open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
IDEA Architectural

***IDEA Architectural*** ir Būvniecības informatīvās modelēšanas BIM CAD programmatūra arhitektiem un dizaineriem, kas veidota pamatojoties uz CAD 4M Programmatūras kompānijas programmām. IDEA BIM struktūra, nodrošina gudrā datormodeļa veidošanu ar lielu dizaina precizitāti, kas tiešā ceļā tiek pievienots trīsdimensionālajam modelim. Visi celtniecības procesa elementi (t. i., sienas, ailas, pārsegumi, sijas, kāpnes, jumti utt.) ir papildinātie objekti, kas ietver raksturojošo parametru atribūtika. Tiem var brīvi mainīt formu, izmantojot parametru dialogus un atbilstošos algoritmus, tādējādi nodrošinot lietotājiem ērtu modelēšanas vidi. Arhitektūras projekts tālāk tiek skatīts caur kvalitatīvu vizualizāciju, 3D/4D caurskate un citas iespējas, piemēram, izejmateriālu specifikācijas komponentos, ar GPS piesaistītas topogrāfiskas koordinātes, integrācija starp IDEA un citiem trīsdimensiju lietojumprogrammām no 4M BCeltniecības Dizaina Institūta programmatūrām (t.i.SMALKA deputāts).

*IDEA Architectural* ir ievērojama, jo to iespējams savienot ar citām BIM modelēšanas programmatūrām, piemēram, *[[AutoCAD]]* un DWG, kas veicina vieglu pāreju CAD lietotājiem.

## Ārējās saites
* 

## Atsauces
Miozīns

thumb|200px|Miozīna struktūras daļa, kur redzamas uz sāniem atliektas galviņas un savīta protofibrilla
**Miozīns** ( — 'muskulis') ir viena no kontraktilajām olbaltumvielām, kas nodrošina muskuļu saraušanos un ietilpst miofibrillu sastāvā. 40—60 % no kopējā muskuļu olbaltumvielu daudzuma ir miozīns. Miozīna molmasa ir apmēram . Miozīns savienojas ar otru miofibrillu olbaltumvielu — aktīnu — un veido aktomiozīna kompleksu, kas ir galvenais muskuļu saraušanās sistēmas komponents. Svarīga miozīna īpašība ir spēja sašķelt adenozīntrifosforskābes makroerģiskās saites un pārveidot to enerģiju mehāniskajā enerģijā, tādējādi miozīns darbojas kā ferments, kas nodrošina ATF hidrolīzi.

thumb|250px|Shematiska muskuļa saraušanās shēma, kas attēlo, kā dzeltenās miozīna molekulas iedarbojas ar sarkanajām aktīna molekulām 
Miozīna gigantiskās molekulas savā starpā polimerizējas un veido miofibrillu sastāvā ietilpstošās tā saucamās resnās protofibrillas, no kurām izliecas miozīna molekulu "galviņas", kas veido it kā tiltiņus uz tievajām protofibrillām, kas sastāv galvenokārt no aktīna. Muskulim aktivējoties, miozīna molekulas maina savu formu, tā galviņas noliecas un velk līdzi aktīna pavedienus. Tādējādi muskulis saraujas. 

## Atsauces
TAME

***TAME EP Linea Aerea del Ecuado*** (darbojas ar zīmolu ***TAME***) ir Ekvadoras nacionālā lidsabiedrība. Galvenā bāze atrodas *Mariscal Sucre* starptautiskajā lidostā Kito. Dibināta 1962. gadā.
Lidsabiedrība pieder valstij.

*TAME* nodrošina regulārus pasažieru pārvadājumus valsts teritorijā, kā arī uz Argentīnu, ASV, Brazīliju, Čīli, Kolumbiju, Kubu, Meksiku, Panamu, Peru un Venecuelu. Tā veic arī čarterreisus.
*TAME* gaisa flotē ir 24 lidmašīnas.

Lidsabiedrība dibināta 1961. gada 17. decembrī ar nosaukumu *Transportes Aereos Militares Ecuatorianos* (saīsinājumā *TAME*). To sākotnēji apkalpoja Ekvadoras gaisa spēki. Pirmais lidojums veikts decembrī ar lidmašīnu *[[Dakota C-47]]*.

2011. gadā lidsabiedrība no gaisa spēku pakļautības pārveidota par valdībai piederošu kapitālsabiedrību.

*TAME* ir piedzīvojusi vairākus incidentus un katastrofas. Traģiski beigušies lidojumi 1976., 1981., 1983., 1984., 1988., 1998. un 2002. gadā.

## Ārējās saites

* ''TAME'' vietne
Mate

thumb|225px|Mate tradicionālajā kalabasa traukā
**Mate** (, no ) ir tradicionāls Dienvidamerikas dzēriens ar augstu kofeīna saturu. Īpaši populārs tas ir Argentīnā, kur to kā tradīciju aizsargā likums, Urugvajā, Paragvajā, Bolīvijas Gran Čako reģionā un Brazīlijas Dienvidu reģionā, kā arī mazākā mērā Čīles dienviddaļā, Sīrijā un Libānā. To pagatavo, iemērcot žāvētas mates auga lapas karstā ūdenī.

Mati pasniedz izdobta pudeļķirbja koplietošanas traukā ar metāla salmiņu. Salmiņu Latīņamerikas valstīs sauc par *bombilla*, portugāļu valodā — par *bomba*, bet arābu valodā — par *bombija* vai vispārīgāk par *masassa*. Salmiņu tradicionāli veido no sudraba. Komerciāli pieejamie salmiņi parasti ir no jaunsudraba (alpaka), nerūsošā tērauda vai dobas cukurniedres. Ķirbi sauc par *mate* vai *guampa*, Brazīlijā — par *cuia *vai *cabaça*. Pat ja ūdeni ņem no termosa, dzērienu dzer no tradicionālā trauka.

## Vēsture
Mati sākotnēji lietoja gvarani un tupī iezemiešu tautas Brazīlijas dienvidos (tai laikā tā bija Paragvajas teritorija līdz Paragvajas karam — no šī fakta ir cēlies matei izmantotā auga zinātniskais nosaukums *[[Ilex paraguariensis]]*). Mate kļuva izplatīta 16. gadsimta beigās, kad Paragvaja kļuva par Spānijas koloniju un mati sāka dzert arī spāņu iebraucēji. 17. gadsimtā mate izplatījās pa Laplatu līdz pat Čīlei, kas to padarīja par Paragvajas galveno eksportpreci, kura izkonkurēja tabaku, kokvilnu un liellopu gaļu. 17. gadsimta 2. pusē jezuītiem izdevās pirmoreiz kultivēt *Ilex paraguariensis* un ierīkot plantācijas — līdz tam laikam mate tika ievākta un gatavota tikai no savvaļas augiem.

Pēc Paragvajas kara (1864—1870) par galveno mates ražotājvalsti kļuva Brazīlija. Kad 1930. gados Brazīlijas uzņēmēji uzmanību vairāk pievērsa kafijai, kas tolaik sekmīgāk bija izplatījusies Eiropā un citur pasaulē, Argentīna pārņēma līderpozīcijas mates ražošanā.

Mūsdienās Brazīlijā un Argentīnā saražo 90% no visas pasaulē pārdotās mates, bet pārējos 10% saražo Paragvaja.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mate pagatavošana (ar attēliem)
* Mate — dalīšanās ir tradīcija 
* Raksts par mate ar video pamācību
Olivers Stouns

**Viljams Olivers Stouns** (; dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists un producents. Stouns ir kara veterāns, piedalījies Vjetnamas karā kā karavīrs. Veidojis vairākas filmas par Vjetnamas kara tematiku. Ieguvis trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvas — vienu par labāko adaptēto scenāriju filmai "Pusnakts ekspresis" (*Midnight Express*, 1978), un divas balvas kā labākais režisors par filmām "Armijas vads" (1986) un "Dzimis 4. jūlijā" (*Born on the Fourth of July*, 1989). Pazīstams arī kā politisku dokumentālo filmu autors.

## Olivera Stouna režisētās filmas
* *[[Seizure]]* (1974)
* *[[The Hand]] (1981)
* "[[Salvadora (filma)|Salvadora]]" (*Salvador*, 1986)
* "[[Armijas vads]]" (*Platoon*, 1986)
* "[[Volstrīta (filma)|Volstrīta]]" (Wall Street*, 1987)
* *[[Talk Radio]]* (1988)
* "Dzimis 4. jūlijā" (*Born on the Fourth of July*, 1989)
* *[[The Doors (filma)|The Doors]]* (1991)
* "Kenedija slepkavām pa pēdām" (*JFK*, 1991)
* "Debesis un Zeme" (*Heaven & Earth*, 1993)
* "Dzimuši slepkavas" (*Natural Born Killers*, 1994)
* "Niksons" (*Nixon*, 1995)
* *[[U Turn]]* (1997)
* "Katru svētdienu" (*Any Given Sunday*, 1999)
* *[[Comandante]]* (2003, dokumentālā filma)
* *[[America Undercover]]* (2003—2004, dokumentālo filmu seriāls, divas sērijas)
* "Aleksandrs Lielais" (*Alexander*, 2004)
* "Pasaules tirdzniecības centrs" (*World Trade Center*, 2006)
* *[[W.]]* (2008)
* *[[South of the Border]]* (2009, dokumentālā filma)
* "Volstrīta: Nauda nekad neguļ" (*Wall Street: Money Never Sleeps*, 2010)
* *[[Castro in Winter]]* (2012, dokumentālā filma)
* "Mežoņi" (*Savages*, 2012)
* *[[The Untold History of the United States]]* (2012—2013, dokumentālo filmu seriāls, desmit sērijas)
* *[[Mi Amigo Hugo]]* (2014, dokumentālā filma)
* "Snoudens" (*Snowden*, 2016)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa  
* Olivera Stouna biogrāfija
Roberts Pētersons

**Roberts Pētersons** (dzimis 1995. gada 14. janvārī Ventspilī) ir latviešu mūziķis, dziedātājs. 

Starptautiska konkursa laureāts (Grand Prix Berliner Perle 2010), konkursa "Eirodziesma 2012" Latvijas reģionālās atlases finālists ar dziesmu "She's a queen", populārā latviešu mūzikas festivāla "Muzikālā banka" vairāku gadu dalībnieks), radio hitu  izpildītājs un autors — "Cīrulis", "Man pieder tik daudz", "Es esmu pamodies", "Sāksim no jauna", "Nelaid projām".

Muzicējis kopā ar Raimondu Paulu, sadarbojies ar mūzikas producentu Guntaru Raču, kā arī strādājis ar vairākiem citiem Latvijā pazīstamiem producentiem — Gintu Stankeviču, Egīlu Mežu, Modri Skaistkalnu, Artūru Palkeviču, Midi, Kristapu Krievkalnu, Māri Priedi, mūziķiem — Kažu, Andri Ērgli, Jāni Strazdu, Māri Kupču, Ikaru Ruņģi, Leonu Sējānu un citiem.

2014. gada septembrī klajā laidis debijas albumu  "Apturēts laiks" ar 12 oriģināldziesmām.

## Diskogrāfija
* Apturēts laiks (2014)

## Ārējās saites
*
Nove Zāmki

**Nove Zāmki** () ir pilsēta Slovākijā, Nitras apgabala Nove Zāmku apriņķa centrs pie Nitras upes.

## Vēsture
Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Nove Zāmki līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir **Ēršekūjvāra** (*Érsekújvár*). Pilsēta veidojās ap no 1573. līdz 1581. gadam celtajam ideāla plāna cietoksnim, kurš mūsdienās attēlots pilsētas ģerbonī. To vairākkārt centās ieņemt turki, līdz 1663. gadā tas vieņiem izdevās un līdz 1685. gadam Nove Zāmki bija turku vilajeta centrs. 1725. gadā cietoksni nojauca. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā, pamatojoties uz Pirmajām Vīnes arbitrāžām no 1938. līdz 1945. gadam ietilpa Ungārijā. 1944. gadā smagi cieta Sabiedroto uzlidojumos. No 1993. gada - Slovākijā.

## Cilvēki
2001. gadā vairums pilsētas iedzīvotāju bija slovāki (69,7 %), dzīvoja arī ungāri (27,5 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (71,72 %), nereliģiozi (17,75 %) un luterāņu (3,36 %).

Nove Zāmki ir ungāru rakstnieka Lajoša Kašāka (*Lajos Kassák*, 1887-1967) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eduards Fiskovičs

**Eduards Fiskovičs** (dzimis ) ir Latvijas koru diriģents, komponists un kora mākslinieks.

## Dzīvesgājums
Eduards Fiskovičs dzimis Rīgā, izglītojies Emīla Dārziņa speciālajā mūzikas vidusskolā, Jāzepa Mediņa Rīgas mūzikas koledžā, kā arī ieguvis bakalaura un maģistra grādu mūzikā Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas kora diriģēšanas nodaļā.

Kopš 2001. gada strādā par kora mākslinieku Valsts Akadēmiskajā korī Latvija. Paralēli studijām un kora mākslinieka darbam no 1998. līdz 2005. gadam strādājis par kormeistaru Latvijas Universitātes jauktajā korī Juventus. No 1998. gada strādāja arī Stopiņu novada jauktajā korī Ulbroka; no 2005. līdz 2011. gadam strādāja Latvijas izdevniecību jauktajā korī Burtnieks par kormeistaru.

2011. gadā izveidoja jaukto kori Domino un kļuva par tā māksliniecisko vadītāju.

## Daiļrade
2015. gada 10. janvārī Eduarda Fiskoviča komponētais un diriģētais darbs "Confitebor et psallam" saņēma XI Starptautiskā Daugavpils Garīgās Mūzikas Festivāla "SUDRABA ZVANI" LR Kultūras ministrijas Staņislava Broka Daugavpils Mūzikas vidusskolas atzinības rakstu par labāko latviešu komponista oriģināldziesmas atskaņojumu.

## Atsauces
Čukisakas departaments

**Čukisakas departaments** (, , , ) ir viens no deviņiem Bolīvijas departamentiem valsts dienvidu daļā. Departamenta administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Bolīvijas galvaspilsēta Sukre. 

Robežojas ar Tarihas departamentu dienvidos, ar Potosi departamentu rietumos, ar Kočabamba departamentu ziemeļos, ar Santakrusas departamentu ziemeļaustrumos, kā arī ar Paragvaju austrumos. 

Čukisakas departamenta kopējā platība ir 51 524 km², pēc 2012. gada datiem departamentā dzīvo 600 728 iedzīvotāji. Tas ir astotais lielākais departaments Bolīvijā pēc platības un piektais lielākais departaments pēc iedzīvotāju skaita. 

Departamenta platība aizņem 5% no kopējās Bolīvijas teritorijas. Departaments ir sīkāk sadalīts desmit provincēs.
Štūrovo

**Štūrovo** () ir pilsēta Slovākijā, Nitras apgabala Nove Zāmku apriņķī Donavas kreisajā krastā iepretim Ungārijas pilsētai Estergomai, ar kuru to savieno 1944. gadā nopostītais un tikai 2001. gadā atjaunotais Marijas Valērijas tilts.

## Vēsture
Rakstos pilsēta pirmoreiz minēta 1075. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Štūrovo līdz 1920. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir **Pārkāņa** (*Párkány*). Arī slovāki pilsētu sauca par **Parkanu**, līdz 1948. gadā tā tika pārdēvēta par godu Ļudovītam Štūram. No 1541. līdz 1683. gada oktobrim, kad apkaimē tika izcīnīta Pārkāņas kauja, pilsēta atradās Osmaņu impērijas sastāvā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā, pamatojoties uz Pirmajām Vīnes arbitrāžām no 1938. līdz 1945. gadam ietilpa Ungārijā. 1968. gadā Štūrovo tika uzcelts celulozes kombināts (*Juhoslovenské celulózky a papierne*). No 1993. gada - Slovākijā.

## Cilvēki
2001. gadā vairums pilsētas iedzīvotāju bija ungāri (68,7 %), dzīvoja arī slovāki (28,1 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (77,18 %), nereliģiozi (16,45 %).

## Ārējās saites
Latvijas čempionāts šosejas riteņbraukšanā

**Latvijas čempionāts šosejas riteņbraukšanā** var būt:
* Latvijas čempionāts šosejas riteņbraukšanā individuālajā braucienā;
* Latvijas čempionāts šosejas riteņbraukšanā grupas braucienā.
Latvijas čempionāts šosejas riteņbraukšanā individuālajā braucienā

**Latvijas čempionāts šosejas riteņbraukšanā individuālajā braucienā** ir ikgadējas sacensības, kurās noskaidro Latvijas čempionu.

## Rezultāti
### Vīrieši

[thumb|[Raivis Belohvoščiks Latvijas čempionātā individuālajā braucienā uzvarējis 10 reizes]]

### Sievietes

### Vīrieši U-23

### Juniori

### Juniores

### Jaunieši

### Jaunietes

## Atsauces
Hodžkina limfoma

250px|thumb|Iekrāsotas Hodžkina limfomas mikrofotogrāfija
**Hodžkina limfoma** jeb **limfogranulomatoze** (; arī **Hodžkina slimība**, **ļaundabīgā granulēma**) ir ļaundabīga audzēja veids, kas primāri ietekmē limfātisko sistēmu un sekundāri pārējos nelimfoīdos orgānus metastazēšanās ceļā. Audzējs var lokalizēties vienā orgānā vai kaut kādā ķermeņa apgabalā vai būt ģeneralizētā formā, izplatoties pa visu limfātisko sistēmu, kaulu smadzenēs, aknās un citos orgānos. Limfomas ir limfātiskas sistēmas audzēji un attīstās no limfmezglu audiem. No visiem limfomu gadījumiem aptuveni 40% ir Hodžkina limfoma.

Epstaina—Bāras vīrusa provocētas infekciozās mononukleozes gaita var pāraugt Hodžkina limfomā. Hodžkina limfomai raksturīga slimības izplatība no viena limfmezgla uz citu un sistēmiska simptomu attīstīšanās. Raksturīgākā Hodžkina limfomas histoloģiskā atradne ir multinukleāri lakunāri histiocīti.

Slimība norit ar limfmezglu augšanu, un tai raksturīga viļņaina gaita un intoksikācija, ķermeņa temperatūras kāpšana, svīšana, ādas nieze un pakāpeniski pieaugoša kaheksija.

## Atsauces
Kočabambas departaments

**Kočabambas departaments** (, , ) ir viens no deviņiem Bolīvijas departamentiem valsts centrālajā daļā. Departamenta pārvaldes centrs un lielākā pilsēta ir Kočabamba. 

Robežojas ar Lapasas departamentu rietumos, ar Beni departamentu ziemeļos, ar Santakrusas departamentu austrumos, ar Potosi departamentu un ar Čukisakas departamentu dienvidos. 

Kočabambas departamenta kopējā platība ir 55 631 km², pēc 2012. gada datiem departamentā dzīvo 1 938 401 iedzīvotāji. 

Tas ir sestais lielākais departaments Bolīvijā pēc platības un trešais lielākais departaments pēc iedzīvotāju skaita. Departamenta platība aizņem 5,06% no kopējās Bolīvijas teritorijas. Departaments ir sīkāk sadalīts sešpadsmit provincēs.
Lapasas departaments

**Lapasas departaments** (, ) ir viens no deviņiem Bolīvijas departamentiem valsts ziemeļrietumu daļā. Departamenta administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Bolīvijas galvaspilsēta Lapasa. 

Robežojas ar Pando departamentu ziemeļos, ar Beni departamentu un ar Kočabambas departamentu austrumos, ar Oruro departamentu dienvidos, kā arī ar Čīli rietumos. 

Lapasas departamenta kopējā platība ir 133 985 km², pēc 2012. gada datiem departamentā dzīvo 2 706 351 iedzīvotāji. 

Tas ir trešais lielākais departaments Bolīvijā pēc platības un vislielākais departaments pēc iedzīvotāju skaita. Departaments ir sīkāk sadalīts divdesmit provincēs.

## Ārējās saites
Gods kalpot Rīgai!

**"Gods kalpot Rīgai!" (GKR)** ir 2012. gada martā dibināta politiskā partija Latvijā. Tās vadītājs ir Oļegs Burovs.

Partijas kodolu sākotnēji veidoja 20 cilvēki, no kuriem 12 bija likvidētās LPP/LC Rīgas domes deputāti. Partija vairākus gadus darbojusies Rīgas domes valdošajā koalīcijā kopā ar partiju "Saskaņa". 2018. gada decembrī partijā bija 605 biedri.

"Gods kalpot Rīgai" vadītājs Oļegs Burovs 2019. un 2020. gadā bija Rīgas domes priekšsēdētājs, savukārt tās bijušais vadītājs Andris Ameriks iepriekš ilgstoši bija Rīgas domes priekšsēdētāja vietnieks.

Divus parlamenta sasaukumus vienīgā partijas pārstāve Saeimā bija Jūlija Stepaņenko, kas bija ievēlēta 12. un 13. Saeimā no partijas "Saskaņa" saraksta. 13. Saeimā viņa darbojās kā pie frakcijām nepiederoša deputāte. 2020. gada 21. februārī J. Stepaņenko izstājās no partijas "Gods kalpot Rīgai" kopā ar pieciem Rīgas domes deputātiem.

2022. gada 14. Saeimas vēlēšanās vairāki partijas biedri kandidēja partijas "Latvija pirmajā vietā" sarakstā. Vēlēšanās saraksts saņēma 6,24% vēlētāju atbalsta, iegūstot 9 vietas 14. Saeimā, no kurām vienu ieņēma "Gods kalpot Rīgai" līderis O. Burovs. 2023. gadā viņš izstājās no "Latvija pirmajā vietā" Saeimas frakcijas, izrādot gatavību atbalstīt "Jaunās Vienotības" vadīto valdošo koalīciju ar Eviku Siliņu Ministru prezidentes amatā. Tāpat arī "Gods kalpot Rīgai" deputāti Rīgas domē iesaistījās jaunajā koalīcijā, kas par domes priekšsēdātāju ievēlēja Vilni Ķirsi. Vēlāk tika paziņots, ka "Gods kalpot Rīgai" startēs 2025. gada Rīgas domes vēlēšanās kopīgi ar Zaļo un zemnieku savienību un O. Burovs Saeimā balsojumus sinhronizēs ar ZZS frakciju.

## Vēlēšanas

### Pašvaldību vēlēšanas

## Atsauces
Mandarīni (filma)

**"Mandarīni"** (, ) ir 2013. gada Igaunijas un Gruzijas filma, kuras režisors, producents un scenārija autors ir Zaza Urušadze.

Filmas darbība notiek 20. gadsimta 90. gadu Abhāzijas kara laikā. Filma "Mandarīni" ir nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai labākās filmas svešvalodā kategorijā. Šī ir pirmā Igaunijas nominētā filma, kas nokļuvusi līdz pēdējai balsojuma kārtai šajā nominācijā. Filma tikusi nominēta šajā kategorijā arī Zelta globusa balvai. Tā ir saņēmusi arī dažādus apbalvojumos kinofestivālos.

## Ārējās saites
Amerikāņu snaiperis

**"Amerikāņu snaiperis"** () ir 2014. gada ASV biogrāfiskā kara drāmas filma, kuras režisors ir Klints Īstvuds. Filmas sižets veidots pēc Krisa Kaila autobiogrāfijas *American Sniper: The Autobiography of the Most Lethal Sniper in U.S. Military History*.

Filma ir par ASV jūras kājnieku, snaiperi Krisu Kailu, kas nosūtīts uz karu Irākā. Tajā galvenās lomas attēlo Bredlijs Kūpers un Sjēna Millere.

"Amerikāņu snaiperis" pirmizrāde notika  Amerikas Kinoinstitūta rīkotajā festivālā, kinoteātros ASV filmas pirmizrāde notika . AFI to nosauca par vienu no desmit gada labākajām filmām. Tā nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai sešās nominācijās, tai skaitā kā labākā filma.

## Atsauces

## Ārējās saites
Selma

**"Selma"** () ir 2014. gada ASV vēsturiskā drāma, kuras režisore ir Ava Davernaja.

Filma ir par 1965. gada gājieniem no Selmas uz Montgomeri, lai tiktu ļauts balsot afroamerikāņiem. Tajā galvenās lomas attēlo Deivids Ojelovo, Toms Vilkoinsons, Karmena Ejogo, Tims Rots un Opra Vinfrija.

"Selma" pirmizrāde notika  Amerikas Kinoinstitūta rīkotajā festivālā, kinoteātros ASV filmas pirmizrāde notika . AFI to nosauca par vienu no desmit gada labākajām filmām. Tā ir nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai divās nominācijās — kā labākā filma un par labāko dziesmu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sjēna Millere

**Sjēna Rouza Daiena Millere** (; dzimusi ) ir ASV dzimusi angļu aktrise, modele un modes dizainere.

2008. gadā tikusi nominēta BAFTA uzlēcošās zvaigznes balvai, par lomu 2012. gada TV filmā "Meitene" — BAFTA TV un Zelta globusa balvai kā labākā aktrise. Vēl ir lētojusi tādās filmās kā *[[Layer Cake]]* (2004), "Alfijs" (2004), "Meitene no fabrikas" (2006), "Mīlestības robeža" (2008), "G.I. Džo: Kobras sacelšanās" (2009), "Lapsu medības" (2014), "Virsotne" (2015) un "Amerikāņu snaiperis" (2014).

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Ronalds Briedis

**Ronalds Briedis** (dzimis 1980. gada 25. augustā Aizkrauklē) ir latviešu dzejnieks.

## Biogrāfija
R. Briedis uzaudzis Jēkabpilī, 1998. gadā beidzis Jēkabpils Valsts ģimnāziju. Latvijas Kultūras akadēmijā ieguvis bakalaura un maģistra grādu, studējis tās doktorantūrā. Strādājis par bibliotekāru Latvijas Kultūras akadēmijā, veidojis raidījumu “Bron-hīts” radio “NABA”. Kopš 2001. gada viņš organizē Jauno autoru semināru, kopš 2003. gada vada Latvijas Rakstnieku savienības kultūras programmu "Literārā akadēmija". Latvijas Rakstnieku savienības un Latvijas Dramaturgu ģildes biedrs.

No 2004. līdz 2022. gadam izdoti četri R. Brieža dzejoļu krājumi. 2022. gadā pēc krājuma "Nulles summa" iznākšanas dzejnieks paziņo, ka viņa grāmatas uzskatāmas par tetraloģija "Oroboro" daļām. 

Dzejas publikācijas kopš 1997. gada. Par debijas dzejoļu krājumu saņēmis Dzejas dienu balvu (2004). Saņēmis arī Literatūras gada balvu par 2004. gada labāko debiju. Par dzejoļu krājumu "Karaoke" 2008. gadā saņēmis Ojāra Vācieša prēmiju. 
Ungārijā iznākusi R. Brieža dzejoļu izlase (2005). Atdzejojis no krievu un angļu valodas.

## Bibliogrāfija
### Dzeja
* *Asaru gāze*. Rīga: Neputns, 2004.
* *Karaoke*. Rīga: Neputns, 2008.
* *Zāles pret nemirstību*. Rīga: Neputns, 2016.
* *Nulles summa*. Rīga: Neputns, 2022.

### Dramaturģija
* *Lielās paslēpes*. Rīga: Zvaigzne ABC, 2004.

### Citās valodās
* *Slēptā kamera / Rejtett kamera*. Ungāru valodā atdzejojusi Liene Jūrmale. Szombathely: Nyugat-magyarországi Egyetem Uralisztikai Tanszék, 2005.

## Atsauces
Astrīde Ivaska

**Astrīde Ivaska** (dzimusi 1926. gada 7. augustā Rīgā, mirusi ) bija latviešu dzejniece.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1926. gadā Latvijas armijas ģenerāļa Mārtiņa Hartmaņa un viņa sievas Irmas, dzimušas Liepiņas, ģimenē. Mācījās Rīgas 1. valsts ģimnāzijā un Rīgas Franču licejā.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā viņas tēvu deportēja uz PSRS un nogalināja. Otrā pasaules kara beigās viņas māte ar bērniem pameta Latviju un devās bēgļu gaitās uz Vāciju.

Vācijā Astrīde absolvēja Hānavas nometnes latviešu ģimnāziju un Marburgas Universitātē studēja romāņu, ģermāņu un slāvu valodu (1946—1949). 1949. gadā apprecējās ar igauņu dzejnieku Ivaru Ivasku un pārcēlās uz dzīvi ASV.

No 1950. līdz 1952. gadam viņa strādāja Minesotas Universitātes bibliotēkā. No 1958. līdz 1966. gadam bija Minesotas Sv. Olafa koledžas un Oklahomas Universitātes valodu pedagoģe. No 1962. līdz 1982. gadam darbojās žurnāla "Jaunā Gaita" redakcijā. 1991. gadā kopā ar dzīvesbiedru pārcēlās uz dzīvi Fauntinstaunā Īrijā. 2001. gadā atgriezās Latvijā.

Mirusi 2015. gadā, urna ar viņas pelniem apglabāta Pelču pagasta Rimzātu kapos.

## Apbalvojumi
* Zinaīdas Lazdas balva (1969), 
* PBLA Kultūras fonda balva (1973), 
* Jāņa Jaunsudrabiņa balva (1981), 
* Kārļa Goppera fonda balva (1984), 
* Triju Zvaigžņu ordenis, IV šķira (2001),
* Literatūras gada balva par mūža ieguldījumu (2008).

## Bibliogrāfija

### Dzejoļu krājumi
* *Ezera kristības*. Šipenville: Upeskalns, 1966.
* *Ziemas tiesa*. Šipenville: Upeskalns, 1968.
* *Solis silos*. Stokholma: Daugava, 1973.
* *Gaisma ievainoja*. Stokholma: Daugava, 1982.

### Citi izdevumi
* *Līču loči* [dzejproza]. Stokholma: Daugava, 1981.
* *Pārsteigumi un atklājumi* [bērniem]. Annarbora: Ceļinieks, 1984.
* *Vārdojums* [dzejas izlase]. Bostona: LaRAs grāmatu klubs, 1987.
* Ivars Ivasks. *Verandas grāmata*. Atdz. A. Ivaska. Rīga: Liesma, 1992.
* *Vārdojums. Līču loki* [dzejas un dzejprozas kopojums]. Rīga: Liesma, 1993.
* *...jo rudens ir mans atgriešanās laiks*. Rīga: Preses nams, 1998.
* *Pasaules pagalmos* [dzejprozas kopojums]. Rīga: Pētergailis, 2003.
* *Dzeja un atdzeja* [kopota dzeja]. Rīga: Pētergailis, 2008.

### Citās valodās
* *At the Fallow's Edge*. Atdz. Inara Cedrins. Santa Barbara: Mudborn Press, 1981.
* *Oklahoma Poems* [angļu valodā sarakstītie dzejoli]. Norman: Poetry Around, 1990.
* *Leiud*. Tallinn: Loomingu Raamatukogu, 1996.
* *Maailma taskussa*. Atdz. Jatta Krug. Helsinki: Like, 2002.
* *Seawords and Other Poems*. Atdz. Inara Cedrins. Autorizdevums (Kindle edition), 2014.
* *Mere silmad* [Jūras acis]. Atdz. Liivija Viitol. Libri Livoniae, 2016.

### Par autori
* Anita Rožkalne. *Lauva: dzejniece Astrīde Ivaska*. Rīga: LU LFMI, 2012.

## Atsauces
Atsitiens

**"Atsitiens"** () ir 2014. gada ASV psiholoģiskā drāmas filma, kuras režisors ir Damjēns Šazels.

Filma ir par jaunu džeza bundzinieku, kas mācās vienā no ASV labākajām mūzikas skolām, kur viņu māca skolas despotiskais džeza maestro. Tajā galvenās lomas attēlo Mailss Tellers, Dž. K. Simonss un Pols Raizers.

"Atsitiens" pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā. ASV kinoteātros filmas pirmizrāde notika , Latvijā — . Amerikas Kinoinstitūts to nosauca par vienu no desmit gada labākajām filmām. Tā ir nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai piecās kategorijās, tai skaitā kā labākā filma.

## Atsauces

## Ārējās saites
Whiplash

***Whiplash*** var būt:

* Grupas *[[Metallica]]* singls
* Grupas *[[Motörhead]]* izpildītā *Metallica* dziesmas kaverversija
* 2014. gada ASV mākslas filma
Šurani

**Šurani** () ir pilsēta Slovākijā, Nitras apgabala Nove Zāmku apriņķī pie Nitras upes.

## Vēsture
Rakstos pilsēta pirmoreiz minēta 1138. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Šurani līdz 1920. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir **Naģšurāņa** (*Nagysurány*). Līdz 1927. gadam pilsētas nosaukums bija **Veļke Šurani**. No 1668. līdz 1684. gadam apdzīvotā vieta atradās Osmaņu impērijas sastāvā. Pilsētas tiesības no 1832. gada. 1854. gadā pilsētā nodibināja cukurfabriku, kura darbojās līdz 2000. gadam. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā, pamatojoties uz Pirmajām Vīnes arbitrāžām no 1938. līdz 1945. gadam ietilpa Ungārijā. No 1993. gada - Slovākijā.

## Cilvēki
2001. gadā vairums pilsētas iedzīvotāju bija slovāki (97,28 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (80,02 %), nereliģiozi (14,76 %).

## Ārējās saites
*
Epikontinentāla jūra

**Epikontinentāla jūra** vai **šelfa jūra** ir jūra, kas pilnībā izvietojusies kontinenta šelfa robežās uz kontinentālas zemes garozas un kuru gandrīz pilnībā iekļauj kontinenta krasts vai piekrastes salas. Parasti veidojas jūras transgresijas rezultātā augsta pasaules okeāna līmeņa periodā. Šādas jūras parasti ir seklas (100—200 m).

Epikontinentālās jūras bija izplatītas dažādos ģeoloģiskajos periodos, veidojot plašas ūdens akvatorijas mūsdienu kontinentu iekšienē (Rietumsibīrijas līdzenums, Amazones baseins u.c.). Mūsdienās par epikontinentālajām jūrām izskata Persijas līci (applūdis pirms aptuveni 10 000 gadu), Baltijas jūru, Hudzona līci, Sentlorensa līci, Dienvidķīnas jūru, Karpentārija līci u.c. Par reliktu epikontinentālo jūru uzskatāma arī Kaspijas jūra.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Iekšējā jūra
* Malas jūra
Karpentārija līcis

**Karpentārija līcis** () ir Klusajam okeānam piederīga epikontinentāla jūra Austrālijas ziemeļos. Izvietojusies starp Jorkas raga pussalu austrumos un Ārnemlendu rietumos; ziemeļos piekļaujas Arafuru jūrai. Līcis sekls, dziļums lielākoties 55—66 m, dziļākā vieta ir 82 m. Dienvidu un rietumu piekrastē vairākas salas, lielākās no kurām ir Groteilanta un Morningtona sala Velzlija salu grupā. Plūdmaiņu augstums līdz 3,2 m.

Pirmais no eiropiešiem līča krastus sasniedza holandietis Villems Janszons *(Willem Janszoon)* 1606. gadā. Cits holandietis, Jans Karstenszons *(Jan Carstenszoon)*, līci apmeklēja 1623. gadā un nodēvēja to par godu tā laika Holandiešu Austrumindijas ģenerālgubernatoram Pīteram de Karpentīram *(Pieter de Carpentier)*. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Šaļa

**Šaļa** () ir pilsēta Slovākijā, Nitras apgabala Šaļas apriņķa centrs pie Vāhas upes.

## Vēsture
Rakstos pilsēta pirmoreiz minēta 1002. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Šaļa līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir **Vāgšelje** (*Vágsellye*). Līdz 1927. gadam pilsētas nosaukums bija Šaļa pie Vāhas. No 1663. līdz 1686. gadam apdzīvotā vieta atradās Osmaņu impērijas sastāvā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā, pamatojoties uz Pirmajām Vīnes arbitrāžām no 1938. līdz 1945. gadam ietilpa Ungārijā. No 1993. gada - Slovākijā.

## Ekonomika
Pilsēta ir ķīmiskās rūpniecības centrs - pie tās atrodas *Duslo, a.s. Šaľa* ķīmiskā rūpnīca, kas ražo minerālmēslus, sintētisko gumiju un citus ķīmijas izstrādājumus.

## Cilvēki
2001. gadā vairums pilsētas iedzīvotāju bija slovāki (79,72 %), dzīvoja arī ungāri (17,88 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (66,63 %), nereliģiozi (23,62 %) un luterāņi (4 %).

## Ārējās saites
*
*Duslo, a.s. Šaľa
Dabašaņs

**Dabašaņs** (, *Dàbā Shān*) ir kalnu grēda Ķīnas vidienē, viens no Cjiņlina atzariem. Izvietojies uz Šaaņsji provinces un Čuncjinas municipalitātes robežas, iestiepjoties Hubei provincē, stiepjas ap 200 km garumā ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā, iekļaujot arī Ušaņa grēdu ar Dabašaņa augstāko virsotni Šeņnundinu (3105 m). Grēda veidota galvenokārt no kristāliskajiem iežiem, saposmota dziļām ielejām, virsotnes noapaļotas. Vidējais augstums 1300—2000 m vjl. Akmeņogļu atradnes.

Dabašaņa mūžzaļie meži ir iekļauti Pasaules Dabas Fonda sevišķi aizsargājamo ekoreģionu skaitā. Grēdas Čuncjinas daļā ierīkots Dabašaņa Valsts dabas rezervāts, bet Hebei daļā — Šeņnundzjas kalnu dabas rezervāts (272 km²).

## Atsauces
Oruro departaments

**Oruro departaments** (, , ) ir viens no deviņiem Bolīvijas departamentiem valsts dienvidrietumu daļā. Departamenta administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Oruro. 

Robežojas ar Lapasas departamentu ziemeļos, ar Kočabambas departamentu ziemeļaustrumos, ar Potosi departamentu dienvidos un austrumos, kā arī ar Čīli rietumos. 

Oruro departamenta kopējā platība ir 53 588 km², pēc 2012. gada datiem departamentā dzīvo 494 587 iedzīvotāji. Tas ir septītais lielākais departaments Bolīvijā pēc platības un septītais lielākais departaments pēc iedzīvotāju skaita. 

Departaments ir sīkāk sadalīts sešpadsmit provincēs.
Viktors Lobačovs

**Viktors Lobačovs** (dzimis  Rīgā) ir bijušais Latvijas izcelsmes krievu hokejists, uzbrucējs. Karjeras lielāko daļu aizvadījis Latvijas čempionātā, 2014. gadā kļūstot par līgas čempionu, savukārt 2011. gadā sezonu noslēdzot kā līgas rezultatīvākais spēlētājs.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Lobačovs sāka 2004.—05. gada sezonā, kad aizvadīja deviņas spēles Latvijas hokeja līgas kluba HK Rīga 2000 sastāvā. 2006.—07. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja HK Liepājas Metalurgs, savukārt 2007.—08. gada sezonā spēlēja Tartu "Big Diamonds" rindās. 2008. gada vasarā pievienojās Baltkrievijas Ekstralīgā spēlējošajai DHK Latgale, taču tad atgriezās Latvijas līgā, no 2009. līdz 2011. gadam spēlējot HK Ozolnieki/Monarhs sastāvā. 2010.—11. gada sezonā viņš bija līgas rezultatīvākais spēlētājs.

2011.—12. gada sezonu hokejists aizvadīja Francijas 2. līgas klubā *[[HC Mulhouse]]*, kļūstot par līgas čempionu, taču tad vēl vienu sezonu aizvadīja Ozolniekos. 2013. gada vasarā pievienojās Rīgas "Prizma", kopā ar to nākamajā sezonā izcīnot Latvijas čempiona titulu, bija arī komandas rezultatīvākais spēlētājs. 2014. gadā kļuva par komandas kapteini. 2016.—17. gada sezonā Lobačovs vēlreiz bija komandas rezultatīvākais spēlētājs. 2017.—18. gada sezonu aizvadīja HK Mogo un HK Daugavpils rindās.

## Ārējās saites
Pando departaments

**Pando departaments** () ir viens no deviņiem Bolīvijas departamentiem valsts ziemeļu daļā. Departamenta administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Kobiha.

Robežojas ar Beni departamentu un ar Lapasas departamentu dienvidos, kā arī ar Peru rietumos un ar Brazīliju ziemeļos.

Pando departamenta kopējā platība ir 63 827 km², pēc 2012. gada datiem departamentā dzīvo 109 173 iedzīvotāji. Tas ir piektais lielākais departaments Bolīvijā pēc platības un devītais lielākais departaments pēc iedzīvotāju skaita. 

Departaments ir sīkāk sadalīts piecās provincēs.
Cjiņlins

**Cjiņlins** (, *Qín Lǐng*) ir kalnu grēda Ķīnas vidienē, Huanhes un Jandzi baseinu ūdensšķirtne. Stiepjas rietumu—austrumu virzienā 650 km garumā no Gaņsu dienviddaļas, cauri Šaaņsji provincei, iestiepjoties Henaņas vidienē. Grēdas augstākais kalns ir Taibaišaņs — 3767 m vjl. Grēda veidota no kaļķakmeņiem, slānekļiem. Ziemeļu nogāze stāva, maz saposmota, aug skujkoku meži; dienvidu nogāze nolaidena, alpīnās pļavas. Cjiņlina ziemeļaustrumos, vienā no atzariem, atrodas viens no daoisma svētajiem kalniem — Huašaņs (2130 m vjl).

## Atsauces

## Ārējās saites
Tarihas departaments

**Tarihas departaments** () ir viens no deviņiem Bolīvijas departamentiem valsts ziemeļu daļā. Departamenta administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Tariha.

Robežojas ar Čukisakas departamentu ziemeļos un ar Potosi departamentu rietumos, kā arī ar Argentīnu dienvidos un ar Paragvaju austrumos.  

Tarihas departamenta kopējā platība ir 37 623 km², pēc 2012. gada datiem departamentā dzīvo 508 757 iedzīvotāji. Tas ir mazākais departaments Bolīvijā pēc platības un sestais lielākais departaments pēc iedzīvotāju skaita. 

Departaments ir sīkāk sadalīts sešās provincēs.
Bizona Muguras Tauki

**Bizona Muguras Tauki** (siksiku: *Stu-mick-o-súcks*) bija Ziemeļamerikas pamatiedzīvotāju kara virsaitis no kainu cilts. Zināms no portreta, kuru 1832. gadā uzgleznoja mākslinieks Džordžs Ketlins.

Gleznā virsaitis redzams ādas kreklā, kas izšūts ar saplacinātām dzeloņcūku adatām un skalpcirtām, dzeloņcūkas adatām un krāsotiem astriem vai matiem rotātu miera pīpes kātu un galvassegu. 

Glezna radīta Lielo līdzenumu ziemeļrietumos, kur mūsdienās stiepjas robeža starp Savienotajām Valstīm un Kanādu. Tas ir viens no visizteiksmīgākajiem un spilgtākajiem Ketlina veidotajiem portretiem. Glabājas Smitsona amerikāņu mākslas muzejā.

## Ārējās saites
* Buffalo Bull's Back Fat, Head Chief, Blood Tribe by George Catlin
Santakrusas departaments

**Santakrusas departaments** () ir viens no deviņiem Bolīvijas departamentiem valsts austrumu daļā. Departamenta administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Santakrusa. 

Robežojas ar Beni departamentu ziemeļos, ar Kočabambas departamentu rietumos, ar Čukisakas departamentu dienvidrietumos, kā arī ar Brazīliju ziemeļaustrumos un ar Paragvaju dienvidos. 

Santakrusas departamenta kopējā platība ir 118 218 km², pēc 2012. gada datiem departamentā dzīvo 823 517 iedzīvotāji. Tas ir vislielākais departaments Bolīvijā pēc platības un otrais lielākais departaments pēc iedzīvotāju skaita. 

Departaments ir sīkāk sadalīts piecpadsmit provincēs.
Santakrusa de la Sjerra

**Santakrusa de la Sjerra** () ir Bolīvijas pilsēta valsts centrālajā daļā. Pilsēta atrodas Santakrusas departamentā pie Pirajas upes. Santakrusas departamenta administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Atrodas 502 kilometru attālumā no Bolīvijas galvaspilsētas Sukres. Pilsētas kopējā platība ir 535 km², bet aglomerācijas platība ir 1 407 km², pēc 2012. gada datiem pilsētā dzīvo 1 453 549 iedzīvotāji, bet tās aglomerācijā 2 102 998 iedzīvotāji. Pilsētā un tās aglomerācijā dzīvo gandrīz 70% no visiem Santakrusas departamenta iedzīvotājiem un tā ir viena no visstraujāk augošajām pilsētām pasaulē.

Pilsēta dibināta 1561. gada 26. februārī, 200 kilometru attālumā no pašreizējās atrašanās vietas. Laika gaitā pilsēta vairākas reizes pārvietota, līdz 16. gadsimta beigās tā pārvietota uz pašreizējo atrašanās vietu. Lielākajā daļā savas pastāvēšanas laika tā bija maza pilsēta, līdz Otrajam pasaules karam, kad pilsēta sāka strauji attīstīties.

Mūsdienās Santakrusa ir Bolīvijas lielākā pilsēta pēc iedzīvotāju skaita. Visi Santakrusas uzņēmumi veido 35% no Bolīvijas iekšzemes kopprodukta un pilsēta veido gandrīz 40% no visiem Bolīvijai piesaistītajām investīcijām. Šo iemeslu dēļ Santakrusa ir kļuvusi par Bolīvijas nozīmīgāko finanšu centru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Hodkevičs

thumb|180px|Hodkeviču dzimtas ģerbonis
**Jānis Hodkevičs** jeb **Jānis Kotkievičs** (, ), arī **Jans Heronimovičs Hadkevičs** (, , 1537–1579) bija Lietuvas dižkunigaitijas karavadonis un valstsvīrs. Žemaitijas ģenerālstārasts (no 1564), Pārdaugavas hercogistes hetmanis un ģenerāladministrators (1566–1578), Viļņas kastelāns (no 1574).

## Dzīvesgājums
Dzimis ap 1537. gadu lietuviešu magnāta Jeronīma Hodkeviča (*Jeronimas Chodkevičius*) ģimenē. Studēja Kēnigsbergas Alberta universitātē, Reformācijas laikā 1552. gadā pārgāja protestantismā, iestājās Svētās Romas impērijas karadienestā (1552-1555) un piedalījās impērijas karā ar Francijas karali. Pēc Livonijas kara sākšanās viņš piedalījās kaujās pret Ivana IV vadīto krievu un tatāru karaspēku, 1560. gadā viņš sekmīgi aizstāvēja Viļakas pili.

Pēc pamiera noslēgšanas starp Lietuvu un Krieviju un Žemaitijas autonomijas ierobežošanas 1564. gadā J. Hodkeviču iecēla par Žemaitijas ģenerālstārastu (viņa tēvs Jeronīms Hodkevičs bija pēdējais Žemaitijas vecākais). 1566. gadā  Sigismunds II Augusts viņu iecēla par Lietuvas lielmaršalu, bet 1566. gada 26. augustā par Livonijas hetmani un ģenerāladministratoru. Pēc tam, kad 1566. gada beigās Lietuvas Seimā Grodņā tika noslēgta Livonijas un Lietuvas reālūnija, 10. decembrī viņš Vidzemes landtāgā Cēsīs vienojās ar provinces kārtām par šīs ūnijas ratificēšanu. 1566. gada 26. decembrī Livonijas hercogistei piešķīra jaunu ģerboni: sarkanā laukā uz labo pusi ejošs ar zeltu kronēts sudraba grifs ar zobenu labajā ķetnā, kam uz krūtīm monogramma "SA" (Sigismunds Augusts). Šis ģerbonis kļuva par pamatu Hodkeviču dzimtas ģerbonim. Par J. Hodkeviča rezidenci kļuva agrākā Livonijas ordeņa maršalu Siguldas pils. J. Hodkevičs mēģināja pakļaut arī Rīgas brīvpilsētu, taču cieta zaudējumu 1567. gada 7. jūlija kaujā, kur krita ap 30 lietuviešu, bet rīdzinieku pusē tikai 15 vai 16 latviešu ("nevācu") karavīri.

1569. gada Ļubļinas Seimā J. Hodkevičs iestājās pret Ļubļinas ūnijas izveidošanu ar Polijas Karalisti, tomēr pēc Polijas-Lietuvas kopvalsts izveidošanas 1570. gadā konvertējās katolicismā, bija cieši saistīts ar jezuītiem. 
1575. gadā krievu karaspēks ieņēma gandrīz visu Hodkeviča pārvaldīto Livonijas teritoriju, izņemot Rīgu un Tallinu. 1578. gadā jaunais Polijas-Lietuvas valdnieks Stefans Batorijs panāca lūzumu karā pret krieviem.

Miris 1579. gada 4. jūnijā karagājiena laikā uz Polocku, apglabāts 13. oktobrī Viļņā.

## Atsauces
Dāhla

**Dāhla** (, *ad Dākhilah*; ) ir oāze Ēģiptē, Vādīelgedīdas muhāfazā. Izvietojusies valsts vidienē Lībijas tuksnesī starp Hārgas oāzi austrumos un Farāfiras oāzi ziemeļrietumos. Oāze stiepjas aptuveni 80 km austrumu—rietumu virzienā un ir ap 25 km plata. Lielākās apdzīvotās vietas ir Mūtas (20 tūkstoši iedzīvotāju) un Kasras pilsētas, kā arī 15 ciemi. Kopējais iedzīvotāju skaits tiek lēsts ap 75 tūkstošiem.

## Vēsture
Oāze apdzīvota jau kopš pleistocēna, bet pastāvīgas cilvēku apmetnes sāka rasties tikai pirms aptuveni 6000 gadiem, kad sākās Sahāras pārtuksnešošanās. Balatā izrakumos atrastas faraonu 6. dinastijas māla plāksnītes ar ķīļrakstam līdzīgiem uzrakstiem. 12. gadsimtā dibināta nocietinātā Kasras pilsēta, domājams, uz ajubīdu apmetnes drupām. Pirmais eiropietis, kas apmeklēja Dāhlu, bija britu ceļotājs un rakstnieks Arčibalds Edmonstons *(Archibald Edmonstone)* 1819. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dahla

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q345204"
}


**Dahla** (, *Eddaxla*; ; ****) ir pilsēta Atlantijas okeāna krastā, Marokas okupētajā Rietumsahāras daļā. Atrodas uz šauras pusslas starp okeānu un Dahlas līci.

Pilsētu 1881. gadā nodibināja spāņi. Pilsētas ekonomiskā bāze ir zevejniecība. Marokas varas iestādes cenšas attīstīt tūrismu, jo vietējie apstākļi piemēroti ūdenssportam (kaitingam, vējdēlim). 

2005. gadā Dahlas līcis tika iekļauts Rāmsaras konvencijas sarakstā. Līcī uzturas apmēram 60 000 putnu.

## Ārējās saites

## Atsauces
Tesa

***Tesa*** ir postmetāla mūzikas grupa no Rīgas, Latvijas. Izveidota 2005. gadā no grupu *[[In.Stora]]*, *[[Kriegopfer]]* un *[[Les Corte]]* dalībniekiem.

2006. un 2007.gadā grupa izdeva divus EP ierakstus *[[Tagad]]* un *[[Nekad]]*, kam sekoja pilna garuma studijas ieraksts 2008. gadā *[[Heartbeatsfromthesky]]*. Šajā laikā *Tesa* vislielāko atpazīstamību gūst Eiropā un Krievijā, kur norisinājušās grupas koncertturnejas un dalība festivālos. 2012. gadā grupa izlaiž savu nākamo studijas ierakstu *[[IV]]*, bet 2015. gadā — *[[Ghost]]*.

2020. gada 29. maijā grupa izdeva savu ceturto pilnmetrāžas studijas albumu un sesto ierakstu kopumā — *C O N T R O L* sadarbībā ar izdevniecību *My Proud Mountain.* Albumu bija paredzēts izdot un prezentēt 28. martā, taču COVID-19 pandēmijas dēļ tas tika izdots un prezentēt 29. maijā, Āgenskalna bijušajā Latvijas TV studijā Nometņu ielā 62. Albums ierakstīts Valmierā studijā *Hodila*, Ģirta Laumaņa vadībā.

Galvenie ietekmes avoti mūzikā ir tādas grupas kā *[[Neurosis]]*, *[[Shora]]*, *[[Godspeed You! Black Emperor]]* un *[[Grails]]*. Grupa ir arī uzstājusies koncertos ar tādām grupām kā *[[Neurosis]]* un *[[Nadja]]*.

Grupas albums "*C O N T R O L"* tika nominēts un ieguva Mūzikas ierakstu gada balvu "Zelta Mikrofons 2021" kategorijā "Metāla mūzikas albums".

2022. gada novembrī notika grupas un teātra trupas "Kvadrifrons" radīts uzvedums "Pisties vai dzīvot" par prostatas vēzi.

2024. gadā "Tesas" dalībniekiem bija blakusprojekts "Samsara", kas izpilda grupas Nirvana koverversijas, kā vokālistam pievienojoties Jānim Bušam no grupas "Asinis".

2024. gadā Riga IFF (jeb Rīgas Starptautiskā kino festivāla) ietvaros notika filmas "Tesa Man" pirmizrāde. Filmas mūziku ziemā dzīvajā ieskaņojusi grupa TESA filmēšanas laikā -7 grādu salā.

2025. gadā grupa publicējusi grupas septīto studijas albumu *Interval*, vienā no kompozīcijām kā viesmāksliniecei piedaloties Alisei Jostei.

## Diskogrāfija
* *[[Tagad]]* (EP) (2006)
* *[[Nekad]]* (EP) (2007)
* *[[Heartbeatsfromthesky]]* (2008)
* *[[IV]]* (2012)
* *[[Ghost]]* (2015)
* *[[C O N T R O L]]* (2020)
* INTERVAL (2025)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā grupas mājaslapa /
* ''Prog Archives'' profils
Kauzalģija

**Kauzalģija** ir stipras lēkmveidīgas dedzinošas sāpes, kas ir saistītas ar perifēro nervu bojājumu. Sāpes pie kauzalģijas pastiprinās pie viegla pieskāriena, vēja pūtiena, negatīvam emocijām un lokalizējas bojāta perifēra nervu zonā. Tai ir raksturīgs "mitras lupatas" simptoms; šis simptoms apstiprinās, ja pieliekot mitru lupatu uz sāpīgu zonu sāpes samazinās. Visbiežāk kauzalģija parādās pie daļējiem *[[nervus medianus]]* un *[[Nervus tibialis|n. tibialis]]* stumbra bojājumiem. Mičels S. V. 1864. gadā ievēsis šo terminu.

## Atsauces
Bolīvijas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Bolīvijas novietojums]]
**[[Bolīvija]]s administratīvo iedalījumu** veido **9 departamenti** (), kas izveidoti saskaņā ar Bolīvijas konstitūciju. Departamenti sīkāk ir sadalīti **112 provincēs**. Pēc platības lielākais departaments ir Santakrusas departaments  (370 621 km²), bet mazākais ir Tarihas departaments (37 623 km²). Pēc iedzīvotāju skaita vislielākais departaments ir Lapasas departaments (2 706 351 iedzīvotāji), bet mazākais Pando departaments (109 173 iedzīvotāji).

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Departamenti

## Atsauces
Taibaišaņs

**Taibaišaņs** (, *Tàibái Shān*) ir Cjiņlina grēdas augstākā virsotne. Izvietojusies grēdas vidusdaļā Šaaņsji provinces dienvidos, Ķīnā. Tiek uzskatīts arī par Austrumķīnas augstāko kalnu. 1965. gadā kalnā un tā apkārtnē ierīkots 56 325 ha liels dabas rezervāts.

## Atsauces
Georgs Radvils

[thumb|180px|Kņazu [Radvilu dzimtas ģerbonis]]
**Georgs Radvils**, arī **Radivils** () jeb **Jurģis Radvila** (), arī **Juris (Jeržijs) Radzivils** (, , 1556–1600) bija Lietuvas dižkunigaitijas valstsvīrs un garīdznieks. Pārdaugavas hercogistes administrators (1578/1582–1586), Viļņas bīskaps (1579–1591), Krakovas bīskaps (1591–1600). Pirmais Romas katoļu baznīcas kardināls no Latvijas un Lietuvas teritorijas (1586).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1556. gada 31. maijā Viļņā Lietuvas lielmaršala un kanclera, Viļņas vaivada Nikolaja Radvila Melnā (*Mikalojus Radvila Juodasis*) ģimenē. Mācījās Viļņas un Ņasvižas kalvinistu skolās. No 1570. gada studēja Leipcigas universitātē, jezuītu ietekmē 1574. gadā pārgāja katoļu ticībā, studēja Poznaņas, Viļņas un Romas jezuītu skolās. 1574. gadā tika iecelts par Viļņas bīskapa koadjuktoru, 1579. gadā par Viļņas bīskapu. Atbalstīja Viļņas jezuītu akadēmijas (, 1579–1782) dibināšanu.

Pēc panākumiem Livonijas karā Stefans Batorijs viņu jau 1578. gadā iecēla par Livonijas hercogistes administratoru, tomēr pie savu pienākumu pildīšanas viņš varēja ķerties vienīgi pēc kara beigām 1582. gadā. Viņa vietnieks bija Demetrijs Soļikovskis, kas vēlāk kļuva par Ļvivas arhibīskapu. Pēc pēdējā Kurzemes bīskapa Magnusa nāves 1583. gadā viņš lika pievienot Kurzemes bīskapiju Livonijas hercogistei, izraisot Polijas-Lietuvas karu ar Dāniju (Piltenes mantojuma karš). Ar viņa atbalstu 1583. gadā tika izveidota Cēsu bīskapija un 1584. gadā Rīgas jezuītu koledža. Rekatolizēšanas mēģinājumi izraisīja Kalendāra nemierus (1584-1589).

1583. un 1584.-1586. gada muižu revīzijas apspriešanai Georgs Radvils sasauca Livonijas seimeli (*provincialis conventus*), lai paziņotu, ka apstiprinās agrākos Rīgas arhibīskapijas un Livonijas ordeņa lēņus, bet ne tos plašos dāvinājumus, kurus Livonijas kara juku laikā piešķīris arhibīskaps Vilhelms Brandenburgs vai administrators Jānis Hodkevičs.

1586. gada 14. jūlijā viņu svinīgi iesvētīja par Romas katoļu baznīcas kardinālu. Pēc karaļa Stefana Batorija nāves 1586. gada 12. decembrī pārtrauca pildīt savus Livonijas hercogistes administratora pienākumus.

1587. gadā kardināls G. Radvils piedalījās jaunā Polijas-Lietuvas valdnieka Sigismunda III Vāsas vēlēšanās, 1591. gadā viņu iecēla par Krakovas bīskapu.

Miris 1600. gada 21. janvārī Romā.

## Atsauces
Green Novice

***Green Novice*** ir 2005. gadā izveidota folkroka un folkmetāla grupa no Preiļiem, Latvijas.

## Vēsture

Grupas pirmsākumi meklējami 2000. gadā Preiļos. Sākotnēji tas bija skolas vokāli instrumentāls ansamblis, bet vēlāk radās arī grupas pašreizējais nosaukums. Pa šo laiku mainījās gan grupas sastāvs, gan spēlētās mūzikas žanrs. Par oficiālo grupas dibināšanas gadu uzskata 2005. gadu, bet kopš 2007. gada grupai ir nemainīgs sastāvs. 2014. gada grupa izdeva savu latgaliski sarakstīto debijas albumu Padebeši, kura prezentācijas koncerts notika 8. martā Preiļu kultūras namā, piedaloties arī tādām Latgales grupām kā Bez PVN, *[[Dabasu Durovys]]*, Rikši, kā arī *[[Kroma kolna bruoliste]]*. 2015. gadā kategorijās „Labākais roka vai metāla mūzikas albums” un „Labākā debija” albums bija nominēts Latvijas Mūzikas ierakstu 2014. gada balvai „Zelta mikrofons”.

## Diskogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
* Draugiem.lv lapa /
* ''Facebook'' lapa /
* ''Bandcamp'' lapa 

### Intervijas
* Reinis Graudiņš (2014. gada 28. marts). Green Novice: Latgales metāls no vāka līdz vākam . Alternative.lv. Skatīts: 2017. gada 18. februārī.
* Jānis Jansons (2014. gada 15. aprīlis). „Green Novice” dalībnieks: Latgalē klausītāji ir demokrātiskāki . Tvnet.lv. Skatīts: 2017. gada 18. februārī.
* Jānis Jansons (2016. gada 30. septembris). „Green Novice” — latgaļu bārdas . Tvnet.lv. Skatīts: 2017. gada 18. februārī.