open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ezere (upe)

**Ezere** ir Vadakstes labā krasta pieteka Saldus novadā.

Izteka - uz dienvidaustrumiem no Striķiem. Tek uz dienvidaustrumiem, caurtekot Svētaiņu un Ķerkliņu ezeriem. Pie Jaunauces pagriežas rietumu-dienvidrietumu virzienā. Lejtecē caurtek Grīvaišu HES ūdenskrātuvei un Ezeres dzirnavu dīķim. Lielākās pietekas - Bruzile, Druve, Līkupe. Ezeri divreiz šķērso valsts autoceļš V1151 (Jaunauce–Kokmuiža), vienreiz P96 (Pūri–Auce–Grīvaiši). Upes krastos atrodas Ozolmuiža, Jaunauce, Ezerkrogs, Ropmuiža, Ezere.

## Atsauces
Šķiedenis

**Šķiedenis** ir spirta rūpniecības blakusprodukts, ko iegūst pārstrādājot graudus, kartupeļus, melasi. Svaigā šķiedenī ir 90—95% ūdens. 1 kg šķiedeņa barotājvērtība atbilst 0,04—0,08 barības vienībām. Nobarojamiem liellopiem izēdina siltu šķiedeni, līdz 50 kg un vairāk diennaktī, slaucamām govīm — 15—20 kg. Šķiedenis ātri bojājas. Ilgstošai glabāšanai to skābē vai kaltē. Kaltēta šķiedeņa barotājvērtība ir 10—15 reižu lielāka nekā svaiga šķiedeņa barotājvērtība. To izēdina govīm (līdz 3 kg diennaktī), arī zirgiem, cūkām un aitām.

## Atsauces
Padomju Savienības republiku ģerboņi

**[[Padomju Savienība]]s republiku ģerboņu** kopēja iezīme ir komunisma simboli — sakrustots sirpis un āmurs, sarkanā zvaigzne un uzlecoša saule (lai gan Latvijas PSR ģerbonī sauli aiz Baltijas jūras var uztvert kā norietošu sauli). Ģerboni ieskauj lauksaimniecības produkcijas simboli (piemēram, kokvilna Centrālāzijas republikām, kvieši Ukrainai, vīnogas Moldovai u. c.). Uz visiem ģerboņiem atrodas Padomju Savienības sauklis *[[Visu zemju proletārieši, savienojieties!]]* republikas un krievu valodā.

## Galerija

### Sākotnējās PSR (PFSR)

### Otrā pasaules kara laikā izveidotās PSR

Mūsdienās dažās bijušajās Padomju Savienības teritorijās - Uzbekistānā, Tadžikistānā,Baltkrievijā un Piedņestras Moldāvu republikā izmanto izmainītus PSRS republiku ģerboņus.
Ezere (nozīmju atdalīšana)

**Ezere** var būt:
* Ezere — apdzīvota vieta Saldus novadā, Ezeres pagasta centrs.
* Ezere — upe Kurzemē, Vadakstes pieteka.

## Skatīt arī
* Ezeres pagasts
Nāra

[thumbnail|200px|[Džons Viljams Voterhauss|Džona Viljama Voterhausa (*John William Waterhouse*) glezna "Nāra"]]
**Nāra** jeb **vārava** ir mitoloģiska būtne, kas mīt ūdenī. Mākslā tā tiek attēlota kā skaista sieviete ar zivs asti.

Vēsturiskie apraksti par jūras jaunavām, piemēram, par Kristofora Kolumba Karību jūras izpētes laikā, iespējams, ir balstīti uz lamantīnu vai līdzīgu ūdens zīdītāju novērojumiem. Lai gan nav pierādījumu par jūras kalponīšu eksistenci, ziņojumi par "sastapšanos" ar tām tiek saņemti līdz pat mūsdienām.

Rietumeiropā bija plaši izplatīts uzskats, ka jūras jaunavām nav dvēseles un ka viņas it kā gribējušas to iegūt, bet nespējušas atrast spēkus, lai pamestu jūru. Pastāv leģenda, kas datējama ar 5. gadsimtu, saskaņā ar kuru kāda jūras jaunava, vēloties iegūt dvēseli, katru dienu apmeklēja mūku uz mazas salas netālu no Skotijas, kurš kopā ar viņu lūdzās. Jūras jaunava nespēja pamest jūru un ar asarām tomēr uz visiem laikiem aizpeldēja.
Jorgs Seferis

thumb|J. Seferis uz grāmatas vāka

**Jorgs Seferis**, īstajā vārdā **Jorgs Seferidis** (, dzimis  Urlā pie Izmiras, miris  Atēnās), bija grieķu dzejnieks un politiķis. 

Dzimis Urlā pie Izmiras, mūsdienu Turcijas teritorijā, jurista ģimenē. 1915. gadā ģimene pārcēlās uz Atēnām. No 1918. līdz 1925. gadam studēja Sorbonnā, Parīzē. 1925. gadā atgriezās Atēnās un sāka strādāt diplomātiskajā dienestā. Otrā pasaules kara laikā darbojās Grieķijas valdībā emigrācijā, bet 1944. gadā atgriezās atbrīvotajās Atēnās. No 1957. līdz 1962. gadam bija Grieķijas sūtnis Lielbritānijā. 1963. gadā par savu dzeju ieguva Nobela prēmiju literatūrā. 

1967. gadā, kad Grieķijā varu ieguva Militārā hunta, Seferis uzstājās pret to. Dzejnieka bēres 1971. gadā izvērtās par masu demonstrāciju.

## Ārējās saites

* - Seferisa lapa Nobela prēmijas mājaslapā
Markuss Šmits

**Markuss Šmits** - grupas **[[Texas Lightning]]** (*Teksasas zibens*) mūziķis, dzīvo un strādā Vācijā.

## Izglītība
No 1986. gada līdz 1987. gadam mācījies "Kontakstudiengang Popularmusik" Hamburgā, un no 1989. līdz 1993. gadam klasiskās ģitāras spēli Hamburgas Konservatorijā.

## Karjera
Instrumentāli pavadījis tādus māksliniekus kā *Rio Reiser*, *Joachim Witt*, *George Baker Selection*, *Hot Chocolat!*

Pašlaik spēlē bandžo un ģitāru grupā *Texas Lightning*. Grupa 2005. gadā izdeva singlu *Like a Virgin* (Madonnas populārās dziesmas kantrī versija) un albumu *[[Meanwhile, Back at The Ranch]]*, kas galvenokārt satur daudzas kantrī stilā pārveidotas, pazīstamas popa un roka dziesmas.

2006. gadā Texas Lightning kopā ar Vikiju Leandrosu un Tomasu Andersu tika nominēti Vācijas reģionālā TV kanāla NDR Vorentscheid 2006 (Vācija Eirovīzijas dziesmu konkursā 2006), kurā izvēlas gada dziesmu, kas dodas pārstāvēt Vāciju lielajā Eirovīzijas dziesmu konkursā. *Texas Lightning* uzstājās ar dziesmu *No no never* ("Nē, nē, nekad"), kurai vārdus sarakstīja un mūziku sakomponēja Džeina Komerforda. Dziesma kļuva par skatītāju favorīti un grupa devās uz Atēnām, lai pārstāvētu konkursā Vāciju. Finālā *Texas Lightning* ar 36 punktiem ieguva 15.vietu ar 36 punktiem, bet dziesma *No no never* jau bija sasniegusi 1. vietu Vācijas mūzikas topos.

2006. gada vasarā Markuss ar grupu apceļoja Vāciju, popularizējot grupas albumu *[[Meanwhile, Back at The Ranch]]* "No No Never" tūrē.

## Interesanta informācija
### Izskats
1,75 cm garš. Acis gaiši brūnā krāsā.
### Hobiji
Patīk spēlēt Pedal Steel Guitar - havajiešu ģitāru.

## Jaunumi

Kopā ar grupu Texas Lightning Markuss ieraksta jaunu albumu un grupas jaunā dziesma "Seven Ways/Septiņi Ceļi" būs iekļauta filmas "Winetoons - the legend of the treasure in Silversea" skaņuceliņā.
Laura Pauzīni

**Laura Pauzīni** (, dzimusi , Faencā, Itālijā) ir itāliešu dziedātāja, populāra popmūzikas izpildītāja.

## Biogrāfija

Laura Pauzīni ir dzimusi Faencā (*Faenza*), Itālijā. Bērnību viņa pavadīja Solarolo ciemā, Emīlijas-Romanjas reģionā. Jau 8 gadu vecumā Laura Pauzīni muzicēja piano-bāros kopā ar savu tēvu. Tad arī tika izdots viņas pirmais albums - *I sogni di Laura* -, kas bija pusprofesionāls Lauras tēva projekts. Atpazīstamību viņa ieguva 1993. gadā, kad viņa uzvarēja Sanremo mūzikas festivālā ar dziesmu *La Solitudine*. Tajā pašā gadā iznāca arī viņas albums ar nosaukumu *Laura Pausini*, kas īsā laikā ieguva popularitāti Itālijā un Francijā. 1994. gadā izdotais albums *Laura* guva tik lielus panākumus, ka viņas ierakstu kompānija Warner Music Italy piedāvāja iedziedāt dziesmas arī spāņu valodā, lai iekarotu Spānijas un Latīņamerikas mūzikas tirgu. Kopš tā laika viņa izdod visus albumus gan itāliskā, gan spāniskā versijā. Ir tikuši izdoti albumi arī portugāļu un angļu valodā (attiecīgi 1996. un 2002. gadā).

Lauras Pauzīni albumi kopumā ir tikuši pārdoti vairāk nekā 32 miljonos eksemplāru visā pasaulē, viņas mūzikas karjeras laikā Lauras Pauzīni albumi 170 reizes ir ieguvuši Platīna albuma un vienu reizi arī Dimanta statusu.

## Apbalvojumi
* divas Pasaules mūzikas balvas (*World Music Awards*) 1994. un 2003. gadā par visvairāk pirkto Itālijas mūziku
* vairāki I.F.P.I. (*International Federation of the Phonographic Industry*) apbalvojumi sakarā ar pārdoto disku daudzumu
* Latīņu Gremī (*Latin Grammy*) apbalvojums kategorijā "Labākais sieviešu popa vokālais albums" 2005. gadā un tajā pašā gadā arī Gremī balva par labāko "Latīņu popa albumu". Tādējādi viņa kļuva par pirmo itāļu sievieti, kas ir ieguvusi Gremī balvu.
* divas *Premio Lo Nuestro* balvas 1995. un 2006. gadā.
* Zelta globusa balva nominācijā "Labākā oriģināldziesma" par dziesmu *[[Io sì (Seen)]]* filmai *[[The Life Ahead]]*.

## Diskogrāfija
* 1987: *I sogni di Laura*
* 1993: *Laura Pausini* (itāliski)
* 1994: *Laura*
* 1994: *Laura Pausini* (spāniski)
* 1994: *Strani amori*
* 1996: *Le cose che vivi* (itāliski)
* 1996: *Las cosas che que vives* (spāniski) 
* 1996: *Tudo O Que Eu Vivo* (Portugāļu) 
* 1998: *Mi Respuesta* (spāniski)
* 1998: *La mia risposta* (itāliski)
* 2000: *Entre tu y mil mares* (spāniski)
* 2000: *Tra te e il mare* (itāliski)
* 2001: *E ritorno da te* (Best Of)
* 2001: *Lo Meyor de - Volveré junto a ti*
* 2002: *From the inside* (angliski)
* 2004: *Resta In Ascolto* (itāliski)
* 2004: *Escucha* (spāniski)
* 2005: *Laura Pausini Live in Paris (CD / DVD)
* 2006: *Yo Canto* (spāniski)
* 2006: *Io Canto* (itāliski)
* 2007: *San Siro 2007*
* 2008: *Primavera in anticipo* (itāliski)
* 2008: *Primavera anticipada'' (spāniski)
Luiss Bunjuels

**Luiss Bunjuels Portoless** (, dzimis  Kalandā, Aragonā, miris  Mehiko) bija spāņu kinorežisors, kurš darbojies galvenokārt Francijā un Meksikā, tomēr arī savā dzimtenē Spānijā un ASV. Tiek uzskatīts par vienu no redzamākajiem sirreālisma pārstāvjiem kino. Filmām bieži raksturīga antiklerikāla un vidusšķiras morāli atmaskojoša noskaņa.

Dzimis mazā ciematā Kalandā, Andalūzijas Teruelas provincē. Studējis Madridē, kur iedraudzējies ar Salvadoru Dalī un Federiko Garsiju Lorku. 1925. gadā devās uz Parīzi, kur atrada darbu par režisora asistentu.

1929. gadā kopā ar Salvadoru Dalī uzņēma 16 minūšu ilgu filmu "Andalūzijas suns" (1929), kuru ar entuziasmu uzņēma tā laika Parīzes sirreālisti. 1930. gadu sākumā Bunjuels atgriezās Spānijā, tomēr pēc Spānijas pilsoņu kara Bunjuels devās uz ASV, kur strādāja MOMA un Holivudā.

1946. gadā Bunjuels devās uz Meksiku, kur uzņēma 21 filmu. Mūža nogalē vairākas izcilas filmas uzņēma Francijā.

## Apbalvojumi
Par filmu "Aizmirstie" (1950) Bunjuels ieguva Kannu kinofestivāla balvu kā labākais režisors. Bunjuela filma "Viridiāna" ar Silviju Pinalu galvenajā lomā bija viena no divām filmām, kas 1961. gadā ieguva Kannu kinofestivāla galveno balvu "Zelta palmas zars". Ieguvis vairākas Venēcijas kinofestivāla balvas, tai skaitā galveno balvu "Zelta lauva" par filmu "Dienas skaistule" (1967).

Bunjuels kopā ar savu ilgstošo sadarbības partneri Žanu Klodu Karjēru divas reizes tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai — par scenāriju filmām "Buržuāzijas diskrētais šarms" (1972) un "Šis slepenais iekāres objekts" (1977). Par scenāriju "Buržuāzijas diskrētais šarms" abi ieguva BAFTA kino balvu.

## Ievērojamākie darbi
* "Andalūzijas suns" (*Un chien andalou*, 1929), kopā ar Dalī
* "Zelta laikmets" (*L'Âge d'Or*, 1930), kopā ar Salvadors Dalī
* "Aizmirstie" (*Los olvidados*, 1950)
* "Viridiāna" (*Viridiana*, 1961)
* "Dienas skaistule" (*Belle de jour*, 1967)
* "Buržuāzijas diskrētais šarms" (*Le charme discret de la bourgeoisie*, 1972)
* "Brīvības rēgs" (*Le Fantôme de la liberté*, 1974)
* "Šis slepenais iekāres objekts" (*Cet obscur objet du désir*, 1977)

## Ārējās saites
Elektriskā lādiņa nezūdamības likums

**Elektriskā lādiņa nezūdamības likums**: no apkārtējiem ķermeņiem izolētas sistēmas kopējais elektriskais lādiņš laikā nemainās (to nevar patvaļīgi radīt vai iznīcināt). 

## Izolēta sistēma

Ja sistēma sastāv no vairākiem ķermeņiem, kuru kopējais elektriskais lādiņš q = q_1 + q_2 + ... + q_n \ , tad no elektriskā lādiņa nezūdamības likuma izriet, ka q = const \  jeb \frac{\mathrm{d}q}{\mathrm{d}t} = 0\ . Elektriskie lādiņi ķermeņu mijiedarbībā var pārkārtoties, bet tikai tā, lai saglabātos sistēmas kopējais lādiņš q \ .

Lādiņa nezūdamības likums ir universāls likums, un dabā nav sastopami izņēmumi. Tas ir spēkā visās elementārdaļiņu reakcijās, kā arī ķermeņu elektriskās uzlādēšanās un polarizēšanās procesos. 

## Neizolēta sistēma

Gadījumā, kad sistēma nav izolēta (slēgta), elektriskais lādiņš no tās var aizplūst vai arī tajā ieplūst. Iedomājoties, ka elektriski lādētu ķermeņu vai daļiņu kopu aptver noslēgta virsma S \ , caur kuru var pastāvēt lādiņa q \  plūsma. Tādā gadījumā lādiņu nezūdamības likumu raksta šādi: 

: - \frac{\mathrm{d}q}{\mathrm{d}t} = I \ , 
::: kur
:::: I \  - elektriskā strāva, kura šķērso slēgto virsmu S \  (A)
:::: \frac{\mathrm{d}q}{\mathrm{d}t} \  - sistēmas summārā lādiņa izmaiņas ātrums (C/s)

Mīnusa zīme nozīmē to, ka ir pieņemts, ka, samazinoties pozitīvajam lādiņam q \ , lādiņnesēji aizplūst no virsmas S \  ierobežotā tilpuma.

## Atsauces

## Ārējās saites
Artis Ābols

**Artis Ābols** (dzimis  Rīgā) ir bijušais latviešu hokejists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā, bijis Latvijas izlases dalībnieks. Pašlaik (2024) viņš ir Latvijas čempionāta komandas HK Zemgale galvenais treneris.

Viņa dēls Rodrigo arī ir profesionāls hokejists.

## Spēlētāja karjera
Profesionālu karjeru viņš sāka 1991.—1992. gada sezonā, spēlējot RASMS Rīga sastāvā, jau tajā pašā sezonā viņš pārcēlās uz citu Rīgas klubu — HK Pārdaugava Rīga —, kuras sastāvā spēlēja līdz pat 1996. gadam, kad pārcēlās uz Zviedriju. Zviedrijas un Dānijas klubos viņš spēlēja līdz pat nonākšanai HK Rīga 2000 rindās, vienīgais izņēmums bija 1999. gads, kad A. Ābols aizvadīja divas spēles HK Liepājas Metalurga rindās.

1996.—1997. gada sezonā, spēlējot Zviedrijas kluba Nittorps IK rindās, viņš kļuva par Zviedrijas 2. divīzijas rezultatīvāko spēlētāju ar visvairāk izdarītajām rezultatīvām piespēlēm un kopā gūtiem punktiem. Viņš ir arī pieckārtējs Latvijas čempions. No 2003. līdz 2008. gadam viņš spēlēja Latvijas hokeja līgas klubā HK Rīga 2000 un ilgu laiku bija arī komandas kapteinis, bet 2008. gada februārī guva traumu. Tās dēļ jūnijā A. Ābols paziņoja par profesionālā hokejista karjeras beigām.

Latvijas hokeja izlases sastāvā piedalījies četros Pasaules čempionātos (1999, 2000, 2001, 2002), kā arī 1993. gada Pasaules čempionāta C divīzijā.

Vairākos Pasaules čempionātos darbojies kā televīzijas komentētājs.

## Trenera karjera
2008. gadā kļuva par jaunizveidotā KHL kluba Rīgas "Dinamo" trenera palīgu — pirmās trīs sezonas bijis slovāka Jūliusa Šuplera palīgs, kopš 2011.—2012. gada sezonas bija soma Pekas Rautakallio palīgs.

2012. gada 5. novembrī kļuva par "Dinamo" galvenā trenera pienākumu izpildītāju pēc P. Rautakallio atlaišanas. Pēc sezonas beigām tika apstiprināts par komandas galveno treneri. Komandu vadīja līdz 2014.—15. gada sezonas noslēgumam, pēc kura pievienojās Toljati "Lada" treneru korpusam. Lai gan darbu "Lada" Ābols sāka kā trenera palīgs, jau 17. septembrī viņš tika apstiprināts par galvenā trenera pienākumu izpildītāju, šo amatu pildot līdz 2017.—18. gada sezonas noslēgumam, pēc kura komanda pārtrauca spēlēt KHL. Turpmākās divas sezonas bija Rīgas "Dinamo" galvenā trenera Ģirta Ankipāna palīgs.

2023. gada Pasaules čempionātā bija viens no Latvijas hokeja izlases trenera asistentiem. Kopā ar komandu tika izcinīta 3. vieta un bronzas medaļa.

## Ārējās saites
Faenca

**Faenca** () ir pilsēta Itālijas ziemeļos, Emīlijas-Romanjas reģionā.

## Ģeogrāfija
Faenca atrodas 50 km uz dienvidaustrumiem no Boloņas, Apenīnu kalnu pakājē. Tā ir izvietota ļoti auglīgā apkārtnē ar plaši izplatītu vīnogulāju lauksaimniecību. Netālu no pilsētas atrodas Samodžas (*Samoggia*) un Lamones (*Lamone*) upes.

No pilsētas nosaukuma cēlies fajansa vārds. Faenca ir saistīta ar Formula 1 sacīkstēm: tajā ir dzimis Džankarlo Minardi, bijušās sacīkšu komandas "Minardi" dibinātājs. Faencā atradās komandas bāze. Kopš 2006. gada komanda pieder Red Bull koncernam un piedalās ar nosaukumu "Scuderia Toro Rosso".

## Cilvēki
Faencā dzimuši:

* Džuzepe Sarti (*Giuseppe Sarti*) - itāliešu komponists (1729 - 1802)
* Džankarlo Minardi (*Giancarlo Minardi*) - Formula 1 komandas "Minardi" dibinātājs (dzimis 1947.)
* Laura Pauzīni (*Laura Pausini*) — itāliešu popmūzikas dziedātāja (dzimusi 1974.)

## Sadraudzības pilsētas
*  Amarusijona (Grieķija)
*  Beržeraka (Francija)
*  Rijeka (Horvātija)
*  Gmundene (Austrija)
*  Švābijas Gminde (Vācija)
*  Talabera de la Reina (Spānija)
*  Timišoara (Rumānija)
*  Toki (Japāna)

## Atsauces

## Ārējās saites
Blok DM-2M

**Blok DM-2M** (, indekss 11S861-01) - Krievijas kosmiskais velkonis, kas paredzēta kosmisko aparātu ievadīšanai augstākās Zemes orbītās. Blok DM priekštecis ir Blok DM-2; salīdzinot ar to, Blok DM-2M varakās vietās samazināta siltumizolācija, izmaiņas vadības sistēmā u.c. uzlabojumi, kā rezultātā raķešbloka masa samazinājās par 120 kg. Bez tam degvielas petrolejas vietā tiek izmantota sintētiskā raķešdegviela - sintīns.
Paredzēts kā nesējraķetes Proton-K augšējā pakāpe. Ģeostacionārajā orbītā var ievadīt līdz 2500 kg kravas.

Blok DM-2 tālākās modifikācijas ir saistītas ar pielāgojumiem komercpavadoņu palaišanai:
* Blok DM3,
* Blok DM4.
Proton-K / Blok D

**Proton-K / Blok D** () bija PSRS  trīspakāpju nesējraķetes *[[Proton-K]]* konfigurācija ar augšējo pakāpi *[[Blok D]]*. Ar to tika veikta kosmisko aparātu palaišana trajektorijā uz Mēnesi, Marsu un Veneru.

Pirmais *Proton-K / Blok D* starts notika 1967. gadā. Līdz 1976. gadam veikti 40 starti, no kuriem 12 beidzās ar avāriju, un četri bija daļēji veiksmīgi.

## Ārējās saites
* Proton-K Blok-D Gunter Dirk Krebs
Proton-K / Blok DM

***Proton-K / Blok DM*** (*Протон-К / Блок ДМ*) bija PSRS trīspakāpju nesējraķetes *[[Proton-K]]* konfigurācija ar augšējo pakāpi *[[Blok DM]]*.

Pirmais *Proton-K / Blok DM* starts notika 1974. gadā. Līdz 1990. gadam veikti 66 starti, no kuriem pieci beidzās ar avāriju, un viens bija daļēji veiksmīgs.

## Ārējās saites
* Proton-K Blok-DM Gunter Dirk Krebs
Proton-K / Blok DM-2

***Proton-K / Blok DM-2*** (*Протон-К / Блок ДМ-2*) bija PSRS, vēlāk Krievijas  trīspakāpju nesējraķetes *[[Proton-K]]* konfigurācija ar augšējo pakāpi *[[Blok DM-2]]*.

Pirmais *Proton-K / Blok DM-2* starts notika 1982. gadā. Līdz 2012. gadam veikti 110 starti, no kuriem četri beidzās ar avāriju, un četri bija daļēji veiksmīgi.

## Ārējās saites
* Proton-K Blok-DM-2 Gunter Dirk Krebs
Proton-K / Blok DM-2M

***Proton-K / Blok DM-2M*** (*Протон-К / Блок ДМ-2М*) bija Krievijas trīspakāpju nesējraķetes *[[Proton-K]]* konfigurācija ar augšējo pakāpi *[[Blok DM-2M]]*.

Pirmais *Proton-K / Blok DM-2M* starts notika 1994. gadā. Līdz 2005. gadam veikti 15 starti, visi veiksmīgi.

## Ārējās saites
* Proton-K Blok-DM-2M Gunter Dirk Krebs
GRAU indekss

**GRAU indeksi** ir PSRS/Krievijas Aizsardzības ministrijas Galvenās raķešu un artilērijas pārvaldes () bruņojuma kodēto nosaukumu sistēma.

## Indeksu sistēma
Indekss sastāv no arābu cipariem un kirilicas burtiem šādā formā: , kam var sekot . Piemēram, 11С824Ф - raķešbloks Д-2 nesējraķetei Proton-K.

### 1 (Radio un elektronikas iekārtas)
### 2 (Artilērijas sistēmas)
### 3 (Armijas un flotes raķetes)
### 4 (Flotes raķetes un armijas ekipējums)
### 5 (Pretgaisa aizsardzības ekipējums)
### 6 (Kājnieku bruņojums, pretgaisa aizsardzības ekipējums)
### 7 (Munīcija)
### 8 (Raķetes)
### 9 (Armijas raķetes)
### 10 (Ekipējums)
### 11 (Raķetes un to ekipējums)
* 11A - Raķetes (11A51 - N-1 supernesējraķete, 11A511 -Sojuz nesējraķete)
* 11B - Kodoltermiskie raķešdzinēji (11B91 (RD-0410); 11B97)
* 11G - Aprīkojums (11G12 - uzpildes stacija)
* 11D - Raķešdzinēji (11D43 - RD-253 šķidrās degvielas dzinējs (Proton 1. pakāpei))
* 11K - Raķetes (11K25 Eņergija - nesējraķete Buran kosmosplānam)
* 11M - Borta aprīkojums (11M243 - saules baterijas 11F624 Jantarj-2K pavadonim)
* 11P - Zemes aprīkojums (11P825 - starta komplekss raķetei 11K25)
* 11S - Raķešdzinēji (11S59 - Sojuz 1. un 2. pakāpei)
* 11F - Pavadoņi (11F67 Molņija-1 - sakaru pavadonis; 11F654 - GLONASS (Uragan) pavadonis)

### 14 (Raķetes un to ekipējums)
### 15 (Stratēģiskās raķetes un to ekipējums)
### 17 (Raķetes un to ekipējums)

## Ārējās saites
* GRAU indeksi
* Pretgaisa aizsardzības indeksi
* Raķešu un artilērijas indeksi
* Raķešu un kosmiskie indeksi
Blok DM-2

**Blok DM-2** () - PSRS/Krievijas kosmiskais velkonis, kas paredzēta kosmisko aparātu ievadīšanai augstākās Zemes orbītās. Blok DM priekštecis ir Blok DM; salīdzinot ar to, Blok DM-2 ir uzlabota vadības sistēma. 
Paredzēts kā nesējraķetes Proton-K augšējā pakāpe. Ģeostacionārajā orbītā varēja ievadīt līdz 2400 kg kravas.

Blok DM-2 tālākās modifikācijas:
* Blok D-2 (bez vadības iekārtas; Marsa zonžu palaišanai)
* Blok DM-2M (petrolejas vietā - sintīns),
** Blok DM3 (komercversija)
** Blok DM4 (komercversija)
* Blok DM-5 (smagākām kravām; vidējās orbītās),
** Blok DM2 (komercversija)
* Blok DM1 (komercversija).
D'Irvila jūra

**D'Irvila jūra** ir Dienvidu okeānam piederīga malas jūra Antarktīdas piekrastē, aptuveni starp 130 un 160° austrumu platuma grādiem, iepretī Austrālijai.

Nosaukta franču ceļotāja un pētnieka Žila Dimona d'Irvila vārdā. D'Irvila jūrā atrodas Dienvidu magnētiskais pols. Tai pieguļ Adelijas Zeme, Džordža V krasts, Klēras krasts. Jūrā no Antarktīdas ieplūst Ninnisa šļūdonis un Merca šļūdonis. Krastā atrodas Francijai piederošā Dimondirvilas polārā stacija.

Rietumos atrodas Mosona jūra, austrumos — Somova jūra.

## Atsauces

## Ārējās saites
Amundsena jūra

**Amundsena jūra** ir Dienvidu okeānam piederīga malas jūra Antarktīdas piekrastē.

Pirmais sasniedza Džeimss Kuks 1773. un 1774. gadu mijā, gandrīz atklājot Antarktīdu.

Jūru Norvēģijas polārās ekspedīcijas vadītājs Nilss Larsens 1929. gada februārī nodēvēja ievērojamā norvēģu ceļotāja Roalda Amundsena vārdā. Amundsena jūra plešas Antarktīdas piekrastē aptuveni no 100 līdz 124°R garuma grādiem. Austrumos atrodas Tērstona sala, rietumos — Dārta rags. Tai iepretī ziemeļos plešas Klusā okeāna plašumi, tuvākā sauszeme ziemeļos no Amundsena jūras ir Lieldienu sala. Antarktīdas piekrastē iepretī Amundsena jūrai atrodas Mērijas Bērdas zeme, jūrā dziļāk iestiepjas Bēra pussala. Aptuveni 1/3 krasta līnijas aizņem šelfa ledāji.

Ūdens virsējā slāņa temperatūra no —1,8&nbsp;°C līdz 0,2&nbsp;°C, sāļums 32—34‰. Jūrā, iepretī Antarktīdas krastiem atrodas pastāvīgs zema atmosfēras spiediena apvidus, kas sekmē iekšzemē radušās mitruma transportu uz Amundsena jūru, tāpēc to lielāko daļu gada klāj ledus. 2002. gadā Amundsena jūrā no ledāja atdalījās 3400 km² liels aisbergs.

Amundsena jūrai ir salīdzinoši plats kontinentālais šelfs, tāpēc tā ir sekla. Jūrā vai tās krastos nav meteoroloģiskās stacijas, tāpēc trūkst tuvāku datu par klimata apstākļiem šajā reģionā. Jūras gultnes tektoniskā uzbūve ir ļoti interesanta un pēdējos gados uzsākti plaši pētījumi, lai tuvāk to izpētītu.

Austrumos atrodas Belinshauzena jūra, rietumos — Rosa jūra.

## Ārējās saites

* The Lighthouse Foundation, jūras apraksts angliski, attēli
Belinshauzena jūra

**Belinshauzena jūra** ir Dienvidu okeānam piederīga malas jūra Antarktīdas piekrastē.

Plešas aptuveni starp 70 un 100°R garuma grādiem, no Antarktīdas pussalas, Aleksandra I salas līdz Tērstona salai. Ziemeļos atrodas no Antarktīdas krastiem attālā Pētera I sala. Tālāk ziemeļos plešas Klusais okeāns, tieši uz ziemeļiem braucot, būtu sasniedzama Dienvidamerikas piekraste.

Antarktīdas piekrastē no austrumiem uz rietumiem virzties atrodas Pālmera Zeme, Ronnes līcis, Ingliša krasts, Elsvērta Zeme, Eitsa krasts.

Ūdens sāļums ir ap 33‰. Jūras nogulumi ģeologiem sniedz vērtīgu informāciju par Zemes klimata vēsturi, jo atkarībā no klimatiskajiem apstākļiem jūru te klāja ledus sega, te tās nebija. Pēdējā laikā ledus segas platība jūrā samazinās vidēji par 8% desmitgadē, kamēr Rosa jūrā ledus platība vidēji palielinās par 7% dekādē.

Antarktīdas pussalā dzīvo viena no lielākajām Adeles pingvīnu populācijām.

Nosaukta admirāļa Fabiāna Gotlība fon Belinshauzena vārdā, kurš šo reģionu pirmais sasniedza un pētīja 1819. vai 1821. gadā.

Rietumos atrodas Amundsena jūra, austrumos — Antarktīdas pussala.

## Ārējās saites

* The Lighthouse Foundation, jūras apraksts angliski, attēli
Kosmonautu jūra

**Kosmonautu jūra** ir Dienvidu okeānam piederīga malas jūra Antarktīdas piekrastē. Plešas aptuveni no 33 līdz 55° austrumu garuma grādiem. Rietumos atrodas Rīsera-Larsena jūra, ko atdala Gunnerusa grēda, austrumos — Sadraudzības jūra.

Jūru pastāvīgi klāj dreifējošs ledus, daudz aisbergu. Antarktīdas piekrastē atrodas šādi ģeogrāfiskie objekti - virzienā no rietumiem uz austrumiem:
* Rīsera-Larsena pussala
* Prinča Ūlava krasts (pieder Karalienes Modas Zemei)
* Amundsena līcis
* Neipira kalni

Kontinentālais šelfs šeit ir salīdzinoši šaurs un tāpēc jūra ir dziļa. Lielāko daļu gada tuvu aizsalšanai, kuģniecību jūrā ļoti apgrūtina ledus, aisbergi un pastāvīgā vulkāniskā aktivitāte.

Jūras krastos darbojas japāņu polārstacija Šova. Uz bijušās Krievijas stacijas Molodjožnajas bāzes savu zinātnisko programmu plāno atklāt Baltkrievija.

Jūrai nosaukumu 1962. gadā deva padomju antarktiskās ekspedīcijas dalībnieki.

## Atsauces

## Ārējās saites

* The Lighthouse Foundation, lapa par Kosmonautu jūru
Deivisa jūra

**Deivisa jūra** ir Dienvidu okeānam piederīga malas jūra Antarktīdas piekrastē. Atrodas aptuveni starp 87° un 98° austrumu garuma grādiem, starp Sadraudzības jūru rietumos un Mosona jūru austrumos. Tuvākā sauszeme ziemeļos no Deivisa jūras ir Indijas austrumu piekraste. Deivisa jūras piekrastē atrodas tādi ģeogrāfiski objekti (no rietumiem uz austrumiem) kā:
* Vestfola oāze;
* Leopolda un Astrīdas Krasts;
* Čeļuskiniešu pussala;
* Rietumu šelfa ledājs;
* Pravdas Krasts (daļa no Karalienes Mērijas Zemes);
* Šekltona šelfa ledājs.

Jūras centrālajā daļā, atstatu no Antarktīdas krasta atrodas Drigalska sala, tās platība 204 km².

Visu gadu klāj ledus. Ūdens virsējā slāņa sāļums ir 33,0—33,5‰

Jūru 1912. gadā atklāja Austrālijas Antarktiskā ekspedīcija (1911—1914). Ekspedīcijas vadītājs sers Daglass Mosons nosauca ekspedīcijas kuģa *Aurora* kapteiņa, otrā ekspedīcijas vadītāja Džona Kinga Deivisa vārdā.

Krastā atrodas Krievijas polārā zinātniskā stacija Mirnija, kas šeit darbojas kopš 1956. gada 13. februāra.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mosona jūra

**Mosona jūra** ir Dienvidu okeānam piederīga malas jūra Antarktīdas piekrastē. Jūra plešas Antarktīdas piekrastē no 95°45'A garuma (Vizē rags) līdz 113°12'A garumam (Poinseta rags). Rietumos atrodas Deivisa jūra, austrumos — D'Irvila jūra. Tuvākā sauszeme ziemeļu virzienā — Sumatras un Javas salas Indonēzijā.

Jūras krastā atrodas šādi ģeogrāfiski objekti (no rietumiem uz austrumiem):
* Šekltona šelfa ledājs;
* Bangera oāze;
* Noksa krasts;
* Vinsensas līcis;
* Grirsona oāze;
* Bada krasts;
* Poinseta rags.

Krasta līnijas garums — vairāk kā 800 km. Lielākā daļa jūras atrodas virs kontinentālā šelfa, lielākais dziļums nedaudz pārsniedz 1000 m. Lielāko daļu gada klāj dreifējošs ledus, daudz lielu aisbergu.

Antarktīdas piekrasti šajā apvidū 1930. gadā pētīja austrāliešu polārpētnieka Daglasa Mosona ekspedīcija un akvatoriju gar Noksa krastu nosauca par **Makenzija jūru**. 1962. gadā kā atsevišķu jūru to izdalīja padomju antarktiskā ekspedīcija un nosauca atklājēja Mosona vārdā.

1956.—1958. gados jūras krastā, Vinsensas līcī, darbojās padomju (vēlāk poļu) antarktiskā stacija Oazisa, tagad šeit darbojas Austrālijas stacija Keisi (izveidota 1957./1958. gadu mijā).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Keisi stacijas tīkla kamera, laika apstākļi
Rīsera-Larsena jūra

**Rīsera-Larsena jūra** () ir Dienvidu okeānam piederīga malas jūra Antarktīdas piekrastē. Izvietojusies starp Lazareva jūru rietumos un Kosmonautu jūru austrumos.

## Ģeogrāfija
Jūras lielākajā daļā dziļums pārsniedz 3000 m. Praktiski visu gadu to klāj dreifējošs ledus. Daudz aisbergu.

Rīsera-Larsena jūra dienvidu-ziemeļu virzienā plešas no Antarktīdas krastiem (Princeses Ranhillas krasts) līdz 65° dienvidu platumam. Rietumu—austrumu virzienā plešas no 14° austrumu garuma grāda (robeža ar Lazareva jūru pa Astridas grēdu) līdz aptuveni 33° austrumu garuma grādam (Gunnerusa grēdai), kur robežojas ar Kosmonautu jūru.

## Izpētes vēsture
Pirmās ziņas par jūru saņemtas no Belinshauzena ekspedīcijas (1819-1820). Kā atsevišķu jūru izdalīja padomju antarktiskā ekspedīcija 1962. gadā. Nosaukta norvēģu pētnieka un ceļotāja Jalmara Rīsera-Larsena vārdā.

## Atsauces
Lorenca spēks

**Lorenca spēks** ir spēks, ar kādu klasiskajā fizikā elektromagnētiskais lauks darbojas uz ikvienu kustībā esošu punktveida lādiņu. Lorenca spēks magnētiskajā laukā piešķir daļiņai centrtieces paātrinājumu, tā rezultātā daļiņa sāk vienmērīgi kustēties pa riņķa līniju. Lorenca spēka darbību izmanto masspektrogrāfā un ciklotronā. Lorenca spēka iedarbībā daļiņas kustības trajektorija izliecas. Nosaukts nīderlandiešu fiziķa Hendrika Antona Lorenca vārdā.

## Skalārā forma
400px|thumb|left|Magnētiskā lauka indukcijas līnijas (sarkanā krāsā) darbojas uz lādiņu pretēji y ass virzienam. Ātruma vektora virziens (zilā krāsā) sakrīt ar z asi. Tādā gadījumā Lorenca spēka virziens (pelēkā krāsā) sakrīt ar x ass virzienu. Ja lādiņš ir negatīvs, tad Lorenca spēks darbojas pretējā virzienā.
Lorenca spēku aprēķina pēc formulas:

: F_L = qBv \sin\alpha \ 
::: kur
:::: F_L \  - Lorenca spēks (N);
:::: q \  - lādiņš, uz kuru darbojas Lorenca spēks (C);
:::: B \  - magnētiskā lauka indukcija (T);
:::: v \  - lādiņa ātrums (m/s);
:::: \alpha \  - leņķis starp lādiņa kustības virzienu un indukcijas līniju virzienu (rad).

Lorenca spēka virzienu nosaka pēc kreisās rokas likuma, tas ir:
* Indukcijas līnijas ieiet plaukstā;
* Lādiņa kustība notiek izstiepto pirkstu virzienā;
* Lorenca spēka virziens sakrīt ar atliektā īkšķa virzienu (ja lādiņš ir negatīvs, tad spēks darbojas pretējā virzienā).

## Vektoriālā forma

Lorenca spēka darbības virziens ir atkarīgs no lādiņa ātruma un magnētiskā lauka indukciju līniju darbības virziena.

: \vec{F}_L = q (\vec{v} \times \vec{B}) \ 

## Magnētiskā indukcija

Lorenca spēka formulu var izmantot, lai definētu magnētisko indukciju.

* ātruma vektors tiek sadalīts:
: \vec{v} = \vec{v}_T + \vec{v}_{II} \ 
::: kur
:::: \vec{v}_T \  - magnētiskajai indukcijai perpendikulārā ātruma komponente;
:::: \vec{v}_{II} \  - magnētiskajai indukcijai paralēlā ātruma komponente.

* Lorenca spēka formulas abas puses vektoriāli reizina ar ātruma perpendikulāro komponenti \vec{v}_T \ :
: \vec{v}_T \times \vec{F}_L = q (\vec{v}_T \times ((\vec{v}_{II} + \vec{v}_T) \times \vec{B})) = q (\vec{v}_T \times (\vec{v}_T \times \vec{B})) = - q v_T^2 \vec{B} \ 

* no tā izriet:
: \vec{B} = \frac{1}{q v_T^2} \vec{F}_L \times \vec{v}_T \ 

## Skatīt arī

* Ampēra spēks
* Arhimēda spēks
* Atgrūšanās spēks
* Ārējie spēki
* Berzes spēks
* Cēlējspēks
* Elastības spēks
* Gravitācijas spēks
* Iekšējie spēki
* Kulona spēks
* Mijiedarbības spēks
* Molekulārie spēki
* Pievilkšanās spēks
* Pretestības spēks
* Reakcijas spēks
* Sastiepuma spēks
* Smaguma spēks
* Svars
* Trieciena spēks
* Vilcējspēks

## Ārējās saites
Galvhordaiņi

**Galvhordaiņi** jeb **bezgalvaskausaiņi** (*Cephalochordata*) ir hordaiņu tipa apakštips. Tie ir sīki jūru, reizēm arī esuāriju dzīvnieki, kuri pēc formas atgādina zivis. Saglabājuši visas galvenās hordaiņu pazīmes: ir iekšējais skelets (muguras stiegra) un cauruļveida nervu sistēma; rīkle ar atverēm kalpo par elpošanas orgānu, gremošanas traktam ir aknu izaugums.

## Sistemātika
Apakštips apvieno 30—35 sugas, kuras pieder vienai klasei — .

**Apakštips** 
* klase  (Amphioxi)

## Ārējās saites
Rosa jūra

**Rosa jūra** ir Dienvidu okeānam piederīga malas jūra Antarktīdas piekrastē. Jūras dienvidu daļu klāj ap 520 000 km² lielais Rosa šelfa ledājs, zem kura ir vistālākais dienvidu punkts uz Zemes, kuru sasniedz jūra. Šajā punktā līdz Dienvidpolam ir tikai ap 340 kilometru.

## Robežas

Rosa jūra aizņem dziļu Antarktīdas līci starp Viktorijas Zemi rietumos un Mērijas Bērdas Zemi austrumos. Dienvidos atrodas Rosa šelfa ledājs, kura vistālākā dienvidu daļa saucas Gūlda krasts.

Rosa jūra plešas no Adēra raga rietumos (170° austrumu garums) līdz Kolbeka ragam (158° rietumu garums) austrumos. Tuvākā sauszeme ziemeļu virzienā ir Jaunzēlandes Dienvidsala.

## Ģeogrāfija
200px|left|thumb|Rosa jūras rietumu piekraste
Piekraste stipri kalnaina, saposmota. Bez Rosa šelfa ledāja jūras platība ir 439 000 km². Jūras atklātā daļa gandrīz visu gadu klāta ar dreifējošo ledu, kas daļēji izklīst tikai vasaras beigās. Daudz aisbergu, tai skaitā ļoti lieli.

Ūdens virsējā slāņa vidējā gada temperatūra zem -1 °С, vasarās nereti pieaug līdz 2 °С, sāļums 33,7—34,4 ‰. Vietējās straumes jūrā plūst pulksteņa rādītāja virzienā. Plūdmaiņas līdz 1 m augstas.

Rosa jūras krastos, no rietumiem uz austrumiem virzoties, atrodas šādi ģeogrāfiski objekti:
* Adēra rags
* Koulmena sala
250px|thumb|Vaļu līcis
* Makmerdo šaurums — vasarās parasti brīvs no ledus
* Franklina sala
* Boforta sala
* Rosa sala, uz kuras atrodas aktīvs vulkāns Erebuss
* Raita ieleja
* Rosa šelfa ledājs (aizņem lielu daļu Rosa jūras)
* Nimroda šļūdonis
* Bīrdmora šļūdonis
* Šekltona šļūdonis
* Ridi šļūdonis
* Rūzvelta sala
* Vaļu līcis
* Edvarda VII pussala
* Kolbeka rags

## Izpēte
Rosa jūru 1841. gadā atklāja britu pētnieks Džeimss Ross.

1911. gadā Roalds Amundsens uzsāka savu gājienu uz Dienvidpolu no Vaļu līča pie Rūzvelta salas.

Makmerdo līcis jūras rietumu daļā vasarās parasti ir brīvs no ledus un līdz ar to kalpo par salīdzinoši ērtu vietu, no kurienes uzsākt ceļu uz Dienvidpolu.

Kopš 1956. gada Makmerdo līča krastā darbojas ASV lielākā Antarktīdas zinātniskā stacija — Makmerdo, kas kalpo kā apgādes stacija Dienvidpolā izvietotajai Amundsena-Skota stacijai. 1957. gadā līdzās, nedaudz tālāk dienvidos tika izveidota Jaunzēlandei piederošā Skota stacija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lazareva jūra

**Lazareva jūra** ir Dienvidu okeānam piederīga malas jūra Antarktīdas piekrastē. Atrodas starp 0° un 14° austrumu garuma grādiem — starp Hokona VII jūru rietumos un Rīsera-Larsena jūru austrumos. Ziemeļos atrodas Atlantijas okeāns, tuvākā sauszeme ziemeļu virzienā ir Angolas un Namībijas piekraste Āfrikas rietumos.

## Ģeogrāfija
Jūras krastā atrodas šādi ģeogrāfiski objekti:
* Fimbulisens
* Princeses Astridas krasts (daļa no Karalienes Modas Zemes)
* Širmahera oāze

Dziļa jūra, pārsvarā dziļāka par 3000 metriem. Krastus pārsvarā veido stāva ledāja siena. Lielāko daļu gada klāj ledus, jūrā peld aisbergi. Vasaras beigās un rudenī dreifējošais ledus saglabājas tikai piekrastē.

Kā atsevišķu jūru 1962. gadā izdalīja padomju antarktiskā ekspedīcija, nosaukta Mihaila Lazareva vārdā, kurš bija viens no pirmās krievu antarktiskās ekspedīcijas vadītājiem.

Krastā atrodas šādas antarktiskās stacijas:
* Novolazarevska (Krievija, atklāta 1961. gada 18. janvārī),
* Ībeisa (Dienvidāfrika).

## Atsauces

## Ārējās saites
Lancetnieki

**Lancetnieki** (*Leptocardii*) ir galvhordaiņu apakštipa klase. Tās pārstāvjus raksturo pilnīga ķermeņa segmentācija, nenorobežotā galva, hordas turpinājums aiz smadzeņu priekšējā gala, īpašs apžaunu jeb atriālais dobums, kurā atveras ļoti daudz žaunu atveru, tiem nav centrālā asinsrites orgāna — sirds, skaidri izteiktu galvas smadzeņu un augsti attīstītu maņu orgānu, ir segmentēta nefridiālā sistēma un dzimumsistēma. 
700px
# Smadzeņu priekšējais gals
# Horda (Notohorda)
# Nervu caurule (Muguras smadzenes)
# Astes spura
# Anālā atvere
# Zarnas kanāls
# Asinsrites sistēma
# Atriopora
# Apžaunu jeb atriālais dobums
# Žaunu spraugas
# Rīkle
# Mirgojošais orgāns
# Mutes taustekļi
# Mutes atvere
# Gonādas
# Heses actiņa
# Nervi
# Metapleirālā kroka
# Aknu izaugums

## Sistemātika
Mūsdienās dzīvo virs trīsdesmit lancetnieku sugu, kas iedalās 1 kārtā un 2 dzimtās.

**Klase**  (Amphioxi)
* kārta 
** dzimta 	
** dzimta 

## Ārējās saites
Sadraudzības jūra

**Sadraudzības jūra** ir Dienvidu okeānam piederīga malas jūra Antarktīdas piekrastē. Jūru 1962. gadā izdalīja padomju antarktiskā ekspedīcija, nosaucot to par Sadraudzības jūru par godu dažādu valstu kopējam izpētes darbam Antarktīdā.

## Ģeogrāfija
200px|thumb|left|Austrālijai piederošā Deivisa stacija Sadraudzības jūras krastā
Rietumos atrodas Kosmonautu jūra, bet austrumos - Deivisa jūra. Sadraudzības jūra plešas aptuveni no 56°A līdz 80°A garuma grādam. Tuvākā sauszeme ziemeļu virzienā - Pakistānas piekraste un Indijas rietumu piekraste.

Dienvidu daļā, virs kontinentālā šelfa dziļums mazāks par 500 m, savukārt ziemeļu daļā vairāk kā 3 000 m. Jūru klāj dreifējošais ledus, daudz aisbergu, tai skaitā ļoti lieli.

Jūras krastā, sākot no rietumiem, ir šādi ģeogrāfiski objekti:
* Edvarda VIII līcis
* Maka Robertsona Zeme
* Prinča Čārlza kalni
* Eimerija šelfa ledājs
* Lemberta šļūdonis
* Prica līcis
* Princeses Elizabetes Zeme
* Vestfollas oāze

Jūras krastā atrodas Austrālijai piederošās Antarktīdas izpētes stacijas Mosona (1955) un lielākā Austrālijas stacija Deivisa (1957).

## Atsauces

## Ārējās saites
Hobokena

**Hobokena** () ir pilsēta ASV ziemeļrietumos, Ņujorkas aglomerācijā, Hudzonas upes labajā krastā iepretim Manhatanai.

Hobokena par pilsētu kļuva 1855. gadā, kad tā sāka strauji attīstīties kā osta. Vairums tā laika pilsētas iedzīvotāju bija vācu izcelsmes. Hobokenā tika fiksēta pirmā beisbola spēle, jo 1845. gadā viens no pirmajiem beisbola klubiem — *[[New York Knickerbockers]]* ierīkoja šeit spēļu laukumu un sāka regulāras sacensības.

Pirmā pasaules kara laikā pilsētas vācu iedzīvotāju tika deportēti uz citām vietām, bet Hobokena kļuva par galveno bāzi karaspēka pārsūtīšanai uz Eiropu. Caur Hobokenas ostu uz karu devās vairāk kā 2 miljoni ASV karavīri, tāpēc radās teiciens par drīzu tikšanos "debesīs, ellē vai Hobokenā" (*Heaven, Hell or Hoboken*). Starp pasaules kariem pilsētas iedzīvotāju sastāvs mainījās un vairākumu ieguva itāļu un īru izcelsmes ļaudis.

Hobokenā atrodas Stīvensa Tehnoloģiskais institūts.

## Cilvēki
Hobokenā dzimuši:

* Maikls Čangs (*Michael Chang*, 1972) — tenisists;
* Hovards Eikens (*Howard Aiken*, 1900—1973) — inženieris;
* Alfrēds Kinsijs (*Alfred Kinsey*, 1894—1956) — seksologs;
* Alfrēds Krēbers (*Alfred L. Kroeber*, 1876—1960) — antropologs;
* Doroteja Lanža (*Dorothea Lange*, 1895—1965) — fotogrāfe;
* Džo Pantoliano (*Joe Pantoliano*, 1951) — aktieris;
* Frenks Sinatra (*Frank Sinatra*, 1915—1998) — dziedātājs;
* Alfrēds Štiglics (*Alfred Stieglitz*, 1864—1946) — fotogrāfs;
* Pia Zadora (*Pia Zadora*, 1954) — aktrise.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nikola Tesla

**Nikola Tesla** (; 1856. gada 10. jūlijā—1943. gada 7. janvārī) bija serbu izcelsmes izgudrotājs, fiziķis, mašīnbūves un elektrotehnikas inženieris, kas emigrēja uz Ameriku 1884. gadā, 1891. gadā kļuva par ASV pilsoni. Viņš ir plašāk pazīstams ar savu ieguldījumu elektrības un magnētisma pētījumos 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1856. gada 10. jūlijā Smijanā, Austrijas Impērijā (mūsdienu Horvātijas teritorija). 1878. gadā viņš pabeidza politehnisko institūtu Grācā un 1880. gadā – Prāgas Universitāti. Pēc studiju beigšanas Nikola Tesla strādāja par inženieri Budapeštā un Parīzē.

1884. gadā viņš pārcēlās uz Ņujorku, kur radīja savu laboratoriju un izgudroja trīsfāžu maiņstrāvas ģeneratoru.
1888. gadā Tesla atklāja magnētiskā lauka indukcijas fenomenu, uz kura pamata radīja augstu frekvenču elektroģeneratorus.
1891. gadā viņš konstruēja rezonanses transformatoru (Teslas transformators).
Zinātnieks uzbūvēja radiostaciju Kolorādo un radioantenu Longailendā.
Nikola Tesla nomira 1943. gada 7. janvārī Ņujorkā.
Teslas vārdā ir nosaukta magnētiskā lauka indukcijas mērvienība – T (tesla).

## Ievērojamākie izgudrojumi
* Maiņstrāvas ģenerators (1882)
* Bezvadu enerģijas pārraide (Vardenklifas tornis)
* Radio (Teslam pieder ASV patents par "bezvadu datu pārraidi")
* Elektromobilis
* Radiovadāmie mehānismi

## Ārējās saites

* Nikola Teslas tornis - Bezvadu elektrība - Plašāk par Nikola Teslas elektrības pārraides torni
* NikolaTesla.fr  - More than 1,000 documents on Tesla
Iezīmēšanas valoda

**Iezīmēšanas valoda** — datorvaloda, kas paredzēta teksta un ar to saistītas informācijas pierakstam noteiktā formā. Ar tekstu saistītā informācija (metadati), piemēram, teksta struktūra vai tā parādīšanas veids, tiek kodēta ar īpašām iezīmēm. Vispazīstamākā iezīmēšanas valoda ir HTML, kas paredzēta tīmekļa lappušu veidošanai. Aizvien lielāku popularitāti iegūst valoda XML, kas ir universālāka par HTML.

## Kas iezīmēšanas valoda nav
Iezīmēšanas valoda definē dokumentu, un šie dokumenti vienkārši eksistē, tie neko nedara.

* Iezīmēšanas valodas nav programmēšanas valodas. Tām nav paredzēti kompilatori, kas iezīmēšanas valodu kodu pārveidotu izpildāmā kodā.
* Iezīmēšanas valoda nav tīkla pārraides protokols. Ar to sagatavotos dokumentus var pārsūtīt tīklā, bet tam jāizmanto citi protokoli.
* Iezīmēšanas valoda nav datu bāze. Datu bāzes var saturēt datus kādā no laukiem, kas aizpildīti ar kādā iezīmēšanas valodā rakstītu dokumentu.
Petroleja

thumb|Stikla burka ar petroleju
**Petroleja** ir bezkrāsains, viegli uzliesmojošs šķidrums, kas sastāv no ogļūdeņražiem. Petroleju iegūst no naftas destilācijas procesā.
Sākotnēji petroleju izmantoja apgaismojumam petrolejas lampās. Mūsdienās to plaši izmanto kā degvielu (aviācijā, raķeštehnikā).

Nosaukums aizgūts no , kas savukārt no  ("akmens" + "eļļa"). Angļi izmanto terminu *paraffin oil* (parafīna eļļa), savukārt amerikāņi (arī citur pasaulē) - *Kerosene*.

## Skatīt arī

* Benzīns

## Ārējās saites
Iļja Vestermans

**Iļja Vestermans** (dzimis 1915. gadā Rīgā, miris 2005. gadā Floridā, ASV) bija ebreju izcelsmes Latvijas futbolists - uzbrucējs. Latvijas futbola izlases rindās Vestermans aizvadīja 23 spēles, kurās guva 13 vārtus. Izlasē viņš debitēja 1935. gadā spēlē pret Lietuvu un jau savā pirmajā spēlē guva divus vārtus. Vestermans spēlēja Rīgas ebreju futbola klubā Hakoah. Otrā pasaules kara laikā viņš emigrēja no Latvijas, vēlāk dzīvoja ASV, kur nomira 2005. gadā 90 gadu vecumā.
Oktets

**Oktets** ir grupa, kas sastāv no astoņiem (8) elementiem. Tas var būt:
* Oktets (mūzika) - muzikāls ansamblis, kas sastāv no astoņiem instrumentiem;
* Oktets (informātika) - astoņu bitu kopa, ko parasti sauc par baitu.
Oktets (informātika)

**Oktets** jeb **8 bitu baits** () informātikā vienmēr ir astoņu (8) bitu kopa. To apzīmē ar mazo **o**.

Vārds "oktets" (ar nozīmi "astoņu grupa") ir cēlies no latīņu un grieķu skaitļu prefiksa "okto-" (*octo-*), kas nozīmē "astoņi".

Lai gan mūsdienās oktets un baits ir sinonīmi, datoru attīstības pirmsākumos baits nebija standartizēts, un dažādās sistēmās varēja būt arī mazāks vai lielāks par 8 bitiem. Tādēļ terminu "oktets" lietoja gadījumos (piemēram, datu apmaiņai starp dažādām sistēmām), kad bija jāapzīmē tieši 8 biti. Baits parasti apzīmēja uzglabājamo datu vienības izmēru, bet oktets — pa tīkliem pārraidāmās informācijas vienību. Arī mūsdienās saglabājusies tradīcija datortīklu standartos gandrīz vienmēr izmantot oktetu. Lai novērstu neviennozīmīgumu *byte* lietošanai franču valodā, Francijā, Franču Kanādā un Rumānijā gandrīz vienmēr baita vietā izmanto vārdu "oktets".

## Normalizācija
Oktetus var lietot ar SI prefiksiem vai ar binārajiem prefiksiem, kurus ir standartizējusi Starptautiskā elektrotehniskā komisija 1998. gadā.

* kibi (no «**ki**lo **bi**nārais»);
* mebi (no «**me**ga **bi**nārais»);
* gibi (no «**gi**ga **bi**nārais»);
* tebi (no «**te**ra **bi**nārais»);

SI prefiksi kilo, mega, giga, tera, u.c. ir tādi paši kā citām SI mērvienībām, kuru pamatā ir bāze 10.
Šajā gadījumā:

## Atsauces
Aleksandrs Ovečkins

**Aleksandrs Ovečkins** (, izrunā: ; dzimis  Maskavā, Krievijas PFSR, PSRS) ir profesionāls krievu hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā, Krievijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2025) pārstāv NHL klubu Vašingtonas "Capitals", kopš 2010. gada ir "Capitals" kapteinis.

## Karjera
Savu profesionāļa karjeru uzsāka Krievijas Superlīgas klubā Maskavas "Dinamo".

2004.-05. gada sezona, kurai vajadzēja būt pirmajai viņa karjerā, nenotika lokauta dēļ, tādēļ nākamajā gadā cīņā par Kaldera balvu Ovečkinam bija jācīnās ar 2005. gada NHL drafta pirmo numuru kanādieti Sidniju Krosbiju. Balvu Ovečkinam izdevās izcīnīt. 2007.-08. gada sezonā viņš ieguva Arta Rosa balvu, Morisa Rišāra trofeju, Harta balvu, kā arī Lestera Pīrsona balvu.

2012.—13. gada NHL lokauta laikā spēlēja KHL kluba Maskavas "OHK Dinamo" sastāvā.

2018. gadā kopā ar "Capitals" izcīnīja Stenlija kausu. Kā izslēgšanas kārtas vērtīgākais spēlētājs Ovečkins ieguva arī Kona Smita balvu. Viņš bija otrs rezultatīvākais izslēgšanas kārtas spēlētājs aiz komandas biedra Jevgeņija Kuzņecova.

Karjeras laikā Ovečkins deviņas reizes kļuvis par NHL labāko vārtu guvēju, iegūstot Morisa Rišāra balvu.

### Karjera Krievijas izlasē
Krievijas hokeja izlases sastāvā piedalījies trīs olimpiskajās spēlēs (2006, 2010, 2014), desmit Pasaules čempionātos, trijos Pasaules čempionātos junioriem, 2004. gada Pasaules kausa izcīņā. Kopā ar izlasi kļuvis par trīskārtēju Pasaules čempionu. Junioru čempionātos viņš izcīnīja vienu zelta, vienu sudraba un vienu bronzas medaļu, kā arī izcīnījis zelta medaļu 2008., sudraba medaļu 2010. un bronzas medaļu 2005. un 2007. gada Pasaules čempionātos.

## Privātā dzīve
A. Ovečkins dzimis sportiskā ģimenē - viņa māte Tatjana PSRS basketbola izlases kļuva par divkārtējo Olimpisko spēļu čempioni basketbolā 1976. gadā Monreālā un 1980. gadā Maskavā, bet tēvs Mihails bija profesionāls futbolists.

## Karjeras statistika
### Klubu statistika

### Karjera Krievijas izlasē

## Atsauces

## Ārējās saites

*
* NHL profils 
* The Internet Hockey Database profils 
* Legends of Hockey profils
Magnētiskās indukcijas cirkulācija

**Magnētiskās indukcijas cirkulāciju** fizikā apzīmē ar \oint_l \vec{B} \mathrm{d}\vec{r} \ .

: \oint_l \vec{B} \mathrm{d}\vec{r} = \mu_0 (I + I_D) \ 
::: kur
:::: \mu_0 \  - magnētiskā konstante (1.256637×10-6 H/m)
:::: I \  - strāvas stiprums vadā, ap kuru ir apvilkts kontūrs l \  (A)
:::: I_D \  - nobīdes strāva (A) 

Ja elektriskais lauks laikā nemainas, tad:

: \oint_l \vec{B} \mathrm{d}\vec{r} = \mu_0 I \ 

## Magnētiskās indukcijas cirkulācijas pierādījums

: \vec{B} \mathrm{d}\vec{r} = B \mathrm{d} r \cos\alpha \ 

Līdz ar to, cirkulācija ir:

: \oint_l \vec{B} \mathrm{d}\vec{r} = \oint_l B \mathrm{d} r \cos\alpha \ 
::: kur
:::: B \  - magnētiskā lauka indukcija (T)
:::: \mathrm{d} r = r_0 - r\ 
:::: \alpha \  - leņķis starp \mathrm{d} \vec{r} \  un \vec{B} \  (rad)
450px|thumb|right

Savukārt 

: \mathrm{d} r = r \mathrm{d}\varphi \ 
::: kur
:::: r \  - attālums no strāvas vada 
:::: \varphi \  - leņķis starp diviem rādiusvektoriem \vec{r} \  un \vec{r}_0 \ 

Tādēļ

: \oint_l \vec{B} \mathrm{d}\vec{r} = \oint_l B r \mathrm{d}\varphi \cos\alpha = B r \oint_l \mathrm{d}\varphi \cos\alpha \ 
: \oint_l \mathrm{d}\varphi \cos\alpha = 2 \pi \ 
: \oint_l \vec{B} \mathrm{d}\vec{r} = 2 \pi B r \ 

Lai cirkulāciju pabeigtu aprēķināt pa noslēgtu kontūru l \ , kurš aptver strāvu I \  tai perpendikulārā plaknē, izmanto Bio-Savāra-Laplasa likumu.

: B = \mu_0 \frac{I}{2 \pi r} \ 

No tā izriet, ka

: \oint_l \vec{B} \mathrm{d}\vec{r} = \frac{2 \pi \mu_0 r I}{2 \pi r} = \mu_0 I \ 

### Nobīdes strāva

Jāņem vērā vēl nobīdes strāva I_D \ , kuru rada mainīga elektriskā lauka intensitātes plūsma. Tādā gadījumā

: \oint_l \vec{B} \mathrm{d}\vec{r} = \mu_0 (I + I_D) \ 

## Ārējās saites
Taklamakans

**Taklamakans** (, *Täklimakan Toghraqliri*; , *Tǎkèlāmǎgān Shāmò*) ir smilšu tuksnesis Ķīnas ziemeļrietumos, Siņdzjanas Uiguru autonomajā rajonā. Lielākais tikai no smiltīm sastāvošais tuksnesis pasaulē. Vārds "Taklamakans" pēc dažiem avotiem nozīmē ‘ieiesi, neatgriezīsies’, pēc citiem — ‘nāves tuksnesis’. *Makan* tjurku valodās nozīmē ‘vieta’.

Tuksnesis aizņem Tarimas ieplaku; tas plešas starp 78° un 88° austrumu garumu ap  garumā un no 37° līdz 40° ziemeļu platumam līdz  platumā. Tuvākās pilsētas atrodas nomales oāzēs: tuksneša dienvidrietumos ir Kašgara, Jarkenda, Hotena, ziemeļos — Kučara, Korla, austrumos — Loulaņa un Duņhuana.

Upes, kas tek no Kuņluņa kalniem, iekļūst Taklamakanā 100-200 km tālu, pamazām izsīkstot smiltājā; vienīgi Hotana šķērso tuksnesi, reizēm ūdeņiem aizplūstot līdz Tarimai tuksneša ziemeļos.

Cauri tuksnesim ir izbūvēts asfaltēts ceļš — Transtaklamakana šoseja, kas stiepjas  dienvidu—ziemeļu virzienā. Taklamakana pazemē ir atklāti bagātīgi naftas un dabasgāzes krājumi.

## Atsauces

## Ārējās saites

## Literatūra
* Bruno Baumanis, "Karavāna iet nāvē", Rīga, Izdevniecība AGB, 2002
* Bruno Šulcs, "Nezināmā Ķīna", Rīga, Lauku Avīze, 2005