open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bognorrīdžisa

**Bognorrīdžisa** (; ) ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Rietumsaseksas grāfistes Erunas distriktā. Atrodas grāfistes dienvidos Lamanša krastā  no distrikta centra Litlhemptonas,  no grāfistes centra Čičesteras un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Nozīmīgs Anglijas dienvidu piekrastes kūrorts.

## Vēsture
Vēstures avotos apvidus pirmoreiz minēts 680. gadā kā *Bucgan ora* — ‘Bukgas krasts’. Sākotnēji apdzīvotā vieta dēvēta par **Bognoru** un tas bija zvejnieku un kontrabandistu ciems Oldingbornas grīvā. 18. gadsimtā Ričards Hotems (*Richard Hotham*) pārveidoja to par piejūras kūrortu un pārdēvēja par Hotemtonu (*Hothamton*), bet šis nosaukums neiedzīvojās. Kūrorta izaugsme sākās tikai pēc dzelzceļa satiksmes izveidošanas 1864. gadā. 1894. gadā nodibināja Bognoras urbāno distriktu, bet 1929. gadā ar karaļa Džordža V lēmumu to pārdēvēja par Bognorrīdžisu. Ievērojama ietekme pilsētas attīstībai bija Batlina (*Butlin’s*) izklaides parka izveidei 1960. gadā; tā platība ir 0,24 km² un iekļauj 5800 gultasvietu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rīgas Zeļļi

**Basketbola klubs "Rīgas Zeļļi"** ir Latvijas basketbola klubs, kurš tika dibināts 2023. gadā. "Rīgas Zeļļi" spēlē Latvijas—Igaunijas Basketbola līgā un Latvijas Basketbola līgā (LBL), kā arī Latvijas kausa izcīņā.

## Vēsture
Klubu 2023. gadā dibināja sporta menedžeris Edgars Buļs. Klubs sevi pozicionē kā tautas klubs ar izstrādātu jaunatnes sistēmu, kur par kluba biedriem aicina kļūt fiziskas personas. Debijas sezonā klubs rēķinājās ar 450—500 tūkstošus eiro lielu budžetu. Vēlāk gan budžets tika palielināts, jo debijas sezonas gaitā komanda papildināja sastāvu ar vairākiem pieredzējušiem basketbolistiem.

2023./2024. gada sezonā Latvijas—Igaunijas Basketbola līgā "Rīgas Zeļļi" izcīnīja 18 uzvaras 30 regulārā turnīra spēlēs, bet ceturtdaļfinālā ar 0—2 sērijā piekāpās Rīgas "VEF". Tāpat komanda iekļuva Latvijas kausa izcīņas finālā, tur piekāpjoties Rīgas "VEF". Latvijas Basketbola līgā izdevās iekļūt finālā.

Kluba debijas sezonā komanda organizēja mājas spēles arī Mārupē, Salaspilī un Cēsīs, bet piecas reizes kopā ar ukraiņu basketbola klubu "Prometey" tika organizētas "Basketbola ballītes" Arēnā Rīga.

## Izcīnītās vietas

### [[Latvijas—Igaunijas Basketbola līga|Latvijas—Igaunijas līga]]
* 2023./24. — 6. vieta
* 2024./25. — 2. vieta

### [[Latvijas Basketbola līga]]
* 2023./24. — 2. vieta
* 2024./25. — 3. vieta

### [[Latvijas basketbola kauss|Latvijas kauss]]
* 2023./24. — 2. vieta
* 2024./25. — pusfināls

## Galvenie treneri
* 2023—2026: Juris Umbraško
* 2026—šobrīd: Dāvis Čoders

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kluba mājaslapa
Jomas iela

**Jomas iela** var būt:

* Jomas iela — iela Jūrmalā;
* Jomas iela — iela Rīgā;
* Jomas iela — iela Saulkrastos;
* Jomas iela — iela Carnikavā;
* Jomas iela — iela Piņķos;
* Jomas iela — iela Rojā.
Erundela

**Erundela** (; ) ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Rietumsaseksas grāfistes Erunas distriktā. Atrodas grāfistes dienvidos Erunas upes krastā  no distrikta centra Litlhemptonas,  no grāfistes centra Čičesteras un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Lieliski saglabājusies viduslaiku pilsēta ar zīmīgajām Erundelas pili un katedrāli, nozīmīgs tūrisma centrs. Ziemeļos pilsētai piekļaujas Sautdaunsas nacionālais parks.

## Vēsture
Vēstures avotos apvidus pirmoreiz minēts Pastardienas grāmatā 1086. gadā kā *Hārhūnedell*. Pilsētas nosaukums tiek skaidrots gan kā ‘marūbiju ieleja’, gan no senfranču valodas *arondelle* — ‘bezdelīga’, gan arī no senangļu valodas *hærn dell* — ‘plūdmaiņu ieleja’.

Erundela attīstījusies kā tirgus pilsētiņa un osta paisumā kuģojamās Erunas krastā. 1067. gadā uzcelts sākotnējā Erundelas pils, kas vēlākos gados vairākkārt iekarota, pārbūvēta un atjaunota. Pirls ir Norfolkas grāfa rezidence, bet kopš 1856. gada publiski pieejama viesiem. 1868. gadā pilsētā sākta būvēt Erundelas katedrāle, kas mūsdienās ir Erundelas un Braitonas bīskapa rezidence.

## Atsauces

## Ārējās saites
Slovāku—ungāru karš

**Slovāku—ungāru karš** jeb **Mazais karš** (, ) bija karš, kas notika no 1939. gada 23. marta līdz 31. martam starp Slovākijas Pirmo republiku un Ungārijas Karalisti Slovākijas austrumos. Karš beidzās ar Ungārijas taktisku uzvaru, kā rezultātā Slovākijas austrumu teritorijas šaura josla gar Stakcinas—Sobrances līniju tika pievienotas Ungārijai.

## Ārējās saites
* – brief overview of the historical context
*
Jūras iela

**Jūras iela** var būt:

* Latvijas pilsētās:
** Jūras iela — iela Jūrmalā;
** Jūras iela — iela Liepājā;
** Jūras iela — iela Ventspilī;
** Jūras iela — iela Ainažos;
** Jūras iela — iela Alojā;
** Jūras iela — iela Limbažos;
** Jūras iela — iela Pāvilostā;
** Jūras iela — iela Salacgrīvā;
** Jūras iela — iela Saulkrastos;
** Jūras iela — iela Staicelē.

* Citās apdzīvotās vietās:
** Jūras iela — iela Carnikavas pagasta Carnikavā;
** Jūras iela — iela Engures pagasta Engurē;
** Jūras iela — iela Medzes pagasta Kapsēdē;
** Jūras iela — iela Liepupes pagasta Lembužos;
** Jūras iela — iela Mērsraga pagasta Mērsragā;
** Jūras iela — iela Babītes pagasta Piņķos;
** Jūras iela — iela Lapmežciema pagasta Ragaciemā;
** Jūras iela — iela Rojas pagasta Rojā;
** Jūras iela — iela Skultes pagasta Skultē;
** Jūras iela — iela Salacgrīvas pagasta Svētciemā;
** Jūras iela — iela Liepupes pagasta Tūjā;
** Jūras iela — iela Skultes pagasta Vārzās.

## Skatīt arī
* Otrā Jūras iela
Gī

220px|thumb|right|Gī
**Gī** () ir karsējot attīrīts sviests, raksturīgs Indijas virtuvei. Plaši tiek izmantots tradicionālajā kulinārijā, medicīnā un, vismaz no vēdiskajiem laikiem, reliģiskajās praksēs.

## Ārējās saites
Jurģu iela

**Jurģu iela** var būt:

* Jurģu iela — iela Jūrmalā;
* Jurģu iela — iela Baložos;
* Jurģu iela — iela Cēsīs.
The Ox-Bow Incident

***The Ox-Bow Incident*** ir 1943. gada ASV vesterna filma, kuras režisors ir Viljams Velmans. Filmā galvenās lomas atveido Henrijs Fonda, Dena Endrūss, Harijs Morgans, Harijs Devenports un Entonijs Kvinns. Filma balstīta uz Voltera Van Tilburga Klārka 1940. gada tāda paša nosaukuma romānu.

Filma stāsta par diviem kovbojiem, kas ierodas rietumu pilsētā, kad pienāk ziņa, ka vietējais lopkopis ir nogalināts un viņa liellopi ir nozagti. Abi pievienojas citiem pilsētas ļaudīm, lai notvertu vainīgos. Viņi atrod trīs vīriešus, pie kuriem ir liellopi, un ir apņēmības pilni veikt linča tiesu.

Filmas *The Ox-Bow Incident* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[20th Century Studios|20th Century Fox]]*. Filmu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā filma". Vēl joprojām tā ir pēdējā filma, kas nominēta tikai šajā kategorijā. 1998. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

## Atsauces

## Ārējās saites
Jaunaudzes iela

**Jaunaudzes iela** var būt:

* Jaunaudzes iela — iela Jūrmalā;
* Jaunaudzes iela — iela Mārupē;
* Jaunaudzes iela — iela Garkalnes pagasta Sužos.
Jūrmalas iela

**Jūrmalas iela** var būt:

* Jūrmalas iela — iela Jūrmalā;
* Jūrmalas iela — iela Liepājā;
* Jūrmalas iela — iela Ventspilī;
* Jūrmalas iela — iela Ainažos;
* Jūrmalas iela — iela Salacgrīvā;
* Jūrmalas iela — iela Olaines pagasta Medemciemā;
* Jūrmalas iela — iela Babītes pagasta Piņķos.

## Skatīt arī
* Mazā Jūrmalas iela
* Jūrmalas gatve
Kadiķu iela

**Kadiķu iela** var būt:

* Latvijas pilsētās:
** Kadiķu iela — iela Rīgā;
** Kadiķu iela — iela Jūrmalā;
** Kadiķu iela — iela Rēzeknē;
** Kadiķu iela — iela Alūksnē;
** Kadiķu iela — iela Baldonē;
** Kadiķu iela — iela Ikšķilē;
** Kadiķu iela — iela Jēkabpilī;
** Kadiķu iela — iela Limbažos;
** Kadiķu iela — iela Ogrē;
** Kadiķu iela — iela Piltenē;
** Kadiķu iela — iela Saulkrastos;
** Kadiķu iela — iela Siguldā;
** Kadiķu iela — iela Valmierā.

* Citās apdzīvotās vietās:
** Kadiķu iela — iela Stopiņu pagasta Dreiliņos;
** Kadiķu iela — iela Engures pagasta Engurē;
** Kadiķu iela — iela Mārupes pagasta Jaunmārupē;
** Kadiķu iela — iela Ķekavas pagasta Krustkalnos;
** Kadiķu iela — iela Olaines pagasta Medemciemā;
** Kadiķu iela — iela Babītes pagasta Mežārēs;
** Kadiķu iela — iela Mērsraga pagasta Mērsragā;
** Kadiķu iela — iela Ozolnieku pagasta Ozolniekos;
** Kadiķu iela — iela Ropažu pagasta Podkājās;
** Kadiķu iela — iela Garkalnes pagasta Priedkalnē;
** Kadiķu iela — iela Rumbas pagasta Rumbeniekos;
** Kadiķu iela — iela Carnikavas pagasta Siguļos;
** Kadiķu iela — iela Glūdas pagasta Viesturciemā;
** Kadiķu iela — iela Skultes pagasta Ziemeļblāzmā.

## Skatīt arī
* Mazā Kadiķu iela
Franča Trasuna iela

**Franča Trasuna iela** var būt:

* Franča Trasuna iela — iela Rīgā;
* F. Trasūna iela — iela Rēzeknē;
* Franča Trasuna iela — iela Maltas pagasta Maltā.
Horšema (distrikts)

**Horšemas distrikts** () ir nemetropoles distrikts Austrumsaseksas grāfistē Anglijā, Apvienotajā Karalistē. Izvietojies grāfistes ziemeļdaļā, robežojas rietumos ar Čičesteru, ziemeļos — ar Sari, ziemeļaustrumos — ar Kroli, austrumos — ar Vidussaseksu, bet dienvidos — ar Eiduru un Erunu. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Horšema. Teritorijas lielu daļu dienvidos aizņem Sautdaunsa nacionālais parks, bet ziemeļaustrumos — Augstā Vīlda aizsargājamais ainavapvidus.

## Vēsture
Distrikts tagadējās robežās izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Horšemas urbāno distriktu, Čenktonberi un Horšemas lauku distriktus. Administratīvi dalās ārpuspagastu teritorijā (*unparished area*), ko tieši pārvalda distrikta padome un kas iekļauj Horšemas pilsētu, un 32 pagastos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jēkabs Treimanis

**Jēkabs Treimanis** (1875—1924) bija latviešu revolucionārs.

## Dzīvesgājums
Piedzima 1875. gadā pavāra ģimenē. Pēc sākumizglītības iegūšanas pabeidza ģimnāziju Sanktpēterburgā un no 1897. līdz 1906. gadam mācījās Rīgas Politehniskajā institūtā.

Kopš 19. gadsimta 90. gadiem darbojās sociāldemokrātu organizācijās, piedalījās LSDSP dibināšanā, bija Rīgas propagandistu kolēģijas loceklis, līdzorganizēja pirmo pagrīdes tipogrāfiju izveidi un marksistiskās literatūras ievešanu no ārzemēm. LSDSP 1. un 2. kongresa delegāts, 1. kongresā ievēlēts LSDSP Centrālajā komitejā. Piedalījās 1905.—1907. gada revolūcijā, nodarbojās ar dokumentiem un šifriem. 1908. gada septembrī arestēts, 1909. gada augustā izsūtīts uz mūžīgu nometinājumu Jeņisejas guberņas Tasejevas pagastā. Iekļāvās KSDSP Tasejevas pagrīdes organizācijā. Pilsoņu karā, no 1918. līdz 1920. gadam, partizānu (tā saucamā Tasejevas partizānu republika) vienībās nodarbojās ar šifrēšanu. Pēc Pilsoņu kara no 1920. līdz 1924. gadam turpat strādāja par grāmatvedi.

Nomira pēc slimības, apglabāts Tasejevā.

## Atsauces
Horšema

**Horšema** (; ) ir pilsēta (*town*) Anglijā, Rietumsaseksas grāfistē, Horšemas distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes ziemeļos pie Erunas upes  no grāfistes centra Čičesteras un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 947. gadā sakšu karaļa Edreda hartijā. Viduslaikos Horšema bija tirgus pilsēta ar diviem iknedēļas tirgiem. 16. gadsimtā ievērojami cieta mēra epidēmijās. 

Līdz 17. gadsimtam pilsētā bija attīstīti dzelzs cepļi un alus brūži. Alus brūvēšanas tradīcijas turpinājās līdz 2000. gadam, kad tika slēgts *King and Barnes* brūzis. 1832. gadā Horšemai tika atņemts boro statuss, kas tai piederēja kopš «seniem laikiem», bet kalpoja tikai lielo zemes īpašnieku interešu pārstāvniecībai parlamentā. 1848. gadā Horšema tika savienota ar dzelzceļa līniju un 1900. gadā iedzīvotāju skaits sasniedza 10 tūkstošus. Mūsdienās lielākā daļa iedzīvotāju nodarbināta finanšu, tehnoloģiju un farmācijas jomās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Viļņas Katrīnas pareizticīgo baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q4505178"
}

**Viļņas Sv. lielmocekles Katrīnas baznīca** (, ) ir 1872. gadā uzcelts Lietuvas Pareizticīgās baznīcas dievnams, kas atrodas Lietuvas galvaspilsētas Viļņas Žverīnas rajonā.

Nelielo baznīcu uzcēlis Viļņas ģenerālgubernators Aleksandrs Potapovs kā veltījumu mirušajai sievai Katrīnai (dzimušai kņazienei Oboļenskai). Līdz Pirmajam pasaules karam baznīca kalpoja kā Viļņas ģenerālgubernatora privātā baznīca. Pēc Pirmā pasaules kara, kad Viļņa atradās Polijas sastāvā, tā kļuva par draudzes baznīcu. PSRS okupācijas gados šeit tika ierīkota Lietuvas kinostudijas noliktava. Atdota ticīgajiem 20. gadsimta deviņdesmito gadu vidū.

## Ārējās saites
Apsveikums

thumb|Francs Goislers. ''Kleine Gratulantin'', 1874
**Apsveikums** ir ekspresīvs runas akts, sava prieka un līdzjūtības izteikšana adresātam par kādu notikumu, kas adresātam ir svarīgs (Daudz laimes dzimšanas dienā!). Apsveikuma mērķis ir izraisīt pozitīvu emocionālu reakciju no adresāta puses, lai uzturētu pareizo attiecību toni.

Apsveikumus parasti papildina novēlējums.

## Ārējās saites
Ķīniešu diaspora

**Ķīniešu diaspora**, arī **aizjūras ķīnieši** ir ķīniešu izcelsmes personas, kas dzīvo ārpus kontinentālās Ķīnas, Taivānas, Honkongas un Makao. Kopš 2011. gada ārpus Ķīnas dzīvoja vairāk nekā 40,3 miljoni cilvēku.

Tradicionālajā ķīniešu apziņā pilsonībai nav izšķirošas nozīmes, daudz svarīgāka ir senču izcelsme. Tas izskaidro ķīniešu kvartāla psiholoģisko fenomenu: kur ir ķīnieši, tur ir Ķīna. Ķīniešu emigranti parasti veido kompaktas apmetnes, saglabā savu kultūru un valodu daudzās paaudzēs un uztur ciešas sociālās un ekonomiskās saites gan diasporā, gan ar dzimteni.

Singapūrā (78 %) un Malaizijā (24,6 %) ir vislielākais "aizjūras ķīniešu" iedzīvotāju īpatsvars.

## Skatīt arī
* ASV ķīnieši

## Ārējās saites
Ķīniešu kvartāls

[thumb|Ķīniešu kvartāls [Sidneja|Sidnejā]]
**Ķīniešu kvartāls** jeb **čainatauna** (no ) ir pārsvarā etnisko ķīniešu apdzīvotie rajoni citu valstu pilsētās.

Lielākā daļa ķīniešu kvartālu parasti izveidojās cilvēku migrācijas rezultātā uz teritoriju, kurā nebija ķīniešu iedzīvotāju vai to bija maz. Binondo, kas dibināts Manilā 1594. gadā, ir atzīts par pasaulē vecāko ķīniešu kvartālu, bet vecākais ķīniešu kvartāls ārpus Āzijas atrodas Sanfrancisko un tika dibināts 1850. gadā.

## Ārējās saites
Kalēju iela

**Kalēju iela** var būt:

* Latvijas pilsētās:
** Kalēju iela — iela Rīgā;
** Kalēju iela — iela Daugavpilī;
** Kalēju iela — iela Jūrmalā;
** Kalēju iela — iela Liepājā;
** Kalēju iela — iela Rēzeknē;
** Kalēju iela — iela Ventspilī;
** Kalēju iela — iela Alojā;
** Kalēju iela — iela Bauskā;
** Kalēju iela — iela Dobelē;
** Kalēju iela — iela Grobiņā;
** Kalēju iela — iela Ikšķilē;
** Kalēju iela — iela Jēkabpilī;
** Kalēju iela — iela Kandavā;
** Kalēju iela — iela Kārsavā;
** Kalēju iela — iela Krāslavā;
** Kalēju iela — iela Kuldīgā;
** Kalēju iela — iela Madonā;
** Kalēju iela — iela Mārupē;
** Kalēju iela — iela Mazsalacā;
** Kalēju iela — iela Ogrē;
** Kalēju iela — iela Priekulē;
** Kalēju iela — iela Rūjienā;
** Kalēju iela — iela Saldū;
** Kalēju iela — iela Talsos;
** Kalēju iela — iela Tukumā;
** Kalēju iela — iela Skrundā;
** Kalēju iela — iela Smiltenē;
** Kalēju iela — iela Staicelē;
** Kalēju iela — iela Valmierā;
** Kalēju iela — iela Varakļānos;
** Kalēju iela — iela Viesītē;
** Kalēju iela — iela Viļānos.

* Citās apdzīvotās vietās:
** Kalēju iela — iela Alsungas pagasta Alsungā;
** Kalēju iela — iela Garkalnes pagasta Amatniekos;
** Kalēju iela — iela Vidrižu pagasta Gravās;
** Kalēju iela — iela Salaspils pagasta Jaunsauriešos;
** Kalēju iela — iela Olaines pagasta Jāņupē;
** Kalēju iela — iela Lapmežciema pagasta Lapmežciemā;
** Kalēju iela — iela Lejasciema pagasta Lejasciemā;
** Kalēju iela — iela Stopiņu pagasta Līčos;
** Kalēju iela — iela Stradu pagasta Margās;
** Kalēju iela — iela Babītes pagasta Mežārēs;
** Kalēju iela — iela Neretas pagasta Neretā.

## Skatīt arī
* Lielā Kalēju iela
* Mazā Kalēju iela
Tibetieši

[thumb|Tibetieši festivālā [Juņnaņa|Juņnaņā 1995. gadā]]
**Tibetieši** (བོད་པ་) ir tauta, kas apdzīvo Tibetu un runā tibetiešu valodā. To skaits ir aptuevni 7,7 miljoni. Pēc reliģiskās piederības pārsvarā ir budisti, lai gan ievērojams mazākums piekopj vietējo reliģiju *[[Bon]]*.

Tibetieši galvenokārt apdzīvo Tibetas reģionu Ķīnā, kā arī kaimiņvalstis, piemēram, Nepālu, Indiju un Butānu. Tibetiešu diaspora Dienvidāzijas kaimiņvalstīs sāka veidoties pēc tam, kad 1950. gadā Tibeta tika piespiedu kārtā pievienota Ķīnas Tautas Republikai, un 1959. gada sacelšanās laikā ievērojama daļa politiskās un kultūras elites aizbēga ārpus valsts. Ievērojams skaits bēgļu nonāca Indijā. Mūsdienās trimdas tibetiešu kopiena tiek lēsta ap 150 000 cilvēku.

Ķīnas valdība veicina haņu ķīniešu un citu etnisko grupu pārcelšanos uz Tibetu, kas izmaina demogrāfisko līdzsvaru. Daudzās Tibetas pilsētās tibetieši ir kļuvuši par mazākumu, īpaši galvaspilsētā Lhasā. Vietējie tibetieši nereti tiek izstumti no ekonomikas attīstības procesiem, jo priekšroka tiek dota haņu uzņēmumiem un darba ņēmējiem.

Tibetas bērni tiek izglītoti ķīniešu valodā, kas pakāpeniski mazina tibetiešu kultūras un identitātes saglabāšanu. Daudzi jaunie tibetieši izvēlas pamest Tibetu labāku izglītības un darba iespēju meklējumos, kas izraisa "smadzeņu aizplūšanu".

## Izcelsme un īpašības
Tibetieši ir seno Tibetas plakankalnes iedzīvotāju pēcteči, un viņu izcelsme ir cieši saistīta ar šī reģiona pirmiedzīvotājiem. Pētījumi liecina, ka Tibetas plakankalnē cilvēki sāka apmesties jau pirms vairāk nekā 30 000 gadiem, bet mūsdienu tibetiešu senči, iespējams, ir saistīti ar migrācijām no Centrālāzijas un Indoķīnas reģiona apmēram pirms 7000—9000 gadiem.

Tibetiešu izcelsme ir cieši saistīta ar haplogrupām, kuras izplatītas Austrumāzijas un Centrālāzijas populācijās. Viņi ir attīstījuši unikālu ģenētisku pielāgošanos augstkalnu videi, īpaši EPAS1 gēnu, kas palīdz efektīvāk izmantot skābekli zemā atmosfēras spiediena apstākļos. Šī pielāgošanās ir unikāla tibetiešiem un atšķir tos no citām augstkalnu populācijām.

## Ārējās saites
Vecsalienas pareizticīgo baznīca

**Vecsalienas Svētā Jāņa Kristītāja pareizticīgo baznīca** ir 1894. gadā uzcelts Latvijas Pareizticīgās baznīcas dievnams, kas atrodas Augšdaugavas novada Vecsalienas pagasta Tartakā. 

Salienas draudze ir viena no senākajām pareizticīgo draudzēm apkaimē. Pirmā koka baznīca Salienas muižas zemē tika uzcelta 1760. gadā. 1859. gadā baznīcu nojauca, jo tā bija kļuvusi nedroša. Tajā pašā gadā muižas īpašnieks fon Nīmans finansēja nelielas (18 x 8 m) koka baznīcas celtniecību. 1889. gadā ar Rīgas arhibīskapa Arsenija atbalstu tika uzsākta jaunas laukameņu baznīcas celtniecība, ko finansēja Sanktpēterburgas lieltirgotājs A. Gruzdevs. Celtniecība tika pabeigta 1894. gadā, bet 1895. gada 27. augustā baznīcu iesvētīja. Vecā koka baznīca 1921. gadā tika pārcelta uz baznīcai piederošās zemes un tika pārbūvēta par skolu.

## Ārējās saites
Brekonbīkonsi

**Brekonbīkonsi** (, ) ir kalnu grēda Velsas dienviddaļā. Augstākā virsotne — 886 metrus augstais Penivans. Ietilpst Brekonbīkonsu nacionālā parka teritorijā. Saglabājies 8,0 kilometrus garš vēsturiskais šaursliežu Brekonas kalnu dzelzceļš. Reģionu mēdz izmantot Lielbritānijas armijas personālsastāva treniņiem.

## Galerija

Pen_Y_Fan_summit,_Brecknockshire.jpg
Tommy_Jones_Obelisk.JPG
Bannaubrych.JPG


## Ārējās saites
Kalmju iela

**Kalmju iela** var būt:

* Kalmju iela — iela Rīgā;
* Kalmju iela — iela Daugavpilī;
* Kalmju iela — iela Jelgavā;
* Kalmju iela — iela Jūrmalā;
* Kalmju iela — iela Ogrē;
* Kalmju iela — iela Salaspilī;
* Kalmju iela — iela Siguldā;
* Kalmju iela — iela Garkalnes pagasta Bukultos;
* Kalmju iela — iela Carnikavas pagasta Carnikavā;
* Kalmju iela — iela Babītes pagasta Mežārēs;
* Kalmju iela — iela Ķekavas pagasta Odukalnā;
* Kalmju iela — iela Skultes pagasta Skultē;
* Kalmju iela — iela Stopiņu pagasta Ulbrokā.

## Skatīt arī
* Mazā Kalmju iela
Kroli

**Kroli** () ir pilsēta un nemetropoles distrikts ar boro statusu Anglijā, Rietumsaseksas grāfistē. Atrodas grāfistes ziemeļaustrumos  no grāfistes centra Čičesteras un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Pilsētas teritorijā atrodas Londonas Getvikas lidosta.

## Vēsture
Sena apdzīvotā vieta, ko dibinājuši sakši 5. gadsimtā ar nosaukumu *Crow's Leah* — ‘vārnu līdums’, bet jau romiešu laikos šeit bijuši dzelzs cepļi. Mūsdienu pilsētas nosaukuma forma parādās no 14. gadsimta. Rakstu avotos pirmoreiz minēta 1202. gadā, kad karalis Džons piešķīra Kroli tirgus tiesības. Pilsētiņa lēni attīstījās, līdz 18. gadsimtā caur Kroli tika izbūvēts Londonas-Braitonas maksas ceļš (*turnpike road*). 1841. gadā Kroli tika savienota ar dzelzceļu, kas arī deva ievērojamu grūdienu pilsētas attīstībai un 1901. gadā tajā dzīvoja 4433 iedzīvotāji.

1946. gadā Kroli tika izvēlēta par vienu no pilsētām «Jauno pilsētu» attīstības programmā Londonas pārapdzīvotības problēmas risināšanai. Pilsētas teritorija tika paplašināta par 2396 ha triju grāfistu (Austrumsaseksas, Rietumsaseksas un Sari) robežās un 1949. gadā tika apstiprināts ģenerālplāns, kas paredzēja pilsētas iedzīvotāju skaitu palielināt līdz 50 tūkstošiem. Plāni vairākkārt tika mainīti un 1969. gada plāns paredz pilsētas iedzīvotāju skaitu līdz 120 tūkstošiem. 1974. gadā Kroli tika reorganizēta par patstāvīgu boro un iekļauta Rietumsaseksas grāfistē, pilsētas teritorijā iekļaujot arī Getvikas lidostu.

Kad 1960.—1970. gados Čagosu arhipelāgs tika pārveidots par militāru bāzi un iedzīvotāji no turienes izvākti, daļa no tiem pārcēlās uz Angliju un apmetās Kroli. Mūsdienās pilsētā ir, iespējams, lielākā čagosiešu kopiena pasaule — ap 3000 cilvēku.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Abrahama Linkolna statuja (Linkolna memoriāls)

**Abrahams Linkolns** (1920) ir Amerikas Savienoto Valstu 16. prezidenta Abrahama Linkolna (1809—1865) kolosāla sēdoša skulptūra, kuru veidojis Daniels Česters Frenčs (1850—1931) un ko izgrebuši brāļi Picirili. Atrodas Linkolna memoriālā (celts 1914—1922), Nacionālajā alejā Vašingtonā, ASV, statuju atklāja 1922. gadā. Darbs veidots *[[Beaux Arts]]* un Amerikas renesanses stila tradīcijās.

## Apraksts
thumb|Linkolna memoriāla statuja ar gravējumu fonā
170 tonnu smagā statuja sastāv no 28 balta Džordžijas marmora blokiem un paceļas  no grīdas, ieskaitot  augsto sēdošo figūru (uz atzveltnes krēsla un kāju balstiem), kas atrodas uz  augstā pjedestāla. Linkolna figūra skatās tieši uz priekšu un nedaudz uz leju ar smaguma un svinīguma izteiksmi. Viņa mētelis ir atpogāts, un pār krēsla atzveltni un sāniem uzvilkts liels Savienoto Valstu karogs. Frenčs īpašu uzmanību pievērsa Linkolna izteiksmīgajām rokām, kas balstās uz milzīgajām pusapaļa ceremonijas krēsla balstiem, kuras priekšpusē ir fasciji — Senās Romas autoritātes emblēmas. Lai sasniegtu pareizo novietojumu, Frenčs izmantoja savus pirkstus.

## Leģenda
Bieži tiek minēts, ka Linkolna figūra attēlo Linkolna iniciāļus amerikāņu žestu alfabētā: "A" ar kreiso roku, "L" ar labo roku. Nacionālo parku dienests izturas pretrunīgi attiecībā uz šo stāstu, sakot: "Ir vajadzīga zināma iztēle, lai redzētu zīmes Linkolna rokās." Skulptūras autoram Frenčam bija nedzirdīgs dēls, un viņš attēloja Tomasu Hopkinsu Galodē parakstam manuālajā alfabētā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* https://siris-artinventories.si.edu/ipac20/ipac.jsp?&profile=all&source=~!siartinventories&uri=full=3100001~!16848~!0#focus|Save Outdoor Sculpture Survey
Ludviķis II

thumb|Ludviķa II kapa plāksne Milānā.

**Ludviķis II** (; 825—875) bija Karolingu impērijas ķeizars (*imperator augustus*) jeb Romiešu imperators no Karolingu dinastijas (850—875). Kārļa Lielā mazmazdēls.

Bērnību pavadīja sava tēva Lotāra I un vectēva Ludviķa I galmā. 840. gadā vectēvs viņu iecēla par Itālijas karali, bet drīz vien pēc viņa nāves sākās cīņas par franku ķēniņa troni starp trim viņa dēliem. 843. gadā viņa tēvs Lotārs I ar saviem brāļiem Ludviķi Vācieti un Kārli Plikgalvi noslēdza Verdenas līgumu un sadalīja Kārļa Lielā dibināto impēriju trīs daļās. Viņa tēvs Lotārs mantoja ķeizara titulu, iegūdams Itālijas daļu, kā arī joslu starp Reinu un Ronu (Vidusfranku valsts).

843. gadā Lotārs I nosūtīja savu dēlu Ludviķi uz Itāliju cīnīties ar saracēņiem (arābiem), 844. gadā Romas pāvests Sergejs II viņu kronēja par langobardu ķēniņu un 850. gadā pāvests Leons IV par Romiešu ķeizaru. Pēc tam, kad saracēņi uzbruka Montekazino un Sanvinčenco klosteriem Lacio reģionā, pēc klosteru abatu aicinājuma Ludviķis 851./852. gadā uzsāka kara kampaņu pret arābu emīriem.

Kad 855. gadā Lotārs I Vidusfranku valsti ar Prīmas līgumu sadalīja mantojumā saviem trim dēliem, Ludviķis II kā vecākais dēls mantojumā ieguva ķeizara titulu un Itālijas karalisti. Pēc sava jaunākā brāļa Provansas Kārļa nāves 863. gadā Ludviķis II ar savu brāli Lotāru II sadalīja Burgundijas herogisti un ieguva Lejasburgundiju kopā ar Provansas daļu.

No 866. līdz 871. gadam ķeizars Ludviķis II karoja ar saracēņiem un 871. gadā ar Austrumromas impērijas karaflotes palīdzību iekaroja Bari emirātu.

Atgriezies Itālijas ziemeļos, viņš nomira 875. gada 12. augustā netālu no Brešas. Par Karolingu impērijas ķeizaru kļuva viņa tēva pusbrālis Kārlis Plikgalvis.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kanālu iela

**Kanālu iela** var būt:

* Kanālu iela — iela Jūrmalā;
* Kanālu iela — iela Priekulē;
* Kanālu iela — iela Mārupes novada Spuņciemā.

## Skatīt arī
* Kanāla iela
Kanāla iela

**Kanāla iela** var būt:

* Kanāla iela — iela Rīgā;
* Kanāla iela — iela Cēsīs;
* Kanāla iela — iela Smiltenē;
* Kanāla iela — iela Ķekavā;
* Kanāla iela — iela Ādažu pagasta Alderos;
* Kanāla iela — iela Mērsraga pagasta Mērsragā.

## Skatīt arī
* Kanālu iela
Elmārs Siliņš

**Elmārs Siliņš** (dzimis , miris ) bija latviešu finansists un politiķis, Godmaņa valdību Latvijas Republikas finanšu ministrs (1991—1993).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1937. gadā Viesturos Kārļa Siliņa ģimenē. 1954. gadā absolvēja mācības Rīgas Finanšu un kredīta tehnikumā.

Pārbūves laikā 1988. gadā Arņa Kalniņa vadībā darbojās Latvijas ĻKJS Centrālās Komitejas izveidotajā darba grupā, kuras sastāvā bija arī Jānis Āboltiņš, E. Ameriks, V. Andrejeva, D. Babulis, V. Bļinovs, Inesis Feiferis, Ojārs Kehris un Ivars Priedītis. Tā izstrādāja Latvijas PSR saimnieciskās vadīšanas pārkārtošanās modeli līdz 2005. gadam.
1989. gada 14. maijā Elmārs Siliņš nesekmīgi kandidēja PSRS tautas deputātu vēlēšanās, kurās 296. Rīgas Kirova rajona vēlēšanu apgabalā uzvarēja Mavriks Vulfsons.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas E. Siliņš bija Latvijas Bankas padomes loceklis no 1990. gada jūlija līdz 1991. gada septembrim.

 E. Siliņš kļuva par finanšu ministru Ivara Godmaņa Ministru padomē. Būdams finanšu ministrs, E. Siliņš 1992. gada nogalē Latvijas valdības vārdā parakstīja garantijas vēstuli par Vācijas uzņēmuma *Maschinen-Anlagen-Service* (M.A.S.) 400 miljonu ASV dolāru aizdevumu Brocēnu cementa un šīfera kombinātam. Vēlāk izrādījās, ka M.A.S. līguma slēgšanas brīdī jau bija atzīts par maksātnespējīgu. Investīciju bankas prezidente Ilze Jurkāne parakstīja 20 vekseļus, katru par 20 miljoniem dolāru, kas bija kā garants aizdevumam. Šī afēra apdraudēja arī ERAB ieguldījumus Latvijas Investīciju bankā, un tikai kādas Zviedrijas firmas rīcības rezultātā Latvijas valdība anulēja darījumu.

Līdz 1995. gadam E. Siliņš bija Latintrādes bankas padomes priekšsēdētājs.

## Atsauces
Jānis Blekte

**Jānis Blekte** (dzimis , miris ) bija latviešu ekonomists un politiķis, Latvijas PSR finanšu ministrs (1981—1990).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1932. gadā Litenes pagasta "Lazdās". Mācījās Litenes vidusskolā. 1955. gadā absolvēja studijas LVU. 1962. gadā iestājās PSKP. Strādāja Latvijas PSR Finanšu ministrijā, no 1977. gada bija Finanšu ministra vietnieks, no 1981. gada ministrs. 1982. gadā kļuva par Latvijas PSR Augstākās Padomes deputātu, 1986. gadā par LKP CK locekli.
Pēc Latvijas PSR Augstākās Padomes 1990. gada 15. februāra "Deklarācijas jautājumā par Latvijas valstisko neatkarību" Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidija priekšsēdētājs Anatolijs Gorbunovs Jāni Blekti iekļāva komisijā pasākumu sagatavošanai Latvijas ekonomiskās un politiskās neatkarības atjaunošanai.
Kad pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas par finanšu ministru kļuva Elmārs Siliņš, Blekte bija finansu ministra pirmais vietnieks.

## Atsauces
Kalnu iela

**Kalnu iela** var būt:

* Latvijas pilsētās:
** Kalnu iela — iela Daugavpilī;
** Kalnu iela — iela Jūrmalā;
** Kalnu iela — iela Aizputē;
** Kalnu iela — iela Baložos;
** Kalnu iela — iela Dagdā;
** Kalnu iela — iela Ikšķilē;
** Kalnu iela — iela Krāslavā;
** Kalnu iela — iela Līgatnē;
** Kalnu iela — iela Līvānos;
** Kalnu iela — iela Preiļos;
** Kalnu iela — iela Salaspilī;
** Kalnu iela — iela Saulkrastos;
** Kalnu iela — iela Viļānos.

* Citās apdzīvotās vietās:
** Kalnu iela — iela Dunalkas pagasta Dunalkā;
** Kalnu iela — iela Carnikavas pagasta Garciemā;
** Kalnu iela — iela Garkalnes pagasta Garkalnē;
** Kalnu iela — iela Nīgrandes pagasta Kalnos;
** Kalnu iela — iela Konstantinovas pagasta Konstantinovā;
** Kalnu iela — iela Aizputes pagasta Kūdrā;
** Kalnu iela — iela Lapmežciema pagasta Lapmežciemā;
** Kalnu iela — iela Līksnas pagasta Līksnā;
** Kalnu iela — iela Maltas pagasta Maltā;
** Kalnu iela — iela Limbažu pagasta Ozolainē;
** Kalnu iela — iela Bērziņu pagasta Punduros;
** Kalnu iela — iela Olaines pagasta Rājumos;
** Kalnu iela — iela Riebiņu pagasta Riebiņos;
** Kalnu iela — iela Rumbas pagasta Rumbeniekos;
** Kalnu iela — iela Stopiņu pagasta Sauriešos;
** Kalnu iela — iela Tilžas pagasta Tilžā;
** Kalnu iela — iela Silmalas pagasta Vecružinā;
** Kalnu iela — iela Embūtes pagasta Vībiņos;
** Kalnu iela — iela Višķu pagasta Višķos.

## Skatīt arī
* Mazā Kalnu iela
* Kalna iela
Kameņu iela

**Kameņu iela** var būt:

* Kameņu iela — iela Rīgā;
* Kameņu iela — iela Jelgavā;
* Kameņu iela — iela Jūrmalā;
* Kameņu iela — iela Ventspilī;
* Kameņu iela — iela Ludzā;
* Kameņu iela — iela Mazsalacā;
* Kameņu iela — iela Saulkrastos;
* Kameņu iela — iela Svētes pagasta Atpūtā;
* Kameņu iela — iela Carnikavas pagasta Garciemā;
* Kameņu iela — iela Ķekavas pagasta Katlakalnā;
* Kameņu iela — iela Garkalnes pagasta Maksteniekos;
* Kameņu iela — iela Skultes pagasta Skultē.
Vērtinga

**Vērtinga** (; ) ir pilsēta un nemetropoles distrikts ar boro statusu Anglijā, Rietumsaseksas grāfistē. Atrodas grāfistes dienvidaustrumos Lamanša krastā  no grāfistes centra Čičesteras un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Ietilpst Braitonas/Vērtingas/Litlhemptonas konurbācijā ar kopējo iedzīvotāju skaitu ap 470 tūkstošiem iedzīvotāju. 

## Vēsture
Vērtingas teritorijā atrodas vieni no senākajiem neolīta pieminekļiem Britānijā — 6 tūkstošus gadu vecās Sisberi krama raktuves un pilskalns. Vēstures avotos pirmoreiz minēta ap 960. gadu kā *Wyrtingas*. Pastardienas grāmatā 1086. gadā minēta kā *Wordinges*. Mūsdienu nosaukuma forma lietota kopš 1297. gada. Līdz 18. gadsimta vidum Vērtinga bija neliels zemnieku un zvejnieku ciematiņš. 1750. gados šeit sāka ierasties uz atpūtu turīgie londonieši un 1803. gadā Vērtingai piešķirts mazpilsētas (*town*) statuss. Pilsētā strauji attīstījās atpūtniekiem paredzētā infrastruktūra. 1862. gadā būvētais un 1888. gadā art deco stilā pārbūvētais Vērtingas mols vairākkārt atzīts par Britānijas «Gada molu». Pilsēta kļuva populāra literātu aprindās, šeit atpūtušies Oskars Vailds, Harolds Pinters u.c. Mūsdienās nozīmīgs finanšu pakalpojumu centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Katedrāles iela

**Katedrāles iela** var būt:

* Katedrāles iela — iela Jūrmalā;
* Katedrāles iela — iela Liepājā.
Bastarda tūsklape

**Bastarda tūsklape** (*Petasites hybridus*) ir tūsklapju suga, kura ir sastopama daudzviet Eiropā, tostarp reti visā Latvijas teritorijā, un Āzijā. Daudzviet ir audzēta kā dekoratīvs augs un ārstniecības augs, kā rezultātā suga ir kļuvusi par kultūrbēgli. Augs parasti veido lielas, monodominantas audzes upju ielejās, gravās, vecos parkos un krūmājos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Arvīds Dubelšteins

**Arvīds Dubelšteins** bija latviešu revolucionārs.

## Dzīvesgājums
Piedzima 1888. gadā Codes pagastā. Darbojās Latvijas Sociāldemokrātijā Rīgā. 1909. gadā arestēts, nākamajā gadā pierādījumu trūkuma dēļ atbrīvots. Atkal arestēts Pirmā pasaules kara laikā, 1914. gada septembrī, izsūtīts uz Narimu Tomskas guberņā. 1916. gada decembrī kopā ar citiem izsūtītajiem mobilizēts 39. Sibīrijas rezerves strēlnieku pulkā. No 1917. gada marta, pēc Februāra revolūcijas, bija Tomskas Kareivju deputātu izpildkomitejas loceklis. Pilsoņu kara laikā no 1918. gada marta — Tomskas guberņas Tautas saimniecības padomes Rūpniecības nodaļas vadītājs, Revolucionārā tribunāla loceklis, Sarkanās gvardes un milicijas komandieris. 1919. gadā, Kolčaka režīma laikā, arestēts, izbēdzis, darbojies pagrīdē Vladivostokā. 1920. gada martā ievēlēts par KK(b)P Tālo Austrumu komitejas locekli. Iespējams, japāņu okupācijas laikā sarkangvardu vienība A. Dubelšteina vadībā, tverdamās no vajāšanas, pazudusi Baikāla apvidū.

## Atsauces
Šveice Eirovīzijas dziesmu konkursā

**[[Šveice]] [[Eirovīzijas dziesmu konkurss|Eirovīzijas dziesmu konkursā]]** ir piedalījusies 63 reizes, debitējot 1956. gada konkursā, kā viena no Eirovīzijas dziesmu konkursa dibinātājvalstīm. Līdz šim Šveice ir uzvarējusi trīs reizes — 1956., 1988. un 2024. gada konkursā.
Kazeņu iela

**Kazeņu iela** var būt:

* Kazeņu iela — iela Rīgā;
* Kazeņu iela — iela Jūrmalā;
* Kazeņu iela — iela Bauskā;
* Kazeņu iela — iela Carnikavas pagasta Gaujā;
* Kazeņu iela — iela Olaines pagasta Jāņupē;
* Kazeņu iela — iela Ķekavas pagasta Katlakalnā;
* Kazeņu iela — iela Saulkrastu pagasta Mežvidos;
* Kazeņu iela — iela Līvbērzes pagasta Tušķos.
Šorembaisī

**Šorembaisī** () vai **Šorema pie Jūras** ir pilsēta (*town*) Anglijā, Rietumsaseksas grāfistē, Eiduras distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes dienvidaustrumos pie Eiduras upes ietekas Lamanšā  no grāfistes centra Čičesteras un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Ietilpst Braitonas/Vērtingas/Litlhemptonas konurbācijā ar kopējo iedzīvotāju skaitu ap 470 tūkstošiem iedzīvotāju. Rietumos no Šoremas atrodas Braitonas lidosta.

## Vēsture
Pilsētas vēsture aizsākās pirms romiešu laikmeta — vecākā baznīca uzbūvēta ap 900. gadu. Arābu ģeogrāfs Muhammads el Idrīsi 1153. gadā Šoremu aprakstījis kā «jauku un koptu pilsētu ar ēkām un plaukstošu saimniecību». Pilsēta uzplauka pēc dzelzceļa līnijas izbūves 1840. gadā, kas ļāva attīstīties Šoremas ostai Eiduras grīvā. 20. gadsimta sākumā Šoremā uzplauka kino industrija, bet 1910. gadā pilsētu oficiāli pārdēvēja tagadējā vārdā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Klints iela

**Klints iela** var būt:

* Klints iela — iela Jūrmalā;
* Klints iela — iela Cēsīs;
* Klints iela — iela Jēkabpilī.

## Skatīt arī
* Antas Klints iela
Klusā iela

**Klusā iela** var būt:

* Latvijas pilsētās:
** Klusā iela — iela Rīgā;
** Klusā iela — iela Daugavpilī;
** Klusā iela — iela Jelgavā;
** Klusā iela — iela Jūrmalā;
** Klusā iela — iela Liepājā;
** Klusā iela — iela Rēzeknē;
** Klusā iela — iela Ventspilī;
** Klusā iela — iela Alojā;
** Klusā iela — iela Apē;
** Klusā iela — iela Bauskā;
** Klusā iela — iela Cēsīs;
** Klusā iela — iela Iecavā;
** Klusā iela — iela Ikšķilē;
** Klusā iela — iela Jēkabpilī;
** Klusā iela — iela Ķekavā;
** Klusā iela — iela Krāslavā;
** Klusā iela — iela Kuldīgā;
** Klusā iela — iela Limbažos;
** Klusā iela — iela Ludzā;
** Klusā iela — iela Ogrē;
** Klusā iela — iela Pāvilostā;
** Klusā iela — iela Priekulē;
** Klusā iela — iela Salaspilī;
** Klusā iela — iela Siguldā;
** Klusā iela — iela Skrundā;
** Klusā iela — iela Smiltenē;
** Klusā iela — iela Tukumā;
** Klusā iela — iela Valmierā;
** Klusā iela — iela Zilupē.

* Citās apdzīvotās vietās:
** Klusā iela — iela Allažu pagasta Allažos;
** Klusā iela — iela Pelču pagasta Ābelē;
** Klusā iela — iela Carnikavas pagasta Carnikavā;
** Klusā iela — iela Dunikas pagasta Ječos;
** Klusā iela — iela Litenes pagasta Litenē;
** Klusā iela — iela Galēnu pagasta Lomos-Bortniekos;
** Klusā iela — iela Ļaudonas pagasta Ļaudonā;
** Klusā iela — iela Mālpils pagasta Mālpilī;
** Klusā iela — iela Olaines pagasta Medemciemā;
** Klusā iela — iela Babītes pagasta Mežārēs;
** Klusā iela — iela Neretas pagasta Neretā;
** Klusā iela — iela Vircavas pagasta Oglainē;
** Klusā iela — iela Priekuļu pagasta Priekuļos;
** Klusā iela — iela Lapmežciema pagasta Ragaciemā;
** Klusā iela — iela Saulkrastu pagasta Silmalā;
** Klusā iela — iela Krimuldas pagasta Sunīšos;
** Klusā iela — iela Valgundes pagasta Tīreļos;
** Klusā iela — iela Līvbērzes pagasta Tušķos;
** Klusā iela — iela Rumbas pagasta Ventā;
** Klusā iela — iela Viļķenes pagasta Viļķenē.
Kauguru iela

**Kauguru iela** var būt:

* Kauguru iela — iela Rīgā;
* Kauguru iela — iela Jūrmalā;
* Kauguru iela — iela Valmierā;
* Kauguru iela — iela Ludzā;
* Kauguru iela — iela Ādažu pagasta Baltezerā;
* Kauguru iela — iela Carnikavas pagasta Gaujā.
Eidura

**Eiduras distrikts** (; ) ir nemetropoles distrikts Austrumsaseksas grāfistē Anglijā, Apvienotajā Karalistē. Izvietojies grāfistes dienvidaustrumos, robežojas rietumos ar Erunu un Vērtingu, ziemeļos — ar Horšemu, bet austrumos — ar Austrumsaseksas grāfisti. Dienvidos krastus apskalo Lamanšs. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Šorema. Nodēvēts pēc distriktam cauri tekošās Eiduras upes.

## Vēsture
Distrikts tagadējās robežās izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Šoremas un Sautvikas urbānos distriktus ar Vērtingas lauku distrikta trijiem pagastiem. Administratīvi dalās ārpuspagastu teritorijā (*unparished area*), ko tieši pārvalda distrikta padome un kas iekļauj Šoremas (20 547 iedzīvotāji) un Sautvikas (13 195) pilsētas, un 3 pagastos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dzīves kvalitāte

thumb|Dzīves kvalitātes indekss pa valstīm 2019. gadā
**Dzīves kvalitāte** ir starpdisciplinārs jēdziens, kas raksturo visu cilvēka dzīves aspektu efektivitāti, materiālo, garīgo un sociālo vajadzību apmierināšanas līmeni, intelektuālās, kultūras un fiziskās attīstības līmeni, kā arī dzīves drošības līmeni. 

Saskaņā ar Pasaules Veselības organizācijas definīciju šis termins ietver cilvēka fizisko, psiholoģisko, emocionālo un sociālo veselību, pamatojoties uz viņa izpratni par savu vietu sabiedrībā. Dzīves kvalitāti izmanto ANO, lai novērtētu un salīdzinātu valstu iedzīvotāju sociālo un ekonomisko stāvokli.

Dzīves kvalitātes rādītāji dažādās valstīs var atšķirties, jo tie lielā mērā ir atkarīgi no ekonomiskās attīstības pakāpes, tomēr pastāv galvenie rādītāji, pēc kuriem analizē dzīves kvalitāti:

* Sociāldemogrāfiskie dati — faktiskais paredzamais dzīves ilgums, saslimstības dinamika, dzimstības līmenis, mirstība.
* Iedzīvotāju ekonomiskā aktivitāte — bezdarba līmenis, iedzīvotāju migrācija un tās cēloņi.
* Sociālā spriedze — līdzdalība politiskajos notikumos, streiki, ēnu ekonomikas daļa IKP, noziedzības dinamika.
* Sociālās sfēras attīstība — izglītības, zinātnes, veselības aprūpes un kultūras izdevumu īpatsvars IKP, skolēnu un studentu skaits un citi.
* Vide — kaitīgo vielu saturs atmosfērā, augsnē, ūdenī, pārtikā, vides izmaksas IKP, ieguldījums vides aizsardzībā un dabas resursu racionālā izmantošanā.

## Ārējās saites
Neformālā ekonomika

**Neformālā ekonomika** ir ekonomikas sektors, cilvēku darbības joma, kuras mērķis ir gūt labumu un kuras galvenais regulējums notiek ar dominējošo neformālo normu palīdzību; to var definēt kā visu saimniecisko darbību, kas dažādu iemeslu dēļ (nemonetārais apgrozījums, augsti nodokļi, likumdošanas aizliegumi u. c.) netiek uzskaitīta oficiālajā statistikā un nav iekļauta IKP.

Kopš 20. gadsimta 70. gadiem neformālās ekonomikas pieaugums vērojams lielākajā daļā ne tikai jaunattīstības, bet arī attīstīto valstu. Šī tendence galvenokārt skaidrojama ar valsts vēlmi paplašināt un padziļināt tiesisko kontroli pār dažādām cilvēku darbības jomām. Tomēr to var veicināt arī valdības lēnā rīcība ekonomikas regulēšanā strauji mainīgos tirgus apstākļos vai arī transnacionālo korporāciju īstenota veselu preču un pakalpojumu tirgu monopolizācija. Indivīdi meklē pieņemamus pielāgošanās veidus, pamatojoties uz iepriekš uzkrāto pieredzi, morāli ētiskie pamati un specifiskās prasmes saimniekot var tikt nodotas no paaudzes paaudzē neatkarīgi no spēkā esošās likumdošanas, tāpēc likumu pieņemšana bez tādu pasākumu īstenošanas, kas reāli ietekmē cilvēku uzvedību, ir praktiski bezjēdzīga. Cilvēki, atzīstot, ka nezina likumus, negatīvi raksturo tos vai to izpildi, lai savā apziņā attaisnotu šādas darbības.

Nabadzība ir gan neformālās ekonomikas pastāvēšanas sekas, gan iemesls, jo nabadzīgie iedzīvotāji ir ieinteresēti saņemt vismaz kaut kādus ienākumus, bet to iegūšanas veida likumība tiek ignorēta.

## Skatīt arī

* Ēnu ekonomika

## Ārējās saites
Krievijas Impērijas Valsts banka

thumb|Valsts bankas ēka
**Krievijas Impērijas Valsts banka** bija centrālā banka, kas tika izveidota 1860. gadā, reorganizējot Valsts komercbanku. Galvenie reorganizācijas procedūras noteikumi un Valsts bankas statūti tika apstiprināti ar Aleksandra II 1860. gada 31. maija dekrētu, kas publicēts 1860. gada 9. jūnijā.

Pēc Oktobra revolūcijas banka saglabāja galvenās centrālās bankas funkcijas. Tiesību aktos un oficiālajos dokumentos to vispirms sauca par **Valsts banku**, pēc tam par **Nacionālo banku** un tad par **Tautas banku**. Pēdējo nosaukumu pastāvīgi lietoja no 1918. gada maija līdz 1920. gadam.

1917. gada 14. (27.) decembrī ar Viskrievijas Centrālās izpildkomitejas dekrētu "Par banku nacionalizāciju" Krievijā tika ieviests valsts monopols banku jomā (1. punkts). Visas privātās un akciju bankas tika apvienotas ar Valsts banku (2. punkts), un šo "likvidēto uzņēmumu" aktīvi un saistības tika nodotas Valsts bankai (3. punkts). Privāto banku pagaidu vadība tika nodota Valsts bankas Padomei (5. punkts). Tajā pašā dekrētā tika uzsvērts, ka "privāto banku apvienošanas ar Valsts banku kārtību nosaka ar īpašu dekrētu". Ar Tautas komisāru padomes 1918. gada 23. janvāra dekrētu par labu Valsts (Tautas) bankai tika konfiscēti visu privāto banku akciju kapitāli.

## Ārējās saites
Sabiedrības sekularizācija

[thumb|Baznīca [Lesje|Lesjē, Dānijā, kas 2008. gadā pārveidota par ūdens procedūru centru]]

**Sabiedrības sekularizācija** (no  — 'laicīgs') ir reliģijas lomas samazināšanās sabiedrības dzīvē jeb pāreja no sabiedrības, kurā dominē reliģiskās tradīcijas, uz sekulāru sociālās struktūras modeli, kas balstīta uz racionālām (nereliģiskām) normām.

Sekularizācijas hipotēze, kas radās 20. gadsimta vidū, apgalvo, ka ar laiku reliģiju pilnībā aizstās zinātne un tehnoloģijas. Šīs hipotēzes maigāka versija ir tāda, ka reliģija neizzudīs pilnībā, bet zaudēs savu ietekmi. Saskaņā ar šo uzskatu reliģisko personu un reliģisko prakšu noklusēšana vai negatīvs atspoguļojums plašsaziņas līdzekļos ir sekularizācijas ārējās pazīmes.

Sekularizācija veicina arī ateismu dažādās tā izpausmēs, sākot ar aktīvu Dieva un reliģijas vērtības noliegšanu sekulārajā humānismā un beidzot ar reliģisko organizāciju biedru pasīvu vienaldzību pret reliģisko morāli.

## Ārējās saites
Piebaltija

**Piebaltija** ( — 'pie Baltijas [jūras esošās zemes]') ir krievu valodā lietots kopējs apzīmējums Baltijas valstīm. 

Krievijas politologs un profesors Vladimirs Malahovs uzskata, ka jēdziena "Piebaltija" lietošana mūsdienu Krievijas politiķu vidū un plašsaziņas līdzekļos liecinot, ka tipisks mediju satura patērētājs Krievijā gandrīz neatšķirot Latviju, Lietuvu un Igauniju. Pēc Malahova domām, "Piebaltija" esot politiski nievājošs apzīmējums, kas atspoguļojot krievu imperiālismu un nevēlēšanos atzīt 1991. gadā neatkarību atguvušās Latvijas, Lietuvas un Igaunijas suverenitāti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Grīņa sārtene

thumb|Grīņu sārtene
**Grīņa sārtene**, arī **grīņu sārtene** un **parastā sārtene** (*Erica tetralix L.),* ir Latvijā ļoti rets ēriku dzimtas sīkkrūms, kas ierakstīts Latvijas Sarkanās grāmatas 1. kategorijā. Prasa īpašus mitruma apstākļus, tādēļ aug gandrīz tikai tai piemērotos piejūras apvidos. Latvijā sastopama grīņos Baltijas jūras piekrastē, īpaši Grīņu rezervātā un apkārtējos Ziemupes un Sakas rajonos, 20. gadsimtā atrasta arī pie Nīcas, Pāvilostas un Jelgavas. 19. gadsimtā pieminēta arī, iespējams, stādīta atradne pie Mazzalves. Eiropā sastopama Atlantijas okeāna un tā jūru piekrastēs, ievesta Ziemeļamerikā. Latvijā suga sasniedz savu ziemeļaustrumu izplatības robežu.

## Apraksts
Krūma augstums 10—50 cm, stublājs koksnains, zari stāvi un tievi ar daudzām lineārām, 2—4 mm garām un 0,3—0,5 mm platām lapām. Lapas mieturī pa 4. Ziedi pa 2—4 pagarinātu vasu galos blīvos, gandrīz galviņveidīgos čemuros. Ziedu vainags rožaini sārts līdz sārti violets, šauri pokālveida, nokarens. Zied jūlijā un augustā. Auglis — balti tūbaina četrvāršņu pogaļa.

Aug pārmitros, skrajos priežu mežos un to laucēs, kā arī uz nabadzīgām smilts un seklas kūdras augsnēm mitros, aizzēlušos degumos.

## Līdzīgas sugas
Grīņa sārteni reizēm sauc arī par **zvaniņu virsi** vai **čemurvirsi**, jo pēc izskata tā ir līdzīga sila virsim (*Calluna vulgaris)*. Lapas abiem augiem ir īsas, skujveidīgas, bet ziedi — rozā. Taču grīņa sārtenes ziedi atgādina zvaniņus un ir sakārtoti čemurā stublāja pašā galotnē, kamēr sila virsim ziedi izvietoti garā, izstieptā ķekarā.

Lapiņas līdzinās melnās vistenes (*Empetrum nigrum)* lapiņām, tomēr sārtenes lapiņas ir apmatotas (tādas nav ne vistenei, ne sila virsim) un sakārtotas mieturī pa 4.

## Audzēšana
Sugai ir izveidotas mākslīgi audzējamas šķirnes, tai skaitā baltziedu *Alba mollis* un koši rozā *Pink Star*. Audzēšanai, kā parasti ēriku dzimtas augiem, nepieciešama skāba augsne.

## Atsauces

## Ārējās saites
Uzvaras diena

**Uzvaras diena** var būt:

* Cēsu kauju piemiņas diena (1919), Igaunijas Republikas Uzvaras diena;
* Uzvaras diena (Turcija) (1922), Turcijas valsts svētki par godu uzvarai Turcijas neatkarības kara Dumlupinara kaujās;
* Padomju tautas uzvaras diena Lielajā Tēvijas karā (1945), Uzvaras diena Krievijas Federācijā un vairākas citās pēcpadomju valstīs.

## Citās valstīs
* 7. janvāris — Kambodža: Uzvaras diena pār genocīda režīmu (1979)
* 30. aprīlis — Vjetnama: Uzvaras diena (atkalapvienošanās diena) (1975)
* 8. maijs — ASV un vairākas Eiropas valstis: Uzvaras diena pār nacistisko Vāciju (1945)
* 9. maijs — Krievija: Uzvaras pār nacismu diena Otrajā pasaules karā
* 27. jūlijs — Ziemeļkoreja: Uzvaras diena Tēvijas atbrīvošanas karā (1953)
* 5. augusts — Horvātija: Uzvaras un pateicības diena Tēvzemei (1995)
* 3. septembris — Ķīna: Uzvaras diena pār militāro Japānu (1945)
* 7. septembris — Mozambika: Uzvaras diena (1974)
* 8. septembris — Malta: Uzvaras diena (1565, 1943)
* 4. novembris — Itālija: Uzvaras diena (1918)
* 8. novembris — Azerbaidžāna: Uzvaras diena (2020)
* 16. decembris — Bangladeša, Indija: Bangladešas uzvaras diena, Indijas uzvaras diena (1971)
* 23. decembris — Ēģipte: Uzvaras diena (1956)

## Skatīt arī
* Uzvaras parks
* Uzvaras piemineklis
Marko Belokio

**Marko Belokio** (; dzimis ) ir itāļu kinorežisors, scenārists un aktieris.

Kā režisors debitējis ar satīrisko filmu *[[I pugni in tasca]]* (1965), kas saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un ir viena no viņa viszināmākajām filmām. Vēlāk režisējis tādas filmas kā *[[La Cina è vicina]]* (1967), *[[Sbatti il mostro in prima pagina]]* (1972), *[[Salto nel vuoto]]* (1980), *[[Il diavolo in corpo]]* (1986), *[[L'ora di religione]]* (2002) un *[[Buongiorno, notte]]* (2003).

Par filmu *[[La condanna]]* (1991) saņēmis Žūrijas balvu Berlīnes Starptautiskajā kinofestivālā. Filma *[[Vincere]]* (2009) sacentās par Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā. 2011. gadā saņēmis Venēcijas kinofestivāla Zelta lauvas balvu par mūža ieguldījumu. Nākamajā gadā viņa filma *[[Bella addormentata]]* sacentās par festivāla Zelta lauvas balvu. Belokio režisēto biogrāfisko kriminālfilmu "Mafijas nodevējs" (2019) nominēja Zelta palmas zaram un saņēma Itālijas *[[David di Donatello]]* balvu kā gada labākā filma. 2021. gadā saņēmis Kannu kinofestivāla Goda zelta palmas zaru. Panākumus guva arī vēsturiskā drāma "Nolaupīts" (2023).

## Atsauces

## Ārējās saites
Mafijas nodevējs

**"Mafijas nodevējs"** () ir 2019. gada Itālijas, Francijas, Brazīlijas un Vācijas biogrāfiskā krimināldrāmas filma, kuras režisors ir Marko Belokio. Filmā galvenās lomas atveido Pjērfrančesko Favīno, Marija Fernanda Kanadidu, Fabricio Ferrakane, Fausto Ruso Alesi un Luidži Lo Kaskio.

Filma stāsta par mafijas grupējuma vadītāju Tomazo Bušetu, kuru 1980. gados apcietināja, un viņš kļuva par pirmo personu, kas sadarbojās ar Itālijas varas iestādēm, lai apkarotu organizēto noziedzību.

Filmas "Mafijas nodevējs" pirmizrāde notika  72. Kannu kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un tika izvēlēta kā Itālijas kandidatūra par labāko filmu svešvalodā 92. Kinoakadēmijas balvai, tomēr to nenominēja.

## Atsauces

## Ārējās saites