open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hornkāsla

**Hornkāsla** () ir pilsēta un pagasts Anglijā, Linkolnšīras grāfistes Austrumlindsi distrikta administratīvais centrs. Atrodas grāfistes vidusdaļā Beinas upes krastos  no grāfistes centra Linkolnas un  no valsts galvaspilsētas Londonas.

## Vēsture
Pilsētas pirmsākumi meklējami romiešu laikā, kad šeit pastāvēja nocietināta apmetne. Pēc vienas no versijām tās nosaukums bijis *Banovallum* — ‘mūris pie Beinas [upes]’. Mūsdienu pilsētas nosaukums pirmoreiz parādās 1086. gadā Pastardienas grāmatā kā *Hornecastre* — ‘[romiešu] cietoksnis uz zemes strēles’. 13. gadsimtā Hornkāslai piešķirtas tirgus tiesības; pilsēta līdz pat 20. gadsimta vidum bijusi slavena ar savu augusta zirgu gadatirgu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kaujas pie Daugavpils (1915)

thumb|270px|Daugavpils kauju zona ar vāciskajiem vietvārdiem.
thumb|270px|Vācu Nemunas armijas uzbrukums Daugavpils virzienā 1915. gada septembrī. Frontes līnijas pārvietošanās uz austrumiem: 20. augustā dubultlīnija, 12. septembrī punktēta līnija. Ar melnu apzīmēti krievu Daugavpils nocietinājumu līnija līdz vācu otrajam uzbrukumam oktobrī
thumb|270px|Britu bruņu automobiļi ''Austin'' 1915. gada rudens kauju laikā Daugavpilī (foto no žurnāla "Нива")

**1915. gada kaujas pie Daugavpils** bija Vācijas Impērijas Nemunas armijas mēģinājums ieņemt Daugavpils cietoksni 1915. gada septembrī un oktobrī. Atkārtotas kaujas pie Daugavpils atsākās Krievijas Impērijas armijas ofensīvas laikā 1916. gada martā.

## Norise
Pēc uzvaras kaujā pie Šauļiem 1915. gada 3. augustā Vācijas karaspēks ieņēma Zarasus (tolaik Novoaleksandrovsku) un devās uzbrukumā Daugavpils cietoksnim. Krievijas Impērijas karaspēks ierīkoja aizsargjoslu ar tranšejām un bunkuriem Kščevas—Medumu—Ilgas līnijā. 1915. gada augusta sākumā uz Daugavpils fronti atsūtīja 12. Kaukāza strēlnieku pulku, kas pretuzbrukumā izdzina vācu karavīrus no Medumu muižas, piespiežot atkāpties līdz Zarasiem. 1915. gada 18. augustā par jaunizveidotās Krievijas Ziemeļu frontes armiju pavēlnieku kļuva infantērijas ģenerālis Nikolajs Ruzskis (*Рузский*).

### Pirmais uzbrukums
1915. gada 21. augustā (3. septembrī pēc jaunā stila) Vācijas Nemunas armija ieņēma Jaunjelgavu, frontes līnija gar Daugavas kreiso krastu stiepās līdz līnijai Ilūkste—Sventes ezers—Drisvjatu ezers un tālāk līdz Smarhoņai Baltkrievijā. Krievijas Impērijas 5. armijas Daugavpils grupējumā (*Двинская группа*) ietilpa 3., 16. un 23. korpusi, 1. kavalērijas divīzija un 5. kavalērijas divīzijas brigāde. Daugavpils aizsardzību vadīja 5. armijas pavēlnieks kavalērijas ģenerālis Pāvels Plēve un štāba priekšnieks ģenerālis Jevgeņijs Millers.

### Otrais uzbrukums
Vācijas karaspēks 1915. gada 10. (23.) oktobrī pārrāva Krievijas 5. armijas 19. korpusa (komandieris ģenerālis Dmitrijs Dolgovs) 17. divīzijas aizsardzības pozīcijas pie Ilūkstes. Kaujas laikā pilsētu gandrīz pilnībā iznīcināja, krievu 17. divīzijas pulki (67., 150., 151., un citi) zaudēja līdz 10 000 karavīru.
18. oktobrī (1. novembrī pēc jaunā stila) ģenerālis P. Plēve pavēlēja sākt Krievijas 5. armijas pretuzbrukumu vācu pozīcijām starp Sventes (*Свентен*) un Ilgas (*Ильзен*) ezeriem. Papildu uzbrukums notika Nitkelišķu (*Ниткелишки*)—Grezentāles (*Грезенталь*) virzienā.
Niknākās kaujas notika Augšzemes augstienē pie Medumu muižas, kur aizstāvējās Vācijas armijas 77. Rezerves divīzija. 1915. gada 6. decembrī par Krievijas Ziemeļu frontes pavēlnieku tika iecelts ģenerālis Pāvels Plēve.

## Piemiņa
Pie Medumiem atrodas septiņi vācu un trīs krievu karavīru kara kapi un piemiņas obeliski netālu no Medumiem gar Sanktpēterburgas—Varšavas maģistrāli un Krivinišķos. 2000. gadā Krievu biedrība pie Daugavpils—Varšavas šosejas kauju vietā uzstādīja piemiņas krustu.

2023. gada 1. martā Latvijas—Lietuvas pārrobežu projekta ietvaros atklāja kaujām pie Daugavpils veltītu Medumu muzeju.

## Atsauces
2024.—2025. gada Anglijas futbola Premjerlīgas sezona

**2024.—2025. gada Anglijas futbola Premjerlīgas sezona** bija 33. Premjerlīgas sezona. Tā sākās 2024. gada 16. augustā un noslēdzās 2025. gada 25. maijā. ''Manchester City'' sezonu uzsāka kā četrkārtēji čempioni, taču no troņa viņus gāza *[[Liverpool FC]]*, kas četras spēles pirms sezonas beigām otro reizi kļuva par Premjerlīgas čempioniem. Kopumā komanda ir izcīnījusi 20 Anglijas čempionu titulus, atkārtojot ''Manchester United'' rekordu.

## Komandas
Pēc iepriekšējās sezonas rezultātiem uz Premjerlīgu no *[[Championship līga|Championship]]* turnīra paaugstināja klubus ''Ipswich Town'', ''Leicester City'' un ''Southampton''. Premjerlīgu atstāja ''Luton Town'', ''Burnley'' un ''Sheffield United''.

### Stadioni

: * Piezīme: Komandas izkārtotas alfabētiskā secībā.*

### Treneri un kapteiņi, kā arī formas

## Turnīra tabula
## Sezonas statistika

### Visvairāk gūto vārtu
[thumb|upright|[Mohameds Salāhs ieguva savu 4 Anglijas Premjerlīgas Zelta bucis balvu pēc 29 vārtu gūšanas sezonā. Viņš arī ieguva balvu Premjerlīgas sezonas labākais spēlētājs, izdalot 18 rezultatīvas piespēles.]]

#### Hettriki
[thumb|upright|Bornmutas spēlētājs [Džastins Kleiverts kļuva par pirmo spēlētāju kas guvis hettriku ar 11 metru soda sitienu vienā spēlē.]]

: **Piezīmes:** 4 — spēlētājs guva 4 vārtus

### Vārtsargu sausās spēles

### Ikgadējās balvas

## Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Bostona (Anglija)

**Bostona** () ir pilsēta un iekšzemes osta Anglijā, Linkolnšīras grāfistes Bostonas distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes dienvidaustrumos Vitemas upes krastos  no grāfistes centra Linkolnas un  no valsts galvaspilsētas Londonas.

## Vēsture
Tiek uzskatīts, ka pilsētas pirmsākumi ir 654. gadā sakšu mūka Botolfa (*Botolph*) dibinātais klosteris, ko 870. gadā nopostījuši vikingi; pilsētas nosaukums cēlies no mūka vārda un senangļu valodas *tun* — ‘ciems’. Vēstures avotos pilsētas nosaukums pirmoreiz minēts 1460. gadā kā *Botulfeston*. Mūsdienu pilsēta attīstījās Vitemas grīvā vietā, kur tā pārgāja plūdmaiņu ietekmētajā Voša līča Heivenas estuārā. Pilsēta 11. un 12. gadsimtā attīstījās par nozīmīgu ostu un 13. gadsimtā tā tika atzīta par valsts otru nozīmīgāko ostu. Bostona eksportēja vilnu, sāli, labību un svinu. Līdz 1470. gadam Bostonā atradās Hanzas savienības pārstāvniecība. Lai arī no 16. gadsimta līdzīgi kā citas Anglijas austrumkrasta ostas, Bostona panīka, 1545. gadā karalis Henrijs VIII piešķīra tai pilsētas hartiju.

Pilsētas industriālā attīstība aizsākās līdz ar dzelzceļa izbūvi 1848. gadā. 19. gadsimta beigās Bostona atkal jau bija nozīmīga tirdzniecības un zvejas osta; eksportēja labību un minerālmēslus, bet importēja koksni.

## Atsauces

## Ārējās saites
Skegnesa

**Skegnesa** (; ) ir pilsēta un pagasts Anglijā, Linkolnšīras grāfistes Austrumlindsi distrikta administratīvais centrs. Atrodas grāfistes austrumps Ziemeļjūras krastā  no grāfistes centra Linkolnas un  no valsts galvaspilsētas Londonas.

## Vēsture
Pilsētas nosaukums cēlies no sennorvēģu valodas *Skeggi* un *ness* — ‘bārdainā vīra rags’. Tiek uzskatīts, ka apdzīvotā vieta pastāvējusi jau romiešu laikos, bet vēstures avotos tā minēta kopš 13. gadsimta. Līdz 16. gadsimtam Skegnesas ciems un osta atradušies nedaudz uz dienvidaustrumiem no tagadējās vietas, bet 1520. gadu vētrās tā nopostīta un ieskalota jūrā. Skegnesa uzbūvēta no jauna tagadējā vietā un līdz 18. gadsimtam bija neliels zvejnieku ciems. 1770. gados Skegnesa sāka attīstīties kā piejūras klimatiskais kūrorts. 1848. gadā līdz Skegnesai uzbūvēts dzelzceļš, kas deva ievērojamu impulsu kūrorta attīstībai. 1881. gadā atvērts jūras mols un atpūtas parks, bet vēlāk cita atpūtas un izklaides infrastruktūra. Skegnesas kā kūrorta ziedu laiki bija 20. gadsimta pirmajā pusē, bet tūrisms joprojām ieņem nozīmīgu vietu pilsētas saimniecībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pāvels Plēve

thumb|ģenerālis Pāvels Plēve (1914)
**Pāvels Plēve** (), arī **Pauls fon Plēve** (; dzimis  Pleskavā, miris  Maskavā) bija Krievijas impērijas armijas kavalērijas ģenerālis, 12. armijas komandieris.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1850. gadā Pleskavā vācu izcelsmes muižnieka Ādama fon Plēves (1816—1892) ģimenē, kura vectēvs bija 18. gadsimtā ieradies Krievijā. Mācījās Varšavas Klasiskajā ģimnāzijā, 1868. gadā iestājās Krievijas impērijas armijā, 1870. gadā absolvēja Nikolaja kavalērijas karaskolu, 1877. gadā Ģenerālštāba akadēmiju. Piedalījās Krievu—turku karā (1877—1878), tad līdz 1879. gadam viņš darbojās krievu okupācijas karaspēkā Bulgārijā.
Pēc atgriešanās Krievijā 1882. gadā viņu paaugstināja par pulkvedi, no 1884. līdz 1890. gadam darbojās Ģenerālštāba akadēmijā, no 1893. gada Viļņas militārā apgabala štābā un no 1895. gadā vadīja Nikolaja kavalērijas skolu, no 1899. gada ģenerālleitnants Plēve komandēja 2. kavalērijas divīziju.
1905. gada revolūcijas laikā kļuva par Varšavas cietokšņa komandieri, 1906. gadā par Viļņas militārā apgabala komandiera vietnieku un paaugstināts par kavalērijas ģenerāli. 1909. gadā viņu iecēla par Maskavas militārā apgabala komandieri.

Pirmā pasaules kara laikā viņš bija 5. armijas komandieris, Lielās atkāpšanās laikā komandēja 12. armiju, vadīja Daugavpils aizstāvēšanas kaujas 1915. gada oktobrī. 1915. gada 6. decembrī ģenerāli Plēvi iecēla par Ziemeļu frontes virspavēlnieku, bet jau 1916. gada februārī viņam slimības dēļ bija jāatsakās no amata. Īsi pirms nāves viņu iecēla par Valsts padomes locekli.

## Atsauces

## Literatūra
* Залесский К. А. Плеве Павел Адамович. Первая мировая война. Биографический энциклопедический словарь. Maskava: Вече, 2000. — С. 174—177. — 576 с.
Stīvens Langs

**Stīvens Langs** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris.

Pasaules slavu iemantojis ar galvenā antagonista lomu Džeimsa Kemerona zinātniskās fantastikas filmā "Avatars" (2009), par ko saņēmis arī Saturna balvu. Šo lomu atveidojis arī turpinājumos "" (2022) un "" (2025).

Piedalījies arī tādās filmās kā *[[Manhunter]]* (1986), *[[Last Exit to Brooklyn]]* (1989), *[[The Hard Way]]* (1991), *[[Gettysburg (filma)|Gettysburg]]* (1993), "Tombstona" (*Tombstone*, 1993), "Dievi un ģenerāļi" (*Gods and Generals*, 2003), "Sabiedrības ienaidnieki" (*Public Enemies*, 2009), "Vīri, kas skatās uz kazām" (2009), "Konans Barbars" (*Conan the Barbarian*, 2011), "Cilvēks tumsā" (2016), "Drosmīgais Breivens" (*Braven*, 2018), "Izsalkusī pilsēta" (2018) un "Cilvēks tumsā 2" (*Don't Breathe 2*, 2021).

## Ārējās saites
Seima

**Seima** (; ) ir upe Krievijā un Ukrainā, Desnas kreisā krasta pieteka.  Upes garums ir 748 km un tās baseina platība ir 27 500 km².

## Ģeogrāfija
Desna veidojas Simas un Simicas upju satecē Viduskrievijas augstienē un plūst cauri Krievijas Belgorodas un Kurskas apgabaliem un Ukrainas Sumu un Čerņihivas apgabaliem.   
Seimas krastos atrodas Kurskas, Kurčatovas, Ļgovas, Riļskas un Putivļas pilsētas.

## Ārējās saites
Römer

***Römer*** var būt:

* Rēmeru dzimta;
* Ole Rēmers — dāņu astronoms;
* Rēmers — Mēness krāteris.
Krošinski

thumb|Krošinsku dzimtas ģerbonis
**Krošinski** (, ) bija rutēņu izcelsmes kņazu dzimta, kas savu vārdu ieguvusi no Krošinas Navahrudakas apriņķī. Iespējams, ka tā cēlusies no Ģedimina dzimtas atzara, kas 1430. gadā atbalstīja Švitrigaiļa pretenzijas uz Lietuvas valdnieka troni. Pēc izraidīšanas 15. gadsimtā pārcēlās uz Smoļenskas kņazisti, kas tolaik pakļāvās Lietuvai.

1523. gadā Sigismunds I Vecais kņaziem Krošinskiem atdāvināja no Livonijas ordeņa iegūtās Sēlijas dienvidu zemes Viļņas vaivadijas ziemeļu pierobežā, kur par viņu rezidenci kļuva Rokišķi.

Pēdējo reizi kņazi Krošinski pieminēti Lielā turku kara laikā 1683. gadā. 1715. gadā Rokišķu pili ieguva Tīzenhauzenu dzimta (), pēc tam Pšezdzecku dzimta ().
Pšesdecki

thumb|Pšesdecku dzimtas ģerbonis
**Pšesdecki** jeb **Pšezdzecki** (, , ) bija rutēņu cilmes Lietuvas dižciltīgo dzimta, kura cēlusies no Navahrudakas kastelāna un Lietuvas maršala Nikolaja Vladislava Pšesdecka (miris 1683. gadā). Upītes stolnika Kristapa Pšesdecka dēls Aleksanders Pšezdzeckis (miris 1732. gadā) bija Inflantijas vaivadijas kastelāns (1726—1732),
Antonijs Tadejs Pšesdeckis (1718—1772) bija Lietuvas lielkņazistes apakškanclers, viņa meita Helēna apprecējās ar Viļņas vaivadu Mikolu Jeronimu Radvilu.
Viņu dēls Konstantīns Pšesdeckis (1782—1856) bija Podolijas guberņas muižnieks un vēsturnieks, 1853. gadā ieguva grāfa titulu.

Viņa dēls grāfs Aleksanders Narciss Pšezdzeckis (1814—1871) bija vēsturnieks un izdevējs, kurš apprecējās ar Lašu muižas īpašnieka Konstantīna Tīzenhauzena (1786—1853) meitu Mariju Annu Valēriju (1827—1890) un muiža pārgāja Pšezdzecku dzimtas īpašumā.

Viņu dēls Konstantijs Pšezdzeckis (1846—1897) apprecējās ar Elizabeti Plāteri-Zībergu (1844—1907) 19. gadsimta pēdējā ceturksnī lika uzcelt grandiozu muižas kungu māju neogotikas stilā.
Muižas pēdējais īpašnieks bija poļu vēsturnieks un diplomāts Rajnolds Pšezdzeckis (*Rajnold Przezdziecki*, 1884—1955).
Rietumlindsi

**Rietumlindsi distrikts** () ir nemetropoles distrikts Anglijas austrumos Linkolnšīras nemetropoles grāfistē. Atrodas grāfistes ziemeļrietumos, robežojas rietumos Notingemšīru, ziemeļos — ar Ziemeļlinkolnšīru, ziemeļaustrumos — ar Ziemeļaustrumu Linkolnšīru, austrumos — ar Austrumlindsi, bet dienvidos — ar Ziemeļkestevenu un Linkolnu. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Geinsboro.

## Vēsture
Administratīvā vienība tagadējās robežās izveidota 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Geinsboro un Mārketreizenas urbānos distriktus un Keistoras, Geinsboro un Veltonas lauku distriktus. Distrikts aizņem vienas no Linkolnšīru veidojošas vēsturiskas daļas — Lindsi (*Part of Lindsey*) — rietumdaļu.

Administratīvi distriktu veido 3 pilsētas: Geinsboro ( iedzīvotāji), Mārketreizena () un Keistora (), kā arī 125 lauku pagasti.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Aleksanders Narciss Pšezdzeckis

thumb|250px|Aleksanders Narciss Pšezdzeckis (pēc 1860)
**Aleksanders Narciss Pšezdzeckis** (; 1814—1871) bija poļu vēsturnieks, Lašu muižas īpašnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1814. gada 29. jūlijā Podolijā (tagad Ukrainā) grāfa Konstantīja Pšezdzecka un viņa sievas Adelaides, dzimušas Olizaras, ģimenē.
Studēja vēsturi Berlīnes Universitātē (1833—1834). 1842. gadā apprecējās ar Marju Tīzenhauzenu (1827—1890), 1846. gadā Neapolē viņiem piedzima dēls Konstantijs (1846—1897), vēlāk dēls Gustavs Karols un meita Helena. 1847. gadā viņa ģimene apmetās uz dzīvi Varšavā.

1846.—1849. gadā daudz ceļoja, meklējot rokrakstus par Polijas vēsturi Vācijas, Francijas, Šveices un Itālijas arhīvos un bibliotēkās, par saviem atradumiem 1850. gadā publicēja bibliogrāfisku pārskatu.
19. gadsimta 50. gados viņš sāka strādāt pie Jana Dlugoša darbu publicēšanas, 1863.—1864. gadā izdeva *Liber Beneficiorum*, bet 1867.—1870. gadā Polijas vēsturi divpadsmit grāmatās.

Miris 1871. gada 26. decembrī Krakovā.

## Darbi
* Podole, Wołyń, Ukraina. Obraz miejsc i czasów. t. 1-2, 1841 (Podolija, Volīnija, Ukraina. Vietu un laikmetu attēli)
* Paweł z Przemankowa. Rys historyczny z drugiej połowy XIII wieku w Polsce, 1851;
* Ślady Bolesławów polskich po obcych krajach. Opowiadanie historyczne, 1853.
* Jagiellonki polskie w XVI. wieku. t. I-V, Kraków 1880;
* Jana Dlugoša grāmatas *Liber beneficiorum dioecesis Cracoviensis* izdevums 3 sējumos, 1863-1864

## Ārējās saites
* Darbi
* Krievijas biogrāfiskajā vārdnīcā
Warner Bros. Television Studios

***Warner Bros. Television Studios***, darbojas ar nosaukumu ***Warner Bros. Television*** (saīsināts kā **WBTV**; agrāk pazīstama kā ***Warner Bros. Television Division***) ir ASV televīzijas producēšanas un izplatīšanas studija un vadošā *[[Warner Bros. Discovery]]* (WBD) *[[Warner Bros. Television Group]]* nodaļas studija. To 1955. gada 21. martā izveidoja Viljams Ors. Studija ir arī kā WBD nodaļu HBO, *[[Cartoon Network]]* un *[[Adult Swim]]* produkcijas izplatīšanas grupa.

2015. gadā kopā ar *[[Sony Pictures Television]]* tā bija viena no divām lielākajām televīzijas producēšanas kompānijām pasaulē pēc ieņēmumiem un bibliotēkas.

2024. gada maijā WBTV saražoja gandrīz 40 seriālu sērijas priekš WBD *[[Max (straumēšanas serviss)|Max]]*, ārējām straumēšanas platformām, kabeļtelevīzijas kanāliem un pieciem ASV apraides kanāliem.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Village Roadshow Pictures

***Village Roadshow Pictures*** ir ASV kino un televīzijas producēšanas uzņēmums un Austrālijas lielāko Holivudas kinofilmu līdzproducēšanas un līdzfinansēšanas meitasuzņēmums, kas dibināts 1989. gadā. Tā ir *Village Roadshow Entertainment Group* (VREG) nodaļa, kura lielākā daļa pieder *Vine Alternative Investments un Falcon Investment Advisors*, savukārt Austrālijas mediju uzņēmumam *[[Village Roadshow]]* pieder 20% mazākuma akciju. Uzņēmums producējis filmas, tostarp (kopražojumā ar *[[Warner Bros. Pictures]]*), "Matrikss" filmu ciklu, "Šerloka Holmsa" filmu ciklu, "Jautrās pleznas" filmu ciklu, ""Oušena" filmu ciklu, filmas "LEGO filma" un "Džokers". *Village Roadshow* filmas 34 reizes ierindojušās ASV ienesīgāko filmu sarakstu pirmajās vietās un saņēmušas 50 Amerikas Kinoakadēmijas balvas nominācijas, 19 Kinoakadēmijas balvas un sešas Zelta globusa balvas.

*Village Roadshow Pictures* paši izplata savu filmas, izmantojot filiāles vairākās pasaules teritorijās, tostarp Austrālijā, Jaunzēlandē un Singapūrā (pēdējā izmantojot *Golden Village*). *[[JPMorgan Chase]]* un *[[Rabobank International]]* nodrošina zināmu finansējumu *Village Roadshow* filmu producēšanai sadarbībā ar *Warner Bros*. Līdz 2016. gadam *Village Roadshow* bija finanšu sadarbības līgums ar *[[Sony Pictures]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Konstantijs Pšezdzeckis

thumb|250px|Konstantīns Pšesdeckis (1897)
**Konstantijs Leons Mihals Pšezdzeckis** (; 1846—1897) bija poļu muižnieks un mecenāts, Lašu muižas īpašnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1846. gada 10. jūnijā Neapolē grāfa Aleksandra Pšezdzecka (1814—1871) un viņa sievas Marjas, dzimušas Tīzenhauzenas (1827—1890), ģimenē.
Mācījās Francijā un Vācijā, 1881. gadā pēc tēvoča Reinolda Tīzenhauzena nāves kļuva par Lašu muižas, kā arī par Pastavu muižas Baltkrievijā, Rokišķu, Salas un Kamaju muižu īpašnieku Lietuvā. 1870. gada 14. jūnijā Varšavā apprecējās ar Elizabeti Izabelu Plāteri-Zībergu, ar kuru viņam bija septiņi bērni: Juzefs Aleksanders, Marja Ludvika, Helena Anna, Jans Aleksanders, Stefans Juzefs, Konstantijs Gabriels un Rajnolds Francišeks.

Pēc tēva nāves viņš pabeidza Jana Dlugoša vēsturisko darbu izdošanu. 1878.—1879. gadā Varšavā savai ģimenei uzcēla pili, bija Varšavas Tēlotājmākslas veicināšanas biedrības viceprezidents, viens no dienas laikraksta *"Słowa"* līdzdibinātājiem, rakstīja slejas Krakovas *"Czas"*.
1892. gadā piedalījās Varšavas neatliekamās palīdzības dienesta dibināšanā.

Miris Varšavā 1897. gada 10. februārī, apglabāts ģimenes kapelā.

Pałac Przezdzieckich w Warszawie 2018.jpg|Pšezdzecka pils Varšavā
Rokiskis palace.jpg|Rokišķu muiža
Salos manor.jpg|Salu muiža
Tīzenhauzenu muiža Eglainē.jpg|Lašu muiža (nav saglabājusies)
Austrijas pilsoņu karš

thumb|Valdības karavīri Vīnē, 1934. gada 12. februāris
**Austrijas pilsoņu karš** (vācu: *Österreichischer Bürgerkrieg)*, arī **1934. gada februāra sacelšanās** (*Februarkämpfe 1934*), bija karadarbība starp Austrijas sociāldemokrātu un konservatīvo spēkiem, kas notika no 1934. gada 12. līdz 15. februārim. Šī sacelšanās bija daļa no plašākiem konfliktiem, kas norisinājās starp autoritārajām un demokrātiskajām kustībām Eiropā 1930. gados.

## Vēsture
1920. un 1930. gados Austrija bija politiski polarizēta valsts, kurā darbojās divas galvenās politiskās grupas:

* Sociāldemokrātiskā partija (*Sozialdemokratische Arbeiterpartei Österreichs* — *SDAPÖ*), kuras atbalstītāji bieži dzīvoja strādnieku rajonos, īpaši Vīnē.
* Kristīgi sociālā partija (*Christlichsoziale Partei* — *CSP*), kura pārstāvēja konservatīvākus, bieži vien lauku reģionu, iedzīvotājus, un vēlāk kļuva par pamatni austrofašisma režīmam, kuru vadīja Engelberts Dollfuss.
thumb|''Schutzbund'' emblēma
1923. gadā Engelberts Dollfuss izveidoja autoritāru režīmu, balstoties uz kristīgi sociālās partijas un viņa vadītās "Tēvzemes frontes" (*Vaterländische Front*) atbalstu. Dollfuss slēdza parlamentu un ieviesa preses un pulcēšanās brīvības ierobežojumus, kas izraisīja spriedzi starp valdību un sociāldemokrātu kontrolētajām arodbiedrībām un viņu paramilitāro spēku — *Schutzbund*.

1934. gada februārī Dollfusa valdība mēģināja atbruņot sociāldemokrātu bruņoto spēku *Schutzbund*, kas izraisīja vardarbīgas sadursmes. Galvenie konflikti notika rūpniecības centros, it īpaši Vīnē, Lincā un citās lielajās pilsētās. Tomēr sacelšanās tika ātri apspiesta ar valdības militāro spēku palīdzību. Tika nogalināti simtiem cilvēku, tostarp sacelšanās dalībnieki un civiliedzīvotāji. Pēc sacelšanās neveiksmes sociāldemokrātu partija un citas opozīcijas grupas tika aizliegtas, un tika izveidota pilnīgi autoritāra valsts ar Dollfusa vadību, kuru pēc viņa slepkavības 1934. gada jūlijā pārņēma Kurts Šušnigs.

## Ārējās saites
Ņikita Ivanovs (karavīrs)

**Ņikita Ivanovs** (1900—1961) bija Latvijas krievu izcelsmes karavīrs, Lāčplēša kara ordeņa kavalieris.

Dzimis 1900. gada 27. martā Preiļu pagastā, krievu ģimenē. Pabeidza pilsētas skolu, strādāja par zemkopi.

Iestājies brīvprātīgi Latvijas armijā (Latgales partizānu pulkā) 1919. gada 13. jūnījā, no tā pārvietots uz 8. Daugavpils kājnieku pulka velosipēdistu rotu, piedalījies kaujās pret lieliniekiem. 1920. gada 12. janvārī Latgalē pie Gorodiščes Ivanovs kopā ar 14 kareivjiem devās ienaidnieka aizmugurē un piepešā triecienā saņēma 13 gūstekņus un 2 ložmetējus, par ko tika apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni. 

1923. gada 18. jūnījā atvaļināts kaprāļa pakāpē. Dzīvojis Līvānu pagastā Dadžos. Pēc Otra pasaules kara dzīvojis Līvānos, strādājis par celtnieku. 

Miris 1961. gada 3. maijā. Apbedīts Līvānos.

## Atsauces
Sanatorija

**Sanatorija** ir medicīnas iestāde vai kūrorts, kur cilvēki dodas ārstēties, atgūt veselību un atpūsties. Šādas iestādes bieži atrodas dabiskās un veselībai labvēlīgās vietās, piemēram, pie jūras, kalnos vai pie minerālūdens avotiem. Sanatorijās tiek nodrošināta specializēta medicīniskā aprūpe, kā arī dažādas terapijas, piemēram, fizioterapija, hidroterapija, inhalācijas, diētiskā uztura terapija un citas metodes, kas palīdz uzlabot veselības stāvokli.

Sanatorijas ir īpaši populāras starp cilvēkiem, kuri atveseļojas no smagām slimībām, operācijām vai cieš no hroniskām veselības problēmām, piemēram, elpceļu, sirds un asinsvadu, locītavu vai nervu sistēmas slimībām.

## Skatīt arī

* *[[Jantarnij bereg]]*

## Ārējās saites
Panemune (Rokišķi)

**Panemune** () ir Lietuvas miests Panevēžas apriņķa Rokišķu rajona Pandēles seņūnijā. Apdzīvotā vieta izvietojusies starp Neretu un Pandēli, Mēmeles upes abos krastos, no kā arī atvasināts miesta nosaukums.

Apdzīvotā vieta izveidojās 16. gadsimta beigās ap Panemunes muižu. Ievērojamākās vietas miestā ir 1936. gadā celtā Panemunes Svētās Trīsvienības Romas katoļu baznīca, Panemunes muiža ar parku un Panemunes pilskalns. Miestā darbojas pamatskola, bibliotēka, kultūras nams, doktorāts un kultūrvēstures muzejs.

Panemunes skolā 1892.—1893. gadā mācījies latviešu rakstnieks un mākslinieks Jānis Jaunsudrabiņš.

## Vēsture
[thumb|left|250px|[Panemunes Svētās Trīsvienības Romas katoļu baznīca|Panemunes baznīca]]
Kopš 15. gadsimta beigām — 16. gadsimta Panemunes muiža kalpoja par pagasta pārvaldes centru Viļņas vaivadijas Ukmerģes (tolaik — Vilkmerģes) pavietā. Miests pie tās pirmoreiz minēts 1598. gadā. No 1620. līdz 1832. gadam miestā darbojās Augustīniešu klosteris, kam līdzās izveidojās baznīca. Pēc 1625. gada ugunsgrēka miests atkopās, un 1687. gadā tajā atradās muiža, foļvarks, krogs, naudas glabātuve, neliela muita un 19 sētas. 1777. gadā sāka darboties draudzes skola.

Pēc Trešās Polijas dalīšanas, nonākot Krievijas Impērijas sastāvā, miests ietilpa Braslavas, pēc tam — Zarasu apriņķī. 19. gadsimta vidū muižu pārņēma Komaru muižnieku dzimta, kas pārbūvēja kungu namu un ierīkoja paraugsaimniecību.

1905. gada revolūcijas laikā vietējie iedzīvotāji rīkoja mītiņus, vienā no kuriem tie izpostīja muižas dambi. Tā paša gada rudenī, nolūkā apspiest revolucionāro kustību, Krievijas armijas noziedznieku vienība Panemunē veica artilērijas apšaudes.

Pirmā pasaules kara laikā, 1915. gadā miestu nopostīja ugunsgrēks. Lai apgādātu gar Daugavu izvietoto fronti, 1916. gadā vācu armija un vietējie iedzīvotāji uzbūvēja šaursliežu dzelzceļa līniju Skapišķi—Suvainišķi, kas darbojās līdz 1960. gadam.

Starpkaru periodā Panemunē atradās degvīna brūzis, vējdzirnavas, neliela kredītsabiedrība, kooperatīvs, vairāki veikali un amatnieku darbnīcas. 1930. gadā Panemunes pamatskolā sāka īstenot lauksaimniecības vakara apmācību.

 miestā īslaicīgi varu pārņēma ap 300 lietuviešu partizānu grupa. Pēckara gados Panemunes apkārtnē turpināja darboties Aļģimanta apriņķa un kunigaiša Marģa partizānu vienības.

Padomju okupācijas laikā Panemune bija sovhoza *Nemunėlis* (no lietuviešu — "Mēmele") centrālais ciemats. Tajā atradās dzirnavas, vilnas kārstuve, feldšeru un vecmāšu punkts, nepilnā vidusskola un kultūras nams. 1946. gadā sāka darboties bibliotēka.

 mācītāja un skolotāja Jona Kateļa labdarības un atbalsta fonda telpās atvēra muzeju, kur izstādītas viņa personīgās mantas, lūgšanu grāmatas un fotogrāfijas.

## Iedzīvotāji

## Atsauces

## Ārējās saites
Kremenčukas ūdenskrātuve

**Kremenčukas ūdenskrātuve** ir liela ūdenskrātuve Ukrainā, Dņepras upē. Tā ir viena no vairākām ūdenskrātuvēm, kas izveidotas, lai regulētu Dņepras upes plūsmu, nodrošinātu ūdensapgādi, elektroenerģijas ražošanu un uzlabotu kuģošanas iespējas.

Kremenčukas ūdenskrātuve tika izveidota 20. gadsimta vidū pēc Kremenčukas hidroelektrostacijas būvniecības. Šī ūdenskrātuve ir viena no lielākajām Ukrainā, tās platība ir aptuveni 2 252 km2, un tā aizņem ievērojamu daļu Poltavas un Čerkasu apgabalu teritorijas.

Ūdenskrātuvei ir nozīmīga loma gan enerģijas ražošanā, gan vietējā lauksaimniecībā, nodrošinot apūdeņošanu, kā arī tā kalpo par zivju saimniecības un rekreācijas vietu. Tomēr tās būvniecība izraisīja arī ekoloģiskas problēmas, piemēram, ūdens līmeņa izmaiņas un bioloģiskās daudzveidības samazināšanos.

## Atsauces

## Ārējās saites
ASV Konstitūcijas četrpadsmitais labojums

**ASV Konstitūcijas četrpadsmitais labojums** (angļu: *Fourteenth Amendment to the United States Constitution*) ir viens no nozīmīgākajiem Amerikas Savienoto Valstu konstitucionālajiem labojumiem, pieņemts 1868. gadā pēc Pilsoņu kara. Tas tika pieņemts, lai nodrošinātu vienlīdzīgas tiesības visiem ASV iedzīvotājiem, īpaši bijušajiem vergiem, un nostiprinātu pilsoņu tiesības. Tas bija atbilde uz "*Dred Scott*" lietu (1857), kurā Augstākā tiesa nolēma, ka afroamerikāņi nevar būt ASV pilsoņi.

Četrpadsmitais labojums joprojām ir ārkārtīgi svarīgs mūsdienu ASV tiesību praksē, īpaši attiecībā uz tiesībām uz privātumu, laulībām, imigrāciju un dažādiem diskriminācijas jautājumiem. Piemēram, tā ir bijusi centrālā tēma tādos spriedumos kā *Obergefell v. Hodges* (2015), kas legalizēja viendzimuma laulības ASV.

## Ārējās saites
Nino Salukvadze

**Nino Salukvadze** (; dzimusi ) ir Gruzijas šāvēja, startē sacensībās ar pneimatisko pistoli.

10 reizes piedalījusies olimpiskajās spēlēs (, , , , , , , , , ), kas ir rekordskaits starp sportistēm sievietēm, un starp visiem sportistiem dala pirmo vietu ar Kanādas jātnieku Īanu Milaru. Karjeras sākumposmā pārstāvējusi PSRS, tostarp  Seulā. Kopā olimpiādēs izcīnījusi trīs medaļas, Seulā kļūstot par čempioni šaušanā ar pneimatisko pistoli no 25 m attāluma. Viņa ir arī seškārtēja pasaules čempione un četras reizes kļuvusi par Eiropas čempioni.

N. Salukvadze bija Gruzijas karognesēja olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā 2012., 2020. un 2024. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rajnolds Pšezdzeckis

thumb|250px|Rajnolds Pšezdzeckis (pirms 1929)
**Rajolds Francišeks Felikss Pšezdzeckis** (; 1884—1955) bija poļu diplomāts un vēsturnieks, Lašu muižas īpašnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1884. gada 26. jūlijā Rokišķos kā jaunākais bērns grāfa Konstantija Pšezdzecka (1846—1897) un viņa sievas Elizabetes Izabelas, dzimušas Plāteres-Zībergas (1844—1907), ģimenē. Pēc tēva nāves 1897. gadā kļuva par Lašu muižas ar Šēderes, Vecgrīnvaldes un Jaungrīnvaldes muižām, kā arī par Pastavu muižas Baltkrievijā, Rokišķu, Salas un Kamaju muižu īpašnieku Lietuvā.

Dzīvoja Varšavā, no 1921. gada 15. jūlija strādāja Polijas Ārlietu ministrijā, no 1928. gada 15. septembra bija diplomātiskā protokola direktora vietnieks. 1936. gada 31. janvārī pensionējās.

Pēc Otrā pasaules kara sākuma viņš 1939. gadā devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, kur septiņus gadus strādāja Stokholmas Karaliskajā bibliotēkā. 1947. gadā viņš devās uz Šveici pie sava brāļa Juzefa.

Miris 1955. gada 12. maijā Lozannā


Pałac Przezdzieckich w Warszawie 2018.jpg|Pšezdzecka pils Varšavā
Rokiskis palace.jpg|Rokišķu muiža
Salos manor.jpg|Salu muiža
Tīzenhauzenu muiža Eglainē.jpg|Lašu muiža (nav saglabājusies)
ASV Konstitūcijas trīspadsmitais labojums

thumb|Teksts
**ASV Konstitūcijas 13. labojums** ir viens no vēsturiskajiem Rekonstrukcijas laikmeta labojumiem, kas tika pieņemts 1865. gadā un oficiāli izbeidza verdzību Amerikas Savienotajās Valstīs.

13. labojuma pirmā sadaļa nosaka, ka verdzība un piespiedu darbs (izņemot sodu par noziegumu) ir aizliegti visā ASV un tās jurisdikcijās. Otrā sadaļa dod Kongresam pilnvaras pieņemt tiesību aktus, kas nepieciešami šī labojuma īstenošanai.

Lai gan verdzība tika atcelta, joprojām pastāvēja piespiedu darba formas, piemēram, cietumos, kur notiesātie varēja tikt piespiesti strādāt. Tas joprojām ir juridiski pieļaujams, ja tas ir saistīts ar sodu par noziegumu.

## 13. labojuma teksts

* 1. sadaļa: "Ne verdzība, ne piespiedu darbs, izņemot kā sodu par noziegumu, par ko persona ir pienācīgi notiesāta, nedrīkst pastāvēt Amerikas Savienotajās Valstīs vai jebkurā to jurisdikcijā."
* 2. sadaļa: "Kongresam ir vara izpildīt šo rakstu ar attiecīgiem likumiem."

## Ārējās saites
Demobilizācija

**Demobilizācija** ir process, kura laikā karavīri vai bruņoto spēku personāls tiek atbrīvots no militārā dienesta pēc konflikta, kara vai militārās misijas beigām. Tas parasti ietver pāreju no aktīvā militārā statusa uz civilu dzīvi, kas var ietvert dažādas procedūras, piemēram, dokumentu sakārtošanu, medicīniskās pārbaudes, apmācības civilajā dzīvē nepieciešamajām prasmēm, kā arī atgriešanos mājās.

Demobilizācija ir svarīga daļa no miera atjaunošanas procesa pēc militārā konflikta un var būt saistīta arī ar psiholoģiskām un sociālām problēmām, jo karavīri pielāgojas dzīvei ārpus kara apstākļiem.

## Ārējās saites
Robežsardze

**Robežsardze** ir valsts dienests, kas atbild par valsts robežu apsardzi un kontroli. Tās galvenais uzdevums ir nodrošināt valsts robežu neaizskaramību, novērst nelegālu robežas šķērsošanu, aizsargāt pret nelegālo imigrāciju, kontrabandu, cilvēku tirdzniecību un citiem pārkāpumiem, kas saistīti ar valsts robežu drošību. Robežsardze arī nodrošina muitas kontroles funkcijas, pārbauda transportlīdzekļus un personas, kas iebrauc vai izbrauc no valsts.

Robežsardzei bieži vien ir plašākas pilnvaras, kas ietver ne tikai uz sauszemes robežu kontroli, bet arī jūras robežu, robežupju un gaisa telpas uzraudzību. Šīs iestādes darbinieki, kas pazīstami kā robežsargi, bieži darbojas gan robežšķērsošanas punktos, gan arī ārpus tiem, piemēram, patruļās gar valsts robežām, uzraugot teritoriju, lai novērstu nelegālas darbības.

Latvijas robežsardze ir organizēta struktūra un tā ietilpst Iekšlietu ministrijas pārraudzībā. Robežsargi bieži vien sadarbojas ar citām valsts drošības un tiesībsargājošām iestādēm, kā arī starptautiskajiem partneriem, īpaši Eiropas Savienības līmenī.

## Ārējās saites
Azartspēļu atkarība

thumb|Azartspēļu zāle
**Azartspēļu atkarība** jeb **ludomānija ** ir psiholoģiska atkarība, kas izpaužas kā nekontrolējama vēlme spēlēt azartspēles, neskatoties uz negatīvām sekām personīgajā, profesionālajā un finansiālajā dzīvē.

Tā ir līdzīga citiem atkarības veidiem, piemēram, alkohola vai narkotiku atkarībai, kad indivīds zaudē kontroli pār savu uzvedību.

## Ārējās saites
Dzelzs magnolijas

**"Dzelzs magnolijas"** () ir 1989. gada ASV komēdijdrāmas filma, kuras režisors ir Herberts Ross. Filmā galvenās lomas atveido Sallija Fīlda, Dollija Pārtone, Šērlija Makleina, Derila Hanna, Olimpija Dukakisa, Džūlija Robertsa, Toms Skerits, Dilans Makdermots, Kevins Dž. O'Konors un Sems Šepards. Filma balstīta uz Roberta Hārlinga 1987. gada tāda paša nosaukuma lugu.

Filma stāsta par spēcīgu draudzību vairākām sievietēm, kuras kopā pārdzīvo dzīves priekus un bēdas nelielā Luiziānas pilsētiņā.

Filmas "Dzelzs magnolijas" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[TriStar Pictures|Tri-Star Pictures]]*. Filma bija finansiāli veiksmīga, nopelnot 96,8 miljonus ASV dolāru pie 15 miljonu dolāru budžeta, kā arī saņēma galvenokārt pozitīvas kritiķu atsauksmes, īpaši slavējot Robertsas aktierspēli. Par šo lomu Robertsa saņēma Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā otrā plāna aktrise", kā nomināciju Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā".

## Atsauces

## Ārējās saites
Aizpūre (Zvirgzdenes pagasts)

**Aizpūre** ir ciems Zvirgzdenes pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 267 km attālumā no Rīgas.

1897. gadā katoļu ciemā bija 2 sētas ar 40 cilvēkiem.
## Atsauces
Sirdspuķīte

**"Sirdspuķīte"** () ir 1982. gada ASV satīriska romantiskā kinokomēdija, kuras režisors ir Sidnijs Polaks. Filmā galvenās lomas atveido Dastins Hofmans, Džesika Lenga, Terija Gāra, Debnijs Kolmens, Čārlzs Dērnings, Bills Marijs, Sidnijs Polaks, Džordžs Geinss un Džīna Deivisa.

Filma stāsta par bez darba esošo aktieri Maiklu Dorsiju (Hofmans), kurš pārģērbjas par sievieti, lai piedalītos ziepju operā, taču neviļus kļūst par feminisma ikonu, kā arī iemīlas savā kolēģē.

Filmas "Sirdspuķīte" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Columbia Pictures]]*. Filma nopelnīja 241 miljonu ASV dolāru, kļūstot par trešo ienesīgāko gada filmu. Filma saņēma pozitīvu kritiķu vērtējumu, slavējot humoru, Hofmana un Lengas aktierspēli, dialogu un vēstījumu. Filmu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai desmit kategorijās, saņemot to kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā" (Lenga). Filma saņēma Zelta globusa balvu kategorijā "Labākais mūzikls vai kinokomēdija", Hofmans saņēma balvu kategorijā "Labākais aktieris mūziklā vai kinokomēdijā" un Lenga saņēma balvu kategorijā "Labākā otrā plāna aktrise". Hofmans saņēma arī BAFTA kino balvu kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā".

1998. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". Amerikas Kinoinstitūta 100 visu laiku smieklīgāko amerikāņu filmu sarakstā "Sirdspuķīte" ieņem otro vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Geinsboro

**Geinsboro** (; ) ir pilsēta un pagasts Anglijā, Linkolnšīras grāfistes Rietumlindsi distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes rietumos Trentas labajā krastā  no grāfistes centra Linkolnas un  no valsts galvaspilsētas Londonas. Geinsboro ir no jūras krasta vistālākā iekšzemes osta — tā atrodas  no Ziemeļjūras piekrastes.

## Vēsture
Pilsētas nosaukums pirmoreiz minēts Anglosakšu hronikās 1013. gadā kā *Gegnesburh* un *Gæignesburh*. 868. gadā karalis Alfrēds apprecējis gainu virsaiša Etelreda meitu Ēlsvitu; no gainu cilts cēlies pilsētas nosaukums — ‘gainu cietoksnis’. Anglosakšu periodā pirms vikingu iekarojuma Geinsboro bija viena no Mersijas galvaspilsētām. Pēc vikingu iekarojuma Geinsboro piecas nedēļas bija Anglijas galvaspilsētu, kad sakšu karali Etelredu padzinušais Svens I Dakšbārda 1013. gadā šeit sevi pasludināja par Anglijas karali.

Pastardienas grāmatā 1086. gadā Geinsboro minēta kā zemnieku ciems. 1204. gadā karalis Džons piešķira Geinsboro tirgus tiesības. Pilsētas industriālā attīstība sākās 19. gadsimta vidū; šeit attīstījās mašīnbūve — Geinsboro ražotie tvaika dzinēji tika tirgoti visā pasaulē līdz pat 1980. gadiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pēteris Guļāns

**Pēteris Guļāns** (1920—2017) bija latviešu ekonomists, ekonomikas zinātņu doktors (1968). Latvijas Zinātņu akadēmijas Goda loceklis (2003).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1920. gada 8. septembrī Rubenes pagasta Kalējos. Mācījās Daugavpils arodskolas mehāniskajā nodaļā (1937—1940) un Rīgas pilsētas (vakara) tehnikumā. Otrā pasaules kara laikā strādāja Kazaņas automobiļu remontdarbnīcā, 1942. gadā mobilizēts Sarkanajā armijā.

Pēc ievainojuma strādāja par šoferi, 1944. gadā absolvēja Mašīnu un traktoru staciju (MTS) direktoru kursus, iecelts par Lauceses MTS direktoru. Studēja Latvijas Valsts universitātes Ekonomikas fakultātē (1948—1953) un Latvijas Zinātņu akadēmijas Ekonomikas institūta aspirantūrā (1953—1956), iegūstot ekonomikas zinātņu kandidāta grādu. Specializējās PSRS rajonu ekonomikā, vadīja LZA Ekonomikas institūta politekonomijas sektoru (1958—1960), 1960. gadā kļuva par direktora vietnieku zinātniskajā darbā.

Miris 2017. gada 11. augustā.

## Darbi
Latvijas ekonomika laikmetu griežos (2003)

Pieredzētais un pārdzīvotais (2008)

Ekonomiskās politikas problēmas (2014)

## Atsauces
Olimpija Dukakisa

**Olimpija Dukakisa** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu aktrise, piedalījusies vairāk nekā 130 teātra iestudējumos, vairāk nekā 60 filmās un vairāk nekā 50 televīzijas seriālos.

Dzimusi grieķu imigrantu ģimenē. Viņas brālēns ir politiķis Maikls Dukakis.

Par lomu Normana Džuisona filmā "Mēnessērdzīgais" (*Moonstruck*, 1987) Dukakisa saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā", kā arī Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā otrā plāna aktrise". Piedalījusies arī tādās filmās kā "Kurš nu runātu" (*Look Who's Talking*, 1989), "Dzelzs magnolijas" (1989), "Varenā Afrodīte" (*Mighty Aphrodit*, 1995), *[[Mr. Holland's Opus]]* (1995), "Nevainojama bilde" (1997), *[[Away from Her]]* (2006), "Sieviešu valstībā" (2007) un "Slepenais aģents: Cīņa pret Eskobaru" (2016).

## Ārējās saites
Tomiko Itoka

**Tomiko Itoka** ( Itooka Tomiko, dzimusi , mirusi ) bija japāņu simtgadniece, kuras vecumu ir pārbaudījusi Gerontoloģiskās izpētes grupa (GRG) un *LongeviQuest* grupa (LQ). Viņa bija viena no 35 vecākajām pārbaudītajām personām vēsturē. Viņas apstiprinātais vecums nāves dienā bija 116 gadi 220 dienas. Viņa bija arī Japānas vecākā dzīvā persona līdz savai nāvei 29. decembrī, kopš Fusa Tatsumi nāves 2023. gada 12. decembrī.

## Biogrāfija
Tomiko Itoka ir dzimusi 1908. gada 23. maijā Japānas pilsētā Osakā.

Pēc pamatskolas beigšanas viņa sāka spēlēt volejbolu. Viņa apprecējās 1928. gadā, un viņiem ar vīru bija 4 bērni, divas meitas un divi dēli.

1939. gadā, kad sākās Otrais pasaules karš, viņa strādāja rūpnīcā Dienvidkorejā un audzināja bērnus.

1979. gadā pēc vīra nāves viņa apmēram 10 gadus dzīvoja viena sava vīra dzimtajā pilsētā Naras prefektūrā. Viņai patika kāpt Nidze kalnā, kas atrodas starp Naras un Osakas prefektūrām un ir aptuveni 2800 metrus augsts. Viņa arī divas reizes uzkāpa Ontake kalnā (tas ir 3000 metrus augsts), kas atrodas starp Nagano un Gifu prefektūrām. Gide bija pārsteigta, kad viņai izdevās uzkāpt kalnā, tikai ar parastajām kedām kājās, nevis pārgājienu zābakiem. 1988. gadā 80 gadu vecumā viņa divas reizes piedalījās svētceļojumā *Osaka 33 Kannon*.

100 gadu vecumā 2008. gadā viņa bez spieķa spēja uzkāpt pa garajām akmens kāpnēm Asijas templī. Viņa daudzas reizes apmeklēja Jakusidzi templi Naras prefektūrā un viņai patika rakstīt sūtras.

Tomiko Itoka līdz savai nāvei dzīvoja Asijas pilsētā, Hjogo prefektūrā, Japānā. Viņa nomira 2024. gada 29. decembrī, 116 gadu un 220 dienu vecumā, pansionātā Asijas pilsētā. Ziņās viņas nāve tika saistīta ar lielā vecuma izraisītajām veselības problēmām. Pēc viņas nāves 116 gadus vecā Ina Kanabarro Lukasa no Brazīlijas kļuva par pasaulē vecāko cilvēku un pēdējo vēl dzīvo 1908. gadā dzimušo cilvēku.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kērnijs Čukvuemeka

**Kērnijs Čukvuemeka** (, dzimis ) ir angļu futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā. Kopš 2025. gada Čukvuemeka spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā Dortmundes "''Borussia''".

Čukvuemekas vecāki bija igbo izcelsmes nigērieši. Viņš ir dzimis Austrijā, bet vēlāk ar ģimeni pārcēlies uz Angliju. Savu karjeru sācis *[[Aston Villa FC|Aston Villa]]* komandā.

Pārstāvējis Anglijas jauniešu futbola izlases.

## Ārējās saites
Malo Gisto

**Malo Arturs Gisto** (, dzimis ) ir franču futbolists, kurš spēlē labās malas aizsarga pozīcijā un pārstāv Francijas futbola izlasi. Kopš 2023. gada Gisto spēlē Anglijas Premjerlīgas komandā *[[Chelsea F.C.|Chelsea]]*.

Iepriekš pārstāvējis Francijas 1. līgas komandu Lionas "Olympique".

Francijas futbola izlases rindās debitējis 2023. gadā.
## Sasniegumi

**Chelsea FC**
* UEFA Konferences līga: 2024—2025
* FIFA Klubu Pasaules kauss: 2025
**Francija**

* UEFA Nāciju līga trešā vieta:2024—2025

## Atsauces

## Ārējās saites
Džoels Vords

**Džoels Edvards Filips Vords** (, dzimis ) ir angļu futbolists, kurš spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2012. gada Vords spēlē Anglijas Premjerlīgas komandā *[[Crystal Palace FC|Crystal Palace]]*, kur viņš ir komandas kapteinis.

Karjeru sācis *[[Portsmouth FC|Portsmouth]]* komandā. 2008.—2009. gada sezonā viņš tika izīrēts *[[AFC Bournemouth|Bournemouth]]* komandai. 2012. gadā pārcēlies uz *[[Crystal Palace FC|Crystal Palace]]*. Tur viņš palīdzēja komandai pirmajā sezonā iekļūt Anglijas Premjerlīgā.
## Sasniegumi
**Crystal Palace FC**
* FA kauss: 2024–25
## Atsauces

## Ārējās saites
Vaida Villeruša

**Vaida Villeruša** (1930—2009) bija latviešu ārste, novadpētniece un sabiedriskā darbiniece.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1930. gada 6. martā Daugavpilī Latvijas armijas virsnieka ģimenē. Mācījās Ikšķiles Elkšņu pamatskolā un Rīgas pilsētas 6. vidusskolā, studēja medicīnu Rīgas Medicīnas institūtā (1950—1956), tad klīniskajā ordinatūrā apguva ķirurga specialitāti. Strādāja P. Stradiņa Republikas klīniskajā slimnīcā, Rīgas pilsētas 1. klīniskajā un Rīgas pilsētas 4. klīniskajā Sarkanā Krusta slimnīcā.

Līdztekus ķirurga darbam interesējās par medicīnas vēsturi un ģeneoloģiju. Vāca ziņas par Rīgas pilsētas ārsta Nikolaja Himzela dzīvi, pētīja Vecsaules un Ikšķiles apkārtnes dzimtu vēsturi, Andreja Pumpura dzimtas vēsturi, Lielvārdes draudzes latviešu tautasdziesmu teicējus.

Atmodas kustības laikā V. Villeruša darbojās Latvijas Kultūras fonda valdē un Daugavas komisijā, publicēja rakstus izdevumā „Varavīksne” (1991) un „Literatūra un Māksla”. Pēc viņas ierosmes Daugavas krastos uzstādītas daudzas piemiņas zīmes tautasdziesmu teicējiem Ogresgalā, 17. gadsimtā Kačas kalnā sadedzinātajai Lielvārdes “raganai” Katrīnai, Pirmā pasaules kara laikā apbedītajiem Kurzemes bēgļiem Rīgas Meža kapos.

Mirusi 2009. gada 28. jūlijā, apbedīta Ikšķiles kapos.

## Darbi
V. Villeruša ir rakstu krājumu “Daugavas raksti” (1991—2000) un “Sēļu zeme” (1995) sastādītāja un daudzu novadpētniecisku rakstu autore. 1998. gadā Jāņa Strēlnieka sastādītajā krājumā „Ogre 2” ievietots Villerušas pētījums par Jumpravu, ir uzrakstījusi grāmatu par Daugavpili, kas palikusi manuskripta formā.
* Pa Andreja Pumpura un viņa tēva pēdām. Literārā krājumā "Varavīksne" (1991)
* Senajam Daugavas pasta ceļam veltīti pētījumiː "No Aizkraukles līdz Rīgai" (Daugavas raksti, 1991), "No Rīgas līdz jūrai" (Daugavas raksti, 1994), "No Koškeviciem līdz Daugavpilij" (Daugavas raksti, 1996), "No Daugavpils līdz Pļaviņām" (Daugavas raksti, 2000)
* Gājums (1994), Daugavas lejteces vēsturei veltīts pētījums

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis , 4. šķira (2002)

## Atsauces
Derila Hanna

**Derila Hanna** (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise.

Kino debitējusi Braiena De Palmas 1978. gada šausmu filmā *[[The Fury]]*. 1982. gadā piedalījusies Ridlija Skota zinātniskās fantastikas klasikā "Pa asmeni skrejošais". Plašāku atpazīstamību ieguvusi, kopā ar Tomu Henksu atveidojot galvenās lomas Rona Hauarda filmā *[[Splash]]* (1984). Par lomu Kventina Tarantīno filmā "Nogalināt Bilu 2. daļa" (2004) saņēmusi Saturna balvu.

Citas pazīstamākās Hannas lomas ir filmās *[[Summer Lovers]]* (1982), *[[The Pope of Greenwich Village]]* (1984), "Roksana" (*Roxanne*, 1987), "Volstrīta" (1987), "Dzelzs magnolijas" (1989), "Neredzamā cilvēka memuāri" (*Memoirs of an Invisible Man*, 1992), "Vecie īgņas" (*Grumpy Old Men*, 1993), "Mazie resgaļi" (*The Little Rascals*, 1994), "Piparkūku vīrs" (*The Gingerbread Man*, 1998), *[[My Favorite Martian]]* (1999) un "Bezgalīgais ceļojums" (2002).

## Ārējās saites
Ziemeļlinkolnšīra

**Ziemeļlinkolnšīra** () ir unitārā pašvaldība ar boro statusu Anglijas austrumos Linkolnšīras ceremoniālajā grāfistē. Atrodas grāfistes ziemeļrietumos, robežojas dienvidrietumos ar Notingemšīru, rietumos — ar Dienvidjorkšīru, ziemeļrietumos — ar Jorkšīras Īstraidingu, dienvidaustrumos — ar Ziemeļaustrumu Linkolnšīru, bet dienvidos — ar Rietumlindsi. Ziemeļos un ziemeļaustrumos krastus apskalo Ziemeļjūras Hamberas estuārs. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Skantorpa.

## Vēsture
Vēsturiski Ziemeļlinkolnšīras teritorija piederējusi Linkolnšīras grāfistes Lindsi daļai. 1974. gadā Linkolnšīras ziemeļdaļa tika nodalīta un iekļauta jaundibinātajā Hambersaidas grāfistē, kur tika izveidoti vairāki nemetropoes distrikti. 1996. gadā, likvidējot Hambersaidas grāfisti, tika izveidota Ziemeļlinkolnšīras unitārā pašvaldība, kuru atkal iekļāva Linkolnšīras ceremoniālajā grāfistē, bet atstāja Jorkšīras un Hamberas reģionā. Ziemeļlinkolnšīrā iekļāva Glenfordas un Skantorpas nemetropoles distriktus un Būtferi distrikta dienviddaļu. 

Administratīvi distriktu veido ārpuspagastu teritorija (*unparished area*), ko tieši pārvalda boro padome un kas iekļauj Skantorpas pilsētu ar  iedzīvotājiem, astoņas pagasta līmeņa pilsētas: Bārtona pie Hamberas (), Botsforda (), Briga (), Brotona (), Krola (), Vintertona (), Epvērta (), Kērtona Lindsi (), kā arī 47 lauku pagasti.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Skantorpa

**Skantorpa** (; ) ir industriāla pilsēta Anglijā, Linkolnšīras grāfistes Ziemeļlinkolnšīras unitārās pašvaldības administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes ziemeļrietumos  no grāfistes centra Linkolnas un  no valsts galvaspilsētas Londonas. Nozīmīgs metalurģijas centrs.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1086. gadā Pastardienas grāmatā kā *Escumesthorpe*; nosaukums cēlies no sennorvēģu valodas *Skumasþorp* — ‘Skumas sēta’. Līdz 19. gadsimta vidum Skanstorpa bija neliels lauku ciems. 1859. gadā Skanstorpas apkārtnē sāka apgūt bagātīgas dzelzs rūdas iegulas, 1864. gadā sāka darboties metalurģiskais uzņēmums, bet 1891. gadā — tēraudlietuve. Iedzīvotāju skaits pieauga no 1245 cilvēkiem 1851. gadā līdz 11 tūkstošiem 1901. gadā un 46 tūkstošiem 1941. gadā. 1891. gadā Skantorpai piešķirts urbānā distrikta statuss, bet 1936. gadā – boro statuss. Skantorpa faktiski ir monopilsēta — lielākā tās iedzīvotāju daļa nodarbināta metalurģijā un ar to saistītajās nozarēs. Kopš 1970. gadiem sakarā ar vietējo atradņu izsīkumu Skantorpas uzņēmumi izmanto importētu dzelzs rūdu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Viss par manu māti

**"Viss par manu māti"** () ir 1999. gada Spānijas un Francijas komēdijdrāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Pedro Almodovars. Filmā galvenās lomas atveido Sesilija Rota, Marisa Paredesa, Kandela Penja, Antonija Sanhuana un Penelope Krusa.

Filma stāsta par Manuelu (Rota), kurai jaunie draugi palīdz sakārtot dzīvi pēc viņas dēla nāves.

Filmas "Viss par manu māti" pirmizrāde notika . Filma guva finansiālu peļņu un saņēma kritiķu atzinību. Tā saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā", Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā", kā arī BAFTA kino balvu kategorijās "Labākā filma svešvalodā" un "Labākais režisors". Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 98% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites