open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Etiķete

**Etiķete** (no  — 'uzraksts') ir sociālo normu un pieklājīgas uzvedības paražu kopums, kas regulē cilvēku savstarpējo saskarsmi dažādās situācijās — privātās, publiskās un profesionālajās. Tā nosaka piemērotu rīcību sabiedriskajā telpā, darbavietā un ikdienas komunikācijā, palīdzot paredzami un cieņpilni koordinēt attiecības, mazināt konfliktu risku un uzturēt sociālo harmoniju. Etiķete ietver runas manieres, ārējā izskata prasības, galda un viesību kultūru, darba vides uzvedības normas un citus saskarsmes aspektus, nodrošinot kopīgu “valodu” par pieņemamu rīcību. Vēsturiski etiķete veidojusies kā kultūrsociāls veidojums, kura saknes meklējamas galma paražās, sabiedrības hierarhijās un tradicionālajās manieru sistēmās. Laika gaitā tā pielāgojusies dažādiem laikmetiem un kultūrām — no aristokrātiskām un pilsoniskām manierēm līdz mūsdienu starpkultūru un digitālās saziņas principiem. Etiķetes saturs mainās līdz ar sabiedrisko iekārtu, dzimumu lomām un tehnoloģiju attīstību, taču pamatprincips — cieņa pret otru un konteksta ievērošana — paliek nemainīgs.

Etiķete ir saistīta ar morāli, tiesībām un paražām, taču no tām atšķiras. Morāle nosaka rīcības ētiskos principus, tiesības ietver juridiski saistošas normas ar sankcijām, bet paražas ir tradicionāli iedibinātas rīcības formas. Savukārt etiķete ir neformāls, sociāli nozīmīgs regulējums, kura sankcijas izpaužas reputācijas un attiecību līmenī; tā bieži sistematizē un kodificē paražas konkrētām situācijām, piemēram, diplomātiskajā protokolā.

## Ārējās saites
Eugenijs I

**Eugenijs I** (; miris ) bija Romas pāvests no 654. līdz 657. gadam, un viņa pontifikāts tika aizvadīts sarežģītos politiskos un teoloģiskos apstākļos, kas saistīti ar Romas Baznīcas un Bizantijas impērijas attiecībām. Viņš tika ievēlēts pēc pāvesta Martina I aresta un izsūtīšanas 653. gadā — notikuma, ko izraisīja konflikts ar imperatoru Konstantiju II par monotēlētisma strīdu un Bizantijas centieniem ierobežot pāvesta autoritāti.

Romai esot faktiska spiediena apstākļos, Eugenijs I centās stabilizēt Baznīcu un saglabāt vienotību ar Romas garīdzniecību, vienlaikus izvairoties no teoloģiskiem kompromisiem, kas varētu atzīt Konstantinopoles patriarha vai imperatora dogmatisko nostāju. Lai gan viņš vēlējās uzturēt mierīgas attiecības ar Bizantiju, Eugenijs atteicās pieņemt dokumentus, kas neatbilda Romas kristietības pozīcijai. Viņa pontifikāts tiek uzskatīts par nozīmīgu posmu Romas Baznīcas centienos saglabāt teoloģisko autonomiju un autoritāti 7. gadsimta politiski sarežģītajā situācijā, kalpojot kā pāreja starp pāvesta Martina I stingro konfrontāciju un vēlākajiem mēģinājumiem normalizēt attiecības ar austrumiem.

## Ārējās saites
Rādžendra Prasāds

**Rādžendra Prasāds** (, *Rājendra Prasād*; ; dzimis , miris ) bija Indijas valstsvīrs un jurists, viens no nozīmīgākajiem Mahātmas Gandija līdzgaitniekiem Indijas neatkarības kustībā un centrāla figūra jaunās Indijas valsts veidošanā. Pēc Indijas Konstitūcijas stāšanās spēkā 1950. gadā viņš kļuva par pirmo Indijas prezidentu un šo amatu pildīja līdz 1962. gadam, kļūstot par līdz šim ilglaicīgāko valsts prezidentu. Prasāds bija pazīstams ar pieticību, principiālu politisko nostāju, demokrātisko pārliecību un tiesiskuma uzsvēršanu. Viņa vadībā prezidenta institūcija jaunajā republikā nostiprinājās kā stabils, konstitucionāls balsts. Viņa dzīve un darbs būtiski ietekmēja Indijas valsts struktūru izveidi, parlamentārās demokrātijas nostiprināšanu un sabiedriskās domas attīstību.

## Prezidentūra
 pēc Indijas Konstitūcijas stāšanās spēkā Rādžendra Prasāds kļuva par pirmo Indijas prezidentu, un viņa prezidentūra iezīmēja jaunās republikas institucionālās stabilizācijas sākumu. Agrīnais posms bija cieši saistīts ar sadarbību ar premjerministru Džavāharlālu Nehru, kurš vadīja valdības politiku, kamēr Prasāds īstenoja Konstitūcijā noteikto neparteisko valsts vadītāja funkciju. Abi līderi saglabāja cieņpilnas attiecības, lai gan atsevišķos jautājumos viņu politiskie uzskati un temperaments atšķīrās. Prasāds uzsvēra prezidenta institūcijas stabilitāti, vienotību un konstitucionālo atturību, vienlaikus sniedzot valdībai padomus kritiskos brīžos un izmantojot savas pilnvaras kā “brīdinošs un iedrošinošs” arbitrs, piemēram, sankcionējot ārkārtas pasākumus štatos un izsludinot likumus. Viņa prezidentūras laikā notika būtiski valstiskie procesi, piemēram, tika promulgēti pamatlikumi, iecelti pirmie štatu gubernatori un Augstākās tiesas tiesneši, kā arī noorganizētas 1951.–1952. gada pirmās vispārējās vēlēšanas, kurās nostiprinājās parlamentārās procedūras. Prasāds morāli atbalstīja sabiedriskās un sociālās reformas, tostarp zemes reformas un diskriminācijas mazināšanas principus, kā arī piedalījās diskusijās par sekulārisma praktisko īstenošanu.

1956. gadā Prasādu atkārtoti ievēlēja prezidenta amatā, padarot viņu par pirmo Indijas prezidentu ar vairākiem termiņiem; 1962. gadā viņš ieguva arī trešo termiņu, paliekot līdz šim ilglaicīgākais valsts prezidents. Šajā posmā viņš publiski atbalstīja nacionālo vienotību un sociālās reformas, tostarp 1956. gadā likumdošanas paketi par ģimenes tiesībām un štatu administratīvo reorganizāciju. Prasāda prezidentūras stilu raksturoja pieticība, personiska stingrība, konsekventa neiejaukšanās izpildvaras ikdienas darbā un konstitucionālās neitralitātes ievērošana.

Ārpolitikā, lai gan tās virzienu noteica valdība, Prasāds starptautiski aktīvi pārstāvēja Indiju. Viņš devās valsts vizītēs, piemēram, uz Nepālu, Ēģipti un Indonēziju, uzņēma ārvalstu līderus Ņūdeli un Aukstā kara apstākļos akcentēja Indijas tēlu kā nepievienojušos, miermīlīgu un demokrātisku valsti. Ar diplomātiskiem žestiem un kultūras diplomātiju viņš veicināja Indijas starptautisko atpazīstamību un nostiprināja prezidenta institūcijas autoritāti jaunajā republikā.

## Ārējās saites
Universālais kareivis

**"Universālais kareivis"** () ir 1992. gada ASV zinātniskās fantastikas asa sižeta filma, kuras režisors ir Rolands Emerihs. Filmā galvenās lomas atveido Žans Klods van Damme, Dolfs Lundgrēns, Elija Volkere, Eds O'Ross un Džerijs Orbahs.

Filma stāsta par bijušo ASV Armijas karavīru Luku Devero (van Damme), kuru nogalināja Vjetnamas karā un atdzīvināja slepenā militārajā projektā "Universālais kareivis".

Filmas "Universālais kareivis" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[TriStar Pictures]]*. Filma saņēma kopumā negatīvu kritiķu vērtējumu. Filmai izdoti vairāki turpinājumi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Šilutes luterāņu baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q11746078"
}

**Šilutes evaņģēliski luteriskā baznīca** () ir 1926. gadā uzcelts Lietuvas evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Lietuvas rietumos, Šilutes pilsētas centrā. Baznīca ir reģiona nozīmes Lietuvas valsts kultūras piemineklis (unikālais kods — 16061). Baznīcas pulkstenis, kura ciparnīcas diametrs ir 2,5 metri, ir lielākais baznīcas pulkstenis Lietuvā.

Izveidojot neatkarīgu draudzi, baznīcas pamatakmens tika ielikts 1913. gadā, kad Šilute atradās Austrumprūsijas sastāvā. Pirmā pasaules kara laikā darbi tika pārtraukti, un tie atsākās 1924. gadā. Baznīcas arhitekts — Kurts Gutknehts (1894—1985). Līdz Otrajam pasaules karam Šilutes draudzē bija apmēram 5500 cilvēku, mūsdienās draudzē ir apmēram 600—800 ticīgo. Baznīca necieta Otrā pasaules kar laikā. Vitrāžas virs ieejas izgatavojis Emīls Krīgers no Karaļaučiem, bet ērģeles tika izgatavotas Elblongā. Iespaidīgo fresku ap altāri radījis Karaļauču Mākslas akadēmijas profesors Rihards Feifers (*Richard Pfeiffer*, 1878—1962). Freskā attēlotas 120 figūras, to skaitā Bībeles tēli un ievērojami baznīcas un kultūras darbinieki (Mārtiņš Luters, Žans Kalvins, Nikolauss Cincendorfs, Lūkass Krānahs Vecākais, Albrehts Dīrers, Johans Sebastiāns Bahs un citi).

## Galerija

Šilutės_evangelikų_liuteronų_bažnyčios_vidus.JPG|Baznīcas altāris
Šilutės_evangelikų_liuteronų_bažnyčios_vargonai.JPG


## Ārējās saites

* Ieraksts Lietuvas kultūras vērtību reģistrā
Lakīts Stenfīlds

**Lakīts Lī Stenfīlds** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris un mūziķis.

Savu kino debiju piedzīvojis filmā *[[Short Term 12]]* (2013), par ko nominēts ''Independent Spirit'' balvai. Vēlāk vairojis atpazīstamību ar lomām filmās "Prom!" (2017), *[[Sorry to Bother You]]* (2018), *[[Uncut Gems]]* (2019), "Uz nažiem" (2019) un "Jūda un Melnais Mesija" (2021), par ko nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā".

Piedalījies arī tādās filmās kā "Selma" (2014), *[[Dope]]* (2015), "Ielu balsis" (2015), *[[Crown Heights]]* (2017), *[[The Photograph]]* (2020), *[[The Harder They Fall]]* (2021), *[[Haunted Mansion]]* (2023), *[[The Book of Clarence]]* (2023), "Jumtu bandīts" (2025) un *[[Play Dirty (2025. gada filma)|Play Dirty]]* (2025).

## Ārējās saites
Korāna nams

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q630922"
}

**Korāna nams** () ir 1990. gadā uzcelts daudzfunkcionāls centrs Bahreinas galvaspilsētā Manāmā. Tajā atrodas mošeja, medrese, bibliotēka un viens no pazīstamākajiem muzejiem, kas veltīts Korānam. Muzejā eksponēti Korāna manuskripti, sākot no 700. gada, arī senākais Korāna tulkojums latīniski, publicēts Šveicē 955. gadā.

## Ārējās saites

*
Kraniātas

**Kraniātas** *(Craniata)* ir recento bezslēdzenes pleckāju klase, kas ir vienīgā kranijveidīgo apakštipā. Kraniātas dzīvo no apakškembrija līdz mūsdienām un ir izplatītas Vidusjūrā un Egejas jūrā, Atlantijas okeānā, Karību jūrā un Meksikas līcī, Indijas okeānā, pie Madagaskaras, Indonēzijā, Klusajā okeānā, pie Japānas, Filipīnām, Austrālijas un Jaunzēlandes, Dienvidamerikas rietumu piekrastē, pie Antarktīdas u.c., bet fosilā veidā visā pasaulē. Šo klasi 1996. gadā izveidoja starptautiska zinātnieku grupa (Velsas ģeologs Elvins Viljamss, amerikāņu paleontoloģe Sandra Karlsone, britu paleontologs Hovards Brantons, zviedru paleontologs Larss Holmers un Velsas paleontologs Leonīds Popovs).

## Apraksts
Kraniātu klasē ir vairākas kraniīdu kārtas ģintis, kas ir izdzīvojušas līdz mūsdienām, un kas sniedz lielu daļu informācijas par to bioloģiju. Mūsdienu kraniātu pārstāvjiem ir kalcīta čaulas, kaut arī dažām izmirušajām formām varētu būt arī aragonīta čaulas. Kraniātu čaulas ir bez slēdzenēm (čaulas vāki nav savstarpēji savienoti ar šarnīra savienojumu, kuru veido zobi un tiem atbilstošas ligzdas) un parasti to forma ir ieapaļa. Tām nav kājas, bet čaula parasti pieaug pie cieta substrāta. Ķermeņa dobuma aizmugurējo malu veido gluda un plakana siena ar anālo atveri. Šīs klases pārstāvjiem lofofors ir tikai ar vienu taustekļu rindu un to nebalsta čaulas rokas aparāts. Daudzas kraniātas ir inkrustējoši dzīvnieki, kuri piestiprinas tieši pie citu dzīvnieku čaulām, parasti pie citiem pleckājiem. Pleckāju čaulas ārējais krokojums no iepriekšējiem saimniekiem vēlāk parādās kraniātu čaulas iekšpusē.

Mūsdienu kraniātām ir raksturīga muskuļu sistēma, kuru var rekonstruēt pēc izmirušo formu muskuļu nospiedumiem uz čaulas vāku iekšējās virsmas. Tām ir divi pāri stabveidīgu slēdzējmuskuļu (adduktoru), kas orientēti vertikāli un pilda čaulas aizvēršanas funkciju. Vēl ir divi pāri slīpo muskuļu, kas izvietoti nelielā leņķī un ļauj slīdēt un grozīt čaulas vākus vienu attiecībā pret otru. Iekšējie slīpie muskuļi izvietoti tuvu viens pie otra un vērsti uz augšu un atpakaļ no čaulas ventrālā vāka vidus uz dorsālā vāka aizmugurējo daļu. Sānu slīpie muskuļi ir izvietoti plati un stiepjas uz priekšu no ventrālā vāka aizmugurējās daļas uz ķermeņa mīkstās sienas priekšējo daļu.

Kraniātas ir nedaudz līdzīgas gan lingulveidīgajiem, gan arī rinhonelveidīgajiem, lai gan arī atšķiras no tiem. Līdzīgi lingulveidīgajiem, tiem ir anālā atvere, bezslēdzenes čaula un muskulatūra, kuru veido galvenokārt slēdzējmuskuļi un slīpie muskuļi. Bet līdzīgi rinhonelveidīgajiem, tām ir kalcīta čaula un modificēts lofofors.

## Sistemātika
Kraniātu klasē ir iekļautas trīs kārtas:
* klase: ***Craniata*** Williams, Carlson, Brunton, Holmer & Popov, 1996
:* kārta: *[[Craniida]]* Waagen, 1885
:* kārta: *[[Craniopsida]]* Gorjansky & Popov, 1985 †
:* kārta: *[[Trimerellida]]* Goriansky & Popov, 1985 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Johans Georgs fon Rīls

**Johans Georgs fon Rīls** (, ; dzimis , miris ) bija Alūksnē dzimis vācbaltiešu izcelsmes krievu ķirurgs. Krievijas Impērijas galma leibmediķis (*лейб-медик*), īstenais slepenpadomnieks.

Dzimis ārsta ģimenē Dores muižā Alūksnes pievārtē. 1787. gadā pabeidza Ķirurģijas institūtu un iestājās Krievijas militārajā dienestā. Kā mediķis piedalījās 1788.-1790. gada krievu—zviedru karā un Napoleona karos. No 1798. gada - impērijas galmā. No 1828. līdz 1846. gadam - medicīnas inspektors valsts uzturētajās nespējnieku patversmēs, pievērsās arī psihiatrijas pacientu uzturēšanas jautājumiem.

## Ārējās saites
* BBLd — Baltisches Biografisches Lexikon digital
Play Dirty (2025. gada filma)

***Play Dirty*** ir 2025. gada ASV asa sižeta trillera filma, kuras režisors ir Šeins Bleks. Filmā galvenās lomas atveido Marks Volbergs, Lakīts Stenfīlds, Roza Salazara, Kīgans Maikls Kejs, Čukvudi Ivudži, Neits Volfs, Grečena Mola, Tomass Džeins un Tonijs Šalhūbs. Filma balstīta uz Donalda Vestleika *Parker* grāmatu sērijas tēliem.

Filma stāsta par zagļu grupu, kuri veic savu jebkad lielāko laupīšanu.

Filmas *Play Dirty* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Amazon MGM Studios]]* caur *[[Amazon Prime Video|Prime Video]]* straumēšanas platformu. Filma saņēma viduvējus kritiķu vērtējumus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ernsts Gotlībs Gliks

**Ernsts Gotlībs Gliks** (, ; dzimis ap 1698. gadu, miris ) bija Alūksnē dzimis vācbaltiešu izcelsmes Krievijas valsts darbinieks. Ernsta Glika dēls. Eriņu muižas īpašnieks. No 1716. gada studēja jurisprudenci Kēnigsbergas Universitātē. Atgriezies dzimtenē, 1725. gadā ar Katrīnas I rīkojumu iecelts par Vidzemes, Igaunijas un Somijas tieslietu kolēģijas asesoru. 

## Ārējās saites
* BBLd — Baltisches Biografisches Lexikon digital
Vladimirs Mjasiščevs

**Vladimirs Mjasiščevs** (; dzimis , miris ) bija Jaunjelgavā dzimis krievu psihiatrs un psihologs. Pēterburgas psihoterapijas skolas dibinātājs. Vladimira Behtereva skolnieks. No 1939. gada — Ļeņingradas V. Behtereva ZPI direktors.

## Ārējās saites
HTV-X1

***HTV-X1*** ir Japānas *[[H-II Transfer Vehicle|HTV-X]]* sērijas pirmais kravas kosmosa kuģis Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) apgādei. To orbītā palaida 2025. gada 26. oktobrī.

Kravas kuģim bija četru posmu lidojumu programma: A posms bija sākotnējā orbitālā ekspluatācija, B — tuvošanās stacijai, C — atrašanās Starptautiskajā kosmosa stacijā, D — tehnoloģiskie demonstrējumi autonomā lidojumā.

*HTV-X* ir uzlabota, lētāka *HTV* versija.

## Lidojuma gaita
*HTV-X1* tika palaists  00:00:15 *[[UTC]]* no Tanegasimas kosmosa centra *Yoshinobu* starta kompleksa (*LA-Y2*) ar nesējraķeti *[[H3-24W]]*.

29. oktobrī kravas kuģis pietuvojās SKS. 15:58 *UTC* stacijas manipulators, ko vadīja Zena Kārdmena un Kimija Jui, satvēra *HTV-X1*. Pēc tam kuģis tika pārvietots uz *[[Harmony (SKS)|Harmony]]* moduļa pret Zemi vērsto pieslēgvietu un pievienots tai 18:50 *UTC*.

5. martā 19:23 *UTC* *HTV-X1* ar manipulatoru *Canadarm2* atvienoja no *Harmony* moduļa.
6. martā 17:00 *UTC* manipulators atlaida kravas kuģi brīvā lidojumā.

Pēc tam tas sāka paaugstināt lidojuma augstumu, lai veiktu tehnoloģiskos demonstrējumus lidojumu programmas D fāzes ietvaros.
11. martā aptuveni 500 km augstumā no izmešanas iekārtas *H—SSOD* tika palaists pavadonis *Ten-Koh 2*.
Pēc tam tika izmēģināts lāzera lokators *SLR (Satellite Laser Ranging)* un reflektors *Mt.Fuji*.
'HTV-X1* izvērsa plakanu vieglu antenu *DELIGHT*.
Tika veikts *SDX'' eksperiments, lai izmēģinātu nākamās paaudzes saules baterijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* HTV-X JAXA 
* HTV-X 1, 2, 3 Gunter's Space Page
Rimšu vecticībnieku lūgšanu nams

**Rimšu vecticībnieku lūgšanu nams** ir vecticībnieku dievnams, kas atrodas Rēzeknes novada Viļānu pagasta Rimšu apdzīvotajā vietā, uz rietumiem no Viļāniem. Dievnams uzcelts 20. gadsimta sākumā.

## Ārējās saites
Hlanes Karaliskais nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q9067090"
}


**Hlanes Karaliskais nacionālais parks** () ir 1967. gadā nodibināts nacionālajiem parkiem Svatini ziemeļaustrumos, vēsturiski Svatini karaļa medību teritorija.

Teritorija ir līdzenums, ko klāj bušvelds (*bushveld*). Šeit dzīvo lauvas, ziloņi, degunradži, antilopes gnu, zebras, impalas. Reintroducēti gepardi. Šeit ir lielākā Āfrikas grifa koncentrācija kontinentā. Sastopami Marsa ērgļi, akrobātērgļi, garcekula ērgļi, Āfrikas baltgalvas grifi, Āfrikas ausainie grifi, Kāpzemes grifi, marabū, sarkanknābja degunragputni.

## Attēlu galerija no nacionālā parka

White Rhinos (Ceratotherium simum) female and young ... (31685975553).jpg
Elephant and White Rhinos at Ndlovu waterhole ... (32376336791).jpg
04.20 總統參訪 Hlane Royal National Park (40954029404).jpg
White Rhino (Ceratotherium simum) at Ndlovu Waterhole ... (31705152793).jpg
White Rhinos (Ceratotherium simum) female and young coming to the waterhole ... (32345845162).jpg


## Ārējās saites
Bahreinas Nacionālais stadions

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1548284"
}


**Bahreinas Nacionālais stadions** () ir stadions Bahreinas otrajā lielākajā pilsētā Rifā. 1982. gadā uzceltajā stadionā ir 24 000 sēdvietas, un tajā bāzējas Bahreinas futbola izlase. 2022. gada 5. novembrī šeit noturēja misi Romas pāvests Francisks.

## Ārējās saites

* Stadiona profils ''stadiumdb.com''
Ņūri katoļu katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q2942410"
}

**Svētā Patrika un Svētā Kolmana katedrāle** () jeb **Ņūri katedrāle** ir Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Ziemeļīrijas dienvidos, Ņūri pilsētā. Baznīca ir 1192. gadā dibinātās Romas katoļu Dromoras diecēzes galvenā baznīca. Baznīca veltīta Svētajam Patrikam un 6. gadsimta īru svētajam Kolmanam no Dromoras.

Pēc tam, kad 1829. gadā tika pasludināts katoļu emancipācijas bils, Īrijā atkal tika atļauta katoļu katedrāļu celtniecība. Katedrāle tika uzcelta vairākos posmas no 1825. līdz 1829. gadam, no 1888. līdz 1890. gadam un no 1904. līdz 1909. gadam. Katedrāle tika iesvētīta 1925. gadā — 100 gadus pēc pamatakmens ielikšanas.


Newry_Cathedral_from_the_Cathedral_Garden.jpg
Sacred_Heart_Chapel,_Newry_Cathedral.jpg
Cathedral_Reliquary_2022.jpg
Sanctuary_Mosaic.jpg


## Ārējās saites
*
Velvičija

**Brīnumainā velvičija** (*Welwitschia mirabilis*) ir unikāls, relikts kailsēklis un vienīgā suga **velvičiju dzimtā** (*Welwitschiaceae*), kas bieži tiek uzskatīta par vienu no izteiktākajiem “dzīvo fosiliju” piemēriem starp mūsdienu sēklaugiem. Tā ir endēmiska Namiba tuksneša sausajos apgabalos Namībijā un dienvidrietumu Angolā, kur pielāgojusies ārkārtīgi sausai videi, izmantojot miglas mitrumu un minimālos nokrišņus. Augu raksturo ārkārtīgi savdabīga morfoloģija. Visa mūža garumā tas saglabā tikai divas lapas, kas nepārtraukti aug no to pamatnes, pakāpeniski pārvēršoties garos, lentei līdzīgos segmentos, kuri ar laiku saplīst un sadrūp. Velvičijai ir dziļa mietsakne, zems, koksnains stumbrs un divmāju vairošanās — vīrišķie un sievišķie čiekuri attīstās uz atsevišķiem augiem.

Šī suga ir viens no ilgdzīvotājiem augu pasaulē. Atsevišķi eksemplāri sasniedz 1000–2000 un pat vairāk gadu vecumu. Savdabīgās adaptācijas un evolūcijas īpatnības padara velvičiju par būtisku botānisko un ekofizioloģisko pētījumu objektu, kā arī par Namībijas dabas mantojuma simbolu.

## Ārējās saites
Rarotongas tvaika dzelzceļš

**Rarotongas tvaika dzelzceļš** bija īss tūristu dzelzceļš Rarotongā, Kuka salās.

## Vēsture
[thumb|200px|[Avarua. Sliedes pie piestātnes ap 1914. gadu]]
thumb|200px|Lokomotīve Px48-1919 Polijā, analoģiska Rarotongas lokomotīvei
Kuka salās līdz 1990. gadu sākumam nebija dzelzceļa līniju, lai gan ap 1914. gadu Jaunzēlandes uzņēmumam *Union Steam Ship Company* bija dzelzceļa sliedes Avaruas piestātnē. 1991. vai 1992. gadā Rarotongas iedzīvotājs jurists Tims Arnolds, feldmaršala Gebharda Līberehta fon Blihera pēctecis, Polijā iegādājās norakstītu tvaika lokomotīvi un atveda to uz Avaruu. Tā bija 750 mm tvaika lokomotīve Px48-1741, izgatavota Polijā 1951. gadā, un līdz tam izmantota vietējos dzelzceļos Krosņevicē, Kaliskā un Žulavskā. Arnolds savā ģimenes īpašumā ieklāja aptuveni 170 metrus sliežu ceļa, vajadzīgo iepērkot Jaunzēlandē, kur šaursliežu dzelzceļi vēl tika lietoti. Viņš ar lielām pūlēm, tā kā salā trūka labošanas infrastruktūras, saveda lokomotīvi minimālā darba kārtībā. Tā kā Kuka salās nebija nekādu noteikumu par dzelzceļiem, tad Arnolds varēja atļauties ekspluatēt lokomotīvi un vagonu, kuru tehniskais stāvoklis, ieskaitot bremzes, bija slikts.

Mūsdienās lokomotīvei atkal nepieciešams remonts, un tā vairs nav darba kārtībā. Lokomotīve un pārējais aprīkojums tiek glabāts uz salas, gaidot iespējamu turpmāku izmantošanu. Bija ierosināts pārvietot lokomotīvi uz jauno šaursliežu dzelzceļu netālu no Vakatipu ezera Jaunzēlandē.

## Atsauces
Klada

[thumbnail|upright=1.2|[Kladistika|Kladogrammas piemērs, kurā attēlotas savstarpējās evolūcijas attiecības starp dažādiem kukaiņiem]]
[thumb|upright=1.2|[Primāti|Primātu kladogramma]]
**Klada** (, *kládos* — ‘zars’) ir organismu grupa, kas ietver vienu kopīgu senču sugu un visus tās pēcnācējus, veidojot monofilētisku līniju evolūcijas kokā. Tā ir pamatvienība filoģenētikā un evolūcijas bioloģijā, un tās mērķis ir atspoguļot patiesas radniecības attiecības, rekonstruējot kopīgo izcelsmi no salīdzināmām pazīmēm — morfoloģijas, ģenētikas, uzvedības un to sadalījuma filoģenētiskajos kokos. Atšķirībā no tradicionālās taksonomijas, kurā grupas bieži tika veidotas pēc ārējas līdzības vai vēsturiskiem iedalījumiem, klada obligāti ietver visus konkrētā senča pēcnācējus. Līdz ar to parafilētiskas un polifilētiskas grupas (piemēram, zivis vai koki) nav kladas, jo tās izslēdz daļu pēcnācēju vai apvieno nesaistītas līnijas bez tiešas kopīgas izcelsmes.

Mūsdienu sistemātikā kladu jēdziens un kladu pieeja ir centrālais instruments organismu klasifikācijā. Kladas ļauj konstruēt evolūcijas kokus, pārskatīt taksonu robežas, analizēt radniecību dažādos līmeņos — no sugām līdz augstākiem taksoniem — un nodrošina uz datiem balstītu, evolucionāri pamatotu bioloģisko daudzveidības izpratni.

## Ārējās saites
Tīnūžu muiža

thumb|Tīnūžu muižas kungu māja (1907).
thumb|Tīnūžu muiža (pirms 1914).
thumb|Pārvaldnieka māja (2010).
**Tīnūžu muiža** () atradās tagadējā Ogres novada Tīnūžu pagastā. Līdz mūsdienām saglabājušās dažas saimniecības ēkas, kuras daļēji pārbūvētas vai rekonstruētas: pārvaldnieka A. fon Grīnevalda māja, modernīca, zirgu stallis, graudu šķūnis, brūzis, Līču krogs u. c. ēkas.

## Vēsture
Vēstures avotos Lindenbergas muiža pirmo reizi minēta Zviedru Vidzemes laikā 1676. gadā kā Rīgas rātskunga E. Horsta īpašums. 1684. gadā tā kļuva par Tīzenhauzenu īpašumu. No Tīzenhauzeniem arī, domājams, cēlies Tīnūžu muižas latviskais nosaukums.
No 1748. gada līdz 1872. gadam Tīnūžu muiža piederēja Blūmenu dzimtai. Kungu māja uzcelta 1768. gadā, pēc nokļūšanas Volfu dzimtas īpašumā tā no 1893. gada līdz 1921. gadam piederēja Jozefam Oto Kārlim fon Volfam (1868-1922), kurš no 1900. līdz 1910. gadā pārbūvēja muižas kungu māju. Pārvaldnieka A. fon Grīnevalda māju 1912. gadā projektēja arhitekts Gerhards fon Tīzenhauzens (1898-1917).

Pirmā pasaules kara Kaujas pie Mazās Juglas laikā 1917. gadā muižā atradās 8. Valmieras latviešu strēlnieku pulka štābs, Juglas kaujas laikā 1919. gada 29. jūnijā Tīnūžu muižu ieņēma Igaunijas armija.

Pēc 1920. gada zemes reformas muižu atsavināja un 1932. gadā to nodeva Latvijas kara Invalīdu savienības pārziņā.
Sarkanās armijas uzbrukumā Otrā pasaules kara laikā 1944. gada oktobrī kungu māju nopostīja. 

### Muižas ēkas
Kungu mājai bija divslīpju jumts ar daļēji nošļauptiem jumtiem. Tās priekšā bijušas divas terases, vienai izmantots dabiskais reljefs, otra pacelta uz kolonnām un pieejama no ēkas parādes stāva, kura centrā atradās zāle. Ēka sākotnēji kalpoja kā J.K.O. fon Volfa vecāku māja. Bijušajā klēts ēkā atrodas Kultūras mantojuma centrs "Tīnūžu muiža".

## Atsauces
Nickel Boys

***Nickel Boys*** ir 2024. gada ASV vēsturiskā drāmas filma, kuras pamatā ir Kolsona Vaitheda 2019. gada tāda paša nosaukuma romāns. Filmas režisors ir Ramels Ross, kurš kopā ar Džoslinu Bārnsu sarakstīja arī scenāriju. Galvenās lomas filmā atveido Ītans Heriss, Brendons Vilsons, Hemišs Linkleiters, Freds Hekindžers, Deivīds Digss, Džimijs Feilss un Onžanū Ellisa-Teilore.

Filmas stāsts vēsta par diviem afroamerikāņu zēniem Elvudu (Heriss) un Tērneru (Vilsons), kurus nosūta uz vardarbīgu pāraudzināšanas skolu 1960. gadu Floridā. Filmas sižets iedvesmots no *Dozier* zēnu skolas, tagad slēgtas Floridas pāraudzināšanas skolas, kas ieguva bēdīgu slavu ar vardarbīgo izturēšanos pret saviem skolēniem.

Filma uzņemta no pirmās personas skatupunkta, un filmēšana notika Luiziānā 2022. gada beigās. Tās pirmizrāde notika 51. Telluride kinofestivālā 2024. gada 30. augustā, un *[[Amazon MGM Studios]]* to ierobežotā seansu skaitā demonstrēja kinoteātros no 2024. gada 13. decembra. Amerikas Kinoinstitūts to nosauca par vienu no 10 labākajām 2024. gada filmām, un tā saņēma vairākas balvas, tostarp ''Independent Spirit'' balvu kategorijā "Labākais operatora darbs", nomināciju Zelta globusa balvai kategorijā "Labākā drāmas filma" un divas nominācijas Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijās "Labāko filma" un "Labāko adaptētais scenārijs". *[[IndieWire]]* to nosauca par labāko 2020. gadu filmu 2025. gadā, un citi to nosaukuši par vienu no labākajām 21. gadsimtā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dzelzs kupols

thumb|"Dzelzs kupols" 2010. gadā
**"Dzelzs kupols"** (, ivritā: כִּפַּת בַּרְזֶל) ir Izraēlas izstrādāta daudzslāņu pretgaisa un pretraķešu aizsardzības sistēma, kas paredzēta īsa darbības rādiusa raķešu, mīnmetēju šāviņu, artilērijas lādiņu un bezpilota lidaparātu pārtveršanai. Sistēmu izstrādāja Izraēlas uzņēmums *Rafael Advanced Defense Systems* sadarbībā ar *Israel Aerospace Industries* (IAI). "Dzelzs kupols" kļuvusi par vienu no pasaulē tehnoloģiski visnovērtētākajām aizsardzības sistēmām.

## Izstrāde un darbības principi
Izstrāde "Dzelzs kupola" sistēmai sākās 2000. gadu vidū kā reakcija uz atkārtotiem raķešu uzbrukumiem Izraēlas dienvidu un ziemeļu reģioniem, īpaši no Gazas joslas un Libānas. Nepieciešamība radās pieaugošā pašdarināto un rūpnieciski ražoto raķešu pielietojuma dēļ, kā arī vajadzības pēc mobilas, ātras un salīdzinoši lētas pārtveršanas tehnoloģijas, ko veicināja modernu sensoru un vadības sistēmu attīstība. Sistēma kļuva operacionāla 2011. gadā un kopš tā laika tiek regulāri modernizēta.

"Dzelzs kupols" sastāv no trim galvenajiem komponentiem: radara sistēmas, kaujas vadības un kontroles centra un pārtverošās raķetes *[[Tamir]]*. Radars automātiski nosaka raķetes palaišanas vietu, aprēķina tās trajektoriju, paredz trieciena punktu un nosaka, vai drauds būs bīstams apdzīvotām teritorijām vai stratēģiskiem objektiem. Kaujas vadības centrs analizē radara datus un dažu sekunžu laikā pieņem lēmumu par pārtveršanu, nodrošinot pilnībā automatizētu sistēmas darbību. Savukārt pārtverošā raķete *Tamir*, aprīkota ar elektrooptisko vadību, neitralizē mērķi gaisā drošā augstumā un ir salīdzinoši lēta, kas palielina sistēmas ekonomisko efektivitāti.

Sistēma darbojas pēc selektīvās pārtveršanas principa — tiek pārtvertas tikai tās raķetes, kas varētu trāpīt apdzīvotās vietās vai svarīgos objektos, tādējādi samazinot izmaksas un optimizējot resursu izmantošanu. "Dzelzs kupola" darbības rādiuss ir aptuveni 4—70 km, kas to padara efektīvu īsa darbības rādiusa draudu novēršanai.

## Efektivitāte un pielietojums
Kopš tās ieviešanas "Dzelzs kupols" pārtvēris tūkstošiem raķešu un plaši izmantots militāros konfliktos ar *[[Hamās]]* un citiem grupējumiem. Sistēma var tikt izvietota gan statiski, gan mobilajās pozīcijās, nodrošinot lielpilsētu, rūpniecības un militāro objektu aizsardzību. Efektivitāte tiek pastāvīgi uzlabota, modernizējot programmatūru un sensorus.

Sistēmas izstrādē un finansēšanā būtiska loma bijusi ASV, kas sniegusi tehnoloģisko un materiālo atbalstu. Vairākas valstis izrādījušas interesi par sistēmas iegādi, un to jau izmanto arī ASV Armijas testos.

## Loma daudzslāņu aizsardzībā
"Dzelzs kupols" ir nozīmīga daļa no Izraēlas daudzslāņu pretgaisa aizsardzības arhitektūras, kurā ietilpst tādas sistēmas kā *[[David's Sling]]* (vidēja darbības rādiusa aizsardzība) un *[[Arrow-2]]* un *[[Arrow-3]]* (ballistisko raķešu pārtveršana). Kopā tās nodrošina plašu aizsardzības spektru pret dažāda veida draudiem — no improvizētām raķetēm līdz ballistiskajiem ieročiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eirāzijas stepe

thumb|Eirāzijas stepju josla
**Eirāzijas stepe** ir viens no plašākajiem nepārtrauktajiem dabas reģioniem pasaulē, kas stiepjas vairāk nekā astoņus tūkstošus kilometru no Austrumeiropas līdz pat Ziemeļķīnai. Šī teritorija, ko raksturo sauss mērenais klimats, plaši zālāji un neliels nokrišņu daudzums, gadsimtiem ilgi veidojusi unikālu vidi gan ekoloģiskajām sistēmām, gan cilvēku sabiedrību attīstībai. Stepe, kas vietām sasniedz vairāk nekā tūkstoš kilometru platu joslu, atrodas starp mežu zonām ziemeļos un tuksnešiem dienvidos, tādējādi kļūstot par dabisku tranzīta telpu, kurā mijiedarbojušies dažādi kultūras, ekonomiskie un militārie procesi.

Šajā reģionā izveidojās specifiska bioloģiskā daudzveidība, ko nodrošināja augu sugas, īpaši graudzāles un sausumizturīgi zālaugi, kā arī stepes savvaļas dzīvnieki — saiga, kulans, dažādas stepju lapsas un vilki. Šī vide kopš seniem laikiem bijusi piemērota arī cilvēku migrācijai un lopkopībai, kas kļuva par svarīgāko tradicionālās stepju saimniecības pamatu.

Eirāzijas stepes vēsturiskā loma ir ārkārtīgi nozīmīga. Tā kalpojusi kā viens no galvenajiem cilvēces migrācijas ceļiem, pa kuru jau 4.–3. gadu tūkstotī pirms mūsu ēras virzījās indoeiropiešu kopienas, ietekmējot gan Eiropas, gan Dienvidāzijas etnolingvistisko karti. Vēlāk stepju zonā attīstījās skiti un sarmati, bet viduslaikos šeit radās vairāki lieli nomadu veidoti politiskie veidojumi, tostarp huņņi, geku tjurki, uiguru kaganati un visbeidzot Mongoļu impērija. Mongoļu karaspēka spēja ātri pārvietoties pa plašo stepju joslu nodrošināja ne tikai militāras uzvaras, bet arī jaunu saimniecisko un kultūras sakaru izveidi starp Eiropu un Āziju. Stepes teritorija tādējādi kļuva par nozīmīgu Zīda ceļa sastāvdaļu, sekmējot preču, ideju un tehnoloģiju apmaiņu starp dažādiem reģioniem.

Stepju sabiedrībām raksturīgā mobilitāte, klejotājlopkopība un militārā organizācija radīja specifiskas sociālās struktūras, kurās vara balstījās gan politiskajā autoritātē, gan spējā kontrolēt cilvēku un lopu pārvietošanos. Šī organizācijas forma bija pielāgota stepes videi, kurā ātra manevrētspēja un elastība bija izšķirošas.

Mūsdienās Eirāzijas stepe saglabā gan savu ekoloģisko, gan saimniecisko nozīmi. Liela daļa tās platību pārveidota par auglīgām lauksaimniecības zemēm, īpaši Ukrainas un Ziemeļkazahstānas melnzemi. Taču cilvēka darbība ir radījusi arī nopietnus vides izaicinājumus: augsnes erozija, bioloģiskās daudzveidības samazināšanās un stepju degradācija. Vienlaikus stepju teritorijas atkal kļūst stratēģiski nozīmīgas starptautiskajās transporta un enerģētikas iniciatīvās, piemēram, mūsdienu sauszemes tirdzniecības koridoros starp Eiropu un Āziju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Murorana

**Murorana** (, *Muroran-shi*) ir pilsēta un osta Hokaido prefektūrā, precīzāk — Iburi apakšprefektūrā. Tā atrodas Hokaido dienvidrietumos, uz pussalas, ar piekļuvi Klusajam okeānam.

Murorana ir viens no nozīmīgākajiem Hokaido smagās rūpniecības un loģistikas centriem — pilsētā atrodas tērauda, metālapstrādes un ķīmiskās rūpniecības uzņēmumi, kā arī moderna osta un kuģu būves infrastruktūra.

## Vēsture
Vārds “*Muroran*” cēlies no ainu valodas — no “*mo ruerani*”, kas varētu nozīmēt “mazs slīpums” vai “lejasdaļa mazā nogāzē”. 

Reģionu senos laikos apdzīvoja ainu tauta. Vēlā 16. gadsimtā teritoriju pārvaldīja Matsumae klans, un Murorana kļuva par tirdzniecības punktu starp ainu un japāņu. No 19. gadsimta beigām ar Hokaido kolonizāciju un dzelzceļa attīstību Murorana kļuva par nozīmīgu kuģniecības un transporta centru.  

1899. gadā Muroranas osta tika atvērta starptautiskajai tirdzniecībai ar ASV un Lielbritāniju. 20. gadsimta sākumā pilsētā attīstījās smagā rūpniecība — īpaši tērauda un ķīmiskās rūpnīcas. 

Otrā pasaules kara beigās Murorana tika bombardēta tās stratēģiskās rūpniecības nozīmes dēļ. Pēc kara pilsēta tika atjaunota, taču pēdējās desmitgadēs piedzīvo iedzīvotāju skaita samazināšanos.  

Mūsdienās Muroran attīsta vides un atjaunojamās enerģijas projektus, tostarp iniciatīvu “*Muroran Green Energy Town*”.

## Ģeogrāfija un apskates vietas
Muroran atrodas uz pussalas, kuras forma atgādina pakavu, tādējādi veidojot dabisku ostu.  
Viena no nozīmīgākajām apskates vietām ir Hakučo tilts, liels trosu tilts pār Muroranas līci. 

Pilsētā populāras ir arī “*Muroran Hakkei*” — astoņas skatu vietas, tostarp Čikju rags, *Itanki* pludmale, kā arī *Kinbyōbu* un *Ginbyōbu* klintis.

## Ekonomika
Muroran ir smagās rūpniecības centrs — pilsētā darbojas tērauda, cementa, ķīmiskās un naftas pārstrādes uzņēmumi, kā arī osta un kuģubūve. Pilsēta sadarbojas ar universitātēm, lai attīstītu ekoloģiskās tehnoloģijas un atjaunojamo enerģiju.

## Iedzīvotāji
2024. gada sākumā Muroranā dzīvoja 76 385 iedzīvotāji.  Pilsētai raksturīgs pakāpenisks iedzīvotāju skaita kritums. Šo tendenci nosaka vairāki faktori — iedzīvotāju novecošanās, dzimstības samazināšanās un jauniešu aizplūšana uz lielākajām Hokaido pilsētām, īpaši Saporo un Tomakomai, kur ir plašākas izglītības un nodarbinātības iespējas.

## Klimats
Muroranai ir silts vasaras mitrināts kontinentālais klimats, kas ir netipisks Hokaido. Ziemas ir sniegotas, bet maigākas nekā Hokaido iekšzemē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tam Tam

**Tam Tam** () ir Ukrainas reģionālais pārtikas veikalu un hipermārketu tīkls, kas galvenokārt darbojas Luckā un Volīnijā. Tīkls pazīstams ar klasiskā hipermārketa, mazāku veikalu formātu un plaša sortimenta pašu ražoto kulinārijas izstrādājumu apvienojumu.

Tīklu 2004. gadā izveidoja uzņēmums *Continium-Trade*, uzsākot pirmā hipermārketa būvniecību Luckā. Oficiālā atklāšana notika 2005. gada 19. novembrī. Pirmajam hipermārketam bija vairāk nekā 4,5 tūkstoši m² liela tirdzniecības zāle, kā arī vairāki ražošanas cehi: gaļas, kulinārijas, konditorejas un maizes ceptuve. Ap hipermārketu vēlāk izveidojās tirdzniecības un izklaides komplekss ar dažādām servisa zonām, partneru veikaliem un atpūtas iespējām.

Hipermārketa sortiments pārsniedz  preču vienību, tostarp pārtikas un nepārtikas preču grupas. Papildus ir pieejami servisa departamenti, banku pakalpojumi, ēdināšanas punkti un partneru veikali. Nozīmīgu daļu veido pašu ražotie produkti — gatavās maltītes, pusfabrikāti, maize un konditorejas izstrādājumi.

## Tīkla formāti
Tam Tam attīsta vairākus veikalu formātus:

* Hipermārkets “Tam Tam” — lielākais formāts ar plašu sortimentu, papildu pakalpojumiem un atsevišķiem preču departamentiem.
* Express Tam Tam — vidēja izmēra lielveikali, pirmo no kuriem atvēra 2012. gadā.
* Tam Tam mini — kompakti veikali ap 50 m², paredzēti ātrai iepirkšanai un pašu ražotai produkcijai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Terebratulīdas

[right|thumb|270px|Terebratulīda ''[Magellania flavescens* čaula no iekšpuses ar cilpveida rokas aparātu.]]
[[Attēls:Pygites diphyoides (d'Orbigny).jpg|thumb|right|270px|*Pygites diphyoides*.]]
*'Terebratulīdas** (''Terebratulida'') ir recentu [[slēdzenes pleckāji|slēdzenes pleckāju]] [[kārta]]. Šīs kārtas izveidošana tiek piedēvēta austriešu ģeologam [[Vilhelms Vaagens|Vilhelmam Vaagenam]], kurš 1883. gadā izviedoja ''Terebratulidae'' dzimtu. Terebratulīdu kārtas pārstāvji dzīvo no [[Augšsilūrs|augšsilūra]] līdz mūsdienām.

== Apraksts ==
[[Čaula]]s ir divpusēji izliektas, retāk izliekti plakanas vai plakani izliektas, porainas (ar retiem izņēmumiem). Tām ir īsa, parasti izliekta, retāk taisna slēdzenes mala, ar vairāk vai mazāk spēcīgi attīstītu vēdera [[Palintrops|palintropu]], bez [[areja]]s. Šiem pleckājiem [[deltīrijs]] ir ar [[deltidiālās plātnītes|deltidiālajām plātnītēm]] vai [[simfītijs|simfītiju]]. [[Nototirijs|Nototirija]] tiem nav. [[Rokas aparāts]] ir dažādas sarežģītības pakāpes cilpas veidā.

== Sistemātika ==
Terebratulīdu kārtā ir šādas apakškārtas un virsdzimtas, kā arī tajās neiekļautās dzimtas un ģintis:
* kārta: ***Terebratulida**'
:::* dzimta: [[Mosaethyrididae]] <small>Simon, 2005</small> †
::* virsdzimta: *Gwynioidea* <small>MacKinnon, 2006</small>
:* apakškārta: *Terebratellidina* <small>Muir-Wood, 1955</small>
::::* ģints: *Holobrachia* <small>Zezina, 2001</small>
::::* ģints: *Magas* <small>Sowerby, 1816</small> †
:::* dzimta: [[Jagtithyrididae]] <small>Simon & Mottequin, 2018</small>
::* virsdzimta: *Bouchardioidea* <small>Allan, 1940</small>
::* virsdzimta: *Kingenoidea* <small>Elliot, 1948</small>
::* virsdzimta: *Kraussinoidea* <small>Dall, 1870</small>
::* virsdzimta: *Laqueoidea* <small>Thomson, 1927</small>
::* virsdzimta: *Megathyridoidea* <small>Dall, 1870</small>
::* virsdzimta: *Platidioidea* <small>Dall, 1870</small>
::* virsdzimta: *Terebratelloidea* <small>King, 1850</small>
::* virsdzimta: *Zeillerioidea* <small>Allan, 1940</small>
:* apakškārta: *Terebratulidina* <small>Waagen, 1883</small>
:::* dzimta: [[Ostreathyridae]] <small>Hiller, 2016</small> †
::* virsdzimta: *Cancellothyridoidea* <small>Thomson, 1926</small>
::* virsdzimta: *Compositelasmatoidea* <small>Smirnova, 2006</small> †
::* virsdzimta: *Cryptonelloidea* <small>Thomson, 1926</small> †
::* virsdzimta: *Dielasmatoidea* <small>Schuchert, 1913</small> †
::* virsdzimta: *Dyscolioidea* <small>Fischer & Oehlert, 1891</small>
::* virsdzimta: *Loboidothyridoidea* <small>Makridin, 1964</small> †
::* virsdzimta: *Stringocephaloidea* <small>King, 1850</small> †
::* virsdzimta: *Terebratuloidea'' Gray, 1840

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Terebratelīdes

**Terebratelīdes** (*Terebratellidae*) ir līdz mūsdienām saglabājusies slēdzenes pleckāju dzimta. Dzimtas pārstāvjiem nav zobu plātnīšu. Rokas aparāts ir cilpas veidā, kas sastāv no augšupejošiem un lejupejošiem zariem. Līdz brieduma sasniegšanai īpatņi iziet vairākas metamorfozes stadijas. Terebratelīdu dzimtas pārstāvji dzīvo no juras perioda līdz mūsdienām.

## Sistemātika
Dzimtas recentie pārstāvji tiek dalīti 4 apakšdzimtās un 15 ģintīs:
* dzimta: **Terebratellidae** King, 1850
:* apakšdzimta: *[[Anakineticinae]]* Richardson, 1991
::* ģints: *[[Anakinetica]]* Richardson, 1987
::* ģints: *[[Parakinetica]]* Richardson, 1987
:* apakšdzimta: *[[Magadinae]]* Davidson, 1886
::* ģints: *[[Magadinella]]* Thomson, 1915
:* apakšdzimta: *[[Magellaniinae]]* Beecher, 1893
::* ģints: *[[Magellania]]* Bayle, 1880
::* ģints: *[[Pirothyris]]* Thomson, 1927
:* apakšdzimta: *[[Terebratellinae]]* King, 1850
::* ģints: *[[Aerothyris]]* Allan, 1939
::* ģints: *[[Aneboconcha]]* Cooper, 1973
::* ģints: *[[Calloria]]* Cooper & Lee, 1993
::* ģints: *[[Dyscritosia]]* Cooper, 1982
::* ģints: *[[Fosteria]]* Zezina, 1980
::* ģints: *[[Gyrothyris]]* Thomson, 1918
::* ģints: *[[Magasella]]* Dall, 1870
::* ģints: *[[Neothyris]]* Douvillé, 1879
::* ģints: *[[Syntomaria]]* Cooper, 1982
::* ģints: *[[Terebratella]]* d'Orbigny, 1847

## Atsauces
Sinoles muiža

thumb|Sinoles muižas kungu māja (pirms 1914).
**Sinoles muiža** () bija muiža Lejasciema pagastā, Gulbenes novadā, Latvijā. 

## Vēsture
Zināms, ka no 1429. gada Sinoles muiža piederēja Rīgas arhibīskapijas Letu gala vasaļiem Tīzenhauzeniem. Zviedru Vidzemes laikā 1631. gadā ieguva Mengdenu dzimta. 18. gadsimtā tā ietilpa Velēnas draudzes novadā. Koka muižas pils kungu māja uzcelta 1750. gadā.

Pēc 1920. gada zemes reformas muižu Mengdeniem atsavināja un tā bija Sinoles pagasta pārvaldībā, bet ūdensdzirnavas piederēja P. Mengdenam. Vēlāk Sinoles muižas kungu māju privatizēja un tā gāja postā. Latvijas PSR laikā uz muižas ēkas pamatiem uzcēla daudzdzīvokļu māju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Terebratellas

***Terebratellas*** (Terebratella) ir mūsdienās dzīvojošu slēdzenes pleckāju ģints no Terebratelīžu dzimtas. Ģints tika izdalīta 1847. gadā pēc *Anomia dorsata* sugas no mūsdienu Klusā okeana dienvidu daļas.
Šīs ģints pārstāvjiem ir vidēja līdz liela izmēra čaula, ovāla vai šķērseniski ovāla ar gludu vai nepareizi-radiāli ribotu virsmu. Atslēgas plātnīte ir ar padziļinājumu, un balstās uz septu. 
Ģintī ir vairākas sugas. Dzīvoja no juras perioda līdz mūsdienām. Fosilās formas izplatītas pārsvarā dienvidu puslodē (Patagonija, Jaunzēlande, Austrālija) u.c.

## Sistemātika
* ģints: **Terebratella**
:* suga: *Terebratella crenulata*
:* suga: *Terebratella dorsata*
:* suga: *Terebratella enzenspergeri*
:* suga: *Terebratella labradorensis*
:* suga: *Terebratella maji*
:* suga: *Terebratella rubiginosa*
:* suga: *Terebratella sanguinea*
:* suga: *Terebratella tenuis*
Bise

[thumbnail|upright=1.5|''[Winchester M1897*]]
*'Bise''' ir gludstobra šaujamierocis, kas paredzēts šāvieniem ar skrošu lādiņiem vai speciālām gludstobra lodēm (patronām). Gludstobra konstrukcija nosaka bises balistiku, tas ir, lādiņi netiek stabilizēti ar vītni (izņemot īpašus risinājumus vai vītņotus ieliktņus), tādēļ ierocim ir mazāks efektīvais attālums un precizitāte, bet plašāks trāpījuma lauks, kas ir galvenā priekšrocība tuvās un vidējās distances situācijās. Bises tiek plaši izmantotas medībās (īpaši putniem un nelieliem vai vidējiem dzīvniekiem), sporta šaušanā, kā arī taktiskajā un policijas darbā, kur nepieciešama ātra, spēcīga iedarbība tuvā distancē un iespēja lietot dažādu speciālo munīciju, piemēram, gumijas lādiņus.

Atšķirībā no vītņstobra ieročiem (šautenēm, karabīnēm), kuru stobros esošā vītne stabilizē lodi un nodrošina augstu precizitāti lielos attālumos, bisei ir gluds stobrs, un tās funkcionalitāti nosaka arī čoki — stobra gala sašaurinājumi, kas regulē skrošu izkliedi. Bišu kalibru apzīmējums atšķiras no vītņstobra kalibra un norāda, cik noteikta diametra svina lodītes nepieciešamas, lai tās svērtu vienu mārciņu. Kopumā bise ir daudzpusīgs tuvās un vidējās distances ierocis, kas apvieno plašu pielietojuma spektru ar efektivitāti situācijās, kur priekšrocība ir nevis precīzs punkta trāpījums, bet spēcīgs un plašs šāviena efekts.

## Ārējās saites
Pansija pilī (seriāls)

**"Pansija pilī"** ir 2024. gada Latvijas daudzsēriju komedija, kas veidota pēc Anšlava Eglīša romāna "Pansija pilī" motīviem.

Sižets vēsta par Viktoru Eglīti (Gundars Āboliņš) ar dēliem Anšlavu (Rihards Zelezņevs) un Vidvudu (Kristians Teterovskis), kas ierodas savā lauku īpašumā — Inciema pusmuižā, kas viņam piešķirta par nopelniem valsts labā. Ēka pārcietusi karu un juku laikus un ir bēdīgā stāvoklī, pietam vienā ēkas galā zemes nomnieks Liepiņš (Vilis Daudziņš) ierīkojis bodi, bet otrā iemitinājies bariņš no baronu laikiem palikušu muižas kalpu.

Līdzīgi kā romāns, arī seriāls vēsta par ģimenes centieniem atjaunot valsts piešķirtu īpašumu un dzīvi, kā arī attēlo tā laika prominentākās kultūras personības — Anšlava Eglīša tēvu dzejnieku Viktoru Eglīti (1877—1945), gleznotāju Hildu Vīku (1897—1963), dzejnieku un rakstnieku Edvartu Virzu (1883—1940), gleznotājus Konrādu Ubānu (1893—1981), Voldemāru Toni (1892—1985), Romanu Sutu (1896—1944), izdevēju Miķeli Gopperu (1908—1996).

Seriāls tapa sadarbībā ar straumēšanas platformu *[[Go3]]*, un tā tapšanu atbalstīja Nacionālais kino centrs. Tas filmēts Padures muižā un Kuldīgas novada apkārtnē.

Seriālu nominēja 2024. gada Lielā Kristapa balvai vairākās kategorijās, tostarp, kategorijā "Labākā daudzsēriju filma", "Labākais spēlfilmas režisors", Rihardu Zelezņevu nominēja kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā", Vili Daudziņu un Kasparu Znotiņu kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā", Gunu Zariņu un Daci Eversu kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā", kā arī citās nominācijās.

## Lomās
Lomas atveido:

* Gundars Āboliņš — Viktors Eglītis
* Rihards Zelezņevs — Anšlavs Eglītis
* Kristians Teterovskis — Vidvuds Eglītis
* Guna Zariņa — Ieva Liepiņa
* Vilis Daudziņš — Jānis Liepiņš
* Kaspars Znotiņš — kalps Arnītis
* Dace Eversa — Arnīša māte
* Juris Strenga — sulainis Mārtiņš
* Lāsma Kugrēna — kalpone Priedene
* Jānis Jarāns — muižas kučieris Peltmans
* Dana Bjorka — Hilda Vīka
* Alise Dzene — Alise
* Olga Dreģe — Brizgu māte
* Kaspars Dumburs — Alvils Brizga
* Lauris Dzelzītis — Edvarts Virza
* Artūrs Skrastiņš — baltvācietis Vilis Stepermanis
* Jēkabs Reinis — Maltuss
* Gatis Maliks — Kūlbergs
* Inese Kučinska

## Atsauces
Vardarbība ģimenē

thumbnail|upright=0.9|Violeta lenta simbolizē pretstāvi vardarbībai ģimenē
**Vardarbība ģimenē** ir jebkāda veida fiziska, seksuāla, psiholoģiska, emocionāla vai ekonomiska vardarbība, kā arī piespiedu kontrole, iebiedēšana un izolēšana, kas notiek ģimenes vai mājsaimniecības ietvaros vai intīmās partnerattiecībās — arī pēc šķiršanās. Tā var būt vērsta pret partneri, bērniem, vecākiem, senioriem vai citiem tuviniekiem. Šī parādība aptver sitienus un citus fiziskus uzbrukumus, seksuālu piespiešanu, emocionālu pazemošanu, vajāšanu, ekonomisku atkarības radīšanu, resursu liegšanu, īpašuma bojāšanu un bērnu ļaunprātīgu izmantošanu. Vardarbība ģimenē ir komplekss sociāls, tiesisks un sabiedrības veselības problēmu kopums, kas rada nopietnas un ilgstošas sekas, piemēram, fiziskas un psiholoģiskas traumas, garīgās veselības traucējumus, pēctraumatiskā stresa sindromu, depresiju, trauksmi, hroniskas slimības, reproduktīvās veselības riskus, kā arī sociālo un ekonomisko nestabilitāti. Tā veicina mācību un darba sniegumu kritumu un uztur paaudžu pārmantojamības mehānismus, kas atkārto vardarbības ciklu.

Starp izplatītākajām formām ir partnerattiecību vardarbība, vardarbība pret bērniem, vardarbība pret senioriem un godā balstīta vardarbība. Ekonomiskā ietekme vardarbība ģimenē izpaužas veselības aprūpes, sociālo pakalpojumu un krimināltiesiskās sistēmas izmaksu pieaugumā, kā arī darba produktivitātes zudumā. Starptautiskās organizācijas — Pasaules Veselības organizācija (PVO) un Apvienoto Nāciju Organizācija (ANO) — vardarbību ģimenē definē kā nopietnu cilvēktiesību pārkāpumu un sabiedrības veselības apdraudējumu. PVO īpaši izceļ partnerattiecību vardarbību kā uzvedību, kas rada fizisku, seksuālu vai psiholoģisku kaitējumu, savukārt ANO dokumenti uzsver valstu pienākumu novērst, izmeklēt un sodīt vardarbību, kā arī nodrošināt cietušajiem aizsardzību un atbalstu. Mūsdienu pieejas balstās pierādījumos, agrīnā intervencē un starpiestāžu sadarbībā, lai efektīvi mazinātu šīs parādības izplatību un sekas.

## Ārējās saites
Marija Ržonsņicka

**Marija Ržonsņicka** (; dzimusi , mirusi ) bija krievu ģeoloģe un paleontoloģe, devona stratigrāfijas un pleckāju sistemātikas un evolūcijas pētniece.

Viņas iesāktie pētījumi Kuzņeckas baseinā vēlāk aptvēra visu bijušās Padomju Savienības teritoriju. Ržonsņicka bija līdzautors un redaktors izdevuma "PSRS stratigrāfija" devona sējumam (1973), kā arī līdzautors unikālam "Klusā okeāna joslas un Klusā okeāna paleobioģeogrāfiskajam atlantam" (1979). Kā devona stratigrāfijas starptautiskās apakškomisijas loceklis, viņa iepazinās ar devona stratigrāfiskajiem griezumiem Čehoslovākijā, Beļģijā, VFR, Kanādā un ASV. Pēc Starpresoru stratigrāfiskās komitejas devona komisijas izveidošanas Ržonsņicka bija iecelta par priekšsēdētāja (D. Naļivkina) vietnieci, bet 1982. gadā vadīja komisiju. Piedalījās septiņās izbraukuma sesijās lauka ekskursijās pa dažādiem stratigāfiskajiem griezumiem.

## Atsauces