open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Spēļu kārtis

thumb|Klasiskās spēļu kārtis
**Spēļu kārtis** parasti ir no papīra vai plānas plastmasas darinātu taisnstūrveida priekšmetu komplekts ar noteiktu zīmējumu, kas norāda katras vienības vērtību vai nozīmi. Kārtis parasti izmanto kāršu spēlēs, taču tās lieto arī kāršu trikiem, zīlēšanai, azartspēlēm un kolekcionēšanai. Kāršu komplektu sauc par kavu. Kāršu komplektā visbiežāk ir 52, 54 vai 36 kārtis.

Klasiskajām spēļu kārtīm (angļu-amerikāņu kava, kuru izmanto arī Latvijā) ir četri masti (no  — 'veidi') — ercens (ercs) (♥), pīķis (♠), kreicis (kreics jeb krusts) (♣) un kāravs (♦). Mastā ir dūzis, kungs, dāma, kalps, 10, 9, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2, taču ne visām kāršu spēlēm izmanto visas kārtis (citām savukārt izmanto pat divas kāršu kavas).

Latvijā bieži spēlēta kāršu spēle ir zole.

## Vēsture
Jau m.ē. 8. gadsimtā Ķīnā, Tanu impērijā ļaudis aizrāvās ar kāršu spēli, šim nolūkam izmantojot valsts kases drukātās banknošu asignācijas. Uz banknotēm atveidotie imperatoru, prinču, to sievu, provinču gubernatoru portreti noteica arī asignācijas vietu spēļu kāršu hierarhijā.

Eiropā spēļu kārtis ieveda musulmaņi, kuri 10. gadsimtā bija iekarojuši Pireneju pussalu un Sicīliju. 1260. gados vācu zemēs jau pastāvējusi spēļu kāršu zīmētāju ģilde. No šī laika nāk arī spēļu kāršu "mastu" nosaukumi: **kreicis** (no  — 'krusts'), **pīķis** (*Pik*), **kāravs** (*Karo* — 'četrstūris') un **ercens** (*Herz* — 'sirds').

Spēļu kārtis zīmējuši daudzi slaveni mākslinieki, un bieži vien tās no mākslas viedokļa bijušas īsti miniatūru šedevri. Karaļus kāršu kavā līdz pat jaunajiem laikiem bija raksturīgi attēlot kā konkrētus personāžus: kā "ercenu" karali parasti zīmēja Kārli Lielo, kā "pīķu" karali — Bībeles Dāvidu, kā "kāravu" karali — Cēzaru, bet kā "kreiču" karali — Maķedonijas Aleksandru.

## Ārējās saites
* Spēļu kāršu vēsture 
* XV gs. itāļu zemēs lietotas spēļu kārtis
* XV gs. vācu zemēs lietotas spēļu kārtis
* XV gs. t.s. Štutgartes spēļu kārtis
* XV gs. t.s. Meistara kārtis
* XVI gs. t.s. "pamācošās" spēļu kārtis
* The World of Playing Cards spēļu kāršu kolekcija 
* Ņujorkas Publiskās bibliotēkas "Inženieru" spēļu kāršu kava (1702.)
Vāni

[thumb|250px|Vans [Freijs ar mežakuili, dzīvnieku, kas asociējas ar vaniem.]]
**Vani** (senskandināvu jeb ) ir viena no divām dievu grupām senskandināvu mitoloģijā (galvenā dievu grupa ir āsi). Vani pamatā ir auglības, jūras un pārticības dievi. Pie vaniem pieder jūras dievs un vanu dievu tēvs Njords, sensk. *Njǫrðr*, auglības dievs Freijs, sensk. *Freyr* un mīlas un seksualitātes dieviete Freija, sensk. *Freiyja*, kas vēlāk kļūst par āsu dieviem (pēc abu dievu grupu kara miera uzturēšanai āsi un vani apmainās ar gūstekņiem — pie vaniem dodas mitināties Odina brālis Hēns), sensk. *Hœnir* vai *Hǿnir* jeb Zīlis (Ulža Bēziņa "Eddas dziesmu" atdzejojumā) Iespējams, arī Skadei, sensk. *Skaði*, Gerdai, sensk. *Gerðr* un Odam, sensk. *Oðr* ir vanu izcelsme. Vani mitinās Vānaheimā. Atšķirībā no āsiem, starp vaniem pieļaujams ir incests, un viņus saista ar maģijas lietojumu (maģiju āsiem iemācījusi Freija).

Tiek uzskatīts, ka vani ir senākas dievības par āsiem (nav skaidrības, vai abas dievu grupas pastāvējušas pilnībā paralēli vai arī āsu kults laika gaitā izspiedis vanu kultu). Vanu kults bija spēcīgāks vietās, kur plašāk izplatīta bija zvejniecība.

Snorri Sturlusona Eddā vani dažkārt identificēti ar alfiem (*Alfar*), iespējams, tādēļ, ka gan vanus, gan alfus saista ar auglību (alfi ir zemākas pakāpes auglības dievības).

## Vanu uzskaitījums

* Freija
* Freijs
* Gerda
* Gulveiga
* Hēns (āsu gūsteknis)
* Mīmis (āsu gūsteknis)
* Kvase
* Līts jeb Krāsis (Ulža Bērziņa atdzejojumā)
* Njords
* Skade

Iespējams, ar vāniem saistīts arī Heimdals.
## Atsauces
Saadi

thumb|upright=1.2|Saadi (sēž pa kreisi 1602. gada zīmējumā).
**Saadi** (, *Saʿdī*; dzimis 1209. vai 1210. gadā Šīrāzā, miris 1283. vai 1291. gadā) bija izcils persiešu viduslaiku dzejnieks un sūfistu domātājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis pēc 1209. gada Šīrāzā, Persijā. Līdz 1226. gadam viņš Bagdādē studēja arābu literatūru un islāma zinātnes. Apceļoja Sīriju, Palestīnu, Jemenu, Turciju, Ēģipti un citas zemes. Iespējams, kādu laiku viņš pavadījis krustnešu gūstā. 
Pēc mongoļu hana Hulagu iebrukuma viņš ap 1257. gadu atgriezās Širāzā un sacerēja savus autobiogrāfiskos dzejojumus. 

Miris Šīrāzā pēc 1283. gada.

## Darbi
Saadi nozīmīgākie darbi ir dzeju un prozu apvienojošās grāmatas "Augļu dārzs" (*Būstān*, 1275), "Rožu dārzs" (*Golestān*, 1258), kā arī dzejas krājums "Dīvāns" (*Divan*).

Pirmais, kas ar Saadi darbiem iepazīstināja Eiropu, bija Andrē di Riērs, kas 1634. gadā publicēja daļēju "Rožu dārza" tulkojumu franču valodā. 1654. gadā Ādams Oleāriuss vācu valodā pilnībā publicēja gan "Augļu dārzu", gan "Rožu dārzu".

Latviešu valodā ir izdots "Rožu dārzs" Ulda Bērziņa atdzejojumā (1983).

## Ārējās saites
* "Rožu dārzs" (angļu valodā) 
* Saadi biogrāfija (angļu valodā)
Salmans Rušdi

**Sers Ahmeds Salmans Rušdi** (, , ; dzimis ) ir Indijā dzimis britu rakstnieks. Rušdi uzaudzis Mumbajā (tolaik Bombeja), kur mācījies skolā (*Cathedral and John Connon School*), pēc tam mācījies prestižajā Ragbijas skolā Vorvikšīrā Anglijā, tad Kembridžas Universitātes Karaļa koledžā. Rušdi darbi tiek saistīti ar maģisko reālismu. Viņa pazīstamākais darbs ir radikālā islāma iedvesmotais romāns "Sātaniskās vārsmas" (*The Satanic Verses*, 1988), pēc kura publicēšanas Irānā tika izsludināta fatva, kurā bija pieprasīta Rušdi sodīšana ar nāvi. Fatva joprojām ir spēkā, par Rušdi nogalināšanu izsludinātā atlīdzība mūsdienās sasniegusi 3 miljonus dolāru. Rušdi apsargā britu slepenais dienests.

2022. gada 12. augustā pasākumā Ņujorkā Salmanu Rušdi sadūra uzbrucējs, pēc šī notikuma Rušdi zaudēja redzi vienā acī un nespēja darboties ar vienu roku.

## Pazīstamākie Salmana Rušdi darbi
* "Pusnakts bērni" (*Midnight's Children*, 1981) - romāns, izdots latviski 2000. gadā, tulk. Ingūna Beķere
* "Kauns" (*Shame*, 1983) - romāns
* "Sātaniskās vārsmas" (*The Satanic Verses*, 1988) - romāns, izdots latviski 2009. gadā, tulk. Ingūna Beķere
* "Maura pēdējā nopūta" (*The Moor's Last Sigh*, 1995) - romāns, izdots latviski 1999. gadā, tulk. Silvija Brice, atz. Knuts Skujenieks
* "Zeme zem viņas kājām: stāsts par mīlu, nāvi un rokenrolu" (*The Ground Beneath Her Feet*, 1999) - romāns, izdots latviski 2001. gadā, tulk. Silvija Brice
* "Niknums" (*Fury*, 2001) - romāns, izdots latviski 2002. gadā, tulk. Silvija Brice
* "Klauns Šalimars" (*Shalimar the Clown*, 2005) - romāns, izdots latviski 2007. gadā, tulk. Silvija Brice
* "Florences burve" (*The Enchantress of Florence*, 2008) - romāns, izdots latviski 2010. gadā, tulk. Silvija Brice

## Atsauces

## Ārējās saites
* Par S. Rušdi Britu Padomes mājaslapā
Ods

**Ods** var būt:
* Ods — dievs skandināvu mitoloģijā;
* aksimīdodi — kukaiņu dzimta;
* abiniekodi — kukaiņu dzimta;
* dzēlējodi — kukaiņu dzimta (šie kukaiņi tautā bieži vien tiek vienkārši saukti par odiem);
* garkājodi — kukaiņu dzimta;
* gartaustodi — kukaiņu dzimta;
* kaulodi — kukaiņu dzimta;
* kožodiņi — kukaiņu dzimta;
* krastmalodi — kukaiņu dzimta;
* pangodiņi — kukaiņu dzimta;
* pelējumodi — kukaiņu dzimta;
* piepjodi — kukaiņu dzimta;
* plattaustodi — kukaiņu dzimta;
* praulodi — kukaiņu dzimta;
* raibspārnodi — kukaiņu dzimta;
* resnkājodi — kukaiņu dzimta;
* sēņodi — kukaiņu dzimta;
* strautodi — kukaiņu dzimta;
* sūnodi — kukaiņu dzimta;
* sveķodi — kukaiņu dzimta;
* trauslkājodi — kukaiņu dzimta;
* tīklspārnodi — kukaiņu dzimta; 
* trīsuļodi — kukaiņu dzimta;
* trūdodi — kukaiņu dzimta;
* ūdensodi — kukaiņu dzimta;
* varžodi — kukaiņu dzimta;
* ziemasodi — kukaiņu dzimta.
Audumla

thumb|250px|Audumla laizot atklāj Buri galvu (18. gadsimta īslandiešu manuskripts)
**Audumla** (, *Auðumla*, *Auðhumbla* vai *Auðhumla*) skandināvu mitoloģijā ir pirmatnējā govs, kura kopā ar Īmiru radās bezdibenī Ginnungagapā pirms pasaules rašanās. Īmirs barojās no govs piena, savukārt govs laizīja sāli, kas klāja Ginnungagapa sienas, pamazām atklādama Buri, dievu priekšteča, ķermeni.

Audumla pieminēta tikai Jaunākajā Edā.
Būri (dievs)

[thumb|250px|[Audumla laizot atklāj Buri galvu (18. gadsimta īslandiešu manuskripts)]]
**Būri** jeb **Buri** () skandināvu mitoloģijā ir pirmais dievs, pārējo dievu priekštecis. Viņš ir Bora tēvs un Odina vectēvs. Būri radās, govij Audumlai laizot bezdibeņa Ginnungagapa sienu sāļo ledu (šis mīts parādās tikai Jaunākajā Edā, taču Būri minēts arī skaldu dzejā).

"U" garums vārdā "Būri" nav zināms. Manuskriptā tas nav norādīts, taču parasti tiek pieņemts, ka "u" ir garš (pēc metriskās pozīcijas).
Buri

**Buri** (pašnosaukums: *bura* — ‘cilvēki’) ir viena no Rietumāfrikas tautām. Kompakti apdzīvo Nigērijas ziemeļaustrumus (Borno un Adamavas štatus) un Kamerūnas ziemeļus Čada ezera apkaimē. Iedalās līdzenumu un kalnu buros. Valoda pieder Čadas valodu saimei, izplatīta arī hausu un kanuru valoda. Ticīgie pārsvarā musulmaņi sunnīti, saglabājušies arī tradicionālie ticējumi. Galvenā nodarbošanās — zemkopība un lopkopība.

## Atsauces

## Ārējās saites
Būri

**Būri** var būt:
* dievs skandināvu mitoloģijā (Būri),
* vēsturisks nosaukums afrikāneru tautai Dienvidāfrikā.
* daudzskaitļa forma vārdam "būris"

## Skatīt arī
* Buri
Šveices karogs

thumb|150px|Šveices Konfederācijas karogs. Malu attiecība: 1:1
[thumb|150px|Šveices jūras karogs. [Attēls:FIAV_000110.svg|20px Malu attiecība: 2:3]]
**Šveices karogs** ir izveidojies 13. gadsimtā, kad notika Šveices kantonu apvienošanās. Par karoga simboliku bija izvēlēts vienāda garuma malu krusts, kas ir gan kristiešu simbols (Šveices reliģijas - kristieši ~ 90%) gan neitralitātes apzīmējums (vienādās krusta malas). Oficiāli tas nostiprināts kā oficiālais karogs 19. gadsimta vidū, kad tika izstrādāta Šveices Konfederācijas konstitūcija.

Šveices karogs ir viens no diviem valstu karogiem, kuriem ir kvadrātveida forma (otrs ir Vatikāna karogs).
Ods (dievs)

thumb|250px|Ods pametot Freiju.
**Ods** ( - 'dvēsele', salikteņos lieto ar nozīmi 'liels spēks, enerģija') senskandināvu mitoloģijā ir Freijas vīrs. Viņiem ir meitas Hnosa un Gersimi.

Snorri Sturlusons Jaunākajā Edā min, ka Freija raud sarkana zelta asaras, kad Ods dodas tālos ceļojumos; viņa arī dodas viņu meklēt, tāpēc sev pieņēmusi daudz vārdu.

Pastāv teorija, ka Freija un Friga varētu būt viena dieviete. Frigas vīrs ir Odins, un *Óðr* ir arī viens no Odina vārdiem, tāpēc iespējams, ka Ods ir tikai Odina hipostāze.

## Ārējās saites
Šveices ģerbonis

**Šveices Konfederācijas ģerbonis** ir viens no Šveices valsts simboliem. Tas veidots uz karoga pamata, izmainot formu no standarta karoga uz heraldiskā vairoga formu.

## Skatīt arī
* Šveices Konfederācijas karogs

## Ārējās saites
* Bundesbeschluss betreffend das eidgenössische Wappen
Juris Sokolovskis

**Juris Sokolovskis** (dzimis  Rīgā) ir Latvijas politiķis, 7., 8. un 9. Saeimas deputāts, partijas PCTVL valdes līdzpriekšsēdētājs (2007—2011), jurists, augstskolas pasniedzējs. Beidzis Baltijas Krievu institūta juridisko fakultāti, 2001. gadā ieguvis maģistra grādu. 2004. gadā kļuva par šīs augstskolas docētāju.

## Politiskā darbība
1996. gadā, būdams tikai 20 gadu vecs students, J. Sokolovskis bija viens no partijas "Līdztiesība" dibinātājiem, kā arī iestājās Latvijas Cilvēktiesību komitejā. 1998. gadā 22 gadu vecumā tika ievēlēts 7. Saeimā no Tautas Saskaņas partijas saraksta, kļūstot par tobrīd jaunāko deputātu Saeimas vēsturē. Turpināja darboties arī nākamajos parlamentos: 2002. gadā ievēlēts 8. Saeimā un 2006. gadā 9. Saeimā no "Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā" (PCTVL) saraksta. 2003. gada martā-jūnijā bija PCTVL frakcijas priekšsēdētājs, kopš augusta — frakcijas priekšsēdētāja biedrs. Regulāri rakstījis reportāžas no Saeimas laikrakstā "Rakurss".

2004. gadā kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās Eiropas Parlamentā, bet netika tajā ievēlēts, tomēr pēc balsu skaita PCTVL sarakstā atpalika tikai no tā līderes Tatjanas Ždanokas.

2005. gadā ievēlēts par jaundibinātās PCTVL jaunatnes organizācijas līdzpriekšsēdētāju, bet 2007. gadā — PCTVL 4. kongresā ievēlēts par partijas valdes līdzpriekšsēdētāju (PCTVL tika pārveidota no apvienības par politisku partiju), šo amatu saglabājis līdz 2011. gadam.

2010. gada 10. Saeimas vēlēšanas PCTVL bija ļoti neveiksmīgas, saraksts neguva vēlētāju atbalstu un J. Sokolovskis zaudēja Saeimas deputāta mandātu. Pēc šīs neveiksmes pārtrauca aktīvo politisko darbību un nākamajā gadā ārkārtas Saeimas vēlēšanās nepiedalījās.

## Privātā dzīve
Piedalījies komandā «Пчелы» "Kas? Kur? Kad?" spēlēs Rīgas lietpratēju klubā. Aizraušanās — psihoanalīze, ūdenstūrisms, šahs.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 7., 8., 9. Saeimas deputāta dati
Anastasijs I

**Anastasijs I** var būt:

* Anastasijs I (*Anastasius I*), Romas pāvests (399—401);
* Anastasijs I (*Anastasius I* vai *Flavius Anastasius*, ap 430—518), Bizantijas imperators (491—518).
Anastasijs I (imperators)

**Anastasijs I** arī *Flāvijs Anastasijs* (*Anastasius I, Flavius Anastasius*) (dzimis ap 430. gadu, miris 518. gada 9. jūlijā) bija Bizantijas imperators (419-518).

Dzimis Dirrahijā, mūsdienu Albānijas teritorijā, romanizētu illīriešu ģimenē.

Karoja ar Sasanīdu impēriju. Impērijas Balkānu provinces cieta no slāvu iebrukumiem. Lai aizsargātu no tiem galvaspilsētu Konstantinopoli, lika izbūvēt 56. km. garo Anastasija valni

Izrādījis netipiski lielu interesi par ekonomikas jautājumiem un veica nodokļu un naudas sistēmas reformu valstī.

Pēc pārliecības monofizīts, tomēr reliģijas lietās iecietīgs.

## Ārējās saites
Āfrikas Nāciju kauss

**Āfrikas Nāciju kauss** (; ) ir svarīgākais nacionālo izlašu turnīrs futbola komandām, kas ietilpst Āfrikas Futbola konfederācijā (CAF). Pirmais turnīrs notika 1957. gadā. Kopš 1968. gada tas notiek reizi divos gados, pirms tam tas tika rīkots neregulāri ar dažādiem pārtraukumiem. Sākot ar 2013. gadu, tas notiek nepāra gados.

Pirmajā Nāciju kausā 1957. gadā piedalījās tikai trīs valstis — Ēģipte, Sudāna un Etiopija. Kopš tā laika dalībvalstu skaits ir audzis, tagad aptverot gandrīz visas Āfrikas valstis, tādēļ ir nepieciešams rīkot arī kvalifikācijas turnīru. Finālturnīra dalībnieku skaits 1998. gadā sasniedza 16 izlases (bija plānots jau 1996. gadā, bet pēc Nigērijas atteikšanās palika tikai 15 komandas). Kopš 2019. gada finālturnīrā spēlē 24 izlass.

Titulētākā turnīra izlase ir Ēģipte, kas izcīnījusi 7 čempionu titulus. Tai seko Kamerūnas izlase, kas uzvarējusi 5 reizes, un Gana ar 4  tituliem.

## Rezultāti

# 1957. gadā DĀR izlase tika diskvalificēta no turnīra valsts starptautiskās izolācijas dēļ
# Piedalījās tikai 3 komandas
# 1959. gadā trīs komandas spēlēja katra ar katru. Turnīra pēdējā spēlē AAR ar 2-1 uzvarēja Sudānu, kļūstot par čempioniem
# 1976. gadā nenotika oficiāla finālspēle, turnīra vietu sadalījums tika noteikts labāko 4 komandu grupas turnīrā
# 1978. gadā Nigērijai tika piešķirta 3. vieta un uzvara ar 2-0 pēc tam, kad Tunisijas izlase pameta laukumu pie rezultāta 1-1 spēles 42. minūtē
# Netika spēlēts papildlaiks
# COVID-19 pandēmijas dēļ tika pārcelts uz 2022. gadu

## Uzvarētāji

## Piezīmes

## Ārējās saites

* CAF oficiālā vietne   
* Āfrikas Nāciju kauss RSSSF vietnē
Aleksandrs Moisiu

**Aleksandrs Moisiu** (*Aleksander Moisiu*; dzimis 1879. gada 2. aprīlī Duresi (pēc citām ziņām Triestē), miris 1935. gada 22. martā Vīnē) bija austriešu teātra un kino aktieris.

Spēlējis Otello, Romeo, Edipu, Faustu. Maksa Reinharda iecienīts aktieris. Albānijā Moisiu vārdā nosaukti divi teātri. Apglabāts Šveicē pie Lugano ezera.
Fatoss Nano

thumb|Fatoss Nano

**Fatoss Nano** (*Fatos Nano*; dzimis  Tirānā, miris ) bija Albānijas politiķis.

Līdz 2005. gadam Albānijas Sociālistiskās partijas līderis. Trīs reizes bijis Albānijas premjerministrs.

1991. gadā tika nominēts premjerministra amatam, bet atkāpās masu protestu dēļ.

1993. gadā tika notiesāts par korupciju, bet 1997. gadā tika apžēlots, kad Sociālistiskā partija uzvarēja vēlēšanās, bet valsts bija pilsoņu kara priekšvakarā. Tajā pašā gadā kļuva par premjerministru, bet bija spiests atkāpties, kad tika nogalināts opozīcijas līderis Azems Hajdari.

2002. gadā trešo reizi kļuva par Albānijas premjerministru. 2005. gadā pēc Sociālistiskās partijas sakāves vēlēšanās demisionēja, kā arī atteicās no Sociālistiskās partijas vadības.
Edi Rama

**Edi Rama** (*Edi Rama*; dzimis  Tirānā) ir Albānijas politiķis un mākslinieks, pašreizējais Albānijas premjerministrs. Bijušais Tirānas mērs (2000–2011.) un kopš 2005. gada Albānijas Sociālistiskās partijas līderis.

Kaut arī Rama ir bijušās komunistu partijas vadītājs, 1991. gadā Rama bija viens no studentu kustības līderiem, kura gāza Envera Hodžas režīmu. Rama vīlās galvenās opozīcijas partijas (Demokrātiskās partijas) darbībā tajā valdošās korupcijas dēļ. 1997. gadā drošības dienesta aģenti smagi piekāva Ramu, un viņš devās emigrācijā uz Parīzi.

Tomēr 1998. gadā toreizējais Albānijas premjers Fatoss Nano piedāvāja Ramam kultūras, jaunatnes un sporta ministra portfeli, un Rama piekrita.

2000. gadā Rama tika ievēlēts par Tirānas mēru, bet 2003. gadā Edi Rama - atkārtoti ar 61% balsu. Kā pilsētas galva Edi Rama izceļas ar vides sakārtošanas projektiem. 2013. gada parlamentārajās vēlēšanās, būdams vairāku partiju koalīcijā, Rama uzvarēja, sakaujot Albānijas Demokrātiskās partijas kandidātu Sali Berišu. Viņš uzvarēja 2017. gada parlamentārajās vēlēšanās.

2004. gada balsojumā Edi Rama tika atzīts par gada labāko pilsētas galvu pasaulē.
Liverpool

**Liverpool** var būt:

* Liverpūle - Lielbritānijas pilsēta;
* Liverpool F.C. - Anglijas futbola klubs.
Nikolajs Kabanovs

**Nikolajs Kabanovs** (; dzimis  Rīgā) ir Latvijas krievu izcelsmes žurnālists un politiķis, bijis vairāku Saeimas sasaukumu deputāts. Šobrīd Rīgas domes deputāts, pārstāv partiju "Stabilitātei!".

## Biogrāfija
Nav ieguvis augstāko izglītību. Atmodas laikā (1989—1991) darbojies Latvijas Tautas frontes laikraksta "Atmoda" krievu redakcijā, vēlāk laikrakstos *Балтийское время*, *СМ-Сегодня* (1992—1996, ziņu nodaļas vadītājs), *7 пятниц* (1996—1999, bijis arī galvenā redaktora pienākumu izpildītājs), *[[Вести Сегодня]]* (1999—2002, publikāciju nodaļas vadītājs). Laikrakstā *Вести Сегодня* turpinājis publicēties arī pēc tam, kad sācis darboties politikā.

## Politiskā darbība
2002. gadā ievēlēts 8. Saeimā no apvienības PCTVL saraksta. 2003. gada pavasarī kļuva par mēnešraksta *Социалист Латвии* redaktoru un PCTVL Saeimas frakcijas sekretāru. Kopš 2003. gada rudens bija jaunizveidotās partijas BITE politiskais sekretārs, PCTVL Koordinācijas padomes loceklis (līdz BITE likvidācijai un PCTVL pārstrukturēšanai 2007. gadā). 2006. gadā N. Kabanovs tika izslēgts no Saeimas Ārlietu komisijas par nacionālā naida kurināšanu: dalību filmas *Нацизм по-прибалтийски* ("Baltijas nacisms") uzņemšanā un publiskošanā. Tai pašā gadā ievēlēts 9. Saeimā no PCTVL.

2008. gadā pārgāja uz partiju "Jaunais Centrs" un pievienojās apvienības "Saskaņas Centrs" Saeimas frakcijai. 2009. gadā nesekmīgi kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās. 2010. gadā ievēlēts 10. Saeimā no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta, tāpat vēlētāju atbalstu saņēma arī ārkārtas vēlēšanās 2011. gadā, kad tika ievēlēts 11. Saeimā. 12. Saeimas vēlēšanās nekandidēja uz vietu parlamentā.

Biedrības "Demokrātisko vērtību un integrācijas neatkarīgā asociācija" valdes loceklis.

2018. gada rudenī ievēlēts 13. Saeimā no partijas "Saskaņa" saraksta. Kandidēja arī 14. Saeimas vēlēšanās 2022. gada rudenī, taču "Saskaņas" saraksts nepārvarēja 5% barjeru.

2024. gada jūlijā iestājies partijā "Stabilitātei!" un 2025. gada Rīgas domes vēlēšanās no tās saraksta ievēlēts pašvaldībā.

## Skandāli

2012. gada 25. septembrī vairāki deputāti un žurnālisti izteica aizdomas, ka Kabanovs Saeimas Valstiskās audzināšanas apakškomisijas sēdē varētu būt ieradies alkohola reibumā. Kabanovs apgalvojumus noliedza un viņus apsūdzēja apmelošanā. Saeimas Mandātu, ētikas un iesniegumu komisija Kabanovam par iespējamo atrašanos alkohola reibumā darba laikā izteica rakstisku brīdinājumu.

## Grāmatas
* 2006 — *Цена независимости* ("Neatkarības cena"), 

## Atsauces

## Ārējās saites

* "Neatkarības cenas" nodaļas — intervija ar Ivaru Godmani un autobiogrāfiskā "Vilšanās" 
* A. Strojas raksts par "Neatkarības cenu" (2006)
* Runas PCTVL II (2005) un III (2006) kongresos 
* Filma "Baltijas nacisms" (2005)
Molmasa

**Molmasa** (apzīmē ar  M \ ) ir vielas masa, kuras daudzums ir viens mols. Saskaņā ar šo definīciju molmasa ir vienāda ar molekulas masas un Avogadro skaitļa reizinājumu.

:  M = m_0 N_A \ 

Molmasa vienkāršā veidā ir saistīta ar viena elementārobjekta masu. Ja viena elementārobjekta relatīvā molekulmasa ir Mr, tad šī objekta masa ir Mru. Atommasas vienība u ir 1/12 no atoma 12C masas, ko apzīmē ar mc:u = mc/12. Ievietojot to izteiksmē Mru viena elementārobjekta masa ir MrMc/12. Vienam molam elementārobjektu summārā masa ir 6,02 \cdot 10^{23} (NA - Avogadro skaitlis) reizes lielāka: M = Mr(6,02*1023mc/12). Bet saskaņā ar mola definīciju 6,02 * 1023 atomu 12C summārā masa ir 12 grami: 6,02 * 1023 mc = 12 g. Ievietojot to iepriekšējā izteiksmē, dabūjam M=Mr g/mol.

Tātad, ja elementārobjekta molmasu izsaka gramos uz molu, tā skaitliski ir vienāda ar viena elementārobjekta relatīvo molekulmasu.

## Skatīt arī
* Molekulu masa
* Relatīvā molekulmasa
* Vielas daudzums
* Avogadro skaitlis
Klaivs Bārkers

**Klaivs Barkers** (; dzimis ) ir angļu šausmu literatūras rakstnieks, kinorežisors un ilustrators.

Dzimis Liverpūlē, Anglijā, kur studēja angļu valodu un filozofiju.

Ievērību guva, 1984. gadā sākdams publicēt stāstu krājumus *Books of Blood* (kopumā iznāca 6 krājumi). 1987. gadā uzņēma filmu *[[Hellraiser (1987. gada filma)|Hellraiser]]*, kas kļuvusi par žanra klasiku.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
*
Kenets Boldings

**Kenets Evards Boldings** (*Kenneth Ewart Boulding*, dzimis  Liverpūlē, miris  Bolderā, Kolorādo) bija ASV ekonomists, sistēmanalītiķis, dzejnieks. Pēc reliģiskās pārliecības — kveikers.

Dzimis Liverpūlē, Mācījies Oksfordā. 1968. gadā ieguvis ASV pilsonību.

Bijis vairāku ietekmīgu organizāciju: Amerikas ekonomistu asociācijas (*American Economic Association, AEA*), Amerikas zinātnes progresa asociācijas (*American Association for the Advancement of Science, AAAS*) prezidents.

## Ārējās saites
* https://web.archive.org/web/20060620112146/http://www.colorado.edu/econ/Kenneth.Boulding/
* Claus Bernet: Kenneth Ewart Boulding, in: BBKL, 23, 2004, 114-163: http://www.bautz.de/bbkl/b/bouldin_k_e.shtml
Stīvens Baksters

**Stīvens Baksters** (; dzimis ) ir britu fantastikas rakstnieks.

Studējis matemātiku un inženierzinātnes.

Darbi:

* *Xeelee* cikls (1991-) — darbība notiek tālā nākotnē, kad cilvēce apdzīvo Visumu un konkurē ar *Xeelee* civilizāciju
* *Manifold* triloģija (1999—2002)
* *Mammoth* triloģija (1999—2001)
* romāns *Voyage* (1996)
* romāns *Titan* (1997)
* romāns *Moonseed* (1998)

Vairākus darbus sarakstījis līdzautorībā ar Arturu Klārku.

## Ārējās saites

* ''Baxterium'' — pusoficiāla Bakstera mājaslapa
Kima Ketrola

**Kima Viktorija Ketrola** (*Kim Victoria Cattrall*; dzimusi  Liverpūlē) ir angļu aktrise.

Dzimusi Liverpūlē, bet jau mazāk kā gada vecumā kopā ar ģimeni emigrēja uz Kanādu. 11 gadu vecumā atgriezās Anglijā un mācījās Londonā, Mūzikas un drāmas akadēmijā (LAMDA), bet no 16 gadu vecuma — Amerikas Drāmas akadēmijā Ņujorkā.

Pasaules atpazīstamību izpelnījās ar piedalīšanos HBO kabeļtelevīzijas seriālā "Sekss un lielpilsēta" (*Sex and the City*) Samantas Džonsas lomā.

## Ārējās saites

*
Linca

**Linca** () ir pilsēta Austrijas ziemeļos pie Donavas upes, 30 kilometrus no Čehijas robežas. Trešā lielākā pilsēta Austrijā. Augšaustrijas federālās zemes galvaspilsēta. Metalurģiskās un ķīmiskās rūpniecības centrs. Lincā dzimis austriešu rakstnieks Hermanis Bārs (*Hermann Bahr*) (1863-1934).

## Vēsture

Pilsēta dibināta Romas laikos, toreiz tās nosaukums bija *Lentia*. Nosaukums 'Linca' pirmo reizi pieminēts 799. gadā. Gadsimtiem ilgi Linca bija svarīgs tirdzniecības ceļš, savienojot vairākas pilsētas pie Donavas upes.

15. gadsimta beigās Svētās Romas impērijas imperators Frīdrihs III Lincā pavadīja sava mūža pēdējos gadus, un uz īsu laiku Linca kļuva par impērijas galveno mītni.
16. gadsimta vidū Lincā dzīvoja matemātiķis Johanness Keplers, bet 19. gadsimta vidū komponists Antons Brukners.

20. gadsimta sākumā Lincas reālskolā vienlaicīgi mācījās Ādolfs Hitlers un Ludvigs Vitgenšteins. 
Linca bija Hitlera iemīļotā pilsēta, un bija plāns to pārvērst par Lielvācijas kultūras centru. Otrā pasaules kara laikā Linca bija svarīgs ķīmiskās un metalurģiskās rūpniecības centrs, bet netālu no pilsētas atradās Mauthauzenas koncentrācijas nometne. Pēc kara Donava, sadalot Lincu divās daļās, kalpoja par PSRS un ASV okupācijas zonu robežu.

## Ģeogrāfija
Lincas pilsēta atrodas Eiropas centrā, kas atrodas blakus Parīzes-Budapeštas autoceļam. Cauri pilsētai iet Donavas upe, kura ir pilsētas galvenais tūrisma un transporta tīkls. Linca ir sadalīta deviņos rajonos.
### Klimats

## Ievērojamākās vietas
thumbnail|Svētā Marijas katedrāle
Ievērojamākās tūristu vietas Lincā:
* Sv. Marijas katedrāle- Lielākā baznīca Austrijā, romas katoļu baznīca, celta gotikas stilā
* Lincas pils muzejs- Lielākais daudzfunkcionālais muzejs Austrijā 
* Galvenais laukums- Lielākais pilsētas laukums Eiropā un viena no lielākajām iepirkšanās ielām Austrijā.
* Botāniskais dārzs- Dārzs ir 4,2 hektārus liels un ir izvietoti vairāk kā 10 000 dažādu augu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Arsenium

[thumb|right|200px|Arsenium kopā ar [Natālija Gordijenko|Natāliju Gordijenko Eirovīzijā]]
**Arsenium** (rumāņu: *Arsenium* vai *Arsenie Todiraş*) ir viens no moldāvu grupas O-Zone dalībniekiem. 2006. gadā Arsenium kopā ar Natāliju Gordijenko un rumāņu reperi ConnectR pārstāvēja Moldovu 51. Eirovīzijas dziesmu konkursā Atēnās ar dziesmu "Loca", kas no spāņu valodas nozīmē "trakā".
Hermanis Bārs

**Hermanis Bārs** (; dzimis  Lincā, miris  Minhenē) bija Austrijas rakstnieks, lugu autors, teātra režisors un kritiķis.

Piedzima un uzauga Lincā. Studēja tieslietas, filozofiju, ekonomiku un filoloģiju Vīnē, Čerņivcos un Berlīnē.

19. gadsimta beigu Vīnē bija viens no rakstnieku grupas *Jung-Wien* (Stefans Cveigs, Hugo fon Hofmanstāls, Karls Krauss, Artūrs Šniclers, Fēlikss Zaltens) pārstāvjiem. Ieviesa jēdzienu modernisms, kā arī bija viens no pirmajiem ekspresionisma definētājiem.

Līdz Pirmajam pasaules karam (1906-1907) strādāja kopā ar Maksu Reinhardu Berlīnes *Deutsches Theater*, bet no 1918. gada Vīnes *Burgtheater*.

Sarakstījis apmēram 40 lugas un 10 romānus.

Miris 1934. gadā. Bija precējies ar austriešu operdziedātāju Annu fon Mildenburgu. Abi ar sievu ir apglabāti Zalcburgas kapsētā.

## Ārējās saites
Alfrēds Ādlers

**Alfrēds Ādlers** (; dzimis 1870. gada 7. februārī Vīnē (Rūdolfsheimā), miris 1937. gada 28. maijā Aberdīnā) bija ebreju izcelsmes austriešu psihologs, psihoanalītiķis un ārsts, individuālās psiholoģijas pamatlicējs.

## Dzīvesgājums
Līdz 1895. gadam Ādlers studēja medicīnu Vīnes Universitātē. 1899. gadā satika Zigmundu Freidu, vēlāk kopā nodibināja Vīnes psihoanalīzes biedrību un Ādlers kļuva par tās prezidentu. Tomēr 1911. gadā viņu ceļi šķīrās, jo Ādlers nepieņēma Freida idejas par seksualitātes nozīmi cilvēka dzīvē.

1914. gadā nodibināja žurnālu *Internationale Zeitschrift fur Individualpsychologie*. 1932. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV, kur pasniedza dažādās universitātēs. Miris ar sirdstrieku lekciju ceļojuma laikā.

Nacistu laikā Ādlers bija aizliegto autoru vidū.

Individuālā psiholoģija ietekmējusi neofreidistu uzskatus.

## Galvenie darbi
* *Über den nervösen Charakter* (1912)
* *Praxis und Theorie der Indi-vidualpsychologie* (1920)
* *Problems of Human Nature* (1929)
* *The Pattern of Life* (1930)

## Ārējās saites
Antons Brukners

**Jozefs Antons Brukners** (; dzimis , miris ) bija austriešu vēlīnā romantisma komponists. Pazīstams ar savām simfonijām un garīgo mūziku. Atšķirībā no daudziem citiem komponistiem, Brukners daudzus savus svarīgākos darbus sarakstīja jau mūža otrajā pusē. Simfonijām eksistē vairākas versijas, jo Brukners daļēji pakļāvās kritiķu rakstītajam par savu mūziku, tomēr saglabādams arī iepriekšējās versijas. Pazīstamākās simfonijas - 5. simfonija (1876) un 7.simfonija (1881-83, 1885).

Dzimis 1824. gadā Ansfeldenā Lincas pievārtē mūziķu ģimenē. Mācījās un dzīvoja Lincā. Brukneru ieinteresēja Riharda Vāgnera darbi, kurus viņš padziļināti studēja no 39 gadu vecuma.

1868. gadā Brukners kļuva par pasniedzēju Vīnes konservatorijā. Mira, strādādams pie savas 9. simfonijas.

## Ārējās saites

* Brukners Petrucci Music Library
Mūsu izvēle

**Latvijas Jaunatnes partija** bija kreisa politiskā partija, kuru dibināja 2004. gada decembrī virknes bijušo LSDSP un Latvijas Sociālistiskās partijas biedru, kā arī biedrības "Darba jaunatne" dalībnieki. Partijas priekšsēdētājs bija Jānis Kuzins.

2005. gada pašvaldību vēlēšanās J. Kuzins tika ievēlēts par Jūrmalas domes deputātu no "Dzimtenes" saraksta. Rīgā LJP saraksts saņēma 0,18% balsu. Jūrmalas Domē J. Kuzins vairākus mēnešus vadīja LJP un PCTVL apvienoto frakciju.
 
2006. gadā partijas priekšsēdētājs J. Kuzins kļuva par apvienības "Dzimtene" līdzpriekšsēdētāju.

2009. gada pašvaldību vēlēšanās LJP startēja PCTVL Rīgas un Jūrmalas sarakstos.

LJP 2010. gadā partija mainīja nosaukumu uz **"Mūsu izvēle"**. No 2012. gada septembra līdz 2014. gada jūnijam partijas nosaukums bija **"Uz priekšu, Latvija!"**.

"Mūsu izvēle" 2016. gadā apvienojās ar politisko partiju apvienību "Jaunā Saskaņa" un 2018. gada jūnijā tika likvidēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
* nashvibor.lv
Ludvigs Vitgenšteins

**Ludvigs Jozefs Johans Vitgenšteins** (, dzimis , miris ) bija austriešu filozofs, viens no ietekmīgākajiem 20. gadsimtā. Vitgenšteins savas dzīves laikā īpaši pievērsies lingvistikas pētīšanai.

## Dzīvesgājums
Dzimis Vīnē ebreju izcelsmes metālu lielrūpnieka ģimenē. Mācījās Lincas reālskolā vienlaicīgi ar Hitleru. Studēja inženierzinātnes Berlīnē un Mančestrā. Mančestrā Vitgenšteins ieinteresējās par matemātikas filozofiju. 1911. gadā Gotlobs Frēge uzaicināja Vitgenšteinu studēt Kembridžas Universitātē. Pirmā pasaules kara laikā kā brīvprātīgais dienēja Austroungārijas armijā.

## Uzskati
Vitgenšteina uzskati dzīves laikā ir mainījušies. Sākotnējie spriedumi atbilst "agrīnajam Vitgenšteinam", bet vēlāki – "vēlīnajam Vitgenšteinam". Agrīnajā un vēlākajā periodā viņš rada gandrīz divas dažādas filozofijas.
Agrīnais Vitgenšteins mēģināja atrisināt visas spekulatīvās metafizikas problēmas ar valodas loģiskās analīzes palīdzību. Viņš mēģināja pierādīt, ka visas ierastās metafizikas problēmas rodas no valodas loģikas pārprašanas. Vitgenšteins balstās sava veida pieredzes filozofijā un epistemoloģiskā reālismā, kura centrā ir valodas viennozīmības uzskats, ka valoda atbilst pasaulei, jo pasauli var aprakstīt tikai ar valodas palīdzību.
Vitgenšteina vēlīnajā domāšanā tiek noraidīti loģiski empīrisma uzskati kā metafiziki nepamatoti, tajā skaitā ietilpst arī paša agrākie uzskati.
Vitgenšteins gan nenoliedz, ka valoda varētu attēlot realitāti. Bet bez loģikas un empīriskās zinātnes tai piemīt arī daudzas citas funkcijas. Valoda tiek lietota ļoti dažādi dažādās dzīves situācijās. Valoda vairs nav fiksēta, bet tā ir tikpat jutīga un mainīga kā pati cilvēka dzīve.
1921. gadā bijušā rīdzinieka Vilhelma Ostvalda izdevumā "*Annalen der Naturphilosophie*" pirmoreiz tika publicēts Vitgenšteina *[[Tractatus Logico-Philosophicus]]* (*Logisch-Philosophische Abhandlung*) – viena no ietekmīgākajām grāmatām 20. gadsimta filozofijā un vienīgā Vitgenšteina grāmata, kura iznākusi autora dzīves laikā. Latviski izdota 2006. gadā ar nosaukumu "Loģiski filozofisks traktāts"().

Uzskatīdams, ka ar savu grāmatu atrisinājis visas filozofijas problēmas, Vitgenšteins pēc Pirmā pasaules kara atgriezās Austrijā un strādāja par pamatskolas skolotāju, pēc tam par klostera dārznieka palīgu.

Tomēr 1929. gadā Vitgenšteins atgriezās Kembridžā. 1951. gadā viņš nomira, un viņa pēdējie vārdi bijuši: "Pasakiet viņiem, ka man bija brīnišķīgs mūžs."

1953. gadā, jau pēc Vitgenšteina nāves, iznāca grāmata "Filozofiskie pētījumi" (*Philosophische Untersuchungen, Philosophical Investigations*) – vēl viens darbs, kurš būtiski izmainījis 20. gadsimta filozofijas ainu. Izdota latviski 1997. gadā ar nosaukumu "Filosofiskie pētījumi" ().

Ludviga Vitgenšteina citāts:

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vitgenšteina arhīvs Kembridžā (angliski un vāciski)
* Vitgenšteina portāls (Bergenas Universitāte, angliski)
* ''Tractatus Logico-Philosophicus'' (angliski un vāciski)
* Ludvigs Vitgenšteins "Dzeltenā grāmata" portālā 1/4 Satori
Mogiļeva

**Mogiļeva** () jeb **Mahiļova** () ir pilsēta Baltkrievijas austrumos pie Dņepras upes, apgabala centrs. Trešā lielākā Baltkrievijas pilsēta. Liels rūpniecības centrs. Pilsētā lielākoties PSRS laika apbūve.

## Vēsture
250px|left|thumb|Mahiļova 1877. gadā
Rakstos pirmoreiz minēta 1267. gadā. Ietilpa Kijivas Krievzemē, vēlāk Lietuvas Dižkunigaitijā. Livonijas kara laikā 1561. gadā Mahiļovas iedzīvotāji iznīcināja krievu garnizonu, par ko Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Stefans Batorijs piešķīra Mahiļovai Magdeburgas tiesības un ģerboni.

1569. gadā to iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalsts sastāvā, bet 1772. gadā pēc  Polijas Pirmās dalīšanas Krievijas Impērijas sastāvā, kļūstot par guberņas centru.
Pirmā pasaules kara laikā no 1915. gada augusta Mahiļova bija Krievijas armijas galvenā štāba jeb Stavkas vieta un līdz atstādināšanai no troņa 1917. gadā šeit uzturējās imperators Nikolajs II.

1941. gadā, Otrā pasaules kara laikā, pilsētas pievārtē un pašā pilsētā notika sīvas kaujas.

## Izglītība
Pilsētā darbojas vairākas izglītības iestādes, tostarp Mahiļovas Valsts universitāte.

## Cilvēki
Pēc nacionālā sastāva pilsētas iedzīvotāji ir baltkrievi (87,43 %) un krievi (7,15 %).

Mahiļova ir komponista Ērvinga Berlina (*Irving Berlin*, 1888—1989), psihoterapeita Makša Eitingona (*Max Eitingon*, 1881—1943), politiķa Nikolaja Krestinska (*Никола́й Никола́евич Крести́нский*, 1883—1938), fiziķa Leonīda Mandelštama (*Леонид Исаакович Мандельштам*, 1879—1944), šahista Ļeva Polugajevska (*Лев Абрамович Полугаевский*, 1934—1995), Latvijas PSR valsts dabinieka Jurija Rubeņa (1925—2004), zinātnieka Oto Šmita (*Отто Юльевич Шмидт*, 1891—1956), matemātiķa Isaja Šura (*Issai Schur*, 1875—1941) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Iduna

thumb|250px|"Iduna", Bernāra Evansa Vārda glezna (1905).
**Iduna** () ir jaunības un nemirstības dieviete skandināvu mitoloģijā. Saskaņā ar Jaunāko Edu viņas pārziņā ir āboli, kuri ļauj āsiem saglabāt mūžīgo jaunību. Iduna ir dzejas dieva Brāgi sieva.

Jaunākās Edas poēmā *Haustlöng* aprakstīts, kā Idunu un viņas ābolus nolaupa milzis Tjaci, kurš Idunu no Asgardas izvilina ar Loki palīdzību. Viņas prombūtnes laikā āsi sāk novecot un liek Loki Idunu izglābt. Viņš aizņemas no Freijas piekūna ādu, pārvērš Idunu par riekstu un atgādā atpakaļ pie āsiem. Tjaci ērgļa izskatā dzenas Idunai un Loki pakaļ, taču āsi aizdedzina viņa spārnus.
Hnosa

[thumb|250px|"[Heimdals un mazā Hnosa.]]
**Hnosa** ( - 'dārgakmens') skandināvu mitoloģijā ir skaistuma un jutekliskas mīlas dieviete, Freijas un Oda meita. Viņas māsa ir viņai gandrīz identiskā Gersimi. Pretēji Gersimi Hnosa ir tumšmataina.
Sociāldemokrātiskā partija-SDP

**Sociāldemokrātiskā partija-SDP** (dibināta ar nosaukumu **Sociāldemokrātu Savienība—SDS**), bija sociāldemokrātiska politiska partija Latvijā. Tā tika izveidota 2002. gadā daļai LSDSP biedru Egila Baldzēna priekšgalā izstājoties no partijas.  5 deputāti izveidoja SDS frakciju Saeimā, bet  SDS tika reģistrēta Uzņēmumu reģistrā.

No 2002. līdz 2003. gadam to atbalstīja Jaunatnes Sociāldemokrātiskā savienība (JSS), kas vēlāk atgriezās pie LSDSP.

8. Saeimas vēlēšanās (2002) SDS ieguva 1,5% balsu, 2004. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās SDS izcīnīja pēdējo vietu ar 0,34% balsu. 2005. gada Rīgas domes vēlēšanās SDS saņēma 0,18% balsu un priekšpēdējo vietu. Partijas priekšsēdētājs Pēteris Salkazanovs un ģenerālsekretāre Mārīte Teivāne pēc tam pārgāja uz partiju "Jaunie Demokrāti", viens no bijušajiem partijas līderiem E. Baldzēns — uz "TB/LNNK", bijušais Saeimas deputāts Imants Burvis — uz "Tēvzemes savienību".

2006. gadā SDS Jāņa Matuļa vadībā uzsāka sarunas par atkalapvienošanos ar LSDSP. Vēlāk partija pārdēvēta par Sociāldemokrātisko partiju-SDP un 2008. gadā Egila Rutkovska vadībā uzsāka sarunas par pievienošanos Saskaņas Centram. 2010. gada aprīlī SDP, Tautas Saskaņas partija un "Jaunais centrs" apvienojās, izveidojot partiju "Saskaņa".

## Atsauces

## Literatūra
* *Mednis I.* Partiju laiki Latvijā (1988-2002). — R.: Drukātava, 2007.  — 302.—305. lpp.
Alises

**Alises** (*Alyssum*) ir krustziežu dzimtas augs. Stumbrs zaro no pamata, zari bieži vien ir pacili, ar zvaigžņmatiņiem. Lapas veselas, gareni otrādi olveidīgas, lancetiskas vai lineāras, sēdošas ar zvaigžņmatiņiem, mala gluda. Kauslapas stāvas, garums 0,1 - 0,3. Ziedi dzelteni, balti (kā kurai šķirnei). Pākstenītis atstāv no augļkopas ass, tas ir apaļš vai ovāls, divcirkņu, garums 0,3 - 0,5, galā ar jomu irbuļa pieliku ; vērsnas nedaudz velvētas. Katrā cirksnī 2 sēklas ar šauru spārnu.

## Klasifikācija
Ir sastopamas daudzas (apmēram 100) sugas, no kurām Latvijā ir sastopamas šādas:

* kauslapu alise (*Alyssum alyssoides*) (L.) L.,
* gmelina alise (*Alyssum gmelinii*) Jord.,
* .

Citas sugas (nepilns saraksts):
* *Alyssum artwinense,*
* *Alyssum dagestanicum,*
* *Alyssum djurdjurae,*
* *Alyssum gallaecicum,*
* *Alyssum gmelinii,*
* *Alyssum minutum,*
* *Alyssum montanum,*
* *Alyssum propinquum,*
* *Alyssum pseudomouradicum,*
* *Alyssum pulvinare,*
* *Alyssum wulfenianum.*

## Ārējās saites

* :wikispecies:Alyssum

## Atsauces
Tuksneša alise

**Tuksneša alise** (*Alyssum desertorum*) ir augs, kura auglis ar daudziem zvaigžņmatiņiem. Kauslapas paliek pie auga. Vainaglapas bāli dzeltenas, vēlāk gandrīz baltas, 3,5 - 4 mm. Lapu garums 0,5 - 2, platums 1,2 - 4 mm. Irbuļa paliekas garums 0,6 mm. Šīs puķes ir viengadīgas pārziemojošas. 5 - 34. Zied maijā un jūnijā. Sastopamas ceļmalā, sausās nezālienēs. Ne bieži.
Mareks Edelmans

**Mareks Edelmans** (; 1922. gads — ) bija ebreju izcelsmes Polijas politiķis, kardiologs.

## Dzīvesgājums
Dzimis Gomeļā, bet drīz ģimene pārvācās uz Varšavu. 2. pasaules kara laikā viens no Ebreju kaujas organizācijas (*Żydowska Organizacja Bojowa*) biedriem un, kopā ar Mordehaju Aņeleviču, viens no Varšavas geto sacelšanās vadītājiem. Pēc sacelšanās sakāves iestājās *[[Armia Krajowa]]* un piedalījās poļu Varšavas sacelšanās norisē.

Pēc kara studēja Lodzā medicīnu. 1976. gadā iekļāvās antikomunistiskās Strādnieku aizsardzības komitejas (*Komitet Obrony Robotników*) darbībā, bet vēlāk arodbiedrības Solidaritāte darbībā. Pēc karastāvokļa pasludināšanas Polijā 1981. gadā internēts.

Piedalījās Apaļā galda sarunās par Polijas pāreju uz demokrātiju. Polijas Seima deputāts (1989—1993). Polijas augstākā militārā apbalvojuma Baltā Ērgļa ordeņa kavalieris.

Miris .

## Ārējās saites
Sulfāti

thumb|200px|Sulfāta jona struktūrformula. Visas saites šajā jonā ir vienāda garuma, jo negatīvie lādiņi π elektronu veidā ir delokalizēti.

**Sulfāti** (, no  — 'sērs') ir sērskābes sāļi. Lielākoties tie labi šķīst ūdenī, izņemot kalcija, stroncija, svina un bārija sulfātus. Sārmu metālu un magnija sulfāti ir sastopami jūras ūdenī. Sulfāti ir relatīvi stabilas vielas, tikai apmēram pie 900&nbsp;°C tie sadalās par metāla oksīdu un SO2. Sulfāti ir jonu savienojumi un satur sulfātjonu SO42−. Ja šķīdumā sērskābe ir pārākumā, var veidoties skābie sāļi — **hidrogēnsulfāti**. Hidrogēnsulfāti satur hidrogēnsulfāta jonu HSO4−. No ūdens šķīdumiem sulfāti parasti izdalās kristālhidrātu veidā (dažu metālu, piemēram, vara un dzelzs, sulfātu kristālhidrātus sauc par vitrioliem).

## Iegūšana

Sulfātus var iegūt, metāliem vai to savienojumiem reaģējot ar sērskābi, vai, atsevišķos gadījumos, ar citiem sulfātiem. Sulfāti var veidoties arī, oksidējoties sulfītiem (sērpaskābes sāļiem).

:Ca(OH)2 + H2SO4 → CaSO4 +2H2O

:BaCl2 + Na2SO4 → BaSO4 + 2NaCl
 
:2Na2SO3 + O2 → 2Na2SO4

Bezūdens sulfātus iegūst, sēra trioksīdam reaģējot ar atbilstošajiem hlorīdiem neūdens vidēs, kā šķidrā SO<sub>2</sub> vai sulfurilhlorīdā:

:CuCl2 + 2SO3 → CuSO4 + SO<sub>2</sub>Cl<sub>2</sub>

Sulfāti bieži vien ir ķīmiskās rūpniecības atkritumi, jo tie veidojas neitralizācijas reakcijās ar sērskābi.

## Nozīmīgākie sulfāti

* Ģipsis — kalcija sulfāts, dabā sastopams dihidrāta veidā, ģipšakmenī.
* Nātrija sulfāts (glaubersāls) — sastopams dažu jūru ūdeņos, dažreiz lieto par stikla izejvielu, jo tas ir lētāks par sodu, taču vairāk veicina kausēšanas krāsns koroziju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sergejs Sidorskis

**Sjarhejs Sidorskis**, arī **Sergejs Sidorskis** (, dzimis 1954. gada 31. decembrī Gomeļā) ir bijušais Baltkrievijas premjerministrs (2003-2010).

Sākot no 2003.gada 10.jūlija veica premjerministra pienākumus atlaistā Genadzja Navicka vietā, bet 2003. gada 19.decembrī oficiāli apstiprināts par Baltkrievijas premjerministru. Amata termiņš beidzās 2010. gada 28. decembrī. Viņu Baltkrievijas premjerministra amatā nomainīja Mihails Mjasņikovičs.

Sjarhejs Sidorskis ir precējies un ir divas meitas. Pēc izglītības ir vakuuma - plazmas tehnoloģiju speciālists.
Aļaksandrs Hļebs

**Aļaksandrs Hļebs** (, ; dzimis , Minskā, Baltkrievijā) ir bijušais baltkrievu futbolists.

Futbolista gaitas sāka 1999. gadā, Barisavas "BATE" komandā. Jau 2000. gadā futbolistu nopirka Vācijas klubs "VfB Stuttgart", bet 2005. gadā par 10 miljoniem sterliņu mārciņu - "Arsenal". 2006. gadā Hļebs izcīnīja vietu komandas pamatsastāvā, bet 2008. gadā viņu pārdeva FC Barcelona komandai. Tās sastāvā viņam nostiprināties neizdevās, tāpēc viņš vairākkārt tika izīrēts citiem klubiem.

## Sasniegumi
**BATE Borisov**

* Baltkrievijas Premjerlīga: 1999, 2012, 2013, 2015, 2016, 2018

**VfB Stuttgart**

* UEFA Intertoto kauss: 2002

**Barcelona**

* Spānijas La Liga: 2008–09
* Copa del Rey: 2008–09
* UEFA Čempionu līga: 2008–09

**Birmingham City**

* Anglijas Līgas kauss: 2010–11

**Individuālie sasniegumi**

* Baltkrievijas gada futbolists:2002, 2003, 2005, 2006, 2007, 2008

## Ārējās saites
Janka Kupala

**Janka Kupala** (, īstajā vārdā **Ivans Lucevičs** (); dzimis , miris ) bija baltkrievu dzejnieks un dramaturgs. Baltkrievu literatūras klasiķis, viens no baltkrievu literāras valodas pamatlicējiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1882. gadā Minskas guberņas Vjazinkas sādžā nabadzīga šļahtiča ģimenē. Viņa pirmie dzejoļi, kuri tika uzrakstīti 1903.—1904. gadā, bija poļu valodā. Darbojies baltkrievu avīzē "Naša Ņiva" Viļņā, pēc tam Pēterburgā. Pirmā pasaules kara laikā bija iesaukts Krievijas Impērijas armijā, kur strādāja ceļu būves vienībā.

1919. gadā pārvācās uz dzīvi Minskā, kur piedalījās baltkrievu teātra, Baltkrievijas Valsts universitātes un Baltkrievijas PSR Zinātņu akadēmijas dibināšanā, vadīja avīzi *Звон* ("Zvans", 1919), izdeva dzejas krājumu *Спадчына* ("Mantojums", 1922) un traģikomēdiju *Тутэйшыя* ("Vietējie", 1922). 1920. gados saņēma daudzus goda nosaukumus un apbalvojumus. 1930. gadā Kupalu apvainoja buržuāziskajā nacionālismā, bet viņa ģimeni kā "budžus" izsūtīja uz Sibīriju, tādēļ viņš mēģināja izdarīt pašnāvību.

Pēc Baltkrievijas vācu okupācijas laikā viņš pārcēlās uz dzīvi Tatārijā. 1942. gada 18. jūnijā viņu ielūdza piedalīties Visslāvu komitejas (*Всеславянский комитет*) 2. kongresā Maskavā.
Miris 1942. gada 29. jūnijā viesnīcā "Maskava", neskaidros apstākļos nokrītot kāpņu telpā. Ir viedoklis, ka tā bija PSRS drošības iestāžu organizēta slepkavība.

## Galvenie darbi

Dzejas krājumi:
* *Жалейка* (1908)
* *Гусьляр* (1910)
* *Шляхам жыцьця* (1913)

Poēmas:
* *Зімою* (1907)
* *Адплата каханьнем* (1907)
* *Адвечная песьня* (1908)
* *Сон на кургане* (1910)
* *Яна і я* (1913)
* *Тарасова доля* (1939)

Lugas:
* *Паўлінка* (1912)
* *Тутэйшыя* (1922)

## Ārējās saites

* https://web.archive.org/web/20060412191830/http://www.lib.by/kupala/ Jankas Kupalas dzeja (baltkrieviski, angliski, ukrainiski, krieviski)

## Atsauces
Gente

**Gente**, arī **Ģente** (nīderlandiešu: *Gent,* ), ir pilsēta Beļģijas ziemeļos, Flandrijas reģiona rietumos pie Lisas ietekas Šeldā, Austrumflandrijas administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Ar 262 219 iedzīvotājiem 2019. gadā, tā ir trešā lielākā Beļģijas pilsēta.

Viduslaikos Genta bija viena no lielākajām un bagātākajām pilsētām Ziemeļeiropā. Gentes vecpilsētas arhitektūrā ir lieliski saglabājušās viduslaiku celtnes. Mūsdienās tā ir trešā lielākā ostas pilsēta, aktīvs tūrisma centrs un vieta Gentes Universitāti, kura ir otrā lielākā Beļģijā pēc studentu skaita.

## Vēsture
thumb|200px|left|Gentes vecpilsēta. Skats uz Graslei — ielu kanāla malā.
Ap 650. gadu Sv. Armands Gentes rajonā nodibināja divas abatijas, kuras kalpoja par pilsētas izveidošanās kodolu. 851. un 879. gadā pilsētu noposta vikingi.

11. gadsimtā Gente sāka strauji attīstīties, un līdz pat 12. gadsimta beigām tā bija otrā lielākā pilsēta Eiropā pēc Parīzes. Viduslaikos Gente, kopā ar Brigi kļuva par lielu vilnas ražošanas centru. Simtgadu karš izpostīja Gentes rūpniecību, un to pamazām izkonkurēja Antverpene. 1539. gadā Gente bija Gentes sacelšanās centrs, ko apspieda Spānijas karalis Karloss I.

16. un 17. gadsimtā Gente cieta reliģiskajos karos. Kādu laiku tā kļuva par kalvinisma centru, bet tomēr neiekļāvās jaunās Nīderlandes sastāvā, un kļuva atkal katoliska.

17. un 19. gadsimtā Gente atkal kļuva par tekstilrūpniecības centru.

1814. gadā Gentē tika noslēgts Gentes miers, kas izbeidza karu starp Lielbritāniju un ASV.

Pēc Vaterlo kaujas Gente iekļāvās Nīderlandes sastāvā. 1817. gadā tika nodibināta Gentes Universitāte. 1830. gadā Beļģijas revolūcijas rezultātā Gente nokļuva jaunās valsts — Beļģijas sastāvā. 1913. gadā Gentē notika Pasaules izstāde.

## Universitāte
Gentes Universitāte ir nīderlandiešu valodā runājoša publiskā universitāte, kura ir otrā lielākā universitāte Beļģijā ar vairāk kā 38 000 studentiem un 7 900 skolotāju.

Universitāti 1817. gada 9. oktobrī dibināja Nīderlandes karalis Vilijams I. Pirmajā gadā universitātē studēja 190 studenti un mācija 19 profesoriem. Sākotnēji universitātē bija četras fakultātes- huminatārās zinātnes, medicīnas, zinātnes un juridiskā fakultāte.
Pēc Beļģijas revolūcijas universitāte nonāca Beļģijas varā.

## Cilvēki
Gentē dzimuši:

* Leo Bekelands (*Leo Baekeland*) (1863—1944) — ASV ķīmiķis
* Lukass Donts (*Lukas Dhont*) (1991) — beļģu kinorežisors
* Ģentes Džons (*John of Gaunt*) (1340—1399) — angļu augstmanis
* Kārlis V, arī Karloss I (*Karl V., Carlos I, Carlo V*) (1500—1558) — Svētās Romas impērijas imperators, Spānijas karalis
* Viktors Ortā (*Victor Horta*) (1861—1947) — jūgendstila arhitekts

## Atsauces

## Ārējās saites
SDS

SDS var būt:

* Sociāldemokrātiskā partija-SDP — sociāldemokrātiska partija Latvijā, kas pastāvēja no 2002. līdz 2010. gadam;
* Sīrijas demokrātiskie spēki — militāru grupējumu apvienība Sīrijas pilsoņu karā.
Melodija

**Melodija** ir galvenā muzikālās domas paudēja (vienbalsīgi izteikta muzikāla doma). Klodam Debisī ir skaņdarbi, kas balstās tikai uz harmoniju, bez melodijas (tas ir viens no izņēmumiem, kad skaņdarbu nevar iedomāties bez melodijas). Tieši melodija visdziļāk iedarbojas uz klausītāju, tāpēc to bieži dēvē par skaņdarba **dvēseli**. Melodija nav iedomājama bez skaņkārtas, ritmiskā zīmējuma, un citiem mūzikas izteiksmes līdzekļiem. Tātad melodiju veido dažādu mūzikas izteiksmes līdzekļu vienība.

Melodijai piemīt vairākas patstāvīgas iezīmes. Viena no iezīmēm ir ikvienai melodijai piemītošā melodiskā līnija, kas var būt augšupejoša, lejupejoša, līdzena jeb mazkustīga, ar lēcieniem un viļņveida. Tomēr šie pamatveidi nemēdz būt ilgstoši, tie savstarpēji papildinās. Skaņdarba beigās melodija parasti ir lejupejoša, kas rada nomierinošu iespaidu. Skaņdarba izteiksmībā liela nozīme ir melodijas apjomam — diapazonam, ko var apzīmēt kā šauru vai plašu. Melodiskā līnija mēdz veidot melodisko vilni, kas noved to pie augstākā sprieguma punkta — kulminācijas. Liela nozīme skaņdarba rakstura atklāšanā ir dažādām melodijas intonācijām, piemēram, nopūtu intonācija — lejupejošas sekundas motīvs no stiprās taktsdaļas uz vājo, ko izmanto, lai radītu skumju, ciešanu un žēlabainu nokrāsu. Tā ir pamatā V. A. Mocarta 40. simfonijas tēmai. Fanfāras intonācija — raksturīga melodijas kustība pa mažora trijskaņa skaņām uz augšu, vai arī augšupejoša kvarta. Šī intonācija pauž vīrišķību un enerģiju. Džuzepe Verdi šādu intonāciju izmantojis Triumfa maršā.
Kārlis V

**Kārlis V** var būt:

* Kārlis V (*Charles V le Sage*) (1338-1380) - Francijas karalis
* Kārlis V (*Karl V., Carlos I*) (1500-1558) - Svētās Romas impērijas ķeizars, arī Spānijas karalis **Karloss I**.