open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Trojs Kotsars

**Trojs Maikls Kotsars** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris.

Par lomu filmā "CODA" (2021) saņēmis vairākus apbalvojumu, tai skaitā Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā", BAFTA kino balvu, Ekrāna aktieru ģildes balvu un Kritiķu izvēles filmu balvu. Viņš kļuva par pirmo nedzirdīgo aktieri, kas saņēmis pēdējās trīs šīs balvas, kā arī par otro nedzirdīgo cilvēku, kurš saņēmis Kinoakadēmijas balvu.

Kotsars ir arī filmas *[[No Ordinary Hero: The SuperDeafy Movie]]* (2013) režisors, kā arī atveidojis lomu šausmu filmā "Primāts" (2025).

## Ārējās saites
Džonatans Kī Kvans

**Džonatans Kī Kvans** (; dzimis  kā **Kvans Ke Hjū** ()) ir Vjetnamā dzimis amerikāņu aktieris.

Savu karjeru sācis kā bērnu aktieris, filmējoties Stīvena Spīlberga filmā "Indiana Džonss un likteņa templis" (1984) un Ričarda Donera filmā "Palaidņi un pirātu zelts" (*The Goonies*, 1985). Tam sekoja dažas lomas 1990. gados, līdz viņš savu aktiera karjeru pārtrauca uz 19 gadiem, lai strādātu kā kaskadieru horeogrāfs un režisora asistents.

Pie aktiera karjeras atgriezies ar filmu *[[Finding ʻOhana]]* (2021). Tai sekoja loma kritiķu novērtētajā filmā "Viss visur vienlaikus" (2022), par ko viņš saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā", Zelta globusa balvu un Ekrāna aktieru ģildes balvu. Kvans kļuva par pirmo Vjetnamā dzimušo personu, kas saņēmis Kinoakadēmijas balvu. 2023. gadā *[[Time]]* viņu iekļāva savā 100 pasaulē ietekmīgāko cilvēku sarakstā.

## Dzīvesgājums
Džonatans Kī Kvans dzimis Vjetnamā, Saigonā. Viņš kļuva slavens kā bērnu aktieris.

Kvans pārcēlās uz ASV kā bēglis pēc Vjetnamas kara un vēlāk kļuva par ASV pilsoni. Viņš studējis kinomākslu Dienvidkalifornijas Universitātē un strādājis arī kā kaskadieru horeogrāfs un režisora asistents, tostarp ar tādiem režisoriem kā Vons Karvajs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rīgas 100. vidusskola

**Rīgas 100. vidusskola** bija vispārējās izglītības iestāde Laimdotas ielā 42, Rīgā, kas bija zināma kā vienīgā roka vidusskola Latvijā.

## Vēsture
Skola bija dibināta 1990. gadā. Tajā kā obligātie priekšmeti bija arī mūzikas teorija, klavieres, rokmūzikas vēsture, viena no specialitātēm – sitamie mūzikas instrumenti, elektroniskie mūzikas instrumenti, saksofons, solo un ritma ģitāra, vijole, vokāls.

Latvijas skolu reformas gaitā 2010. gadā Rīgas dome nolēma likvidēt Rīgas 100. vidusskolu un pievienot to Rīgas 45. vidusskolai.

## Izglītības programmas
Vispārējās vidējās izglītības profesionāli orientēta izglītības programma.

## Atsauces
Tīģeris un drakons

**"Tīģeris un drakons"** (, , ) ir 2000. gada Ķīnas, Taivānas, Honkongas un ASV cīņas mākslas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Ans Lī. Filmā galvenās lomas atveido Džou Žuņfa, Mišela Jeo, Džana Dziji, Džans Džeņs, Langs Sjons un Čena Pejpeja. Filma balstīta uz ķīniešu rakstnieka Vans Dulu tāda paša nosaukuma 1942. gada romānu.

Filmas pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā. Filma guva ievērojamus panākumus visā pasaulē, nopelnot 214 miljonus ASV dolāru pie 17 miljonu budžeta. ASV filma nopelnīja 128 miljonus dolāru un tā vēl joprojām ir visu laiku pelnošākā filma ASV svešvalodā. Tā kļuva arī par pirmo filmu svešvalodā, kas nopelnīja vairāk nekā 100 miljonu ASV dolāru.

Filma saņēma arī pozitīvas kritiķu atsauksmes, slavējot stāstu, režiju, operatora darbu un cīņas mākslas ainas. "Tīģeris un drakons" saņēma vairāk nekā 40 apbalvojumu un tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai desmit kategorijās, tai skaitā kategorijā "Labākā filma", saņemot to kategorijās "Labākā filma svešvalodā", "Labākais mākslinieka darbs", "Labākā oriģinālmūzika" un "Labākais operatora darbs". Līdz 2018. gadam, kad to paveica arī filma "Roma", "Tīģeris un drakons" bija visvairāk Kinoakadēmijas balvai nominētā filma svešvalodā. Mūsdienās "Tīģeris un drakons" tiek dēvēta par vienu no visu laiku labākajām cīņas mākslas filmām, kā arī par vienu no vislabākajām 21. gadsimta filmām. 2016. gada BBC 100 labāko 21. gadsimta filmu sarakstā "Tīģeris un drakons" ierindojās 35. vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aplaupīšana (2008. gada filma)

**"Aplaupīšana"** () ir 2008. gada ASV, Apvienotās Karalistes un Austrālijas trillera filma, kuras režisors ir Rodžers Donaldsons. Filmā galvenās lomas atveido Džeisons Steitems un Safrona Berousa.

Filma balstīta uz  1971. gada bankas depozīta seifu aplaupīšanu Londonā.

Filmas producenti apgalvoja, ka stāstu par aplaupīšanu neļāva 1971. gadā izstāstīt īpašs valdības rīkojums, lai aizsargātu ievērojamu karaliskās ģimenes locekli. Pēc producentu teiktā, filma paredzēta, lai pirmo reizi atklātu patiesību, lai gan filmā ir arī vairāki izdomāti elementi.

Filmas "Aplaupīšana" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Lionsgate]]*. Filma nopelnīja 66 miljonus ASV dolāru un saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 80% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rīgas 62. vidusskola

**Rīgas 62. vidusskola** bija vispārējās izglītības iestāde Aviācijas ielā 15, Rīgā.

## Vēsture

Latvijas skolu reformas gaitā 2012. gadā Rīgas dome nolēma likvidēt Rīgas 62. vidusskolu un pievienot to Rīgas 25. vidusskolai.

## Atsauces
Sanhosē del Monte

**Sanhosē del Monte** (, ) ir pilsēta Filipīnās, Manilas aglomerācijā. Atrodas Lusonas salas vidusdaļā Santamarijas upes ielejā, administratīvi ietilpst Centrālās Lusonas reģiona Bulakanas provincē un ir tās lielākā apdzīvotā vieta. Lielākā daļa iedzīvotāju ir tagali. Nosaukta par godu svētajam Jāzepam — ‘Svētais Jāzeps kalnos’.

## Vēsture
Patstāvīga municipalitāte dibināta 1752. gada 2. martā ar Manilas arhibīskapa rīkojumu. 1980. gados uz Sanhosē del Monti izsūtīja Manilas metropoles nelegālos iedzīvotājus, kas izraisīja krasu noziedzības līmeņa palielināšanos. 2000. gadā Sanhosē del Montei piešķirts pilsētas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ojārs Āboltiņš

**Ojārs Pēteris Āboltiņš** (dzimis 1936. gada 22. jūnijā, miris 2023. gada 21. novembrī) bija latviešu ģeologs, ģeogrāfs un augstskolas pasniedzējs. Ģeoloģijas zinātņu doktors, Latvijas Universitātes profesors. Pazīstams ar pētījumiem par ledāja augstieņu klasifikāciju un salveida akumulatīvi glaciostrukturālo augstieņu veidošanās teoriju.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1936. gadā. Bērnību pavadīja Launkalnes pagastā. Viņš skolas gaitas uzsāka Launkalnes pamatskolā, turpināja Mežoles septiņgadīgajā skolā un beidza Smiltenes vidusskolā. Skolas gados spēlējis futbolu Smiltenes komandā. Šajā laikā arī sadraudzējies ar citu vēlāk ievērojamu ģeogrāfu Gunti Eberhardu.

Pēc vidusskolas beigšanas 1955. gadā O. Āboltiņš iestājās Latvijas Valsts Universitātē (LVU), kur studēja ģeoloģiju un ģeogrāfiju. Par labu šai izvēlei nozīmīga bija viņa tikšanās ar ģeoloģijas docentu Eduardu Grīnbergu, kurš Pļaviņās vadīja studentu praksi ģeoloģijā. O. Āboltiņš bija aktīvs studentu zinātniskajā darbā, piedalījās ekspedīcijās un ekskursijās.

Strādājis Latvijas PSR Ģeoloģijas pārvaldē kā ģeologs un vadošais ģeologs. Piedalījies ģeoloģiskajos pētījumos un kartēšanas darbos Latvijā un citur PSRS.

Ģeogrāfijas zinātņu kandidāta grādu par pētījumu "Gaujas un tās pieteku ieleju sistēmas attīstību leduslaikmeta beigu posmā un pēcleduslaikmetā" aizstāvējis 1966. gadā Viļņā. 1991. gadā PSRS Zinātņu akadēmijā aizstāvēta ģeogrāfijas zinātņu doktora disertācija ģeomorfoloģijas un evolucionārās ģeogrāfijas apakšnozarē par glaciostruktūrām un ledāja morfoģenēzi, kas balstās uz ilgstošiem un detāliem pētījumiem par Latvijas ledāja augstieņu kā reljefa lielformu un to saposmojumu veidojošo reljefa vidējformu iekšējās uzbūves pētījumiem.

No 1974. līdz 2009. gadam gada strādāja Latvijas Universitātē (sākotnēji LVU) kā docents Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātes Ģeoloģijas katedrā. Vadīja studentu mācības un prakses ģeoloģijā un ģeogrāfijā, kā arī pētīja Latvijas kvartāra nogulumus un reljefu.

Bijis Latvijas Zinātņu akadēmijas korespondētājloceklis, Latvijas Ģeogrāfijas biedrības priekšsēdētājs, Latvijas Ģeoloģijas biedrības valdes loceklis. Publicējis daudzus zinātniskos rakstus un grāmatas (3 monogrāfijas, vairāk nekā 250 zinātniskās publikācijas, rakstu krājumi un žurnāli, kā arī daudzi mācību līdzekļi un populārzinātniski izdevumi). Atzīts par Latvijas Universitātes emeritēto profesoru un valsts emeritēto zinātnieku. Saņēmis Triju Zvaigžņu ordeni.

O. Āboltiņš izcēlās ar erudīciju un plašām zināšanām vēsturē, politikā un sportā. Brīvajā laikā aizrāvās ar makšķerēšanu, fotografēšanu un dārzkopību. Dēls Artis Āboltiņš arī ieguvis ģeologa izglītību, bet atzīst sevi par "profesionālu piedzīvojumu meklētāju".

O. Āboltiņš miris 2023. gada 21. novembrī. Apbedīts Rīgas Meža kapos.

2024. gada februārī iznāca ģeologa atmiņu grāmata "Tā bija, atgadījās, notika… Ģeologa dzīves atsegums".

## Atsauces
Desperado

**"Desperado"** () ir 1995. gada ASV asa sižeta vesterna filma, kuras režisors ir Roberts Rodrigess. Filmā galvenās lomas atveido Antonio Banderass, Žoakims de Almeida, Salma Hajeka, Stīvs Bušemi, Čīčs Marins, Kventins Tarantīno un Denijs Treho. "Desperado" ir otrā filma Rodrigesa "Meksikas triloģijā" pēc filmas "El Mariači" (1992) un pirms filmas "Reiz Meksikā" (2003).

Filma stāsta par El Mariači (Banderass), kurš grib atriebties narkobaronam, par viņa mīļākās nogalināšanu.

Filmas "Desperado" pirmizrāde notika . Tā tika izrādīta arī 1995. gada Kannu kinofestivālā. Filma bija finansiāli veiksmīga, nopelnot 58 miljonus ASV dolāru pie 7 miljonu budžeta. "Desperado" saņēma galvenokārt pozitīvas kritiķu atsauksmes, slavējot Banderasa aktierspēli un vizuālo stilu. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 69% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džerijs Brukhaimers

**Džeroms Leons Brukhaimers** (; dzimis ) ir amerikāņu kino un televīzijas producents.

## Karjera
Savu producenta karjeru sācis 1970. gados, kad aizgājis no reklāmas biznesa. Holivudā kļuvis atpazīstams, strādājot ar Polu Šreideru pie filmām "Amerikāņu žigolo" (*American Gigolo*, 1980) un *[[Cat People (1982. gada filma)|Cat People]]* (1982). 1980. gados strādājis pie tādām pazīstamām *[[Paramount Pictures]]* filmām, kā *[[Flashdance]]* (1983), "Beverlihilsas policists" (1984), "Labākais šāvējs" (1986), "Beverlihilsas policists 2" (1987) un "Pērkona dienas" (1990). 1990. gados uzsācis darbu *[[Walt Disney Studios Motion Pictures]]*, strādājot pie tādām filmām kā "Mijkrēslis" (1995), "Klints" (*The Rock*, 1996), "Ieslodzīto reiss" (1997), "Armagedons" (1998), "Valsts ienaidnieks" (1998), "Bārs "Coyote Ugly"" (2000), "Nozust 60 sekundēs" (*Gone in 60 Seconds*, 2000), "Pērlhārbora" (2001), "Karalis Arturs" (*King Arthur*, 2004), "Nacionālie dārgumi" (2004), ''Déjà Vu'' (2006), "Nacionālie dārgumi: Noslēpumu grāmata" (2007), "Šopaholiķes atzīšanās" (2009), "G-Force: Specvienība" (2009), "Persijas princis: laika smiltis" (*Prince of Persia: The Sands of Time*, 2010), "Burvja māceklis" (*The Sorcerer's Apprentice*, 2010) un "Vientuļais reindžers" (*The Lone Ranger*, 2013), kā arī pie "Karību jūras pirātu" filmu cikla.

Tāpat bijis filmu ''Thief'' (1981), "Sliktie puiši" (1995), "Melnais vanags notriekts" (*Black Hawk Down*, 2001), "Sliktie puiši 2" (2003), "Kavalērija" (2018), "Dvīnis" (2019), "Sliktie puiši uz mūžu" (2020), "Top Gun: Maveriks" (2022) un "Sliktie puiši: Brauc vai mirsti" (2024) producents.

Strādājis arī pie seriāliem "CSI Lasvegasa", "CSI Maiami", "CSI Ņujorka", "", *[[Without a Trace]]*, *[[Cold Case]]*, "Lucifers" (*Lucifer*) un *[[The Amazing Race]]*, par ko saņēmis ''Emmy'' balvu.

Brukhaimers ir viens no Nacionālās hokeja līgas kluba Sietlas "Kraken" dibinātājiem un īpašniekiem.

## Ārējās saites

*
Ilze Liepa (balerīna)

thumb|200px|Ilze Liepa 2012. gadā
**Ilze Liepa** (; 1963) ir PSRS un Krievijas Federācijas baletdejotāja un aktrise.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1963. gada 22. novembrī Maskavā latviešu baletdejotāja Māra Liepas un krievu aktrises Margaritas Žigunovas ģimenē.
Mācījās Maskavas Akadēmiskajā horeogrāfijas skolā, kopš 1981. gada uzstājās Maskavas Lielajā teātrī kā soliste. 1984. gadā sāka tēlot kinolomas padomju filmās. 1991. gadā absolvēja studijas Maskavas Valsts teātra mākslas institūtā (GITIS).
 
2000. gadā viņai piešķīra Lietuvas pilsonību par īpašiem nopelniem (vairāk nekā desmit gadus viņa dejoja kopā ar lietuviešu baletdejotāju Petru Skirmantu).
Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā Liepa Krievijas medijos atbalstīja karu un nosodīja Baltijas valstu atbalstu Ukrainai, tādēļ 2023. gadā Lietuvas iekšlietu ministre ierosināja anulēt Ilzei Liepai Lietuvas pilsonību. Lietuvas prezidents Gitans Nausēda 2024. gada 7. martā anulēja Liepai Lietuvas pilsonību.

## Atsauces
Pampanga

**Pampanga** (, , ) ir viena no Filipīnu provincēm valsts vidusdaļā, Centrālās Lusonas reģionā. Administratīvi dalās 2 pilsētās un 19 municipalitātēs un sīkāk 505 barangajās. Provinces centrs un lielākā pilsēta ir Sanfernando. Provinci apdzīvo galvenokārt pampangi (84 %), tagali (14 %) un sambali (2 %).

## Ģeogrāfija
Province izvietojusies Lusonas salas vidusdaļā Pampangas upes lejtecē. Dienvidrietumos robežojas ar Bataanu, rietumos — ar Sambalesu, ziemeļos — ar Tarlaku un Nuevaesihu, austrumos — ar Bulakanu. Dienvidos provinces krastus apskalo Dienvidķīnas jūras Manilas līcis. Anklāvs provinces teritorijā ir neatkarīgā Anhelesas pilsēta, kas provincē neietilpst, bet reizēm statistiskos apkopojumos tiek tai pieskaitīta. Reljefā provinces lielākajā daļā dominē auglīga zemiene, bet rietumos paceļas Sambalesas grēda ar Pinatubo vulkānu un Pampangas augstāko kalnu Negronu (1583 m vjl). Divas lielākās aizsargājamās dabas teritorijas provincē ir Arajata kalna nacionālais parks ziemeļaustrumos un Sasmuanpampangas piekrastes mitraine dienvidos.

## Vēsture
Pampangas province (*La Provincia de La Pampanga*) dibināta 1571. gada 11. decembrī un bija pirmā spāņu koloniālā province Lusonā. Sākotnēji provinces teritorija iekļāva daļu mūsdienu Auroras, Kesonas un Risalas provinču. 1754. gadā tika atdalīta patstāvīga Bataanas province, bet 1860. gadā — Tarlaka. Mūsdienu teritoriālās aprises nostiprinājās 1873. gadā. Spānijas koloniālajā laikā Pampanga bija viena no bagātākajām provincēm ar attīstītu lauksimniecību, zveju un mežsaimniecību. 1991. gadā province smagi cieta Pinatubo vulkāna izvirdumā — tika evakuētas veselas apdzīvotās vietas plašā teritorijā.

## Ārējās saites
Andris Liepa

**Andris Liepa** (; ) ir PSRS un Krievijas Federācijas baletdejotājs un režisors.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1962. gada 6. janvārī Maskavā latviešu baletdejotāja Māra Liepas un krievu aktrises Margaritas Žigunovas ģimenē.
Mācījās Maskavas Akadēmiskajā horeogrāfijas skolā, no 1980. līdz 1988. gadam uzstājās Maskavas Lielajā teātrī kā solists, vēlāk darbojās "Kremļa baletā" (*Кремлёвский балет*) Maskavā.
Pēc 1996. gada Andrejs Žagars viņu aicināja iestudēt vairākas krievu baleta izrādes Rīgā.
1999. gadā Liepam piešķīra Latvijas pilsonību par īpašiem nopelniem, bet 2007. gadā Triju Zvaigžņu ordeni.
No 2019. līdz 2022. gadam Liepa bija Uzbekistānas Ališera Navoji Valsts akadēmiskā Lielā teātra baleta trupas vadītājs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Persiešu valodas stundas

**"Persiešu valodas stundas"** (; ) ir 2020. gada Krievijas, Vācijas un Baltkrievijas kara drāmas filma, kuras režisors ir Vadims Perelmans. Filmā galvenās lomas atveido Nauels Peress Biskajarts un Larss Eidingers. Filmu iedvesmoja vācu rakstnieka Volfganga Kolhāses īsais stāsts *Erfindung einer Sprache*.

Filmas darbība norisinās Otrā pasaules kara laikā un stāsta par ebreju, kurš, lai izglābtos no nāves, vācu kareivjiem samelo, ka ir persietis. Drīz vien viņam tiek dots uzdevums sākt mācīt persiešu valodu vācu virsniekam.

Filmas "Persiešu valodas stundas" pirmizrāde notika  Berlīnes Starptautiskajā kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* tai ir 79% vērtējums. "Persiešu valodas stundas" tika izvēlēta kā Baltkrievijas kandidatūra par labāko starptautisko spēlfilmu 93. Kinoakadēmijas balvai, tomēr to diskvalificēja, jo vairums cilvēku, kas strādāja pie filmas, nebija no Baltkrievijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kristiāns Gliks

**Kristiāns Bernhards Gliks** (, ; dzimis , miris ) bija Alūksnē dzimis vācbaltiešu izcelsmes Krievijas galminieks. Ernsta Glika vecākais dēls. Kamerjunkers, asesors, Kamerkolēģijas padomnieks.

Izglītību ieguva Vācijā, bija pazīstams ar vienu no piētisma pamatlicējiem Augustu Franki (*August Hermann Francke*, 1663 — 1727). 1704. gadā tēvs izsauca Kristiānu uz Maskavu, darbam Ernsta Glika dibinātajā ģimnāzijā. 1705. gadā tēvs nomira un Kristiāns Bernhards pameta ģimnāziju. Turpmāko viņa karjeru galmā atbalstīja Ernesta Glika kalpone un audžumeita Marta Skavronska, no 1724. gada — imperatore Katrīna I.

## Ārējās saites
Darsūnišķu katoļu baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q16449298"
}

**Darsūnišķu Vsv. Jaunavas Marijas Debesīs uzņemšanas baznīca** () ir 19. gadsimta vidū uzbūvēts Romas katoļu dievnams, kas atrodas Lietuvas centrālajā daļā, Kauņas apriņķia, Kaišadores rajona pašvaldības Darsūnišķu ciemā, Nemunas labajā krastā. Baznīca celta klasicisma stilā, ar baroka iezīmēm. 

Pirmā zināmā baznīca Darsūnišķos celta 1418. gadā. 1655. gadā tā nodega. 1694. gadā uzcelta jauna. 1780. gadā tika uzcelta jauna baznīca, kas 1818. gadā nodega. Pašreizējā mūra baznīca celta no 1848. līdz 1855. gadam. Cietusi Otrajā pasaules karā, tomēr pēc tam atjaunota.


Darsuniskis_church2x.jpg
Darsuniskis_church4x.jpg


## Ārējās saites
Tautonas kauja

**Tautonas kauja** () notika 1461. gada 29. martā Rožu karu laikā netālu no Tautonas Ziemeļjorkšīrā, un "to uzskata par lielāko un asiņaināko kauju Anglijas teritorijā". Aptuveni  karavīru desmit stundas cīnoties sniega vētrā Pūpolsvētdienā, Jorku armija guva izšķirošu uzvaru pār saviem Lankasteru pretiniekiem. Rezultātā Eduards IV gāza no Anglijas troņa Lankasteru dinastijas pārstāvi Henriju VI un nodrošināja savu kronēšanu Anglijas tronī.

Šīs kaujas rezultātā Lankasteru dinastijas nama ietekme būtiski saruka. Henrijs aizbēga no valsts, un daudzi viņa ietekmīgākie sekotāji pēc kaujas bija miruši vai aizbēguši trimdā, atstājot jaunu karali Eduardu IV, Anglijas tronī.

1929. gadā kaujas piemiņai vietā, kur norisinājās kaujas, uzslēja Tautonas krustu. Kaujas vietas apkārtnē gadsimtiem pēc kaujas tiek atrastas dažādas ar kauju saistītas arheoloģiskās liecības un karotāju masu kapi.

## Karojošo pušu armijas
Tautonā satikušās armijas tajā laikā bija vienas no skaitliski lielākajām. Vēsturiskie avoti (piemēram, Gregora hronika) apgalvoja, ka karavīru skaits katrā pusē bijis simtiem tūkstošu. Tomēr var uzskatīt, ka šie skaitļi ir pārspīlēti, un mūsdienu vēsturnieki uzskata, ka kopējais skaitlis ir  līdz  karotāju, no viena līdz diviem procentiem toreizējo Anglijas iedzīvotāju. No 1996. līdz 2003. gadam masu kapos atrasto 50 skeletu analīze parādīja, ka lielākā daļa no tiem bija 24 līdz 30 gadus veci, un daudzi bija iepriekšējo kauju veterāni.

Apmēram trīs ceturtdaļas Anglijas pēru piedalījās kaujā; astoņi karoja Jorku armijā, turpretim Lankasteru armijā to bija vismaz deviņpadsmit.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Towton Battlefield Society
*
Obanas anglikāņu katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q2942356"
}

**Obanas Sv. Jāņa katedrāle** (, ) ir Skotijas Episkopālās baznīcas (anglikāņu) katedrāle, kas atrodas Skotijas pilsētā Obanā. Viena no divām Ārgilas un salu diecēzes katedrālēm.

Baznīca sākta celt 1846. gadā un pabeigta 1864. gadā. 1882. un 1910. gadā tā tika paplašināta. Līdzekļu trūkuma dēļ pēdējā pārbūve nav pabeigta. Katedrāle no 1920. gada.


Cathedral Church of St John the Divine, Oban - (12) - geograph.org.uk - 4907096.jpg
Cathedral Church of St John the Divine, Oban - (10) - geograph.org.uk - 4906814.jpg
Cathedral Church of St John the Divine, Oban - (41) - geograph.org.uk - 4983658.jpg


## Ārējās saites
*
Tetersalas purvs

**Tetersalas purvs** ir 1977. gadā izveidots dabas liegums Vidusgaujas zemienes Trapenes līdzenumā, Smiltenes novada Trapenes pagasta ziemeļos pie Igaunijas robežas.

Liegums izveidots augstā purva biotopu aizsardzībai, sastopami arī purvaini priežu un lapukoku meži. Teritorijā mīt ES Putnu direktīvas sugas, to starpā niedru lija, rubenis, mednis, dzeltenais tārtiņš, melnā dzilna.

## Ārējās saites

* Tetersalas purvs, Dabas aizsardzības pārvalde
Mihails Svetovs

**Mihails Svetovs** (krievu: *Михаил Светов*; dzimis 1985. gada 4. janvārī Maskavā, PSRS) ir Krievijas politiķis un blogeris, viens no galvenajiem labējā libertārisma popularizētājiem Krievijā.

Svetovs sevi dēvē par ideoloģisku anarkokapitālistu un minarhistu. Viņš uzskata, ka korupciju un Krievijas ekonomikas lejupslīdi var pārvarēt tikai veicot lustrācijas un veicinot brīvo tirgu. Turklāt Svetovs ir tādu ideju atbalstītājs kā federālisms, biedrošanās brīvība, *[[laissez-faire]]*, ieroču, narkotiku un abortu legalizācija, valsts lomas mazināšana bērnu dzīvē (likvidējot juvenālo justīciju, paredzot nepilngadīgo emancipācijas mehānismus un ļaujot privātiem fondiem tieši palīdzēt bērniem) u. c.

Svetovs iebilst pret Krievijas multinacionālismu un iestājas par Krievijas nacionālas valsts izveidi pēc Šveices parauga. Viņš sevi dēvē par pilsonisko nacionālistu, lai gan definē krievus drīzāk kā kultūras, nevis pilsonisku kopienu un iebilst pret krievu pilsonisko nāciju. Viņš uzskata, ka Krievijas opozīcijai būtu jāpārtrauc valdības monopols uz patriotisko retoriku.

## Dzīvesgājums
Mihails Svetovs dzimis Maskavā 1985. gadā medicīnas studentu ģimenē, viņa māte vēlāk strādāja par farmaceiti, tēvs nodarbojās ar uzņēmējdarbību.

Kā norāda pats Mihails, viņš ir uzaudzis klasisko liberāļu ģimenē.

No 2004. līdz 2006. gadam studējis Krievijas Valsts humanitārās universitātes Vēstures, politikas zinātnes un tiesību fakultātē, specializējies politikas zinātnē. No turienes viņš pārcēlās uz Notingemas Universitāti un 2009. gadā to absolvēja.

2010. gadā Svetovs pievienojās Krievijas Libertāriešu partijai.

2010. gadā Mihails devās uz Japānu. Tur viņš apguva japāņu valodu un internetā pārdeva japāņu suvenīrus. Viņš arī investēja *[[Bitcoin]]*, ar ko vēlāk nopelnīja naudu.

No 2016. gada, atgriežoties Krievijā, viņš turpināja nodarboties ar politiku.

2016. gadā viņš absolvēja Jaunzēlandes Kinoakadēmiju. Pēc Svetova scenārija motīviem Jaunzēlandē tika uzņemta īsfilma "*Jackpot*". Šī filma ieguva pirmo vietu valdības scenāriju konkursā.

2020. gada novembrī viņš Maskavā atvēra libertāriešu klubu "*New Sincerity*". 2021. gadā viņš nodibināja interneta izdevumu *SVTV*, kas sevi pozicionē kā liberitāriešu mediju un "mediju, kas nebaidās teikt patiesību". Kā norādīts tīmekļa vietnē, izdevums sadarbojas ar anonīmiem autoriem un pastāv tikai no lasītāju materiālā atbalsta. 2022. gada 16. martā pēc Krievijas Ģenerālprokuratūras pieprasījuma izdevuma tīmekļa vietne Krievijā tika bloķēta.

2021. gada jūnijā Svetovs aizbrauca uz Dienvidameriku, dzīvoja Brazīlijā, Panamā, Čīlē un citās valstīs. Atrodas piespiedu emigrācijā. Kopš 2022. gada pastāvīgi dzīvo Brazīlijā.

2022. gada 18. novembrī Krievijas Tieslietu ministrija iekļāva Svetovu personu sarakstā "ārvalstu aģenti". 2023. gada 2. augustā pret Mihailu Svetovu Krievijā tika ierosināta krimināllieta pēc panta par nacisma reabilitāciju. Kriminālvajāšanas iemesls bija balss ziņa, ko Mihails pirms diviem gadiem bija nosūtījis *[[Telegram]]* kanālā "*Russian Libertarian Memes*". 2023. gada novembra beigās Krievijas valsts iestādes viņu izsludināja meklēšanā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Krievijas Valsts humanitārā universitāte

**Krievijas Valsts humanitārā universitāte** (krievu: *Российский государственный гуманитарный университет, РГГУ*) ir viena no Krievijas vadošajām humanitāro un sociālo zinātņu universitātēm, augstākās izglītības iestāde Maskavā.

Krievijas Valsts humanitārā universitāte tika dibināta 1991. gada martā uz Maskavas Valsts vēstures un arhīvu institūta pamata. Pēc Padomju Savienības Komunistiskās partijas aizliegšanas un PSRS sabrukuma PSKP piederošo īpašumu konfiscēja Krievijas varas iestādes, un ēka pilnībā pārgāja universitātes īpašumā.

Universitātē studē vairāk nekā 15 tūkstoši studentu, ir vairāk nekā 600 mācībspēki.

## Ārējās saites
Notingemas Universitāte

**Notingemas Universitāte** (angļu: *The University of Nottingham*) ir viena no lielākajām un prestižākajām universitātēm Lielbritānijā un pasaulē. Tā ir publiska pētniecības universitāte, kas atrodas Notingemā, Anglijā. 
thumb|''Trent Building''
Universitāte tika dibināta 1881. gadā un 1948. gadā tai tika piešķirta Karaliskā harta. Pēc 2018. gada datiem Notingemas Universitāte ir sestā pieprasītākā universitāte Apvienotajā Karalistē ar vidēji 10 kandidātiem uz vienu vietu. Tajā, tāpat kā visās Apvienotās Karalistes universitātēs, nav budžeta vietu.

## Ārējās saites
Pampanga (upe)

**Pampanga** (*Pampanga*) ir upe Filipīnās, Lusonas salas vidienē, valsts otra garākā upe pēc Kagajanas. Sākas kā Karranglana Karabaljo kalnos Nuevaviskajas provincē, plūst dienvidu—dienvidrietumu virzienā. Augštecē Sjerramadres priekškalnēs uzbūvēta HES ūdenskrātuve —  lielais Pantabanganas ezers. Lejpus tā līdz satecei ar Santuru upi dažkārt dēvē par Pantabanganu. Vidustecē un lejtecē plūst pa plašu zemieni Nuevaesihas, Pampangas un Bulakanas provincēs. Ietek Dienvidķīnas jūras Manilas līcī, kur kopā ar Angatas un citu mazāku upju ietekām veido plašu pārpurvotu deltu. Lielākās pietekas ir Peņaranda un Santora (kreisās) un Riočiko (labā). Upei raksturīgi plaši lietus ūdeņu pali — tās baseinā var diennaktī nolīt 100—130 mm nokrišņu. Plūdi Pampangā nereti sakrīt ar taifūniem, kuru laikā nokrišņi ievērojami palielinās. Upes augštecē 1969. gadā izveidots Pantabanganas—Karraglanas ūdensķirtnes mežu rezervāts 845 km² platībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sanfernando (Pampanga)

**Sanfernando** (, , ) ir pilsēta Filipīnās, Centrālās Lusonas reģiona Pampangas provincē, reģiona un provinces centrs. Atrodas Lusonas salas vidusdaļā provinces centrā, kopā ar ziemeļos esošajām Anhelesas un Mabalakatas pilsētām veido aglomerāciju ar vairāk kā miljonu iedzīvotāju. Lielākā daļa iedzīvotāju ir pampangi. Nosaukta par godu Kastīlijas un Leonas karalim Ferdinandam III.

## Vēsture
Dibināta 1754. gadā, nodalot zemes no kaimiņu Bakoloras un Mehiko municipalitātēm. 1829. gadā no Sanfernando tika nodalīta mūsdienu Anhelesa. 1852. gadā tika nolemts no Bakoloras uz Sanfernando pārcelt provinces galvaspilsētu, bet īstenota pārcelšana tika vien 1904. gadā. 1892. gadā tika atklāts Manilas—Dagupanas dzelzceļš, kas ievērojami sekmēja pilsētas attīstību. 2001. gadā Sanfernando piešķirts pilsētas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bruno Lodiņš

thumb|150px|Bruno Lodiņš (1928)
**Bruno Ādolfs Lodiņš**, arī **Bruno Lodings** (; 1880—1946) bija uzņēmējs un sabiedriskais darbinieks, Bauskas alus darītavas "Lodiņš un biedri" īpašnieks un Bauskas pilsētas galva (1919).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1880. gada 27. novembrī Bauskā Teodora Lodiņa (Lodinga) ģimenē. Pēc tēva nāves bija alus darītavas vadītājs no 1910. gada līdz 1939. gadam. Vācu okupācijas laikā Bruno Lodiņu ievēlēja Bauskas pilsētas pagaidu domē (1918), tad pilsētas galvas amatā (1919).

Viņš piedalījās Bauskas vācbaltiešu kopienas sabiedriskajā un politiskajā dzīvē un 1920. gados viņu atkārtoti ievēlēja Bauskas pilsētas domē.

No 1936. gada marta viņa alus darītavas nosaukums bija "Lodiņš un biedri".

1939. gada beigās Bruno Lodiņš vācbaltiešu izceļošanas laikā pārcēlās uz Vācijas okupēto Poliju. Miris 1946. gada 22. maijā Ašerslebenā Vācijā.

## Atsauces
Momotombo

**Momotombo** () ir aktīvs stratovulkāns Nikaragvas rietumos, Managvas ezera ziemeļrietumu krastā. Vulkāns ir viens no Nikaragvas simboliem.

36 kilometrus uz rietumiem no vulkāna atrodas Leonas pilsēta. Līdz vulkāna 1609. gada izvirdumam Leona atradās netālu no vulkāna, bet postījumu rezultātā tika pārcelta uz pašreizējo vietu. Mūsdienās vecās Leonas  drupas Leonvjeho ir UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Vulkāna izvirdumi notika arī 1886., 1905., 2015. un 2016. gadā. Pie vulkāna izvedota ģeotermālā elektrostacija.

## Ārējās saites
*https://volcano.si.edu/
El Mariači

**"El Mariači"** () ir 1992. gada ASV neatkarīga spraiga sižeta vesterna filma spāņu valodā, kuras režisors, scenārists un viens no producentiem ir Roberts Rodrigess. Šī ir pirmā Rodrigesa režisēta pilnmetrāžas filma, kā arī pirmā filma viņa "Meksikas triloģijā", kurai sekoja filmas "Desperado" (1995) un "Reiz Meksikā" (2003).

Filmas, kuras aktieru sastāvs sastāvēja galvenokārt no amatieriem, darbība norisinās nelielā Meksikas ziemeļu pilsētā un stāsta par muzikantu (Karloss Galjardo), kuram ir jāslēpjas no atriebīgas bandas, jo tiek noturēts par slepkavu.

Filmas budžets bija tikai 7225 ASV dolāru, un tā tika paredzēta tikai Meksikas mājas video tirgum, bet *[[Columbia Pictures]]* vadītājiem tā patika, un viņi nopirka izplatīšanas tiesības ASV. *Columbia Pictures* iztērēja 200 tūkstošus dolāru, lai veiktu pēcapstrādes darbus, kā arī miljonus mārketingā.

Filma bija ļoti veiksmīga un tai tika izveidoti divi turpinājumi ("Desperado" un "Reiz Meksikā") ar Antonio Banderasu galvenajā lomā, nomainot Galjardo. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 91% vērtējums.

2011. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". Filmai pieder arī Ginesa rekords, kā filmai ar vismazāko budžetu, kuras kases ieņēmumi ir pārsnieguši 1 miljonu ASV dolāru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Krievijas Libertāriešu partija

thumb|Krievijas Libertāriešu partijas emblēma
**Krievijas Libertāriešu partija** (krievu: *Либертарианская партия России*) ir nereģistrēta Krievijas politiskā partija, kas popularizē libertārismu. Tā iestājas par pilsoņu tiesību un brīvību paplašināšanu, brīvā tirgus ekonomiku, valsts ietekmes mazināšanu sabiedrības dzīvē un neitralitāti ārpolitikā.

Partija sāka veidoties 2007. gada beigās, bet oficiāli tās pastāvēšana tiek skaitīta no 2008. gada 15. aprīļa, kad Krievijas Tieslietu ministrijā tika iesniegts paziņojums par partijas pirmās organizācijas komitejas reģistrāciju. 2020. gada augustā partijā notika šķelšanās. Tagad *[[de facto]]* pastāv divas atsevišķas Krievijas libertāriešu partijas.

## Skatīt vēl

* Mihails Svetovs

## Ārējās saites
Sanfernando

**Sanfernando** (*San Fernando*) var būt:
* Sanfernando — pilsēta ASV, Kalifornijā
* Sanfernando — pilsēta Čīlē
* Sanfernando — pilsēta Filipīnās, Launionas provincē
* Sanfernando — pilsēta Filipīnās, Pampangas provincē
* Sanfernando — pilsēta Spānijā
* Sanfernando — pilsēta Trinidādā un Tobāgo
Pasaules saimniecība

[thumb|Pasaules [IKP uz vienu iedzīvotāju no 1500. līdz 2003. gadam]]
**Pasaules saimniecība**, arī **pasaules ekonomika**, ir kopums vēsturiski izveidojušos sociālās darba dalīšanas rezultātā atsevišķu tautsaimniecības nozaru, kuras savstarpēji savieno starptautiskā darba dalīšanas sistēma un starptautiskās ekonomiskās attiecības.

## COVID-19
COVID-19 pandēmijas laikā 2020. gadā pasaules saimniecība samazinājās par 3,4 %. Pasaules saimniecība atkal pieauga 2021. gadā.

## Pasaules saimniecības subjekti
Pasaules ekonomisko attiecību subjekti ir:

* starptautiskās ekonomiskās organizācijas (SVF un Starptautiskā rekonstrukcijas un attīstības banka);
* transnacionālās korporācijas un to ilgtermiņa alianses;
* transnacionālās bankas;
* finanšu un rūpniecības grupas;
* biržas (īpaši lielās);
* lielie uzņēmēji;
* valstis un līdzvērtīgas teritorijas, kā arī šo valstu un teritoriju administratīvās vienības;
* pasaules finanšu un ekonomikas organizācijas (tostarp lieli investori un organizācijas — lielu uzņēmumu apvienības, kas iesaistītas noteiktu starptautisko tirgu kontrolē, reģiona valstu apvienības — ES, GUAM un citi).

## Atsauces

## Ārējās saites
Zvērinātie

**"Zvērinātie"** () ir 2003. gada ASV trillera filma, kuras režisors ir Gērijs Fleders. Filmā galvenās lomas atveido Džons Kjūsaks, Džīns Hekmens, Dastins Hofmans un Reičela Vaisa. Filma balstīta uz Džona Grišama 1996. gada romānu *The Runaway Jury*.

Filma stāsta par kādas sievietes, kuru pārstāv advokāts Vendels Rors (Hofmans) tiesas prāvu pret ieroču tirgotājiem, kurus pārstāv konsultants Renkins Fičs (Hekmens), kurš izmanto nelikumīgus līdzekļus, lai žūrijas sastāvā iekļautu cilvēkus, kam simpatizē aizstāvība. Tomēr viens no žūrijas locekļiem Nikolass Īsters (Kjūsaks) kopā ar savu draudzeni Mārliju (Vaisa) uzsāk manipulēt prāvu.

Filmas "Zvērinātie" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[20th Century Studios|20th Century Fox]]*. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* tai ir 73% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Romas leģions

thumb|Romas leģionu karte
**Leģions** (latīņu: *legio*) bija Senās Romas armijas pamatvienība republikas un impērijas laikā.

Leģions sastāvēja no 2000 līdz 10 000 (vēlākos periodos no 4420) kājnieku un dažiem simtiem jātnieku. Katram leģionam bija savs numurs un nosaukums. No saglabājušajiem rakstītajiem avotiem ir identificēti aptuveni 50 dažādi leģioni, lai gan tiek uzskatīts, ka leģionu skaits katrā vēsturiskajā periodā nepārsniedza divdesmit astoņus, bet vajadzības gadījumā to skaits varēja palielināties.

Republikas laikā leģiona priekšnieks bija militārais tribūns, impērijas laikā — legāts. Vēlāk šo nosaukumu izmantoja daudzu valstu bruņoto spēku formāciju veidošanai (sk. Latviešu leģions).

## Ārējās saites
Mandžūru kandidāts (2004. gada filma)

**"Mandžūru kandidāts"** () ir 2004. gada ASV *[[neo-noir]]* psiholoģiska politiskā trillera filma, kuras režisors ir Džonatans Demijs. Filma balstīta uz Ričarda Kondona tāda paša nosaukuma 1959. gada romānu un ir otrā šī romāna adaptācija pēc Džona Frankenheimera 1962. gada filmas. Filmā galvenās lomas atveido Denzels Vašingtons, Merila Strīpa, Līevs Šreibers, Džons Voits, Kimberlijs Elisa, Džefrijs Raits, Teds Levains, Bruno Gancs un Saimons Makbērnijs.

Filma stāsta par Līča kara varoni Reimondu Šovu (Šreibers), kurš kandidē uz ASV viceprezidenta amatu, un viņa kara laika kapteini Benetu Marku (Vašingtons), kurš atklāj sazvērestību, kas ietver prāta kontroli un politiskas manipulācijas. Nozīme vārdam "mandžūrs" šajā filmā atšķiras no 1962. gada filmas, kurā Korejas kara laikā karavīri tika sagūstīti un turēti Mandžūrijā. 2004. gada filmā Korejas karu aizstāja ar Līča karu, bet *Manchurian* ir noziedzīga starptautiska uzņēmuma nosaukums.

Filmas "Mandžūru kandidāts" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Paramount Pictures]]*. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un tika nominēta vairākām balvām. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 80% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Krievijas Tieslietu ministrija

thumb|Krievijas Federācijas Tieslietu ministrijas emblēma
**Krievijas Federācijas Tieslietu ministrija** (krievu: *Министерство юстиции Российской Федерации*) ir federāla izpildinstitūcija Krievijā, kas veic valsts politikas un normatīvi tiesiskā regulējuma izstrādes un īstenošanas funkcijas tieslietu jomā.

## Vēsture
Krievijas Impērijas Tieslietu ministrija tika izveidota 1802. gada 20. (8.) septembrī ar Aleksandra I manifestu "Par ministriju izveidošanu". Šajā pašā dokumentā bija paredzēts tieslietu ministra amats valdībā, un viņš vienlaikus bija arī Krievijas Impērijas ģenerālprokurors. 

Pēc 1917. gada Oktobra revolūcijas Tieslietu ministrija tika pārveidota par Tieslietu tautas komisariātu. 1946. gadā tika izveidota PSRS Tieslietu ministrija, taču 1956. gadā tātika likvidēta. 1970. gada 30. augustā PSRS Augstākās padomes prezidijs izdeva dekrētu, ar kuru tika uzsākta tieslietu iestāžu atjaunošana. Tā paša gada 24. septembrī tika atjaunota PSRS Tieslietu ministrija.

1992. gada 21. aprīlī KSFPR Tautas deputātu kongress apstiprināja KSFPR pārdēvēšanu par Krievijas Federāciju un attiecīgi grozīja konstitūciju, kas stājās spēkā 1992. gada 16. maijā. Saistībā ar grozījumiem Konstitūcijā KSFPR ministrijas kļuva par Krievijas Federācijas ministrijām, un attiecīgi KSFPR Tieslietu ministrija kļuva par Krievijas Federācijas Tieslietu ministriju.

## Ārējās saites
Minarhisms

**Minarhisms** ir valsts pārvaldes modelis, kura pilnvaras ir samazinātas līdz nepieciešamajam minimumam, aprobežojoties ar katra pilsoņa vai personas, kas uzturas valsts teritorijā, brīvības un īpašuma aizsardzību no ārējiem un iekšējiem agresoriem. Minarhisms kopā ar anarhokapitālismu ir viens no libertārisma atzariem.

Minarhisms ir vērsts uz to, lai stimulētu valsts izmiršanas procesus par labu individuālai suverenitātei un kapitālisma institūciju attīstībai, proti, to var uzskatīt par starpposmu starp mūsdienu teritoriālo valsti un anarhokapitālistisko sabiedrības modeli. Minarhisma valsts modelis no libertārisma viedokļa ir attaisnojams ar to, ka valsts, kas aprobežojas tikai ar pilsoņu aizsardzības funkciju pret agresoriem un pastāv uz brīvprātīga finansējuma pamata, nepārkāpj galveno libertārisma principu — neagresijas principu, savukārt jebkuras citas valsts sabiedrības formas ir pretrunā ar libertārismu.

## Ārējās saites
Teodors Lodiņš

thumb|Lodiņam piederošā Pēterburgas viesnīca Bauskā (ap 1900).
**Jānis Teodors Lodiņš**, arī **Johans Teodors Lodings** (; 1841—1910) bija Bauskas uzņēmējs, "Teodora Lodinga alus darītavas" īpašnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1841. gada 19. oktobrī Dobelē.

1873. gadā T. Lodiņš Bauskā no uzņēmēja Judeloviča iegādājās Celherta alus brūzi, ko paplašināja un modernizēja. Pēc saražotās produkcijas apjoma tā bija lielākā alus darītava Kurzemes guberņā, kas lielos apjomos ražoja vairākas alus šķirnes, ko varēja iegādāties gan mucās, gan stikla pudelēs.

20. gadsimta sākumā šīs alus fabrikas veikali un preču noliktavas bija Jelgavā, Liepājā, Ventspilī, Pasvalē un Panevēžā. Gatavās produkcijas transportēšanai izmantoja gan zirgvilkmes ratus, gan liellaivas, ar kurām alu nogādāja līdz Jelgavai.

Miris 1910. gada 28. oktobrī Bauskā. Pēc tēva nāves alus darītavas vadītājs no 1910. gada līdz 1939. gadam bija viņa dēls Bruno Lodiņš.

## Atsauces
Jūni Arnekleiva

**Jūni Arnekleiva** (; dzimusi  Lillehammerē) ir norvēģu biatloniste.

## Karjera
Ar biatlonu sāka nodarboties 2005. gadā. Starptautiskās sacensībās debitēja 2018. gada Pasaules čempionātā jauniešiem Otepē, kur izcīnīja bronzas medaļu stafetē.  pirmo reizi piedalījās IBU kausa posmā pieaugušajiem. 2020. gada Pasaules čempionātā junioriem Lencerheidē ieguva bronzu stafetē. Pēc gada, kad Pasaules čempionāts junioriem norisinājās Obertilliahā, izcīnīja bronzas godalgu sprintā.

 Brezno izcīnīja savu pirmo pjedestālu IBU kausā, ieņemot trešo vietu sprintā. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Rūpoldingā ar 99. vietu sprintā. 2023. gada Eiropas čempionātā Lencerheidē, startējot kopā ar Endri Stremsheimu, uzvarēja 1+1 jauktajā stafetē. Tā paša gada 4. februārī sprintā Obertilliahā izcīnīja savu pirmo uzvaru IBU kausa posmā. Arnekleiva tika iekļauta Norvēģijas izlases sastāvā startam 2023. gada Pasaules čempionātā Oberhofā. Savā debijas čempionātā viņa sprintā ieņēma 12. vietu, bet iedzīšanā finišēja 13. vietā. Lai gan 15 km individuālajā distancē startēja nesekmīgi, ieņemot tikai 79. vietu, viņa kvalificējās distancei ar kopēju startu, kurā ieņēma 28. vietu.  Pasaules kausa posmā Estešundā kopā ar Īdu Līenu, Ingridu Lannmarku Tandrevollu un Marti Olsbu-Reiselanni uzvarēja stafetē.

2023.—2024. gada sezonas pirmajā Pasaules kausa posmā Estešundā pirmoreiz karjerā individuāli izcīnīja vietu uz pjedestāla, ieņemot trešo vietu sprintā. Arnekleiva pieļāva vienu kļūdu šaušanā un uzvarētājai Lū Žanmono zaudēja 17,6 sekundes.

 izcīnīja bronzas medaļu stafetē.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Gērijs Peitons II

**Gērijs Dveins Peitons II** (; dzimis  Sietlā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. 2025. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Goldensteitas "Warriors", kuras sastāvā 2022. gadā kļuvis par NBA čempionu. Karjeras laikā daudz spēlējis NBA klubu fārmklubos, kļūstot par NBA G Līgas čempionu 2019. gadā.

Viņa tēvs Gērijs Peitons bija profesionāls basketbolists, spēlējis NBA un iekļauts Basketbola slavas zālē. Dzimis Sietlā, kur tēvs tajā laikā pārstāvēja "SuperSonics".

## Karjera
Koledžu basketbolā aizvadījis četras sezonas, pārstāvot augstskolas Jūtas un Oregonas štatos. G. Peitons pretendēja tikt izvēlēts 2016. gada NBA draftā, tomēr starp draftētajiem spēlētājiem viņš neiekļuva. Pārstāvēja Hjūstonas "Rockets" Vasaras līgā un septembrī noslēdza līgumu ar komandu, taču oktobrī tika atbrīvots no sastāva. Tālāko karjeru viņš veidoja caur NBA Attīstības līgu, pievienojoties "Rockets" fārmkulbam *[[Rio Grande Valley Vipers]]*.

2017. gada aprīlī G. Peitons kļuva par NBA kluba Milvoki "Bucks" spēlētāju un uzreiz debitēja pasaulē labākajā profesionālajā līgā, tomēr arī tālākajā karjerā daudz spēlējis NBA klubu fārmklubos. 2018. gada janvārī viņš noslēdza līgumu ar Losandželosas "Lakers", savukārt 2019. gada janvārī — ar Vašingtonas "Wizards", vēlreiz šajā komandā atgriežoties tā paša gada decembrī. 2019. gadā kļuva par NBA G Līgas čempionu *[[Rio Grande Valley Vipers]]* sastāvā.

2021. gada aprīlī G. Peitons noslēdza 10 dienu līgumu ar Goldensteitas "Warriors", pēc tam to pagarinot un paliekot komandā uz šo un sekojošo sezonu. 2022. gadā "Warriors" sastāvā viņš kļuva par NBA čempionu, spēlējot nozīmīgu lomu komandas rotācijā izslēgšanas spēlēs, tostarp finālsērijā pret Bostonas "Celtics".

Pēc čempiontitula izcīnīšanas 2022. gada vasarā viņš noslēdza trīs gadu līgumu ar Portlendas "Trail Blazers", kas paredzēja 28 miljonu dolāru lielu atalgojumu. 2023. gada februārī notika četru komandu maiņas darījums, kura rezultātā G. Peitons atgriezās "Warriors" (komandas mainīja arī Džeimss Vaizmens, Kevins Nokss un Sadiks Bejs).

## Atsauces

## Ārējās saites
Romāns Rēss

**Romāns Rēss** (; dzimis  Freiburgā) ir vācu biatlonists, 2019. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļas ieguvējs stafetē,  dalībnieks.

## Karjera
Distanču slēpošanas un biatlona treniņus R. Rēss uzsāka septiņu gadu vecumā, divpadsmit gadu vecumā viņš nolēma nodarboties ar biatlonu. 
2011. gada Eiropas jaunatnes ziemas olimpiskajā festivālā Liberecā izcīnīja trīs medaļas: zeltu jauktajā stafetē, sudrabu sprintā aiz Juhannesa Tīngnēsa Bē un bronzu 12,5 km individuālajā distancē. No 2012. līdz 2014. gadam piedalījās pasaules čempionātos junioriem. 2014. gada Preskailā, ASV, izcīnīja zelta medaļu stafetē. 2013.—2014. gada sezonā debitēja IBU kausā.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Estešundā ar 48. vietu 20 km individuālajā distancē. 
Pirmo reizi vietu uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmos izcīnīja  Soldžerholovā, ASV, ieņemot trešo vietu sprintā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Estešundā. 20 km individuālajā distancē ieņēma 20. vietu, bet stafetē Vācijas komandas sastāvā kopā ar Ēriku Leseru, Arndu Peiferu un Benediktu Dollu izcīnīja sudraba medaļu. 2019.—2020. gada sezonā startēja pārsvarā IBU kausā un 2020. gada Pasaules čempionātā nepiedalījās. Pēc gada, kad Pasaules čempionāts risinājās Pokļukā, 20 km individuālajā distancē ieņēma 10. vietu, startēja arī stafetē, kur Vācijas komanda finišēja septītā.

 Pekinā labāko rezultātu individuāli sasniedza iedzīšanā, ieņemot 6. vietu, bet stafetē bija 4. vietā. 2022. gada decembrī  Kontiolahti otro reizi karjerā ieguva vietu uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmā, sprintā izcīnot trešo vietu. 2023. gada Pasaules čempionātā Oberhofā labāko rezultātu individuāli sasniedza iedzīšanā, ieņemot 10. vietu, startēja arī gan vīriešu, gan jauktajā stafetē, ieņemot attiecīgi piekto un sesto vietu. 2022.—2023. gada sezonā sasniedza līdz šim savu labāko rezultātu Pasaules kausa kopvērtējumā, ieņemot 9. vietu.

2023.—2024. gada sezonas pirmajā posmā Estešundā 20 km individuālajā distancē izcīnīja savu pirmo uzvaru Pasaules kausa posmos.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Otrā kauja pie Ipras

**Otrā kauja pie Ipras** (1915. gada 22. aprīlis — 1915. gada 25. maijs) bija kauja starp sabiedroto un Vācijas Impērijas spēkiem Pirmā pasaules kara laikā, kurā vācieši pirmo reizi izmantoja ķīmiskos ieročus.

Pirmā gāzes izmantošana vēsturē nesa vāciešiem nelielus panākumus, taču vēlāk Vācijas armijai neizdevās turpināt sākotnējos panākumus. Tika izstrādāti aizsardzības līdzekļi un jauns kaujas atbalsta elements — karaspēka pretķīmiskā aizsardzība. Jau 1915. gadā visvienkāršākos marles pārsējus aizstāja gāzmaskas.

## Vēsture
thumb|Ipras drupas|left
Vācu vadība jau kopš 1915. gada marta gatavoja vērienīgu operāciju, lai, izmantojot ķīmiskos ieročus, pārrautu ienaidnieka fronti. Gaidāmajā ofensīvā vācieši plānoja izmantot ķīmisko gāzi. Uzbrukumu bija paredzēts sākt 2. britu armijas un 20. franču korpusa krustpunktā. Vairāku dienu laikā Vācijas ķīmiskie spēki naktī uzstādīja 150 gāzes baterijas. Uz britu karaspēka pozīcijām 22. aprīlī tika izpludinātas 180 tonnas hlora. Dzeltenzaļš mākonis virzījās uz ienaidnieka pozīcijām, kam sekoja vācu kājnieki. Britu karavīri, nebūdami aprīkoti ar aizsardzības līdzekļiem pret gāzi, aizdusa un krita miruši, citi panikā pameta savas pozīcijas, kuras vācu karavīri ieņēma bez cīņas. Tomēr saskaņā ar dažiem ziņojumiem vācu pavēlniecība nebija ņēmusi vērā laikapstākļus, un daļu hlora vējš aiznesa uz vācu karavīru pozīcijām, kā rezultātā saindējās arī tie, kuri nebija uzvilkuši aizsargmaskas (lai gan nav datu par bojāgājušajiem).

No hlora cieta 15 000 cilvēku, no kuriem 5000 nomira. Starp britu un franču karaspēku izveidojās 3,5 kilometrus gara sprauga. Ceļš uz Ipru bija brīvs. Tomēr bez rezervēm vācu pavēlniecība nespēja izmantot situāciju. Ar transportlīdzekļiem un kājām briti un franči izvilka rezerves un atgūva pozīcijas, visi turpmākie vācu karaspēka mēģinājumi izlauzties cauri aizsardzībai bija neveiksmīgi. Briti un franči jau bija aprīkoti ar vienkāršākajiem aizsardzības līdzekļiem pret ķīmiskajiem ieročiem.

## Piemiņa
Kanādas karavīru kas piedalījās Grāvenstafelas kaujā piemiņai atklāts Sentžuljēnas memoriāls tuvākajā ciemā. Otrās Ipras kaujas laikā pulkvežleitnants Džons Makrejs, M.D., uzrakstīja dzejoli "Flandrijas laukos" karā bojāgājušo piemiņai. Pirmo reiz publicēts avīzē "Punch" 1915. gada 8. decembrī, dzejolis joprojām tiek skaitīts kritušo atceres dienā (*Remembrance Day*) un piemiņas dienā (*Memorial Day*).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Spencer Jones Battles of Ypres
* Kitchener's Wood Memorial
* Second Battle of Ypres Overview 
* Historical film documents on the Battles of Ypres
* Order of Battle 
* Chlorine, Ucc.ie
* 4th Territorial Battalion, Northumberland Fusiliers 
* Legion Magazine Online
Detlofs fon Tīzenhauzens

**Detlofs fon Tīzenhauzens** (; dzimis ap 1597. gadu, miris pēc 1684. gada 6. oktobra) bija 16. gadsimta vācbaltiešu izcelsmes Kurzemes hercogistes pulkvedis Zviedrijas un Polijas—Lietuvas dienestā. Zviedru pusē piedalījies Trīsdesmitgadu karā mūsdienu Vācijas teritorijā. Vācijas literārās Auglīgās biedrības (*Fruchtbringende Gesellschaft*) biedrs. Lielīvandes muižas īpašnieks.

## Ārējās saites
Autoceļš V587

**V587** autoceļš **Staroščiki—Sprūževa** ir Latvijas vietējais autoceļš, kas savieno autoceļu P55 Staroščikos ar autoceļu V579 Sprūževā. Autoceļš ir  garš un gandrīz visā garumā klāts ar grants segumu, izņemot  garu ceļa posmu Sprūževā, kas ir klāti ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Rēzeknes novada Griškānu pagastu.

## Atsauces
Kaija Koo

**Kaija Kokkola** (; dzimusi ), labāk pazīstama ar savu skatuves vārdu **Kaija Koo**, ir somu dziedātāja.

Savu karjeru Kokkola sāka 17 gadu vecumā kā grupas *Steel City*, vēlāk zināmas kā *Kaija Koo Band*, dalībniece, līdz tā izjuka, un Kaija Koo kļuva par solo mākslinieci. Viņas debijas solo albums *Kun savukkeet on loppuneet* tika izdots 1986. gadā. Nākamais albums *Tuulten viemää*, ko ierakstīja kopā ar viņas toreizējo vīru Marku Impio, tika izdots 1993. gadā, un tas bija Kaijas Koo galvenais izrāviens. Pārdeva  albuma kopiju, padarot to par sesto visu laiku vislabāk pārdoto albumu Somijā.

Kaija Koo piedalījās 1981. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa Somijas atlasē kā fona kora dalībniece Frederika dziesmā *Titanic*.

Kopš sava izrāviena Kaija Koo saglabājusi panākumus, ik pēc dažiem gadiem izdodot jaunu albumu. Savas karjeras laikā viņa pārdevusi vairāk nekā  ierakstu, kas padara viņu par 16. vislabāk pārdoto mūzikas izpildītāju, devīto visvairāk pārdoto solo izpildītāju un trešo visvairāk pārdoto sieviešu solo izpildītāju Somijā.

## Diskogrāfija

### Studijas albumi

## Atsauces

## Ārējās saites

*