open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nādiršahs Afšārs

**Nādiršahs Afšārs** (, *Nāder Šāh Afšār*; dzimis 1688. gada novembrī vai , miris ) bija Irānas valdnieks un karavadonis, Afšāru dinastijas dibinātājs un šahs; valdīja no 1736. līdz 1747. gadam. Viņš tiek uzskatīts par vienu no izcilākajiem 18. gadsimta militārajiem līderiem Tuvajos Austrumos un vēstures literatūrā savu stratēģisko spēju un plašo iekarojumu dēļ nereti dēvēts par “Persijas Napoleonu”. Nādiršahs nāca pie varas pēc Sefevīdu valsts sabrukuma perioda, kad Irāna bija zaudējusi ievērojamu daļu teritoriju un politiskās ietekmes. 1736. gadā viņš tika pasludināts par šahu un nodibināja Afšāru dinastiju, balstot savu varu galvenokārt uz profesionālu armiju un personīgo autoritāti. Viņa valdīšanas laikā Irānas politiskā un militārā ietekme tika būtiski atjaunota, izveidojot īslaicīgu, bet teritoriāli plašu impēriju.

Nādiršaha vēsturiskā nozīme visciešāk saistīta ar viņa militārajām kampaņām. Viņš atguva Irānas kontroli pār Kaukāza reģioniem, karoja ar Osmaņu impēriju un Krievijas Impēriju, kā arī veica plašus karagājienus uz Centrālāziju un Afganistānu. Īpaši nozīmīgs bija iebrukums Indijas subkontinentā. 1739. gadā, sakaujot Mogulu impērijas spēkus Karnālas kaujā, Nādiršaha karaspēks ieņēma Deli. Šis karagājiens būtiski vājināja Mogulu valsti un mainīja varas līdzsvaru Dienvidāzijā, vienlaikus bagātinot Irānas valsts kasi ar ievērojamiem resursiem. Irānas vēsturē Nādiršahs Afšārs ieņem pretrunīgu vietu. Viņš tiek vērtēts gan kā valsts atjaunotājs un spēcīgas centrālās varas veidotājs, gan kā valdnieks, kura vēlīnā valdīšanas posmā pieauga autoritārisms, vardarbība un represijas. Lai gan viņa militārie panākumi bija ievērojami, pētnieki norāda, ka impērijas pārvaldība lielā mērā balstījās uz ekspansiju, nevis stabilu administratīvo struktūru nostiprināšanu. Tas pēc Nādiršaha nāves veicināja Afšāru valsts sadalīšanos. Tomēr viņa darbība 18. gadsimtā atstāja ilgstošu ietekmi Irānas, Kaukāza, Centrālās un Dienvidāzijas politiskajā un militārajā attīstībā.

## Ārējās saites
Phyllolepis tolli

***Phyllolepis tolli*** ir devona bruņuzivju suga, kas dzīvoja galvenā devona lauka teritorijā famenas laikmetā, un kuru fosilijas atrastas Tērvetes svītas nogulumos Skujaines upes krastos pie Klūnu ciema, Latvijā. Sugu 1963. gadā aprakstīja lietuviešu ģeologs Vītauts Vasiļausks. Sugas nosaukums dots par godu vācbaltiešu ģeologam Eduardam fon Tollam.

## Apraksts
*Phyllolepis tolli* galvas daļa ir salīdzinoši gara un ķermeņa daļa — īsa. Bruņu plātņu ornamentējumu veido vairāk vai mazāk paralēlu, plakanu valnīšu sistēma. Rupjāks (krasāks) ornamentējums ir attīstīts uz vidējā muguras kaula (*MD*) plātnes. Centrālā galvas plātne (*Cn*) ir samērā izstiepta garumā. Tās garums sastāda ap 88% no platuma. Priekšējo sānu kaulu (AL) plātnes pēc formas ir līdzīgas trapecei ar diezgan skaidriem stūriem. Priekšējā vēdera-sānu kaula (*AVL*) plātne ir salīdzinoši īsa un plata. Tās mediālā mala ir salīdzinoši gara, bet priekšējā paplašinātā daļa un aizkugurējā mala — īsas. Mediālās malas garums sastāda ap 89% no maksimālā platuma un ap 80% no attāluma starp priekšējo malu un aizmugurējo sānu stūri (paralēli mediālajai malai). Leņķis, starp mediālo un aizmugurējo malu svārstās 125—133,5° robežās. Pakaļējā vēdera-sānu kaula (PVL) plātne ir samērā īsa. Tās priekšējās malas garums sastāda ap 70% no mediālās malas garuma.

## Atsauces
Mazā Jeņiseja

**Mazā Jeņiseja** () vai **Kāhema** ( — ‘Mazā upe’) ir upe Krievijā un Mongolijā, Jeņisejas kreisā un garākā satekupe. Sākas Mongolijas ziemeļos Huvsgula aimakā Ulāntaigas grēdas austrumu nogāzē kā **Šišgedgola** (). Augštecē plūst dienvidaustrumu virzienā, līdz noplūst Darhadu ieplakā, kur pagriežas uz ziemeļiem, plūst caur Dodcagānūra ezeru un pagriežas uz rietumiem. Uz Mongolijas un Krievijas robežas uzņem kreiso pieteku Busgolu un tiek dēvēta par **Kizilhemu** (krievu un  — ‘Sarkanā upe’). Plūst pa Tivas Republikas teritoriju uz rietumiem gar Akadēmiķa Obručeva grēdas dienvidu pakāji. Pēc 85 km uzņem kreiso pieteku Baliktighemu un pēc tās tiek dēvēta par Mazo Jeņiseju vai Kāhemu. Kizilas pilsētā Mazā Jeņiseja saplūst ar Lielo Jeņiseju, veidojot Jeņisejas sākumu. Gandrīz visā garumā Mazā Jeņiseja ir krāčaina kalnu upe. Lielākās pietekas ir Burena (156 km garā, kreisā), Busgola (129 km, kreisā). Kuģojama 140 km garumā lejtecē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vītauts Vasiļausks

**Vītauts Kazis Vasiļausks** (; dzimis , miris ) bija lietuviešu ģeologs un paleontologs, zinātņu doktors, vairāku zinātnisku publikāciju autors.

## Dzīves gājums
Dzimis 1934. gadā, Kauņā, Medarada un Franciskas Vasiļausku ģimenē. Tēvs tika represēts un miris Tomskas apgabalā, Krievijā 1944. gadā. 1957. gadā Vasiļausks beidza Viļņas Universitātes dabaszinātņu fakultāti inženiera-ģeologa specialitātē. Pēc universitātes beigšanas strādāja Lietuvas Zinātņu akadēmijas Ģeoloģijas un ģeogrāfijas institūtā. 1968. gadā aizstāvēja ģeoloģijas un mineraloģijas zinātņu kandidāta disertāciju (pašlaik zinātņu doktora grāds) devona litoloģijas nozarē. Ieinteresējoties par minerālo izejvielu praktisko pielietojumu vēl iepriekš, 1964. gadā pārgāja no Ģeologijas institūta uz "Termoizolācijas" institūtu, kur strādāja līdz savai nāvei.

Miris 1992. gada 12. janvārī, Viļņā. Apglabāts Petrašūnu kapos, Kauņā.

## Sasniegumi
Nozīmīgākie darbi ir jaunas devona bruņuzivs *[[Phyllolepis tolli]]* aprakstīšana, Viļņas rajona silūra-devona griezumu stratigrāfiskā revīzija, kā arī Lietuvas apakšējā un vidusdevona terigēno iežu litoloģiskā un mineraloģiskā izpēte. Viņš arī identificēja un aprakstīja kataģenēzes pēdas Baltijas sineklīzes devona iežos, pētīja apakšējā un vidusdevona terigēno iežu struktūru un mineraloģisko sastāvu.

Strādājot "Termoizolācijas" institūtā, tehnogēnās petrogrāfijas nozarē, viņš pētīja siltumizolācijas materiālu īpašības un iespējas izmantot minerālās izejvielas un rūpnieciskos atkritumus minerālvates ražošanā. Ar saviem pētījumiem viņš pierādīja, ka dārzeņus un ziedus var audzēt siltumnīcās uz hidroponā substrāta, kas sagatavots no speciāli izstrādātās minerālās vates. Daudzi viņa darbi ir oriģināli un aizsargāti ar autortiesībām.

## Atsauces
Konhodi

**Konhodi** (*Conchodus*) ir izmirušu dipterīdveidīgo zivju ģints no divējādelpojošo zivju virskārtas. Dzimtu 1848. gadā izveidoja britu paleontologs Frederiks Makkojs. Šīs zivis dzīvoja augšdevona laikā Eiropā un Ziemeļamerikā. Ģints tipiskā suga ir *[[Conchodus ostreaeformes]]* McCoy, 1848 no Skotijas frānas stāva nogulumiem.

## Apraksts
Konhodi ir sīkas līdz lielas zivis, kuras ir zināmas tikai pēc zobu plātņu paliekām. Tām augšžokļa zobu plātnes ir daļēji vai pilnībā saaugušas vienā nepāra, ieapaļas formas plātnē ar gludu, vietām izliektu, vietām ieliektu ārējo virsmu. Ķīļi ir viļņoti, vāji izteikti, vai arī to vispār nav. Parasti tie ir ne vairāk par septiņiem. Apakšžokļa plātnēm ir neregulāra trīsstūrveida forma. Reizēm tās ir izstieptas platumā, ar izliektu, gludu ārējo virsmu, ar trim līdz sešiem vāji izteiktiem viļņotiem ķīļiem. Ķīļi stiepjas no plātnes virsmas vidusdaļas, reizēm parādoties tikai labīlajā malā.

## Sistemātika
Konhodu ģints sugas:
* ģints: ***Conchodus*** McCoy, 1848 †
:* suga: *[[Conchodus elkneri]]* Gorisdro-Kulczycka, 1950 †
:* suga: *[[Conchodus excessus]]* Krupina, 1990 †
:* suga: *[[Conchodus jerofejewi]]* (Pander, 1858) †
:* suga: *[[Conchodus ostreaformes]]* McCoy, 1848 †
:* suga: *[[Conchodus parvulus]]* Bryant ex Bryant & Johnson, 1936 †
:* suga: *[[Conchodus pinguiculus]]* Krupina, 1990 †
:* suga: *[[Conchodus variabilis]]* Eastman, 1908 †

(†) - izmirušu zivju grupa.

## Atsauces
Kopaoniks

**Kopaoniks** (, ) ir kalnu grēda Kosovas ziemeļos un Serbijā, kas stiepjas ziemeļu—dienvidu virzienā apmēram 75 kilometru garumā. Grēdas Serbijas pusē izveidots Kopaonika nacionālais parks, kā arī slēpošanas kūrorts. No antīkajiem laikiem pazīstams kā sudraba ieguves vieta. Augstākā virsotne ir 2017 metrus augstais Pančicevs, šādi nosaukts 1951. gadā par godu serbu botāniķim Josifam Pančičam (*Josif Pančić*, 1814—1888), kura mauzolejs atrodas kalna virsotnē. Grēdas Kosovas pusē izveidots vēja parks.

## Ārējās saites
2026. gada ziemas olimpisko spēļu vīriešu hokeja turnīra sastāvi

Šie ir **[[2026. gada ziemas olimpiskās spēles|2026. gada ziemas olimpisko spēļu]] [[Hokejs 2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs vīriešiem|vīriešu hokeja turnīra]] izlašu sastāvi**. Katra komanda spēlēm tiesīga pieteikt 3 vārtsargus un 22 laukuma spēlētājus.

Spēlētāju vecums norādīts uz turnīra sākumu ().

## A grupa
### 
Galvenais treneris: Radims Rulīks



### 
Galvenais treneris: Joriks Trejs



### 
Galvenais treneris: Džons Kūpers



### 
Galvenais treneris: Patriks Fišers



## B grupa
### 
Galvenais treneris: Juka Jalonens



### 
Galvenais treneris: Vladimīrs Orsāgs



### 
Galvenais treneris: Anti Pennanens



### 
Galvenais treneris: Sams Hallams



## C grupa
### 
Galvenais treneris: Maiks Salivans



### 
Galvenais treneris: Mikaels Gats



### 
Galvenais treneris: Harijs Vītoliņš



### 
Galvenais treneris: Harolds Kreiss



## Ārējās saites
* Komandu sastāvi IIHF tīmekļa vietnē
Oļegs Ļeņovs

**Oļegs Ļeņovs** (; dzimis , miris ) bija Latvijas PSR saimnieciskais darbinieks un politiķis. Sociālistiskā Darba varonis (1985. gads).

Dzimis Maskavā aviācijas rūpnīcas ceha priekšnieka ģimenē. 1938. gadā tēvs represēts, 1944. gadā miris ieslodzījumā, 1956. gadā reabilitēts. 1950. gadā Oļegs Ļeņovs Maskavā absolvēja dzelzceļa transporta inženieru institūtu. No 1959. gada Liepājas mašīnbūves rūpnīcas galvenais inženieris, vēlāk direktors.

No 1963. līdz 1973. gadam Oļegs Ļeņovs bija Rīgas radiorūpnīcas, vēlāk zināmas kā r/a "Radiotehnika" direktors. Oļega Ļeņova vadībā notika "Radiotehnikas" pārcelšānās uz jaunājām telpām Imantā. Savukārt no 1973. līdz 1984. gadam Oļegs Ļeņovs bija rūpnīcas VEF vadītājs. Oļega Ļeņova laikā rūpnīcā VEF sāka bobsleja kamanu izgatavošanu, liekot pamatu šī sporta veida attīstībai Latvijā. Miris darba vietā.

## Ārējās saites
Ņūportas katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q338619"
}

**Ņūportas katedrāle** (, ) jeb **Svētā Gvinliva**, arī **Svētā Volosa katedrāle** () ir Velsas baznīcas (anglikāņu) katedrāle, kas atrodas Velsas dienvidaustrumos, Ņūportas pilsētā. 1921. gadā dibinātās Monmutas diecēzes galvenā baznīca.

Baznīcu 5. gadsimtā nodibināja Svētais Gvinlivs, saukts arī par Volosu, kas šeit apglabāts. Rezultātā baznīca kļuva par svētceļojumu mērķi. Viduslaikos baznīca ievērojami palašināta, saglabājot, kaut krietni pārbūvētu, senāko daļu — Sv. Marijas kapelu.


Romanesque_portal_in_Newport_Cathedral.jpg
A_Plan_of_Newport_Cathedral.jpg
Newport,_cathedral_church_of_St._Woolos_-_geograph.org.uk_-_696855.jpg
St_Mary's_Chapel,_Newport_Cathedral.jpg|Sv. Marijas kapela
St_Gwynllyw_-_Stained_glass_window.jpg
Newport_Cathedral_-_East_End.jpg


## Ārējās saites
*
Priekšspriegums

[thumb|300x300px|Priekšsprieguma piemērs- [baterija un rezistors pārvar diodes barjeras spriegumu un diode sāk vadīt strāvu.]]
**Priekšspriegums** ir elektronikas komponentes darbības iestatīšana ar līdzstrāvu, kas apstrādā laikā mainīgus signālus, jeb maiņstrāvu. Ar to nosaka komponentes darbojošo strāvu un spriegumu- komponentes darbības punktu.   

Priekšspriegumu pielieto, piemēram, diodes barjeras sprieguma pārvarēšana, lai taisngrieztu signālu, kad pats signāls nevar pārvarēt barjeras spriegumu. Vēl to var izmantot tranzistoru pastiprinātāju slēgumos, lai iestatītu tranzistora darbības punktu. Triodēm tiek iedota priekšsprieguma komponente tīkliņspriegumam (pie atsevišķām priekšsprieguma vērtībām pastāv analoģija starp tranzistora un triodes izvadiem, bet fizikālie procesi atšķiras un analoģija ne vienmēr izpildās).   

## Priekšspriegums pusvadītāju diodēs
thumb|300x300px|Diodes voltampēru raksturlīkne
Kad baterijas pozitīvais gals ir savienots ar diodes P-reģionu un baterijas negatīvas gals ir savienots ar diodes N-reģionu, tad PN diodei tiek padots pozitīvs priekšspriegums. Lādiņnesēji diodē pārvietojas uz tās centru un mazinās sprostslāņa biezums un potenciāls. Šādu slēgumu izmanto, kad nepieciešams taisngriezt signālu un mazināt signāla zudumus, piemēram, kristāla radio.

Kad baterijas pozitīvais gals ir savienots ar diodes N-reģionu un baterijas negatīvas gals ir savienots ar diodes P-reģionu, tad PN diodei tiek padots negatīvs priekšspriegums. Lādiņnesēji diodē pārvietojas prom no tā centra un palielinās sprostslāņa biezums un potenciāls. Tomēr šādam režīmam pastāv neliela sproststrāva, kas rodas tādēļ ka p-tipa pusvadītājam piemīt nedaudz n-tipa īpašības un n-tipa pusvadītājiem piemīt nedaudz p-tipa īpašības. To var izmantot, piemēram, kā sprieguma kontrolētu kondensatoru jeb varikapu vai Zenera diodēs, lai stabilizētu strāvu.

## Priekšspriegums tranzistoriem
thumb|400x400px|Tranzistoru slēgumi (augšējā rinda, sākot no kreisās puses): kopemitera, kopkolektora un kopbāzes slēgumi.Priekšspriegums tranzistoros izpaužās kā barošanas avots, kas kopā ar signālu ietekmē kur tranzistors atrodas savā voltampēru raksturlīknē (tranzistora darbības punkts). Ar atsevišķiem tranzsitoru slēgumiem var pastriprināt strāvu, spriegumu, mainīt izejas impedanci u.c. (signāls kontrolē kādu signālu rada barošanas bloks, kurš ir tas pastiprinātais signāls). Tranzistoram ir 3 izvadi, kur viens ir pieslēgts pie ieejas, otrs pie izejas un trešais ir kopīgs sprieguma atskaites punkts abiem. Tādēļ iespējami trīs slēgumi: kopemitera slēgums, kopkolektora slēgums un kopbāzes slēgums, kur kop- norāda kura tranzistora daļa ir kopīga gan ieejai, gan izejai.                                                                                                                                                                      

## Atsauces
Bezvēsts pazudusi

**"Bezvēsts pazudusi"** () ir 2023. gada ASV skrīnlaifa mistērijas trillera filma, kuras scenārija autori un režisori ir Vills Meriks un Niks Džonsons, un scenārija pamatā ir Seva Ohanjana un Anīša Čagentī izdomāts stāsts, kuri kopā ar Natāliju Kasabjanu un Timuru Bekmambetovu arī producēja filmu. Tajā galvenās lomas atveido Storma Rīda, Žuakins de Almeida, Kens Leungs, Eimija Landekere, Daniels Hennijs un Nija Longa. Sižets vēsta par Džūnu Allenu, pusaudzi, kura, izmantojot internetu, cenšas atrast savu pazudušo māti pēc tam, kad viņa pazūd atvaļinājumā Kolumbijā kopā ar savu jauno dzīvesbiedru. "Bezvēsts pazudusi" ir antoloģijas sīkvels 2018. gadā izdotajai filmai *[[Searching]]*.

Filmas pirmizrāde ASV kinoteātros notika 2023. gada 20. janvārī. To Latvijā sāka demonstrēt 2023. gada 24. februārī. Filma saņēma kopumā pozitīvas kritiķu atsauksmes un nopelnīja 48,8 miljonu ASV dolāru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Livonija Rikija Gina

**Livonija Rikija Gina** (, dzimusi ), skatuves vārds **Livonija Rikija**, ir Malaizijas aktrise, modele un dziedātāja. Viņa bija Malaizijas realitātes TV šova "Pilih Kasih", kurā tika meklēti talantīgi aktieri, otrās sezonas uzvarētāja 2011. gadā. Aktrises vārds, Livonija, dots par godu Livonijas pilsētai Mičiganas štatā ASV, vecākiem pētot pasaules karti.

## Dzīvesgājums
Livonija ir dzimusi 1991. gada 19. februārī Kučingā, Saravakas štatā, un viņai ir pieci brāļi un māsas. Viņa ir trešais bērns ģimenē un ir cēlusies no vietējās bidaju tautas. Livonija Rikija Gina pabeidza kulinārijas nodaļu MARA Tehnoloģijas universitātē, Kučinas piepilsētā Kota Samarahanā. Viņa ir precējusies ar *Datuk Seri* Farhašu Vafu Salvadoru Rizalu Mubaraku, kur *Datuk Seri* ir goda tituls štata līmeņa ordeņa saņēmējam, un attiecīgi saņēmēja sieva kopā ar savu titulu ir Datin Seri Livonija Rikija Gina.

## Karjera
Livonija sāka ar modeles karjeru, piedaloties vairākos skaistumkonkursos, tostarp "Miss Malaysia Earth", "Miss Universe" un "Miss Tourism Queen International". Viņa piedalījās arī 2009. gada Borneo skaistumkonkursā. Šajos konkursos viņa neuzvarēja, taču ieguva vairākus citus titulus — “Miss Kosmopolīte”, “Miss Labsirdība” un “Miss Draudzība”. 2020. gados viņa ir skaistumkonkursa "Miss Universe Malaysia" organizatoriskā priekšsēdētāja.

Livonijas talantu pirmo reizi atklājās, kad viņa kļuva par vienu no 16 finālistēm aktiermākslas talantu meklēšanas šova *“Pilih Kasih”* otrajā sezonā, kurā piedalījās arī citi Malaizijā tagad pazīstami aktieri — Džejs Isvazirs, Bils Azali, Kristīna Suzanna un Lia Natālija. Ar 26,6 procentiem balsu viņa tika kronēta par čempioni, pārspējot sešus citus finālistus. Pēc uzvaras viņa atzīmēja, ka viņai vairāk patīk spēlēt skumjas vai ļaunas varones nekā dzīvespriecīgas vai izlaidīgas. Šova vadītājs Rosjams Nors savukārt atzīmēja, ka uzvarētājai piemīt izskatība, talants un harisma, kas arī izvirzījuši viņu pirmajā vietā.

Sešus gadus viņas popularitāte aktiermākslā tomēr bija neliela, pēc kā viņa guva plašākus panākumus ar Violetas lomu romāna *"Isteri Tuan Ihsan"* drāmas televīzijas adaptācijā. Livonijas kino karjera sākās 2017. gadā pēc tam, kad viņa saņēma piedāvājumu no režisora Jusofa Kelanas filmēties biogrāfiskajā filmā "*Kanang anak Langkau: The Iban Warrior",* kuras pirmizrāde notika 16. martā. Asa sižeta filmā viņa tēloja galvenā varoņa — malaiziešu armijas izlūka sievu, kurai nākas izvairīties un pasargāt bērnus no armijai pretstāvošo komunistu uzbrukumiem. Viņai izveidojās savs fanklubs — "Livoniavers". Livonijai bieži uzticētas lomas, kurās viņa ir pieredzējušāka un nobriedušāka nekā dzīvē.

## Filmogrāfija

### Filmas

### TV drāmas

### Telefilmas

### Televīzijas šovi

## Atsauces

## Ārējās saites
1750. gadi

[thumb|270px|[Septiņgadu karš Ziemeļamerikā (1756-1763)]]

**1750. gadi** bija gadu desmits, kas sākās 1750. gada 1. janvārī un beidzās 1759. gada 31. decembrī.

## Notikumi pasaulē
* 1753. gads — Londonā dibināts Britu muzejs
* 1755. gada Lisabonas zemestrīce
* 1756. gads — sākās Septiņgadu karš (1756-1763), kurā Lielbritānijas, Prūsijas un tai sabiedroto vācu valstu savienība cīnījās pret Austrijas, Francijas, Krievijas, Zviedrijas un Saksijas savienību. 

## Notikumi Latvijā
* Krievijas impērijas armija ieņēma Kurzemi un Latgali, lai izmantotu tās kā placdarmu uzbrukumam Austrumprūsijai.
* 1756. gadā Krievijas Impērijas karaspēks ģenerālanšefa Fermora vadībā no Kurzemes un Zemgales hercogistes teritorijas iebruka Austrumprūsijā un 1757. gada 24. jūnijā ieņēma Mēmeles cietoksni.
Kristīgā tautas partija

**Kristīgā tautas partija** bija 1996. gadā izveidota konservatīva īslaicīɡi pastāvoša Latvijas politiskā partija ar kristīgi demokrātisku ievirzi. Latvijas Tautas frontes partejiskā sekotāja.

## Vēsture
Kristīgo tautas partiju izveidoja Latvijas Tautas frontes 8. kongresa laikā 1996. gada 2. maijā. 1997. gada jūlijā tā pievienojās Kristīgi demokrātiskajai savienībai, abām partijām saplūstot 1998. gada jūnijā. 

## Literatūra
*Mednis Imants* Partiju laiki Latvijā (1988—2002). — R.: Drukātava, 2007.  — 309.—316. lpp.

## Atsauces
Jans Jongbluds

**Jans Jongbluds** (; dzimis , miris ) bija profesionāls Nīderlandes futbolists, kurš spēlēja vārtsarga pozīcijā. Viņš spēlēja Nīderlandes izlasē, pārstāvot valsti 1974. un 1978. gada FIFA Pasaules kausā, kur Nīderlande abos gadījumos ieguva otro vietu.

## Ārējās saites
1740. gadi

thumb|270px|1740. gadi
**1740. gadi** bija gadu desmits, kas sākās 1740. gada 1. janvārī un beidzās 1749. gada 31. decembrī.

## Notikumi pasaulē
* 1740–1748: Karš par Austrijas mantojumu.
* 1745: jabobītu sacelšanās Skotijā (*The Forty-Five*)

## Notikumi Latvijā
*
Pils teātris

**Pils teātris** () bija 1914. gadā celta jūgendstila ēka, kas atradās Pils salā pie Driksas tilta, netālu no Jelgavas pils. Ēku galvenokārt izmantoja kino izrādēm un līdz Otrajam pasaules karam tā bija viens no nozīmīgākajiem kultūras objektiem pilsētā.

## Vēsture
1913. gada jūlijā Pils salā sāka izcirst kokus un uz turieni vest kokmateriālus teātra ēkas celtniecībai, kas sākotnēji izsauca Jelgavas iedzīvotāju protestus. Jelgavas dome teātra ēkas celtniecībai uz 50 gadiem iznomāja 364 kvadrātasis Jelgavas pils parka zemes, pēc kā teātra ēkai bija jāpāriet valsts īpašumā. Teātris bija paredzēts kā barona Korfa dāvana savai sievai Ernai. 1914. gada 16. martā pulksten 15 vēl pilnībā nepabeigtajā ēkā notika kinoteātra ***Palais Royal*** atklāšana.

[thumb|left|[Jelgavas pils (pa kreisi) un Pils teātris (pa labi) ap 1915.—1918. gadu]]
Pirmā pasaules kara laikā ēkā bija iekārtots sanitārais depo, bet vācu okupācijas laikā — **Frontes teātris**. Atšķirībā no Jelgavas pils, Pils teātris Pirmajā pasaules karā necieta.

1926. gadā par Pils teātra īpašnieku kļuva jurists un Lāčplēša kara ordeņa kavalieris Ernests Alksnis, kurš apprecēja Korfa atraitni. Starpkara laikā Pils teātrī ierīkoja arī vīna pagrabu. 1929. gadā Pils teātris bija paredzējis līdz Ziemassvētkiem sākt skaņu filmu izrādīšanu un jau iegādājies vajadzīgo kino demonstrēšanas aprīkojumu, tostarp projektoru, pastiprinātājus un skaļruņus, tomēr aizkavējušos Vācijas ražotāju sinhronizācijas iekārtu piegādes dēļ skaņu filmas sāka izrādīt neilgi pēc svētkiem, tostarp paredzot arī amerikāņu aktiera un dziedātāja Ala Jolsona piedalīšanos filmā. 1931. gadā Pils teātris bija viens no pieciem Jelgavas kinoteātriem un vienīgais, kas bija aprīkots ar skaņu filmu aparātu.

1939. gadā pārpildītā zālē Pils teātrī notika pirmās latviešu skaņu filmas „Zvejnieka dēls” izrāde, kurā piedalījās arī rakstnieks Vilis Lācis. 20. gadsimtu 30. gadu beigās teātra apmeklētāju skaits samazinājās, un Alksnis teātra zāli nodeva Jelgavas Lauksaimniecības akadēmijai, kas to izmantoja studentu sporta nodarbībām.

Otrā pasaules kara 1944. gada jūlija kaujā par Jelgavu Pils teātris izdega. Neskatoties uz to, ka vēsturniekuprāt, Pils teātri būtu bijis iespējams atjaunot, 1950. gadu sākumā Jelgavas pilsētas izpildkomiteja to nojauca, pamatojot to ar vajadzību iztaisnot un paplašināt Lielās ielas sākumposmu starp Driksas un Lielupes tiltu. No Pils teātra līdz mūsdienām saglabājusies viena dekoratīvā vāze.

## Atsauces
Mūžzaļš augs

[thumbnail|upright=1.2|[Akmens ozols (*Quercus Ilex*) — viens no mūžžaļo augu piemēriem]]
**Mūžzaļš augs** ir augs, kas saglabā lapas visa gada garumā un parasti arī nākamajā veģetācijas sezonā, tās nenometot vienlaikus noteiktā gadalaikā. Atšķirībā no augiem, kuriem krīt lapas, mūžzaļajiem augiem lapu maiņa notiek pakāpeniski — vecās lapas tiek aizstātas ar jaunām, neizraisot periodu, kad augs būtu pilnībā bez lapām. Mūžzaļums nav saistīts ar konkrētu augu taksonomisko grupu, bet raksturo noteiktu ekoloģisku un fizioloģisku pielāgojumu. Galvenā mūžzaļu augu pazīme ir ilgstošs periods ar lapām, kas ļauj izmantot gaismu arī apstākļos, kad sezonālā veģetācija ir ierobežota, piemēram, mērenajā joslā agrā pavasarī un vēlā rudenī vai reģionos ar maz izteiktu sezonalitāti. Mūžzaļi var būt gan koki un krūmi, piemēram, skujkoki un mūžzaļie platlapji, gan lakstaugi. To lapas bieži ir pielāgotas ilgstošai funkcionēšanai — ar biezu kutikulu, vaskainu virsmu, samazinātu lapas laukumu vai adatu veidu, kas mazina ūdens zudumu un mehāniskus bojājumus.

Jēdziens mūžzaļš augs ir skaidri nošķirams no augiem, kuri lapas regulāri nomet noteiktā gadalaikā (parasti aukstuma vai sausuma dēļ) un uz laiku paliek bez lapojuma. Savukārt pusmūžzaļi augi ieņem starpstāvokli. Pūsmūžzaļie augi var saglabāt lapas ilgāk nekā vienu gadu vai nezaudēt visu lapojumu vienlaikus, tomēr lapu noturība bieži ir atkarīga no vides apstākļiem, un nelabvēlīgos periodos lapu zudums var būt izteiktāks nekā tipiskiem mūžzaļiem augiem. Tādējādi mūžzaļums atspoguļo augu pielāgošanos konkrētajiem klimata un ekoloģiskajiem apstākļiem, nevis stingru botānisku klasifikācijas kategoriju.

## Ārējās saites
Kolorado (upe Argentīnā)

**Kolorado** () ir upe Argentīnā.  Sākas Andu austrumu priekškalnēs uz Mendosas un Neukenas provinču robežas, satekot Riograndes un Barrankasas upēm. Plūst dienvidaustrumu virzienā starp Pampu ziemeļos un Patagoniju dienvidos, ietek Atlantijas okeānā dienvidos no Baijablankas. Pašas Kolorado garums ir , kopā ar garāko satekupi Rionegro — , bet kopā ar garāko pieteku Desagvadero — . Kuģojama 320 km garumā no grīvas. Lielākās pilsētas krastos ir Riokolorado, Katrjela un Rinkona de los Sausesa.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kolorādo (nozīmju atdalīšana)

**Kolorādo** vai **Kolorado** ( — ‘krāsains’) var būt:
* Kolorado — upe Argentīnā
* Kolorādo — ASV štats
* Kolorādo — upe ASV
1730. gadi

**1730. gadi** bija gadu desmits, kas sākās 1730. gada 1. janvārī un beidzās 1739. gada 31. decembrī.

## Notikumi pasaulē
* 1730: Anna I kļuva par Krievijas impērijas ķeizarieni
* 1733–1738: Polijas mantojuma karš
* 1735—1739ː Krievu—turku karš
* 1736: Leonards Eilers Pēterburgā publicēja divsējumu traktātu *[[Mechanica, sive motus scientia analytice exposita]]*, kurā mehānikas uzdevumus pirmo reizi formulēja ar diferenciālrēķinu palīdzību.

## Notikumi Latvijā
* Kad 1737. gadā nomira Kurzemes un Zemgales hercogs Ferdinands Ketlers, Kurzemes muižnieku konferencē par hercogu ievēlēja Ernstu Johanu Bīronu.
Džemmas amfiteātris

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q2914326"
}

**Džemmas amfiteātris** () ir labi saglabājušās romiešu amfiteātra drupas, kas atrodas Tunisijas rietumos, Mehdījas vilāja Džemmas pilsētā. 1979. gadā amfiteātris iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Amfiteātris uzcelts ap 238. gadu, kad šeit atradās kartāgiešu dibinātā romiešu pilsēta Tisdrusa. Senatnē pilsēta bija ievērojams olīvu audzēšanas centrs, tomēr līdz galam nav noskaidrots, kāpēc pilsētā, kas pat nebija Romas provinces centrs, tika uzcelts tik milzīgs amfiteātris. Amfiteātrī bija 35 000 sēdvietu un tās izmērs ir 148 x 122 metri. Viduslaikos tas tika izmantots kā cietoksnis, bet 18./19. gadsimtā amfiteātrī tika ierīkota salpetra fabrika.

## Attēlu galerija

Anfiteatro,_El_Jem,_Túnez,_2016-09-04,_DD_55-66_HDR_PAN.jpg
El_Jem_in_1833,_in_Recherches_sur_l'emplacement_de_Carthage_(5_planches_qui_accompagnent_l'ouvrage)_-_par_C._T._Falbe_-_btv1b8495511m_(3_of_5)_(cropped).jpg
Anfiteatro,_El_Jem,_Túnez,_2016-09-04,_DD_09.jpg
Anfiteatro,_El_Jem,_Túnez,_2016-09-04,_DD_22.jpg
Amphithéâtre_d'El_Jem.jpg


## Ārējās saites
Subates vecticībnieku lūgšanu nams

**Subates Vissvētās Dievmātes Patvēruma vecticībnieku lūgšanu nams** ir vecticībnieku dievnams, kas atrodas Augšdaugavas novada Subates pilsētā. Koka lūgšanu nams uzcelts 1905. gadā. Pašreizējie zvani 1933. gadā izgatavoti rūpnīcā Liepājas Metalurgs (tolaik Liepājas drāšu fabrika).

## Ārējās saites
Visu dvēseļu diena

**Visu dvēseļu diena** ( — ‘Visu ticīgo mirušo piemiņas diena’) ir kristiešu piemiņas diena, kas veltīta aizgājušo ticīgo pieminēšanai un lūgšanām par mirušo dvēselēm. Tā ir īpaši nozīmīga Romas Katoļu baznīcas tradīcijā, taču dažādās formās tiek atzīmēta arī citās kristietības konfesijās. Dienas teoloģiskais pamats ir ticība dzīvo un mirušo garīgajai vienotībai un pārliecība, ka dzīvo lūgšanas var nākt par labu aizgājušajiem. Visu dvēseļu dienu atzīmē 2. novembrī, un Rietumu kristietības liturģiskajā gadā tā seko tūlīt pēc Visu svēto dienas (1. novembra). Atšķirībā no Visu svēto dienas, kas ir veltīta svētajiem, Visu dvēseļu diena koncentrējas uz visiem mirušajiem ticīgajiem, īpaši tiem, kuri saskaņā ar katoļu mācību vēl atrodas šķīstītavā. Liturģijā šajā dienā parasti tiek novadītas īpašas dievkalpojumu mises par mirušajiem, un ticīgie tradicionāli apmeklē kapus.

Svētku pamatjēga ir aizgājušo pieminēšana, aizlūgumi par viņu dvēselēm un cieņas apliecināšana mirušajiem. Daudzās valstīs ar Visu dvēseļu dienu saistītas arī plašas kultūras tradīcijas, piemēram, kapu sakopšana, sveču iedegšana un klusuma brīži, kas savieno reliģisko praksi ar sabiedrisku atceres kultūru. Tādējādi Visu dvēseļu diena ieņem nozīmīgu vietu gan kristīgajā garīgajā dzīvē, gan Eiropas kultūrvēsturiskajā telpā.

## Ārējās saites
Edmunds Krīgers

**Edmunds Kārlis Jūliuss Krīgers** (; dzimis , miris ) bija Tartu dzimis vācbaltiešu izcelsmes pedagogs un arheologs. Kurzemes literatūras un mākslas biedrības biedrs.

Dzimis gleznotāja Voldemāra Krīgera (1807—1893) ģimenē. Studēja ķīmiju Tērbatas universitātē, no 1859. līdz 1861. gadam — skolotājs Rīgā, pēc tam pārcēlās uz Jelgavu. No 1897. līdz 1909. gadam strādāja Kurzemes Provinces muzejā, kur vadīja minerālu un floras sekciju un darbojās senlietu sekcijā. Tā kā viņš strādāja arī par skolotāju Jelgavas reālskolā, viņš no skolēniem ievāca ziņas par apkārtnes senvietām. Krīgers vairākkārt devās arheoloģiskajās ekspedīcijās pa Zemgali un Lietuvas ziemeļiem. Piemēram, kopā ar Augustu Bīlenšteinu, Ernstu fon Rezonu un Jūliusu Dēringu veica izrakumus Tērvetes pilskalnā un Svētkalnā.

## Ārējās saites

* Edmund Krüger and his archaeological collection from Lithuania in the Courland Province Museum, Ernestas Vasiliauskas
Elifa Sančesa

**Elifa Sančesa** (; dzimusi **Elifa Čakmuta**  Stambulā, Turcijā) ir turku izcelsmes džeza un etnomūzikas dziedātāja. Popularitāti ieguvusi 2020. gados, 2021. gada izdodot albumu "Elif Sanchez", bet 2022. gadā — "Mi voz". Dzied spāņu, angļu un turku valodās.

## Karjera
Elifa uzauga, dziedot turku un azerbaidžāņu tautasdziesmas kopā ar savu māti, kas ietekmēja viņas turpmāko izvēli. Viņa studēja oboju un angļu ragu Stambulas Universitātes Valsts konservatorijā, ko pabeidza ar izcilību. 16 gadu vecumā Elifa sāka spēlēt Stambulas Universitātes Valsts konservatorijas simfoniskajā orķestrī, vienlaikus uzstājās vairākos Stambulas vadošajos klubos. Studiju laikā konservatorijā viņa, saņemot pilnu stipendiju, arī mācījās Bahčešehiras universitātē par džeza vokālisti. Kopš 2013. gada sekoja četri gadi Bostonas Bērklijas Universitātes Mūzikas koledžā, kur angļu valoda kļuva par viņas galveno sarunvalodu. Vienlaikus viņa ienāca arī spāņu valodas pasaulē, apprecoties ar Polu Sančesu, savu Ekvadorā dzimušo Bērklijas studiju biedru, un viņas talants piesaistīja Havjēra Limona, vairākkārtēja Grammy balvu ieguvēja, producenta, izpildītāja un arī Bērklijas Vidusjūras mūzikas institūta mākslinieciskā direktora, uzmanību. ASV kopā ar turku studentu grupu piedalījusies kurdu patriotiskās dziedātājas Ainuras Doganas koncertā. 2016. gada vasarā Elifa uzstājās Eiropā un Dienvidamerikā ar divām dažādām grupām. Nākošais viņas projekts apvienoja Tuvo Austrumu un Dienvidamerikas mūziku. Uzstājusies daudzos festivālos, tostarp Formenteras džeza festivālā Spānijā, *Levontin 7* un *The Yellow Submarine* Izraēlā, *Festival International des Musiques* Francijā, *Pobre Diablo* džeza klubā Ekvadorā, un *Drom*, *Rockwood Music Hall*, *Boston Symphony Ha*ll un Bostonas Operas namā Amerikas Savienotajās Valstīs.

2021. gada soloalbums "Elif Sanchez" bija ieturēts džeza stilā un gandrīz viss turku un azerbaidžāņu valodā, kamēr 2022. gada albums "Mi voz" bija gandrīz tikai spāniski un orientēts uz Anatolijas un Ibērijas etnomūziku. Vairumu dziesmu tam uzrakstīja Havjērs Limons. Albumā bija manāms pacifistisks akcents, kas izpaudās dziesmā "Atgriezies — lode neprasa adresi". Albums sasniedza 19. vietu *World Music Chart Europe.* Tomēr parasti Elifa Sančesa ierakstos pievienojas citiem projektiem, piedaloties daudzu mākslinieku kopējos albumos. Ilgāku laiku dzīvojusi Madridē un Ņujorkā. Pēdējos gados izdevusi vairākus singlus spāņu un turku valodā, tostarp "Laçin". 2025. gadā viņa izdeva albumu “Stages of Love”.

2026. gadā ieplānots viņas koncerts Latvijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kāvu iela (Rīga)

**Kāvu iela** ir iela Rīgā, Ziemeļu rajonā, Vecmīlgrāvī. Kāvu iela sākas krustojumā ar Vecmīlgrāvja 1. līniju un beidzas ar pagriezienu uz Ziemeļblāzmas ielu.

## Ielu savienojumi
Kāvu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Vecmīlgrāvja 1. līnija
* Staru iela
* Augusta Dombrovska iela
* Ziemeļblāzmas iela

## Skatīt arī
* Ziemeļu rajons
* Vecmīlgrāvis

## Atsauces
Sīgala likums

**Sīgala likums** ir teiciens, kas nosaka:

Virspusējā līmenī šis teiciens uzsver konkrētību, kas rodas, ja informācija nāk no viena avota, un norāda uz potenciālo neskaidrību, kas rodas, ja ir pārāk daudz pretrunīgas informācijas. Tā pamatā ir vēstījums apšaubīt šķietamo pārliecību, ja ir tikai viens informācijas avots. Cilvēks ar vienu pulksteni nevar identificēt kļūdas vai nenoteiktību.

## Vēsture
Šo teicienu 1930. gada 20. septembrī formulēja laikraksts *[[San Diego Union]]*: "Apjukums — Juvelierizstrādājumu tirgotāji apgalvo, ka katram vajadzētu nēsāt divus pulksteņus. Bet cilvēks ar vienu rokaspulksteni zina, cik pulkstenis, bet cilvēks ar diviem pulksteņiem nekad nevarētu būt drošs." Vēlāk to kļūdaini piedēvēja radiostacijas KIXL vadītājam Lī Sīgalam, kuru pēc tam Mērfija likumu grāmatu autors Artūrs Blohs atkal kļūdaini citēja kā "Sīgala likumu".

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Dzīves garšas

**"Dzīves garšas"** () ir 2023. gada Francijas romantiskā vēsturiskās drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Čans Ans Hungs. Filmā galvenās lomas atveido Žiljeta Binoša un Benuā Mažimels.

Filmas darbība norisinās 1889. gadā un stāsta par pavāri Eiženiju (Binoša), kura strādā pie izsmalcinātā gardēža Dodēna (Mažimels).

Filmas "Dzīves garšas" pirmizrāde notika  76. Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Čans Ans Hungs saņēma festivāla labākā režisora balvu. Filma saņēma augstu kritiķu novērtējumu. "Dzīves garšas" tika izvēlēta kā Francijas kandidatūra par labāko starptautisko spēlfilmu 96. Kinoakadēmijas balvai, tomēr to nenominēja.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bacurau

***Bacurau*** ir 2019. gada Brazīlijas un Francijas kopražojuma sirreāla vesterna filma, kuras režisori un scenārija autori ir Klebers Mendosa Filju un Žuljanu Dorneliss. Filmā galvenās lomas atveido Sonja Braga un Udo Kīrs.

Filmas darbība norisinās Bakurau, nelielā Brazīlijas ciematā, un stāsta par savādiem notikumiem, kas norisinās pēc tam, kad mūžībā dodas ciema matriarhs Karmelita.

Filmas *Bacurau* pirmizrāde notika  72. Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Filma saņēma festivāla Žūrijas balvu. Filma saņēma augstu kritiķu novērtējumu.

## Sižets

Tuvā nākotnē nabadzīgā apdzīvotā vietā Bakurau, kas atrodas Pernambuku štata rietumos, iedzīvotāji pulcējas, lai piedalītos Karmelitas bērēs. Viņa tiek uzskatīta par kopienas matriarhu. Uz bērēm pēc daudziem gadiem pilsētā atgriežas viņas mazmeita Teresa, līdzi atvedot arī zāles. Turpmākajās dienās ciematā notiek virkne dīvainu notikumu. Bakurau neizskaidrojami pazūd no tiešsaistes kartēm un satelītattēliem, pazūd mobilā tālruņa sakari, tiek manīts NLO formas drons, kā arī cauri ciematam ar motocikliem izbrauc svešs pāris no Brazīlijas dienvidiem.

Pastāv ilgstošs strīds par ūdens izmantošanas tiesībām no vietējās upes — ūdens tiek aizturēts augštecē shēmā, ko izplānojis bagātais pašvaldības mērs Tonijs Žuniors. Viņš apmeklē Bakurau, cenšoties nodrošināt iedzīvotāju balsis gaidāmajās vēlēšanās, piedāvājot vecu pārtiku un saplēstas grāmatas, taču ne ūdeni; ciema iedzīvotāji no viņa slēpjas. Beidzot ciematā ierodas ūdens cisterna, taču tā ir cauršauta ar lodēm.

Kad cauri ciematam traucas izbiedētu zirgu bars, divi vietējie vīrieši tiek nosūtīti izmeklēt tuvumā esošo fermu, no kuras zirgi, iespējams, izbēguši. Tur viņi atrod noslepkavotu ģimeni. Mēģinot pamest īpašumu, arī viņi tiek nogalināti — to izdara motociklistu pāris no dienvidiem. Vēlāk pāris atkal satiekas ar grupu, kuru veido galvenokārt amerikāņu ārzemnieki, un kuru vada Maikls (vācu izcelsmes vīrietis, kurš vairāk nekā 40 gadus dzīvojis ASV). Pārim tiek pārmests par abu vīriešu nogalināšanu, jo tas ārzemniekiem atņēmis divas iespējas iegūt “punktus”. Saņemot nesaprotamus norādījumus caur austiņām, ārzemnieki nogalina motociklistu pāri un pēc tam strīdas par to, kurš ir nopelnījis punktus par viņu nāvi.

Ārzemnieki sāk medīt Bakurau iedzīvotājus. Pakote, Teresas bijušais mīļākais, dodas meklēt Lungasu — revolucionāru, kuru aizsargā un slēpj ciema iedzīvotāji. Pakote pierunā Lungasu pievienoties cīņai pret ārzemniekiem. Kamēr iedzīvotāji apbruņojas, ārzemnieki nogalina deviņus gadus vecu zēnu un atslēdz ciematam elektrību.

Nākamajā rītā, kad ārzemnieki turpina medības, viņus pakāpeniski pārspēj un nogalina vietējie iedzīvotāji; vienīgais izņēmums ir Maikls, kurš tiek sagūstīts. Tonijs Žuniors ierodas, lai savāktu ārzemniekus. Uzzinot, ka ciema iedzīvotāji ir uzvarējuši, viņš noliedz jebkādu saistību ar ārzemniekiem, līdz sagūstītais Maikls sāk viņu izmisīgi saukt palīgā. Mērs tiek padzīts tuksnesī, puskails un piesiets pie ēzeļa, lai nomirtu, savukārt Maikls tiek aprakts dzīvs pazemes kamerā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Alfredu Nobri da Košta

**Alfredu Žorži Nobri da Košta** (;  — ) bija portugāļu inženieris un politiķis, kurš īsu brīdi no 1978. gada augusta līdz novembrim bija Portugāles premjerministrs.

1975. gada septembrī viņš pirmo reizi ieņēma politisko amatu kā smagās rūpniecības valsts sekretārs, kļūstot par rūpniecības un tehnoloģiju ministru Mariu Suareša pirmajā valdībā, veicinot valsts iejaukšanās izbeigšanu privāto uzņēmumu darbībā un publisku uzņēmumu izveidi. Viņš bija atbildīgs par alus darīšanas nozares pārstrukturēšanu un tai sekojošo uzņēmumu *Unicer* un *Centralcer* izveidi, kā arī par līgumu ar Francijas autobūves uzņēmumu *[[Renault]]*, kas ļāva izvietot Portugālē tā rūpnīcas.

Košta bija mērens, neatkarīgs centriski kreisais politiķis, kuru prezidents Antoniu Ramaļju Eanišs iecēla par premjerministru. Viņa kabinets sastāvēja no neatkarīgiem deputātiem, tomēr tam neizdevās iegūt vairākumu Republikas Asamblejā, un Nobri da Košta atkāpās no amata dažas nedēļas pēc zvēresta nodošanas. Viņa vietā stājās Karlušs Mota Pintu. Viņš bija otrais Indijas izcelsmes valdības vadītājs ārpus Indijas, jo viņa ģimene pa tēva līniju bija no Goa.

## Atsauces

## Ārējās saites
Klebers Mendosa Filju

**Klebers de Mendosa Vaskonseliss Filju** (; dzimis ) ir brazīliešu kinorežisors, producents, scenārists un kritiķis.

Savu karjeru sācis kā kino kritiķis, bet 2002. gadā pievērsies filmu veidošanai, sākot ar īsfilmām un dokumentālajām filmām. Filju pirmā pilnmetrāžas filma *[[O Som ao Redor]]* (2012) tika iekļauta *[[The New York Times]]* gada labāko filmu sarakstā. Viņa nākamās filmas *[[Aquarius (filma)|Aquarius]]* (2016) un *[[Bacurau]]* (2019) sacentās par Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā. *Bacurau* saņēma festivāla Žūrijas balvu. Par filmu "Slepenais aģents" saņēmis Kannu kinofestivāla labākā režisora balvu. Filma saņēma arī Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā", kā arī nominācijas Amerikas Kinoakadēmijas balvām kategorijās "Labākā filma" un "Labākā starptautiskā spēlfilma".

## Atsauces

## Ārējās saites
Etāntiols

**Etāntiols** jeb **etilmerkaptāns** (**EtSH**) ir dzidrs, bezkrāsains, mazviskozs šķidrums ar ārkārtīgi nepatīkamu raksturīgu smaku jau niecīgās koncentrācijās. Pieder pie tioliem jeb merkaptāniem (sēru saturošiem spirtu analogiem). Etāntiola formula ir CH3CH2SH. Ūdenī šķīst ļoti maz, bet viegli spirtā un ēterī. Deg ar zilu liesmu.

## Ķīmiskās īpašības
Satur ļoti reaģētspējīgo tiola funkcionālo grupu —SH. Šī grupa vieglāk atšķeļ protonu, nekā hidroksilgrupa, tādēļ etāntiolam skābju īpašības piemīt ievērojami lielākā mērā, nekā etilspirtam. Tas var veidot stabilus sāļus — etāntiolātus jeb etilmerkaptīdus.

## Izmantošana
To plaši izmanto kā ķīmisku starpproduktu, odorantu un īpašu reaģentu rūpnieciskos un komerciālos lietojumos. Izmanto dabasgāzes un citu deggāzu odorēšanai, lai vieglāk varētu konstatēt gāzes noplūdi. Izmanto arī organiskajā sintēzē kā sēra avotu.

## Atsauces
Desagvadero

**Desagvadero** () ir upe Argentīnā, Kolorado upes garākā pieteka. Sākas Andu austrumu priekškalnēs Frontālajā grēdā Larjohas provinces ziemeļrietumos starp Pisisa un Bonetes smailēm. Plūst dienvidu virzienā, augštecē secīgi zināma kā **Riodeoro** (*Río De Oro*), **Bonete** (*Río Bonete*), **Hagve** (*Río Jagüé*) un **Vinčina** (*Río Vinchina*). Noplūstot Sanhuanas provincē, upi dēvē par **Bermeho** (*Río Bermejo*). Sanhuanas, Sanluisas un Mendosas provinču robežu sadurē upe uzņem labās pietekas Sanhuanas ūdeņus un noplūst Gvanakačes lagūnas mitrājā, pēc kura upe tiek dēvēta par Desagvadero. Nonākot Lapampas provincē, upi dēvē par **Salado** (*Río Salado* — ‘sāļā upe’) — šajā posmā lielākā daļa upes ūdens jau ir izmantota apūdeņošanai un līdz ietekai Kolorado ūdens ir tikai nokrišņiem ļoti bagātās sezonās. Pats zemākais upes lejteces posms pēc Urre Laukenas lagūnas šķērsošanas zināms kā **Kurako** (*Río Curacó* — ‘akmeņainā upe’). Lielākās pietekas ir Hačala, Sanhuana, Tunujhana un Atuela (visas labā krasta).

Upes vidustecē atrodas Kihadasas grēdas nacionālais parks, bet Gvanakačes lagūna ir aizsargāta Rāmsaras mitraine.

## Atsauces

## Ārējās saites
Veksfordas ūdensputnu liegums

**Veksfordas ūdensputnu liegums** () ir dabas liegums Īrijas dienvidrietumos, uz ziemeļiem no Veksfordas līča, rajonā, ko sauc par Nortslobu (*North Slob*). Tās ir zemas pļavas, kas izveidotas 19. gadsimta vidū, atdalot teritoriju no jūras ar dambja palīdzību. Pļavas izveidojušās par svarīgu putnu ziemošanas vietu. Rajonā ziemo apmēram 10 000 Grenlandes baltpieres zoss pasugas (*Anser albifrons flavirostris*) īpatņi, kas ir apmēram 1/3 no pasaules populācijas. Šī pasuga perē Grenlandes dienvidrietumos, migrē uz Islandi, bet ziemo Īrijā un Skotijā. 1987. gadā liegums kļuva par Rāmsaras konvencijas vietu. 

## Ārējās saites
*Veksfordas ūdensputnu liegums
Villijs Gordons

**Villijs Gordons** (; dzimis , miris ) bija Rubā dzimis ebreju izcelsmes zviedru tēlnieks.

Septiņu gadu vecumā kopā ar ģimeni emigrēja uz Malmi. Studēja Stokholmas Karaliskajā Mākslas institūtā (*Kungliga Konsthögskolan*), vēlāk Parīzē pie Osipa Zadkina. Villija Gordona veidotās skulptūras atrodas daudzās Zviedrijas pilsētās. Iespējams, pazīstamākais Gordona darbs ir skulptūru kompozīcija "Satikšanās" (*Möte*) Estemalmas laukumā Stokholmā, kurā redzams vīrietis, kurš uz muguras pienes sievietei gaļas liemeni. Šo skulptūru vairākkārt mēģināts sabojāt.

## Ārējās saites
Požeres katoļu baznīca

**Požeres Kristus Pārveidošanās baznīca** () ir Romas katoļu dievnams, kas atrodas Lietuvas rietumos, Tauraģes apriņķa Šilales rajona pašvaldības Požeres ciemā. Baznīcas ansamblis ir reģiona nozīmes Lietuvas valsts kultūras piemineklis (unikālais kods — 31092). Celta 1771. gadā kā Laukuvas baznīcas filiālbaznīca. Baznīca remontēta 1868. gadā, piebūvējot sakristeju. Ievērojami pārbūvēta no 1905. līdz 1906. gadam.

## Ārējās saites
* Ieraksts Lietuvas kultūras vērtību reģistrā
GOAT: Labākais pasaulē

**"GOAT: Labākais pasaulē"** () ir 2026. gada ASV sporta komēdijas animācijas filma. Filmas režisors ir Tairī Dilihejs. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Kalebs Maklaflins, Geibriela Juniona, Stefens Karijs, Nikola Koklana, Niks Krols, Deivids Harbors, Dženifera Lūisa, Ārons Pjērs, Petons Osvalts, Endrjū Santino, Bobijs Lī, Eduardo Franko, Šerija Kola, *[[Jelly Roll]]* un Dženifere Hadsone.

Filma stāsta par antropomorfu kazlēnu, kurš tiecas kļūt par visu laiku izcilāko spēlētāju basketbolam līdzīgā sporta veidā — rēcienbolā.

Filmas pirmizrāde ASV notika , bet Latvijas kinoteātros 20. februārī. Visā pasaulē filma nopelnījusi vairāk nekā 133 miljonus ASV dolāru, ierindojoties sestajā vietā starp ienesīgākajām 2026. gada filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rotaļlietu stāsts 5

**"Rotaļlietu stāsts 5"** () būs 2026. gada ASV animācijas kinokomēdija, ko producē *[[Pixar|Pixar Animation Studios]]* pēc *[[Walt Disney Studios Motion Pictures]]* pasūtījuma. Tā ir filmu cikla piektā daļa un filmas "Rotaļlietu stāsts 4" (2019) turpinājums. Filmas režisors un scenārija autors ir Endrjū Stentons. Toms Henkss, Tims Allens, Džoana Kjūsaka, Bleiks Klārks un Tonijs Heils atkal ieskaņos iepriekšējo filmu lomas, savukārt Ērnijs Hadsons, Kreigs Robinsons, Anna Ferisa, Konans O'Braiens un Grēta Lī ieskaņos jaunos animācijas tēlus.

Alens 2019. gada februārī izteica interesi par filmu cikla piektās daļas, un, lai gan Henkss ​​maijā paziņoja, ka "Rotaļlietu stāsts 4" būs pēdējā filma ciklā, piektās filmas iespējamība netika izslēgta. Filmas izstrādi apstiprināja 2023. gada februārī, un Henkss ​​un Alens apstiprināja atgriešanos ierastajās balss lomās. Stentons par režisoru apstiprināja 2024. gada jūnijā, un divus mēnešus vēlāk paziņoja, ka viņš rakstīs arī scenāriju. Tā būs pirmā filma visā ciklā bez līdzveidotāja Džona Lasetera līdzdalības, kurš pameta *Pixar* 2018. gada beigās.

Filmas pirmizrāde paredzēta  ASV un Latvijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Detektīvmeitenes. Filma

**"Detektīvmeitenes. Filma"** () ir 2002. gada ASV supervaroņu komēdijas animācijas filma, kas balstīta uz tāda paša nosaukuma televīzijas seriālu. Filmas režisors ir seriāla veidotājs Kreigs Makrekens. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši ilggadējie seriāla balss aktieri Ketija Kavadīni, Tara Stronga, E. G. Deilija, Rodžers Džeksons, Toms Keins, Toms Kenijs, Dženifera Heila un Dženifera Mārtina. Filma ir galveno varoņu izcelsmes stāsts un seko jaunizveidotajām meitenēm, kuras sabiedrība nepieņem par netīšu Taunsvilas iznīcināšanu un palīdzību Modžo Džodžo pasaules kundzības plānā. Filmas mūzikas autors ir seriāla komponists Džeimss Veneibls.

*[[Cartoon Network Studios]]* producētā filma "Detektīvmeitenes. Filma" kā pirmā kinoteātriem paredzētā filma izdota 2002. gada 3. jūlijā, un to izplatīja *[[Warner Bros. Pictures]]*. Filma kopumā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, tomēr bija kases ieņēmumu izgāšanās, nopelnot tikai 16 miljonus dolāru pie 11 miljonu dolāru budžeta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mans mazais ponijs: Ekvestrijas meitenes

**"Mans mazais ponijs: Ekvestrijas meitenes"** () ir 2013. gada ASV muzikālā fantāzijas animācijas filma. Filmas režisors ir Džeisons Tīsens. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājušas Tara Stronga, Ešlija Bola, Andrea Libmane, Tabita Sentžermēna, Ketija Veslaka un Rebeka Šoiketa. Tā ir pirmā daļa *[[Hasbro]]* "Ekvestrijas meiteņu" franšīzē, kas ir antropomorfs atvasinājums no 2010. gada rotaļlietu "Mans mazais ponijs" (*My Little Pony*) atkārtotās izlaišanas. Filmas un franšīzes ievads arī piemin oriģinālās rotaļlietu līnijas 30. gadadienu.

Franšīzes "Ekvestrijas meitenes" galvenās varones poniji attēlotas kā cilvēkveidīgas pusaudzes vidusskolas vidē. Sižets norisinās starp trešo un ceturto seriāla "Mans mazais ponijs: Draudzība ir brīnums" (*My Little Pony: Friendship Is Magic*) sezonu, un tajā Zvaigznīte (*Twilight*) meklē savu nozagto kroni alternatīvā pasaulē, kur viņa pārtop par cilvēkveidīgu pusaudzi. Mācoties uzvesties jaunajā realitātē, Zvaigznīte sastopas ar savu poniju draugu paralēlo visumu līdziniekiem, kuri pievienojas viņai kroņa meklējumos.

Filmas "Mans mazais ponijs: Ekvestrijas meitenes" pirmizrāde notika Losandželosas kinofestivālā 2013. gada 15. jūnijā, bet ierobežotā seansos ASV un Kanādas kinoteātros bija skatāma no 16. jūnija, kam sekoja mājas video izdevums 6. augustā. Filma saņēma dažādas atsauksmes, visvairāk kritika bija pievērsta tēlu dizainam, scenārijam, sižetam un tēlu raksturojumam. Filmai izdoti trīs turpinājumi: "Ekvestrijas meitenes 2" (2014), "Draudzības spēles" (2015) un *[[My Little Pony: Equestria Girls – Legend of Everfree|Legend of Everfree]]* (2016).

## Atsauces

## Ārējās saites
Mans mazais ponijs: Ekvestrijas meitenes 2

**"Mans mazais ponijs: Ekvestrijas meitenes 2"** () ir 2014. gada ASV muzikālā fantāzijas animācijas filma. Filmas režisori ir Džeisons Tīsens un Iši Rudels. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Tara Stronga, Ešlija Bola, Andrea Libmane, Tabita Sendžermēna, Ketija Vesluka, Rebeka Šoiketa, Kazumi Evansa, Mareika Hendriksa un Daiana Kārina. Šis ir filmas "Mans mazais ponijs: Ekvestrijas meitenes" turpinājums.

Tāpat kā pirmajā filmā, arī šajā filmā galvenās varones poniji attēlotas kā cilvēkveidīgas pusaudzes vidusskolas vidē. Filmas darbība norisinās starp seriāla "Mans mazais ponijs: Draudzība ir brīnums" (*My Little Pony: Friendship Is Magic*) ceturto un piekto sezonu, un tās sižets vēsta par Rītausmas atgriešanos Kenterlotas vidusskolā paralēlajā pasaulē, lai sacenstos mūzikas grupu cīņās kopā ar savu draugiem.

Filmas "Mans mazais ponijs: Ekvestrijas meitenes 2" pirmizrāde atsevišķos ASV un Kanādas kinoteātros notika 2014. gada 27. septembrī, pēc tam 17. oktobrī to pārraidīja televīzijas kanālā *[[Discovery Family]]* (*[[Discovery, Inc.]]* un *[[Hasbro]]* kopuzņēmums), un 28. oktobrī filma izdota mājas video. Tā kopumā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, kuri to uzskatīja par "daudz pārāku" salīdzinoši ar pirmo filmu. Filmai izdoti divi turpinājumi: "Draudzības spēles" (2015) un *[[My Little Pony: Equestria Girls – Legend of Everfree|Legend of Everfree]]* (2016).

## Atsauces

## Ārējās saites