Aina (pilsēta)

**Aina** (, *Al-ʿAyn* — ‘avots’, ‘acs’) ir pilsēta Apvienotajos Arābu Emirātos (AAE), kas atrodas Abū Dabī emirāta austrumu daļā, pie robežas ar Omānu, Hafīta kalna pakājē, aptuveni 160 kilometrus uz austrumiem no Abū Dabī. Tā ir ceturtā lielākā pilsēta valstī un kalpo kā Abū Dabī iekšzemes galvenais pilsētcentrs, veidojot kopā ar Abū Dabī un Dubaiju tā saukto Abū Dabī metropoles trīsstūri. 2021. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 847 tūkstoši iedzīvotāju. Aina plaši pazīstama kā “Dārzu pilsēta” (*Garden City*), jo atšķirībā no daudziem citiem Persijas līča reģioniem tā izceļas ar plašiem zaļumiem, parkiem un vēsturiskām oāzēm, kuras apūdeņo senā faladžas (*falaj*) kanālu sistēma. Šī apūdeņošanas tradīcija ļāvusi pilsētai attīstīties kā lauksaimniecības un kultūras centram tuksneša apstākļos, vienlaikus saglabājot ekoloģisko līdzsvaru un dzīvošanai labvēlīgu vidi, kas Ainai devusi reputāciju kā vienai no patīkamākajām pilsētām reģionā.

Vēsturiski Aina ir viens no senākajiem pastāvīgi apdzīvotajiem reģioniem Arābijas pussalā un būtiska AAE kultūras identitātes sastāvdaļa. Šeit dzimis un ilgstoši darbojies šeihs Zāids bin Sultāns Al Nahjans, AAE dibinātājs un pirmais prezidents, kurš 20. gadsimta otrajā pusē uzsāka pilsētas apūdeņošanas un apzaļumošanas politiku, kas veicināja Ainai raksturīgo “zaļo ainavu”. Mūsdienās Aina ir nozīmīgs izglītības, kultūras un tūrisma centrs, kur atrodas Apvienoto Arābu Emirātu Universitāte, Ainas pils, dzīvnieku dārzs un vairāki arheoloģiski kompleksi. Pilsētas vēsturiskās oāzes un arheoloģiskie pieminekļi, tostarp Hili arheoloģiskais parks un Bidas Bint Saūdas apmetne, ir iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā, apliecinot Ainas nozīmīgo vietu Tuvo Austrumu civilizācijas un kultūras vēsturē. Aina mūsdienās apvieno mūsdienīgu pilsētvides attīstību ar vēsturisko oāžu civilizācijas mantojumu, saglabājot tradicionālo lomu un simbolisko nozīmi AAE vēsturē un identitātē.

## Vēsture
Ainas apvidus ir viens no senāk apdzīvotajiem reģioniem Apvienotajos Arābu Emirātos, kur atrasti cilvēku apmetņu un lauksaimniecības liecību pēdas, kas datējamas ar bronzas laikmetu (ap 3000–1200 g. p.m.ē.). Viens no nozīmīgākajiem arheoloģiskajiem objektiem ir Hili arheoloģiskais parks, kur atklāti seno apūdeņošanas sistēmu, kapu un dzīvojamo ēku kompleksi. Šie atradumi sniedz ieskatu agrīnajā lauksaimniecības attīstībā un sociālajā organizācijā Arābijas pussalā. Ainā ir konstatētas arī Umm an-Nar kultūras (aptuveni 2500–2000 g. p.m.ē.) materiālās liecības, kas ietver apaļus akmens kapus un keramikas, metāla un tirdzniecības priekšmetus. Šī kultūra bija cieši saistīta ar tirdzniecību gar Persijas līča un Mezopotāmijas krastiem, norādot uz Ainas reģiona nozīmi starpnieku maršrutos starp Arābijas iekšieni un piekrastes pilsētām.

Vēlākos gadsimtos Aina saglabāja stratēģisku nozīmi tirdzniecības un karavānu ceļos, kas savienoja Omānas kalnu reģionus ar Persijas līča oāzēm un tirgiem. Vietējo kopienu saimniecība balstījās dateļpalmu audzēšanā, lopkopībā un tradicionālajā faladžas apūdeņošanas sistēmā, kas nodrošināja ūdeni no pazemes avotiem. Aina ieņem īpašu vietu mūsdienu AAE vēsturē, jo tā ir šeihu Zāida bin Sultāna Al Nahjana – Apvienoto Arābu Emirātu dibinātāja un pirmā prezidenta – dzimtā pilsēta. Šeihs Zāids, kurš valdīja Abū Dabī emirātā no 1966. gada un vadīja AAE apvienošanu 1971. gadā, Ainā īstenoja plašu modernizācijas programmu, saglabājot līdzsvaru starp tradicionālo kultūras mantojumu un mūsdienīgu infrastruktūras attīstību.

Pēc AAE izveides 1971. gadā Aina kļuva par reģionālu izglītības, lauksaimniecības un kultūras centru, kur izveidotas universitātes, muzeji un kultūras institūcijas, vienlaikus saglabājot oāžu vidi un vēsturisko ainavu, kas tai nodrošinājusi “Dārza pilsētas” statusu arī mūsdienās.

## Atsauces

## Ārējās saites