Sieviešu statuss senajās Atēnās

[thumb|[Hetēra|Hetēras]]
**Sieviešu statuss senajās Atēnās** bija sarežģīts un atkarīgs no sociālā slāņa un ģimenes stāvokļa. Lai arī Atēnas bija pazīstamas kā demokrātijas šūpulis, šī sistēma neattiecās uz sievietēm. Viņu loma sabiedrībā bija ierobežota, un viņām bija noteikti pienākumi un ierobežojumi, kas ietekmēja ikdienas dzīvi.

## Galvenie informācijas avoti par sieviešu dzīvi senajās Atēnās
Par sieviešu dzīvi senajās Atēnās mēs galvenokārt uzzinām no literāriem darbiem, filozofu rakstiem un juridiskiem tekstiem. Ievērojami autori, piemēram, Aristofans, Sofokls un Aristotelis, sniedza dažādas interpretācijas par sieviešu vietu sabiedrībā. Tomēr viņu darbi bieži bija subjektīvi un atspoguļoja vīriešu skatījumu. Filozofi, piemēram, Platons un Aristotelis, bieži rakstīja par sieviešu ierobežoto lomu un viņu pakļautību vīriešiem, uzsverot to, ka sieviešu galvenais uzdevums bija dzemdēt un audzināt bērnus. "Valstī" (grieķu: *Politeia*) Platons ierosināja, ka sievietēm filozofēm vajadzētu būt iespējai piedalīties sabiedrības pārvaldē, ja viņām ir pietiekamas zināšanas un tikumi.

Sofokls, savukārt, savās traģēdijās, piemēram, "Antigonē," parādīja sievietes kā morāles balstus, kas bieži nostājas pret sabiedrības noteikto kārtību. Šāds skatījums izcēla sievietes spēju aizstāvēt savus principus, pat ja viņas darbības ne vienmēr tika uzskatītas par atbilstošām.

## Sabiedriskā dzīve
Senajās Atēnās sievietēm bija maz iespēju piedalīties sabiedriskajā dzīvē. Lielākā daļa precēto sieviešu dzīvoja izolēti no sabiedriskās sfēras. Viņas pavadīja lielāko daļu laika mājās, rūpējoties par mājsaimniecību un bērniem. Sabiedriskās aktivitātes, piemēram, simpoziji (banketi) un politiskās diskusijas, bija paredzētas tikai vīriešiem. Tomēr pastāvēja izņēmumi. Sievietes varēja piedalīties noteiktos reliģiskajos svētkos un ceremonijās, kurās viņu loma bija svarīga. Dažas sievietes, īpaši tās, kuras piederēja pie zemākiem sociālajiem slāņiem, darbojās kā tirgotājas vai amatnieces, tādējādi kļūstot redzamākas sabiedrībā.

## Laulība
Laulība senajās Atēnās bija galvenais sievietes dzīves notikums un viņas sociālā statusa noteicējs. Tā bija vairāk ekonomisks un sociāls līgums, nevis personīgu jūtu izpausme. Meitenes parasti izprecināja agri, bieži vien ap 14 gadu vecumu, un viņas vīra izvēlē piedalījās viņas tēvs vai cits vīriešu radinieks.

Līgavas pūrs bija svarīga laulības daļa, un tas kalpoja kā sievietes drošības garantija laulībā. Pēc laulībām sieviete kļuva par sava vīra mājas pārvaldnieci un bija atbildīga par saimniecības vadību un bērnu audzināšanu. Vīra vara pār sievieti bija absolūta, un viņai bija maz tiesību vai iespēju pašai pieņemt lēmumus.

Laulības šķiršana bija iespējama, bet sarežģīta. Vīriešiem bija tiesības vienpusēji izšķirt laulību, kamēr sievietei šādas tiesības bija ierobežotas un tai vajadzēja pierādīt nopietnu iemeslu. 

## Ārējais izskats
Sieviešu izskats senajās Atēnās tika uzskatīts par būtisku viņu sociālajai lomai. Sievietes valkāja vienkāršus, bet elegantus apģērbus, piemēram, hitonus un peplus. Tie bieži tika izgatavoti no linu vai vilnas un bija bagātīgi rotāti, ja ģimene bija turīga.

Mati bija nozīmīgs skaistuma simbols, un tos bieži sakārtoja sarežģītās frizūrās vai sedza ar plīvuru, kas simbolizēja tikumību un pieticību. Rotaslietas un kosmētika bija populāras starp turīgākām sievietēm, taču pārmērīga greznošanās tika uzskatīta par nepiemērotu.

## Hetērisms un prostitūcija
Hetēras bija sievietes, kuras ieņēma īpašu vietu Atēnu sabiedrībā. Atšķirībā no precētajām sievietēm, viņas bija izglītotas, brīvas un bieži piedalījās intelektuālās diskusijās. Dažas hetēras, piemēram, Aspasija, ietekmēja pat politiskos lēmumus.

Parastās prostitūtas, kuras strādāja pilsētas apakšslāņos, dzīvoja daudz skarbākos apstākļos un bija pakļautas sabiedrības nicinājumam. Prostitūcija tika uzskatīta par pieļaujamu profesiju, un tā bija viena no nedaudzajām iespējām sievietēm nopelnīt iztiku pašām.

## Juridiskās tiesības
Sieviešu juridiskās tiesības senajās Atēnās bija ierobežotas. Viņas netika uzskatītas par pilsoņiem un nevarēja piedalīties politiskajā dzīvē vai balsot. Sievietes bija atkarīgas no vīrieša aizbildniecības — sākotnēji no tēva, vēlāk no vīra vai cita radinieka.

Mantojuma jautājumos sievietes parasti nevarēja mantot īpašumus tieši, izņemot noteiktus gadījumus, piemēram, ja nebija vīriešu mantinieku.

## Ārējās saites