Sabiha Kasimati

**Sabiha Kasimati** (dzimusi , mirusi ) bija albāņu bioloģijas profesore un ihtioloģe, kura tiek uzskatīta par vienu no pirmajām sievietēm zinātniecēm Albānijā. Komunistiskais režīms viņu arestēja 1951. gada 20. februārī pēc spridzekļa iemešanas Padomju Savienības vēstniecības pagalmā un dažas dienas vēlāk kopā ar 21 citu intelektuāli bez tiesas sodīja ar nāvi.

## Dzīve

### Agrīnā dzīve
Kasimati nāca no pazīstamas inteliģentas ģimenes, kuras cilme bija Libohovā mūsdienu Albānijas dienvidos. Viņa piedzima 1912. gada 15. septembrī Edirnē, Osmaņu impērijā (mūsdienu Turcijā), ārsta Abdurrahmana Kasimati un Zehras Mbreštani ģimenē. Sabiha bija jaunākā no viņu pieciem bērniem. Viņas tēvs Abdurrahmans bija beidzis medicīnas studijas Turcijā, kur dzīvoja un strādāja par ārstu līdz 1927. gadam. Tad viņš atgriezās Albānijā un vispirms apmetās Korčā, pēc tam Elbasanā, strādāja par ārstu.
left|thumb|Sabiha Kasimati centrā ar klasesbiedriem Korčas Franču licejā, vienīgā sieviete fotoattēlā
Pēc apmešanās Korčā viņa sāka mācības Nacionālajā licejā, kas labāk pazīstams kā Franču licejs, nosaukums, kas bija saglabājies kopš Pirmā pasaules kara laikiem, kad franču valodai un kultūrai pilsētā bija diezgan liela nozīme. Viens no viņas klasesbiedriem bija nākamais diktators Envers Hodža. 1930. gadā viņa kļuva par pirmo sievieti, kas absolvēja šo skolu. Viņa brīvi pārvaldīja vairākas valodas, bet īpaši franču valodu. Tūlīt pēc liceja absolvēšanas viņa kādu laiku strādāja par skolotāju pilsētas meiteņu normālskolā, mācot morālo audzināšanu un franču valodu. Vēlāk viņa pārgāja par pasniedzēju albāņu-amerikāņu skolā Kavajā, kur mācīja vienu no savas dzīves kaislībām — bioloģiju.

1936. gadā viņa varēja īstenot savu vēlmi pēc augstākās izglītības. Albānijas valsts piešķīra viņai stipendiju Itālijas Turīnas Universitātes Bioloģijas zinātņu fakultātē, kuru viņa pabeidza ar teicamām atzīmēm. 1941. gada vasarā viņa aizstāvēja doktora grādu ar tēmu: "Albānijas saldūdens zivju fauna" un kādu laiku pēc tam atgriezās tobrīd Itālijas okupētajā Albānijā.

### Karjera un zinātniskās studijas
Pēc atgriešanās dzimtenē Kasimati tika iecelta par skolotāju Sieviešu institūtā "Nana Mbretereša", kas pēc itāļu okupācijas tika nosaukts par "Donika Kastrioti". Paralēli pedagoģiskajam darbam viņa savā dzīvē un zinātniskajā darbībā nozīmīgu vietu piešķīra lagūnās un purvos dzīvojošo jūras zivju bioloģijas izpētei, vācot materiālus topošā galvenā darba — monogrāfijas "Albānijas zivis" — sagatavošanai. Veselības dēļ viņa bija spiesta pamest pedagoģisko darbu un ārstēties prettuberkulozes sanatorijā Itālijas ziemeļos Bolcāno, kur palika līdz 1945. gadam.

Pēc Otrā pasaules kara beigām Kasimati nolēma atgriezties dzimtenē 1947. gadā, kad valstī pie varas tikko bija nākuši komunisti. Līdz ar Studiju institūta izveidi viņa nekavējoties tika iecelta par zinātnisko speciālisti. Gadu vēlāk, kad institūts tika pārdēvēts par Zinātnisko pētījumu institūtu, viņa tika iecelta par zooloģijas speciālisti ar specializāciju ihtioloģijā bioloģisko zinātņu nodaļā, ar sektora vadītāju Sotiramu Andželi. Šajā laikā Kasimati paveica apjomīgu darbu, veidojot tolaik Albānijā pieejamo zinātnisko bibliogrāfiju, īpaši izmantojot konfiscēto bibliotēkas fondu.

Kasimati uzrakstīja garu programmatisku rakstu ar nosaukumu "Zivju un zivsaimniecības problēmas mūsu valstī", kas publicēts Institūta biļetenā 1948. gada 2.—3. numurā. Šajā garajā tehniski zinātniskajā rakstā viņa analītiski aplūkoja valsts ihtioloģisko bagātību pa apgabaliem, dažu sugu, īpaši karpu, Ohridas foreļu u. c., audzēšanas problēmas. Raksta sākumā viņa iepazīstina ar zivsaimniecībai labi piemērotajiem dabas apstākļiem, kādi ir Albānijā, gan bagātīgās upju, gan jūras ihtiofaunas ziņā. Viņa citē itāļu autorus un pētījumus, kuros minēta ihtioloģiskā bagātība un tās izmantošanas ekonomiskās iespējas. Tālāk viņa analizēja dabas faktorus, kas ir piemēroti šai faunas bagātībai, sākot no konfigurācijas, lieliem un aizsargātiem līčiem, lieliem purviem, ne pārāk sāļa ūdens, kas nesasalst pat ziemā. Īpašu nozīmi viņa piešķīra ūdens straumēm, kas bagātas ar planktonu un virzās no Jonijas jūras uz Adrijas jūras ziemeļiem. Vēl viens svarīgs apstāklis, ar ko Kasimati saskārās, bija zemūdens gultnes konfigurācija, zemūdens šelfa pamatne, kas ir plaši klāta ar smalkām smiltīm vai dūņām, kur sastopami visu veidu ūdensaugi, vēžveidīgie un mazi gliemji, ar kuriem zivis barojas. Saskaņā ar viņas pētījuma datiem, šajos apgabalos galvenokārt sastopamas augstas kvalitātes zivis, piemēram, stores un zuši. Viņa norāda uz eksperimentiem karpu veiksmīgai audzēšanai un kultivēšanai rīsu laukos. Lai pārliecinātu sabiedrību un ekonomistus, viņa analizē un piedāvā dažus ieteikumus, kur valsts var gūt labumu no zivsaimniecības, tostarp jaunizveidotiem kooperatīviem. Saskaņā ar šiem datiem praktiski iegūstamais zivju daudzums lielākais bija Nartas apgabalā pie Vļoras, savukārt citās teritorijās ar vēl lielāku potenciālu, piemēram, Butrinti apgabalā, modernu zvejas laivu un cita aprīkojuma trūkuma dēļ šie skaitļi nepārsniedza 7—8% no Nartas apgabala, tādējādi saglabājot ļoti nozīmīgu ekonomisko rezervi. Kā negatīvu parādību Kasimati konstatēja zivju ar augstu komerciālo vērtību intensīvo izmantošanu un līdz ar to ihtiofaunas noplicināšanu ar šo sugu deficītu. Pēc viņas domām, mūsdienu zvejniecībai, kas nodrošina ilgtspējīgu ekonomisko perspektīvu, svarīgāks ir aprīkojums dzīvu zivju saglabāšanai, īpašas iekārtas, kā arī telpas zivju produktu uzglabāšanai un pārstrādei.

1949. gadā Dabaszinātņu departaments veica plašu pētījumu ekspedīciju Kukesi, Bicajas, Pukas, Burelas, Kafas-Štamas, Bogas un Tetas apgabalos, apstiprinot iepriekšējos atklājumus par Albānijas ūdeņu ihtiofaunu. Šīs ekspedīcijas beigās Kasimati izdevās aprakstīt visu Albānijas zivju dzimtu, kārtu, ģinšu un sugu pārstāvjus. Pēc zinātniskā darba 1950. gada vidū viņa iesniedza institūtam publicēšanai aptuveni 200 lappušu biezu grāmatu ar nosaukumu "Albānijas zivis". Šajā darbā tika apkopotas 257 zivju sugas, kas sagrupētas 211 dzimtās no 99 kārtām, atstājot neidentificētas desmit zivju sugas, kuras parasti valsts ūdeņos sastopamas ļoti reti vai kuras Adrijas jūrā vēl nebija sastaptas. Taču tieši tad, kad grāmatu iespieda, Kasimati arestēja.

### Valdības kritika, apsūdzības un nāvessoda izpilde
Kasimati jau sen bija iebildusi pret daudzām pēckara komunistiskā režīma politikas nostādnēm, īpaši pēc dažu albāņu intelektuāļu likvidēšanas un internēšanas, kuriem bieži vien nebija nekāda sakara ar partijas politiskajiem pretiniekiem. Viens no šādiem gadījumiem, kas viņu šokēja, bija zinātnieka un profesora Selaudina Toto nošaušana, kurš vienlaikus bija Zinātnisko pētījumu institūta direktors, un viņi abi bija palīdzējuši izveidot šo iestādi. Cits gadījums bija opozīcijas intelektuāles un pirmās albāņu rakstnieces Musines Kokalari tiesāšana un ieslodzījums. Visi šie sodi bija pamudinājuši Kasimati klātienē tikties ar Enveru Hodžu, kuru viņa pazina kopš Franču liceja laikiem. Šajā tikšanās reizē daži zinātnieki citē Kasimati sakām: "Esmu atnākusi, lai pateiktu jums, ka jūs nogalināt visus intelektuāļus. Es gribu jums pajautāt, ar ko jūs plānojat veidot Albāniju, ar skārdniekiem vai kurpniekiem?"; uz ko Hodža atbildēja: "Beidz lasīt franču apgaismību, iesaku tev lasīt Marksu un Ļeņinu."

1951. gada 19. februārī Padomju Savienības vēstniecības pagalmā Tirānā tika iemests neliels daudzums dinamīta. Tika arestēti vairāki desmiti albāņu, un pēc izmeklēšanas un visa veida spīdzināšanas 2—3 dienu laikā tika izraudzīti 22 cilvēki. Starp viņiem bija Sabiha Kasimati, par kuru varas iestādes nekad nesniedza nekādus paskaidrojumus par to, kas viņu saistīja ar šo notikumu. Patiesībā, kā kļuva zināms pēc komunisma krišanas, visiem apsūdzētajiem un sodītajiem netika nodrošināta nekāda tiesa, netika piedāvāta iespēja aizstāvēties un netika iesniegta apelācija. 26. februārī, tikai nedēļu pēc incidenta, viņi tika aizvesti netālu no Menikas ciema Erzeni upes krastā un nošauti.

Toreizējais iekšlietu ministrs Mehmets Šehu, kurš daudz vēlāk pats tika nogalināts ar apvainpjumu spiegošanā, bija personīgi iesaistīts īsajā Kasimati lietas izmeklēšanā. 5. martā toreizējo tieslietu ministru Manolu Konomi atlaida no amata par nepiekrišanu likumības pārkāpumam un safabricētai tiesas prāvai pret šiem 22 jau nogalinātajiem cilvēkiem.

## Mantojums
Viņas darbs tika publicēts, bet ne ar viņas vārdu. "Albānijas zivis" dokumentēja Albānijas ezeru, upju un jūru zivis, un tas tika publicēts krievu zinātnieka Anatolija Poļakova un divu albāņu pētnieku vārdā 1955. gadā.

Kasimati tiek uzskatīta par Albānijas Nacionālā zinātnes muzeja idejas autoru. 2018. gada oktobrī tika paziņots, ka Albānijas Nacionālais zinātnes muzejs tiks nosaukts viņa vārdā un ka daļa muzeja telpas tiks veltīta viņas dzīvesstāstam un upuriem.

## Atsauces

## Ārējās saites