Verners fon Urslingens

**Verners fon Urslingens** (; dzimis ap 1308. gadu; miris ) bija vācu izcelsmes Svētās Romas impērijas algotnis, kas galvenokārt darbojās Itālijā, un bija pazīstams arī kā tā laika lielākās algotņu vienības "Lielās kompānijas" (*Grande Compagnia*) dibinātājs.

Laikabiedri teica, ka viņš pats sev izvēlējies devīzi: "Dieva, žēlsirdības un līdzjūtības ienaidnieks."
## Biogrāfija
Verners fon Urslingens piedzima 1308. gadā Urslingenā, senā ciematā netālu no Ditingenes Švābijā, vācu dižciltīgā Urslingenas hercogu ģimenē, kas cēlusies no Cimmernu dinastijas hercoga Konrāda VI. Viņš bija likumīgs bērns, taču šis fakts nav ticami apstiprināts. Viņš lietoja Urslingenas hercoga titulu un tika saukts par Urslingenas dzimtas hercoga brāļadēlu, kas 13. gadsimtā valdīja Spoleto hercogistē.

1338. gadā viņš cīnījās par Venēcijas Republiku pret Veronas valdnieku Mastino II della Skalu. Pēc konflikta beigām viņš pievienojas *Svētā Džordža kompānijai*, ko finansēja veronieši un vadīja Lodrisio Viskonti. Piedalījās Parabjadžoo kaujā (Ziemeļitālijā).

No 1342. gada viņš Ungaro Malatesta vadībā dienēja Pizas Republikas karos par Lukas pilsētas kontroli, pret Florenci. Pēc kampaņas beigām Piza samaksāja algotnim un piešķīra viņam papildu līdzekļus, lai nogādātu viņu Florences apgabalā. Drīz pēc tam Verners fon Urslingens sapulcina algotņus vienībā, ko sauc par "Lielo kompāniju" un kuras sākumā sastāvā bija 3000 vācu jātnieku.

Kompānijas sastāvā viņš izlaupa Toskānu, Umbriju un Romanju. Šajās kampaņās viņš atbalstīja senjoru Frančesko Ordelafi cīņā pret Pāvesta valsti. Šeit viņu uzpērk senjors Malatestino Malatesta no Rimini, lai viņš cīnītos par Malatestas lēņa īpašumu ar Ferantino Malatestu.

1343. gadā viņu nolīga Tadeo Pepoli no Boloņas, piedāvājot viņam lielu naudas summu. Fon Urslingens tad dodas cīņā pret algotni Obiko III d'Este no Modēnas. Tomēr drīz vien viņš nostājas d'Este pusē un izposta vairākas pilsētas. Un vēlāk vienība tiek izraidīta no Ferāras reģiona, un fon Urslingens atgriežas Vācijā ar daļu sava karaspēka.

1347. gadā viņš atgriezās Itālijā. Šeit viņš sāk kalpot Ungārijas un Polijas karalim Lajošam I Lielajam, palīdzot viņam pārņemt Neapoli. Fon Urslingena karaspēks netālu no Neapoles sakauj Taranto prinča Luidži armiju, un Lajošs I pārņem pilsētu. Vēlāk Verners fon Urslingens tika apsūdzēts nodevībā (sazvērestības organizēšanā ar prinča Luidži sievu Džoannu) un tika arestēts. Pēc atbrīvošanas viņš ar 3000 algotņiem iestājās Kaetāni dzimtas no Fondi dienestā cīņā pret Orsīni dzimtu no Supino. 1348. gadā viņš izlaupīja un iznīcināja Anaņji pilsētu. Šis fakts pamudināja Perudžu un dažas citas pilsētas sūtīt pret viņu savas armijas. Verners fon Urslingens un viņa kompānija turpināja ciest neveiksmes, tostarp viņa algotņus skāra mēra uzliesmojums, un viņš bija spiests doties pensijā. Pēc tam viņš iestājās Pāvesta valsts dienestā un iekaroja tai vairākas teritorijas. Pēc tam viņš pārgāja Neapoles karalienes Džovannas dienestā, kurai viņš palīdzēja atgūt Neapoli.

1351. gadā viņa vienība nevarēja atrast nevienu piemērotu dienesta līgumu, līdz viņu nolīga Mastino II della Skala un pēc tam Viskonti dzimta. Vēlāk viņš atgriezās Švābijā, kur nomira 1354. gadā.

Pēc viņa nāves Lielo kompāniju vadīja Provansas algotnis Fra Moriale.
## Atsauces

## Literatūra
* Bronner F. X. Abenteuerliche Geschichte Herzog Werners von Urslingen — Aarau, Sauerländer, 1828.
* Rendina C. I capitani di ventura. — Roma, Newton, 1999. — ISBN 88-8289-056-2.
* Ricotti E. Storia delle compagnie di ventura in Italia. — Athena, 1929.
## Ārējās saites
* Condottieridiventura.it 
* Kriegsreisende.de