open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kavite

**Kavite** () vai **Kabite** () ir viena no Filipīnu provincēm valsts vidusdaļā, Kalabarsonas reģionā. Administratīvi dalās 8 pilsētās un 15 municipalitātēs un sīkāk 803 barangajās. Provinces oficiālā galvaspilsēta ir Imusa, faktiskais administratīvais centrs — Tresemartiresa, bet lielākā pilsēta — Dasmariņasa. Provinci apdzīvo galvenokārt tagali, bet ir nozīmīgas visaju un bikolu minoritātes. Izplatītākā ir tagalu valoda, bet ap 30 tūkstošiem joprojām sadzīvē lieto spāņu kreolisko čavakano valodu.

## Ģeogrāfija
Province izvietojusies Lusonas salas dienvidrietumos. Ziemeļos robežojas ar Galvaspilsētas reģionu, dienvidos — ar Batangasas provinci, bet austrumos — ar Lagunas provinci. Ziemeļaustrumos krastus apskalo Dienvidķīnas jūras Manilas līcis. Provincei pieder Korrigedoras sala Manilas līcī, kā arī vairākas mazākas saliņas. Reljefā dominē līdzenums, kas paaugstinās dienvidu virzienā. Augstākais kalns ir Loro (688  m vjl) uz robežas ar Batangasas provinci.

## Vēsture
1571. gadā spāņu kolonizatori nodibināja Kavites pilsētu uz nelielas pussalas Manilas līcī; pilsētas un vēlākais provinces nosaukums cēlies no tagalu valodas vārda *kawit* — ‘āķis’, apzīmējot Kavitas pussalas āķveidīgo formu. Kavites province dibināta 1614. gadā un tās galvaspilsēta līdz 1954 gadam bija Kavites pilsēta. Provincē masveidā ieplūda ieceļotāji no Spānijas un Latīņamerikas, kas sekmēja kreoliskās čavakano valodas izveidošanos. 19. gadsimta beigās Filipīnu neatkarības cīņu laikā Kavite bija viena no nozīmīgākajām kauju vietām. Rezultātā 1898. gada 12. jūnijā Kavites pilsētā tika pasludināta Filipīnu neatkarības deklarācija. 1954. gadā tika nodibināta plānveidīgi projektētā Tresemartiresas pilsēta un uz turieni pārcēla provinces administratīvās iestādes. 1979. gadā par provinces galvaspilsētu oficiāli tika pasludināta Imusa, bet administratīvās iestādes lielākoties joprojām paliek Tresemartiresā.

## Ārējās saites
Jānis Bičevskis

**Jānis Bičevskis**, līdz 1906. gadam **Pēteris Vasarainis** (1886—1928), bija latviešu virsnieks, Latvijas Bruņoto spēku pulkvedis. Cēsu apriņķa priekšnieks (1921).

## Dzīvesgājums
[thumb|250px|left|Valsts Prezidents [Jānis Čakste un Ministru Prezidents Voldemārs Zāmuēls viesojas Cēsu pilsētas domē. No kreisās puses: Pēteris Radziņš, Jānis Čakste, Eduards Kalniņš, Voldemārs Zāmuēls, pie galda Cēsu pilsētas galva Kārlis Vanadziņš un Cēsu apriņķa priekšnieks Jānis Bičevskis (1924).]]
Dzimis 1886. gada 8. augustā Jaunpils pagastā kā Pēteris Vasarainis. Mācījās Baltijas skolotāju seminārā Kuldīgā (1900—1904), strādāja par skolotāju Kalsnavas skolā (1904—1905).

1905. gada revolūcijas apspiešanas laikā skolotāju Vasaraini apcietināja un piesprieda nāves sodu, bet viņam izdevās izbēgt un nokļūt Vitebskas guberņas Lozinas miestā pie latviešu pareizticīgo priestera. Kad policija viņu izsekoja, Vasarainis ar svešu pasi uz Jāņa Bičevska vārda aizbēga uz Ziemeļkaukāzu, kur viņu kādā staņicā uzņēma Kubaņas kazaku kārtā. Pēc mācībām karaskolā 1909. gadā sāka dienēt 7. Kubaņas kazaku pulkā. Piedalījās Pirmajā pasaules karā, ievainots un kontuzēts. 1917. gadā viņu paaugstināja pulkveža pakāpē. Krievijas pilsoņu kara beigās dienēja ģenerāļa Pjotra Vrangeļa armijā, bija tulks sakariem ar angļu misiju. Iecelts par sakaru virsnieku Lielbritānijas militārās misijas rīcībā, evakuēts uz Konstantinopoli.

Pēc atgriešanās dzimtenē 1920. gada jūlijā pulkvedi Bičevski iecēla par Cēsu apriņķa apsardzības priekšnieku. 1921. gadā viņš kļuva par Cēsu apriņķa priekšnieku un 1924. gadā par 10. Cēsu aizsargu pulka komandieri.
Pēc viņa ierosmes Cēsu Vienības laukumā 1924. gada 16. novembrī atklāja Uzvaras pieminekli "No zobena saule lēca" (autors P. Kundziņš). 1926. gadā viņu iecēla par Jelgavas apriņķa priekšnieku un 16. Jelgavas aizsargu pulka komandieri.

Miris 1928. gada 1. maijā Jelgavā.

## Atsauces
Kerkuāna

**Kerkuāna** (, ) ir pūniešu pilsētas drupas Vidusjūras krastā mūsdienu Tunisijā. 1985. gadā Kerkuānas drupas kopā ar netālu esošo nekropoli tika iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Kerkuānas patiesais nosaukums rakstos nav saglabājies, senvietai nosaukumu devuši arheologi. Pūniešu pilsēta, kura bijusi apdzīvota apmēram 400 gadus, tika pamesta Pirmā pūniešu kara laikā ap 250. gadu p.m.ē. un romieši to neatjaunoja. Rezultātā Kerkuānas drupas ir vienīgais saglabājies pūniešu pilsētas paraugs.

## Galerija

Kerkouane_maisons_2.jpg
Kerkouane_Plan_du_site_2.jpg
Kerkouane-Tamezrat_photo12_كركوان-_تامزراط.jpg
Punic_Tomb_(panoramic_view)_قبر_بوني.jpg


## Ārējās saites
Rebeka Hola

**Rebeka Marija Hola** (; dzimusi ) ir angļu aktrise un režisore.

Holas pirmā aktrises loma bija 10 gadu vecumā, 1992. gada televīzijas seriālā *[[The Camomile Lawn]]*, ko režisēja viņas tēvs Pīters Hols. Holas pirmā kino loma bija filmā *[[Starter for 10]]* (2006), bet kļuvusi atpazīstama pēc lomas Kristofera Nolana filmā "Ilūzija" (2006). 2008. gadā atveidojusi galveno lomu Vudija Allena filmā "Vikija, Kristīna, Barselona", par ko nominēta Zelta globusa balvai kategorijā "Labākā aktrise mūziklā vai kinokomēdijā". Atveidojusi lomas arī Rona Hauarda vēsturiskajā drāmā "Frosts pret Niksonu" (2008), Bena Afleka krimināldrāmā "Pilsēta" (2010), šausmu trillerī *[[The Awakening]]* (2011), supervaroņu filmā "Dzelzs vīrs 3" (2013), zinātniskās fantastikas filmā "Transcendence" (2014), psiholoģiskajā trillerī "Dāvana" (2015), Stīvena Spīlberga fantāzijas filmā "" (2016) un monstru filmā "Godzilla pret Kongu" (2021). 2021. gadā režisējusi savu pirmo filmu *[[Passing]]* (2021), kas saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Nakts nams

**"Nakts nams"** () ir 2020. gada ASV un Apvienotās Karalistes psiholoģiska šausmu filma, kuras režisors ir Deivids Brukners. Filmā galvenās lomas atveido Rebeka Hola, Sāra Goldberga, Evans Džonekaits, Steisija Mārtina un Vondijs Kērtiss-Hols.

Filma stāsta par atraitni, kura atklāj kādu tumšu noslēpumu par savu māju, ko uzbūvēja viņas pašnāvību izdarījušais vīrs.

Filmas "Nakts nams" pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā. ASV kinoteātros filma sāka demonstrēt  un to izplatīja *[[Searchlight Pictures]]*. Filma nopelnīja 15,5 miljonus ASV dolāru un saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, īpaši izceļot Holas aktierspēli. Filmu nominēja vairākām balvām, tai skaitā Saturna balvai kategorijā "Labākā šausmu filma". Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 88% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kavite (pilsēta)

**Kavite** (, ) ir pilsēta Filipīnās, Kavites provincē. Atrodas provinces ziemeļos, aizņem  garu pussalu starp Bakooras līci austrumos un Manilas līci rietumos; ietilpst Manilas aglomerācijā. Administratīvi pilsētai pieder Korregidoras sala  uz rietumiem. Lielākā daļa iedzīvotāju ir tagali.

## Vēsture
Pilsētas nosaukums cēlies no tagalu valodas vārda *kawit* — ‘āķis’, apzīmējot Kavitas pussalas āķveidīgo formu. 1571. gadā spāņu kolonizatori odibināja enkomjendu un sāka kolonizēt Kavites apkārtni. 1614. gadā dibināta Kavites province un pilsēta līdz 1954. gadam bija tās administratīvais centrs. Kavites osta bija viens no galapunktiem Manilas—Akapulko galeonu maršrutā, kas pastāvēja no 1565. līdz 1815. gadam. Pilsētā masveidā ieplūda ieceļotāji no Spānijas un Latīņamerikas, kas sekmēja kreoliskās čavakano valodas izveidošanos, kas joprojām nelielā apjomā tiek lietota ikdienā. 19. gadsimta beigās Filipīnu neatkarības cīņu laikā pilsēta un province bija viena no nozīmīgākajām kauju vietām. Rezultātā 1898. gada 12. jūnijā Kavites pilsētā tika pasludināta Filipīnu neatkarības deklarācija. Tajā pašā gadā Kavites osta, tāpat kā pārējās Filipīnas, nonāca ASV valdījumā, un šeit tika izbūvēta kara flotes bāze. 1940. gadā Kavitei piešķīra pilsētas statusu. 1954. gadā provinces administratīvais centrs tika pārcelts uz Tresemartiresu. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Barba un Stāra dodas uz Vista Del Mar

**"Barba un Stāra dodas uz Vista Del Mar"** () ir 2021. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Džošs Grīnbaums. Filmā galvenās lomas atveido Kristena Viga, Annija Mumolo, Džeimijs Dornans un Deimons Vajanss jaunākais.

Filma stāsta par divām pusmūža sievietēm un labākajām draudzenēm, kuras pirmo reizi nolemj doties brīvdienās ārpus savas nelielas pilsētas.

Filmas "Barba un Stāra dodas uz Vista Del Mar" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Lionsgate]]*. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, īpaši slavējot Dornana aktierspēli. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 80% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hugo Drava-Blumbergs

**Herberts Hugo Drava-Blumbergs** (1903—1991) bija latviešu pedagogs un sabiedriskais darbinieks, Cēsu pilsētas galva (1939—1940) un pilsētas vecākais (1941—1944).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1903. gada 8. decembrī Dikļu pagasta Kulmaču mājās Pētera Augusta Blumberga un viņa sievas Kristīnes, dzimušas Kalniņas, astoņu bērnu ģimenē. Mācījās Dikļu pamatskolā, tad Cēsu Skolotāju seminārā (1921—1922) un Rīgas Skolotāju institūtā, kuru absolvēja 1926. gadā. Strādāja Suntažu, Vainižu un Skrundas pamatskolās, bet no 1934. gada — Cēsu pilsētas 2. pamatskolā.
1939. gada 10. maijā Hugo Blumbergu iecēla par Cēsu pilsētas valdes locekli, bet 30. oktobrī par Cēsu pilsētas galvu. Darbojās arī Cēsu apriņķa skolu valdē. 1940. gada maijā uzvārdu latviskošanas kampaņas laikā Hugo Blumbergs oficiāli nomainīja uzvārdu, kļūstot par Hugo Dravu.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 19. jūlijā viņu atlaida no amata, par Cēsu pilsētas galvu ieceļot Aleksandru Čoki. Neilgi pēc Cēsu ieņemšanas vācu okupācijas iestādes 1941. gada jūlijā Hugo Dravu atjaunoja amatā līdz 1944. gada septembrim.
1948.—1956. gadā viņš bija ieslodzījumā gulaga nometnē Krievijā.

Miris 1991. gada 13. augustā Cēsīs.

## Atsauces
Rūdolfs Kauce

thumb|200px|Rūdolfs Kauce (1939)
**Rūdolfs Fricis Kauce** (1887—1942) bija latviešu ierēdnis un sabiedriskais darbinieks, Cēsu pilsētas galva (1934—1939).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1887. gada 20. decembrī Rīgā Aleksandra Kauces un viņa sievas Annas ģimenē.
Pēc tehnisko kursu absolvēšanas strādāja par Cēsu pilsētas pasta kantora telegrāfa uzraugu (1905—1909), Salacgrīvas pasta kantora priekšnieku (1909—1912), Cēsu pilsētas pasta kantora ierēdni (1912—1920).

1920. gadā Kauci iecēla par Telegrāfa telefona VI rajona priekšnieku, 1933. gadā par Cēsu pilsētas domes priekšsēdētāju No 1934. gada 29. maija līdz 1939. gada 1. novembrim viņš bija Cēsu pilsētas galva, līdztekus bija Cēsu X aizsargu pulka Štāba bataljona saimniecības priekšnieks, Cēsu apriņķa skolu valdes pārvaldības pārstāvis.
Vēlāk bija Telegrāfa telefona VI rajona priekšnieks.
Pēc Latvijas okupācijas viņu atlaida no amata un 1941. gada jūnija deportācijas laikā aizveda uz PSRS un ieslodzīja Sevurallagā, kur viņš gāja bojā 1942. gada 18. augustā.
              
## Apbalvojumi
* Igaunijas Balta krusta ordenis, III klase (1935)
* Aizsargu organizācijas Nopelnu Krusts (1937)
* Atzinības Krusts, IV šķira (1938)

## Atsauces
Kārlis Vanadziņš

thumb|200px|Kārlis Vanadziņš Cēsu pilsētas galvas amatā (1924)
thumb|300px|Cēsu pilsētas domes locekļi (1928—1931)
**Kārlis Gerhards Vanadziņš** (1865—1956) bija latviešu strēlnieku ārsts un sabiedriskais darbinieks, Cēsu pilsētas galva (1922—1933), Rīgas pilsētas 1. slimnīcas direktors (1939—1940).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1890. gada 17. maijā Trikātas pagasta "Ūdriņos" piecu bērnu ģimenē, tēvs Kārlis — mežzinis, māte Jūlija (dzimusi Vāvere), jaunākais brālis ērģelnieks Nikolajs Vanadziņš (1890—1965).
Mācījās Rīgas Nikolaja ģimnāzijā. Sāka medicīnas studijas Tērbatas Universitātē, bet Pirmā pasaules kara laikā 1916. gadā viņu mobilizēja Krievijas Impērijas armijā, bija 1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku pulka jaunākais ārsts. Piedalījās Ziemassvētku kaujās, apbalvots ar Sv. Staņislava ordeņa III šķiru ar šķēpiem un banti. 1917. gada 21. septembrī Vanadziņš absolvēja studijas Tērbatas Universitātē un ieguva ārsta grādu, bija vecākā pulka ārsta vietas izpildītājs.

Pēc Oktobra revolūcijas Vanadziņu 1918. gada janvārī atvaļināja no dienesta un viņš strādāja par Rāmuļu pagasta ārstu. Latvijas SPR laikā no 1919. gada 1. janvāra bija Cēsu apriņķa ārsts, pēc Cēsu kaujām 1919. gada 27. jūnijā pievienojās Ziemeļlatvijas brigādei. No 23. jūlija bija Vidzemes divīzijas lazaretes jaunākais ārsts, 1. septembrī kļuva par 8. Daugavpils kājnieku pulka vecāko ārstu.
Pēc Latvijas brīvības cīņu noslēguma 1920. gada 19. maijā sāka strādāt Rīgas Kara slimnīcā par jaunāko ārstu kapteiņa pakāpē, 13. oktobrī atvaļināts no dienesta armijā.

No 1922. līdz 1933. gadam Kārlis Vanadziņš bija Cēsu pilsētas galva, pēc tam vadīja Cēsu pilsētas rentgena un fizioterapijas kabinetu. 1939. gadā viņu iecēla par Rīgas pilsētas 1. slimnīcas direktoru un galveno ārstu.
 
Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā K. Vanadziņu atbrīvoja no Rīgas pilsētas 1. slimnīcas direktora amata un viņš atgriezās Cēsīs, kur atjaunoja privāto un slimo kasu slimnieku pieņemšanu savā namā Rīgas ielā 15, tad līdz 1944. gadam bija Cēsu pilsētas ambulances ārsts.

1944. gada rudenī viņš devās bēgļu gaitās uz Vāciju, tur nostrādāja dažus gadus Lībekā, pēc kam pārcēlās uz Vekšes pilsētu Zviedrijā, kur savā mājā izveidoja latviešu grāmatu un gleznu kolekciju.

Miris 1965. gada 9. jūlijā Lundas slimnīcā.

## Atsauces
Imusa

**Imusa** (, ) ir pilsēta Filipīnās, Kavites provinces oficiālā galvaspilsēta. Atrodas provinces ziemeļos Imusas upes krasta pie tās ietekas Bakooras līcī; ietilpst Manilas aglomerācijā. Lielākā daļa iedzīvotāju ir tagali.

## Vēsture
Imusa kā atsevišķa municipalitāte izveidota 1795. gadā, atdalot no Kavites municipalitātes. 1977. gadā ar prezidenta Ferdinanda Markosa dekrētu Imusa tika nozīmēta par Kavites provinces galvaspilsētu, lai arī lielākā daļa administratīvo iestāžu paliek Tresemartiresā. 2012. gadā Imusai piešķirts pilsētas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ķīnas tatāri

thumb|Tatāri Eirāzijā
**Ķīnas tatāri** (tatāru: *Qıtay tatarları*, تاتارلار) ir nacionālā minoritāte Ķīnā. Viena no 56 oficiāli atzītajām Ķīnas tautām. Viņi ir tatāru pēcteči, kas pārcēlās uz Ķīnu 19. gadsimtā. Lielākoties viņi apdzīvo Siņdzjanas Uiguru autonomo reģionu. Pēc reliģijas lielakoties ir sunnītu musulmaņi. Rakstot lieto arābu rakstību.

Ķīnas tatāru skaits 2010. gadā bija 3556 cilvēku.

## Vēsture
Mūsdienu Ķīnas tatāru senči ir Sibīrijas un Volgas tatāri. Līdz 19. gadsimtam, galvenokārt pateicoties tatāru tirgotājiem, Vidusāzijā izveidojās ievērojama tatāru minoritāte. Vēlāk tatāru tirgotāji sāka pārcelties no Vidusāzijas uz Austrumturkestānu, kas piederēja toreizējai Cjinu impērijai, lielākoties reģiona ziemeļos.

19. gadsimta otrajā pusē un 20. gadsimta sākumā arī Mandžūrijā sāka parādīties tatāri. Mandžūrijā dzīvojošie tatāri atšķirībā no Siņdzjanā dzīvojošajiem turpināja uzturēt kontaktus ar krieviem, lielākoties ar tiem pašiem ieceļotājiem. Vēlāk Mandžūrijas tatāru kopiena pilnībā izšķīrās, tās pārstāvji izceļoja uz lielajām pilsētām vai citām valstīm, savukārt Siņdzjanas kopiena pastāvīgi sarūk.

## Skatīt vēl

* Krimas tatāri
* Volgas tatāri
* Lietuvas tatāri

## Ārējās saites
Tresemartiresa

**Tresemartiresa** (, ) ir pilsēta Filipīnās, Kavites provinces faktiskā galvaspilsēta. Atrodas provinces vidienē; ietilpst Manilas aglomerācijā. Lielākā daļa iedzīvotāju ir tagali.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta cēlusies kā Tansas municipalitātes viena no attālākajām un lielākajām draudzēm (*barrio*) Kintana (*Quintana*), galvenokārt lopkopības un cukurniedru audzēšanas reģions. Pilsēta dibināta 1954. gadā kā jaunā Kavites provinces galvaspilsēta, pievienojot teritorijas no apkārtējām municipalitātēm. Nosaukta (no  — ‘trīspadsmit mocekļi’) par godu 13 Filipīnu neatkarības cīņu dalībniekiem, Katipunanas locekļiem, kas tika sodīti ar nāvi nošaujot 1896. gada 12. septembrī Sanfelipes cietoksnī Kavites pilsētā. 1977. gadā ar prezidenta dekrētu par jauno provinces galvaspilsētu tika pasludināta Imusa, bet lielākā daļa administratīvo iestāžu un gubernatora rezidence palikuši Tresemartiresā.

## Atsauces

## Ārējās saites
2022. gada Āzijas spēles

**2022. gada Āzijas spēles** () jeb **19. [[Āzijas spēles]]**, plašāk pazīstamas arī kā **Handžou 2022** (), bija daudzu sporta veidu sacensības, kas no  līdz  norisinājās Ķīnas pilsētā Handžou.

Sākotnēji tās bija paredzēts aizvadīt no 2022. gada 10. septembra līdz 25. septembrim, bet 2022. gada 6. maijā spēles tika pārceltas uz 2023. gadu Covid-19 pandēmijas dēļ. Jaunie datumi tika paziņoti 2022. gada 19. jūlijā. Handžou bija trešā Ķīnas pilsēta, kas uzņēma Āzijas spēles, pirms tam Āzijas spēles ir rīkojusi arī Pekina 1990. gadā un Guandžou 2010. gadā.

Ķīnas Olimpiskā komiteja pieteikumu rīkot spēles iesniedza . Tā bija vienīgā oficiāli izvirzītā kandidatūra. Spēļu rīkošanas tiesības Handžou tika piešķirtas  Āzijas Olimpiskās padomes 34. Ģenerālās asamblejas laikā Ašgabatā, Turkmenistānā.

Spēlēs tika sadalīts 481 medaļu komplekts 40 sporta veidos. Visvairāk zelta medaļu (201) izcīnīja Ķīnas sportisti, labojot sev piederošo rekordu, ko sasniedza 2010. gadā, kad izcīnīja 199 zelta medaļas. Ķīna ieguva visvairāk medaļu arī kopumā — 383. 

## Dalībnieki
Spēlēs piedalījās sportisti no visām 45 nacionālajām olimpiskajām komitejām, kas ir Āzijas Olimpiskās padomes locekles. Sākotnēji bija paredzēts, ka pirmo reizi tiks atļauts piedalīties arī Okeānijas sportistiem, taču tikai atsevišķos sporta veidos, lai kvalificētos . 2022. gada aprīlī Austrālijas un Jaunzēlandes olimpisko komiteju amatpersonas paziņoja, ka abas valstis nepiedalīsies spēlēs.

2023. gada 26. janvārī Āzijas Olimpiskā padome piedāvāja Krievijas un Baltkrievijas sportistiem iespēju piedalīties Āzijas spēlēs, lai abu valstu sportisti varētu kvalificēties 2024. gada vasaras olimpiskajām spēlēm, neskatoties uz valstīm noteiktajām sankcijām. 8. jūlijā Āzijas Olimpiskā padome atļāva līdz pat 500 sportistiem no Krievijas un Baltkrievijas sacensties neitrālā stausā, neietekmējot medaļu skaitu, šo lēmumu vēlāk atbalstīja arī Starptautiskā Olimpiskā komiteja. Tā paša gada 2. septembrī tika paziņots, ka Krievijas un Baltkrievijas sportistu dalība nav iespējama "tehnisku iemeslu dēļ".

Dalībvalstu saraksts (sportistu skaits ir norādīts iekavās):

## Medaļu tabula

Tikai četru dalībvalstu sportisti neieguva nevienu medaļu (Austrumtimora, Butāna, Jemena, Maldīvija).

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Dasmariņasa

**Dasmariņasa** (, ) ir pilsēta Filipīnās, Kavites provinces lielākā pilsēta. Atrodas provinces austrumos; ietilpst Manilas aglomerācijā. Lielākā daļa iedzīvotāju ir tagali.

## Vēsture
Līdz 19. gadsimta vidum pastāvēja kā Imusas municipalitātes **Tampusas** (*Tampus*) draudze (*barrio*). 1864. gadā pēc provinces gubernatora iniciatīvas tika nodibināta pilsētiņa, nodēvējot to par **Peresdasmariņasu** (*Perez-Dasmariñas*) par godu septītajam Filipīnu gubernatoram Gomesam Peresam Desmariņasam. 1866. gadā Peresdasmariņasa tika izdalīta atsevišķā pašvaldībā. Pēc Filipīnu atbrīvošanās cīņām 19. gadsimta beigās pilsētiņas iedzīvotāju skaits bija ievērojami samazinājies un 1903. gadā Peresdasmariņasu pievienoja atpakaļ Imusai, bet jau 1917. gadā atjaunota patstāvīgā municipalitātē, lietojot tagadējo nosaukumu. Pēc Otrā pasaules kara Dasmariņasa strauji attīstījās. 2009. gadā tai piešķirts pilsētas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Skalbes

**Skalbes** (*Iris*) ir skalbju dzimtas ģints. Tā ir sastopama Ziemeļu puslodes mērenajā joslā, kā arī ir introducēta Austrālijā, Okeānijā un Dienvidamerikā. Ģintī ir klasificētas aptuveni 310 sugas.

Latvijā ir sastopamas divas sugas:

* Purva skalbe (*Iris pseudacorus*) L.
* Sibīrijas skalbe (*Iris sibirica*) L.
Latvijā savvaļā sastopamās sugas, no tām veidotās šķirnes un vizuāli līdzīgas sugas ierasts dēvēt par skalbēm, bet pārējos ģints pārstāvjus parasti dēvē par **īrisiem**.

## Apraksts
Dažādām skalbju sugām ir atšķirīga ziedu krāsu un aktīvās veģetācijas periods. Vairākām sugām raksturīga "bārda" - sīku matiņu kopums uz kauslapām netālu no zieda centra, bet citām - krokas vai "cekuli". Ir skalbes ar sakneņiem un tādas, kas veido sīpolus. 

Ģintij raksturīgā zieda uzbūve ir trīs lielas kauslapas, kas bieži ir izteikti noliektas, un 3 stāvas vainaglapas. Gan vainaglapas, gan kauslapas parasti ir krāšņas, un var būt vienādās, līdzīgās vai atšķirīgās krāsās. Zieda trīs putekšnīcas parasti slēpj trīs drīksnas izaugumi. 

## Iedalījums
Skalbju ģints tiek iedalīta vairākās apakšģintīs:

* *Iris* - bārdainie īrisi ar sakneņiem;
* *Limniris* - īrisi ar sakneņiem, bet bez bārdas;
* *Xiphium* - sīpolīrisi ar gludiem sīpoliem, agrāk kā atsevišķa ģints *Xiphium*;
* *Nepalensis* - sīpolīrisi, agrāk ģints *Junopsis;*
* *Scorpiris* - sīpolīrisi ar gludiem sīpoliem, agrāk ģints *Juno*;
* *Hermadactyloides* -  sīpolīrisi, agrāk ģints *Iridodyctium*.

## Atsauces

## Ārējās saites
2024. gada Pasaules čempionāts biatlonā

**2024. gada [[Pasaules čempionāts biatlonā]]** notika Nove Mesto Morāvijā, Čehijā, laikposmā no 7. līdz 18. februārim. Čempionātā sacensības tika aizvadītas 12 disciplīnās: sprintā, iedzīšanā, individuālajā distancē, masu startā, stafetēs vīriešiem un sievietēm, kā arī 2 jauktajās stafetēs. Sacensības rīkoja Starptautiskā Biatlona savienība. Pasaules čempionāta rezultāti netika ieskaitīti 2023.—2024. gada Pasaules kausa kopvērtējumā, izņemot nāciju kausa ieskaiti.

Pasaules čempionāts Nove Mesto notika otro reizi, iepriekšējo reizi tas šajā vietā norisinājās 2013. gadā. Nove Mesto nesekmīgi pretendēja 2019., 2021. un 2023. gada čempionātu rīkošanai. 2024. gada čempionāta rīkošanas tiesības tika piešķirtas Starptautiskās Biatlona savienības kongresā, kas notika attālināti 2020. gada novembrī.

Medaļas izcīnīja sešu valstu sportisti (Francija, Norvēģija, Itālija, Zviedrija, Vācija un Latvija). Visvairāk medaļu kopā (13), arī visvairāk zelta medaļu (6), ieguva Francijas biatlonisti. Norvēģijas pārstāvis Juhanness Tīngnēss Bē ieguva medaļas visās septiņās disciplīnās, paveikdams to otro gadu pēc kārtas. Francijas biatloniste Žilija Simona izcīnīja visvairāk zelta medaļu sieviešu konkurencē — četras. Latvijas biatlonists Andrejs Rastorgujevs izcīnīja sudrabu masu startā, kas ir lielākais sasniegums Latvijas biatlona vēsturē.

## Sacensību kalendārs
Sacensību sākuma laiki norādīti pēc Latvijas laika, iekavās norādīts laiks norises vietā.

## Medaļu ieguvēji
### Vīrieši

### Sievietes

### Jaukti

## Medaļu kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
* Organizatoru oficiālā tīmekļa vietne   
* IBU tīmekļa vietne
Šķiršanās (filma)

**"Šķiršanās"** () ir 2011. gada Irānas drāmas filma, kuras režisors, producents un scenārija autors ir Asgars Farhadi. Filmā galvenās lomas atveido Leila Hatami, Paimans Mādi, Šahabs Hoseini un Kimija Hoseini.

Filma stāsta par šķiršanās procesā esošu irāņu vidusšķiras pāri un viņu meitu, kā arī konfliktiem, kas rodas, kad vīrs noalgo zemākas klases aprūpētāju savam tēvam, kas cieš no Alcheimera slimības.

Filmas "Šķiršanās" pirmizrāde notika  Berlīnes Starptautiskajā kinofestivālā, kur tā saņēma festivāla augstāko apbalvojumu Zelta lāci, tādējādi kļūstot par pirmo Irānas filmu, kurai tas ir izdevies. Tā kļuva arī par pirmo Irānas filmu, kas saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā". Filmu nominēja arī kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Filma saņēma arī Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā". 2020. gadā žurnāls *[[Sight and Sound]]* filmu "Šķiršanās" ierindoja savā 30 labāko 2000. gadu filmu sarakstā. 2016. gada BBC 100 labāko 21. gadsimta filmu sarakstā "Šķiršanās" ierindojās 9. vietā. 2019. gadā *[[The Guardian]]* to iekļāva savā 21. gadsimta 100 labāko filmu saraksta 39. vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites
2017. gada Ogres novada domes vēlēšanas

**[[2017. gads|2017]]. gada [[Ogres novads (2002—2021)|Ogres novada]] domes vēlēšanas** notika  2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Ogres novada domē tika ievēlēti 17 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 9 kandidātu saraksti, kas veidoti no 152 kandidātiem. Ogres novadā vēlēšanas notika 17 iecirkņos.

Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" un Latvijas Zemnieku Savienība (38,28%), bet kopā novada domē iekļuva 5 no 9 sarakstiem. Ogres novada domes vēlēšanās piedalījās 12 842 vēlētāji jeb 49,23% no balsstiesīgajiem.

## Kandidātu saraksti

## Ievēlētie deputāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kandidātu saraksti
* Vēlēšanu rezultāti
* Balsotāju aktivitāte
Jēkabpils Sporta halle

**Jēkabpils Sporta halle** ir multifunkcionāla halle, kas atrodas Jēkabpilī, Celtnieku apkaimē pie Jēkabpils Reģionālās slimnīcas. Kopā ar blakusesošajiem āra kortiem, Jēkabpils stadionu un Jēkabpils Sporta centra viesnīcu "Vārpa" tā veido plašāku sporta kompleksu. Kopš atklāšanas  tā ir galvenā sporta pasākumu norises vieta Jēkabpils un apkārtējos novados.

Ēkā atrodas Jēkabpils Sporta centra un Jēkabpils Sporta skolas administrācija, fizioterapijas kabinets, kafejnīca, konferenču zāle, trenažieru zāle, aerobikas un horeogrāfijas zāle, "B" kategorijas hokeja arēna ar 58x28 m lielu ledus laukumu hokejam, kērlingam un slidošanai un 300 skatītāju vietām, kā arī universālā sporta zāle basketbolam un volejbolam, kas aprīkota ar stacionārām tribīnēm 100 skatītājiem un teleskopiskām tribīnēm 1000 skatītājiem, iespēju to sadalīt 2 atsevišķos sporta laukumos un iespēju transformēt to sabiedrisku pasākumu norisei, tai skaitā izstādēm, koncertiem un konferencēm.

## Atsauces
Vadims Ksteņins

**Vadims Ksteņins** (; dzimis ) ir Saulkrastos dzimis Krievijas politiķis. No 2018. gada - Voroņežas pilsētas mērs.

## Dzīvesgājums
1997. gadā beidzis Voroņežas Valsts arhitektūras-celtniecības universitāti. No 1997. līdz 2008. gadam strādājis Voroņežā *[[Rosneft]]* meitas kompānijā. No 2008. gada - darbs Voroņežas pilsētas pašvaldībā.

## Ārējās saites
Batangasa

**Batangasa** (, ) ir viena no Filipīnu provincēm valsts vidusdaļā, Kalabarsonas reģionā. Administratīvi dalās 5 pilsētās un 29 municipalitātēs un sīkāk 1078 barangajās. Provinces galvaspilsēta ir Batangasa, bet lielākā pilsēta — Lipa. Provinci apdzīvo galvenokārt tagali.

## Ģeogrāfija
Province izvietojusies Lusonas salas dienvidrietumos. Ziemeļrietumos robežojas ar Kavites provinci, ziemeļaustrumos — ar Kesonas provinci. Austrumos krastus apskalo Sibujanas jūras Tajabasas līcis, dienvidos — Verdes salas šaurums, Balajanas līcis un Batangasas līcis, bet rietumos — Dienvidķīnas jūra. Provincei pieder vairākas salas Verdes salas šaurumā un Dienvidķīnas jūrā, no kurām lielākās ir Marikabana un Verdes sala. Reljefā dominē Taala ezers ar tajā esošo aktīvo Taala vulkānu. Augstākais kalns ir Makilings (1090 m vjl) uz robežas ar Kesonas provinci.

## Vēsture
Pirmā spāņu koloniālās valdības nodibinātā apdzīvotā vieta bija Taala 1572. gadā. 1578. gadā tika nodibināta Bonbonas province (nodēvēta pēc Taala vulkāna agrākā nosaukuma). 1581. gadā tika likvidēta Bonbonas province un izveidota Balajanas province, kas iekļāva Lusonas salas dienviddaļu, kā arī Mindoro, Marindukes un Romblonas salas. Taala vulkāna 1754. gada izvidumā tika nopostīts provinces centrs Taala un tas tika pārcelts uz Batangasas pilsētu; Taala tika atjaunota jaunā vietā.

## Ārējās saites
2017. gada Ikšķiles novada domes vēlēšanas

**[[2017. gads|2017]]. gada [[Ikšķiles novads|Ikšķiles novada]] domes vēlēšanas** notika  2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Ikšķiles novada domē tika ievēlēti 15 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 6 kandidātu saraksti, kas veidoti no 95 kandidātiem. Ikšķiles novadā vēlēšanas notika 3 iecirkņos.

Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Vienotība (46,11%), bet kopā novada domē iekļuva 4 no 6 sarakstiem. Ikšķiles novada domes vēlēšanās piedalījās 4 015 vēlētāji jeb 57,11% no balsstiesīgajiem.

## Kandidātu saraksti

## Ievēlētie deputāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kandidātu saraksti
* Vēlēšanu rezultāti
* Balsotāju aktivitāte
Tjepvelas memoriāls

**Tjepvelas memoriāls Sommas kaujā pazudušajiem** ir kara memoriāls 72 337 bezvēsts pazudušiem britu un Dienvidāfrikas karavīriem, kuri gāja bojā Pirmā pasaules kara Sommas kaujās no 1915. līdz 1918. gadam, un kuriem nav zināmas kapa vietas. Memoriāls atrodas netālu no Tjepvelas ciema, Pikardijā Francijā. Apmeklētāju centrs tika atvērts 2004. gadā. Memoriāls, ko projektējis sers Edvīns Latjens, ir raksturots kā "divdesmitā gadsimta izcilākais britu monumentālās arhitektūras darbs".
## Atrašanās vieta
Memoriāls tika uzcelts aptuveni 200 m uz dienvidaustrumiem no bijušās *Thiepval Château* pils, kas atradās netālu no, Tjepvelas meža. Sākotnējās pils teritorija netika izvēlēta memoriālam, jo tas prasītu kara laikā apbedījumu pārvietošanu ap daudzajiem medicīniskās palīdzības punktiem, kas šeit atradās kaujas laikā.
## Dizains un atklāšana
Memoriāls, ko projektējis sers Edvīns Latjens, tika uzcelts no 1928. līdz 1932. gadam, un tas ir pasaulē lielākais Sadraudzības valstu memoriāls bezvēsts pazudušajiem karavīriem.

1932. gada 1. augustā to atklāja Velsas princis (vēlākais karalis Edvards VIII) Francijas prezidenta Albēra Lebrēna klātbūtnē. Atklāšanas ceremonijā piedalījās arī pats arhitekts Latjens. Tas bija pēdējais no īpašajiem memoriāliem Flandrijā un Pikardijā, kas tika atklāts.

Memoriāls dominē pār apkārtējo lauku ainavu, un to veido 16 ķieģeļu stabi, kas apklāti ar kaļķakmeni. Sākotnēji tas tika uzcelts, izmantojot franču ķieģeļus no Lilles, bet 1973. gadā tika atjaunots ar Akringtonas ķieģeļiem no Apvienotās Karalistes. Galvenā arka ir saskaņoti novietota no austrumiem uz rietumiem. Memoriāls atrodas (43 m) augstumā virs tā pjedestāla līmeņa, kas rietumos ir (6,1 m) virs blakus esošās kapsētas līmeņa. Tam ir (5,8 m) biezi pamati, kas bija nepieciešami jo zem konstrukcijas, kara laikā bija izveidots plašs tuneļu tīkls. Memoriālu veido sarežģīta piemiņas arka forma, kas sastāv no četru izmēru savstarpēji savienotām arkām. Katra galvenās arkas puse ir savienota ar mazāku arku, kas orientēta taisnā leņķī pret galveno arku. Katrai no šīm mazākajām arkām katra puse tiek savienota ar vēl mazāku arku un tā tālāk. Katras mazākās arkas atslēgas akmens atrodas lielākās arkas atsperes līmenī, ko tā savieno; katru no šiem līmeņiem iezīmē akmens karnīze. Šāds dizains 
veido 16 balstus, kas no ārpuses noklāti ar 64 akmens paneļiem. Tikai 48 no tiem ir ar gravējumiem, jo pārējie paneļi ap memoriāla ārpusi ir tukši bez gravējumiem. Galvenajai arkai pāri ir tornis. Memoriāla centrālajā telpā uz trīspakāpju platformas atrodas piemiņas akmens.

Memoriālā iegravēti 72 246 virsnieku un karavīru vārdi (skat. zemāk), un Latjena ģeniālā ģeometrija izriet no mēģinājuma attēlot šos vārdus kompaktā formā, nevis garākā, zemākā un lineārā formā, ko izmanto citi karā bezvēsts pazudušo memoriāli, piemēram, Losas, Pozjēras un Arasas.

## Ceremonijas un dievkalpojumi
Katru gadu 1. jūlijā (pirmās Sommas kaujas dienas gadadienā) pie memoriāla tiek rīkota liela piemiņas ceremonija. Ir arī ceremonija 11. novembrī, kas sākas pulksten 10.45.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Thiepval Memorial to the Missing of the Somme (Commonwealth War Graves Commission)
2013. gada Lielvārdes novada domes vēlēšanas

**[[2013. gads|2013]]. gada [[Lielvārdes novads|Lielvārde novada]] domes vēlēšanas** notika  2013. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Lielvārdes novada domē tika ievēlēti 15 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 3 kandidātu saraksti, kas veidoti no 51 kandidāta. Lielvārdes novadā vēlēšanas notika 5 iecirkņos.

Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Reģionu alianse (44,72%), bet kopā novada domē iekļuva visi 3 saraksti. Lielvārdes novada domes vēlēšanās piedalījās 3 766 vēlētāji jeb 44,49% no balsstiesīgajiem.

## Kandidātu saraksti

## Ievēlētie deputāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kandidātu saraksti
* Vēlēšanu rezultāti
* Balsotāju aktivitāte
Greisa Van Patena

**Greisa Van Patena** (; dzimusi  Ņujorka, ASV) ir amerikāņu aktrise. Viņa ir pazīstama ar Lūsijas Olbraitas lomu filmā *[[Tell Me Lies]]* (2022).

## Filmogrāfija
* 2006 : *[[Soprano ģimene]]* (*The Sopranos*)
* 2013 : *[[Law & Order: Special Victims Unit]]*
* 2014 : *[[Boardwalk Empire]]*
* 2015 : *[[Stealing Cars]]*
* 2016 : *[[Tramps]]*
* 2017 : *[[Central Park]]*
* 2017 : *[[The Meyerowitz Stories]]*
* 2017 : *[[The Wilde Wedding]]*
* 2018 : *[[Zem sudraba ezera]]*
* 2018 : *[[Maniac]]*
* 2019 : *[[Good Posture]]*
* 2020 : *[[The Violent Heart]]*
* 2021 : *[[Mayday]]*
* 2021 : *[[Nine Perfect Strangers]]*
* 2022–2026 : *[[Tell Me Lies]]*

## Atsauces

## Ārējās saites
* gracevanpatten.org
Frederiks Bentings

**Frederiks Grānts Bentings** (; dzimis , miris ) bija Kanādas medicīnas zinātnieks, ārsts un pētnieks. 1923. gadā viņš kopā ar Džonu Makleodu ieguva Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā “par insulīna atklāšanu”. Nobela prēmijas saņemšanas brīdī viņam bija 32 gadi, līdz ar to kļuva par jaunāko šī apbalvojuma saņēmēju.

1921. gada jūlijā Frederiks Bentings atklāja unikālu veidu, kā iegūt aizkuņģa dziedzera saliņu (Langerhansa saliņu) ekstraktu, kuru viņš nosauca par ‘isletonu’. Novembrī viņš kopā ar Toronto Universitātes fizioloģijas profesoru Džonu Makleodu publicēja savu pētījumu rezultātus, bet jau 1922. gada 11. janvārī attīrīto saliņu ekstraktu injicēja pirmajam diabēta pacientam. 1922. gada aprīlī saliņu ekstrakta ieguves un attīrīšanas patentēja, bet jau 1923. gadā Bentings un Makleods kļuva par Nobela prēmijas laureātiem fizioloģijā vai medicīnā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Leons VI

**Leons VI** (; dzimis ap 880. gadu, miris 929. gada februārī), īstajā vārdā **Leons Sangvīni** (*Leo Sanguini*), bija Romas pāvests no 928. gada jūnija līdz 929. gada februārim, septiņus mēnešus. Leo VI bija pāvesta Jāņa X pēctecis. Viņa pontifikāts bija laika posmā, kas zināms kā *[[Saeculum obscurum]]* (‘Tumšais laikmets’). Par pāvestu Leons VI kļuva laikā, kad Romā valdīja anarhija. Tiek uzskatīts, ka Leons VI pats sevi noindēja. Pēc Leona VI pāvesta krēslā sēdās Stefans VII.

## Ārējās saites
Helovīns (2018. gada filma)

**"Helovīns"** () ir 2018. gada ASV šausmu filma, kuras režisors ir Deivids Gordons Grīns. Šī ir filmu sērijas vienpadsmitā filmā un tiešs turpinājums Džona Kārpentera 1978. gada tāda paša nosaukuma filmai, ignorējot visus iepriekšējos turpinājumus. Filmā galvenās lomas atveido Džeimija Lī Kērtisa, Džūdija Grīra, Endija Matičaka, Vills Patons un Virdžīnija Gārdnere.

Filma stāsta par Loriju Strodu (Kērtisa), kura 40 gadus kopš notikumiem pirmajā filmā atkal sastopas ar sērijveida slepkavu Maiklu Maijersu.

Pēc filmas "Helovīns 2" iznākšanas 2009. gadā studija *[[Dimension Films]]* plānoja izdot divus turpinājumus, tomēr tas nenotika. Tā rezultātā studija zaudēja tiesības uz intelektuālo īpašumu un to, ar Džona Kārpentera iesaisti, ieguva *[[Blumhouse Productions]]*. 2017. gada septembrī tika apstiprināts, ka Džeimija Lī Kērtisa atgriezīsies "Helovīna" franšīzē un atveidos galveno lomu. Filmas filmēšana norisinājās 2018. gada janvārī un februārī Dienvidkarolīnā.

Filmas "Helovīns" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Universal Pictures]]*. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, slavējot Kērtisas aktierspēli, Grīna režiju, filmas toni un šausmu momentus, dēvējot to par vislabāko "Helovīna" sērijas filmu kopš oriģinālās. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 79% vērtējums. Filma guva arī lielus finansiālus panākumus, nopelnot 259,9 miljonus ASV dolāru pie 10 miljonu budžeta. Filmai izdoti divi turpinājumi: "Helovīns nogalina" (*Halloween Kills*, 2021) un "Helovīns beidzas" (*Halloween Ends*, 2022).

## Atsauces

## Ārējās saites
2005. gada Ogres novada domes vēlēšanas

**[[2005. gads|2005]]. gada [[Ogres rajons|Ogres rajona]] [[Ogres novads (2002—2021)|Ogres novada]] domes vēlēšanas** notika  2005. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Ogres novada domē tika ievēlēti 13 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 13 kandidātu saraksti, kas veidoti no 158 kandidātiem. Ogres novadā vēlēšanas notika 9 iecirkņos.

Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva "Ogres novadam" (31,42%), bet kopā novada domē iekļuva 8 no 13 sarakstiem. Ogres novada domes vēlēšanās piedalījās 9 952 vēlētāji jeb 51,08% no balsstiesīgajiem.

## Kandidātu saraksti

## Ievēlētie deputāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Vēlēšanu rezultāti
* Balsotāju aktivitāte
Petavijs

**Petavijs** (*Petavius*) ir triecienkrāteris Mēness redzamajā pusē. Tas atrodas uz dienvidaustrumiem no Pārpilnības jūras. Krāteris nodēvēts franču jezuītu teologa un hronologa Dionīsija Petavija vārdā. Nosaukumu 1935. gadā apstiprinājusi Starptautiskā Astronomijas savienība.

Petavija krāteris izveidojies laikposmā pirms apmēram 3,75 – 3,85 miljardiem gadu. Krāterim ir plats, lēzens valnis ar nevienmērīgu augstumu. Dibens krāterim ir izliekts uz augšu, to klāj izplūdusī lava, krātera centrā atrodas ievērojama klinšu grēda, kuras augstākā virsotne sasniedz apmēram 5 km augstumu. Dibena virsmu šķeļ vairākas nozīmīgas plaisas ar kopējo nosaukumu *Rimae Petavius*, no kurām lielākā plaisa stiepjas no krātera ziemeļiem uz centru un tālāk dienvidrietumu virzienā, aptuveni 110 km garumā.

Krāteris vislabāk redzams trešajā dienā pēc jauna mēness fāzes iestāšanās. Tad ēnas uz apkārtējā fona vislabāk izceļ stāvās krātera malas un klintis.

Krātera ziemeļrietumu malā piekļaujas Rotslijs (Ø 57 km), uz ziemeļiem atrodas  Vendelins (Ø 147 km), ziemeļu-ziemeļaustrumu – Holdens (Ø 48 km), uz ziemeļaustrumiem atrodas Balmers (Ø 136 km), uz dienvidaustrumiem –Hāze (Ø 83 km) un Paličs (Ø 41 km), uz dienvidrietumiem – Snellius (Ø 86 km).

thumb|240px|right|Krātera atrašanās vieta
## Pavadoņkrāteri
Uz Mēness kartēm šie krāteri tiek apzīmēti ar burtu uz krātera malas, kas ir tuvāk Petavija krāterim. 
 

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Džims Hokinss

**Džims Hokinss** ir izdomāts tēls un galvenais varonis Roberta Luisa Stīvensona 1883. gada romānā "Bagātību sala". Viņš ir gan romāna galvenais varonis, gan galvenais stāstītājs.

1992. gada Latvijas Nacionālā teātra izrādē "Bagātību sala" Džima Hokinsa lomā bija Kristaps Šoriņš.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Jim Hawkins at the Internet Movie Database
Etvuda iekārta

thumb|Spēku diagramma masām iekārtām etvuda iekārtā.
**Etvuda iekārta** ir eksperimentāla iekārta ar kuru pārbaudīt ņūtona likumus ar konstantu paātrinājumu. Ideāla etvuda iekārta sastāv no diviem objektiem ar masām m_1 un m_2, kuras savienotas ar neizstiepjamu, bezmasas diegu pār ideālu bezmasas trīsi. Šajā iekārtā, abas masas paātrinās vienādi. Ja abas masas ir vienādas, iekārta atrodas līdzsvarā.

Iekārtu 1776. gadā izgudroja Džordžs Etvuds.

## Vienādojums vienmērīgam paātrinājumam
Paātrinājuma vienādojumu var iegūt, ja analizē spēku diagrammu. Ideālā etvuda iekārtā vienīgie spēki ir sastiepuma spēks (T) un abu ķermeņu smaguma spēki (m_1g un m_2g). Lai atrastu paātrinājumu, jāapskata darbojošie spēki uz atsevišķām masām. Tiek pieņemts, ka m_1 > m_2, masai m_1 pozitīvo virzienu pieņem uz leju un masai m_2 pozitīvo virzienu pieņem uz augšu, tad izpildās vienādojumu sistēma:

Spēki, kas darbojas uz m1:

m_1a=m_1g-T

Spēki, kas darbojas uz m2:

m_2a=T-m_2g

Izsakot sastiepuma spēku T un ievietojot otrā vienādojumā iegūst:

m_1a+m_2a=m_1g-m_2g

Izsakot paātrinājumu:

a=g\frac{m_1-m_2}{m_1+m_2}

### Vienādojums sastiepuma spēkam
Lai iegūtu sastiepuma spēku T, var iegūto paātrinājumu aizvietot kādā no oriģinālajām izteiksmēm un izteikt T.

m_1g\frac{m_1-m_2}{m_1+m_2}=m_1g-T

Izsakot T:

T = \frac{2gm_1m_2}{m_1+m_2}

## Atsauces
$456,000 Squid Game in Real Life!

***$456,000 Squid Game in Real Life!*** ir 25 minūtes ilgs *[[YouTube]]* videoklips, ko izveidojis amerikāņu *YouTube* lietotājs Džimijs Donaldsons, pazīstams kā *[[MrBeast]]*. Video, kas izlaists 2021. gada 24. novembrī, ir sacensība, kuras pamatā ir 2021. gada Dienvidkorejas veidotā *[[Netflix]]* seriāla *[[Squid Game]]* spēles.

Donaldsons sāka darbu pie videoklipa 2021. gada oktobrī. Daļēji to finansēja Somijas videospēļu izstrādātājs *[[Supercell]]*, lai reklamētu savu mobilo spēli *[[Brawl Stars]]*, un videoklips izmaksāja 3,5 miljonus ASV dolāru, no kuriem divus miljonus iztērēja inventāram un darbiniekiem, bet 1,5 miljonus ASV dolāru piešķīra kā naudas balvu spēles dalībniekiem. Donaldsons videoklipam izveidoja vairākus šova variantus. Tāpat kā šovā, 456 spēlētāji sacentās spēļu sērijā, līdz palika tikai viens spēlētājs.

Pēc videoklipa publicēšanas 2021. gada 24. novembrī tas ātri saņēma vairāk nekā 100 miljonu skatījumu un kļuva par *MrBeast* skatītāko videoklipu. 2023. gada oktobrī tas bija saņēmis vairāk nekā 500 miljonu skatījumu. Publikācijās Donaldsonu slavēja par viņa precīzo dekorāciju atveidi, taču daži kritiķi uzskatīja, ka videoklips nav oriģināls un tā ir neizpratne par spēles *Squid Game* antikapitālistiskajām tēmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
Marks Robers

**Marks Robers** (; dzimis ) ir amerikāņu *[[YouTube]]* satura veidotājs, inženieris, izgudrotājs un pedagogs. Viņš pazīstams ar saviem videoklipiem par populārzinātniskām tēmām un par paša veidotiem sīkrīkiem. Pirms viņš kļuva par *YouTube* satura veidotāju, Robers deviņus gadus bija NASA inženieris, kur viņš pavadīja septiņus gadus, strādājot pie *[[Curiosity]]* visurgājēja NASA reaktīvo dzinēju laboratorijā. Vēlāk viņš četrus gadus strādāja *[[Apple|Apple Inc.]]* kā produktu dizainers īpašo projektu grupā, kur viņš bija virtuālās realitātes pašbraucošo automašīnu patentu autors.

Robers uzauga Brea, Kalifornijā, viņam ir vecāks brālis un māsa. 1998. gadā absolvēja Brea Olindas vidusskolu. Par inženierzinātnēm sāka interesēties jau agrā vecumā, izgatavojot aizsargbrilles, kas palīdzēja izvairīties no acu kairinājuma, griežot sīpolus. Robers ieguvis mašīnbūves grādu Brigama Janga universitātē, kā arī maģistra grādu Dienvidkalifornijas Universitātē.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Marka Robera ''YouTube'' kanāls
Mežtaka

thumb|200px|Mežtaka atrodas Eiropas garās distances pārgājienu maršruta E11 ziemeļu daļā.
**Mežtaka** (, ) ir dabas taka, kas ved cauri Baltijas valstīm un ir daļa no Eiropas garās distances pārgājienu maršruta E11.
Tās dienvidu daļa (garums 1088 km, sadalīts 52 vienas vai divu dienu posmos) sākas pie Polijas—Lietuvas robežas un beidzas Latvijas galvaspilsētā Rīgā.
Tās ziemeļu daļa (garums 1060 km, sadalīts 50 vienas vai divu dienu posmos) sākas Rīgā un beidzas Igaunijas galvaspilsētā Tallinā.

Tūrisma ceļvežu izdevējs "Lonely Planet" iekļāva Mežtaku un Jūrtaku ceļvedī "Best In Travel 2024".

## Takas gaita
Lietuvas daļa ir 747 km gara, tā ved caur Lazdijiem — Druskininkiem — Merķinei — Alītai — Birštonai — Prieniem — Kauņai — Vilkijai — Arjogalai — Tītuvēniem — Kurtuvēniem (*Kurtuvėnai*) — Telšiem — Plateļiem (*Plateliai*) — Salantiiem — Skodai līdz Latvijas—Lietuvas robežai.

Latvijas daļa ir 674 km gara un ved caur Gramzdai — Aizputei — Kuldīgai — Sabilei — Kandavai — Tukumam — Bigauņciemam — Rīgai — Siguldai — Cēsīm — Valmierai — Strenčiem — Gaujienai — Apei līdz Latvijas—Igaunijas robežai.

Igaunijas daļa 720 km gara un ved caur Hānjai — Vanavastselīnai — Verskai — Repinai — Kallastei — Mustvē — Kauksi — Toilai — Kundai — Loksai — Mārdu līdz Tallinai.

## E11 pārgājienu maršruts

Mežtaka ir daļa no Eiropas Savienības 9880 km garās distances pārgājienu maršruta E11 (), kas sākas Ziemeļjūras krastā pie Hāgas — Ševeningenā un beidzas Tallinā. Tas šķērso 6 valstis — Nīderlandi, Vāciju, Poliju, Lietuvu, Latviju un Igauniju.

## Atsauces

## Ārējās saites
ASV ģenerālprokurors

**Amerikas Savienoto Valstu ģenerālprokurors** (, *AG*) ir ASV Tieslietu departamenta vadītājs un ASV federālās valdības galvenais tiesībaizsardzības darbinieks. Ģenerālprokurors ir galvenais ASV prezidenta padomnieks visos juridiskajos jautājumos. Ģenerālprokurors ir Amerikas Savienoto Valstu kabineta loceklis.

Pema Bondi ir pašreizējā ASV ģenerālprokurore kopš 2025. gada 5. februāra.

## ASV Ģenerālprokuroru saraksts

## Atsauces

## Ārējās saites
* https://www.justice.gov/ag
Niknais

**"Niknais"** () ir 2014. gada ASV kara filma, kuras režisors un scenārija autors ir Deivids Eijers. Filmā galvenās lomas atveido Breds Pits, Šia Lebafs, Logans Lermans, Maikls Penja, Džons Berntals, Džeisons Aizekss un Skots Īstvuds.

Filma stāsta par amerikāņu tanka apkalpi, kas cīnās Nacistiskajā Vācijā Otrā pasaules kara pēdējās nedēļās.

Filmas "Niknais" filmēšana sākās 2013. gada septembrī un noslēdzās novembrī. Filmas pirmizrāde notika  un to izplatīja ''Sony Pictures Releasing''. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un bija finansiāli veiksmīga, nopelnot 211,8 miljonus ASV dolāru. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 76% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Deivids Eijers

**Deivids Eijers** (; dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists un producents.

Pazīstams ar savām kriminālfilmām par bandām un policiju, kuru darbība norisinās Losandželosā. Savas karjeras sākumā sarakstījis scenārijus tādām filmām kā "U-571" (2000), "Treniņa diena" (2001), "Ātrs un bez žēlastības" (2001) un "Speciālo uzdevumu vienība S.W.A.T." (2003). Režisējis tādas filmas kā "Skarbie laiki" (*Harsh Times*, 2005), "Ielu karaļi" (2008), "Maiņas beigas" (2012) un "Sabotāža" (*Sabotage*, 2014). 2016. gadā bijis režisors *[[DC Extended Universe]]* filmai "Pašnāvnieku vienība", bet gadu vēlāk fantāzijas filmai ''Bright''. Sadarbojies ar Šia Lebafu Otrā pasaules kara filmā "Niknais" (2014) un krimināltrillerī *[[The Tax Collector]]* (2020).

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Logans Lermans

**Logans Veids Lermans** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris.

1990. gadu vidū filmējies vairākās reklāmās. Atveidojis galveno lomu seriālā *[[Jack & Bobby]]* (2004—2005). Piedalījies arī filmās "Tauriņa efekts" (2004), *[[Hoot]]* (2006), "Vilciens uz Jūmu" (2007), "Skaitlis 23" (2007), *[[Meet Bill]]* (2007), "Geimeris" (*Gamer*, 2009) un "Vienīgais" (*My One and Only*, 2009). Vislabāk pazīstams pēc galvenās lomas filmās "Pērsijs Džeksons un Olimpieši: Zibens nolaupītājs" (2010) un "Pērsijs Džeksons: Monstru jūra" (2013).

Vēlāk piedalījies arī filmās "Trīs musketieri" (*The Three Musketeers*, 2011), "Privilēģijas būt vienam" (2012), "Noass" (2014), "Niknais" (2014), "Sašutums" (*Indignation*, 2016), *[[The Vanishing of Sidney Hall]]* (2017), *[[Shirley]]* (2020) un "Ložu ekspresis" (2022). Atveidojis galveno lomu seriālā *[[Hunters]]* (2020).

## Ārējās saites
Valsts budžeta portfelis

thumb|200px|Valsts budžeta portfelis, kas tiek lietots kopš 1997. gada
**Valsts budžeta portfelis** ir portfelis, kuru Latvijas finanšu ministrs katru gadu simboliski nogādā no Finanšu ministrijas ēkas Smilšu ielā 1 uz Saeimas namu Jēkaba ielā 11.

Budžeta portfelis pirmoreiz uz Saeimu tika aiznests 1997. gadā, kad to izdarīja tobrīdējais finanšu ministrs Roberts Zīle. Viņš savā ādas portfelī uz Saeimu nogādāja 1998. gada budžeta projektu. Zīle iedvesmu smēlās no Lielbritānijas, kur budžets kopš 1853. gada tika nests Viljama Gledstona portfelī. Zīle savu ādas portfeli atstāja nākamajiem finanšu ministriem, un tā nešana uz Saeimu kļuva par ikgadēju tradīciju.

2021. gada oktobrī Jānis Reirs nākamā gada valsts budžeta projektu nesa jaunā, no koka izgatavotā portfelī. Tā autors ir mākslinieks Ivars Drulle. Nākamo – 2023. gada valsts budžeta projektu – jaunais finanšu ministrs Arvils Ašeradens nesa Zīles portfelī.

## Galerija

2012.gada valsts budžeta projekta iesniegšana Saeimā (6465011877).jpg|alt=Kūrmāja, Brīvības iela 32|thumb|Solvita Āboltiņa saņem 2012. gada budžeta projektu no Andra Vilka
2022. gada valsts budžeta projekta iesniegšana Saeimā.jpg|Ināra Mūrniece saņem 2022. gada budžeta projektu no Jāņa Reira
2023.gada valsts budžeta projekta iesniegšana Saeimā.jpg|Edvards Smiltēns saņem 2023. gada budžeta projektu no Arvila Ašeradena


## Atsauces

## Ārējās saites
Maikls Penja

**Maikls Penja** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris.

Atveidojis lomas tādās filmās kā "Sadursme" (2004), "Pasaules tirdzniecības centrs" (2006), "Snaiperis" (2007), "Novērot un ziņot" (*Observe and Report*, 2009), "Kā aplaupīt debesskrāpi" (2011), "Uzbrukums pasaulei: Kauja Losandželosā" (2011), "Ielu advokāts" (2011), "Maiņas beigas" (2012), "Gangsteru mednieki" (2013), "Amerikāņu afēra" (2013), "Niknais" (2014), "Marsietis" (2015), "Skudrcilvēks" (2015), "Skaistums tev līdzās" (*Collateral Beauty*, 2016), "Kavalērija" (2018), "Skudrcilvēks un Lapsene" (2018), *[[Extinction]]* (2018), "Narkokurjers" (2018), "Dora un zudusī Zelta pilsēta" (*Dora and the Lost City of Gold*, 2019) un "" (2022). Atveidojis lomas arī seriālos ** (2018) un ''Jack Ryan'' (2023).

## Personīgā dzīve
Maikls dzimis Čikāgā, Ilinoisas štatā (ASV). Viņa tēvs strādāja rūpnīcā, bet māte bija sociālā darbiniece. Viņa vecāki ir imigranti no Meksikas.

Penja ir precējies, 2008. gada septembrī viņam piedzima dēls Romāns.

## Ārējās saites