibinātajām universitātēm. 

## Vēsture

Dibināta 12. gadsimta vidū. Nedarbojusies no 1793. līdz 1896. gadam.

Bija četras fakultātes: medicīnas, teoloģijas, tiesību un mākslu. Ap 1257. gadu teologs Roberts de Sorbons dibināja garīgo koledžu, kas tika nosaukta viņa vārdā par Sorbonnas koledžu. Sākot ar 17. gadsimtu, nosaukums Sorbonna tika attiecināts uz visu Parīzes Universitāti.

## Sadalīšana
Pēc 1968. gada studentu nemieriem Parīzes universitāte 1970. gadā tika reorganizēta, tika izveidotas 13 patstāvīgas universitātes. Trīs universitāšu nosaukumā ir saglabāts Sorbonnas vārds. 2017. gadā šīs universitātes ietilpa šādās augstskolu grupās:

* Panteona-Sorbonnas Universitāte (*L'université Paris-I-Panthéon-Sorbonne*), 
* Panteona-Assas Universitāte (*Université Paris-II-Panthéon-Assas*),
* Jaunā Sorbonnas Universitāte (*Université Sorbonne Nouvelle - Paris 3*),
* Sorbonnas Universitāte (*Sorbonne Université*),
** Parīzes-Sorbonas Universitāte (*Université Paris-IV-Paris-Sorbonne*),
** Pjēra un Marijas Kirī Universitāte (*Université Paris-VI-Pierre-et-Marie-Curie*),
* Universitāte Parīzes Sitē (*Université Paris Cité*), 
** Parīzes Dekarta Universitāte (*Université Paris Descartes (V)*)
** Parīzes Dekarta Universitāte (*Université Paris Diderot (VII)*) 
* Parīzes Lumjēru Universitāte (*Université Paris Lumières*): 
** Parīzes 8 Vensēnas-Sendenī Universitāte (*Université Paris 8 Vincennes-Saint-Denis*) 
** Parīzes Rietumu Nantēras-Ladefansas Universitāte (*Université Paris Ouest Nanterre La Défense*) 
* Parīzes Saklē Universitāte (*Université Paris-Saclay*)
** Versaļas Senkantēnas-Ivelīnas Universitāte (*Université de Versailles Saint-Quentin-Yvelines*) 
** Parīzes Dienvidu Universitāte (*Université Paris-Sud (Orsay)*)
* Parīzes Zinātnes un Literatūras Zinātnes Universitāte "Latīņu Kvartāls" (*Paris Sciences et Lettres - Quartier latin (PSL)*) 
** Parīzes Dofinē Universitāte (*Université Paris-Dauphine (IX)*)
* Parīzes Austrumu Universitāte (*Université Paris-Est*): 
** Parīzes Austrumu Kretejas Valdemarnas Universitāte (*Université Paris-Est Créteil Val-de-Marne (XII)*)
** Parīzes Austrumu Marnas-Lavalē Universitāte (*Université Paris-Est Marne-la-Vallée*)
** Parīzes Ziemeļu Universitāte Sendenī-Viltanēzā (*Université Paris 13 Nord - (Saint-Denis - Villetaneuse)*)

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
Rīgas Svētā Jāņa Priekšteča baznīca

**Rīgas Svētā Jāņa Priekšteča pareizticīgo baznīca** (pilnais nosaukums: **Pravieša, Priekšteča un Kristītāja Svētā Jāņa galvas nociršanas pareizticīgo baznīca**) ir Latvijas Pareizticīgās Baznīcas dievnams Rīgā, Latvijā. Atrodas Kalna ielā 21. Viena no lielākajām pareizticīgo baznīcām Rīgā.

Baznīcas vēsture saistīta ar blakus esošo Rīgas Visu Svēto un Rīgas Kazaņas Dievmātes ikonas baznīcu. Pirms Pirmā pasaules kara Svētā Jāņa Priekšteča draudze atradusies koka Visu svēto pareizticīgo baznīcā. Šī bija viena no apmeklētākajām pareizticīgo baznīcām Rīgā.

Mūra baznīcas celtniecība tika uzsākta 1913. gadā pēc Rīgas eparhijas arhitekta Vladimira Lunska projekta. Pēc Pirmā pasaules kara, kas izjauca baznīcas celtniecību, baznīca cietusi apšaudē. Vecajā koka baznīcā dievkalpojumi notika arī pēc kara. 1925. gadā tika uzsākta baznīcas atjaunošana (celtniecības pabeigšana) pēc arhitekta Vladimira Šervinska projekta. Pabeigtā baznīca tika iesvētīta . Veco koka baznīcu, kas arī bija veltīta Svētajam Jānim Priekštecim, pārdēvēja par Kazaņas Dievmātes ikonas baznīcu.

Krusta kupola baznīca, kuras apjomos un dekoratīvajos elementos parādās jūgendstila elementi (viena no retajām tādām kulta ēkām Rīgā). Baznīcā atrodas vairākas vērtīgas 19. gadsimta nogales un 20. gadsimta sākuma ikonas. No 1995. līdz 1996. gadam tika uzcelts zvanu tornis pēc arhitekta P. Štokmaņa projekta.

Darbojusies gan Otrā pasaules kara, gan pēckara gados. Baznīca vairākkārt ir tikusi remontēta. Līdz 1999. gadam šeit kalpojis pašreizējais Rīgas un visas Latvijas metropolīts Aleksandrs (Kudrjašovs).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Rīgas svētā pravieša un Priekšteča Jāņa baznīca
* Jāņa Priekšteča (Kristītāja) baznīca
Rīgas Mežaparka baznīca

**Rīgas Mežaparka evaņģēliski luteriskā baznīca** ir Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams Roberta Feldmaņa ielā 1, Rīgā, Latvijā. Baznīcā darbojas Mežaparka evaņģēliski luteriskā draudze. Mūsdienās vienīgā baznīca Mežaparkā un mazākā baznīca Rīgā ar 80 sēdvietām.

## Vēsture
Sākotnēji baznīcas ēka tikusi celta kā Mežaparka elektrostacija (1904), bet pēc Mežaparka pievienošanas Rīgas pilsētas elektrības tīklam te atradusies zirgu noliktava. Bijusi Grāvju muižas saimniecības ēka.

1911. gadā zemes gabalu iegādājušā uzņēmuma "Būvbiedrība" vadītājs ierosināja ēkas pārbūvēšanu par kapelu. Iespējams, kapelas projekta autors ir Eduards Kupfers.  kapela tika iesvētīta. Tika nosaukta par Gustava Ādolfa kapelu, presē tikusi saukta arī par *Waldkapelle*. 20. gadsimta 20. gados notika baznīcas pārbūve, pēc kuras sēdvietu skaits tajā sasniedza 80. Šādā izskatā saglabājusies līdz mūsdienām. Taisnstūrveida plāna ķieģeļmūra vienjoma celtne.

Sākotnēji dievkalpojumi notikuši vācu valodā, jo lielākais vairākums Mežaparkā dzīvojušo bija vācieši. 20. gadsimta 30. gados tika sākti dievkalpojumi latviešu valodā (vienu—divas reizes mēnesī). Dažus gadus pirms Otrā pasaules kara tika nolemts latviešu draudzei būvēt atsevišķu baznīcu, bet šo ieceri iztraucēja karš. 1970. gadā noticis ugunsgrēks.

## Latviešu draudzes mācītāji
* Edgars Rumba (1937-1940)
* Edmunds Šmits un Leons Čuibe
* Leons Taivāns (1946-1965)
* Romāns Auseklis Vanags (1965-1969)
* Roberts Emīls Feldmanis (1969-1999)
* Rolands Eimanis (no 1998)
* Ilmārs Rubenis (no 2004)

## Piezīmes un atsauces

### Piezīmes

### Atsauces

## Ārējās saites
* "Cita Rīga"
Vāhāndarja

**Vāhāndarja** () ir upe Centrālāzijā, viena no Pandžas satekupēm Afganistānā. Sākas no kalnu ledāja Hindukuša ziemeļaustrumos kā **Vāhdžīra** (), tek pa šauru ieleju starp Hindukušu un Pamiram piederīgo Sarikolas Muztagu. No Mazā Pamira ielejas pieplūst Bāzaīgunbāda un lejpus, tekot gar Vāhānas grēdu, upe dēvēta par Vāhāndarju. Satekot ar Pāmiru, veido Amudarjas garāko augšteci Pandžu. Upes ieleju apdzīvo viena no pamiriešu tautām — vahani. Vāhāndarjas ieleja atrodas tā sauktajā Vāhānas koridorā, kas atdalīja Krievijas Impērijas valdījumus no Britu Indijas. Netālu no upes iztekas atrodas Vāhdžīras pāreja, pār kuru gāja viens no Zīda ceļa dienvidu atzariem.

## Atsauces

## Ārējās saites
2015. gada Pasaules čempionāts biatlonā

**47. [[Pasaules čempionāts biatlonā]]** notika Kontiolahti, Somijā, laikposmā no 2015. gada 5. līdz 15. martam. Čempionātā sacensības notika 11 disciplīnās: sprintā, iedzīšanā, masu startā un stafetēs vīriešiem un sievietēm, kā arī jauktajā stafetē. Visās disciplīnās iegūtie punkti tiek ieskaitīti 2014.—2015. gada Pasaules kausa kopvērtējumā.

## Kalendārs
Visi laiki norādīti pēc Latvijas laika.

## Medaļu ieguvēji

### Vīrieši

### Sievietes

### Jaukti

## Kopvērtējums

## Ārējās saites
* Čempionāta oficiālā mājaslapa 
* IBU profils
Fortveina

**Fortveina** () ir pilsēta Indiānā, ASV. Alena apgabala administratīvais centrs. Atrodas štata ziemeļaustrumos, 29&nbsp;km uz rietumiem no štata robežas ar Ohaio un 80&nbsp;km uz dienvidiem no robežas ar Mičiganu. Ar vairāk nekā 256 tūkstošiem iedzīvotāju tā ir otra lielākā pilsēta Indiānā un 76. — ASV.

Dibināta . Pilsētas rūpnieciskā izaugsme sākusies ar Vobašas un Ēri kanāla izbūvi 19. gadsimta 30. gados. Pilsēta ir augstākās izglītības centrs — šeit atrodas vairākas mācību iestādes. Fortveinā atrodas par vienu no labākajiem valstī atzītais Fortnoksas bērnu zooloģiskais parks.

Pilsētā tika aizvadīta pirmā profesionālā beisbola spēle, Fortveina tiek uzskatīta arī par NBA dzimšanas vietu.
## Iedzīvotāji
### Ievērojamas personības
Fortveinā dzimuši vai dzīvojuši:
*Eds Viesturs vai Edmunds Viesturs (angļu: Ed Viesturs; 1959) ir amerikāņu alpīnists un rakstnieks

## Atsauces

## Ārējās saites
Skangaļu muiža

thumb|200px|Skangaļu muižas kungu māja (2007).
**Skangaļu muižas** () vai **Skangales muižas** kungu māja atrodas Cēsu novada Liepas pagasta Skangaļos apmēram 110 km no Rīgas. Muižas ēkas un zeme ap tām mūsdienās pieder Pestīšanas armijai, kas atjaunotajā muižas kungu mājā izveidojusi viesu namu un Ūlofa Palmes muzeju. Pie tās atrodas Skangaļu muižas Bērnu atbalsta un sociālās aprūpes centrs.

## Vēsture
Izveidojusies netālu no senākās Startu muižas (*Stürzenhof*). Zviedru Vidzemes laikā Skangaļu muiža atradās A. Ūksenšernas īpašumā. 1843. gadā Skangaļu muižu iegādājās J. A. fon Knīrīms, kopš 1890. gada  muižas īpašnieks bija viņa dēls Rīgas Politehniskā institūta rektors profesors Voldemārs fon Knīrīms (1849—1935). Pēc viņa iniciatīvas muižā tika izveidota praktisko mācību vieta topošajiem lauksaimniecības studentiem — uzceltas 30 ēkas, tai skaitā laboratorijas, auditorijas, lopu kūtis, staļļi un arī studentu un personāla mītnes.

Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 22. jūnijā pie Skangaļu muižas notika Skangaļu kauja, kas bija viena no Cēsu kauju lielākajām sadursmēm. Pēc 1920. gada agrārās reformas muižas kungu māja ar 52 hektāriem zemes palika V. Knīrīma dzimtas īpašumā. Viņa Zviedrijā dzīvojošais mazdēls, vēlākais valdības vadītājs, Ūlofs Palme (1927—1986) ar savu māti Elizabeti (*Elisabeth von Knieriem*, 1890–1972), vecāko brāli Klāsu (*Claës Palme*, 1917—2006) un māsu Katarīnu (*Catharina Palme Nilzén*, 1920—2002) Skangaļos pavadīja bērnības vasaras. Katarīna Palme par šo laiku 1999. gadā publicēja atmiņu grāmatu “Vasaras Skangaļos” (*Somrarna på Skangal*).

Pēc Latvijas okupācijas Skangaļu muiža piederēja Padomju armijai, kas pie tās uzbūvēja Mārsnēnu (Liepas) lidlauku.

Latvijai atgūstot neatkarību, Palmes ģimene 1994. gadā atguva tiesības uz Skangaļu muižu un nolēma to atdāvināt Pestīšanas armijai. Muižas ēkās tika veikts remonts, bet skolai un bērnu internātam paredzēto namu 1997. gadā uzbūvēja pilnīgi no jauna. Skangaļu muižas atjaunošanas projekta aizbildne bija Zviedrijas princese Liliāna, kas 1997. gada 25. oktobrī iesvētīja jaunuzbūvēto skolu. 1998. gada septembrī pabeidza galvenās ēkas restaurāciju, bet skolas ēkas restaurācija tika pabeigta 1999. gada maijā.

 tika atklāts piemiņas akmens par godu Cēsu kauju dalībniekiem un Kalevlaste Maleva bataljona cīnītājiem.
## Apraksts
Skangaļu muižas centru veido septiņas lielas ēkas ar granīta mūriem. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas par Zviedrijas Pestīšanas Armijas līdzekļiem arhitekta Ulfa Andersa vadībā restaurēja muižas galveno dzīvojamo ēku un klēti. Tajā mūsdienās iekārtota viesu māja ar virtuvi un konferenču zāle, kā arī garīgās attīstības centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Mālpils muižas mājaslapa
Lakijs Lučāno

**Čārlzs "Lakijs" Lučāno** (*Charles "Lucky" Luciano*; dzimis **Salvatore Lukānija** (*Salvatore Lucania*) , miris ) bija Sicīlijā dzimis ASV noziedznieks.

Tiek uzskatīts par modernās organizētās noziedzības ASV tēvu. Ietekmīgākais mafijas boss ASV 20. gadsimta 30. gados, bijis ietekmīgs arī, atrodoties cietumā no 1936. līdz 1945. gadam un pēc deportācijas uz Itāliju 1946. gadā.

## Ārējās saites
Pāmira

**Pāmira** () vai **Pomira** () ir upe Centrālāzijā, viena no Pandžas satekupēm Afganistānā un Tadžikistānā. Sākas no Zorkela ezera Lielā Pamira ielejā, tek dienvidrietumu virzienā pa šauru ieleju starp Vāhānas grēdu dienvidos un Dienvidaličuras grēdu ziemeļos. Visā garumā Pāmira ir Afganistānas un Tadžikistānas robežupe. Pie Langaras ciema saplūst ar Vāhāndarju, veidojot Amudarjas garāko augšteci Pandžu. Upes ieleju apdzīvo viena no pamiriešu tautām — vahani. Gar upes labo krastu no Langaras līdz Hargešai iet autoceļš, kas tālāk caur Hargešas pāreju aizvirzās uz ziemeļiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Instinkts

thumbnail|235px|Suņiem instinkts liek pēc saslapināšanās nopurināties
**Instinkts** ( — ‘mudinājums’) ir iedzimts, cilvēkam un katrai dzīvnieku sugai raksturīgs izturēšanās formu kopums. 

Instinktiem ir izšķiroša nozīme dzīvnieku pasaulē, piemēram, zivīm ir instinktīva spēja doties uz nārsta vietām, savukārt putniem — migrēt uz siltākām vai piemērotākām vietām atkarībā no sezonas. Šāda uzvedība ir būtiska, lai nodrošinātu dzīvnieku sugu izdzīvošanu un vairošanos, kā arī pielāgošanos apkārtējās vides izmaiņām.

Cilvēkam instinkti izpaužas gan fiziskās, gan emocionālās reakcijās, piemēram, izsalkuma, izsargāšanās no briesmām vai piesardzības sajūtās, kas palīdz uzturēt drošību un izdzīvošanu. Instinktīvas reakcijas bieži notiek zemapziņas līmenī un var ietekmēt uzvedību pat tad, ja indivīds to neapzinās pilnībā. Cilvēka instinktu izpausmi var ietekmēt dažādi faktori, piemēram, alkohola lietošana vai emocionāls uzbudinājums, kas var samazināt pašsavaldīšanos un apziņas kontroli pār instinktīvo uzvedību. Tādos gadījumos instinkti var vājināties vai izpausties neparedzētos veidos, jo tiek traucēti normālie bioloģiskie procesi un smadzeņu darbība.

## Atsauces
Bafutas pēddziņi

**"Bafutas pēddziņi"** () ir dabaspētnieka Džeralda Darela trešā grāmata, kas izdota 1954. gadā. Tajā autors apraksta savu un kolēģa Keneta Smita dzīvnieku vākšanas ekspedīciju uz Kamerūnu 1949. gadā.

[thumb|110px|left|[Ačirimbi II|Bafutas Fona dāvātais tērps Darela zoodārzā.]]
Darels uzturējās vietējā valdnieka Bafutas Fona villā. Mākslinieciski izteiksmīgi un precīzi viņš apraksta dažādus Kamerūnas faunas pārstāvjus, kā arī ataino vietējo iedzīvotāju dzīvesveidu un paražas. 

Grāmatu Darels iesāka rakstīt 1953. gadā. Rakstīšanas laikā 31. jūlijā, nāca klajā autora pirmais daiļdarbs "Pārpildītais šķirsts", kas ieguva milzīgus panākumus. Pirmajās grāmatās viņš vēl nepiemin zoodārzu nozīmi reto un izzūdošo sugu saglabāšanā. Darels neskar tēmu arī par savvaļas dzīvnieku pavairošanu nebrīvē. Iespējams, šīs idejas viņš vēl nebija līdz galam noformulējis, lai piedāvātu publiskai apspriedei vai arī nebija pārliecināts par saviem spēkiem un nevēlējās sevi pretnostatīt zoologu sabiedrībai.

Grāmatu Darels turpināja rakstīt, gatavojoties ekspedīcijai uz Argentīnu, un galvenais organizatoriskais smagums gūlās uz sievas Džekijas pleciem. Apstākļu spiests, Džeralds nolīga sekretāri Sofiju, kura pārdrukāja "Bafutas pēddziņu" manuskriptus un izlaboja gramatiskās kļūdas.

Latviski grāmatu 1977. gadā laida klajā izdevniecība Liesma, un tā ietilpa padomju laikā populārā publikāciju sērijā "Stāsti par dabu".

## Atsauces
Ideja

**Ideja** ir prāta radīts priekšstats, kas cilvēka apziņā ataino īstenību un izsaka viņa nostāju, izturēšanos pret apkārtējo pasauli, piemēram, galvenā atziņa, galvenā doma mākslas darbā. Tā ir apzināta doma par konkrētu vai abstraktu objektu, lietu vai problēmu, tādēļ idejas jēdziens ir cieši saistīts ar domāšanas procesu. Idejas ir pamatā dažādiem jēdzieniem un teorijām. 

Tai ir liela nozīme zinātnes attīstībā, jo tās veido teoriju un hipotēžu bāzi. Zinātniskā progresa pamatā ir jaunu ideju radīšana un esošo ideju pārskatīšana, kas ļauj attīstīt jaunas tehnoloģijas un izprast pasaules likumsakarības.

Filozofijā ideja ir viens no galvenajiem jēdzieniem, kas tiek pētīts saistībā ar apziņas, esības un zināšanu būtību. Daudzi filozofi, piemēram, Platons un Dekarts, ir centušies izprast, kā idejas veido cilvēka izpratni par pasauli.

Idejas ir svarīgs faktors kultūras attīstībā, jo tās palīdz veidot sabiedrības identitāti un vērtības. Kultūras kustības, piemēram, renesanse vai apgaismība, balstījās uz jaunu ideju izplatību, kas radīja pārmaiņas domāšanā un sociālajās struktūrās.

## Atsauces
Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmija

**Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmija (RPIVA)** bija Izglītības un zinātnes ministrijas (IZM) padotībā esoša valsts dibināta Latvijas augstskola ar galveno ēku Imantas 7. līnijā 1, Rīgā un filiālēm Alūksnē, Bauskā, Cēsīs, Jēkabpilī, Madonā, Tukumā un Ventspilī.
Augstskolas pamatdarbības joma bija pirmsskolas, pamatizglītības, mūzikas un deju skolotāju, psihologu, iestāžu un uzņēmumu vadītāju un speciālistu sagatavošana.

2016. gada nogalē IZM pieņēma lēmumu ar 2017. gada augustu reorganizēt Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmiju, to pievienojot Latvijas Universitātei (LU).

## Vēsture
Kaut arī agrāk Rīgā darbojās Baltijas skolotāju seminārs (1870—1886) un Rīgas Skolotāju institūts (1922—1938), savus pirmsākumus RPIVA saistīja ar 1946. gadā nodibināto Rīgas Pirmsskolas darbinieku pedagoģisko skolu, kas darbojās 36. septiņgadīgās skolas telpās Avotu ielā 34, vēlāk tagadējā Stabu ielā 14 un Valdemāra ielā 32. 1957. gadā tā ieguva **Rīgas Pedagoģiskās skolas** nosaukumu, tai pievienoja Jelgavas Pedagoģisko skolu un Valmieras Pedagoģisko skolu. 1958. gadā Rīgas Pedagoģiskajā skolā tika atvērta fizkultūras skolotāju, praktisko darbu un rasēšanas skolotāju sagatavošanas grupa, kā arī dziedāšanas un muzikālās audzināšanas skolotāju nodaļa. 1967. gadā skolas vajadzībām tika nodotas telpas Brīvības ielā 72 un Kuģu ielā 11/13 Pārdaugavā. 1982. gadā skolā sāka darboties metodiskais kabinets un priekšmetu metodiskās komisijas matemātikā, dabaszinībās, literatūrā, pedagoģijas un mūzikas priekšmetos. 1987. gada 3. martā tika nodibināta Rīgas 2. pedagoģiskā skola, kas savu darbību uzsāka jaunuzceltā ēkā Imantas 7. līnijā Imantas mikrorajonā. 1992. gadā uz pedagoģiskās skolas bāzes tika izveidoti Rīgas un Imantas skolotāju institūti.

1994. gada 1. jūlijā ar LR MK 1994. gada 10. maija 206—r rīkojumu „Par Rīgas Skolotāju institūta un Imantas Skolotāju institūta reorganizāciju” izveidoja **Rīgas Pedagoģijas augstskolu** (RPA), 1995. gada 12. septembrī apstiprināja Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības augstskolas Satversmi un Juri Stabiņu rektora amatā. 
Pēc Jura Stabiņa atstādināšanas no amata 2004. gadā par rektori kļuva agrākā RPIVA zinātņu prorektore filoloģijas profesore Dace Markus, bet 2015. gadā agrākā RPIVA Inovāciju un attīstības prorektore bioloģijas doktore Daina Voita.
2009. gada 3. jūlijā stājās spēkā Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmijas Satversme.

2017. gada augustā Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmiju pievienoja Latvijas Universitātei, uz laiku saglabājot esošās studiju programmas.

## Atsauces
CSI: kibernoziegumi

**"CSI: kibernoziegumi"** (, *Crime Scene Investigation: Cyber*) ir amerikāņu noziegumu izmeklēšanas seriāls. Šis ir tiešs seriāla "CSI Lasvegasa" atvasinājums, ceturtais seriāls CSI sērijā. Seriāls no  līdz  tika pārraidīts CBS televīzijas kanālā.

Seriāls ir FIB kibernoziegumu izmeklēšanas komandu, kuru vada speciālā aģente Everija Raiena (attēlo Patrīcija Ārkete). Tā pilotsērija bija "CSI Lasvegasa" 14. sezonas sērija *Kitty*.

Pēc paziņošanas par seriāla "CSI Lasvegasa" filmēšanas pārtraukšanu 2015. gadā tika paziņots arī par Teda Densona (galvenās lomas attēlotājs seriāla "CSI Lasvegasa" pēdējās sezonās) pievienošanos "CSI: kibernoziegumi" aktieru sastāvam. 2016. gada 12. martā CBS paziņoja par seriāla filmēšanas pārtraukšanu.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Gazele

**Gazele** jeb **gacele** var būt:

; Dzīvnieki
* ģints Āfrikas trīskrāsu gazeles — īsto antilopju cilts suga
* ģints Āfrikas tuksnešu gazeles — īsto antilopju cilts suga
* ģints Dienvidāfrikas gazeles — īsto antilopju cilts suga
* ģints gazeles — īsto antilopju cilts suga
* ģints stepju gazeles — īsto antilopju cilts suga
* ģints klinšu gazeles — pundurantilopju cilts suga

; Literatūra
* gazele (dzeja) — dzejoļu forma, kas izplatīta arābu un persiešu pasaulē.
Tarima

**Tarima** (, *Tǎlǐmù Hé*; , *Tarim*) ir upe Centrālāzijā, Tarimas ieplakas Ķīnā galvenā ūdenstece. Veidojas, satekot Jarkantai, Hotenai un Aksu, tek austrumu virzienā, no ziemeļiem apliecot Taklamakana tuksnesi, līdz beznoteces Lopnūra ezeram. Upei sniegūdeņu un lietusūdeņu pieplūde, ūdens duļķains, upe bieži maina gultni, veidojot gultņu labirintu jeb iekšējo deltu, kuras platums līdz 80 km. Pali jūlijā—augustā, ledus sega no novembra līdz martam. Deltā ūdens lielākoties iztvaiko smiltīs, daļa notek Končē, pa kuru tikai atsevišķos gados aiztekot līdz Lopnūram.

## Atsauces

## Ārējās saites
Anniņmuiža

thumb|270px|Anniņmuižas ēka 2015. gada rudenī
**Anniņmuiža** (), agrāk arī **Meijera** vai **Meinerta muiža** (*Meiershof*, *Meinertshof*, *Meinhartshof*) bija muižiņa tagadējā Jūrmalas gatvē 76 Imantas apkaimē Pārdaugavā, Rīgā. Līdz mūsdienām saglabājušies atsevišķi muižas ansambļa elementi — dzīvojamā ēka ar parku. Vēsturiskā ēka mūsdienās tiek izmantota Latvijas Universitātes Pedagoģijas muzeja vajadzībām.

## Vēsture
thumb|270px|Anniņmuižas kungu māja 1920. gados
thumb|270px|Anniņmuižas apkaime 1937. gada Rīgas pilsētas plānā

Par Anniņmuižu pirmās rakstītās ziņas ir no Zviedru Vidzemes laikiem 17. gadsimta pirmajā pusē. 17. un 18. gadsimta mijā esošajā kartogrāfiskajā materiālā muižiņa sastopama ar nosaukumu — *Meinertshof*, *Meijershof*, *Meinershof*.

Muižiņas tagadējais nosaukums radies 18. gadsimtā. 1768. gadā Gothards fon Fēgezaks muižiņu iznomājis slepenpadomniekam Oto Hermanim fon Fītinghofam, kas vēlāk savā īpašumā ieguvis gan Anniņmuižu, gan Zolitūdes muižu. 18. gadsimtā arī Meinershofa tika pārveidota par greznu atpūtas mītni, kur muižas īpašnieks organizēja dažādus izklaides pasākumus — balles un teātra izrādes, līdz ar to apkārtējie Pārdaugavas iedzīvotāji muižu dēvējuši par "lustīgo muižu". Kad O. H. fon Fītinghofs salaulājās ar Annu Ulriku fon Minihu, muižiņu nosauca viņas vārdā. Līdz 1817. gadam muižiņa piederējusi Zolitūdes muižai, no kuras tā atdalīta un pārdota namniekam Georgam Losbergam, kura īpašumā tā bijusi līdz 1841. gadam. 

No 1872. gada muižas īpašnieks bija Eduards Jensens. Tagadējā mūra ēka celta pēc 1865. gada un, visai iespējams, pat pēc 1875. gada.
1905. gadā Anniņmuižu izpostīja, taču vēlāk atjaunoja. Pēc 1920. gada agrārās reformas Anniņmuižas neatsavināmajā daļā saimniekoja Jensenu dzimta, 1923. gadā iepriekšējā īpašnieka dēls Maksis Teodors Jensens veda sarunas ar Rīgas pilsētas valdi par Anniņmuižas pārdošanu, jo nav vēlējies ieguldīt līdzekļus tās atjaunošanā. Otrā pasaules kara laikā M. Jensens repatriējās uz Vāciju. Pēc Latvijas okupācijas ēku pārņēma Rīgas dzīvokļu un nekustamo īpašumu pārvalde.
Vēlāk Anniņmuižas dzīvojamo ēku izmantoja Rīgas 2. internātskola, parka pusē nojauca sabrukušo terasi un aizmūrēja durvis, kas veda uz to. 2014. gadā ēku nodeva Latvijas Universitātes īpašumā. 2018. gadā Ministru Kabinets nolēma zemes gabalu un ēkas Jūrmalas gatvē 76 atsavināt, lai iegūtos finanšu līdzekļus novirzītu LU Akadēmiskā centra Rakstu mājas Torņakalnā būvniecības aizdevuma atmaksai. Vēsturiskās ēkas pirmo stāvu iznomāja Anniņmuižas biedrībai *Riga Annenhof*, kas vēlas, lai pēc atjaunošanas ēka kļūtu publiski pieejama un kalpotu kā kultūras vieta apkārtējiem iedzīvotājiem. 


Attēls:Zolitūdes muiža 1930. gada Rīgas kartē.jpg|Anniņmuiža un Zolitūdes muiža 1930. gada Rīgas kartē


## Atsauces
Jarkanta

**Jarkanta** (, *Yè'ěrqiāng Hé*), arī **Jekena** (, *Yeken*) vai **Raskemdarja**, ir upe Ķīnas rietumos, Tarimas vidējā satekupe. Sākas no ledāja Rimomuztaga grēdā Karakorumā netālu no strīdīgā Siačena ledāja Indijas teritorijā, augštecē dēvēta par Raskemdarju. Sākotnēji tek pa šauru ieleju ziemeļrietumu virzienā paralēli Karakoruma galvenajai grēdai, pēc tam pagriežas ziemeļu virzienā un šķērso Kuņluņa priekškalnes un ieplūst Tarimas ieplakā, kur apūdeņo vairākas oāzes. Gar rietumu malu apliec Taklamakana tuksnesi un saplūst ar Hotenu un Aksu, veidojot Tarimas upi. Lejtecē bieži izsīkst. Lielākās pietekas ir Kirčinbulaka, Šamaldarja, Taškorgana, agrāk arī Kašgara. Lielākā pilsēta krastos ir Jarkanta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tropidophora

***Tropidophora*** ir sauszemes gliemežu ģints, kas pieder *[[Pomatiidae]]* dzimtai. Ģints pārstāvjiem ir plakana vai konusveida čaula, gara kāja, labi nodalīta galva ar taustekļiem.

## Izplatība
95 līdz 99% ģints sugu ir endēmas Madagaskarai, kur parasti mitinās sausos mežos. Sastopami arī Āfrikas austrumos, Dienvidāfrikā, Maurīcijā, Komoru salās un Seišelu salās.

## Sugas
Ģints ir ļoti mainīga, un sugu skaits ir neskaidrs. Žurnāls *[[Biological Journal of the Linnean Society]]* 1995. gadā izdala 3 apakšģintis, 95 sugas un 142 pasugas. 2014. gada klasifikācijā norādītas 74 sugas. Acīmredzot, vairākas no tām joprojām nav atklātas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Description of Land Snail Species
Tropidophora fimbriata

***Tropidophora fimbriata*** ir *[[Tropidophora]]* ģints gliemezis, kas pieder *[[Pomatiidae]]* dzimtai. Endēms Maskarēnu salām.

## Izmērs
Diametrs 8,5—22 mm, augstums arī 8,5—22 mm.

## Izplatība
Plaši sastopams Maurīcijas salā; reti — Rodrigesas salā; izmiris Reinjonā.

[thumb|200px|[Raundai endēmā pasuga *T. f. haemostoma*]]
## Pasugas
Sugai ir piecas pasugas.
* *T. fimbriata rodriguesensis* (Crosse, 1873) — endēms Rodrigesai; areāls aptver visu salu, taču pasuga reti sastopama 
* *T. fimbriata haemostoma* (Anton, 1839) — endēms Raundai, kur sastopams mēreni bieži; lielākā *T. fimbriata* pasuga
* *T. fimbriata fimbriata* — viens no biežāk sastopamajiem Maurīcijai piederīgajiem gliemežiem; mitinās uz kokiem, krūmiem, kā arī zālē gar visu piekrasti
* zinātniski nenosaukta pasuga; apdzīvo Flatas un Gabriela saliņas, kas atrodas nepilnus 10 km uz ziemeļiem no Maurīcijas salas
* zinātniski nenosaukta pasuga; sastopama Pereiberes apkārtnē Maurīcijas ziemeļos

## Atsauces

## Ārējās saites
* Tropidophora fimbriata attēls un apraksts (franciski)
Uherske Hradište

**Uherske Hradište** () ir pilsēta Čehijā, Zlīnas apgabala Uherske Hradištes apriņķī, Slovācko reģionā, pie Morāvas upes. Aglomerācijas centrs, kurā ietilpst arī Kunovice un Stare Mesto.

## Vēsture
Pilsētu dibinājis Čehijas karalis Otokārs II. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu monarhijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

## Cilvēki
Uherske Hradište ir politiķa Petra Nečasa (*Petr Nečas*, 1964) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Soļera

**Soļera** (; ) ir pilsēta un pašvaldība Spānijā, Maļorkas ziemeļrietumu krastā. Pilsēta atrodas 3&nbsp;km uz salas vidieni no Port de Soļeras lielā bļodas formas ielejā, kurā atrodas arī Fornalučas ciemats un apdzīvotas vietas Biniaraiksa un Binibasi. Kopējais iedzīvotāju skaits ir ap 14 000. Soļeru ar Port de Soļeru savieno populāra tūristu atrakcija, tramvajs *Tranvía de Sóller*.

## Ārējās saites

*sollernet.com angliskā versija 
*''Sa Mostra'' - starptautisks folkloras festivāls 
*''Veu de Sóller'', vietējais iknedēļas laikraksts katalāņu valodā
*''Setmanari Sóller'', vietējais laikraksts katalāņu valodā
*''Ferrocarril de Sóller'', Soļeras vilciens 
*''Jardín Botánico'' (botāniskais dārzs)
*''Museu de Ciencias Naturales'', dabaszinātņu muzejs
*''Ajuntament de Sóller'' (pilsētas dome)
Uherski Broda

**Uherski Broda** () ir pilsēta Čehijā, Zlīnas apgabala Uherske Hradištes apriņķī.

## Vēsture
Pilsētas tiesības piešķīra Čehijas karalis Otokārs II 1272. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. Smagi cietusi Trīsdesmitgadu kara laikā, no šī perioda daudzi pilsētas iedzīvotāji līdz Otrajam pasaules karam bija ebreji. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā. 

2015. gada 24. februārī vietējais iedzīvotājs sarīkoja slaktiņu vietējā kafejnīcā, nogalinot 8 cilvēkus.

## Ekonomika
Pilsētā atrodas *[[Česká zbrojovka Uherský Brod]]* ieroču rūpnīca, kurā citu starpā ražo pistoles *[[CZ]]* un mašīnpistoles.

## Cilvēki
Uherski Broda ir viena no vietām, kur varētu būt dzimis Jans Komenskis (*Jan Amos Komenský*, 1592-1670).

## Ārējās saites
*Česká zbrojovka Uherský Brod
Antons Dzenis

**Antons Dzenis** ( — ) bija Latvijas politiķis. Bijis 1., 2., 3. un 4. Saeimas deputāts. Pārstāvējis vairākas Latgales partijas. No 1923. līdz 1925. gadam bija iekšlietu ministra biedrs, 1926. gadā — finanšu ministra biedrs.

## Biogrāfija
Dzimis  Vārkavas pagasta "Dzeņos" lauksaimnieku ģimenē. Absolvējis Pēterburgas komercskolu, studējis Pēterburgas politehnikumā un Pēterburgas komercinstitūtā. Beidzis kara inženieru akadēmiju un Konstantīna artilērijas skolu Pēterburgā.

Piedalījies Latvijas neatkarības karā. 1922. gadā ticis ievēlēts 1. Saeimā, pārstāvējis Latgales Kristīgo zemnieku savienību. 1924. gada aprīlī kopā ar Franci Trasunu un Jezupu Roskošu no partijas atšķēlies un izveidojis Latgales Demokrātu frakciju. Paralēli darbībai parlamentā, Dzenis visās 1. Saeimas apstiprinātajos Ministru kabinetos (no 1923. gada janvāra līdz 1924. gada decembrim) bija iekšlietu ministra biedrs ar balsošanas tiesībām valdībā. Iekšlietu ministra biedra amatā palicis līdz 1925. gada decembrim, bet bez balsošanas tiesībām valdībā.

1925. gadā notikušajās 2. Saeimas vēlēšanās Latgales Demokrātu partijas saraksts ieguva 2 vietas, taču Dzenis netika ievēlēts. Viņš saņēma mandātu 1926. gadā pēc Franča Trasuna nāves. Bijis arī finanšu ministra biedrs, bet bez tiesībām balsot. 1928. gadā notikušajās 3. Saeimas vēlēšanās un 1931. gadā notikušajās 4. Saeimas vēlēšanās ticis ievēlēts. Parlamentārā darbība pārtrūka līdz ar  apvērsumu, kura rezultātā Saeima tika atlaista.

1941. gadā deportēts uz Sibīriju. Miris izsūtījumā Usoļlagā .

## Atsauces
Bolēnu avots

**Bolēnu avots**, arī **Acu avots**, **Dzīvības avots**, **Laimas avots**, **Veselības avots**, atrodas Madonas novada Bērzaunes pagastā, ap 2 km uz austrumiem no Gaiziņkalna pie Bolēnu mājām, Bolēnu kalna austrumu nogāzē, Ošu gravā. Raganītes upes izteka.

Tiek uzskatīts, ka šis ir hipsometriski visaugstākais mūsdienās tekošais avots Latvijā — aptuveni  v.j.l. Visu gadu tajā ir nemainīga ūdens temperatūra (+7 °C). Kopš 1977. gada ir aizsargājams ģeoloģiskais objekts, kopš 1998. gada — vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis, kopš 2001. gada — aizsargājams ģeoloģiskais un ģeomorfoloģiskais dabas piemineklis. Ir nostāsti par avota ūdens dziedniecisko ietekmi. Arī mūsdienās ir viens no populārākajiem dziednieciskajiem avotiem Latvijā.

## Atsauces
Maurīcijas dienas gekons

**Maurīcijas dienas gekons**, arī **Vinsona gekons** (*Phelsuma ornata*) ir gekonu dzimtas felsuma, kas sastopama Maurīcijā un dažās tai pieguļošās salās, ieskaitot Raundu.

## Izskats
thumb|left|200px
Viens no mazākajiem dienas gekoniem; garums līdz 12 cm. Galva un kakla daļa pelēcīgi brūna ar divām kakla strīpām. Muguras augšpuse spilgta, ar zilganu, zaļu, sarkanu, dzeltenu un oranžu rakstainu krāsojumu visā tās garumā, aste tirkīzzaļa, sarkanīgi punktota. Sāni brūni, vēders — balts. Acis lielas. 

Šādi grāmatā "Noenkurotais šķirsts" Melnās upes mežā un Raundas salā sastaptos gekonus apraksta Džeralds Darels:: "*Apmēram sešas pēdas virs zemes pie [[stumbrs|stumbra]] bija pieplakusi apžilbinoši skaista ķirzaka. Tā bija apmēram piecas collas gara, mirdzošā spāres zaļumam līdzīgā pamatkrāsā. Taču galva un kakls lāsmoja zilā krāsā, ar gaišsarkaniem un ķiršsarkaniem plankumiem. Ķirzakai bija lielas melnas, saprātīgas acis. Katra pirksta pamatnē tai bija mazs spilventiņš, kas palīdzēja it kā piesūkties pie koka gludās mizas.*"

"*Bet pašās [[zilā latānija|latānijās]] mita Vinsona gekoni, zaļi kā zāle, ar zilām un sarkanām galvām... Pārlieku skaisti izskatījās mazo ķermenīšu tumšie silueti, kas skraidelēja un lēkāja uz zaļo lapu ekrāna.*"

## Izplatība
Apdzīvo Maurīcijas un Reinjonas un atsevišķu nelielu saliņu tropu mežus un kokosriekstu plantācijas.

## Barība un uzvedība
Pārtiek no kukaiņiem, nektāra, sulas, putekšņiem, pārbriedušiem augļiem. Parasti mitinās uz kokiem, piemēram, latānijām un citām palmām, pandāniem.

## Pasugas
Maurīcijas dienas gekonam ir divas pasugas:
* *Phelsuma ornata ornata* — Maurīcijas pasuga.
* *Phelsuma ornata inexpectata* — Reinjonas pasuga.

## Aizsardzība
Maurīcijas dienas gekons ir plaši sastopams. Raundas populācijas saglabāšanā izšķirošu ieguldījumu sniedza Darela savvaļas dzīvnieku aizsardzības trests.

## Atsauces

## Ārējās saites

* The Habitat Use of Two Species of Day Geckos (''Phelsuma ornata'' and ''Phelsuma guimbeaui'')

## Literatūra
* Zeltainie sikspārņi un sārtie baloži. Džeralds Darels. Rīga. Zinātne. 1981
* !t's time. 50th anniversary commemorative plate. Durrell Wildlife Conservation Trust.
Vsetīnas apriņķis

**Vsetīnas apriņķis** () ir Čehijas Zlīnas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Zlīnas apgabala Zlīnas un Kromeržīžas apriņķiem, Olomoucas apgabala Pršerovas apriņķi, Morāvijas-Silēzijas apgabala Novi Jičīnas un Frīdekmīstekas apriņķiem, kā arī Slovākiju.
Karolinka

**Karolinka** () ir pilsēta Čehijā, Zlīnas apgabala Vsetīnas apriņķī.

## Vēsture
Pilsēta veidojusies ap 1861. gadā dibināto stikla rūpnīcu. Būdama Hābsburgu impērijas sastāvā, 1918. gadā tā iekļāvās Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Kelča

**Kelča** () ir pilsēta Čehijā, Zlīnas apgabala Vsetīnas apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1131. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

## Cilvēki
Kelča ir hokejista Vlastimila Bubnīka (*Vlastimil Bubník*, 1931-2015) dzimtā pilsēta.
Bērzu muiža

**Bērzu muiža** var būt:

* Zolitūdes muiža
* Bērzu muiža (Zaubes pagasts)

## Skatīt arī
* Bērzmuiža
Taškorgana (upe)

**Taškorgana** (, *Tǎshíkù’ěrgàn Hé*; , *Taxⱪurⱪan*) ir upe Ķīnas rietumos, viena no Jarkantas pietekām. Sākas no ledāja pie Vahdžīras pārejas kā **Vahdzīrdžilga** starp Pamira un Hindukuša kalniem, tek sākotnēji austrumu virzienā pa Tagdumbašas ieleju kā **Karačukursu**. Pēc labā krasta pietekas uzņemšanas kā Taškorgana tek ziemeļu virzienā pa plašu ieleju starp Sarikola grēdu rietumos un Kuņluņam piederīgo Taškorgantagu austrumos. Lejpus Taškorganas pilsētas pagriežas uz austrumiem pa šauru ieleju Kašgārijas grēdas dienvidu malā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Zolitūdes muiža

[thumb|270px|Zolitūdes muižas kungu māja 1785. gadā ([Johans Kristofs Broce|Broce)]]
thumb|270px|Zolitūdes muižas vieta 1930. gada Rīgas kartē
**Zolitūdes muiža** (), agrāk arī **Švānenbergas muiža** (*Swanenbergshof*) vai **Bērzu muiža** (*Birkenhof*, *Birkenruhe*), bija Rīgas patrimoniālā apgabala muižiņa Mazās Zolitūdes ielas apvidū mūsdienu Imantas apkaimē Pārdaugavā. Līdz mūsdienām saglabājusies tikai viena bijušā muižas parka aleja.

## Vēsture
Par Zolitūdes muižu pirmās rakstītās ziņas ir no Zviedru Vidzemes laikiem 17. gadsimtā, kad tā saukta par Gulbjukalna muižu (*Swanenborgshoff*).
18. gadsimta sākumā muiža piederēja Hermanim Frīdriham fon Fītinghofam (1670—1746), vēlāk viņa dēlam slepenpadomniekam Oto Hermanim fon Fītinghofam. Muižas kungu māju projektēja Kristofs Hāberlands, tā tika nosaukta par Zolitūdes muižu (‘Vientulības muižu’). Tā bija izpriecu un atpūtas muižiņa ar savu saimniecību un parku.
Muižiņu šajā laikā apciemoja Berlīnes astronoms Johans Bernulli (1744—1807), kas savās 1788. gadā izdotajās atmiņās rakstīja "...tā ir kārtīga saimniecība, kuras saimnieks slepenais padomnieks pilsētai piegādā dārzeņus, pienu un krējumu. Viņš muižā ir izveidojis brīnišķīgu viesu namu, kurā saviem viesiem rīko piknikus. Muižā ir izveidots brīnišķīgs gan brīvā, gan regulārā plānojuma parks ar alejām, dīķiem un zālieniem. Parkā ir trīs nelieli izpriecu namiņi, un vienā no tām abos spārnos ir izveidotas oranžērijas. Oranžērijas grezno marmora statujas un krūšutēli. Viena no statujām ir Venera. Paviljonus grezno arī gleznas, kuras gan nav vērtīgas."

1795. gadā muižu pārdeva Oto Heinriham fon Īgelštrēmam (*Igelström*), 1865. gadā tā piederēja tirgotājam Kārlim Ferdinandam Milleram.

Pēc 1877. gada muižas zemes sadalīja apbūves gabalos 235 nomniekiem, muižā darbojās kūdras fabrika. Pēc dzelzceļa līnijas Rīga—Tukums uzbūvēšanas daļa no Zolitūdes muižas zemēm palika otrā dzelzceļa pusē (mūsdienās Zolitūdes apkaime).

Pēc 1924. gada 24. februāra likuma par Rīgas pilsētas administratīvajām robežām bijušās Zolitūdes muižas, Lielās un Mazās Dammes muižas, Anniņmuižas un Šampētera muižas zemes tika iekļautas Rīgas teritorijā.

## Muižas apraksts
Muižas kungu māja bija grezna rokoko — baroka stila ēka ar franču muižu arhitektūras iezīmēm. Kungu namam pieslējās ar marmora skulptūrām greznota oranžērija. Ēkai bijis stāvs jumts. Uz pili veda divkārša aleja, tai vidū dekoratīvs elements — vāze. Muiža atradās smilšainā augsnē, kurā bija iekopts parks ar zālieniem, alejām, dīķiem, parkam bija gan regulārs, gan brīvais plānojums. Dārzā atradās izpriecu namiņi.

## Atsauces
Uherski Ostroha

**Uherski Ostroha** () ir pilsēta Čehijā, Zlīnas apgabala Uherske Hradištes apriņķī, Slovācko reģionā, pie Morāvas upes.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1286. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Līdz Otrā pasaules kara sākumam pilsētā dzīvoja arī ebreju kopiena. Kopš 1993. gada — Čehijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Larisa Laviņa

**Larisa Laviņa** ( — ) bija latviešu politiķe, 5. Saeimas deputāte. Latvijas Sociālistiskās partijas biedre.

5. Saeimā tikusi ievēlēta no "Līdztiesības" saraksta. Bija "Līdztiesības" frakcijas priekšsēdētāja biedre, darbojās Izglītības, kultūras un zinātnes komisijā un Pilsonības likuma izpildes komisijā. Laviņa bija pieteikta 6. Saeimas vēlešanām, taču, tā kā viņa bija darbojusies Latvijas Komunistiskajā partijā pēc 1991. gada 13. janvāra, viņas kandidatūra tika atteikta. 1998. gada jūnijā pēc krievu nacionālradikāļu mītiņa Vērmanes dārzā izstājusies no Latvijas Sociālistiskās partijas.

Gājusi bojā  no gūtām traumām iereibuša autovadītāja izraisītā autoavārijā Rīgā, Brīvības ielā 421. Autoavārijā cieta arī viņas znots, mazdēls un mazmeita.

Viņas tēvs bija literāts Jevgēņijs Kleša. Viņas znots ir Aldis Laviņš, kas kopš 2014. gada ir Satversmes tiesas priekšsēdētājs.

## Atsauces
EUTELSAT 115 West B

***EUTELSAT 115 West B*** ir Francijas uzņēmuma *[[Eutelsat]]* sakaru pavadonis. Palaists 2015. gada martā ģeostacionārajā orbītā.
Tas nodrošina sakaru un datu pārraides pakalpojumus Amerikai.

Kosmiskais aparāts izgatavots uz platformas *[[Boeing 702|Boeing 702SP]]* bāzes. Pavadonis apgādāts ar 34 Ku un 12 C joslas raidītājiem. Tā dzinējsistēma ir pilnībā elektriski darbināma (gan galvenais dzinējs gan stabilizācijas dzinēji).

2012. gada martā Meksikas sakaru operators *Satelites Mexicanos S.A.B. de C.V.* (*[[Satmex]]*) ASV uzņēmumam *[[Boeing Satellite Systems]]* pasūtīja pavadoni ***Satmex 7***.

2014. gada janvārī uzņēmumu *Satmex* nopirka *Eutelsat*. Maijā visi *Satmex* pavadoņi tika pārdēvēti. *Satmex 7* ieguva nosaukumu ***EUTELSAT 115 West B***.

*EUTELSAT 115 West B* palaists  03:50 UTC ar nesējraķeti *[[Falcon 9 v1.1]]* no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma *SLC-40*. Ar to kopā startēja sakaru pavadonis *[[ABS-3A]]*.

Ģeostacionāro orbītu *EUTELSAT 115 West B* sasniedza ar saviem dzinējiem. *EUTELSAT 115 West B* novietots ģeostacionārās orbītas punktā 114.9° rietumu garuma. Tas nomainīja tur slīpā orbītā darbojošos *[[EUTELSAT 115 West A]]*.

## Ārējās saites
* EUTELSAT 115 West B Eutelsat 
* ABS/Eutelsat-1 Mission SpaceX 
* Eutelsat 115 West B (SATMEX 7) Gunter Dirk Krebs
Felikss Deičs

**Felikss Deičs** (dzimis  Rostovā pie Donas, miris ) bija ebreju izcelsmes latviešu teātra režisors, aktieris, un inženieris. Iestudējis izrādes vairākos Latvijas teātros. 2012. gadā saņēmis Spēlmaņu nakts balvu par mūža ieguldījumu teātra mākslā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1937. gadā Rostovā pie Donas. 1962. gadā absolvēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Hidromeliorācijas un mehanizācijas fakultāti, bet 1964. gadā Rīgas Krievu drāmas teātra studiju. No 1964. gada līdz 1992. gadam strādāja par aktieri un režisora asistentu Jaunatnes teātra krievu trupā. 1977. gadā pievērsās patstāvīgai režijai. No 1992. gada strādāja par režisoru Valmieras Drāmas teātrī.

Miris 2019. gadā, apbedīts Rīgas Jaunajos Ebreju kapos.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Eduarda Smiļģa balva (1996) 
* Spēlmaņu nakts balva kategorijā "Gada režisors" (1997) 
* Triju Zvaigžņu ordenis (2003)
* Spēlmaņu nakts balva par mūža ieguldījumu teātra mākslā (2012)

## Iestudētās teātra izrādes

## Atsauces

## Ārējās saites
* Felikss Deičs Valmieras drāmas teātra mājaslapā
* Felikss Deičs Liepājas teātra mājaslapā 
* Felikss Deičs izrades.lv
307261 Máni

**307261 ''Máni*** (iepriekš ) ir [[transneptūna objekts]] ar [[diametrs|diametru]] apmēram 934 ± 17 km. Objekts atrodas [[Koipera josla|Koipera joslā]] un pieder [[klasiskais Koipera joslas objekts|klasiskajiem Koipera joslas objektiem]]. *Máni*, iespējams, ir [[pundurplanēta]], bet precīzi tas nav zināms, jo [[astronomisks objekts]] atrodas pārāk tālu.
 
Objektu atklāja  [[amerikāņi|amerikāņu]] [[astronoms|astronomi]] [[Maikls Brauns]] un [[Čads Truhiljo]] [[Palomāras observatorija|Palomāras observatorijā]]. Tam piešķīra pagaidu apzīmējumu , bet pēc [[orbīta]]s noskaidrošanas [[Mazo planētu centrs]] to iekļāva sarakstā ar numuru 307261.  objektam piešķīra [[skandināvu mitoloģija]]s dieva [[Māni (Mēness dievs)|Māni]] vārdu.

*Máni'' 2015. gada martā atradās apmēram 46,889 AU attālumā no Saules, perihēliju tas sasniegs .

## Atsauces

## Ārējās saites
*  attēli
Kārsavas ģerbonis

**Kārsavas pilsētas ģerbonis** ir viens no Kārsavas pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts .

## Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs ir sudraba krāsā. Laukuma vidū stāvus attēlotas četras zaļas āboliņa lapas, kas sadala vairogu divās vienādās daļās. 

## Atsauces
Glikokortikoīdi

**Glikokortikoīdi** ir kortikosteroīdi, kas ietekmē galvenokārt ogļhidrātu un olbaltumvielu maiņu. Glikokortikoīdi stimulē glikoneoģenēzi, paaugstina cukura līmeni asinīs, kā arī veicina glikogēna sintēzi aknās. Glikokortikoīdi spēj arī samazināt iekaisumus un alerģiskās izpausmes. Tos cilvēka ķermenī sintezē virsnieru garoza. Glikokortikoīdu receptori ir gandrīz visām cilvēka šūnām, un tiem piesaistoties, notiek attiecīgie efekti. Dabiskie glikokortikoīdi ir kortizons un hidrokortizons jeb kortizols, kurus dažādu preparātu veidā lieto medicīnā. 

## Efekti

### Pretiekaisuma darbība
Pretiekaisuma darbības pamatā ir glikokortikoīdu spēja nomākt iekaisuma eksudatīvo fāzi, jo tie neitralizē hialuronidāzi un samazina asinsvadu caurlaidību. Tie kavē arī iekaisuma mediatoru — prostaglandīnu sintēzi. 

### Imūndepresīvā iedarbība
Imūndepresīvā glikokortikoīdu iedarbība ir saistīta ar spēju nomākt limfocītu un plazmocītu attīstību, samazināt antivielu veidošanos. Pie tam tie kavē tuklo šūnu granulu satura atbrīvošanu (piemēram, histamīna) un  izdalīšanos no tām, kā arī darbojas pretēji šo mediatoru efektiem, piemēram, samazina asinsvadu caurlaidību, paaugstina asinsspiedienu utt.

### Ietekme uz asinsradi.
To ilgstošas lietošanas laikā samazinās eozinofilo leikocītu un limfocītu skaits, bet palielinās eritrocītu un neitrofilo leikocītu skaits asinīs. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Krāslavas ģerbonis

**Krāslavas pilsētas ģerbonis** ir viens no Krāslavas pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts .

## Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs ir zilā krāsā. Uz vairoga sudraba krāsā attēlots peldošs sens burukuģis ar paceltu buru un pieciem airiem. Burukuģis apzīmē kuģošanu pa Daugavu, savukārt pieci airi apzīmē piecas pilsētā dzīvojošās pamattautības — latviešus, krievus, baltkrievus, poļus un ebrejus.

## Atsauces