open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
8. autobusu maršruts (Jūrmala)

**8. autobusu maršruts** ir autobusu maršruts, kurā pasažieru pārvadājumi tiek nodrošināti no Slokas caur Valteriem un Mellužiem līdz Dzintaru stacijai

Maršruta kopējais garums sasniedz 32,2 km. Virziena **Sloka**—**Dzintaru stacija** kopējais garums ir 16,0 km, bet virziena **Dzintaru stacija**—**Sloka** kopējais garums ir 16,2 km.

Satiksme pa 8. autobusu maršrutu notiek tikai darba dienās. Pirmais rīta reiss virzienā uz Dzintaru staciju tiek uzsākts no Kauguriem (pietura "Ganību iela").

Esošais 8. autobusu maršruts tika atklāts 2025. gada 1. septembrī.
Līdz 2018. gada februārim par 8. maršrutu tika saukts pašreizējais 3. maršruts.

## Maršruts
**[[Dzintari (stacija)|Dzintaru stacija]]**—**[[Sloka (Jūrmala)|Sloka]]** autobusi kursē pa šādām ielām: Meža prospekts, Lienes iela, Jomas iela, Zigfrīda Meierovica prospekts, Dubultu prospekts, Mellužu prospekts, Dārzu iela, Slokas iela, Piekrastes iela, Mežmalas iela, Jūrkalnes iela, Ventspils šoseja.

**[[Sloka (Jūrmala)|Sloka]]**—**[[Dzintari (stacija)|Dzintaru stacija]]** autobusi kursē pa šādām ielām: Ventspils šoseja, Jūrkalnes iela, Mežmalas iela, Piekrastes iela, Slokas iela, Dārzu iela, Strēlnieku prospekts, Dubultu prospekts, Zigfrīda Meierovica prospekts, Jomas iela, Lienes iela, Meža prospekts, Rīgas iela, Dikļu iela, Edinburgas prospekts.

## Pieturvietas
8. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 61 pietura. Maršrutā **[[Sloka (Jūrmala)|Sloka]]**—**[[Dzintari (stacija)|Dzintaru stacija]]** ir 30 pieturas, bet maršrutā **[[Dzintari (stacija)|Dzintaru stacija]]**—**[[Sloka (Jūrmala)|Sloka]]** ir 31 pietura.

## Vēsture
Līdz 20. gadsimta deviņdesmito gadu beigām 8. maršruta autobusi kursēja no Slokas autoostas, cauri Krastciemam un Valteriem, līdz Dubultu stacijai. Vēlāk maršruts tika pagarināts cauri dzīvojamajam masīvam Majoros/Dzintaros pie upes, līdz Bulduru stacijai (pieturai "Muižas ielai"). 2013. gadā maršruts pagarināts no Slokas līdz Kauguriem (pieturai "Ganību ielai" pie veikala „Rimi”). No 2018. gada 12. februāra mainīta maršruta numerācija un turpmāk šis ir 3. maršruts.
No 2025. gada 1. septembra tiek atklāts jauns 8. maršruts: Sloka — Valteri — Dārzu iela — Dzintaru stacija.

## Skatīt arī
* Jūrmala
* Autobusu satiksme Jūrmalā

## Ārējās saites
* satiksme.jurmala.lv

## Atsauces
Švenningenes "Wild Wings"

**Švenningenes "Wild Wings"** () ir hokeja komanda, kas bāzēta Švenningenē, Vācija un spēlē Vācijas hokeja līgā. Komanda dibināta 1904. gadā.

Kopš Vācijas hokeja līgas izveides 1994. gadā, klubs ne reizes nav izcīnījis līgas čempiones titulu. 1990. gadā komanda sasniedza Bundeslīgas izslēgšanas kārtas pusfinālu.

1994.—95. gada sezonā 14 spēles komandas sastāvā aizvadīja latviešu uzbrucējs Ilmārs Tomans.

## Ārējās saites
* Kluba oficiālā mājaslapa
Artūra iela (Jūrmala)

**Artūra iela** ir  vienvirziena iela Jūrmalā, Asaru apkaimē. Artūra iela sākas krustojumā ar Zemgales ielu un beidzas krustojumā ar Dāvja ielu. Kopējais ielas garums ir 390 metri, tā ir klāta ar asfaltbetona segumu. Artūra ielā satiksmes kustība norit vienā joslā un ielai ir vienvirziena posms no Zemgales ielas līdz Dāvja ielai. Ielā ir savrupmāju apbūve.

## Ielu savienojumi
Artūra iela ir savienota ar šādām ielām:
* Zemgales iela (T veida krustojums)
* Dāvja iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Asari
Mirdzas iela

**Mirdzas iela** var būt:

* Mirdzas iela — iela Jūrmalā;
* Mirdzas iela — iela Garkalnes pagasta Baltezerā.

## Skatīt arī
* Mirdzas Ķempes iela
Eiženijas iela

**Eiženijas iela** var būt:

* Iela republikas pilsētās: 
** Eiženijas iela — iela Jūrmalā.
** Eiženijas iela — iela Rīgā.
* Iela novadu pilsētās:
** Eiženijas iela — iela Baložos.
Artūra iela

**Artūra iela** var būt:

* Artūra iela — iela Jūrmalā;
* Artūra iela — iela Baldonē;
* Artūra iela — iela Dunikas pagasta Ječos.

## Skatīt arī
* Artūra Piegāza iela — iela Skrīveros.
* Artūra Rīdūža iela — iela Skrīveros.
* Artūrs
Nīcas luterāņu baznīca

**Nīcas Evaņģēliski luteriskā baznīca** ir Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Nīcas pagastā. Baznīca ietilpst Liepājas diecēzes Grobiņas prāvesta iecirknī. Baznīcā darbojas Nīcas Evaņģēliski luteriskā draudze.

## Vēsture
Pirmās vēsturiskās liecības par draudzi Nīcā nāk no 16. gadsimta. Pirms tagadējās baznīcas, Nīcā ir bijušas četras citas, kuru precīzas atrašanās vietas nav zināmas.
17. gadsimtā Nīcas luterāņu baznīcas mācītājs bija Jānis Langijs.

## Atsauces
Minhenes "Red Bull"

**Minhenes "Red Bull"** () ir hokeja komanda, kas bāzēta Minhenē, Vācijā un kas spēlē Vācijas hokeja līgā. Komanda dibināta 1998. gadā.

Vācijas hokeja līgā komanda spēlē kopš 2010. gada. 2016., 2017. un 2018., 2023. gados komanda kļuva par Vācijas čempioni.

## Vēsture
Komanda tika izveidota 1998. gadā un sākotnēji spēlēja Vācijas zemākajās līgās. 2004. gadā komanda sāka spēlēt Vācijas 2. Bundeslīgā. 2010. gadā Minhene izcīnīja līgas čempiones titulu un nopelnīja vietu Vācijas hokeja līgā. 2012. gadā par komandas sponsoru kļuva *[[Red Bull]]*, gadu vēlāk uzņēmumam kļūstot arī par komandas īpašnieku.

2026. gadā Minhenes komandā spēlē latviešu aizsargs Alberts Šmits.

## Izcīnītās vietas
### Vācijas hokeja līga

### Čempionu hokeja līga

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kluba oficiālā mājaslapa
Viktors Čepižnijs

**Viktors Čepižnijs** (dzimis ) ir krievu šaha problēmists, lielmeistars (1989) un starptautiskais tiesnesis (1965) šaha kompozīcijā, Krievijas Nopelniem bagātais sporta meistars (2005).

Pēc profesijas viņš ir inženieris-fiziķis un šaha žurnālists. Beidzis Dņepropetrovskas Universitāti. No 1977. gada izdevniecības «Физкультура и спорт» šaha redakcijas vadītājs.

## Šaha kompozīcija
Divkārtējs pasaules čempions šaha kompozīcijā, vienreiz uzvarējis divvilču grupā, vienreiz palīgmatu grupā. Kopš 1956. gada publicējis vairāk nekā 600 šaha uzdevumu, daudzi no tiem apbalvoti ar godalgām.

## Uzdevuma piemērs

:Atrisinājums:
:a) 1. Tg5 Zxg2 2. Kh5 Kd2 3. Lg4 Zf4# 
:b) 1. Lg5 Zxg7 2. Kf4 Kd4 3. Tg4 Zh5# 

## Bibliogrāfija
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* V. Čepižnija šaha kompozīcijas vietnē PDB
LBTU Meža fakultāte

**LBTU Meža fakultāte** (1939 - 2023) bija Latvijas Lauksaimniecības universitātes fakultāte, kur varēja apgūt dažādas ar mežsaimniecību, mežrūpniecību saistītas profesijas un tika veikts zinātniski pētnieciskais darbs.
No 2023. gada 1. septembra Meža fakultāte tika apvienota ar Vides un būvzinātņu fakultāti, izveidojot Meža un vides zinātņu fakultāti.

## Vēsture
1919. gada 8. augustā Rīgas Politehniskā institūta Reorganizēšanas komisijas pirmajā sēdē bija nolemts Agronomijas fakultāti papildināt ar meža zinību nozari.
Otrā Latvijas augstskolas studiju gadā pie Lauksaimniecības (tā pārdēvēja Agronomijas fakultāti) fakultātes atvēra Mežkopības nodaļu, kura tad arī kļuva par tagadējās Meža fakultātes priekšteci.
1920. gada novembrī docenti A. Kalniņš un E. Ostvalds, lektori F. Kīglers un B. Jurevics nolasīja pirmās lekcijas meža zinībās.

Jau 1925. gadā bija izstrādāts projekts par patstāvīgas **LU Mežsaimniecības fakultātes** organizēšanu, taču to realizēja tikai 1939. gadā, kad fakultāti izveidoja jaundibinātās Jelgavas Lauksaimniecības akadēmijas sastāvā uz LU Mežkopības nodaļas bāzes.

1939./40. studiju gadā JLA Mežsaimniecības fakultātē strādāja 20 mācību spēki un to palīgi: profesori A. Kalniņš un R. Markus; vecākie docenti Pauls Galenieks, A. Teikmanis, N. Zemītis; docenti J. Biķis, V. Eihe, A. Tauriņš; ārštata docenti R. Siksna, Nikolajs Tranzē; vecākie asistenti un privātdocenti A. Rozēns, E. Roze, R. Liepiņš, P. Šreinerts (Sarma); asistenti A. Bergmanis, R. Indāns, V. Lange; jaunākie asistenti P. Mūrnieks, F. Neilands un E. Pogainis. 

Fakultātes turpmāko attīstību pārtrauca 2. Pasaules karš. 1944. gada jūlijā nodega Jelgavas pils, kurā atradās Lauksaimniecības universitāte. Fakultāte Jelgavā beidza pastāvēt un to tā paša gada rudenī atjaunoja Rīgā jau kā Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas fakultāti.
Pēc patstāvīgas Mežsaimniecības fakultātes nodibināšanas tajā tika noorganizētas arī Meža bioloģijas un Botānikas katedras. Botānikas katedras vietā vēlāk izveidoja Dendroloģijas katedru, ko vadīja Voldemārs Lange, bet 1949. gadā to likvidēja, atkal izveidojot Botānikas katedru. To līdz 1975. gadam vadīja Voldemārs Lange, pēc tam - Ella Muižarāja (1975-84) un Valdis Ozols (1984-93). 1993. gadā Botānikas katedru apvienoja ar Mežkopības katedru.

1949. gadā atvēra **LLA Mežtehnikas fakultāti** mežizstrādes inženieru un kokapstrādes inženieru tehnologu sagatavošanai.
1957. gadā **LLA Mežsaimniecības un mežtehnikas fakultāte** pārcēlās uz Jelgavu un izvietojās jaunuzceltās telpās Akadēmijas ielā 11. Fakultātes mācību darbnīcas atradās Dobeles ielā 41.

1991. gadā fakultāti pārdēvēja par LLU Meža fakultāti, kuras sastāvā bija 4 katedras: Mežkopības, Meža izmantošanas, Kokapstrādes un Darba vides, vēlāk tika apvienotas Meža izmantošanas un Darba vides katedras.
Kopš 2023. gada mežkopību var apgūt Latvijas Biozinātņu un tehnoloģiju universitātes Meža un vides zinātņu fakultātē.

## Dekāni
*R. Markus (1939—1944)
*A. Rozēns (1944—1949)
*J. Biķis (1949—1950)
*P. Mūrnieks (1950—1964)
*V. Banders (1964—1968)
*A. Grīnfelds (1968—1991)
*L. Līpiņš (1991—2003)
*D. Dubrovskis (2003—2017)
*L. Sisenis (2017—2023) 

## Atsauces
ZSU-23-4

**ZSU-23-4 "Šilka"** ir viegli bruņota pašgājēja pretgaisa aizsardzības sistēma.

Nosaukums ZSU-23-4 ir saīsinājums no *Zeņitnaja Samahodnaja Ustanovka* ( — 'pretgaisa pašgājēja iekārta'). Skaitlis 23 ir stobra diametrs milimetros, bet skaitlis 4 apzīmē stobru skaitu. Iekārta nosaukta Šilkas upes vārdā. Ieroču sistēmas NATO nosaukums ir *Zeus*.

Pašgājējs projektēts no 1957. līdz 1960. gadam. Ražošanas izveide uzsākta 1960. gadā un tehnika ražota no 1964. līdz 1982. gadam. Tos ražoja Uļjanovskas mehāniskajā rūpnīcā un Mitišču mašīnbūves rūpnīcā. Kopumā saražotas apmēram 6500 tehnikas vienības.

Mūsdienās pašgājējs joprojām tiek izmantots daudzu valstu armijās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kārlis Zigmunds

**Kārlis Zigmunds** (dzimis , miris ) bija latviešu skolotājs un komponists.

## Dzīves gājums
Dzimis Zemgalē, Viskaļu pagasta "Smiltniekos" mūrnieka ģimenē. Tēvs — Indriķis Zigmunds, māte — Līzete Zigmunde (dz. Bētiņa). Beidzis Irlavas skolotāju semināru. Mūziku mācījies pie Oskara Šepska un brālēna prof. Ludviga Bētiņa. Strādājis par skolotāju Jelgavā (1882—1892) un Rīgā (1892—1924). Komponējis kora dziesmas.

## Bibliogrāfija
* Zigmunds, Kārlis,  Dievs kur namu neuztaisa [notis] : jauktam korim / Kārlis Zigmunds. Trīs gadiņi neredzēju : tautas dziesma : jauktam korim / Ādolfs Ābele apd. ; red. O. Kauliņš. Jelgava : RLB Mūzikas Komisija, 1908. 4 lpp. (25.-28. lpp.) ; 26,5 cm.
* Zigmunds, Kārlis,  Dziesmu kamoliņš bērniem [notis] / [sakārtotāji] K. Zigmunds un A. Sineps. Rīga : Valters un Rapa, 1923. 3 burtn. ; 16 cm.
* Zigmunds, Kārlis.  Dziedāšanas mācība pamatskolām : I. pakāpe / K. Zigmunda. Rīga : Autora īpašums, [1924] 22 lpp. ; 23 x 15 cm.

## Piezīmes

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* 
*
Alo Matīsens

**Alo Matīsens** (;  — ) bija igauņu komponists un dziedātājs, plašāk pazīstams ar savām patriotiskajām melodijām, vairākas no kurām bija populāras Dziesmotās revolūcijas laikā.

Dzimis Jegevā, 1984. gadā pabeidzis Tallinas Valsts konservatoriju, iegūstot mūzikas pedagoga specialitāti. 1988. gada ieguvis vēl vienu akadēmisko grādu šajā pašā mācību iestādē, specializējoties mūzikas kompozīcijā.

1983. gadā Matīsens nomainīja Erki Svenu Tīru igauņu progresīvā roka ansamblī *In Spe*. Tīrs pameta grupu un meklēja aizvietotāju. Pirmā Matīsena uzstāšanās kopā ar grupu bija 1984. gada janvārī.

thumb|Alo Matīsena kapavietas attēls
Matīsens nomira 1996. gada 30. maijā Tallinā.

## Apbalvojumi
* 1988. un 1989. gadā Matīsens saņēma Igaunijas PSR gada kultūras balvu
* 1996. gadā viņam pasniedza Igaunijas Republikas gada kultūras balvu

## Atsauces

## Ārējās saites
* Piemiņas lapa Alo Matīsenam
Viktors Stots

**Viktors Stots**, arī **Viktors Stotts** ( — ), bija latviešu operdziedātājs, baritons.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1899. gadā Allažu pagastā Miķeļa Stota ģimenē.   
Drīz pēc Latvju operas izveides 1919. gadā Stots sāka dziedāt tās korī, līdztekus līdz 1925. gadam studēja Latvijas konservatorijas Eižena Vitinga klasē un ieguva brīvmākslinieka grādu. Papildinājās Itālijā, kur apguva *bel canto* dziedāšanas stilu un pēc atgriešanās sāka solista gaitas Nacionālajā operā. Viņa audzēkņi bija Edvīns Krūmiņš, Ludmila Sepe un Velta Liepiņa-Zaķe.

Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā viņš nodziedāja titullomu Verdi operā "Rigoleto" un drīz pēc tam devās bēgļu gaitās uz Vāciju, no turienes 1946. gadā pārcēlās uz dzīvi Ņujorkā. 
Koncertēja ASV un Kanādā, 1969. gadā iznāca viņa LP "Latviešu dziesmu un operu āriju izlase" (*Authentic Latvian Songs and Operatic Arias*).

Miris 1974. gadā.

Meita dziedātāja Velta Stotta Granata (1923).

## Atsauces
6. Rīgas kājnieku pulka orķestris

**[[6. Rīgas kājnieku pulks|6. Rīgas kājnieku pulka]] orķestris** bija Latvijas armijas mūzikas ansamblis.
Artūrs Frinbergs

**Artūrs Frinbergs** (dzimis , miris ) bija latviešu operdziedātājs un aktieris.

Frinbergs ir dzimis Jūrmalā. Strādāja par elektromontieri Ķeguma HES būvniecības laikā, bet vēlāk par apgaismotāju Rīgas krievu drāmas teātrī. Mācījās dziedāšanu pie operdziedātāja Rūdolfa Bērziņa. Kā operdziedātājs debitēja 1948. gada Leonkavallo operā "Pajaci". Frinbergs bija Latvijas PSR Operas un baleta teātra solists (1946—1974).

Ievērojamākās viņa lomas ir Griška Kuterma Rimska-Korsakova operā "Teiksma par neredzamo pilsētu Kltežu", Soblņins M. Gļinka operā "Ivans Susaņins". Hermanis Čaikovska operā "Pīķa dāma". Otello Verdi operā. Par Viltus Dimitrija lomu M. Musorgska operā "Boriss Godunovs" A. Frinbergam 1950. gadā piešķīra Staļina prēmiju.

1974. gadā beidzis aktīvo skatuves darbību, bet turpinājis strādāt par pedagogu Jāzepa Vītola Latvijas Valsts konservatorijā.

Dēls aktieris Juris Frinbergs, sieva operdziedātāja Regīna Frinberga.

Miris 1984. gada 5. septembrī, apglabāts Rīgas Meža kapos.

## Apbalvojumi
* Staļina prēmija (1950)
* Latvijas PSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1950)
* Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks (1954)
* Darba Sarkanā Karoga ordenis (1956)
* PSRS Tautas skatuves mākslinieks (1962)

## Atsauces

## Ārējās saites
Artūrs Frinbergs Fotogrāfijas no Latvijas Universitātes Akadēmiskā bibliotēka un Rakstniecības un mūzikas muzeja arhīva
Oļģerts Kreišmanis

**Oļģerts Kreišmanis** bija latviešu dziedātājs, bundzinieks, pianists un komponists.

## Biogrāfija
Klavierspēli mācījies pie savas mātes, vēlāk privātstundās Valmierā. 1920. gadā iestājies Latvijas Konservatorijā, L. Gomanes klavieru klases audzēknis. 1924. gadā strādājis par repetitoru Nacionālajā operā, šajā pašā laikā arī Latvijas Konservatorijas operas klases repetitors.

No 1921. līdz 1927. gadam dienēja karadienestā, darbojies 4. Valmieras pulka orķestrī kā altists un bundzinieks. Darbojies dažādos koncertos kā solists, koncertmeistars un ērģelnieks. No 1928. gada strādājis Latvijas radiofonā.

## Darbi
### Dziesmuspēles
* Barons Bundulis
* Vecdambja teika
* Larisa

## Atsauces
Aleksandrs Viļumanis (dziedātājs)

**Aleksandrs Viļumanis** (dzimis , miris ) bija latviešu operdziedātājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1910. gada 15. jūlijā Pavlovskā pie Pēterburgas grāmatveža Kārļa Viļumaņa un viņa sievas mūzikas skolotājas Katrīnas četru bērnu ģimenē. Viņa tēvs bija dzimis Dagdā, bet māte Pēterburgā. Pēc Pirmā pasaules kara viņa vecāki pārcēlās uz Latviju, kur viņa māte Rīgā nodibināja bērnu operas studiju. A. Viļumaņa pirmā dziedāšanas skolotāja bija viņa māte. Viņš studēja Latvijas Mūzikas akadēmijā (1928—1936), 22 gadu vecumā saņēma goda diplomu Vīnes starptautiskajā vokālistu konkursā, no 1934. gada strādāja Liepājas operā.

1939. gadā ar komponista Alfrēda Kalniņa atbalstu papildinājās Milānā pie profesora Karlo Kavalini, pēc atgriešanās Latvijā kļuva par Nacionālās operas solistu. Kopumā Aleksandrs Viļumanis uz Nacionālās operas skatuves nodziedāja vairāk kā 50 lomu.
No 1948. gada līdz 1978. gadam viņš bija Latvijas Valsts konservatorijas mācībspēks.
Miris 1980. gadā Rīgā.

Aleksandra Viļumaņa dēls ir simfoniskā orķestra diriģents Aleksandrs Viļumanis.

## Apbalvojumi
* 1947 — Latvijas PSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks
* 1949 — Staļina prēmija par titullomu Modesta Musorgska operā "Boriss Godunovs"
* 1954 — Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks

## Atsauces
Brasas tilts

**Brasas tilts** ir satiksmes pārvads Rīgā pār dzelzceļa līniju Zemitāni—Skulte, kas savieno Rīgas centru un Brasu (Miera iela) ar Mežaparku un Čiekurkalnu (Gaujas iela). Pār Brasas tiltu notiek autobusu un tramvaju satiksme. Braucamā daļa klāta ar asfaltu. Abās brauktuves pusēs, norobežotas ar betona apmalēm, atrodas asfaltbetona seguma gājēju ietves. 
No 2019. līdz 2023. gadam tiltu pilnībā nojauca un uzbūvēja no jauna. Tas nodots ekspluatācijā 2023. gada novembrī.

## Vēsture
Pirmais elektrovilciens Brasas stacijā pieturēja 1957. gada 20. jūlijā, kam par godu notika īpaša sagaidīšana. Pēc dzelzceļa līnijas elektrificēšanas radās nepieciešamība pie stacijas izbūvēt ceļa pārvadu pāri dzelzceļam, jo tramvaja vadi nevarēja krustot dzelzceļa kontakttīklu. Jaunais Brasas tilts jeb Brasas dzelzceļa pārvads tika atklāts 1959. gadā. Resursu un naudas trūkuma dēļ Brasas pārvada laidums veidots no L veida šķērsgriezuma tipveida sijām, kuras projektētas kādā Ļeņingradas institūtā.

1991. gada janvārī uz Brasas tilta tika izveidotas barikādes, lai sekotu OMON darbībai, kura spēki bija dislocēti kādā katlu mājā Vecmīlgrāvī. 14. janvārī plkst. 18:45 OMON uzbruka pie Brasas tilta, apmētāja mašīnas ar degmaisījuma pudelēm un izraisīja ugunsgrēku. 16. janvārī plkst. 18.30 notika otrs OMON uzbrukums pie Brasas tilta un tika ievainots I. Gudrais.

2010. gada 5. martā pie Brasas tilta plīsa maģistrālais ūdensvads. Ūdensvada plīsuma dēļ bija apturēta gan automašīnu, gan tramvaja, gan dzelzceļa satiksme.

### Rekonstrukcija
thumb|left|Brasas tilta rekonstrukcija 2022. gada septembris
2018. gadā pēc ekspertu slēdziena Brasas tiltu atzina par vissliktākajā stāvoklī esošo Rīgas tiltu.

2019. gada 24. aprīlī uzsāka tilta pārbūvi, veicot nesošo konstrukciju remontu, pārvada seguma, tramvaju sliežu ceļa un kontakttīklu pārbūvi, apgaismojuma pārbūvi, pārvada ietves seguma pārbūvi un margu nomaiņu. 2022. gada 19. maijā atsākās Brasas tilta pārbūves darbi. 

2023. gada 9. novembra rītā pārbūvēto Brasas tiltu atvēra satiksmei. Projekta izmaksas sasniedza 16 miljonus eiro, no tiem 11,85 miljonus eiro sedza no Eiropas Savienības Kohēzijas fonda līdzfinansējuma, 418 tūkstošus – no valsts budžeta dotācijas, bet pārējo – no pašvaldības līdzekļiem.

## Atsauces
Latvijas okupācija

**Latvijas okupācija** var būt:
* Latvijas okupācija (1940), Sarkanās armijas veiktā Latvijas Republikas okupācija, kas sākās 1940. gada 17. jūnijā  
* Latvijas okupācija (1941—1945), Vērmahta veiktā Latvijas okupācija, kas sākās 1941. gada 22. jūnijā 
* Latvijas okupācija (1944—1991), Sarkanās armijas veiktā Latvijas reokupācija, kas sākās 1944. gada jūlijā un noslēdzās pēc Augusta puča 1991. gada augustā.

## Skatīt arī
* Oberosts
* Latvijas vācu okupācijas hronoloģija 1941. gadā
* Latvijas ģenerālapgabals
* Latvijas okupācijas hronoloģija (1944—1945)
* Latvijas PSR
Rūdolfs Bērziņš

**Rūdolfs Bērziņš** (dzimis  Rīgā, miris ) bija latviešu operdziedātājs, teātra un kino aktieris.

## Dzīves gājums
Rūdolfs Bērziņš skatuves darbību uzsāka 1899. gadā Rīgas Latviešu biedrības teātra korī. No 1902. gada darbojies Rīgas Jaunajā teātrī, no 1904. gada spēlējis Rīgas Latviešu teātrī Rīgas Latviešu biedrībā, kur īpašus panākumus guva Rūdolfa Blaumaņa lugā "Ugunī", spēlējot kopā ar Daci Akmentiņu, kā arī spēlējot operetēs "Dons Cēzars", "Skaistā Helēna", un kā dziedātājs "Undīnē". Viņš bija aktīvs 1905. gada revolūcijas dalībnieks, 1906. tika apcietināts un ilgāku laiku pavadījis cietumā. 1908. gadā emigrēja un līdz 1911. gadam uzturējies Kopenhāgenā, kur studēja dziedāšanu. No 1911. līdz 1914. gadam spēlējis vairākos operteātros Vācijā; tolaik viņa repertuārā bija ap 30 operpartiju, it īpaši Vāgnera operās. Pirmā pasaules kara laikā uzturējās Dānijā, kur daudz koncertēja. 1919. gada septembrī atgriezās Latvijā un uzsāka darbību Latvijas Nacionālajā operā. Daudz koncertējis gan Rīgā, gan provincē, turpinājis koncertēt arī ārzemēs. No 1944. līdz 1946. gadam bijis Latvijas Nacionālās operas direktors.

## Nozīmīgākās operas lomas

* Riharda Vāgnera "Tanheizers" — Tanheizers
* Riharda Vāgnera "Loengrīns" — Loengrīns
* Riharda Vāgnera "Valkīra" — Zīgmunds
* Riharda Vāgnera "Nirnbergas meistardziedoņi" — Valters
* Kamila Sensānsa "Samsons un Dalila" — Samsons
* Džuzepes Verdi "Aīda" — Radamess
* Džuzepes Verdi "Otello" — Otello
* Džakomo Meijerbēra "Hugenoti" — Rauls
* Riharda Štrausa "Salome" — ķēniņš Erods
* Žorža Bizē "Karmena" — Dons Hosē

## Filmogrāfija
* 1939 — "Zvejnieka dēls" — Garoza

## Atsauces

## Ārējās saites
Osvalds Uršteins

**Osvalds Uršteins** (dzimis , miris ) bija latviešu aktieris un režisors.

## Biogrāfija
Mācījies Jelgavas klasiskajā ģimnāzijā un vēlāk LU Teoloģijas fakultātē, bet studijas nav beidzis. No 1930. gada strādājis kā aktieris un režisors Nacionālajā teātrī, bet 1944. gadā emigrējis uz Vāciju. Kopš 1949. gada dzīvojis ASV. Bijis Mērbekas latviešu teātra aktieris un režisors, vēlāk Amerikas Latviešu teātra Ņujorkas un Vašingtonas ansambļa vadītājs.

## Atsauces
Rūdolfs Tunce

**Rūdolfs Tunce** (dzimis ; miris )  bija latviešu operdziedātājs. Piedalījies uzvedumā "Maija naktī" Ļevko lomā, "Baņuta", "Klīstošais holandietis", "Fausts" Fausta lomā, "Bohēma" Rūdolfa lomā un pirmā Latvju operā "Jevgeņijs Oņegins" Trike lomā. Viņa balss diapazons bija tenors.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Rūdolfa Tunces musicbrainz.org profils
* Latvijas Universitātes Akadēmiskās bibliotēkas un Rakstniecības un mūzikas muzeja attēlu krājums ar Rūdolfa Tunces lomām
* Rūdolfa Tunces attēli un ieraksti Latvijas Nacionālās bibliotēkas arhīvā
Jānis Lukaševičs

**Jānis Lukaševičs** (dzimis , miris ) bija lietuviešu jezuītu ordeņa loceklis, skolotājs un misionārs.

Mācījies Viļņas klostera skolā, studējis filozofiju un teoloģiju. 1716. gadā uzņemts jezuītu ordenī. Darbojies Varakļānu un Preiļu apvidos, Izvaltā, Dubnā, Pušā. Sagatavojis rakstus latgaliešu valodā. Pirmās latgaliešu grāmatas sastādītājs. Pārstrādājis katoļu dziesmu grāmatu, katehismu, evaņģēlija tulkojumu.

## Atsauces
Aleksandrs Daškovs

**Aleksandrs Daškovs** (dzimis , miris ) bija Latvijas operdziedātājs, bass. 1954. gadā viņam piešķirts Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieka goda nosaukums.

## Biogrāfija

Dzimis Rīgā uzņēmēja Mihaila Daškova ģimenē. 1932. gadā iestājies Rīgas konservatorijā, kur mācījies dziedāšanu pie Hermaņa Jadlovkera un Paula Saksa, kā arī Eduarda Miķelsona. Papildinājies Milānā pie U. Karoco.

Pirmais Daškova solokoncerts notika 1940. gada maijā. No 1941. līdz 1944. gadam darbojies Latvijas PSR Valsts mākslas ansamblī. Bija Latvijas PSR Operas un baleta teātra solists (1944—1975), iestudējis vairāk nekā 50 basa partiju dažādās operās, aktīvi piedalījies koncertdzīvē.
 Par galveno lomu Modesta Musorgska operā "Boriss Godunovs" apbalvots ar Staļina prēmiju (1950).

Dzīvesbiedre — dziedātāja (koloratūrsoprāns) Elfrīda Pakule (1912—1991).

Miris Rīgā , apglabāts Rīgas Meža kapos.

## Apbalvojumi
* Latvijas PSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1945)
* Sarkanās Zvaigznes ordenis (1946)
* Staļina prēmija (1950)
* Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks (1954)
* Darba Sarkanā Karoga ordenis (1956)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Александр Дашков russkije.lv
Staņislavs Broks

**Staņislavs Broks** (dzimis , miris ) bija Latvijas diriģents, mūzikas pedagogs un sabiedrisks darbinieks.

## Dzīvesgājums
Mācījās Dricēnu pamatskolā, Rēzeknes 1. vidusskolā, Rēzeknes mūzikas vidusskolā, studēja Latvijas Valsts konservatorijas kordiriģentu nodaļā.

Strādāja Daugavpils mūzikas vidusskolā. Viens no Latgales otro Dziesmu svētku iniciatoriem. Vadījis Jēkabpils skolotāju kori. Bija precējies ar Terēzi Broku.

Gāja bojā 1977. gada 13. jūnijā autokatastrofā uz Balvu-Daugavpils šosejas.

2015. gadā Daugavpils mūzikas vidusskola nosaukta Staņislava Broka vārdā.

## Atsauces
Jorģa Zemitāna tilts

**Jorģa Zemitāna tilts** (sarunvalodā bieži saukts vienkārši par **Zemitāna tiltu**) ir satiksmes pārvads Rīgā pār dzelzceļa līnijām Zemitāni—Skulte un Rīga—Lugaži, kas savieno Rīgas centru (Aleksandra Čaka iela) ar Purvciemu (Ieriķu iela). Pār Zemitāna tiltu darbojas autobusu un trolejbusu satiksme. Braucamā daļa klāta ar asfaltu. Tiltam pāri izbūvētas arī tramvaja sliedes, kuras gan nav nekad tikušas izmantotas; tās bija paredzētas ieplānotajai tramvaja līnijai Pļavnieku virzienā.
[thumb|255px|Zemitāna tilts Rīgā no [Zemitāni (stacija)|Zemitānu stacijas puses]]

## Vēsture
Zemitāna tilts atklāts 1985. gadā. Tilts nosaukts latviešu pulkveža Jorģa Zemitāna vārdā pēc līdzās esošās Zemitānu dzelzceļa stacijas (no 1985. līdz aptuveni 1991. gadam neoficiāli to dēvēja par **Oškalna tiltu**, aizņemoties stacijas nosaukumu). Oficiāli nosaukums piešķirts 2014. gadā.

2024. gada novembrī tika sākta sliktā stāvoklī esošā tilta pārbūve. To laikā tika demonētas nekad neizmantotās tramvaja sliedes. Paredzēts, ka darbi tiks pabeigti 2026. gadā.

## Atsauces
Teodors Vējš

**Teodors Vējš** (dzimis , miris ) bija latviešu vijolnieks un diriģents.

Mācījies Rīgas Pirmajā Mūzikas institūtā pie Vilhelmini, 1926. gadā absolvējis Latvijas Konservatoriju pie prof. A.Meca.
No 1921. līdz 1944. gadam Latvijas Nacionālās operas orķestra mūziķis, bet no 1946. līdz 1962. gadam arī Rīgas operetes teātra galvenais diriģents.

## Atsauces
Aleksandrs Arnis-Arnītis

**Aleksandrs Arnis-Arnītis** (dzimis , miris ) bija latviešu vijolnieks, koncertmeistars un augstskolas pasniedzējs

Aleksandrs Arnītis 1926. gadā absolvējis Latvijas Mūzikas akadēmiju. Vijoļspēli mācījies pie Jāzepa Mediņa.

Aleksandrs Arnītis bija Latvijas Nacionālās operas orķestra pirmais vijolnieks (1919—23 un 1940—46) un no 1925. līdz 1938. gadam — Latvijas Radio simfoniskā orķestra koncertmeistars.
No 1944. līdz 1951. gadam bija mācībspēks Latvijas Valsts konservatorijā. Dažādu kameransambļu dalībnieks.

1967. gadā Aleksandram Arnim-Arnītim piešķīra Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu.

## Atsauces
Aleksandrs Kortāns

**Aleksandrs Kortāns** (dzimis , miris ) bija latviešu operdziedātājs.

## Biogrāfija

Dzimis 1897. gada 5. decembrī Tīnūžos tautskolotāja ģimenē.

Muzikālo izglītību sācis Pēterpilī 1915. gadā, mācīdamies pie vairākiem dziedāšanas skolotājiem. 1923. gadā sācis darbību Liepājas operā. Tur nostrādājis līdz 1928. gadam. Piecu gadu laikā iestudējis un dziedājis 23 operas un 9 operešu partijas, paralēli turpinot vokālo izglītošanos. Pēc tam darbojies ceļojošā operā un 1932. gadā sācis darbu Latvijas Nacionālajā operā.

Miris  Rīgā.
Hermanis Brauns

**Hermanis Brauns** (dzimis  Petrogradā, miris ) bija Latvijas ebreju izcelsmes  pianists un pedagogs, aktīvi darbojies kā koncertmeistars.

## Biogrāfija
Dzimis 1918. gadā Petrogradā tautskolotāja Izraela Brauna un viņa sievas klavierskolotājas Doras ģimenē. Studēja Latvijas Konservatorijā profesores Nadeždas Kārkliņas un Nikolaja Dauges klavierklasē, to absolvējot 1938. gadā, papildinājās Parīzē pie profesora Lazara-Levī, R. Kazadēzi, A. Borovska un A. Korto.

Pēc Otrā pasaules kara sākuma viņš atgriezās Rīgā, piedalījās koncertos Radiofonā un 1940. gada rudenī sāka strādāt par pedagogu Latvijas Valsts konservatorijā. Viņa tēvu, Rīgas domnieku Izraelu Braunu, 1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā izsūtīja uz Usoļlagu, bet Hermanis Brauns devās bēgļu gaitās uz Krieviju un no 1942. gada septembra koncertēja Latvijas PSR Valsts mākslas ansambļa sastāvā Maskavā un Sarkanās armijas daļās. Kara gados viņš spēlēja arī Maskavas Radiofonā.
Pēc kara Hermanis Brauns atsāka darbu Latvijas Valsts konservatorijā, vairākus gadus vadot kameransambļa un vokālā ansambļa klasi. Starp viņa klavieru klases absolventiem ir Raimonds Pauls un Jeļena Berdņikova.

Paralēli pedagoģiskajam darbam Hermanis Brauns bija koncertmeistars Radiofonā un Latvijas Valsts filharmonijā, kur viņš veidoja radio raidījumu ciklu "Padomju klaviermūzika". Kā filharmonijas koncertmeistars daudz uzstājās ar vokālistiem solistiem, kā Elfrīdu Pakuli, Jāni Zāberu un Kārli Zariņu, tāpat kā Latvijas PSR un ārzemju instrumentālistiem.

Viņa jaunākais brālis muzikologs un vijolnieks Mozus Joahims Brauns 1972. gadā izbrauca uz Izraēlu un kļuva par Bar Ilana universitātes profesoru.
Hermanis Brauns miris 1979. gadā.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Latvijas PSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1947)

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Hermaņa Brauna fonds''
* LR3 raidījums ''Pianistam un pedagogam Hermanim Braunam — 95''
Reitera koris

thumb|right|300px|Reitera koris 1920. gados

**Reitera koris** ir latviešu diriģenta Teodora Reitera 1920. gadā Rīgā dibināts koris. Tā pirmais koncerts notika Latvijas Nacionālajā operā 1920. gada 20. maijā.

Kora repertuārā stabila vieta bija Andreja Jurjāna, Alfrēda Kalniņa, Emiļa Melngaiļa tautasdziesmu apdarēm, kā arī mūzikas klasiķu un jaunāko paaudžu komponistu oriģinālsacerējumiem, īpaši izvērstas formas balādiskajām partitūrām.

Reitera kora saknes meklējamas Pēterburgā, kur veidojās diriģenta Teodora Reitera personība un iezīmējās izpildījuma pamattradīcijas, kas tālāk tika attīstītas Latvijā.
Koris aktīvi koncertēja Latvijā un vieskoncertos dažādās Eiropas valstīs.

## Atsauces
Valters Kaminskis

**Valters Kaminskis** ( — ) bija latviešu komponists, vairāku populāru Dziesmu svētku dziesmu autors.

## Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā, kalpotāju ģimenē. Bērnībā apguva klavierspēli, 1945. gadā iestājās Jāzepa Mediņa Mūzikas vidusskolas kordiriģentu klasē, pēc tam kompozīcijas un teorijas nodaļā.
1953. gadā V. Kaminskis pabeidza Latvijas Valsts konservatorijas Ādolfa Skultes kompozīcijas klasi. Pēc tam līdz 1958. gadam pasniedza Jāzepa Mediņa Mūzikas vidusskolā Rīgā, vēlāk Alfrēda Kalniņa Cēsu Mūzikas vidusskolā  (1961—1965) un Jāzepa Vītola Latvijas Valsts konservatorijā (1965—1967).

1953. gadā, vēl būdams konservatorijas students, kļuva par Latvijas Komponistu savienības biedru, vēlāk darbojās tajā kā konsultants. 1950. un 1960. gados Kaminskis daudz uzstājās ar autorkoncertiem. Komponēja mūziku vairākām kinofilmām — Trīs minūšu lidojums (1979), Vakara variants (1980).

Miris 1997. gada 15. jūnijā un apglabāts Cēsu meža kapos.

## Galvenie darbi

* Simfonisks tēlojums "Liepnas kauja" (1953)
* Simfoniska svīta "Vasara Latvijā" (1958)
* Simfoniska poēma "Stāsts par mūsdienu cilvēku" (1960)
* Poēma vīru korim ar orķestri "Varoņi dzīvo" (1963), A. Skalbes teksts
* Oratorija "Par tiem, kas ceļā" (1962), O. Vācieša teksts
* "Mūžu mūžos būs dziesma" (1973), I. Ziedoņa teksts

## Atsauces
Brāļi Ošlapiņi

**Brāļi Ošlapiņi** bija Latvijas mūzikas grupa, kas darbojās no 1930. līdz 1933. gadam.
Līdzīgi kā Brāļi Laivinieki, Ošlapiņi nebija īsti brāļi, šādu skatuvisko pseidonīmu izmantojot galvenokārt latviešu *[[Bellacord Electro]]* un vācu firmas *[[Kristall]]* ierakstos, kā arī Salomonska cirka arēnā.

Jānis Roberts Lazdiņš kādu laiku darbojies uz Nacionālā teātra skatuves. Jānis Reinholds bija satīriskā žurnāla "Svari" literārās daļas vadītājs. Kā asprātīgs feļetonists, viņš bija pazīstams ar vārdiem Ventiņu Vents vai Trakā Dore. Sešas J. Reinholda komēdiju grāmatas tika izdotas ar pseidonīmu "Jānis Dzintarnieks". 2007. gadā atkārtoti izdots viņa humoristiskais darbs tāmnieku izloksnē "Uz dzīves plosta". Viens fragments: "Un ar to budžet deficit mums iet kā suņam ar ast — griez kā grib, kā ast pakaļe, tā pakaļe."

Zināms par 26 brāļu Ošlapiņu skaņuplašu ierakstiem — satīriskas dziesmiņas un humoristiski stāstiņi.

Brāļu Ošlapiņu neilgo humoristisko darbību pārtrauca abu mākslinieku pāragrā nāve.

## Atsauces
Pauls Šuberts

**Pauls Šuberts** (1884–1945) bija latviešu pianists un komponists.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1884. gada 30. martā Zaļenieku pagastā, miris 1945. gada 10 novembrī netālu no Drēzdenes. Mācījās Jelgavas klasiskajā ģimnāzijā, studēja Pēterpils Universitātes juridiskajā fakultātē, beidza Pēterpils konservatorijas profesores Jesipovas klavierklasi ar lielo sudraba medaļu.

Laulājies ar Heleni Šuberti dz. Līkopu (1891-1957), meitas: Antonija Vīksne dz. Šuberte (1919) un Laima Aescht dz. Šuberte (1924). Paula Šuberta sieva Helene vēlāk apprecas ar Eduardu Vītolu. 

Pēc atgriešanās dzimtenē daudz koncertēja kā pianists, bija iecienīts koncertmeistars, rīkoja klavieru vakarus. Uzstājās kā solists simfoniskos koncertos Rīgā, Jelgavā, Igaunijā, Lietuvā, Krievijā un Somijā.

Otrā pasaules kara laikā dēvās bēgļu gaitās uz Vāciju, mira 1945. gadā bēgļu vilcienā netālu no Drēzdenes.

## Radošā darbība

Kompozīcijā pazīstams ar vairākām populārām solo dziesmām — "Pasaciņa", "Ziedoņsapnī", klavieru miniatūrām, skaņdarbu vijolei *Berceuse*.
Kā koncertmeistars muzicēja kopā ar krievu dziedātājiem Šaļapinu, Sobinovu, Smirnovu u.c.
Viņa kompozīcijas izdotas pie K. Reinholda un J.H. Cimmermaņa Rīgā.

## Apbalvojumi
Apbalvots ar 3. šķiras Triju Zvaigžņu ordeni Nr.271 (1928), kā arī Somijas Baltās Rozes ordeni.

## Atsauces
IRNSS-1F

***IRNSS-1F*** ir Indijas reģionālās pavadoņu navigācijas sistēmas *[[IRNSS]]* pavadonis.
Pavadoni izgatavojusi un apkalpo Indijas kosmisko pētījumu organizācija (*ISRO*). Tas orbītā palaists 2016. gada martā. 

Kosmiskā aparāta izmēri ir 1,58 m x 1,50 m x 1,50 m.
Tajā uzstādīta navigācijas aparatūra (L5 un S frekvenču josla) un lokācijas aparatūra (C joslas raidītājs). Navigācijas sistēma darbojas ar rubīdija atompulksteni. Bez tam pavadonī uzstādīti atstarotāji lāzerlokācijai.

*IRNSS-1F* tika palaists  10:31 UTC ar nesējraķeti *[[PSLV-XL]]* (lidojums *C32*) no Satiša Dhavana kosmosa centra pirmā starta laukuma.

*IRNSS-1F* izvietots ģeostacionārā orbītā punktā 32,5° austrumu garuma.

## Atsauces

## Ārējās saites
* IRNSS-1F ISRO 
* IRNSS Gunter's Space Page
Talsu pauguraine

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q23054962"
}

**Talsu pauguraine** ir dabas parks Talsu novada vidusdaļā. Izvietojies Vanemas pauguraines ziemeļrietumu daļā un ietver augstāko tās daļu, administratīvi ietilpst Laidzes, Laucienes un Lībagu pagastos. Aizsargājamā teritorija izveidota 1987. gadā, lai aizsargātu vienu no Ziemeļkurzemes dabas apstākļu ziņā daudzveidīgākajiem apvidiem ar izteikti paugurainu reljefu un vairākiem nelieliem, bet dziļiem ezeriem. Ainaviski izcila teritorija. Daudz Latvijā retu un aizsargājamu augu un dzīvnieku sugu. Ezeri un to apkārtne ir piemēroti biotopi sikspārņiem. *[[Natura 2000]]* teritorija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Roviņi

**Roviņi** () ir ciems Krāslavas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu centrālajā daļā 8 km no pagasta centra Priežmales un 247 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no autoceļa V597.

## Atsauces
Valtera prospekts

**Valtera prospekts** ir galvenā maģistrāle Jūrmalā, kas savieno Asaru un Valteru apkaimes. Valtera prospekts sākas krustojumā ar Asaru prospektu un beidzas Lielupes krastā aiz krustojuma ar Piekrastes ielu.

Kopējais ielas garums ir 2000 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Valtera prospektā satiksmes kustība divās joslās. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

## Ielu savienojumi
Valtera prospekts ir savienots ar šādām ielām:
* Asaru prospekts (T veida krustojums)
* Dzelzceļa iela (T veida krustojums)
* Zemgales iela (T veida krustojums)
* Zemeņu iela (T veida krustojums)
* Vasaras iela (T veida krustojums)
* Dāvja iela (T veida krustojums)
* Medņu iela (T veida krustojums)
* Dzērveņu iela (T veida krustojums)
* Cīruļu iela (T veida krustojums)
* Melleņu iela (T veida krustojums)
* Rubeņu iela
* Aveņu iela
* Gulbju iela
* Gāršas iela
* Lazdu iela (T veida krustojums)
* Piekrastes iela

## Sabiedriskais transports
Agrāk pa Valtera prospektu kursēja 5. autobuss.
Bargais

**Bargais** (sieviešu dzimtē Bargā) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Ivans Bargais (1530—1584) — Krievijas cars;
* Rihards Bargais (1969) — latviešu dzejnieks;
* Romāns Bargais (1987) — latviešu aktieris.
Brāļi Laivinieki

**Brāļi Laivinieki** bija Friča Kuģa (1900—1962) un Kārļa Grūbes-Bedriņa (1881—1959) duets. Grupas nosaukums cēlies no Laivinieku ielas Liepājā, kurā dzīvoja abi grupas dalībnieki. Brāļi Laivinieki 20. gadsimta 20., 30. gados uzstājās Rīgā nakts klubos, labdarības pasākumos un patstāvīgos koncertos. Brāļi Laivinieki ierakstījuši vairākas skaņu plates, no kurām dziesma "Pūpēdītis" izdota 300 000 eksemplāru tirāžā.

## Kārlis Grūbe-Bedriņš
Kārlis Grūbe dzimis 1881. gada 18. jūnijā. Jaunībā darbojies Liepājas Sv. Annas baznīcas draudzes mācītāja Visvalža Sandera dibinātajā *Kristīgo jaunekļu biedrībā*. Strādājis kā policijas sekretārs Liepājas apriņķa pašvaldībā. Organizējis ceļojošu trupu, kuras priekšnesumos uzstājies kā humorists Kārlis Bedriņš. Šādu skatuves vārdu izveidojis no sava vāciskā uzvārda "Grūbe" latviskā tulkojuma (*die Grube* — bedre). 1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju un vēlāk pie savas agrākās Liepājas Sv. Annas draudzes prāvesta V. Sandera, Vircburgā. Miris 1959. gada 30. novembrī Vircburgā, Mainavas novietnē.

## Fricis Kuģis
Fricis Kuģis dzimis 1900. gada 24. oktobrī, Liepājā. Jaunībā piedalījies Latvijas atbrīvošanas karā. Vēlāk turpinājis karaklausību Liepājā, kur uzstājies ar dziesmām karavīru sarīkojumos. 1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju. No Vācijas ar kuģi devies uz Austrāliju. Miris Brisbenā 1962. gada 3. novembrī.

## Duets "Brāļi Laivinieki"
Kārlis Grūbe-Bedriņš un Fricis Kuģis iepazinās Liepājā, kur apmeklēja dziedāšanas un deju skolotājus. Duets "Brāļi Laivinieki" dibināts 1921. gadā. Vēlāk Brāļi Laivinieki pārcēlās uz Rīgu, kur uzstājās restorānā "Alhambra" un citos naktslokālos, arī Rīgas Salamonska cirkā.

Pirmos skaņu ierakstus veica uz *His Master's Voice* gramofona platēm. 1933. gadā Brāļu Laivinieku duets pirmo reizi tika pārraidīts Rīgas radiofonā. No šī brīža līdz 1940. gadam Brāļi Laivinieki regulāri veica skaņu ierakstus *[[Bellacord]]* ierakstu studijā.

1940. gadā sākumā Sabiedrisko lietu ministrijas Preses nodaļas cenzori 11 Brāļu Laivinieku *Bellacord* skaņu plates atzina par vulgārām, mazvērtīgām un izņemamām no repertuāra.

1944. gadā abi dueta dalībnieki devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur uzstājās latviešu nometnēs un bija bieži viesi Eslingenē latviešu varietē *Lido*. Pēdējo reizi Brāļu Laivinieku "duets" Friča Kuģa personā uzstājās 1962. gadā Austrālijā Brisbenas latviešu namā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Vītiņš

**Jānis Vītiņš** (dzimis , miris , pēc citam ziņām 29. novembrī, 28. decembrī) bija latviešu operdziedātājs (tenors), karavīrs un politiķis.

## Dzīvesgājums
Dzimis Dzērves pagastā, mācījās tirdzniecības skolā. 1915. gadā iesaukts Krievijas Impērijas armijās. Cīnījies Austrumprūsijā un Latvijā. 1919. gadā iesaukts Latvijas Bruņotajos spēkos. Pēc Latvijas valsts pasludināšanas bija Tautas padomē, kā Latvijas Sociāldemokrātiskās Strādnieku partijas pārstāvis. Kā virsleitnants piedalījās Latvijas Neatkarības kars. Par varonību cīņās pie Bolderājas 1921. gadā apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni.

Pēc kara studēja Latvijas Valsts konservatorijā, paralēli darbodamies Latvijas Nacionālajā operā, iesākumā korī, vēlāk kā solists. Papildinājies Itālijā. 1929. gadā devās uz Vāciju, kur darbojās Desavas operā. No 1937. līdz 1939. gadam — atkal solists Nacionālajā operā.

Pēc Latvijas okupācijas darbojās pretošanās organizācijā Tēvijas sargi, 1941. gada 8. martā padomju iestāžu arestēts un gada beigās sodīts ar nāvi.

2018. gadā Operas svētku laikā pie Guntiņu mājām Spārnu kalnā atklāja piemiņas akmeni — Vītiņam-120.

## Literatūra
* Latvju skaņu mākslinieku portrejas, Jēkabs Vītoliņs, Roberts Kroders, Rīga, 1930
* Ziņas par Latvijas mūziķiem, sast. Elmārs Zamovičs, Rīga, 2014

## Atsauces

## Ārējās saites

* L.k.o.k. Lāčplēša kaŗa ordeņa kavalieŗi
Frančesko Kasagrande

**Frančesko Kasagrande** (; dzimis  Florencē) ir bijušais Itālijas šosejas riteņbraucējs, kura profesionālā karjera ilga no 1992. līdz 2005. gadam.

Viņš bija stabils braucējs Lielajās tūrēs un viendienas sacensībās. 2000. gada ''Giro d'Italia'' priekšpēdējā posmā viņš valkāja līdera kreklu, bet nespēja to nosargāt, un uzvarēja cits Itālijas sportists Stefāno Garcelli. Noslēgumā Kasagrande ieguva tikai kalnu ieskaites uzvarētāja krekliņu.

No nozīmīgākajām viendienas sacensībām viņš 1998.un 1999. gadā uzvarēja Sansevastjanas klasikas sacensībās, kam sekoja uzvara 2000. gada *[[La Flèche Wallonne]]*. 1999. gadā viņš finišēja ceturtais Pasaules čempionātā grupas braucienā.

Karjeras sākumā Kasagrande uzvarēja 1996. gada *[[Tirreno—Adriatico]]* un Basku Zemes tūrē, kas abas ir nedēļu ilgas daudzdienu sacensības. Kasagrande uzvarēja arī 2001. un 2002. gada *[[Giro del Trentino]]* un 2002. gada *[[Settimana Internazionale di Coppi e Bartali]]*. Kasagrande tika izraidīts no 2002. gada ''Giro d'Italia'' sacensībām par cita sportista notriekšanu.

2005. gadā Kasagrande beidza karjeru.

1998. gadā *[[Tour de Romandie]]* laikā Kasagrandem tika uzrādītas pozitīvas dopinga analīzes, un viņu atlaida no *[[Cofidis]]* komandas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kā eleganta cūku pupa ir mana tauta

**"Kā eleganta cūku pupa ir mana tauta"** ir jauniešu kora "Kamēr..." 2013. gada pavasarī izdotais albums. Visu skaņdarbu mūzikas autors ir Ansis Sauka, bet dziesmu tekstu pamatā izmantota Imanta Ziedoņa dzeja. Albumā dzirdama *[[a capella|a]]* *[[a capella|capella]]* kormūzika, bez kuras iekļautas vēl arī trīs pianista Valda Janča izspēlētas klaviermelodijas. Kora dziesmas ierakstītas diriģenta Jāņa Liepiņa vadībā.

Albums ierakstīts 2012. gada nogalē koncertzālē *[[Ave Sol (koncertzāle)|Ave Sol]].* Ansis Sauka ierakstu veltīja dzejnieka Imanta Ziedoņa 80 gadu jubilejai, un tas tika prezentēts Mazajā ģildē 2013. gada aprīlī, jau pēc dzejnieka nāves.

Mūzikas albums tika izdots tikai 500 eksemplāros.

## Dziesmu saraksts

## Ārējās saites
* Mājaslapa
Davids Gurgenidze

**Davids Gurgenidze** (; dzimis ) ir gruzīnu šahists un problēmists.

Inženieris, 1975. gadā beidzis Transporta politehnisko institūtu. Strādā Jaunatnes pilī. Ir 26 grāmatu autors.

## Šaha kompozīcija
No 1970. gada publicējis vairāk nekā 650 etīdes (ap divdesmit ar viņa tautieša Iuri Akobias līdzdalību), daudzas no tām godalgotas.

Iegūtie tituli:
* Pasaules čempions šaha kompozīcijā.
* Lielmeistars šaha kompozīcijā (1990).
* Starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā (1994).
* Divkārtējs PSRS čempions šaha kompozīcijā (1981, 1985).

## Piemērs

Risinājums:

**1. Tg1 Kh2 2. Tf1 g2 3. Tf2 Kg1 4. Tf3 Kh2 5. Lf1 g1D 6. Th3#**

## Bibliogrāfija
*  
*  

## Atsauces

## Ārējās saites
* D. Gurgenidzes šaha kompozīcijas vietnē PDB
Ontons Zvīdris

**Ontons Zvīdris** (dzimis , miris ) bija latviešu gleznotājs, tēlnieks un rakstnieks.

Dzimis zemnieku ģimenē. Mācījies Rogovkas sešklasīgajā pamatskolā. 1929. gadā absolvējis Valsts piensaimniecības skolu. No 1933. līdz 1934. gadam dienējis Latvijas armijā. Strādājis dažādos amatos. 1942. gadā tika nosūtīts uz Vāciju, kur veica lauksaimniecības darbus Flensburgas tuvumā. Pēc Otrā pasaules kara dzīvojis pārvietoto personu nometnē Flensburgā. Studējis Diseldorfas Mākslas akadēmijā. 1946. gadā pārcēlies uz Angliju, 1949. gadā — Kanādu. Kanādā absolvējis mākslas skolu.

Rakstījis dzeju, lugas. Darbojies tēlniecībā (kokgriezniecībā), glezniecībā.

Latgales Kultūrvēstures muzejā atrodas plašs Zvīdra darbu arhīvs un mākslas darbu kolekcija.

## Atsauces
Margo Robija

**Margo Elisa Robija** (; dzimusi ) ir austrāliešu aktrise un producente. Zināma ar lomām dažādās lielbudžeta filmās, kā arī neatkarīgajā kino, par ko saņēmusi vairākus apbalvojumus, tostarp divas reizes nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai, trīs Zelta globusa balvām un piecām BAFTA kino balvām. Žurnāls *[[Time]]* 2017. gadā viņu ierindoja starp 100 visietekmīgākajiem cilvēkiem pasaulē, bet *[[Forbes]]* 2019. gadā viņu iekļāva starp vispelnošākajām pasaules aktrisēm.

Dzimusi un uzaugusi Kvīnslendā, Robija savu karjeru uzsāka televīzijas seriālā "Kaimiņi", par ko divas reizes nominēta *Logie* balvai. Pēc pārcelšanās uz dzīvi ASV filmējusies seriālā *Pan Am* (2011—2012).  2013. gadā debitējusi lielajā kino ar lomu filmā "Ir laiks", tajā pašā gadā bija loma Mārtina Skorsēzes filmā "Volstrītas vilks". Vēlāk filmējusies tādās filmās kā "Fokuss", *[[Suite Française]]*, *[[Z for Zachariah]]*, "Pašnāvnieku vienība" un "Leģenda par Tarzānu" un "Plēsīgie putni (un kādas Arles Kīnas brīnumpasakainā emancipācija)". 2015. gadā tika nominēta BAFTA kino balvai kā gada uzlēcošā zvaigzne.

Robija saņēmusi par savu aktierspēli saņēmusi pozitīvas kritiķu atsauksmes un nominēta kategorijā "Labākā aktrise galvenajā lomā" par Tonijas Hārdingas lomu biogrāfiskajā filmā "Es, Tonija" (2017). Kritiķu pozitīvo novērtējumu viņā saņēma arī par Elizabetes I lomu vēsturiskajā drāmā "Marija — Skotijas karaliene" (2018), Šeronas Teitas lomu komēdijdrāmā "Reiz Holivudā" (2019) un izdomātas *[[Fox News]]* darbinieces lomu drāmā "Skandāls" (*Bombshell*, 2019); viņa saņēmusi BAFTA kino balvas nominācijas par lomām visās trīs filmās un Kinoakadēmijas balvas nomināciju kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā" par pēdējo no tām.

Robija precējusies ar producentu Tomu Ekliju un viņi ir producentu uzņēmums *[[LuckyChap Entertainment]]* līdzīpašnieki un dibinātāji. Uzņēmums veidojis vairākas filmas starp kurām ir arī "Daudzsološa jauna sieviete" (2020), kā arī televīzijas seriāls *[[Dollface]]* (2019–pašlaik) un miniseriāls *[[Maid]]* (2021).

## Filmogrāfija

### Kino

## Ārējās saites

*
Sirotka

**Sirotka** ir ciems Krāslavas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 9 km no pagasta centra Priežmales un 249 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta daļēji izzudusi.

Apdzīvotā vieta izvietojusies netālu no autoceļa V569, Geraņimovas Ilzas ezera austrumu krastā.

## Atsauces
Sopuški

**Sopuški** ir ciems Krāslavas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 4 km no pagasta centra Priežmales un 251 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V597.

1897. gadā ciemā bija 7 sētas ar 79 cilvēkiem.
## Atsauces
Siliški

**Siliški** ir ciems Krāslavas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 5 km no pagasta centra Priežmales un 251 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izvietojusies netālu no autoceļa V569.

1897. gadā katoļu ciemā bija 23 sētas ar 156 cilvēkiem.

## Atsauces
Oļegs Pervakovs

**Oļegs Pervakovs** (dzimis ) ir krievu šaha problēmists, lielmeistars šaha kompozīcijā (2005).

## Šaha kompozīcija
Pervakovs ir trīskārtējs pasaules (2004—2006, 2007—2009, 2013—2015) un Krievijas čempions šaha kompozīcijā etīžu grupā, Krievijas Šaha federācijas šaha kompozīcijas komisijas priekšsēdētāja vietnieks, šaha žurnālists, žurnāla *64 — Шахматное обозрение* (64 — Šaha apskats) atbildīgais sekretārs, žurnāla *Шахматная композиция* (Šaha kompozīcija) etīžu nodaļas redaktors.
 
No 1977. gada sastādījis vairāk nekā 130 etīdes, no tām 90 ieguvušas godalgas, tai skaitā 26 pirmās.

## Piemērs

: **Risinājums:**
: **1. Lh7!** Pirmais laidņa upuris! Tas nepieļauj melniem rokādi.
: Zaudē: 1. Lf5?? O-O+ 2. Kb7 h5 3. a6 h4 4. a7 g3 -+; 1. Lxd5?? O-O+ 2. Kb7 Lxd3 -+
: **1... g3** Spēcīgākais turpinājums. Melnie upurē bandinieku, iesaistot cīņā laidni.
: 1... Txh7 2. a6 h5 (2... Kf8? 3. a7 Kg8 4. a8D Th8 5. Kd7+ Kh7 6. Dxd5 ±) 3. a7 Th6 4. a8D Txf6 5. Kc7+ Ke7 6. Dd8+ Ke6 7. Dd7#)
: 1... Lxd3 2. Lxd3 O-O+ 3. Kb7 h5 4. a6 h4 5. a7 g3 6. hxg3 hxg3 7. Lf1 Kh7 8. a8D Txa8 9. Kxa8 Kg6 10. Kb7 Kxf6 11. Kc6 Ke6 12. Lh3+ f5 13. Kc5 ±)
: **2. hxg3**
: 2. a6?? Lxd3! 3. Lxd3 O-O+ 4. Kb7 gxh2 -+
: **2... Lh5! 3. a6!**
: 3. Lg8?? Kf8! 4. Lh7 Txh7 5. a6 Th8 6. a7 Kg8 -+)
: **3... Lg6 4. Lg8!** Otrais laidņa upuris!
: 4. a7?? Lxh7 5. a8D O-O+ -+
: **4... Kf8 5. Lh7!** Trešais laidņa upuris!
: 5. a7?? Kxg8 6. a8D Kh7+ -+
: **5... Lxh7 6. a7 Lf5+ 7. Kc7!** Pēdējā nianse!
: Tikai pie neizšķirta noved: 7. Kb7? Kg8 8. a8D+ Kh7 9. Da5 Le6! =
: **7... Kg8 8. a8D+ Kh7 9. Dxd5** un baltiem izšķirošs materiālais pārsvars.

## Bibliogrāfija
* Дворецкий М. И., Перваков О. В. *Этюды для практиков.* М.: ОАО «Типография „Новости“», 2009. . 
* Перваков О. В. ''Этюды об этюдах'' (Etīdes par etīdēm). 

## Atsauces

## Ārējās saites
* O. Pervakova šaha kompozīcijas vietnē PDB
* O. Pervakova etīde vietnē jmrw.com 
* Юбилей Олега Первакова (Oļega Pervakova jubileja)