open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mazā Buļļu iela

**Mazā Buļļu iela** ir iela Rīgā Kurzemes rajonā, Imantā. Mazā Buļļu iela sākas krustojumā ar Buļļu ielu un beidzas ar strupceļu. Kopējais ielas garums ir 340 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām ar asfalta segumu. Ielā ir savrupmāju apbūve.

Mazās Buļļu ielas nosaukuma cilme ir saistīta ar Buļļu ielu.

## Ielu savienojumi
Mazā Buļļu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Buļļu iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Imanta

## Atsauces
Ajū

**Ajū** var būt:

* Andrē Ajū (*André Ayew*; 1989) — Ganas futbolists;
* Džordans Ajū (*Jordan Ayew*; 1991) — Ganas futbolists.
Fernando Rapaljini

**Fernando Andress Rapaljini** (; dzimis  Laplatā) ir Argentīnas futbola tiesnesis.

2011. gadā sāka tiesāt spēles Argentīnas Pirmajā divīzijā. 2014. gadā kļuva par FIFA kategorijas tiesnesi. 2015. gada maijā tiesāja savu pirmo *[[Copa Libertadores]]* spēli. Pirmā pieaugušo izlašu spēle viņa tiesneša karjerā bija mačs starp Čīles un Salvadoras izlasēm 2015. gada 5. jūnijā. 2019. gadā tiesāja FIFA U-20 Pasaules kausa spēles Polijā. 2019. gada ''Copa América'' bija tiesnesis grupu turnīra spēlē starp Peru un Brazīlijas izlasēm.

Saskaņā ar tiesnešu apmaiņas programmu starp UEFA un Dienvidamerikas Futbola konfederāciju (CONMEBOL), 2021. gada aprīlī tika apstiprināts par vienu no tiesnešiem 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Viņš kļuva par pirmo Dienvidamerikas tiesnesi, kas tika norīkots tiesāt Eiropas čempionāta spēles.

## Atsauces
 

## Ārējās saites
Bjerns Keiperss

**Bjerns Keiperss** (; dzimis ) ir Nīderlandes futbola tiesnesis.

## Karjera
*[[Eredivisie]]* spēles sāka tiesāt 2005. gadā. Par FIFA kategorijas tiesnesi kļuva 2006. gadā. Tajā pašā gadā tiesāja Eiropas U-17 čempionāta spēles, ieskaitot finālu. 2009. gadā tika iekļauts UEFA tiesnešu elites grupā. 2011. gadā tiesāja UEFA Superkausa spēli starp *[[FC Barcelona]]* un *[[FC Porto]]*.

2012. gada Eiropas čempionātā tiesāja divas grupu turnīra spēles. 2013. gadā Keiperss tika nozīmēts par galveno tiesnesi UEFA Eiropas līgas finālspēlē starp *[[Lisabonas "Benfica"|Benfica]]* un *[[Chelsea F.C.|Chelsea]]*. 2013. gada FIFA Konfederāciju kausā tiesāja finālu starp Brazīlijas un Spānijas izlasēm.

2014. gada 24. maijā tiesāja UEFA Čempionu līgas finālu, kurā tikās Spānijas klubi *[[Madrides "Real" (futbols)|Real Madrid]]* un *[[Atlético Madrid]]*.  Bija viens no tiesnešiem 2014. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Tur tiesāja divas grupu turnīra spēles un astotdaļfinālu starp Kolumbiju un Urugvaju.

2016. gada Eiropas čempionātā Keiperss tika apstiprināts par tiesnesi trīs spēlēs — divos mačos grupu turnīrā, kā arī ceturtdaļfinālā starp Franciju un Islandi. 2017. gadā tiesāja FIFA U-20 Pasaules kausa finālspēli. 

2018. gadā tika nozīmēts tiesāt UEFA Eiropas līgas finālu otro reizi. 2018. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā bija tiesnesis četrās spēlēs. Viņš aizvadīja divas spēles grupu turnīrā, kā arī astotdaļfinālu starp Spāniju un Krieviju un ceturtdaļfinālu, kurā tikās Zviedrija un Anglija.

2021. gada aprīlī Keiperss tika apstiprināts par vienu no tiesnešiem 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.

## Atsauces
 

## Ārējās saites

* ''Worldreferee.com'' profils
Ibērs Lefēvrs

**Ibērs Žans Daniels Lefēvrs** (; dzimis , miris *nav zināms*) bija franču regbists, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Lefēbrs bija viens no Jauktās komandas regbija komandas *(Union des Sociétés Françaises)* spēlētājiem, kuri olimpiskajā regbija turnīrā izcīnīja zelta medaļu.

No 1895. līdz 1902. gadam bija *Racing Club de France* komandas spēlētājs. 1900. un 1902. gadā viņš palīdzēja komandai izcīnīt Francijas čempionu titulus.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ibērs Lefēbrs (Olympedia profils) 
* Ibērs Lefēbrs (Sports Reference profils)
Žozefs Olivjē

**Žozefs Olivjē** (; dzimis , miris ) bija franču regbists, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Olivjē bija viens no Jauktās komandas regbija komandas *(Union des Sociétés Françaises)* spēlētājiem, kuri olimpiskajā regbija turnīrā izcīnīja zelta medaļu.

No 1893. līdz 1901. gadam bija *Stade Français* komandas biedrs. 1894., 1895., 1987., un 1989. gadā palīdzēja komandai izcīnīts Francijas čempiona titulu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Žozefs Olivjē (Olympics profils) 
* Žozefs Olivjē (Olympedia profils) 
* Žozefs Olivjē (Sports Reference profils)
Ervē

**Ervē** () var būt:

* Karoline Ervē (*Caroline Hervé*; dzimusi 1973. gadā), profesionāli zināma kā *[[Miss Kittin]]* — franču elektroniskās mūzikas producente, DJ, dziedātāja un dziesmu autore.
* Žans Ervē (*Jean Hervé*) — franču regbists.
Andrē Rūzvelts

**Kornēlijs Luijs Andrē Rūzvelts** (; dzimis , miris ) bija Francijā dzimis amerikāņu filmu veidotājs un kūrortviesnīcas vadītājs. Izcīnījis zelta medaļu regbijā 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. 

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Rūzvelts bija viens no Jauktās komandas regbija komandas *(Union des Sociétés Françaises)* spēlētājiem, kuri olimpiskajā regbija turnīrā izcīnīja zelta medaļu.

Viņš bija Kornēlija Rūzvelta dēls, kurš apprecējās ar franču aktrisi un bija ASV prezidenta Teodora Rūzvelta brālēns. Andrē kļuva par filmu veidotāju un piedzīvojumu meklētāju. 1924. gadā viņš devās uz Bali, lai mēģinātu tur attīstīt tūrismu. 1928. un 1929. gadā viņš kopā ar Armānu Denī filmējās filmā *Goona-Goona, An Authentic Melodrama*, kas tika izlaista 1930. gadā un izraisīja amerikāņu pastiprinātu interesi par Bali. Bali viņš vadīja arī vairākas kūrortviesnīcas. Rūzvelts ir vislabāk pazīstams ar savu 1938. gada filmu *Beyond the Caribbean*. 

## Atsauces

## Ārējās saites

* Andrē Rūzvelts (Olympedia profils) 
* Andrē Rūzvelts (Sports Reference profils) 
*
Shenzhou 12

***Shenzhou 12*** () bija Ķīnas pilotējams kosmosa kuģis. Tas orbītā tika palaists 2021. gada 17. jūnijā.
Kosmosa kuģis veica saslēgšanos ar orbitālo staciju *[[Tiangong]]*. Uz zemes tas atgriezās pēc 17. septembrī.

## Apkalpe
Kuģa *Shenzhou 12* apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublējošā apkalpe:
* Džai Džigans, komandieris
* Vana Japina, operators 1
* Je Guanfu, operators 2

## Lidojuma gaita
Kosmosa kuģis tika palaists  01:22:31 *[[UTC]]* ar nesējraķeti *[[Chang Zheng 2F/G]]* no Dzjucjuaņas Pavadoņu palaišanas centra.

Tajā pašā dienā 08:26 *UTC* (septiņas stundas pēc starta) *Shenzhou 12* saslēdzās ar orbitālo staciju *[[Tiangong]]* pie tās pirmā moduļa *[[Tianhe]]* priekšējās pieslēgvietas.

16. septembrī 00:56 *UTC* *Shenzhou 12* atvienojās no *Tianhe*.
17. septembrī 05:34:09 *UTC* kosmosa kuģa nolaižamais aparāts nolaidās Iekšējā Mongolijā.

## Iziešanas atklātā kosmosā

## Atsauces

## Ārējās saites
* Shenzhou 8, 9, 10, 11, 12, 13 (SZ 8, 9, 10, 11, 12, 13) Gunter Dirk Krebs
Francijas vēsturiskās provinces

Par **Francijas vēsturiskajām provincēm** dēvē provinces (franču: *province*, atsevišķu teritoriju statuss bija *duché* — 'hercogiste' vai *comté* — 'grāfiste'), kurās Francijas Karaliste tika iedalīta līdz Lielajai Franču revolūcijai. Pēc revolūcijas provinces tika aizstātas ar departamentiem, lai iedzīvotāju lojalitāti iegūtu centralizētā vara Parīzē un lai iedzīvotāju lojalitāti zaudētu vietējie feodālie apgabali. Daļai mūsdienu Francijas reģionu nosaukumi ir tādi paši kā to vietā pastāvējušajām vēsturiskajām provincēm. Francijā provinces tika radītas, pamatojoties uz *droit coutumier*, paražu tiesībām, un tajās darbojās to teritorijām raksturīgi likumi.

## Francijas vēsturisko provinču saraksts
thumb|372x372px|Francijas provinces
Francijas vēsturiskās provinces (iekavās norādīta provinces galvaspilsēta):

# Ildefransa (Parīze)
# Berī (Burža)
# Orleanē (Orleāna)
# Normandija (Ruāna)
# Langedoka (Tulūza)
# Lionē (Liona)
# Dofinē (Grenoble)
# Šampaņa (Truā)
# Onī (Larošela)
# Sentonža (Senta)
# Puatū (Puatjē)
# Gijēna un Gaskoņa (Bordo)
# Burgundija (Dižona)
# Pikardija (Amjēna)
# Anžū (Anžē)
# Provansa (Eksanprovansa)
# Angumuā (Angulēma)
# Burbonē (Mulēna)
# Marša (Gerē)
# Bretaņa (Renna)
# Meina (Lemāna)
# Turēna (Tūra)
# Limuzēna (Limoža)
# Fuā (Fuā)
# Overņa (Klermonferāna)
# Bearna (Po)
# Elzasa (Strasbūra)
# Artuā (Arasa)
# Rusiljona (Perpiņāna)
# Flandrija un Eno (Lille)
# Franškontē (Bezansona)
# Lorēna un Baruā (Nansī), Trīs bīskapijas
# Korsika (Ažaksjo)
# Nivernē (Nevēra).

Piezīme: pašā Francijas Karalistē nebija oficiāla tās provinču saraksta.

## Skatīt arī

* Francijas vēsture
* Anglijas vēsturiskās grāfistes

## Atsauces
Alberts Amrheins

**Alberts Amrheins** (; dzimis , miris ) bija vācu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Amrheims bija Vācijas regbija komandas *(FC 1880 Frankfurt)* spēlētājs. Viņi olimpiskajā regbija turnīrā, piekāpjoties Francijas komandai, ieguva sudraba medaļu. Amrheims bija šīs komandas kapteinis.

## Galerija
300px|thumb|center|Vācijas regbija komanda olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Alberts Amrheins (Olympics profils) 
* Alberts Amrheins (Olympedia profils) 
* Alberts Amrheins (Sports Reference profils)
Genadijs Paršins

**Genadijs Paršins** (; dzimis  Almaatā) ir bijušais Rīgas "Radiotehniķa", Latvijas PSR un PSRS volejbola izlases treneris.

## Biogrāfija
Bērnību Genadijs pavadīja Almaatā. Studiju laikā Kazahijas Fiziskās kultūras institūtā viņš spēlēja republikas studentu izlases komandā, kā arī sāka pievērsties trenera darbam. Sešdesmitajos gados Paršins strādāja ar Kazahijas PSR jauniešu komandām — daudzi viņa trenētie volejbolisti pēc tam veidoja mugurkaulu volejbola komandai "Buravestņik", kura 1969. gadā kļuva par PSRS čempionu un divas reizes ieguva čempionu kausu.

Vislielāko slavu Genādijam Paršinam atnesa darbs Rīgas "Radiotehniķī", ar kuru viņš bija saistīts no 1969. līdz 1992. gadam. Viņa vadībā rīdzinieki 1984. gadā kļuva par PSRS čempioniem, pārtraucot šķietami mūžīgo CSKA hegemoniju, bet Latvijas PSR izlases komanda, kuras kodolu veidoja Radiotehniķa spēlētāji, trīsreiz PSRS Tautu spartakiādēs izcīnīja medaļas.

1978.—1981. gadā Paršins strādāja arī par vecāko treneri PSRS jauniešu izlasē, kas 1981. gadā kļuva par pasaules čempionu, un 1986.—1989. gadā vadīja valsts galveno komandu.

Pēc PSRS sabrukuma Genādijs Paršins no 1997. līdz 1999. gadam strādāja Turcijā par Stambulas volejbola kluba *"Netash Istanbul"* treneri. Pēc tam septiņus gadus (1999—2006) Japānā. Nākamās divas sezonas Genādijs Paršins atkal pavadīja Turcijā, kur viņš koordinēja valsts vīriešu komandas darbību. 2008. gada oktobrī viņš vadīja Kazahstānas vīriešu izlasi un tās bāzes klubu — "Almati". 2014.—2017. gadā viņš strādāja par Kazahstānas junioru, jauniešu un pieaugušo valstsvienību un komandas "Almati" treneri-koordinatoru.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Kazahijas PSR Nopelniem bagātais treneris (1965).
* Latvijas PSR Nopelniem bagātais treneris (1971).
* PSRS Nopelniem bagātais treneris (1981).
* 1984., 1986. un 1987. gada Latvijas labākais treneris (Laikraksta "Sports" aptauja).

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Romans Jaremčuks

**Romans Jaremčuks** (, dzimis  Ļvivā) ir ukraiņu futbolists, kas spēlē uzbrucēja pozīcijā, Ukrainas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2026. gada Jaremčuks spēlē Francijas 1. līgas komandā Lionas "Olympique", kas viņu īrē no Pirejas "Olympiacos".

## Karjera
Ar futbolu sāka nodarboties dzimtās pilsētas klubā Ļvivas "Karpati". 2007. gadā pievienojās Kijivas "Dinamo" jauniešu akadēmijai. Sākumā spēlēja kluba jauniešu komandās, vēlāk pārstāvēja Dinamo-2. 2016. gada martā debitēja kluba pirmās komandas sastāvā Ukrainas kausa izcīņā. Vēlāk tajā pašā gadā tika izīrēts FK Oleksandrija, šī kluba sastāvā debitēja Ukrainas Premjerlīgā. Sezonas otrajā pusē atgriezās Kijivas "Dinamo". 2017. gada augustā pārgāja uz Beļģijas klubu *[[KAA Gent|Gent]]*. 2021.—2022. gada sezonā spēlēja Portugāles klubā *[[S.L. Benfica|Benfica]]*. 2022. gada augustā atgriezās Beļģijā, pievienojoties *[[Club Brugge KV|Club Brugge]]*.

Pārstāvējis dažādu vecumu Ukrainas jauniešu izlases. Ukrainas izlasē debitēja  UEFA Nāciju līgas spēlē pret Čehiju. Pirmos vārtus izlases labā guva 2019. gada jūnijā 2020. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Serbiju. Tika iekļauts komandas sastāvā 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā un pirmajās divās spēlēs guva vārtus.

## Sasniegumi
**Olympiacos**

* Grieķijas Superlīga: 2024—25
* Grieķijas kauss: 2024—25

## Atsauces

## Ārējās saites
Aleksanders Īsaks

**Aleksanders Īsaks** (; dzimis ) ir Zviedrijas futbolists. Spēlē uzbrucēja pozīcijā, Zviedrijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu Liverpool FC.  No 2022. gada līdz 2025. gadam pārstāvēja Anglijas Premjerlīgas klubu ''Newcastle United''.

## Karjeja
Futbolista karjeru sāka klubā AIK. 2016. gada 7. aprīlī pret *[[Östersunds FK]]* guva savus pirmos vārtus *[[Allsvenskan (futbols)|Allsvenskan]]* līgā, 16 gadu un 199 dienu vecumā kļūstot par kluba visu laiku jaunāko vārtu guvēju.

2017. gada janvārī parakstīja līgumu ar Vācijas Bundeslīgas klubu Dortmundes "Borussia". Viņš pārstāvēja gan kluba otro komandu, gan uz laiku tika izīrēts Nīderlandes klubam *[[Willem II (futbola klubs)|Willem II]]*. *Borussia* pirmās komadas sastāvā 2017.—2018. gada sezonā aizvadīja piecas spēles Bundeslīgā. 2019. gada jūnijā pārgāja uz Spānijas klubu *[[Real Sociedad]]*. 2019.—2020. gada seonā kļuva par Spānijas Karaļa kausa ieguvēju. 2022. gada augustā pārcēlies uz Anglijas Premjerlīgas klubu ''Newcastle United''.

2025. gada 1. septembrī Liverpūle paziņoja par Īsaka ilgtermiņa līguma parakstīšanu par Lielbritānijai rekordlielu summu 125 miljonu mārciņu apmērā, padarot to par trešo dārgāko futbola transfēru vēsturē.

Pārstāvējis dažādu vecumu Zviedrijas jauniešu izlases. Zviedrijas izlasē debitēja  draudzības spēlē pret Kotdivuāru. Jau savā otrajā spēlē pret Slovākiju guva vārtus, kļūstot par Zviedrijas izlases jaunāko vārtu guvēju 17 gadu un 114 dienu vecumā. Pirmo reizi oficiālā spēlē izlases sastāvā piedalījās 2019. gada martā, nākot uz maiņu 2020. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Rumāniju. Īsaks tika iekļauts Zviedrijas izlases sastāvā dalībai 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.
## Sasniegumi
**Newcastle United**
*Anglijas Līgas kauss: 2024—25
## Atsauces

## Ārējās saites
Vīķvēnu purvs

**Vīķvēnu purvs** ir purvs un dabas liegums Valmieras novada Dikļu un Kocēnu pagastos.

Dabas lieguma robežas ir ievērojami plašākas nekā pašam purvam un tās ietver 9,3 ha lielo Vīķvēnu ezeru un Mazbrenguļu Mazezeru, kā arī lielu daļu Briedes ielejas (dažās kartēs kļūdaini nodēvētu par Grūžupīti).

Liegums pastāv kopš 1977. gada, lai aizsargātu kaļķaino zāļu purvu un tā apkaimes pļavas, iekļauts Natura 2000 teritorijās. Tajā atrodas Latvijā un  Eiropā aizsargājams biotops — kalcifils purvs ar rūsgano melnceri, kā arī retas bezmugurkaulnieku sugas. Ir arī citi aizsargājami biotopi: slapjas melnalkšņu audzes, pārejas purvi un eitrofs ezers.

Dabas aizsardzības plāns teritorijai nav izstrādāts.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vīķvēnu purvs, Dabas aizsardzības pārvalde
Mednieku iela (Rīga)

**Mednieku iela** ir Rīgas iela, Centra rajona Centra apkaimē (Klusajā Centrā). Mednieku iela sākas krustojumā ar Pulkveža Brieža ielu un beidzas krustojumā ar Dzirnavu ielu un Strēlnieku ielu. Mednieku ielas garums ir 210 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Mednieku ielā ir pilsētas centram raksturīga blīva vairākstāvu vēsturisko namu apbūve, tostarp ēkas, kas ir arhitektūras pieminekļi. Ielas sākumā, pie Pulkveža Brieža ielas Mednieku iela iet zem ēkas — "Latvenergo" centrālā biroja (Pulkveža Brieža ielā 12).

## Ielu savienojumi
Mednieku iela ir savienota ar šādām ielām:
* Pulkveža Brieža iela (T veida krustojums)
* Dzirnavu iela
* Strēlnieku iela

## Atsauces

## Skatīt arī
* Centrs
Orels Grinfelds

**Orels Grinfelds** (; dzimis ) ir Izraēlas futbola tiesnesis.

Futbola tiesneša karjeru sāka 1997. gadā, kopš 2004. gada ir Izraēlas Futbola asociācijas nacionālās tiesnešu vienības sastāvā. 2009. gadā viņš tiesāja savu pirmo spēli Izraēlas augstākajā futbola līgā. 2012. gadā kļuva par FIFA kategorijas tiesnesi. Pirmās starptautiskās spēles viņa tiesneša karjerā bija 2012. gada Eiropas U-17 kvalifikācijas elites kārtā. 2015.—2016. gada sezonā sāka tiesāt spēles UEFA Eiropas līgas grupu turnīrā, bet 2018. gadā arī UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā. 

2019. gadā bija tiesnesis Eiropas U-21 čempionātā, kur tiesāja divas grupu turnīra spēles un pusfinālu. 2021. gada aprīlī Grinfelds tika apstiprināts par vienu no 19 tiesnešiem 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.

## Atsauces
 

## Ārējās saites

* ''Worldreferee.com'' profils
Maikls Olivers

**Maikls Olivers** (; dzimis ) ir Anglijas futbola tiesnesis.

## Karjera
2010. gadā sāka tiesāt spēles Anglijas Premjerlīgā. 2012. gadā kļuva par FIFA kategorijas tiesnesi. 2012.—2013. gada sezonā sāka tiesāt UEFA Eiropas līgas grupu turnīra spēles. 2014. gadā viņš tika apstiprināts par tiesnesi *Community Shield* spēlē starp *[[Arsenal FC|Arsenal]]* un *[[Manchester City F.C.|Manchester City]]*. 2016. gadā tiesāja Anglijas Līgas kausa finālspēli starp *[[Liverpool FC|Liverpool]]* un *Manchester City*. 2016.—2017. gada sezonā sāka tiesāt UEFA Čempionu līgas grupu turnīra spēles.

2018. gadā kļuva par UEFA elites grupas tiesnesi. 2018. gada 19. maijā pirmo reizi tiesāja FA kausa finālu, kurā tikās *[[Chelsea F.C.|Chelsea]]* un *[[Manchester United FC|Manchester United]]*. 2019. gadā bija viens no tiesnešiem FIFA U-20 Pasaules kausā, kas notika Polijā. 2021. gadā otro reizi karjerā viņam uzticēja tiesāt FA kausa finālspēli (starp *Chelsea* un *[[Leicester City F.C.|Leicester City]]*. 2021. gada aprīlī Olivers tika apstiprināts par vienu no 19 tiesnešiem 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Tajā tiesāja divas grupu turnīra spēles un ceturtdaļfinālu starp Šveici un Spāniju.

M. Olivers tiesāja 2022. gada UEFA Superkausa spēli starp Madrides "Real" un Frankfurtes "Eintracht". Bija viens no galvenajiem tiesnešiem arī 2022. gada FIFA Pasaules kausā. Finālturnīrā tiesāja divas grupu turnīra spēles un ceturtdaļfinālu starp Horvātiju un Brazīliju. 2024. gada aprīlī viņš tika izvēlēts par vienu no tiesnešiem 2024. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā Vācijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Worldreferee.com'' profils
Orbāns

**Orbans** var būt:

* Viktors Orbāns (*Viktor Orbán*; 1963) — ungāru labējā spārna politiķis;
* Villijs Orbāns (*Willi Orban*; 1992) — ungāru futbolists.
Liu Bomins

**Liu Bomins** (, dzimis ) ir Ķīnas kosmonauts, Tautas Atbrīvošanas armijas Gaisa spēku lidotājs, ģenerālis.

Liu Bomins piedzima Iaņas apriņķī, Heilundzjanas provincē. Pēc tautības viņš ir haņs.
1985. gadā viņš sāka dienestu Tautas Atbrīvošanas armijā. Līdz 1990. gadu vidum viņš uzdienējās līdz aviācijas pulka eskadriļas komandierim.

1995. gada oktobrī Liu pietecās par kandidātu kosmonautu vienībā, kurā tika ieskaitīts 1998. gada 5. janvārī.
2004. gada decembrī viņš sāka gatavoties lidojumam ar kosmosa kuģi *Shenzhou 6*. 2005. gada oktobrī viņu apstiprināja par otrās dublieru apkalpes komandieri.

Pirmo kosmisko lidojumu Liu Bomins veica 2008. gada septembrī ar kosmosa kuģi *[[Shenzhou 7]]* ka operators. Lidojuma laikā notika pirmā Ķīnas pārstāvju iziešana kosmosā. Iziešanu ārpus orbitālā moduļa veica Džai Džigans, savukārt Liu Bomins palika slūžu kamerā un novēroja Džigana darbības. 

Liu bija *[[Shenzhou 10]]* dublieru apkalpes komandieris.

Otro lidojumu kosmosā Liu Bomins veica 2021. gadā no 17. jūnija līdz 17. septembrim, esot kosmosa kuģa *[[Shenzhou 12]]* operatoram, dodoties pirmajā ekspedīcijā uz orbitālo staciju *[[Tiangong]]*. Stacijā viņš ar diviem kosmonautiem pavadīja trīs mēnešus. Liu veica divas iziešanas kosmosā.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

Iziešanas atklātā kosmosā:

## Ārējās saites

* Encyclopedia Astronautica  Mark Wade 
* Лю Бомин astronaut.ru
Eisrīzenvelta

**Eisrīzenvelta** () ir ledus ala Austrijas ziemeļos, Zalcburgas federālajā zemē. Tā ir lielākā ledus ala pasaulē, stiepjas 42 kilometru garumā. Ala izveidojusies Tennenu kalnu Hohkogela masīvā. To apmeklē apmēram 200 000 tūristu gadā, un tā atvērta apmeklētājiem no 1. maija līdz 26. oktobrim.

## Galerija

Eisriesenwelt_Werfen_Austria_01.jpg
Macizos_de_Tennen,_Austria,_2019-05-18,_DD_41.jpg|Alas ieeja kalnā
Eisriesenwelt,_Macizos_de_Tennen,_Austria,_2019-05-18,_DD_58.jpg|Skats no alas ieejas
Werfen_Eisriesenwelt_4.jpg


## Atsauces

## Ārējās saites

*
Rētijas Alpi

**Rētijas Alpi** (, ) ir kalnu masīvs Šveicē (Graubindenes kantonā), Austrijā, (Tirolē) un Itālijā (Lombardijā un Trentīno-Alto Adidžē). Rētijas Alpu augstākā virsotne ir 4049 metrus augstā Bernīna. Rētijas Alpu Šveices daļā ierīkots Šveices nacionālais parks.

## Galerija

Cevedale_2005.jpg
Morteratschgletscher_2007.jpg
Stelvio Pass Bolzano side 2.jpg|Stelvio pāreja


## Ārējās saites
Cillertāles Alpi

**Cillertāles Alpi** (, ) ir kalnu masīvs Austrijā (Tirolē un Zalcburgā) un Itālijā (Trentīno-Alto Adidžē). Cillertāles Alpu augstākā virsotne ir 3509 metrus augstais Hohfeilers uz abu valstu robežas. 

## Galerija

Schlegeisspeicher.jpg
Grosser_Loeffler_HQ.jpg
Hochfeiler_Nordwand_vom_Schönbichler_Horn.jpg


## Ārējās saites
Autoceļš V133

|}
|}

**V133** autoceļš jeb **pievedceļš Skultes stacijai** ir Latvijas vietējais autoceļš, kas savieno autoceļu V128 ar Skultes dzelzceļa staciju. Autoceļš ir 0,68 km garš, klāts ar asfaltbetona segumu un atrodas Limbažu novada Skultes pagastā.

## Atsauces
Ectāles Alpi

**Ectāles Alpi** (, ) ir kalnu masīvs Austrijā, Tiroles federālajā zemē un, dienvidu daļa, Itālijā, Trentīno-Alto Adidžē. Ietilpst Centrālajos Austrumu Alpos. Ectāles Alpu augstākā virsotne ir 3774 metrus augstā Vildšpice, kas ir otrā augstākā virsotne Austrijā aiz Grosgloknera. Pa vienu no kalnu masīva grādām iet Austrijas - Itālijas robeža. 1991. gada septembrī Etctāles Alpos uz abu valstu robežas tika atrasts Ecijs (*Ötzi*) - apmēram 5300 gadus sena vīrieša mūmija.

## Galerija

Pirin-mountains-Bansko.jpg|Pirinas kalni ziemā
WeisskugelFromN.jpg|Veiskūgels
Breslauer_Hütte_1.jpg
Reschenpass_Passhoehe_Blick_Sued.jpg|Rešenas pāreja


## Ārējās saites
Atila Fiola

**Atila Čaba Fiola** (; dzimis ) ir ungāru futbolists, kas spēlē labās malas aizsarga pozīcijā, Ungārijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2024. gada pārstāv Ungārijas klubu Újpest.

## Karjera
Karjeru sāka klubā *[[Paksi SE]]*. 2011. gadā kļuva par Ungārijas līgas kausa ieguvēju. 2015. gadā pievienojās citam Ungārijas augstākās līgas (*[[Nemzeti Bajnokság I]]*) klubam *[[Puskás Akadémia FC|Puskás Akadémia]]*. 2016. gadā pārgāja uz klubu *[[Fehérvár FC]]* (tā laika nosaukums — *Videoton FC*). 2017.—2018. gada sezonā kļuva par Ungārijas čempionu, bet 2019. gadā izcīnīja Ungārijas kausu.

Ungārijas izlasē debitēja  2016. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Fēru Salu izlasi. 2016. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā piedalījās vienā spēlē — grupu turnīra pirmajā spēlē pret Austriju.  2022. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēlē pret Andoru guva savus pirmos vārtus izlases labā. 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā guva vārtus pret Francijas izlasi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Konors Robertss

**Konors Ričards Džonss Robertss** (; dzimis ) ir Velsas futbolists. Spēlē labās malas aizsarga pozīcijā un pārstāv Velsas izlasi. Kopš 2021. gada Robertss spēlē Anglijas Premjerlīgas komandā *[[Burnley FC|Burnley]]*.

## Karjera
*Swansea City* kluba jauniešu akadēmijai pievienojās deviņu gadu vecumā. 2015. gadā tika izīrēts *[[Yeovil Town F.C.|Yeovil Town]]*, vēlāk uz īres līguma pamata pārstāvēja arī klubus *[[Bristol Rovers F.C.|Bristol Rovers]]* un *[[Middlesbrough F.C.|Middlesbrough]]*. 2018. gadā atgriezās *Swansea City*.

Pārstāvējis Velsas U-19 un U-21 izlases. Velsas izlasē debitēja  Ķīnas kausa izcīņas turnīrā pret Urugvajas izlasi. Pirmos vārtus izlases labā guva tā paša gada 8. septembrī UEFA Nāciju līgas spēlē pret Īriju. Tika iekļauts izlases sastāvā dalībai 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Grupu turnīra spēlē pret Turcijas izlasi guva vārtus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ištvāns Kovāčs

**Ištvāns Kovāčs** (; dzimis  Karejā) ir Rumānijas futbola tiesnesis.

## Karjera
2007. gadā sāka tiesāt Rumānijas augstākās futbola līgas *[[Liga I]]* spēles. 2010. gadā kļuva par FIFA kategorijas tiesnesi. Pirmā pieaugušo izlašu spēle viņa tiesneša karjerā bija 2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēle  starp Latviju un Lithenšteinu. UEFA Eiropas līgas grupu turnīra spēles sāka tiesāt 2014. gadā, bet Čempionu līgas grupu turnīru 2018. gadā. 2017. gadā tiesāja Rumānijas kausa izcīņas finālu.

2021. gada aprīlī Kovāčs tika apstiprināts par vienu no 19 tiesnešiem 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Viņš tiesāja grupu turnīra spēli starp Ziemeļmaķedoniju un Nīderlandi.

2022. gadā tiesāja UEFA Eiropas konferences līgas vēsturiski pirmo finālu starp *[[AS Roma]]* un Roterdamas "Feyenoord". Viņš tika apstiprināts par vienu no tiesnešiem 2022. gada FIFA Pasaules kausā, bet nevienā no spēlēm nebija nozīmēts kā galvenais tiesnesis, pildot tikai ceturtā tiesneša pienākumus. 2023. gadā bija ceturtais tiesnesis UEFA Čempionu līgas finālā starp *[[Manchester City F.C.|Manchester City]]* un Milānas "Inter".

2024. gada maijā tiesāja 2023.—2024. gada UEFA Eiropas līgas finālu starp Bergamo "Atalanta" un Leverkūzenes "Bayer". 2024. gadā tika nozīmēts par vienu no tiesnešiem  2024. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā Vācijā. 2024. gada 26. jūnijā Čehijas futbola izlase un Turcijas futbola izlase spēles laikā viņš izsniedza 19 dzeltenās kartītes, kas ir turnīra rekords vienā mačā pieteikto brīdinājumu skaita ziņā. Kovāčs pēc divdesmit minūtēm no laukuma izraidīja arī čehu pussargu Antonīnu Barāku, arī turnīra rekords.

## Atsauces
 

## Ārējās saites

* ''Worldreferee.com'' profils
Jānis Skuja

**Jānis Alfrēds Skuja** (1886—1983) bija latviešu ārsts fiziologs un atdzejotājs no latīņu valodas.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1886. gada 14. aprīlī Vecpiebalgas pagastā tirgotāja ģimenē.
Mācījās Vecpiebalgas draudzes skolā pie J. Sliedes, tad Rīgas ģimnāzijā. 1911. gadā beidza studijas Maskavas Universitātes Dabaszinātņu nodaļā un turpināja studēt medicīnu. Pirmā pasaules kara sākumā viņu 1914. gadā mobilizēja Krievijas Impērijas armijā. Līdz 1920. gadam Skuja bija kara ārsts.

Pēc kara beigām viņš turpināja studijas Latvijas Augstskolas Medicīnas fakultātē un 1921. gadā Skuja ieguva ārsta grāda diplomu. Bija Rīgas Skolotāju institūta ārsts un higiēnas skolotājs (1922–1927), tad Latvijas Universitātes Fizioloģijas un fizioloģiskās ķīmijas katedras vadītāja Roberta Krimberga asistents, vēlāk darbojās Vispārējās patoloģijas institūtā, veica pētījumus fizioloģijā un patoloģijā, 1933. gadā viņš aizstāvēja *Dr. med.* grādu.  
No 1936. līdz 1940. gadam viņš bija Tautas Labklājības ministrijas Veselības departamenta vicedirektors un "Tautas Labklājības Ministrijas Mēnešraksta" redaktors.

Pēc Otrā pasaules kara beigām viņš bija Latvijas Valsts Universitātes docents (1945–1947), tad Latvijas Zinātņu akadēmijas Mikrobioloģijas institūta zinātniskais sekretārs (1947–1950). 1950. gadā Jāni Skuju apcietināja un piesprieda 10 gadu ieslodzījumu spaidu darbu nometnēs, kur viņš pavadīja četrus gadus. 
Pēc atbrīvošanas viņam ļāva atgriezties dzimtenē un strādāt par ārstu biedrības sekretāru. 1956. gadā viņš pensionējās, atdzejoja Vergīlija un Horācija dzeju.

Miris 1983. gada 5. martā, apglabāts Rīgas Meža kapos.

## Darbi
Kā Latvijas medicīnas vēstures avots saglabājies t.s. Skujas saraksts, kas ir oficiālais Latvijas ārstu 1939. gada saraksts, kurā Jānis Skuja ierakstīja daudzu kolēģu miršanas gadus, vai tas būtu Rīgā, Sibīrijā, Amerikā, Vācijā vai Austrālijā, cik nu viņam bija kļuvis zināms.

## Literatūra
* Alksnis A. V. Dr. med. Jāņa Skujas piemiņai. LĀZA Apkārtraksts, 1983, Nr. 125, 34. lpp.

## Atsauces
La Cartuja stadions

**''La Cartuja'' stadions** () ir daudzfunkcionāls stadions Seviljā, Spānijā. Stadiona ietilpība ir 70&nbsp;000 vietu. To galvenokārt izmanto futbola spēlēm, tajā tiek rīkotas arī vieglatlētikas un citu sporta veidu sacensības, kā arī koncerti.

Seviljā bāzētie futbola klubi *[[Sevilla FC]]* un *[[Real Betis]]* izmanto savus stadionus, bet ir piekrituši aizvadīt savas spēles *La Cartuja* laikā, kad notiek to stadionu rekonstrukcija. *La Cartuja* stadionā dažkārt savas spēles aizvada Spānijas futbola izlase, tajā ir rīkotas arī Spānijas Karaļa kausa izcīņas finālspēles.

Stadions tika uzcelts, lai rīkotu 1999. gada Pasaules čempionātu vieglatlētikā. Tajā notika 2002.—2003. gada UEFA kausa finālspēle starp *[[FC Porto]]* un *[[Celtic F.C.|Celtic]]*. Tas tika izmantots Seviljas pieteikumos 2004. un 2008. gada vasaras olimpiskajām spēlēm, tāpēc to dēvē arī par Seviljas olimpisko stadionu.

Stadionā ir risinājušies arī 2004. un 2011. gada Deivisa kausa izcīņas tenisā fināli.

2021. gada aprīlī UEFA izpildkomiteja nolēma pārcelt uz *La Cartuja* stadionu 2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēles, kas bija paredzētas *[[San Mames (2013)|San Mames]]* stadionā Bilbao, jo organizatori nespēja nodrošināt skatītāju klātbūtni stadionā vietējo varasiestāžu noteikto ierobežojumu dēļ. Stadionā ir paredzētas visas Spānijas izlases grupu turnīra spēles un viens astotdaļfināls.

## Atsauces

## Ārējās saites

*  
* Stadiona profils ''stadiumguide.com''
Latgales iela

**Latgales iela** var būt:

* ielas valstspilsētās:
** Latgales iela Daugavpilī;
** Latgales iela Jēkabpilī;
** Latgales iela Jūrmalā;
** Latgales iela Liepājā;
** Latgales iela Rēzeknē;
** Latgales iela Rīgā
** Latgales iela Ventspilī;

* ielas novadu pilsētās:
** Latgales iela Alūksnē;
** Latgales iela Gulbenē;
** Latgales iela Kārsavā;
** Latgales iela Krāslavā;
** Latgales iela Līvānos;
** Latgales iela Lubānā;
** Latgales iela Ludzā;
** Latgales iela Preiļos;
** Latgales iela Valkā;
** Latgales iela Varakļānos;
** Latgales iela Viļānos;
** Latgales iela Zilupē.

* ielas ciemos:
** Latgales iela Dekšārēs;
** Latgales iela Martišos;
** Latgales iela Rundēnos;
** Latgales iela Sīļukalnā;
** Latgales iela Svarincos;
** Latgales iela Zaļesjē.

## Skatīt arī
* Jāņa Klīdzēja iela Rīgā, bijusī Latgales iela
* Latgales prospekts
* Latgales šķērsiela
* Latgale
Nikolajs Vētra

**Nikolajs Raimunds Vētra** (1897—1955) bija latviešu ārsts internists un ftiziatrs. Baltijas Universitātes medicīnas fakultātes dekāns.

## Dzīvesgājums
Dzimis kā **Nikolajs Raimunds Blumbergs** 1897. gada 1. jūlijā Tirzas pagasta Andartu pusmuižas (*Dorotheenhof*, tagad Dārtiņa) nomnieka Jēkaba Blumberga un viņa sievas Emmas Malvīnes, dzimušas Perlbahas, ģimenē.
Pēc 1905. gada revolūcijas 1906. gada viņa vecāku ģimene pārcēlās uz dzīvi Rīgā. Mācījās Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāzijā. Pirmā pasaules kara laikā uzsāka medicīnas studijas Tērbatas Universitātē.

Brīvības cīņu laikā 1919. gadā viņš kopā ar jaunāko brāli Moricu pieteicās Latvijas armijā un piedalījās kaujās. 1922. gadā nomainīja uzvārdu, kļūdams par Nikolaju Vētru.

1923. gadā pabeidza studijas LU Medicīnas fakultātē, bija studentu vienības "Ataugas" vecbiedrs. Strādāja par LU Medicīnas Mikrobioloģijas institūta asistentu profesora Vasilija Kļimenko vadībā (1922—1928) un pētīja tuberkulozes agrīnās diagnostikas jautājumus, vēlāk bija Hospitālās terapijas katedras un klīnikas vadītāja profesora Jāņa Miķelsona asistents. 1936. gadā aizstāvēja *Dr. med.* grādu, 1939. gadā viņu ievēlēja par privātdocentu.
No 1936. līdz 1940. gadam viņš bija Tautas Labklājības ministrijas Veselības departamenta nodaļas vadītājs, pēc tam LU Iekšķīgo slimību hospitālās klīnikas vadītājs (1940—1944).

Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Lībeku, kur 1945. gadā vadīja Latvijas Sarkanā Krusta pārvaldi Britu okupācijas zonā, vēlāk bija Baltijas Universitātes medicīnas fakultātes dekāns Pinebergā (1947—1949). 1950. gadā izceļoja uz ASV, kur strādāja psihiatrijas iestādēs, bet pēc ārsta prakses tiesību iegūšanas sāka strādāt Čikāgas pilsētas tuberkulozes slimnīcā.

Miris no sirdstriekas 1955. gada 16. septembrī Čikāgā, apbedīts *Graceland* kapsētā.

## Atsauces
Robins Gozenss

**Robins Everards Gozenss** (; dzimis ) ir vācu futbolists, kas spēlē malējā aizsarga vai pussarga pozīcijā, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2024. gada pārstāv Itālijas A sērijas komandu *[[ACF Fiorentina|Fiorentina]]*, kas viņu īrē no ''Union Berlin''.

## Karjera
Pārstāvējis klubu *Fortuna Elten*, *1. FC Bocholt* un *VfL Rhede* bērnu un jauniešu komandas. 2012. gadā pievienojās Nīderlandes klubam *[[SBV Vitesse|Vitesse]]*. Tajā sākotnēji spēlēja jauniešu komandā, bet vēlāk tika izīrēts Nīderlandes otrās spēcīgākās līgas *Eerste Divisie* klubam *[[FC Dordrecht|Dordrecht]]*. Gozenss palīdzēja klubam iekļūt *[[Eredivisie]]* un aizvadīja tajā nākamo sezonu. 2015. gada vasarā pārgāja uz citu Nīderlandes klubu *[[Heracles Almelo]]*. 2017. gada jūnijā pievienojās Itālijas A sērijas klubam *[[Bergamo "Atalanta"|Atalanta]]*. 2022. gadā uz īres tiesībām pievienojies *[[Inter Milan]]*. 2023. gadā par 15 miljoniem eiro pievienojies savai pirmajai Vācijas Bundeslīgas komandai ''Union Berlin''. Gozens kļuva par *Union Berlin* kluba visdārgāko pirkumu.

Vācijas izlasē debitēja  UEFA Nāciju līgas spēlē pret Spānijas izlasi. Pirmos vārtus izlases labā guva  draudzības spēlē pret Latviju. Gozenss tika iekļauts izlases sastāvā dalībai 2020. gada Eiropas čempionātā. Spēlē pret Portugāli guva savus pirmos vārtus finālturnīros.

## Sasniegumi

**Inter Milan**

* UEFA Čempionu līga finālists: 2022—23

## Atsauces

## Ārējās saites
Denzels Dumfrīss

**Denzels Justuss Moriss Dumfrīss** (; dzimis  Roterdamā) ir Nīderlandes futbolists. Spēlē labās malas aizsarga pozīcijā, pārstāv Nīderlandes futbola izlasi. Kopš 2021. gada spēlē *[[Itālijas futbola čempionāta A sērija|Itālijas futbola čempionāta A sērijas]]* kluba *[[Milānas "Internazionale"]]* sastāvā.

## Karjera
2014. gadā no *BVV Barendrecht* jauniešu komandas pārgāja uz *[[Sparta Rotterdam]]*, kas tolaik spēlēja Nīderlandes otrajā spēcīgākajā līgā *Eerste Divisie*. 2016. gadā palīdzēja komandai uzvarēt līgā un izcīnīt ceļazīmi uz *[[Eredivisie]]*. 2017.—2018. gada sezonā pārstāvēja klubu *[[SC Heerenveen]]*. 2018. gada jūnijā pārgāja uz *[[PSV Eindhoven]]*, parakstot līgumu uz pieciem gadiem.

Kamēr vēl pārstāvēja *BVV Barendrecht*, tika izsaukts uz Arubas izlasi un aizvadīja tajā divas spēles. Abas bija pret Guamas izlasi, otrajā no tām guva vārtus. 2018. gada oktobrī tika izsaukts uz Nīderlandes izlasi, tajā debitēja  UEFA Nāciju līgas spēlē pret Vāciju. 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā guva savus pirmos vārtus izlases labā, izceļoties grupu turnīra spēlē pret Ukrainu.

## Sasniegumi

**Sparta Rotterdam**

* Eredivisie:2015—16

**Milānas Internazionale**

* Itālijas čempionāts / A sērija: 2023—24
* Itālijas kauss futbolā:2020—21
* Itālijas Superkauss futbolā: 2021, 2022, 2023
* UEFA Čempionu līga finālists: 2022—23, 2024–25

## Atsauces

## Ārējās saites
Maju Mukaida

**Maju Mukaida** (; dzimusi ) ir japāņu brīvā stila cīkstone, 2020. gada olimpisko spēļu čempione, divkārtējā pasaules čempione, Āzijas čempione.

## Biogrāfija
Maju Mukaida ir dzimusi 1997. gadā. 2014. gadā Naņdzjinā viņa kļuva par Jaunatnes olimpisko spēļu čempioni.

Budapeštā 2016. gada pasaules čempionāta finālā (svarā kategorijā līdz 55 kg) Mukaida pārliecinoši pieveica Eiropas čempioni Irinu Ologonovu un ieguva savu pirmo pasaules čempiones titulu. 2017. gadā viņa kļuva par Āzijas čempioni un izcīnīja pasaules čempionāta sudraba medaļu. 2018. gadā Maju otrreiz kļuva par pasaules čempioni.

2019. gada pirmsolimpiskajā pasaules čempionātā Kazahstānā svara kategorijā līdz 53 kg Mukaida izcīnīja sudraba medaļu un ieguva olimpisko licenci savas valsts olimpiskajai komitejai.

2021. gada augustā Tokijā 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs svara kategorijā līdz 53 kg Maju Mukaida finālcīņā pārspēja Ķīnas cīkstoni Panu Cjaņjui un kļuva par olimpisko čempioni.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jakobs Hermanis

**Jakobs Hermanis** () bija vācu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Hermanis bija Vācijas regbija komandas *(FC 1880 Frankfurt)* spēlētājs. Viņi olimpiskajā regbija turnīrā, piekāpjoties Francijas komandai, ieguva sudraba medaļu.

## Galerija
300px|thumb|center|Vācijas regbija komanda olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Jakobs Hermanis (Olympics profils) 
* Jakobs Hermanis (Olympedia profils) 
* Jakobs Hermanis (Sports Reference profils)
Papjamento

**Papjamento**, arī **papjamentu** (*papiamentu*), ir uz spānizētas portugāļu valodas ar lielu nīderlandiešu valodas piejaukumu balstīta kreoliskā valoda. Nelielu piejaukumu devušas arī angļu, aravaku un Portugāles bijušo Āfrikas koloniju valodas. Tā ir izplatīta Arubā, Kirasao un Bonairē. Oficiāls statuss tai ir Arubā un Kirasao, atzītas saziņas valodas statuss ar valsts iestādēm — arī Bonairē. Nedaudz to runā arī Nīderlandes salā Sintēstatiusā un Venecuēlas piekrastē Paragvanas pussalā, un ap 150 tūkstošiem papjamento pratēju, galvenokārt no Kirasao, dzīvo Nīderlandē.

Papjamento pratēju skaits tiek lēsts ap 341 tūkstošiem.

Valodas nosaukums radies no pārveidota portugāļu darbības vārda *papear* (runāt, pļāpāt), kam pievienota lietvārdu veidojošā galotne *-mento*. Par valodas izcelsmi un laiku ir dažādas versijas, pirmoreiz tā dokumentos kā plaši lietojama pieminēta 18. gadsimta sākumā, vecākie valodas teksti — 17. gadsimta vidus vēstules, kurās ir lielāka nīderlandiešu ietekme nekā mūsdienu valodā.

Oficiālu statusu tā ieguva Arubā 2003. gadā un Nīderlandes Antiļās 2007. gadā. Pēc pēdējo sašķelšanās 2010. gadā Kirasao ieguva neatkarību, apstiprinot iepriekšējo papjamento statusu, bet Bonaire palika Nīderlandes sastāvā.

Kopš 2013. gada šajā valodā tiek uzņemtas filmas (Arubā un Kirasao) un atskaņota opera (Nīderlandē).

## Dialekti
Arubas dialektā, atšķirībā no Kirasao un Bonaires, jūtama lielāka spāņu ietekme un vārdi, kas citur beidzas ar -u, Arubā beidzas ar -o. Tai skaitā valodas nosaukums. Kā K izrunājamais C burts Arubā citur tiek aizvietots ar K. Abu dialektu rakstība tika apstiprināta 1970. gados.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mašīntulkotājs Glosbe
* Īsa pašmācība
Olivers Hevisaids

**Olivers Hevisaids** () (dzimis 1850. gada 18. maijā; miris 1925. gada 3. februārī) bija angļu autodidakts elektroinženieris, matemātiķis un fiziķis, kurš ieviesa komplekso skaitļu pielietošanu ķēžu analīzē, izgudroja jaunu veidu kā atrisināt diferenciālvienādojumu (ekvivalents Laplasa transformācijai), neatkarīgi izstrādāja vektoru aprēķinu un pārrakstīja Maksvela vienādojumu, formā ko parasti izmanto mūsdienās. Viņš ievērojami veidoja to, kā Maksvela vienādojumi tiek saprasti un pielietoti gadu desmitiem pēc Maksvela nāves. Viņa telegrāfa vienādojumu formulējums kļuva komerciāli svarīgs viņa paša dzīves laikā.

Lai arī Hevisaids dzīves laikā bija pretrunā ar zinātnisko establišmentu, viņš mainīja telekomunikāciju, matemātikas un zinātnes veidolu.

## Skatīt arī
* Mikroviļņi

## Atsauces

## Ārējās saites
* The Dibner Library Portrait Collection, "*[http://www.sil.si.edu/digitalcollections/hst/scientific-identity/fullsize/SIL14-H003-03a.jpg Oliver Heaviside]*".
* 
*
Durga

**Durga** (, ) ir dieviete hinduismā, viena no augstākās dievietes Dēvī formām. Viņa tiek uzskatīta par dievišķo māti, kā arī par sabiedrības likumu un taisnīguma aizstāvi. Durga bieži tiek uzskatīta par kareivīgu dievieti, tiek attēlota ar astoņām vai desmit rokām, nereti kopā ar tīģeri vai lauvu. Saskaņā ar leģendām, dievi radīja Durgu, lai tā cīnītos pret dēmonu Mahišasuru. 

## Ārējās saites
Nikolajs Umovs

**Nikolajs Umovs** (; 1846. gada 23. janvāris — 1915. gada 15. janvāris) bija krievu fiziķis un matemātiķis, kurš pazīstams ar Umova-Pointinga vektora un Umova efekta jēdziena atklāšanu.

## Biogrāfija
Umovs dzimis 1846. gadā Simbirskā (mūsdienu Uljanovskā) kara ārsta ģimenē. 1867. gadā beidza studijas Maskavas Valsts universitātes Fizikas un matemātikas nodaļā un 1875. gadā kļuva par fizikas profesoru. Studēja teorētisko fiziku, lasot Gabriela Lamē, Klebša un Klausiusa darbus, kas būtiski ietekmēja viņa vēlāko fizikas ideju oriģinalitāti.

Pēc Aleksandra Stoletova nāves 1896. gadā Umovs kļuva par Maskavas Valsts universitātes (MVU) Fizikas nodaļas vadītāju. Kopā ar Pjotru Lebedevu Umovs aktīvi piedalījās Fizikas institūta dibināšanā MVU.

Umovs organizēja vairākas izglītības biedrības. 17 gadus bija Maskavas Dabas pētnieku biedrības prezidents. Viņš bija viens no pirmajiem krievu zinātniekiem, kurš atzina relativitātes teorijas nozīmi. 1911. gadā viņš kopā ar vadošo profesoru grupu pameta Maskavas universitāti, protestējot pret valdības reakcionāru rīcību.

Umovs nomira 1915. gadā Maskavā.

## Ārējās saites
* Umova darbu apskats 
* Umova biogrāfija  
* Umova biogrāfija
Lokalise

***Lokalise*** ir mākonī balstīta digitālo produktu lokalizācijas un tulkošanas platforma. Uzņēmums ir dibināts Rīgā, Latvijā. Visa uzņēmuma darbība notiek pilnībā attālināti ar vairāk nekā 120 darbiniekiem no 23 valstīm.

## Vēsture
*Lokalise* 2017. gadā dibināja Niks Ustinovs un Pjotrs Antropovs. Pēc trīs gadu darbības 2020.gadā uzņēmums piesaistīja savas pirmās investīcijas 6 miljonu ASV dolāru apmērā.

Uzņēmuma dibinātāji nolēma piesaistīt ārējo kapitālu, lai paātrinātu uzņēmuma izaugsmi. Pēc viena no lielākajiem pirmreizējiem ieguldījumiem Latvijas jaunuzņēmumu vēsturē, *Lokalise* pārgāja uz pilnībā attālinātu darba režīmu.

Kopš 2020. gada, Niks Ustinovs ir *[[Forbes]]* tehnoloģiju padomes loceklis.

2020. gadā *Accel* novērtēja uzņēmumu kā vienu no 100 labākajiem mākonī balstītajiem uzņēmumiem Eiropā, kuru vērtība ir zem 1 miljarda ASV dolāru.

2021. gadā *Sifted* iekļāva *Lokalise* VC 21 Eiropas *SaaS* jaunizveidoto uzņēmumu sarakstā, kas uzplauks 2021. gadā. Sarakstu sastādīja Bills Līvers no *Sifted* pēc apspriešanās ar nozares līderiem, piemēram, Jevgēniju Plotņikovu, Benu Blumi, Itksaso del Palasio, Karlosu Gonsalesu-Kadensu un Druvi Džainu.

## Produkts
Platforma galvenokārt tika izstrādāta tehniski orientētām komandām, kas pārvalda *iOS*, *Android* lietotnes, mājaslapas, spēles, *IoT* vai digitālo saturu un programmatūru kopumā, lai palīdzētu automatizēt lokalizācijas procesu un tulkošanas vadību. Lietotāji īpaši novērtē "uz sadarbību balstītu tulkošanas redaktoru, starpplatformu projektus un lokalizācijas atslēgas, automātisku ekrānuzņēmumu atbilstību, daudzās integrācijas opcijas un spraudņus", kā arī laika taupīšanas funkcijas. Vēsturiski *Lokalise* ir bijis rīks programmētājiem, lai automatizētu tulkošanas procesus. Ar laiku funkcionalitāte tika paplašināta, pievienojot dažādas iespējas un rīkus projektu vadītājiem, dizaineriem u.c. Tā rezultātā komandas programmatūru tulko un lokalizē jau dizaina fāzē. Tas ļauj konkrētās valodās mainīt, piemēram, kādas pogas garumu, ja uzraksts ir par garu. Visbiežākie lietotāji ir izstrādātāji, produktu, projektu un lokalizācijas vadītāji, dizaineri, mārketinga speciālisti, tulkotāji un satura vadītāji.

*Lokalise* lieto vairāk nekā 2000 klientu no 80 valstīm. To vidū ir arī tādi labi zināmi tehnoloģiju uzņēmumi kā *[[Amazon]]*, *[[Gojek]]*, *[[Depositphotos]]*, *[[Revolut]]*, *[[Yelp]]*, *Virgin Mobile* un *Notion*.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Račets un Klanks

**"Račets un Klanks"** () ir 2016. gada ASV datoranimācijas komēdija, kuras pamatā ir *[[Insomniac Games]]* datorspēļu sērija ar tādu pašu nosaukumu. Filmas režisors ir Kevins Manro. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Pols Džamati, Džons Gudmens, Bella Torna, Rozario Dousone, Džeimss Arnolds Teilors, Deivids Kejs un Silvestrs Stallone. Filmas pirmizrāde notika .

## Atsauces

## Ārējās saites
Fārgo (filma)

**"Fārgo"** () ir 1996. gada ASV un Apvienotās Karalistes kriminālkomēdija, kuras veidotāji ir Džoels un Ītans Koeni. Filmā galvenās lomas atveido Frānsisa Makdormanda, Viljams Meisijs, Stīvs Bušemi, Hārvs Presnels un Pēters Stormare.

Grūtniece, Minesotas štata policiste Mārdža Gundersone (Makdormanda) izmeklē slepkavības uz ceļa, kas norisinās pēc tam, kad auto pārdevējs Džerijs Lundegārds (Meisijs) nolīgst divus noziedzniekus – Karlu un Geiaru (Bušemi un Stormare), lai nolaupītu viņa sievu Džīnu un izspiestu izpirkuma naudu no sava turīgā sievastēva Veina Gundersona. Filmas nosaukums cēlies no Fārgo pilsētas, kur notiek Džerija un noziedznieku tikšanās.

Filmas pirmizrāde notika 1996. gada Kannu kinofestivālā, Džoels Koens ieguva balvu *[[Prix de la mise en scène]]* (labākā režisora balva). Filmu nominēja arī Zelta palmas zara balvai. Filma guva gan komerciālus, gan kritikas panākumus, īpašu uzmanību veltot brāļu Koenu režijai un scenārijam, kā arī Makdormandas, Meisija un Bušemi sniegumam. "Fārgo" ieguva septiņas Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijas, ieskaitot labākā filma un labākais režisors, no kurām saņēma divas — labākā aktrise galvenajā lomā (Frānsisa Makdormanda) un labākais oriģinālscenārijs (Brāļi Koeni). 2006. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālais kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". 1998. gadā Amerikas Kinoinstitūts iekļāva "Fārgo" 100 labāko ASV filmu sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Trakie suņi

**"Trakie suņi"** () ir 1992. gada ASV kriminālfilma, kuras režisors un producents ir Kventins Tarantīno. Filmā galvenās lomas atveido Hārvijs Keitels, Tims Rots, Kriss Pens, Stīvs Bušemi, Lorenss Tīrnijs, Maikls Madsens, Kventins Tarantīno un Edvards Bankers, kuri atveido dimantu zagļus, un kuru plānotā dārglietu veikala aplaupīšana noiet greizi. Filmā tiek attēloti notikumi pirms un pēc aplaupīšanas, bet ne pati aplaupīšana. Tajā ir daudz motīvu, kas vēlāk kļuvuši par Tarantīno iezīmēm — vardarbīga noziedzība, atsauces uz popkultūru, rupjības un nelineāra sižeta līnija.

"Trakie suņi" ir kļuvusi par kulta filmu, kā arī tā tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām neatkarīgajām filmām. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauces, kaut gan filmas ienākumi bija tikai 2,8 miljoni dolāru. "Trakie suņi" ieguva lielāku popularitāti pateicoties Tarantīno nākamajai filmai "Lubene" (1994).

## Atsauces

## Ārējās saites
Villijs Hofmeisters

**Villijs Hofmeisters** () bija vācu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Hofmeisters bija Vācijas regbija komandas *(FC 1880 Frankfurt)* spēlētājs. Viņi olimpiskajā regbija turnīrā, piekāpjoties Francijas komandai, ieguva sudraba medaļu.

## Galerija
300px|thumb|center|Vācijas regbija komanda olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Villijs Hofmeisters (Olympics profils) 
* Villijs Hofmeisters (Olympedia profils) 
* Villijs Hofmeisters (Sports Reference profils)
Frenks Beiliss

**Frenks Čārlzs Beiliss** (; dzimis , miris ) bija britu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Beiliss bija Lielbritānijas regbija komandas *(Moseley Wanderers)* spēlētājs. Viņi olimpiskajā regbija turnīrā, piekāpjoties Francijas komandai, ieguva sudraba medaļu. 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Frenks Beiliss (Olympedia profils) 
* Frenks Beiliss (Sports Reference profils)
Zilais samts

**"Zilais samts"** () ir 1986. gada ASV *[[neo-noir]]* mistērijas trillera filma, kura režisors ir Deivids Linčs. Filmā galvenās lomas atveido Kails Maklahlens, Izabella Rosellīni, Deniss Hopers, Lora Derna, Houpa Lenga, Džordžs Dikersons un Dīns Stokvels. Filma ir nosaukta pēc tāda paša nosaukuma 1951. gada dziesmas.

Jauns koledžas students (Maklahlens), kurš, atgriezies mājās, lai apciemotu savu slimo tēvu, atrod pārgrieztu cilvēka ausi. Tādējādi, viņš tiek iesaistīts noziedzīgā sazvērestībā, kā arī uzsāk attiecības ar naktskluba dziedātāju.

Filma ieguva dalītas kritiķu atsauksmes. Linčs otro reizi karjerā tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai, kā labākais režisors. "Zilais samts" tiek uzskatīta par vienu no ne tikai Linča, bet arī 80. gadu labākajām filmām. 2008. gadā Amerikas Kinoinstitūts "Zilo samtu" ierindoja kā vienu no labākajām mistērijas filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vēl pa mēriņam

**"Vēl pa mēriņam"** (, ) ir 2020. gada Dānijas, Nīderlandes un Zviedrijas kopražojuma komēdijdrāmas filma, kura režisors ir Tomass Vinterbergs. Filmā galvenās lomas atveido Madss Mikelsens, Tomass Bo Larsens, Magnuss Milangs un Larss Rante.

Četri vidusskolas skolotāji uzsāk eksperimentu — katru dienu patērēt nelielu daudzumu alkohola, lai noskaidrotu, kā tas ietekmē viņu profesionālo un sociālo dzīvi.

Filmas pirmizrāde notika  Toronto Starptautiskajā kinofestivālā. Filma lielākoties saņēma pozitīvas atsauksmes no kritiķiem. 93. Kinoakadēmijas balvas ceremonijā filma ieguva balvu kā labākā starptautiskā spēlfilma, kā arī Vinterbergs tika nominēts kā labākais režisors. Filma ieguva arī BAFTA kino balvu kā labākā filma svešvalodā un četras Eiropas Kino balvas (par labāko filmu, režisoru, scenāriju un aktieri).

## Atsauces

## Ārējās saites