open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Benedikts XIV

**Pāvests Benedikts XIV** (, dzimis , miris ), īstajā vārdā **Prospēro Lorenco Lambertīni** (), bija Romas pāvests no 1740. līdz 1758. gadam.

Prospēro Lorenco Lambertīni ir dzimis aristokrātu ģimenē Boloņā. Bērnībā viņš mācijās pie privātskolotājiem. 13 gadu vecumā sāka mācīties Romā, Klementiāna koledžā (*Collegium Clementianum*), kur apguva retoriku, filozofiju un teoloģiju. 1694. gadā, 19 gadu vecumā, viņš ieguva doktora grādu teoloģijā. Pēc pāvesta Inokentija XII nāves Prospēro Lorenco kļuva par jaunā pāvesta Klements XI advokātu. 1725. gadā kļuva par Teodosijas bīskapu, bet 1727. gadā par Ankonas bīskapu. Gadu vēlāk kļuva par kardinālu. 1731. gada aprīlī kļuva par Boloņas arhibīskapu. Par Romas pāvestu Prospēro Lorenco Lambertīni kļuva 1740. gada 17. augustā, un pieņēma sev vārdu Benedikts XIV. Šajā amatā viņš pavadīja gandrīz 18 gadus.

## Ārējās saites
Oliņkalns

thumb|350px|Daugava starp Oliņkalnu (kreisajā pusē) un Sēlpili (labajā pusē).  V. Z. Štafenhāgena gravīra, 1866.

**Oliņkalns** ir pilskalns Aizkraukles novada Klintaines pagastā. Mūsdienās atrodas uz Pļaviņu ūdenskrātuves saliņas pie Stukmaņiem, Rīgas-Daugavpils šosejas 117. kilometrā.

Uzskata, ka tur atradies Jersikai pakļauktā letgaļu Alenes (Oliņas) pilsnovada centrs.

## Lokalizācija
Oliņkalna pilskalns bija uzcelts Daugavas ielejas labajā stāvkrastā iepretim Sēlpils pilskalnam. 
Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka pilskalns bija apdzīvots no 10. līdz 13. gadsimtam.  
Pēc 1211. gada Letijas dalīšanas Alenes pilsnovads nokļuva Zobenbrāļu ordeņa tiesā, tomēr vēlāk zeme starp Daugavu un Aivieksti tika iekļauta Rīgas arhibīskapijas robežās. Oliņkalna pilskalna nocietinājumi vairs netika izmantoti.

## Izpētes vēsture
Oliņkalnu, kā potenciālu pilskalnu pirmais 1922.gadā minējis jau Karls fon Lēviss of Menārs. Savas Vidzemes pilskalnu apzināšanas ekspedīcijas gaitā to 1924.gadā apsekojis un uzmērījis arī E. Brastiņš, kas to atzinis par īstu pilskalnu.
Oliņkalns ir bijis viens no lielākajiem Latvijas pilskalniem. Tā ap 2,3 ha lielo plakumu no pieejamākās puses norobežo 175 m garš, 20 m plats un līdz 7 m augsts valnis. Apmēram 1/5 daļu pieminekļa arheoloģiski izpētīja 1959 - 1962.gadā  Ē.Mugurēviča vadībā. Noskaidroja, ka tas apdzīvots 10.-12. gs. Sākotnēji pilskalns bija nocietināts ar koka dubultsienu, kuru ll.gs. sākumā nostiprināja ar akmeņu piebērumu. Lielo valni ar koka konstrukcijām kodolā divos paņēmienos izveidoja ll.gs. vidū.

## Mūsdienu situācija
Kopš Pļaviņu HES uzbūvēšanas un Daugavas ielejas apludināšanas arī Oliņkalns daļēji atrodas zem Daugavas līmeņa. Pilskalns šodien ir paliela sala, kas vidēji paceļas 2-3 m. virs ūdens līmeņa, kādreizējais valnis vēl dažus metrus augstāk. Salas malas pret vēsturisko Daugavas gultni klinšveidīgas, pārējās puses lēzenākas. Pa kādreizējo ieejas vietu augstāka ūdens līmeņa gadījumā plakumā ieplūst ūdens daļēji to appludinot. Vaļņa iekšpusē, pret plakumu, saglabājušās 20.gs. 30.gados būvētās betona estrādes paliekas. Pilskalna malās pret vēsturisko Daugavas gultni vietām vēl redzami 1. pasaules kara ierakumi. Atsevišķi ierakumi pilskalnā izveidoti arī 2. pasaules kara laikā.
Visa sala apaugusi ar kokiem.

## Foto galerija

Attēls:Olinkalns ortofoto.jpg|alt=|Oliņkalna 3D modelis
Attēls:Olinkalns.jpg|alt=|Oliņkalna 3D modelis
Attēls:Olinkalns Latvenergo2.jpg|alt=|Oliņkalna 3D modelis


## Atsauces

## Ārējās saites
* www.latvijas-pilskalni.lv
2038. gada problēma

thumbnail|400px|2038. gada problēmas ilustrācija.
**2038. gada problēma** var izraisīt dažu datoru programmatūru kļūdas ap 2038. gadu. Šī problēma ietekmē visu programmatūru un sistēmas, kas glabā sistēmas laiku kā 32 bitu veselu skaitli, un interpretē to kā sekunžu skaitu kopš  00:00:00 pēc UTC.  Vēlākais laiks, kuru var parādīt ar šo sistēmu, ir  03:14:07 pēc UTC.  Laiks pēc šī brīža "attīsies" (tiks uzglabāts kā negatīvs skaitlis), un sistēmas  vietā uzrādīs . To izraisa veselu skaitļu pārplūde — skaitītājam beidzas maksimāli izmantojamie skaitļi, tāpēc tas nevis palielina skaitļa vērtību, bet uzrāda maksimālo negatīvo skaitli un sāk palielināt tā vērtību. Tas var radīt problēmas lietotājiem kļūdainu aprēķinu dēļ.

Lai gan lielāko daļu programmu šī problēma ietekmēs 2038. gadā vai tuvu tam, tomēr programmas, kas strādā ar nākotnes datumiem, tā var ietekmēt krietni drīzāk. Piemēram, programmu, kas strādā ar datumiem, kas ir 14 gadus tālā nākotnē, vajadzētu noregulēt ne vēlāk kā par 2024. gadu.

Tā kā lielākā daļa 32-bitu UNIX-veidīgo sistēmu glabā datus tādā formātā, tas tiek saukts par UNIX laiku, 2038. gada problēma visvairāk ietekmēs tieši šīs sistēmas.

## Atsauces
Aizkuņģa dziedzera sula

**Aizkuņģa dziedzera sula** (**pankreātiskā sula**) ir sekrēts, kuru izdala aizkuņģa dziedzeris divpadsmitpirkstu zarnā caur galveno aizkuņģa dziedzera vadu un caur divpadsmitpirkstu zarnas lielo papillu (*[[papilla duodeni major]]*).  Sula satur bikarbonātus, enzīmus un elektrolītus, kuri veicina barības vielu šķelšanu (sagremošanu) un skābā hīma neitralizāciju.

## Elektrolīti
Aizkuņģa dziedzera sula satur elektrolītus un sāļus. Galvenie anjoni ir Cl<sup>−</sup> un HCO<sub>3</sub><sup>−</sup>, katjoni — Na<sup>+</sup> un K<sup>+</sup>. Atšķirībā no siekalām aizkuņģa dziedzera sula ir izotoniska asinsplazmai neatkarīgi no stimulācijas pakāpes. Katjonu koncentrācija stimulācijas laikā paliek konstanta, bet Cl− un HCO3− koncentrācija mainās pretējos virzienos. Maksimālās sekrēcijas laikā HCO3− koncentrācija sastāda 130—140 mmol/l, un pH vienāds ar 8,2.

## Fermenti
No visām aizkuņģa dziedzera sulā esošajām olbaltumvielām 90% sastāda gremošanas fermenti, galvenokārt tās ir hidrolāzes, kuras sašķeļ dažādus substrātus. Starp hidrolāzēm ir vairāk proteolītisku fermentu — peptidāzu. Peptidāzes un A fosfolipāze sekretējas zimogēnu jeb enzīmu prekursoru veidā, kurus ir jāaktivē, savukārt lipāze, amilāze un ribonukleāze ir aktīvās formās. Aktivēšanu katalizē enterokināze, kas ir endopeptidāze, kuru izdala divpadsmitpirkstu zarnas gļotāda.

Enterokināze katalizē tripsinogēna pārvēršanos tripsīnā, pēc kura veidošanās process turpinās autokatalīzes virzienā. Vēl tripsīns aktivē arī citas proteāzes. Aizkuņģa dziedzera sulā ir arī tripsīna inhibitori, kuri efektīvi bloķē tripsīna darbību, kamēr tas atrodas aizkuņģa dziedzerī, tādā veidā novēršot dziedzera pašsagremošanu.

## Regulēšana
Aizkuņģa dziedzera sulas izdalīšanās regulējas humorāli un neirāli. Efektīvāki eksokrīnās aizkuņģa dziedzera daļas stimulatori ir hormoni sekretīns un holecistokinīns. Sekretīns stimulē šūnas, kuras klāj izvadus un kuras producē galvenokārt bikarbonātu un citus jonus, kā arī ūdeni. Holecistokinīns stimulē acinozās šūnas, kuras sekretē fermentus. Katrs no šiem hormoniem viegli ietekmē arī citas sistēmas: sekretīns ietekmē acinusus, bet holecistokinīns — izvadu epitēliju.

## Atsauces
Vīna kalns (pilskalns)

**Vīna kalns** ir pilskalns Aizkraukles novada Klintaines pagastā. To veido vairāku, kokiem apaugušu, Daugavai paralēlu pakalnu virkne, kas sākas 200 m uz ziemeļaustrumiem no Stukmaņiem. Pilskalns situēts šīs kalnu virknes DR galā ap 300 m. uz ZA no Stukmaņiem.

## Lokalizācija un apraksts
Pilskalns ierīkots ZR - DA virzienā orientētā kalnā kura reljefs ievērojami pārveidots 19. gadsimtā ierīkojot tur muižnieku kapsētu. Virs tuvākās apkārtnes R, Z un A pusē tas paceļas 15 m. augstumā, bet DA Daugavas senkrasta nogāze ir krietni augstāka. Pilskalnam gareni ovāls, izlīdzināts plakums (60x20m.). Sānu nogāzes kalnam jau ir dabiski stāvas tāpēc nav īpaši pārveidotas. ZR galā 3 m. zem plakuma līmeņa konstatēta ap 10 m. plata terase. Otra plaša, bet iespējams dabiski veidojusies terase atrodas pilskalna DA galā aptuveni 9 m. zem plakuma līmeņa. Lai arī tā būtu izdevīga vieta priekšpils ierīkošanai kultūrslānis šajā terasē nav konstatēts.

Vīna kalna kā pilskalna izmantošanas sākumu attiecina uz agro metālu laikmetu. Tajā atrastas bezripas trauku lauskas, krama šķemba un ugunī dedzis akmens kalts.  300 m uz ziemeļaustrumiem no pilskalna ir 13. - 17. gadsimta kapsēta. Gandrīz visu pilskalna plakumu 25x12m platībā aizņem mūsdienās daļēji izpostītā Stukmaņu muižas īpašnieku dzimtas kapu vieta.

## Foto galerija

Attēls:Stukmanu Vinakalns2.jpg|alt=|Vīna kalna 3D modelis
Attēls:Stukmanu Vinakalns4.jpg|alt=|Vīna kalna 3D modelis
Attēls:Vina kalns pilskalns.jpg|alt=
Attēls:Stukmaņu Vīna kalns Pilskalna 05.jpg|alt=
Attēls:Stukmaņu Vīna kalns Pilskalna 03.jpg|alt=
Attēls:Stukmaņu Vīna kalns Pilskalna 04.jpg|alt=


## Atsauces

## Ārējās saites
* www.latvijas-pilskalni.lv
Pļaviņu pilskalns

**Pļaviņu pilskalns** jeb **Kaķkalns** ir pilskalns Aizkraukles novada Klintaines pagastā.

Par Kāķa kalniem (lejasvācu valodā *kāk* — "kauna stabs") viduslaikos dēvēja soda vietas. Pirmās ziņas par pilskalnu šajā vietā 1990. gadā sniedzis vēsturnieks Gints Skutāns. Tajā pašā gadā pilskalnu detalizēti aprakstījis un uzmērījis arheologs Juris Urtāns.

## Lokalizācija
Pilskalns atrodas autoceļa A6 labajā pusē ap 1 km. uz Z no Pļaviņām pie lielā šoseju krustojuma un tā relatīvais augstums ir pāri par 20 metriem. Kokiem apaugušā kalna augšdaļa ir noplacināta, un tās izmēri ir ap 25x30 m. Ap 3—4 metrus zem plakuma līmeņa visu kalnu ieloko līdz 5 m plata terase. Kalna ziemeļrietumu pusē piecus metrus zem pirmās terases izveidota vēl viena plaša terase un pilskalna mala nostāvināta. Pilskalna plakumā kultūrslānis ir 0,4 m biezs. Kultūrslānis konstatēts arī pilskalna nogāzes un dienvidaustrumu pakājē. Atrastās bezripas trauku lauskas un nocietinājumu veids varētu liecināt, ka Pļaviņu pilskalns attiecas uz pilskalnu izbūves agrākajiem laikiem un varētu būt apdzīvots m.ē. 1. g. tūkstotī.

## Foto galerija

Attēls:Plavinu pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Pļaviņu pilskalna 3D modelis
Attēls:Plavinu pilskalns.jpg|alt=|Pļaviņu pilskalna 3D modelis


## Atsauces

## Ārējās saites
* Pļaviņu pilskalns
Avotiņkalns

**Avotiņkalns** ir pilskalns Aizkraukles novada Klintaines pagastā. Mūsdienās atrodas Pļaviņu ūdenskrātuves labajā krastā  pie Auzānu mājām mežu apaugušā un grūti pieejamā kalnainā vietā. Savu nosaukumu pilskalns ieguvis no avota pie Avotiņu mājām, kuru vieta tagad atrodas Pļaviņu HES ūdenskrātuves dibenā. Pēc pilskalnā atrastajām bezripas keramikas lauskām uzskata, ka Avotiņkalns kā pilskalns izmantots vidējā un vēlajā dzelzs laikmetā.

## Raksturojums
Pilskalns ierīkots ziemeļrietumu-dienvidaustrumu  virzienā orientētā kalnā, kas ziemeļu pusē paceļas par 42 m, bet dienvidrietumu pusē par 10—18 m augstumā. Kalna kaupres šaurākais un lēzenākais dienvidaustrumu gals pārrakts ar trīs grāvjiem, starp kuriem uzbērti divi ap 2 m augsti vaļņi. Kalns stipri sapostīts ar Pirmā pasaules kara ierakumiem, no kuriem īpaši cietuši vaļņi un grāvji. Kā pilskalna plakumā, tā arī grāvju un vaļņu rajonā un kaupres turpinājumā aiz pārrakumiem konstatējams intensīvs, melns kultūrslānis.
Pirmās ziņas par pilskalnu sniedzis Kārlis fon Lēviss of Menārs 1900. gadā. 1930. gadā savas Vidzemes pilskalnu apsekošanas ekspedīcijas laikā pilskalnu apsekoja un uzmērīja Ernests Brastiņš.
Arheologs Ēvalds Mugurēvičs pēc atsevišķiem pilskalnā atrastiem savrupatradumiem pilskalna apdzīvotības sākumu attiecināja uz 7.—8. gadsimtu un izteica hipotēzi, ka pilskalna ierīkošana un apdzīvotība saistāma ar seno latgaļu ienākšanu šajā novadā.
Arheologs Juris Urtāns pilskalna apdzīvotību attiecināja uz mūsu ēras 1. gadu tūkstoša otro pusi un mūsu ēras 2. gadu tūkstoša sākumu.

## Foto galerija

Attēls:Avotinkalna pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Avotiņkalna pilskalna 3D modelis
Attēls:Avotinkalna pilskalns2.jpg|alt=|Avotiņkalna pilskalna 3D modelis


## Atsauces

## Ārējās saites

* www.latvijas-pilskalni.lv
Sendviča salas

**Sendviča salas** () var būt:
* Havaju salu kādreizējais nosaukums
* Dienvidsendviču salu kādreizējais nosaukums
Edvards Gereks

**Edvards Gereks** (; dzimis , miris ) bija Polijas Apvienotās strādnieku partijas Centrālās komitejas pirmais sekretārs (faktiski Polijas Tautas Republikas vadītājs) no 1970. līdz 1980. gadam.

Dzimis 1913. gadā ogļraču ģimenē. Četru gadu vecumā nelaimes gadījumā šahtā zaudēja tēvu. 1923. gadā kopā ar māti emigrēja uz Francijas ziemeļiem, kur strādāja par ogļraci. 1931. gadā iestājās Francijas Komunistiskajā partijā. Par piedalīšanos streikā 1934. gadā deportēts uz Poliju, kur veica armijas dienestu Strijā. No 1934. gada līdz 1948. gadam strādāja šahtās Beļģijā, darbojās Beļģijas Komunistiskajā partijā un Pretošanās kustībā Otrā pasaules kara laikā.

1948. gadā atgriezās Polijā. No 1957. līdz 1970. gadam bija PASP Katovices vojevodistes līderis. Kļuva par Polijas vadītāju 1970. gadā, kad pēc nemieriem valsts ziemeļos no amata atkāpās Vladislavs Gomulka.

Centās realizēt ekonomiskas reformas, kuras veica ar ārvalstu aizņēmumu palīdzību. 1979. gadā, pretēji Leonīda Brežņeva ieteikumiem, atļāva pāvesta Jāņa Pāvila II vizīti Polijā. 1980. gadā tika veikta cenu paaugstināšana precēm, kas noveda pie nemieriem valstī un arodapvienības "Solidaritāte" nodibināšanās 1980. gada augustā. Tā paša gada septembrī Gereks tika nomainīts ar Staņislavu Kaņu kā valsts vadītāju. 1981. gada decembrī, kad valsts vadītājs bija Vojcehs Jaruzelskis, Gereks uz gadu tika ieslodzīts cietumā kā vainīgais par ekonomikas slikto stāvokli. Miris valsts dienvidos 2001. gadā.

## Ārējās saites
Zoločiva

**Zoločiva** () ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā Zoločivas rajona centrs.

Pilsētā labi saglabājusies 17. gadsimtā celtā Sobesku dzimtas pils (no 1872. līdz 1953. gadam pils izmantota kā cietums).

5,5 kilometrus uz ziemeļiem no pilsētas atrodas kosmisko sakaru centrs.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1424. gadā. Ietilpa Žečpospolitā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.

Pēc Pirmā pasaules kara tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, pilsētā ienāca padomju karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Zoločivu ieņēma vācieši. Pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti holokaustā.

Pēc Otrā pasaules kara Zoločiva iekļāvās PSRS un ietilpa tajā līdz Ukrainas valsts neatkarības nodibināšanai 1991. gadā. 1985. gada 3. maijā debesīs pie pilsētas sadūrās pasažieru lidmašīna Tallina - Kišiņeva un kara transporta lidmašīna no Ļvivas uz Maskavu. Gāja bojā 94 cilvēki.

## Cilvēki
Zoločivā dzimuši:
*Roalds Hofmans (*Roald Hoffmann*, 1937) - amerikāņu ķīmiķis, Nobela prēmijas laureāts 
*Andrijs Husins (*Андрій Леонідович Гусін*, 1972) - futbolists
*Naftali Hercs Imbers (נפתלי הרץ אימבר, 1856-1909) - ebreju dzejnieks, Izraēlas himnas vārdu autors
*Vīdžī (*Weegee*, 1899-1968) - amerikāņu fotogrāfs
*Ihors Vovčančins (Ігор Ярославович Вовчанчин, 1973) - MMA sportists

## Atsauces

## Ārējās saites
Židačivas rajons

**Židačivas rajons** () ir Ļvivas apgabala administratīvā iedalījuma vienība Ukrainā. Robežojas ar Ļvivas apgabala Strijas, Mikolajivas un Peremišļanu rajoniem, kā arī Ivanofrankivskas apgabala Rohatinas, Kalušas un Dolinas rajoniem.

Židačivas rajona Žuravno ciemā dzimis renesanses laika poļu dzejnieks Mikolajs Rejs (*Mikołaj Rej*, 1505-1569).

## Ārējās saites
Kārlis Bergs

**Frīdrihs Vilhelms Kārlis Bergs** (, ; dzimis 1843. gadā Zentenes pagastā, miris 1902. gadā Buenosairesā) bija Latvijas un Argentīnas dabas pētnieks, zoologs. Aprakstījis simtiem jaunu dzīvnieku sugu Dienvidamerikā.

## Dzīves gājums
Dzimis 1843. gada 2. aprīlī Zentenes pagastā. Viņa tēvs bija vācietis, bet māte latviete. Jaunībā sāka strādāt kādā Rīgas tirdzniecības uzņēmumā. Kopš 1865. gada Rīgas Dabas pētnieku biedrības biedrs, vēlāk biedrības amatpersona. Aktīvi vāca Latvijas dzīvnieku (īpaši kukaiņu) kolekcijas. No 1871. līdz 1873. gadam K. Bergs bija dabaszinātņu un ķīmijas pasniedzējs Rīgas Politehnikumā.

1873. gadā K. Bergs 30 gadu vecumā saņēma darba piedāvājumu no Buenosairesas Sabiedriskā muzeja direktora Hermaņa Burmeistera un izceļoja uz Argentīnu, kur kļuva par ievērojamu dabas pētnieku.
No 1873. līdz 1892. gadam organizēja un piedalījās vairākās zinātniskās ekspedīcijās pa Dienvidameriku, šajās ekspedīcijās aprakstīja simtiem jaunu dzīvnieku sugu. Ekspedīcijās ievāktos faunas paraugus sūtīja arī uz Rīgas un Pēterburgas muzejiem, domājams, ka daļa no Latvijas Dabas muzejā esošajiem Dienvidamerikas putnu izbāzeņiem nāk no K. Berga sūtītā.

Urugvajas valdības uzdevumā viņš izveidoja Montevideo Nacionālo muzeju (1890—1892). 
Viņa vārdā nosaukta iela Montevideo.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Ruslans Matrozis. Latvijas ornitoloģijas nozīmīgi notikumi un jubilejas 2013. gadā Putni dabā
* Works by Berg BHL
Minamitori

**Minamitori** (, *Minami-Tori-shima* — ‘dienvidu putnu sala’) ir rifa ieskauta koraļļu sala (atols) Klusā okeāna ziemeļrietumos. Pieder Japānai un administratīvi ietilpst Tokijas prefektūrā. Salā nav pastāvīgo iedzīvotāju, ir tikai meteostacijas un lidlauka apkalpojošais personāls.

Salu pirmais 1694. gadā atklāja spāņu galeonas kapteinis Ariola, bet nefiksēja tās atrašanās vietu. Atkārtoti to atklāja amerikāņu vai havajiešu kuģis *Morning Star* 1864. gadā un nosauca par **Markusa salu** *(Marcus Island)*, bet precīza salas atrašanās vieta tika noteikta tikai 1874. gadā. Krastā pirmie izkāpa japāņi 1879. gadā. 1886. gada 30. jūnijā 46 japāņu kolonistu grupa salā ierīkoja pastāvīgu apmetni un 1898. gadā Japāna oficiāli anektēja salu.

Otrā pasaules kara laikā ASV spēki vairākkārt bombardēja salu, bet to neieņēma. Pēc kara, saskaņā ar Sanfrancisko līgumu, sala nonāca amerikāņu kontrolē un tikai 1968. gadā tika atgriezta Japānas jurisdikcijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Okinotori

**Okinotori** (, *Okinotori-shima* — ‘tālā putnu sala’) ir koraļļu atols Klusā okeāna ziemeļrietumos. Pieder Japānai un administratīvi ietilpst Tokijas prefektūrā. Atolā jūras erozijas rezultātā nav saglabājušās dabiskās salas; bijušo klinšu vietā uzbūvētas trīs mākslīgas dzelzsbetona salas 60 m diametrā un uz pāļiem būvēts meteostacijas komplekss. Salā nav pastāvīgo iedzīvotāju, ir tikai meteostacijas apkalpojošais personāls.

Iespējams, pirmais atolu 1543. gadā ieraudzīja spāņu jūrasbraucējs Bernardo de la Torre. 1565. gadā rifu apmeklēja cits spānis — Migels Lopess de Legaspi, un nosauca to par **Paresevelu** ( — ‘izskatās pēc buras’). 1789. gadā atolu apmeklēja britu kuģis *Iphigenia* un nosauca to par **Duglasa rifu** *(Douglas Reef)*. 1931. gadā, pārliecinājusies, ka citas valstis nepretendē uz šo rifu, Japāna pasludināja to par savu teritoriju. No 1939. līdz 1941. gadam tika sagatavoti pamati bākai un meteostacijai, bet darbus pārtrauca Otrais pasaules karš.

Pēc kara, saskaņā ar Sanfrancisko līgumu, atols nonāca amerikāņu kontrolē un tikai 1968. gadā tika atgriezts Japānas jurisdikcijā. No 1987. līdz 1993. gadam atolā tika izbūvēti tērauda viļņlauži un dzelzsbetona konstrukcijas, kam vajadzēja novērst atola turpmāku erodēšanos.

## Atsauces
Baalšemtovs

**Baalšemtovs** (; dzimis  kā **Izraēls ben Eliezers** (), miris ) bija Ukrainā dzimis rabīns, mistiķis un ebreju garīgais vadītājs, hasīdisma pamatlicējs.

Baalšemtova dzīves fakti ir saauguši ar dažādām leģendām. Dzimis Podolijas ciematā. 1703. gadā Baalšemtovs kļuva par bāreni. 1710. gadā beidza ebreju skolu — hederu un sāka strādāt par melamedu. 1716. gadā apprecējās, drīz kļuva par atraitni un sāka klejot pa Galīcijas pilsētiņām. 1727. gadā apprecējās otrreiz. No 1734. gada kļuva pazīstams kā cadiks. Ap 1740. gadu apmetās Medžibižas miestā, kur sludinādams nodzīvoja līdz mūža beigām, tur arī apglabāts.

## Ārējās saites

* Baalšemtova fonds
Žovkvas rajons

**Žovkvas rajons** () ir Ļvivas apgabala administratīvā iedalījuma vienība Ukrainā. Robežojas ar Ļvivas apgabala Sokaļas, Kamjankas-Buzkas, Pustomitu un Javorivas rajoniem, Ļvivas pilsētu, kā arī Poliju.

Žovkvas rajona Zaškivas ciemā dzimis Ukraiņu nacionālistu organizācijas (UNO) vadītājs Evgens Konovalecs (*Євген Михайлович Коновалець*, 1891-1938), bet Kulikivas pilsētciematā - aktieris Bohdans Stupka (*Богдан Сильвестрович Ступка*, 1941-2012).

## Ārējās saites
*
Kārlis Radeks

**Kārlis Radeks** (, , ; dzimis  kā **Karols Zobelzons** (), miris ) bija Ukrainā dzimis ebreju izcelsmes poļu/vācu/padomju komunistiskās kustības darbinieks, žurnālists.

Dzimis Ļvivā. Bērnību un jaunību pavadīja Tarnovā, kur beidza ģimnāziju. Studēja vēsturi Krakovas Universitātē.

1902. gadā iestājās Polijas Sociālistiskajā partijā, no 1904. gada — Polijas Karalistes un Lietuvas Sociāldemokrātijas biedrs. 1905. gada revolūcijas laikā darbojās Varšavā. No 1907. gada — Leipcigā, kur iestājās Vācijas Sociāldemokrātiskajā partijā.

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma devās uz Šveici, kur satuvinājās ar Ļeņinu. 1917. gadā kopā ar Ļeņinu bija vilcienā, kas pēc Februāra revolūcijas caur Vāciju devās uz Krieviju. Netika ielaists Krievijā, kā KSDSP darbojās Stokholmā.

Ieradies Krievijā pēc Oktobra revolūcijas, kļuva par VCIK ārzemju daļas darbinieku. Piedalījās Brestļitovskas miera līguma sarunās. No 1919. līdz 1924. gadam — boļševiku partijas CK loceklis. No 1920. līdz 1924. gadam — Kominternes Izpildkomitejas loceklis. No 1923. gada — viens no Ļeva Trocka atbalstītājiem. 1927. gadā uz četriem gadiem izsūtīts uz Krasnojarsku. 1936. gadā arestēts. 1937. gadā — notiesāts uz desmit gadiem ieslodzījumā. Pēc oficiālās versijas — cietumā citu ieslodzīto nogalināts. 1988. gadā reabilitēts.

## Ārējās saites
Seborga

**Seborga**, oficiāli **Seborgas Firstiste** (, ), ir mikronācija, kas atrodas Itālijas ziemeļaustrumu daļā, netālu no tās robežas ar Franciju. Tās teritorija ietver vienīgi Seborgas pilsētu. Oficiāli Seborgas hercogiste ir Itālijas daļa.

Valsts ir dibināta 954. gadā, bet, Itālijai apvienojoties, iekļauta tās sastāvā. Kā mikronācija tā atkal dibināta 1963. gadā.

## Ārējās saites
Fantāziju pasaule

[thumb|[Alans Aleksandrs Milns sarakstīja grāmatas par Vinniju Pūku, balstoties uz sava dēla plīša rotaļlietām]]
**Fantāziju pasaule** ir izdomāta valsts, planēta vai visums, kas parādās stāstos, mītos, filmās un/vai datorspēlēs, bet īstenībā nepastāv. Tajās var būt maģija, personifikācija vai neeksistējošas tehnoloģijas, un tās parasti ir ar vēsturisku vai futūrisku motīvu.

Fantāziju valstis tehnisku iemeslu dēļ var tikt lietotas arī reālajā dzīvē, kā, piemēram, Booklanda.

## Skatīt arī
* Libertīsitija
* Springfīlda
* Viduszeme
* Korusanta
Misūri (upe)

**Misūri** () ir upe Amerikas Savienotajās Valstīs, Misisipi labā krasta pieteka. Valsts garākā upe — Mīsūri ir nedaudz garāka par Misisipi, kurā tā ietek, kā arī caurplūstošā ūdens daudzums ir samērojams. 

Sākas Klinšu kalnos pie Trīforksas, satekot Džefersonai un Medisona, kurām jūdzi lejpus pievienojas Galatina. Plūst austrumu—dienvidaustrumu virzienā pa Lielajiem līdzenumiem, ietek Misisipi pie Sentluisas. Galvenās pietekas ir Plata (1708 km gara, baseins 219 900 km², caurplūde 199 m³/s), Jeloustona (1130 km gara, baseins 180 000 km², caurplūde 391 m³/s) un Oseidža (493 km gara, baseins 38 300 km², caurplūde 339 m³/s).

Upec nosaukums cēlies no tās krastos mitušās pamatiedzīvotāju musūru cilts, kas to kaimiņu ilinoisu valodā dēvēti *Wimihsoorita* — ‘tie kam ir izdobtas kanoe’. Franču ieceļotāji cilts un vēlāk arī upes nosaukumu pierakstīja kā *Missouri*.

Traucoties pa klintīm, upe rauj sev līdzi daudz smilšu un dubļu, tāpēc nereti tiek dēvēta par "duļķaino upi".

## Atsauces

## Ārējās saites
Marianas salas

**Marianas salas** (, ) ir vulkānisku salu virkne Klusā okeāna ziemeļrietumos. Ietilpst divās ar Amerikas Savienotajām Valstīm saistītās teritorijās — Ziemeļu Marianas Salās un Guamā. Salas tradicionāli dalās divās grupās — lielākās un apdzīvotās dienvidu salas (Guama, Rota, Agihana, Tiniana un Saipana) un neapdzīvotās ziemeļu grupas salas. Salu pamatiedzīvotāji ir čamorri.

## Vēsture
Arheoloģiskie pētījumi liecina, ka salas apdzīvojuši ieceļotāji no Filipīnām ap 1500.—1400. gadu pirms mūsu ēras.  Pirmais eiropietis, kas atklāja salas, bija Fernāns Magelāns 1521. gada 6. martā un nosauca tās par **Ladronesu salām** (*Islas de los Ladrones* — ‘zagļu salas’). Pats Magelāns ceļojuma atskaitēs tās dēvēja par *Islas de las Velas Latinas* — ‘Latīņu buru salas’. 1667. gadā Spānija formāli anektēja salas, nodibināja tur savu koloniju un pārdēvēja par Marianas salām par godu karalienei konsortei, Felipes IV atraitnei Marianai.

Salas bija Spānijas īpašums līdz Spāņu-amerikāņu karam, kad vispirms tā bija spiesta atdot ASV Guamu 1898. gadā, bet 1899. gadā par  vācu zelta markām pārdeva Vācijai pārējās salas. Salu ziemeļdaļa kļuva par Vācijas Jaungvinejas protektorāta daļu. 1914. gadā salu ziemeļdaļu ieņēma Japāna un ar Nāciju Līgas akceptu tās kļuva par Japānas mandātteritoriju.

1941. gada 8. decembrī, vienlaicīgi ar Pērlhārboras bombardēšanu, Japāna ieņēma arī Guamu. ASV atkaroja visas Marianas salas 1944. gadā. Pēc kara arhipelāga ziemeļdaļu ASV pārvaldīja kā ANO Klusā okeāna salu aizbildniecības teritoriju, bet Guama kļuva par ASV neinkorporētu organizētu teritoriju, piešķirot tās iedzīvotājiem ASV pilsonību. 1958., 1961., 1963. un 1969. gadā notika referendumi par Ziemeļu Marianas salu apvienošanos ar Guamu — ziemeļi nobalsoja par, bet Guamas iedzīvotāji nepiekrita. 1978. gadā ziemeļu daļa ieguva speciālu sadraudzības (*Commonwealth*) statusu ar ASV.

## Atsauces

## Ārējās saites
Redback Networks

***Redback Networks Inc.*** bija ASV uzņēmums, kas nodarbojās ar telesakaru aparatūras un programmatūras izgatavošanu interneta pakalpojumu sniedzējiem platjoslas pieslēgumu nodrošināšanai. Dibināts 1996. gadā. Kopš 2007. gadā *[[Ericsson]]* sastāvā.

Uzņēmums piedāvāja *SmartEdge* maršrutētājus.

## Vēsture
*Redback Networks* 1996. gadā dibināja *Gaurav Garg* un *Asher Waldfogel*, bijušie *[[Bay Networks]]* un *[[Cisco Systems]]* darbinieki.
Uzņēmuma akcijas 1998. gadā sāktas kotēt *[[NASDAQ]]* biržā.

1999. gada novembrī iegādāts uzņēmums *Siara Systems*, kas ražoja *SmartEdge 800/1200* maršrutētāju platformu.

2001. gadā sakarā ar inerto ekonomiku *Redback Networks* sākās finansiālas grūtības.
2002. gadā Somijas uzņēmums *[[Nokia]]* nopirka 10 % *Redback Networks* akciju.
2003. gada beigās, nespējot piesaistīt papildu līdzekļus, uzņēmums uzsāka bankrota procedūru. 2004. gada janvārī, pēc parādu likvidēšanas un izmaksu samazināšanas, *Redback Networks* izdevās atjaunot savu darbību. Tas saņēma 30 miljonus USD no *Technology Crossover Ventures*. Uzņēmums sāka pievērsties lauku rajonu nodrošināšanai ar datu pārraides pakalpojumiem. 2005. gadā 4. ceturksnī piedzīvota pirmā peļņa piecu gadu laikā.

2006. gada 20. decembrī Zviedrijas uzņēmums *[[Ericsson]]* paziņoja par *Redback Networks* iegādi par aptuveni 1,9 miljardiem USD. Darījums pabeigts 2007. gada janvārī.
2010. gada janvārī *Redback Networks* pilnībā integrēts *Ericsson* struktūrā.

## Atsauces
Karaļa Džordža sala

**Karaļa Džordža sala** (, ) vai **25. maija sala** (; Argentīnas avotos) ir lielākā Dienvidšetlendas salu arhipelāga sala Antarktikā. Izvietojusies arhipelāga vidusdaļā starp Brensfīlda šaurumu dienvidos un Dreika šaurumu ziemeļos. Faildsa šaurums to atdala no Nelsona salas dienvidrietumos. Ap 90% salas teritorijas klāj ledus. Piekrastē vairākas nelielas saliņas, no kurām viena — Pengvina — ir aktīvs vulkāns.

## Vēsture
Salu atklāja un tās ziemeļu krastu aptuveni nokartēja britu jūrasbraucējs Viljams Smits 1819. gada 16. oktobrī. Nosaukta par godu tā laika Lielbritānijas karalim Džordžam III. 

Salas dienvidu krasta līčus intensīvi izmantoja kā roņu, bet vēlāk arī vaļu mednieku bāzes. Pie salas austrumos esošā Melvila raga atrodas Livonijas klints (*Livonia Rock*, ), kas tā nosaukta par piemiņu angļu buriniekam *Livonia* (pētīja salas roņu medību vietas 1821.–1822. gadā).
Admiralitātes līcī 1906. gadā tika ierīkota vaļu mednieku bāze, kas darbojās līdz Lielajai depresijai, kad pieprasījums pēc vaļu produktiem apsīka un medības kļuva komerciāli neizdevīgas.

## Polārstacijas
thumb|500px|right|Karaļa Džordža salas karte ar polārstacijām. Ar brūnu iekrāsota no ledus brīvā salas daļa.
Pirmo polārstaciju — Bāzi G — Karaļa Džordža salā 1947. gada 18. janvārī ierīkoja Apvienotās Karalistes Folklenda Salu Teritorijas dienests. Tā nepārtraukti funkcionēja līdz 1961. gadam, kad tika slēgta, bet 1984. gadā tās vietā tika uzbūvēta Brazīlijas polārstacija Komandanteferrasa. Mūsdienās salā darbojas 11 valstu 13 polārstacijas, no kurām 11 funkcionē cauru gadu. Vēl divas vasaras stacijas (Baljve un Hulioripamonti) izvietojušās nelielajā Ārdlija salā Maksvela līcī.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Steffen Vogt. Towards an Antarctic Spatial Data Infrastructure
* Human activity on King George Island
Dubļani

**Dubļani** () ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabala Žovkvas rajonā, Ļvivas ziemeļu pievārtē. Pazīstama kā 1856. gadā dibinātās Ļvivas Nacionālās agrārās universitātes mājvieta.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēti 1468. gadā. 1856. gadā šeit tika nodibināta lauksaimniecības skola. Pēc Pirmā pasaules kara Dubļani tika iekļauti atjaunotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Dubļanos ienāca padomju karaspēks. Pēc Otrā pasaules kara Dubļani iekļāvās PSRS, un ietilpa tajā līdz Ukrainas valsts neatkarības nodibināšanai 1991. gadā.

## Cilvēki
Starp pasaules kariem Dubļanu augstskolā mācījās Stepans Bandera (*Степан Андрійович Бандера*, 1909-1956).

## Ārējās saites

*Ļvivas Nacionālā agrārā universitāte ,
Nampo salas

**Nampo salas** (, *Nanpō shotō* — ‘dienvidu salas’) ir vulkānisku salu virkne Klusā okeāna ziemeļrietumos, dienvidos no Japānas arhipelāga. Pieder Japānai un administratīvi ietilpst Tokijas prefektūrā. Salu grupa izstiepusies gandrīz 1200 km garumā no Idzu pussalas Honsju salā Marianas salu virzienā, veidojot Filipīnu jūras ziemeļaustrumu robežu. Nampo salās ietilpst šādas salas un salu grupas:
* Idzu salas,
* Ogasavaras salas,
* Kadzana salas,
* Ņišino.

Pie Nampo salām dažkārt pieskaita dienvidaustrumos esošo Minamitori un dienvidaustrumos esošo Okinotori.

## Atsauces

## Ārējās saites
Roalds Hofmans

**Roalds Hofmans** (, dzimis **Roalds Safrans** () ) ir Polijas ebreju izcelsmes amerikāņu ķīmiķis, 1981. gada Nobela prēmijas ķīmijā laureāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis ebreju ģimenē Zoločivas pilsētā, tolaik Polijā, īsi pirms Otrā pasaules kara. Holokausta laikā, palīdzot iedzīvotājiem, kopā ar māti un citiem cilvēkiem slēpās kāda ukraiņu ciema mājas bēniņos. Pēc kara pārcēlās uz Poliju. 1949. gadā ģimene emigrēja uz ASV.

Hofmans 1958. gadā ieguva bakalaura grādu Kolumbijas Universitātē, bet 1960. gadā - maģistra grādu Hārvarda Universitātē. Kopš 1965. gada strādā Kornela Universitātē.

## Ārējās saites

*Roalds Hofmans Nobela prēmijas mājaslapā
Rava-Ruska

**Rava-Ruska** () ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabala Ļvivas rajonā. Netālu no pilsētas atrodas robežpunkts ar Poliju.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1455. gadā. Ietilpa Žečpospolitā. 1698. gada augustā šeit tikās Krievijas cars Pēteris I un Polijas karalis Augusts II Stiprais, lai vienotos par sadarbību pret Zviedriju. Tikšanās noveda pie Preobraženskas līguma parakstīšanas 1699. gadā un Ziemeļu kara sākuma. Savukārt 1704. gadā šeit tikās Zviedrijas karalis Kārlis XII un Polijas karalis Staņislavs Leščiņskis, lai koordinētu cīņu pret Krieviju. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.

Sākoties Pirmajam pasaules karam, no 1914. gada 3. septembra līdz 11. septembrim ap pilsētu notika Ravas-Ruskas kauja, kurā Krievijas karaspēks sakāva Austroungārijas spēkus. Pēc Pirmā pasaules kara Ravu-Rusku iekļāva jaunizveidotajā Polijas valstī. Šeit darbojās robežsargu skola (*Centralna Szkola Straży Granicznej*). Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova—Ribentropa paktu, pilsētā ienāca padomju karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Ravu-Rusku ieņēma vācieši. Pilsētas ebreju iedzīvotājus iznīcināja holokaustā.

Pēc Otrā pasaules kara Rava-Ruska iekļāvās PSRS un ietilpa tajā līdz Ukrainas valsts neatkarības nodibināšanai 1991. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Žovkva

**Žovkva** () ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā Žovkvas rajona centrs. Žovkvas centra apbūve ir pilsētbūvniecības piemineklis. Cēsu sadraudzības pilsēta.

## Vēsture
Pilsēta dibināta 1594. gadā, kā Žečpospolitas magnāta Staņislava Žolkeviča privātā apdzīvotā vieta. Līdzīgi kā Zamosca, projektēta renesanses stilā. 17. gadsimtā Žovkva bija karaļa Jana III Sobeska rezidences pilsēta, kā arī mākslas un kultūras centrs. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.

Pēc Pirmā pasaules kara pilsēta tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī; tās nosaukums bija **Žolkeva** (*Żółkiew*). Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, pilsētā ienāca padomju karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS pilsētu ieņēma vācieši. Pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti holokaustā.

Pēc Otrā pasaules kara Žovkva iekļāvās PSRS, un ietilpa tajā līdz Ukrainas valsts neatkarības nodibināšanai 1991. gadā. Starp 1951. un 1992. gadu pilsētas nosaukums bija **Ņesterova** () par godu krievu lidotājam Pjotram Ņesterovam, kurš netālu no pilsētas 1914. gada 8. septembrī veica pirmo gaisa tarānu un gāja bojā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Virtuālā Žovkva
Azadkašmīra

**Azadkašmīra** ( — ‘Brīvā Kašmīra’), oficiāli **Azada Džammu un Kašmīra**, ir Pakistānas province. Tā tiek uzskatīta arī par pašpasludinātu valsti, kas juridiski ir Indijas teritorija.

## Atsauces
Karolīnu salas

**Karolīnu salas** () ir vulkānisku un koraļļu salu arhipelāgs Klusā okeāna ziemeļrietumos. Arhipelāgā izvietojušās divas valstis — Mikronēzijas Federatīvās Valstis, kas aizņem arhipelāga lielāko daļu, un Palau arhipelāga rietumos. Arhipelāgā ietilpst vairāk kā 900 salu, bet tikai neliela daļa no tām ir apdzīvotas. Salas apdzīvo vairākas mikronēziešu tautas.

## Vēsture
Arhipelāgu, sākot no tā rietumiem, pirms apmēram trim—četriem tūkstošiem gadu apdzīvoja ieceļotāji no Filipīnām. Pirmie eiropieši salās ieradās 16. gadsimta 20. gados un piešķīra tām dažādus nosaukumus. 1686. gadā Fransisko de Leskano Japas salu pasludināja par Spānijas īpašumu un pārdēvēja to, kā arī Palau salas rietumos un citas salas un atolus uz austrumiem līdz Gilberta salām par Karolīnu salām par godu Spānijas karalim Karlosam II. 1732. gadā salās ieradās pirmie spāņu misionāri, bet tikai 1875. gadā arhipelāgu administratīvi iekļāva kādā Spānijas valdījumā — Spānijas Austrumindijā. 1886. gadā nodibināja pirmo spāņu koloniju Santjago de la Asensjona (mūsdienu Kolonja) Ponpejas salā.

Pēc Spānijas—ASV kara Spānija bija spiesta salas par 17 miljoniem vācu zelta marku pārdot Vācijai, kas tās kopā ar Marianas un Māršala Salām iekļāva Vācu Jaungvinejas kolonijā. 1914. gadā salas ieņēma Japāna, kas 1920. gadā ieguva Nāciju Līgas mandātu salu pārvaldīšanai. Pēc Otrā pasaules kara arhipelāgs kļuva par ASV Klusā okeāna salu aizbildniecības teritorijas daļu. 1986. gadā neatkarību ieguva Mikronēzijas Federatīvās Valstis, kurās apvienojās bijušās aizbildniecības teritorijas Japas, Čūkas un Ponpejas distrikti, bet 1994. gadā — Palau.

## Atsauces

## Ārējās saites
Intellisync

***Intellisync*** (agrākais nosaukums ***Pumatech***) bija ASV uzņēmums, kas nodarbojās ar datu sinhronizācijas programmatūras izstrādi mobilajām ierīcēm. Dibināts 1993. gadā. Kopš 2006. gadā *[[Nokia]]* sastāvā.

## Vēsture
Uzņēmums ***Pumatech*** dibināts 1993. gadā. 1994. gada oktobrī izlaists pirmais produkts *TranXit*. 1996. gadā nosaukums mainīts uz ***Puma Technology, Inc.*** 1996. gada aprīlī iegādāts uzņēmums *IntelliLink*, kas izstrādāja datu apmaiņas sistēmas. Augustā izlaists pirmais *Intellisync* saimes produkts. Decembrī *Puma Technology* akcijas sāktas kotēt *[[NASDAQ]]* biržā.
1997. gadā iegādāts uzņēmums *Real World Solutions*, 1998. gadā — *SoftMagic*, 1999. gadā — *ProxiNet*, 2000. gadā — *NetMind Technologies*, *Dry Creek Software* un *The Windward Group*. Uzņēmumi iegādāti, lai iegūtu jaunas tehnoloģijas, risinājumus un patentus.

2000. gadā uzņēmuma nosaukums mainīts uz ***Pumatech, Inc.***
2003. gadā iegādāti uzņēmumi *Starfish Software*, *Loudfire*, *Spontaneous Technology*, *Synchrologic*. 2004. gada 18. februārī uzņēmuma nosaukums mainīts uz ***Intellisync Corporation***

2005. gada 16. novembrī tika paziņots, ka Somijas mobilo telefonu ražotājs *[[Nokia]]* iegādāsies *Intellisync*. Darījums tika pabeigts 2006. gada 10. februārī. Vēlāk *Intellisync* birojs tika pārcelts uz *Nokia* biroju *Mountain View*.

## Atsauces
Aizputes baznīcas

**Aizputē** ir šādas **baznīcas**:
* Aizputes baptistu baznīca,
* Aizputes Septītās dienas adventistu baznīca,
* Aizputes Svētā Ignācija no Lojolas Romas katoļu baznīca,
* Aizputes Svētā Jāņa evaņģēliski luteriskā baznīca.
Bauskas baznīca

**Bauskas baznīca** var būt:

* Bauskas katoļu baznīca
* Bauskas luterāņu baznīca
* Bauskas pareizticīgo baznīca
Kreituse

**Kreituse** var būt:

* Ilga Kreituse (1952) — politiķe, politoloģe un pasniedzēja;
* Līva Kreituse (1987) — juriste un politiķe.

## Skatīt arī
* Kreituss
Berehove

**Berehove** () jeb **Beregsāsa** () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Aizkarpatu apgabalā. Pilsētas iedzīvotāju lielākā etniskā kopiena ir ungāri (48,1% no iedzīvotājiem 2001. gadā), un tā ir galvenais Ukrainas ungāru kultūras centrs. Kopš 2012. gada septembra ungāru valodai pilsētā ir oficiāls statuss. Pilsētā ir ungāru teātris un ungāru augstākā mācību iestāde (*Закарпатський угорський інститут імені Ференца Ракоці II/II. Rákóczi Ferenc Kárpátaljai Magyar Főiskola*).

## Vēsture
Pilsētu 1063. gadā kā Lamperthāzu () esot dibinājis Ungārijas karaļa Bēlas I dēls Lamperts. 1240.—1241. gadā pilsētu nopostīja mongoļu hana Batija karaspēks un karalis Bēla IV nometināja šeit sakšu kolonistus. Berehove gadsimtiem (no 1271. gada līdz 1920. gadam) bijusi vēsturiskās Ungārijas sastāvā kā Beregas komitāta centrs. 1919. gadā pilsētu īsu brīdi ieņēma Rumānijas karaspēks, tomēr pēc Trianonas līguma tā kopā ar apkārtnes pilsētām tika iekļauta Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā (no 1938. līdz 1944. gadam) - Ungārijas sastāvā. 1944. gada 25. oktobrī to ieņēma Sarkanā armija.

Pēc Otrā pasaules kara no Čehoslovākijas tika atdalīta Piekarpatu Rutēnija (*Підкарпатьска Русь*) un izveidots Aizkarpatu apgabals PSRS (Ukrainas PSR) sastāvā. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā. 1992. gadā pilsētā tika sarīkots vietējais referendums par pilsētas pārsaukšanu par Beregsāsu. Kaut arī vairākums nobalsojušo balsoja "par", referendumam nebija kvoruma.

## Ārējās saites

*Ungārijas konsulāts Berehovē
Kino (nozīmju atdalīšana)

**Kino** var būt:

* Kino, arī kinematogrāfija — vizuālās mākslas nozare;
* Kinoteātris — vieta, kur uz lielā ekrāna tiek izrādītas kinofilmas;
* Kino () — PSRS rokgrupa.
Basku Zemes tūre

**Basku Zemes tūre** (, ) ir ikgadējas profesionālas šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, kas aprīļa sākumā notiek Basku Zemē, Spānijā.

Pirmās sacensības notika 1924. gadā, bet laika posmā no 1935. līdz 1969. gadam tās nenotika. Tomēr no 1939. līdz 1969. gadam notika citas, līdzīgas sacensības. Sacensības ir pieminētas un aprakstītas Ernesta Hemingveja romānā "Un saule lec". Tās ir vienas no sacensībām, kuras iekļautas UCI Pasaules tūres kalendārā.

## Uzvarētāji kopš 1990. gada
Austrijas himna

***Land der Berge, Land am Strome*** () ir Austrijas valsts himna. Tā oficiāli tika pasludināta par Austrijas himnu 1946. gada 22. oktobrī. 2012. gada 1. janvārī himnai mazliet tika mainīti vārdi, jo Austrijas konservatīvie politiķi uzskatīja, ka līdz tam tajā tiek diskriminētas sievietes.

Pirms Otrā pasaules kara Austrijas himna bija dziesma *Sei gesegnet ohne Ende* ar Jozefa Haidna mūziku.

## Himnas vārdi vācu valodā

: Land der Berge, Land am Strome,
: Land der Äcker, Land der Dome,
: Land der Hämmer, zukunftsreich!
: Heimat großer Töchter und Söhne,
: Volk, begnadet für das Schöne,
: Vielgerühmtes Österreich,
: Vielgerühmtes Österreich!

: Heiß umfehdet, wild umstritten,
: Liegst dem Erdteil du inmitten
: Einem starken Herzen gleich.
: Hast seit frühen Ahnentagen
: Hoher Sendung Last getragen,
: Vielgeprüftes Österreich,
: Vielgeprüftes Österreich.

: Mutig in die neuen Zeiten,
: Frei und gläubig sieh uns schreiten,
: Arbeitsfroh und hoffnungsreich.
: Einig laß in Jubelchören,
: Vaterland, dir Treue schwören.
: Vielgeliebtes Österreich,
: Vielgeliebtes Österreich.
Avatārs

**Avatārs** var būt:

* Avatārs (ezoterika) — persona bez karmas, kura pieņem cilvēka formu labos nolūkos.
* Avatārs (datorspēle) — lietotāja vadīts tēls.

## Skatīt arī
* "Avatars" — filma
* Avatāra — dievības izpausmes forma hinduismā
Trafalgaras laukums

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q129143"
}


**Trafalgaras laukums** () ir laukums centrālajā Londonā, Anglijā. Laukuma ziemeļu pusē atrodas Anglijas Nacionālā galerija, bet austrumos Svētā Mātiņa baznīca. Laukums sastāv no centrālās daļas ar celiņiem uz trīs pusēm, un terasi uz ziemeļiem, priekšā Nacionālajai galerijai. Tās centrā ir strūklaka un Nelsona kolonna, pie kuras pamata ir izvietotas četras bronzas lauvas. Nosaukums laukumam ir cēlies no Trafalgaras kaujas, kas norisinājās 1805. gadā un kuru laikā briti uzvarēja Napoleonu Bonapartu.

Laukums tiek izmantots politiskām demonstrācijām, sporta pasākumiem un sabiedriskiem pasākumiem, kā Jaunais gads, Ziemassvētki. Laukumā ir uzņemtas arī filmas, kā *[[Doctor Who]]*, *Casino Royale* (1967) un *Avengers* (1960). 2011. gada 7. jūlijā laukumā notika pasaules pirmizrāde Harija Potera filmu cikla pēdējai filmai "Harijs Poters un Nāves dāvesti: Otrā daļa".

## Ārējās saites
Douru

**Douru** () jeb **Dvero** () ir upe Pireneju pussalas ziemeļos, Spānijā un Portugālē. Sākas Sorijas provincē, Ibērijas kalnos. Veckastīlijas plakankalnē tek pa 30—40 m šauru gultni 200—500 m dziļā kanjonā. Palos upes līmenis paceļas par 15—20 m. Douru ietek Atlantijas okeānā Portu pilsētā.

Upi izmanto apūdeņošanai, kuģošanai un enerģētikā. Dažas no hidroelektrostacijām ir Aldeadavilas HES (718 MW) un Pikotes HES (216 MW).

## Pietekas
* Adaha,
* Esla,
* Pisverga,
* Tormesa.

## Ārējās saites
Čopa

**Čopa** () ir pilsēta Ukrainas galējos rietumos, Aizkarpatu apgabalā pie Tisas upes. Nozīmīgs dzelzceļa mezgls un robežpunkts ar Ungāriju un Slovākiju. Tisas upes pretējā krastā atrodas Ungārijas pilsēta Zāhoņa, bet otrpus Slovākijas robežas — Černas pie Tisas pilsēta.

## Vēsture
Čopa pirmoreiz rakstos minēta 1281. gadā, tomēr attīstījās lēni. Gadsimtiem bijusi vēsturiskās Ungārijas sastāvā. Sākusi attīstīties līdz ar dzelzceļa līnijas Debrecena—Mukačeve izbūvi 1872. gadā. Pēc Pirmā pasaules kara Trianonas līgums iekļāva Čopu Čehoslovākijas daļas — Slovākijas sastāvā. Otrā pasaules kara laikā (no 1938. līdz 1944. gadam) — Ungārijas sastāvā. Smagi cietusi kaujās. 1944. gada 23. novembrī to ieņēma Sarkanā armija. Pēc Otrā pasaules kara no Čehoslovākijas tika atdalīta t.s. Piekarpatu Krievzeme (*Підкарпатьска Русь*), un izveidots Aizkarpatu apgabals PSRS (Ukrainas PSR) sastāvā. Kaut arī Čopa bija Slovākijas daļa, tā kā tā bija svarīgs dzelzceļa mezgls, PSRS pievienoja arī to. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pelēkās zosis

**Pelēkās zosis** (*Anser*) ir zosu ģints, kas pieder pīļu dzimtai (*Anatidae*). Saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem šajā ģintī ir 11 sugas. Zosis sastopamas tikai ziemeļu puslodē: Ziemeļamerikā un Eirāzijā. Dažas sugas mājo augstkalnos, piemēram, kalnu zoss (*Anser indicus*), kas mājo 4000—5000 metrus virs jūras līmeņa. Kopumā zosis ligzdo ziemeļos, bet ziemot dodas uz siltākiem reģioniem izplatības areāla dienvidos.

## Izskats
[thumb|left|240px|[Baltpieres zoss (*Anser albifrons*) ir bieži novērojama, caurceļojot Latviju]]
Pelēkās zosis ir liela auguma putni. Lielākā no visām pelēkajām zosīm ir meža zoss (*Anser anser*). Tās ķermeņa garums var sasniegt 90 cm, spārnu plētums 180 cm, bet svars 4,56 kg. 

Pelēko zosu apspalvojums ir balts, pelēks vai pelēkbrūns. Tumšo spalvu sugām raksturīgas baltas pazīmes. Baltā apspalvojuma sugām spārnu gali ir melni. Visām sugām ir sārtas kājas un pelēks, oranžs, sārts vai divkrāsu (oranžs un pelēks, sārts un pelēks) knābis.

## Pelēkās zosis Latvijā
Kopumā Latvijā novērojamas 8 pelēko zosu sugas: sējas zoss (*Anser fabalis*), tundras sējas zoss (*Anser serrirostris*), īsknābja zoss (*Anser brachyrhynchus*), baltpieres zoss (*Anser albifrons*),  kalnu zoss (*Anser indicus*), mazā zoss (*Anser erythropus*), meža zoss (*Anser anser*) un sniega zoss (*Anser caerulescens*).

Zosis Latvijā ir bieži sastopamas caurceļošanas laikā, taču reti citās sezonās. Īpaši bieži caurceļo sējas zoss un baltpieres zoss. Samērā nelielā skaitā lielākajos niedrāju ezeros ligzdo meža zoss (*Anser anser*). 

## Sistemātika
[thumb|260px|[Sniega zoss (*Anser caerulescens*)]]
* **Pelēko zosu ģints** (*Anser*)
** Baltpieres zoss (*Anser albifrons*)
** Īsknābja zoss (*Anser brachyrhynchus*)
** Kalnu zoss (*Anser indicus*)
** Karaliskā zoss (*Anser canagicus*)
** Lielknābja zoss (*Anser cygnoides*)
** Mazā zoss (*Anser erythropus*)
** Meža zoss (*Anser anser*)
** Rosa zoss (*Anser rossii*)
** Sējas zoss (*Anser fabalis*)
** Sniega zoss (*Anser caerulescens*)
** Tundras sējas zoss (*Anser serrirostris*)

## Atsauces

## Ārējās saites
*Putni Daba
*Zosis
*Anser (Genus): Grey or Gray Geese
*Anser
*Grey Geese (Anser) Identification
*Grey Goose - domestic and wild geese
*True Geese of the World
Va Valsts

**Va Valsts** (va: *Mēng Vax* vai *Meung Va*; , ) ir neatzīts Mjanmas štats, šobrīd saukts par **Va 2. Speciālo Reģionu** Šana štatam, kas atrodas uz ziemeļiem. Administratīvā galvaspilsēta ir Panghama. Nosaukums Va ir radīts no etniskās grupas, kas dzīvo šajā teritorijā. Va Valstī dzīvo 558 tūkstoši iedzīvotāju. Tā kā va valodai nav rakstu valodas, valdības darba valoda ir mandarīnu.

## Skatīt arī
* Činlande

## Atsauces
1242. gads

**1242. gads** (MCCXLII) ir gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.

## Notikumi
* 5. aprīlis - Ledus kauja uz Peipusa ezera starp Novgorodas kņazisti un krustnešiem.
* 16. novembris — Ungārijas Karalistes karalis Bēla IV Gradecas (mūsdienu Zagrebas daļas) iedzīvotājiem izdeva Zelta Bullu, ar kuru Gradeca tika pasludināta par karaļa brīvo pilsētu.
* Karagājiens uz Kursu un Kuldīgas nodibināšana

## Dzimuši
## Miruši

## Atsauces
Makvorija sala

**Makvorija sala** () ir neapdzīvota sala Dienvidu okeānā dienvidrietumos no Jaunzēlandes. Pieder Austrālijai un ietilpst Tasmanijas štatā. Salu 1810. gada 11. jūlijā atklāja austrāliešu roņu mednieks Frederiks Haselboro un nosauca par godu tā laika Jaundienvidvelsas gubernatoram pulkvedim Lahlanam Makvorijam *(Lachlan Macquarie)*. 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā sala tika izmantota par bāzi roņu un vaļu medniekiem. 1948. gadā salas ziemeļgalā tika ierīkota Austrālijas polārstacija Makvoriailenda. 1997. gadā sala un tās tuvumā esošās Džadža un Klārka salas un Bišopa un Klārka salas tika iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Macquarie Island Station (Australian Antarctic Division)
** Macquarie Island Station webcam
* World heritage listing for Macquarie Island
* Macquarie Island oceanic crust
* A picture of Macquarie Island (historical heritage — Remnants of seal hunting)
Baseina iela (Rīga)

thumb|Baseina ielas savienojums ar Lielirbes ielu.
**Baseina iela** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Šampēterī. Baseina iela sākas krustojumā ar Kalnciema ielu un Lielirbes ielu un beidzas krustojumā ar Volguntes ielu un Fridriha Candera ielu. Kopējais ielas garums ir 280 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Baseina ielā ir vienvirziena satiksmes kustība divās joslās (virzienā no Lielirbes ielas uz Volguntes ielu). Ielā ir savrupmāju apbūve.

## Vēsture
1910. gadā apstiprināts nosaukums **Rindzeles muižas iela** (*Rindzel/n/sche Str.*, *Rindzeļ/n/skaja ul.*) iedzīvotāju izveidotajai ielai. Apmēram 1920. gadā iela pārsaukta par **Rindzeles ielu** (Rindzele ir bijušais pagasta centrs, mūsdienās ciems, Tukuma rajona Zentenes pagastā). 1938. gadā iela ieguva tās pašreizējo nosaukumu. Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā iela saucās *Beckenstraße*.

Baseina ielā 5 a atrodas arhitektes Martas Staņas savrupmāja, uzcelta pēc viņas pašas projekta 1955.—1963. gados. 

## Ielu savienojumi
Baseina iela ir savienota ar šādām ielām:
* Lielirbes iela
* Kalnciema iela
* Volguntes iela
* Fridriha Candera iela

## Sabiedriskais transports
Baseina ielā kursē 22. un 35. maršruta autobusi virzienā prom no pilsētas centra.

## Skatīt arī
* Šampēteris
* Baseina iela citās Latvijas pilsētās

## Atsauces