Ernests Štālbergs

**Ernests Štālbergs** (dzimis , miris ) bija latviešu arhitekts, LU docents un LVU profesors, Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas akadēmiķis, Latvijas PSR arhitektu savienības pirmais priekšsēdētājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1883. gadā Liepājā namdara Jēkaba Štālberga ģimenē.
No 1895. līdz 1902. gadam mācījās Liepājas reālskolā. 1904. gadā pabeidza mācības Kazaņas Mākslas skolas arhitektūras nodaļā. 
1914. gadā beidza studijas Pēterburgas Mākslas akadēmijas Arhitektūras nodaļā un no 1915. līdz 1918. gadam strādāja par arhitektu Krievijas Zemkopības ministrijā.
Vēlāk bija Petrogradas Mākslas akadēmijas rektors un arhitektūras darbnīcas vadītājs (1918–1922). 

1922. gadā Štālbergs atgriezās Latvijā, vadīja Latvijas Universitātes Arhitektūras fakultātes “C” darbnīcu.  
Ernests Štālbergs bija Zviedrijas arhitektūras piekritējs un biedrības *Svenska Slöjdföreningen* ārzemju biedrs. Bet funkcionālisma ēkas pārsvarā radīja Baltijas vācu arhitektu birojs “Karr & Baetge” un būvinženieri. *[[Bauhaus]]* novatorisko ideju izplatību traucēja gan plašāku uzdevumu neizvirzīšana, īpaši mājokļu būvniecībā, gan jaunu materiālu trūkums. 
No 1924. līdz 1939. gadam vairākkārt devās zinātniskos ārzemju komandējumos.

Pēc Otrā pasaules kara profesors Ernests Štālbergs bija Latvijas Valsts Universitātes (LVU) Arhitektūras fakultātes dekāns (1944–1946) un vadīja vienu no divām projektēšanas darbnīcām (otru vadīja profesors Sergejs Antonovs, pirms kara Eižena Laubes asistents).  
No 1945. līdz 1951. gadam viņš vadīja Latvijas Arhitektu savienību. No 69 pirmskara Latvijas Arhitektu biedrības biedriem tajā reģistrējās tikai 16 arhitekti.
  
Laikā no 1946. līdz 1951. gadam vadīja Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Celtniecības un arhitektūras institūtu. Lai izstrādātu viesnīcas projektu karā sagrautās “*Hotel de Rome*” vietā, tika uzaicinātas divas grupas, ko vadīja Ernests Štālbergs un arhitekts Arvīds Miezis. Štālbergs ideja bija deviņstāvu celtne ar plašo priekšlaukumu, paredzot nojaukt kvartālā saglabājušās ēkas, bet projekts tika noraidīts.

Arhitektūras fakultātē tajā laikā arvien vairāk konfrontējās neoeklektisma un funkcionālisma idejas. “Padomju Jaunatnē” 1950. gada pavasarī tika publicēts anonīms raksts kā pamudinājums augstskolas vadībai — rīkoties un atlaist no darba Štālbergu un viņa asistenti Martu Staņu. Rakstā bija teikts, ka Arhitektūras fakultātē bija “palikuši cilvēki, kas apzinīgi turpina profesora Štālberga “līniju”. Viņi savā darbā "cītīgi ievazā buržuāziskās, tā saucamās “racionālās”, arhitektūras uzskatus, kas noliedz arhitektūru kā mākslu, noliedz tās idejisko saturu, atzīst tikai funkciju — vajadzību, prakticismu, pārvēršot par pašmērķi šauro praktisko problēmu atrisināšanu, bet pilnīgi ignorējot arhitektūras idejiski māksliniecisko saturu. Šo uzskatu pēdas spilgti redzamas to studentu darbos, kas strādā asistentu Staņas, Gintera un Līcīša vadībā.” 

1950. gadā, pasliktinoties veselības stāvoklim, profesors darbu universitātē pārtrauca, miris . Apglabāts Raiņa kapos.

## Pasniedzējs
Štālberga ievērojamākie audzēkņi ir arhitekti: Aleksandrs Klinklāvs, Artūrs Reinfelds, Marta Staņa u.c. Arhitektūras vēsturnieks un pētnieks Jānis Lejnieks rakstījis: "Profesors jaunajiem arhitektiem bija kulta figūra, un ar Staņu viņu vienoja suģestējošais iespaids uz skolniekiem, lai gan dažkārt Štālberga doma skrēja pa priekšu runai un klausītajiem bija jāspēj saprast pateikto no pusvārda".

“Mazais večuks (profesoram toreiz bija jau pāri sešdesmit) studentu ideju skiču skates veidoja kā personīgas monoizrādes, kurās pašapzinīgo studentu opusi tika satriekti pīšļos. Mazliet vieglāk gāja biklajiem un pieticīgajiem – Staņa vienā mirklī pārvērta viņu skices elegantos šedevros, kurus apskaustu pat visizcilākie avangarda pārstāvji.” *Georgs Barkāns, arhitekt.*

## Darbi

Štālbergam bija daži ievērojami projekti Sanktpēterburgā.

Latvijā viņš ir piedalījies Brīvības pieminekļa izveidē. Pēc viņa projekta uzceltas vairākas ēkas Rīgā, kā arī izbūvēta Latvijas Universitātes Lielā aula.

Tautas nams Rīgā, Bruņinieku ielā 29/31.

1950. gadā radījis Ļeņina pieminekļa Rīgā arhitektonisko risinājumu. Piemineklis 1991.gada septembrī demontēts un aizvests nezināmā virzienā.

Štālberga celtā blokmāja Valērijas Seiles ielā 12 (1930) ir viena no funkcionālisma ikonām Latvijā.

### Attēlu galerija


Kahovskogo Lane-2 (12).jpg|Ēka Pēterburgā (1914)
Stalberg 1930 Riga.jpg|Blokmāja Valērijas Seiles ielā (1930)
Modell des Freiheitsdenkmals. Architekt E.Stahlberg. 1932.png|Brīvības pieminekļa sākotnējais modelis (1932)
Sudrabkalniņš 005.jpg|Latvijas brīvības cīņu piemineklis "Sudrabkalniņš" (1937)
LGU Stalberg.jpg|LU Lielā aula (1929—1936) Latvijas PSR laikā
Meža prospekts 16, Riga (1).jpg|Savrupmāja Meža prospektā 16, Rīgā. (1931) 



## Atsauces