open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rietumu kristietība

**Rietumu kristietība** ir viens no diviem kristietības virzieniem (otrs ir Austrumu kristietība). Rietumu kristietība apvieno gan latīņu baznīcu un protestantismu, gan arī to atzarojumus, piemēram, veco katoļu baznīcas un neatkarīgo katolicismu. No latīņu baznīcas izauga daudzas neatkarīgas protestantu konfesijas, tostarp luterisms un anglikānisms, sākot ar protestantu reformāciju 16. gadsimtā. Tādējādi termins "Rietumu kristietība" neapraksta atsevišķu draudzi vai reliģisko konfesiju, bet tiek lietots, lai visas šīs konfesijas kopīgi atšķirtu no Austrumu kristietības.

Lielākā daļa no pasaulē dzīvojošajiem 2,3 miljardiem kristiešu ir Rietumu kristieši (aptuveni 2 miljardi — 1,2 miljardi latīņu katoļu un 800 miljoni protestantu).

## Ārējās saites
Nāve Venēcijā (novele)

**"Nāve Venēcijā"** () ir 1912. gada novele, ko sarakstījis vācu rakstnieks Tomass Manns.

Tā stāsta par cienījamo rakstnieku Gustavu fon Ašenbahu, kurš apmeklē Venēciju, kur kļūst apsēsts ar kādu poļu zēnu vārdā Tadzio. Tadzio tēls balstīts uz īstu zēnu vārdā Vladzio, kuru Manns 1911. gadā ievēroja, apmeklējot Venēciju atvaļinājuma laikā. Novelē Ašenbaha aprakstu balstīja uz komponistu Gustavu Māleru.

Noveli 1971. gadā adaptēja Lukīno Viskonti ar Dērku Bogardu Gustava fon Ašenbaha lomā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kristofers Makkvarijs

**Kristofers Makkvarijs** (; dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, producents un scenārists. Saņēmis BAFTA kino balvu, *[[Independent Spirit Awards]]* balvu un Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs" par *[[neo-noir]]* mistērijas filmu "Parastie aizdomās turamie" (1995).

2000. gadā režisējis savu pirmo filmu, krimināltrilleri *[[The Way of the Gun]]*. Vairākkārt sadarbojies ar Tomu Krūzu, sarakstot scenāriju un režisējot tādas filmas ar viņa līdzdarbību kā "Džeks Rīčers" (*Jack Reacher*, 2012), "Neiespējamā misija: Slepenā nācija" (2015), "Neiespējamā misija: Sekas" (2018), "Neiespējamā misija: Atmaksa. Pirmā daļa" (2023) un "Neiespējamā misija: Pēdējā atmaksa" (2025). Bijis arī tādu filmu "Valkīra" (*Valkyrie*, 2008), "Rītdienas robeža" (2014), "Mūmija" (*The Mummy*, 2017) un "Top Gun: Maveriks" (2022) scenārists.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Ziemeļrietumu armija

**Ziemeļrietumu armija** () bija Krievijas Valsts militārais formējums, kas darbojās Krievijas armijas Ziemeļrietumu frontē (arī Baltās kustības apvienība Krievijas pilsoņu kara laikā).

Dibināta 1919. gada 20. jūnijā uz Ziemeļu korpusa un citu izkliedētu krievu pretboļševistisko formējumu bāzes Pleskavas guberņas teritorijā un tajā laikā izveidotajās Igaunijas un Latvijas republikās. Tā beidza pastāvēt 1920. gada 22. janvārī. Pēdējo karavīru lazareti slēdza 1920. gada 13. novembrī.

Padomju historiogrāfijā to bieži dēvē par **"Judeņiča armiju"**, lai gan kājnieku ģenerālis Nikolajs Judeņičs to tieši komandēja tikai nepilnus divus mēnešus.

North-Western Army.jpg|Ģenerālis Judeņičs un armijas štāba locekļi
Bürgerkrieg Nordwestrussland November1919.png|Uzbrukums Petrogradai 1919. gada novembrī

## Skaits

* 1919. gada jūlijs —  karavīru un virsnieku;
* 1919. gada oktobrī — līdz  karavīriem;
* 1919. gada novembrī — aptuveni  vīru;

Kadru virsnieki veidoja 10 % no armijas. Tās rindās bija 53 ģenerāļi.

## Attiecības ar Igaunijas valdību
Igaunijas varas iestādēm bija neviennozīmīga attieksme pret Ziemeļrietumu armiju. Lielākā daļa igauņu politiķu nevēlējās balto uzvaru pilsoņu karā pār sarkanajiem, jo zināja, ka Baltā kustība iestājās par "vienotu, lielu un nedalāmu Krieviju" (admirāļa Kolčaka vārdi), līdz ar to bija pret neatkarīgas Igaunijas valsts izveidi. Tajā pašā laikā armija piedalījās Neatkarības karā Igaunijas pusē.

Kad 1919. gada janvārī ģenerālim Nikolajam Deņikinam piedāvāja atzīt Igaunijas neatkarību apmaiņā pret atbalstu viņa Petrogradas operācijai, ģenerālis teica:*Nekādas Igaunijas nav, tā ir tikai Krievijas zemes gabals — Krievijas province. Igaunijas valdība nav nekas vairāk kā noziedznieku kompānija, kas sagrāba varu savās rokās. Es ar viņiem nerunāju!*Pēc šādiem vārdiem Igaunijas valdība praktiski neatbalstīja Ziemeļrietumu armiju, kas 1919. gada septembrī uzsāka ofensīvu no Jamburgas apkaimes uz Petrogradu. Pie Pulkovas augstienēm Sarkanā armija sagrāva Ziemeļrietumu armiju, un tā atkāpās uz Igauniju. Kad igauņi saprata, ka baltie zaudē karu un ka Igaunijas Republikai ir nepieciešams miers ar boļševikiem, viņi atsauca visu atbalstu balto kustībai, kas deva iespēju noslēgt miera līgumu ar Padomju Krieviju.

## Ārējās saites
Nāve Venēcijā

**Nāve Venēcijā** var būt:

* "Nāve Venēcijā" (*Der Tod in Venedig*) — 1912. gada Tomasa Manna novele;
* "Nāve Venēcijā" (*Morte a Venezia*) — 1971. gada Lukīno Viskonti filma.
Gondu valoda

**Gondu valoda** (గోండి) ir dravīdu valoda. Tajā runā Centrālajā Indijā (Mahārāštras, Madhjas Pradēšas, Čhatīsgarhas, Āndhras Pradēšas, Orisas štatos). Gondu valodā runā aptuveni 2,98 miljoni cilvēku (2011). Tā dialektālā dalība nav pietiekami izpētīta. Fonoloģiski atšķiras ziemeļrietumu un dienvidaustrumu dialektu grupas.

Gondu valoda ir apdraudēta, un tikai piektā daļa gondu runā šajā valodā.

## Ārējās saites
Virbales luterāņu baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q20503812"
}

**Virbales evaņģēliski luteriskā baznīca** () ir 1878. gadā uzcelts Lietuvas evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Lietuvas dienvidrietumos, Marijampoles apriņķa Vilkavišķu rajona pašvaldības Virbalē. Baznīca ir vietējas nozīmes Lietuvas valsts kultūras piemineklis (unikālais kods — 40250).

Luterāņu draudze Virbalē nodibinājās 1833. gadā. No 1876. līdz 1878. gadam tika uzcelta pašreizējā baznīca. 1917. gadā tai uzcēla torni, kas sagrauts Otrajā pasaules karā. 1940. gadā 17. novembrī baznīcā notika pēdējais dievkalpojums, jo daudzi vācu tautības locekļi pārcēlās uz Vāciju. PSRS okupācijas laikos baznīcā ierīkoja noliktavu un mehāniskās darbnīcas. 1998. gadā baznīcu atdeva draudzei un 2000. gadā 12. martā pēc ilgiem gadiem šeit notika pirmais dievkalpojums, bet 24. aprīlī notika baznīcas iesvētīšana.

## Ārējās saites

* Ieraksts Lietuvas kultūras vērtību reģistrā
Plimutas katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1350966"
}

**Plimutas katedrāle** () jeb **Svētās Marijas un Svētā Bonifācija katedrāles baznīca** () ir Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Anglijas dienvidrietumos, Devonas grāfistes Plimutas pilsētā. 1858. gadā celtā baznīca ir 1850. gadā dibinātās Romas katoļu Plimutas diecēzes galvenā baznīca.

Vēsturiski reģionā līdz Anglijas reformācijai par galveno baznīcu kalpoja Ekseteras katedrāle. Pēc katoļu emancipācijas nodibinājās Plimutas diecēze un par prokatedrāli kalpoja nelielā 1807. gadā uzceltā Svētās Marijas baznīca. 1856. gadā tika iegādāts zemes gabals ārpus pilsētas un 1858. gadā uzcelta pašreizējā katedrāle. To iesvētīja 1880. gadā.


Roman Catholic cathedral of St Mary and St Boniface, Plymouth - geograph.org.uk - 1777661.jpg
Stained glass, Cathedral of St Mary and St Boniface, Plymouth (geograph 2342861).jpg
Firestone Bay from Mount Edgcumbe.jpg


## Ārējās saites

*
Vjadas meži

**Vjadas meži** ir 2004. gadā izveidots dabas liegums Austrumlatvijas zemienes Adzeles pacēlumā, Balvu novada Susāju pagastā ap Vjadas upi.

Liegumā ir liels ES nozīmes meža biotopu īpatsvars. Daudzas mežaudzes atbilst arī dabisko meža biotopu kritērijiem. ES Biotopu direktīvas aizņem 81,8% no teritorijas. Šeit sastopami pārmitri platlapju meži, jaukti platlapju meži, boreālie meži un purvaini meži.

## Ārējās saites

* Vjadas meži, Dabas aizsardzības pārvalde
Credit Suisse

***Credit Suisse Group AG*** ir Šveicē bāzēta investīciju banka un finanšu pakalpojumu sniedzējs. Darbojas visos būtiskajos pasaules finanšu centros. Bankas klientu serviss pazīstams ar bankas slepenību un klientu konfidencialitātes nodrošināšanu.

Banku 1856. gadā nodibināja Alfrēds Ešers (*Alfred Escher*, 1819—1882), lai finansētu Šveices dzelzceļa tīkla attīstību. Finansēja elektrisko tīklu un dzelzceļu attīstību, līdz 20. gadsimta sākumā pievērsās arī privātpersonu apkalpošanai. Banka relatīvi maz cieta 2007.—2010. gada globālās finanšu krīzes laikā, tomēr vēlāk tā nonāca finanšu grūtībās, kā arī tika pieķerta vairākos skandālos. Rezultātā 2023. gadā to iegādājās UBS, un tagad tā ir šī uzņēmuma struktūrvienība.

## Ārējās saites

*
Valsts galvaspilsētas reģions

**Valsts galvaspilsētas reģions** (, ), neformāli — **Manilas metropole** (, ), ir viens no Filipīnu reģioniem valsts centrālajā daļā. Atrodas Lusonas salas dienvidrietumos un iekļauj 16 neatkarīgās pilsētas, tajā skaitā valsts galvaspilsētu Manilu, un vienu municipalitāti.

## Ģeogrāfija
Reģions izvietojies Lusonas salas dienvidrietumos starp Dienvidķīnas jūras Manilas līci rietumos un Bajas lagūnu dienvidaustrumos. Robežojas ziemeļos ar Centrālās Lusonas reģiona Bulakanas provinci un Kalabarsonas reģiona Risalas, Lagunas un Kavites provincēm austrumos un dienvidos. Reljefā dominē piekrastes zemiene, ziemeļdaļa — kalnaina; augstākā virsotne ir  vjl Kesonsitijas pilsētas ziemeļos. Valda tropu klimats.

## Vēsture
Galvaspilsētas reģions dibināts 1975. gada 7. novembrī, nodalot no Risalas provinces četras pilsētas (Manilu, Kesonsitiju, Kalookanu un Pasaju) un 13 municipalitātes. Par pirmo Manilas metropoles gubernatori valsts prezidents Ferdinands Markoss iecēla savu sievu Imeldu Markosu. Reģiona administrēšanai nodibināja speciālu Manilas metropoles attīstības pārvaldi (*Metropolitan Manila Development Authority*), kādu nav nevienā citā reģionā; tā vairākas reizes tikusi reorganizēta. 1975. gadā valsts galvaspilsētu ar prezidenta dekrētu pārcēla atpakaļ no Kesonsitijas uz Manilu. Laika posmā no 1994. līdz 2007. gadam reģiona municipalitātēm (izņemot Paterosu) piešķirts pilsētas statuss; tiek plānots reģionu paplašināt, pievienojot pilsētas un municipalitātes no piekļautajām provincēm.

## Administratīvais iedalījums
thumb|300px|left|upright=0.95|Valsts galvaspilsētas reģiona administratīvais iedalījums

**Piezīmes**

## Atsauces

## Ārējās saites
Viktorijas laikmets

[thumb|[Viktorija (karaliene)|Karalienes Viktorijas glezna (1859)]]
**Viktorijas laikmets** bija Lielbritānijas un Īrijas karalienes un Indijas imperatores Viktorijas valdīšanas laiks, kas ilga no 1837. līdz 1901. gadam.

Viktorijas laikmets tiek atspoguļots neviendabīgi, jo to raksturo straujas pārmaiņas daudzās sabiedrības jomās: tehnoloģiskās, demogrāfiskās pārmaiņas, politiskās un sociālās uztveres izmaiņas. Šādas aktīvas un nemitīgas pārmaiņas saimnieciskās un garīgās dzīves jomā noteica tas, ka nebija lielu karu (kas ļāva Lielbritānijai intensīvi attīstīties), bija bailes no katastrofas no ārpuses, un visu šo periodu saglabājās interese par reliģiskiem jautājumiem, strauji attīstījās zinātniskā doma un cilvēka personības pašdisciplinēšana.

Šajā periodā ekonomikas jomā turpinājās industriālā revolūcija un kapitālisma attīstība. Ārpolitikā turpinājās britu koloniālā ekspansija Āzijā ("Lielā spēle") un Āfrikā ("Cīņa par Āfriku").

Šī laikmeta sabiedrībā valdīja stingrs morāles kodekss (džentlmenisms), kas nostiprināja konservatīvas vērtības un šķiru atšķirības, romantismu un misticismu. Demogrāfija piedzīvoja spēcīgas pārmaiņas: Anglijas un Velsas iedzīvotāju skaits pieauga no 16,8 miljoniem 1851. gadā līdz 30,5 miljoniem 1901. gadā. Arī Skotijas iedzīvotāju skaits pieauga no 2,8 miljoniem 1851. gadā līdz 4,4 miljoniem 1901. gadā, bet Īrijas iedzīvotāju skaits emigrācijas un lielā bada 1845.-1849. gadā dēļ ievērojami samazinājās no 8,2 miljoniem 1841. gadā līdz mazāk nekā 4,5 miljoniem 1901. gadā. No 1837. līdz 1901. gadam no Lielbritānijas emigrēja aptuveni 15 miljoni cilvēku (galvenokārt uz ASV, Austrāliju, Jaunzēlandi, Kanādu, Dienvidāfriku).

## Ārējās saites
Herkuless (krāteris)

**Herkuless** (*Hercules*) ir triecienkrāteris Mēness redzamās puses ziemeļaustrumu daļā, uz ziemeļaustrumiem no Aukstuma jūras. Herkuless romiešu mitoloģijā ir dievs un varonis, atbilst sengrieķu mitoloģijas tēlam — Hēraklam. Vārdu *Hercules* pirmoreiz lietoja Džovanni Batista Ričoli uz 1651. gadā izdotas Mēness kartes. 1935. gadā nosaukumu apstiprinājusi Starptautiskā Astronomijas savienība.

Herkulesa krāteris izveidojies laikposmā pirms apmēram 1,1 — 3,2 miljardiem gadu.

Krātera vaļņa iekšpusē atrodas vairākas terases. Dibenu klāj bazalta lava, daži tā apgabali ir ar zemāku albedo. Krātera centrā atrodas vairāki pauguri, tās ir virsotņu atliekas, kuras nedaudz paceļas virs izplūdušās lavas. Krātera dibenā, uz D no krātera centra, redzams pavadoņkrāteris Herkuless G (Ø 14 km), Herkuless E (Ø 9 km) izrobojis valni dienvidos.

Apmēram 30 km uz austrumiem atrodas Atlants (Ø 88 km). Uz ziemeļaustrumiem atrodas Keldišs (Ø 33 km; līdz 1982. gadam to pazina kā pavadoņkrāteri Herkuless A) , uz dienvidrietumiem atrodas Birgs (Ø 40 km), uz dienvidiem – stipri erodējušais Viljamss (Ø 36 km).

Herkuless ir viens no Mēness krāteriem, pie kura novērota pārejoša Mēness parādība.  neliels krāteris blakus Herkulesam esot izskatījies blāvi sarkans.

## Pavadoņkrāteri
Uz Mēness kartēm šos krāterus apzīmē ar burtu uz krātera malas, kas ir tuvāk Herkulesa krāterim.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džija Lisa

**Džija Lisa** (), īstajā vārdā **Jūlija Čirkova** (; dzimusi  Iževskā) ir krievu pornoaktrise. Saņēmusi *XBIZ Europa Award* balvu kategorijā "Gada labākā izpildītāja" (2020).

Karjeru pornogrāfijas industrijā uzsāka 2017. gada rudenī 21 gada vecumā. Viņas pirmās ainas bija masturbācija tīmekļa vietnē *MET-Art*. 10 mēnešu laikā pēc karjeras uzsākšanas viņa filmējās masturbācijas un lesbiešu seksa ainās vietnēm *LetsDoeIt*, *MET-Art* un *StraplessDildo*.

2018. gada augustā Džija paraksta ekskluzīvu līgumu ar franču uzņēmēja Grega Lanska studiju *[[Vixen Studios]]* un sāk filmēties ainās ar vīriešiem, kļūstot arī par pirmo Eiropas līgumzvaigzni šajā studijā. Viņa filmējās arī studijas *[[Blacked]]* starprasu seksa ainā.

Saskaņā ar IAFD tīmekļa vietnes datiem uz 2022. gada oktobri, Džija Lisa filmējusies vairāk nekā 120 pornogrāfiskās filmās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Blacked

200px|thumb|Logotips
***Blacked*** ir ASV pornogrāfisko filmu studija, kas ražo filmas starprasu pornogrāfijas žanrā. Viens no *[[Vixen Media Group]]* zīmoliem.

2014. gadā franču mākslinieks, uzņēmējs un ASV investors Gregs Lanskis nodibināja Vixen Media Group, kas ražoja Blacked.

## Atsauces
Martins Valdzēmillers

**Martins Valdzēmillers** (; dzimis ap 1470. gadu, miris ), pazīstams arī ar latīnizēto vārda formu ***Hylacomylus***, bija vācu kartogrāfs. Pazīstams ar to, ka izveidojis agrāko karti (1507. gadā), kurā lietots nosaukums "Amerika".

Valdzēmillers beidzis Freiburgas Universitāti. Darbojies Bāzelē, Šveicē un Sendjē, kur Lotringas hercogs Renē II izveidoja humānistu zinātnieku apvienību, ko dēvēja par *Gymnasium Vosagense*.

thumb|Martina Valdzēmillera 1507. gada karte
Pirmo karti, kurā minēta "Amerika" Valdzēmillers izveidoja kopā ar Elzasas vācu kartogrāfu Matiasu Rigmani. Viņi pieņēma, ka nosaukums "Amerika" cēlies no Amerigo Vespuči vārda latīņu valodas varianta. Viņš to nezināja droši un vienkārši mēģināja izskaidrot vārdu, ko bija sastapis citās kartēs. Vēlāk viņš savā 1513. gada pasaules kartē vārdu "Amerika" aizstāja ar *Terra Incognita*.

Valdzēmillers bija arī pirmais, kurš kartēja Dienvidameriku kā kontinentu, kas ir atdalīts no Āzijas, un pirmais, kas izveidoja iespiestu Eiropas sienas karti, un iespiestu globusu. Viņa karšu komplekts, kas bija pielikums Ptolemaja *[[Geographia]]* 1513. gada izdevumam, tiek uzskatīts par pirmo mūsdienu atlanta piemēru.

## Ārējās saites
37E. autobusu maršruts (Rīga)

**37E. ekspress autobusu maršruts** bija Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursēja no Katedrāles līdz Imanta — 5.

Maršrutu slēdza 2006. gadā. 37E. autobusu maršrutu apkalpoja RPPU "Tālava" līdz 2003. gada 22. februārim, pēc tam apkalpoja SIA "Rīgas satiksme" 6. autobusu parks.

## Maršruts
**[[Rīgas Kristus Piedzimšanas katedrāle|Katedrāle]]** — **[[Imanta (Rīga)|Imanta — 5]]** kursēja pa šādām ielām: Brīvības bulvāris, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Vanšu tilts, K. Valdemāra iela, Slokas iela, Jūrmalas gatve un Kurzemes prospekts.

**Imanta — 5** — **Katedrāle** kursēja pa šādām ielām: Airītes iela, Kurzemes prospekts, Jūrmalas gatve, Slokas iela, K. Valdemāra iela, Vanšu tilts, K. Valdemāra iela, Elizabetes iela un Brīvības bulvāris.

## Pieturvietas
37E. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 13 pieturas. Maršrutā **[[Rīgas Kristus Piedzimšanas katedrāle|Katedrāle]]** — **[[Imanta (Rīga)|Imanta — 5]]** bija 4 pieturas, bet maršrutā **Imanta — 5** — **Katedrāle** bija 9 pieturas.

## Atsauces
38A. autobusu maršruts (Rīga)

**38A. autobusu maršruts** bija Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursēja no Centrālā stacijas līdz Lāčupes kapiem.

2008. gadā 38A. autobusu maršrutu pārnumurēja uz 39. autobusu maršrutu un pagarināja līdz Abrenes ielai.

Darbdienās maršrutā kursēja 2 autobusi, bet brīvdienās viens autobuss. Maršrutu apkalpoja SIA "Rīgas satiksme" 6. autobusu parks.

## Maršruts
[thumb|250x250px|38A. maršruta autobuss [13. janvāra iela|13. janvāra ielā.]]
**[[Rīgas Pasažieru stacija|Centrālā stacija]]** — **[[Lāčupes kapi]]** kursē pa šādām ielām: Marijas iela, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Bāriņu iela, Nometņu iela, Lapu iela, Melnsila iela, Vīlipa iela, Dzirciema iela, Buļļu iela.

**Lāčupes kapi** — **Centrālā stacija** kursē pa šādām ielām: Buļļu iela, Dzirciema iela, Vīlipa iela, Melnsila iela, Lapu iela, Nometņu iela, Bāriņu iela, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Marijas iela.

## Pieturvietas
38A. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 40 pieturas. Virzienā '''Centrālā stacija''' — **[[Lāčupes kapi]]** bija 19 pieturas, bet virzienā **Lāčupes kapi** — **Centrālā stacija** bija 21 pieturas.

## Atsauces
Mihails Morozovs-Popļevins

**Mihails Morozovs-Popļevins** (; dzimšanas gads nezināms, miris ) bija Krievijas caristes valsts un militārs darbinieks, diplomāts, okoļņičijs, bajārs un vojevoda, cara Ivana IV līdzgaitnieks, Izvēlētās padomes (*Избранная рада*, neoficiālās valdības) loceklis.

Piedalījies Livonijas karā Latvijas teritorijā. No 1558. gada līdz 1570. gada pamiera noslēgšanai bija pulka vojevoda un Livonijas vietvaldis (*наместник Лифляндский*). Piedalījās krievu 1558./1559. gada kampaņā, 1560. gada Alūksnes un Viljandu pils ieņemšanā. 1564. gada septembrī Mihails Morozovs-Popļevins Tērbatā parakstīja septiņu gadu pamieru ar Zviedriju. 1567. gadā Aleksandrovas Slobodā (tolaik faktiskajā Maskavijas galvaspilsētā) parakstīja līgumu ar Zviedriju. 1572. gadā piedalījās Paides pils ieņemšanā. 1573. gadā krita cara nežēlastībā un kopā ar ģimeni tika sodīts ar nāvi.

## Ārējās saites
38B. autobusu maršruts (Rīga)

**38B. autobusu maršruts** bija Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursēja no 13. janvāra iela līdz Dzirciema ielai.

2008. gadā maršrutu pārnumurēja uz 38. autobusu maršrutu un pagarināja līdz Abrenes ielai. Gan darbdienās, gan brīvdienās 38B. autobusu maršrutā kursēja 4 autobusi. Maršrutu apkalpoja 6. autobusu parks.

## Maršruts
**[[13. janvāra iela]]** — **[[Dzirciema iela]]** kursē pa šādām ielām: 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Bāriņu iela, Nometņu iela, Lapu iela, Melnsila iela, Vīlipa iela, Dzirciema iela, Buļļu iela, Spilves iela un Dzirciema iela.

**13. janvāra iela** — **[[Abrenes iela (Rīga)|Abrenes iela]]** kursē pa šādām ielām: Dzirciema iela, Spilves iela, Buļļu iela, Dzirciema iela, Vīlipa iela, Melnsila iela, Lapu iela, Nometņu iela, Bāriņu iela, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela.

## Pieturvietas
38B. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 42 pieturas. Maršrutā **[[13. janvāra iela]]** — **[[Dzirciema iela]]** bija 21 pietura un maršrutā **Dzirciema iela** — **13. janvāra iela** arī bija 21 pieturas.

## Atsauces
Meta Platforms

***Meta Platforms Inc.*** ir *[[Facebook]]*, *[[Instagram]]*, *[[WhatsApp]]*, *[[Facebook Messenger]]*, *[[Threads]]* pārvaldītājsabiedrība, kas bāzēta Menloparkā, Kalifornijā. 

*Meta* tika dibināta 2004. gadā kā *Facebook, Inc.,* un sākotnēji tās galvenais produkts bija sociālais tīkls Facebook, kuru izveidoja Marks Zakerbergs kopā ar citiem Hārvarda Universitātes studentiem. Laika gaitā uzņēmums paplašināja savu darbību, iegādājoties citus nozīmīgus pakalpojumus, tostarp *Instagram* (iegādāts 2012. gadā) un *WhatsApp* (iegādāts 2014. gadā).

2021. gada 28. oktobrī uzņēmums oficiāli paziņoja par nosaukuma maiņu no *Facebook, Inc.* uz *Meta Platforms, Inc.*, lai atspoguļotu jauno stratēģisko virzienu — metaversa attīstību, kas paredz digitālas, trīsdimensionālas telpas radīšanu virtuālai mijiedarbībai.

*Meta* ir viens no ietekmīgākajiem tehnoloģiju uzņēmumiem pasaulē un tiek pieskaitīts tā sauktajām "*Big Tech"* kompānijām līdzās *[[Apple]]*, *[[Amazon]]*, *[[Google]]* (*[[Alphabet]]*) un *[[Microsoft]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Vimeo

***Vimeo*** ir video platforma un režisoru grupas veidota tīmekļa vietne, kurā tie vēlējās dalīties ar savu radošo darbu rezultātiem un privātiem video. Tas darbojas kopš 2004. gada un reģistrēts lietotāju skaits 2018. gada bija sasniedzis jau vairāk nekā 70 miljonus.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Nolkeni

thumb|Baronu Nolkenu dzimtas ģerbonis.

**Nolkeni** () ir vācbaltiešu dzimta, kas 16. gadsimtā ieceļoja Baltijā no Lejassaksijas un vēlāk izplatījās arī Zviedrijā un Krievijā.

## Vēsture
Pirmais zināmais dzimtas Livonijas atzara pārstāvis bija Heinrihs Nolkens, viņa dēls Kristofs 1620. gadā saņēma apliecību par savu dižciltīgo izcelsmi. 1726. gadā Sāmsalas muižnieku un diplomātu Ēriku Matīsu fon Nolkenu uzņēma Zviedrijas bruņniecības matrikulā, bet 1747. gadā iecēla barona kārtā.
1797. gadā Nolkenu dzimtu uzņēma Livonijas bruņniecības, 1845. gadā Kurzemes bruņniecības matrikulā. Gustavu fon Nolkenu 1812. gadā uzņēma Somijas bruņniecībā. Pēc grāfa Mihaela fon Reiterna (1820—1890) nāves 1890. gadā viņa brāļadēls Voldemārs fon Nolkens (1851—1917) mantoja grāfa Reiterna titulu.

## Nolkenu muižas Latvijā
Ezere (*Gross-Essern*), Reņģe (*Ringen*), Pampāļi (*Pampeln*), Kaulači (*Kaulitzen*), Apriķi (*Appricken*) un Spāres muiža (*Spahren*).
Facebook Messenger

***Facebook Messenger*** ir tiešsaistes tīkla lietotne viedtālruņiem, kas darbojas kopš 2011. gada. Tā īpašnieks ir uzņēmums *[[Meta Platforms]]*. Aktīvo lietotāju skaits 2023. gada beigās sasniedza vairāk nekā 1 miljardu.

Messenger platforma atbalsta dažādas saziņas formas – teksta ziņojumus, balss un videozvanus, failu un attēlu koplietošanu, kā arī integrāciju ar paplašinātās realitātes (AR) funkcijām. Tā piedāvā arī "*[[Sarunbots|chatbot]]*" atbalstu un uzņēmējdarbības rīkus, kas veicina lietotnes izmantošanu klientu apkalpošanā un mārketingā.

## Vēsture
*Facebook Messenger* pirmsākumi meklējami 2008. gadā, kad platforma tika ieviesta kā iekšēja ziņapmaiņas funkcija galvenajā *[[Facebook]]* sociālā tīkla vietnē. Šī funkcija lietotājiem ļāva apmainīties ar īsziņām, izmantojot tīmekļa pārlūkprogrammu. Pieaugot pieprasījumam pēc mobilajām saziņas iespējām, *Facebook Inc.* (tagad *[[Meta Platforms|Meta Platforms, Inc.]]*) 2011. gada augustā izlaida atsevišķu lietotni ar nosaukumu *Facebook Messenger*, kas bija pieejama ''iOS'' un *[[Android]]* ierīcēm.
Messenger attīstība laika gaitā piedzīvoja vairākus būtiskus posmus:

* 2014. gadā Facebook atdalīja *Messenger* no galvenās *Facebook* lietotnes, padarot to par obligātu atsevišķu lietotni mobilajās ierīcēs ziņojumapmaiņai. Šis solis izraisīja pretrunīgu reakciju, taču ļāva fokusēties uz platformas kā patstāvīga saziņas rīka attīstību.
* 2015.–2017. gadā *Messenger* tika papildināts ar balss un videozvanu iespējām, uzsākta “*Messenger for Business*” iniciatīva, kā arī tika ieviesti “chatboti”, ļaujot uzņēmumiem automatizēt klientu apkalpošanu.
* 2016. gadā Messenger tika aprīkots ar šifrēšanas funkciju “*Secret Conversations*”, kas ļauj lietotājiem veikt pilnībā šifrētas sarunas, izmantojot tā dēvēto end-to-end encryption.
* 2017. gadā tika uzsākta *Messenger Lite* versija, kas bija pielāgota lietotājiem ar lēnāku interneta savienojumu un ierīcēm ar zemākiem tehniskajiem resursiem.
* 2020. gadā Meta paziņoja par plāniem integrēt Messenger ar citiem saviem ziņapmaiņas rīkiem (*[[WhatsApp]]* un *[[Instagram Direct]]),* lai izveidotu vienotu ziņapmaiņas infrastruktūru.
* 2023. gadā lietotnes lietotāju skaits pārsniedza 1 miljardu mēnesī aktīvo lietotāju, kas nostiprināja tās pozīcijas kā vienai no vadošajām globālajām ziņapmaiņas platformām.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Vilķīšķu luterāņu baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q16476290"
}

**Vilķīšķu evaņģēliski luteriskā baznīca** () ir 1771. gadā uzcelts Lietuvas evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Lietuvas rietumos, Tauraģes apriņķa Paģēģu pašvaldības Vilķīšķu miestā. Baznīca ir reģionālas nozīmes Lietuvas valsts kultūras piemineklis (unikālais kods – 44034).

Draudze Vilķīšķos dibināta 16. gadsimta vidū, kad Mazā Lietuva atradās Prūsijas sastāvā. Draudzes baznīcu nopostīja 1757. gadā Septiņgadu kara laikā. Baznīcu atjaunoja 1771. gadā. Līdz pat 1896. gadam to vairākkārt pārbūvēja un izskaistināja. Līdz 18. gadsimta sākumam draudze bija pilnībā lietuviska, tomēr mēra epidēmijas rezultātā draudzes sastāvs mainījās un 1878. gadā no apmēram 4000 draudzes locekļiem lietuviešu bija apmēram puse. Otrā pasaules kara beigu posmā, tuvojoties Sarkanajai armijai, daudzi draudzes locekļi evakuējās. PSRS okupācijas gados baznīcā ierīkoja noliktavas. 1993. gadā draudzi atjaunoja. Tajā par mācītāju kalpoja Mindaugs Sabutis (*Mindaugas Sabutis*, 1975), vēlāk kļūdams par Lietuvas evaņģēliski luteriskās baznīcas bīskapu. Notika baznīcas atjaunošana, tai skaitā ar vācu luterāņu atbalstu. 2012. gada 14. aprīlī Mindaugs Sabutis vadīja baznīcas iesvētīšanu.


Vilkyškiai._Liuteronų_bažnyčia.JPG
Vilkyškiai, liuteronų bažnyčia, interjeras.JPG
Vilkyškiai,_liuteronų_bažnyčia.JPG


## Ārējās saites

* Ieraksts Lietuvas kultūras vērtību reģistrā
Kārlailas katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q2533552"
}


**Kārlailas katedrāle** () jeb **Svētās un nedalāmās Trīsvienības katedrāles baznīca** () ir 12. gadsimta anglikāņu katedrāle, kas atrodas Anglijas galējos ziemeļos, Kambrijas grāfistes Kārlailas vecpilsētā. 1133. gadā dibinātās Kārlailas diecēzes galvenā baznīca.

Dievnama būve uzsākta 1122. gadā. Tā kalpoja kā augustīniešu priorijas baznīca. 1133. gadā baznīcu paaugstināja par katedrāli. 1233. gadā pie katedrāles nodibinājās dominikāņu un franciskāņu klosteri. Dievnamu pārbūvēja 13. un 14. gadsimtā. 1536. gadā līdz ar klosteru likvidāciju Anglijā likvidēja arī Kārlailas klosteri. Anglijas pilsoņu kara laikā daļu no baznīcas nojauca skotu karaspēks, lai nostiprinātu Kārlailas pils mūrus. Starp 1853. un 1870. gadu katedrāli restaurēja Īvans Kristjens (*Ewan Christian*, 1814—1895).


Carlisle_Cathedral_Choir,_Cumbria,_UK_-_Diliff.jpg
Carlisle_Cathedral_Nave_and_Choir,_Cumbria,_UK_-_Diliff.jpg
Carlisle_Cathedral_Tracery,_Cumbria,_UK_-_Diliff.jpg


## Ārējās saites

*
Gruzdovas meži

**Gruzdovas meži** ir 1999. gadā izveidots dabas liegums Mudavas zemienes Abrenes nolaidenumā, Balvu novada Susāju pagastā uz dienvidrietumiem no Žīguriem.

Lieguma teritorijā atrodas izcili purvaini meži, boreālie meži un melnalkšņu dumbrāji, kas ir ES Biotopu direktīvas aizsargājamie biotopi. Ļoti piemērots biotops dzeņiem un pūcēm. Konstatēta ES Biotopu direktīvas suga — platlapu cinna, kā arī daudzas citas aizsargājamas augu, sēņu un ķērpju sugas.

Gruzdovas meži ir pēdējā zināmā lidvāveres atradne Latvijas teritorijā, bet kopš 2005. gada dzīvnieks vairs nav ticis konstatēts.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Gruzdovas meži, Dabas aizsardzības pārvalde
Lielvārdes parks

**Lielvārdes parks** ir viens no diviem Lielvārdes pilsētas parkiem. Parks veidojies ap bijušo Lielvārdes pili un muižu. Tā platība ir nepilni 4 hektāri.

Parks ir atzīts par dabas pieminekli, īpaši aizsargājamu dabas teritoriju.

Parkā satopami: parastā kļava (*Acer platanoides*), parastā liepa (*Tilia cordata*), parastais osis (*Fraxinus excelsior*), lapkoku praulgrauzis, (*Osmoderma eremita*), brūngalvainā henotēka (*Chaenotheca phaeocephala*), skleroforas (*Sclerophora spp.*), marmora rožvabole (*Liocola marmorata*), spožā skudra (*Lasius fuliginosus*), daudzveidīgā ksilārija (*Xylaria polimorpha*), parka vīngliemezis (*Helix pomatia*), kausveida pleirostikta (*Pleurosticta acetabulum*) un Eirāzijas ūdrs (*Lutra lutra*).

## Galerija

Lielvārdes pilsdrupas 2000-05-20.jpg|Lielvārdes pilsdrupas
Lielvārde (Lennewaden) church - panoramio.jpg|Lielvārdes Evanģēliski luteriskā baznīca
Andreja Pumpura Lielvārdes muzejs.JPG|Andreja Pumpura Lielvārdes muzejs
Lielvārde, Spīdalas bluķis 2009-05-17.jpg|Spīdalas bluķis
Lielvārde, akmens "Lāčplēša gulta" 2000-05-20.jpg|Lāčplēša gulta
Lāčplēša sega.JPG|Lāčplēša sega
Lielvārdes parka koka figūras 2000-05-20 - panoramio - J. Sedols (1).jpg|Koka skulptūras


## Atsauces
Horeogrāfija

[thumbnail|upright=1.2|Baleta izrādes “[Gulbju ezers (balets)|Gulbju ezers” horeogrāfija]]
**Horeogrāfija** (, *khoreía* — ‘deja’; , *-graphíā* — ‘raksts’) ir izpildītājmākslas veids, kurā tiek radītas un organizētas deju kustības un pozas, izmantojot noteiktas struktūras un kompozīcijas principus. Horeogrāfijas veidotāju sauc par **horeogrāfu**, kas uzvedumā veido ne tikai deju kustības, bet arī piedomā pie skatuves apgaismojuma, mūzikas, dejotāju apģērba un citām niansēm.

Par horeogrāfiju sauc arī dejas pierakstu, izmantojot noteiktas zīmes.

## Ārējās saites
Raiņa iela (Jēkabpils)

**Raiņa iela** ir iela Jēkabpils pilsētas Krustpils apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Rīgas ielu un beidzas krustojumā ar Artilērijas ielu, kur ceļš turpinās kā Kavalērijas iela. Kopējais ielas garums ir , tā klāta ar asfaltbetona segumu. Satiksmes kustība Raiņa ielā norit divās joslās.

## Vēsture
Mūsdienu Raiņa iela izveidojās kā ceļš, kas savienoja Krustpils pils saimniecības ēku kompleksu ar Zīlānu un Rīgas ielu, apejot Krustpils miesta centru. Vissenākās celtnes ir vēsturiskās apbūves fragmentā, ko veido koka savrupmāju apbūve Raiņa ielas posmā no Rīgas ielas līdz Zīlānu ielai, kas attiecināma uz 19. gadsimta otro pusi — 20. gadsimta sākumu. Ar 1924. gada 24. februāra Iekšlietu ministrijas Pašvaldību departamenta rezolūciju par Krustpils administratīvajām robežām mūsdienu Raiņa iela visā tās garumā kļuva par pilsētas daļu. Ap 1924. gadu tai piešķīra **Vidzemes ielas** vārdu. Starp 1924. un 1933. gadu abpus Vidzemes ielai (starp līdzšinējo Krustpils pilsētas apbūvi un dzelzceļu) izbūvēja vairākas jaunas ielas un iekārtoja jaunapbūves zemesgabalus.

Starp 1933. un 1936. gadu, izbūvējot dzelzceļa līniju Krustpils—Jēkabpils izraka līdz 5 metrus dziļu gravu, kas sadalīja Krustpils pilsētu 2 daļās. Viens no jaunbūvētās dzelzceļa līnijas šķērsojumiem bija viadukts Vidzemes ielā, ko uzcēla laikā no 1935. gada 14. augusta līdz 15. novembrim. Viadukta laidumu balstīja dubultās T veida sijas, starpbalstus veidoja no dzelzceļa sliedēm, bet gala balstus — dzelzsbetona atbalsta siena. Viadukts bija 17 metrus garš un 8 metrus plats ar 1,5 metrus platu gājēju ietvi katrā pusē. Dzelzceļa līniju kopā ar tiltu atklāja . Otrajā pasaules karā tiltu uzspridzināja. Pēc tam dzelzceļa līnijas Krustpils—Jēkabpils darbību pārtrauca, gravu aizbēra un viaduktu nojauca. Pēc 1945. gada Vidzemes ielu pārdēvēja rakstnieka Raiņa vārdā par **Jāņa Raiņa ielu**.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas sabiedrībā vairākkārt izcēlās diskusijas par Jāņa Raiņa ielas nosaukuma maiņu, pamatojoties uz to, ka "Jānis Pliekšāns" un "Rainis" ir divi dažādi savstarpēji nejaucami vārdi.  ar Jēkabpils novada domes lēmumu tās nosaukumu precizēja uz **Raiņa iela**.

## Ielu savienojumi
Raiņa iela ir savienota ar šādām ielām:
* Rīgas iela (T veida krustojums)
* Ezera iela (T veida krustojums)
* Zīlānu iela
* Cēsu iela
* Kurzemes iela
* Jāņa iela
* Siguldas iela
* Parka iela (T veida krustojums)
* Lāčplēša iela
* Artilērijas iela
* Kavalērijas iela

## Skatīt arī
* Jēkabpils ielu uzskaitījums
* Raiņa iela

## Atsauces
Paikuli

thumb|Paikulu dzimtas ģerbonis
thumb|Brīvkungu Paikulu dzimtas ģerbonis (1818)
**Fon Paikuli** (, ) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā zināma kopš 14. gadsimta un bija ierakstīta Vidzemes bruņniecības, Kurzemes bruņniecības, Igaunijas bruņniecības un Sāmsalas bruņniecības matrikulās.

Kopā ar Līveniem, Rozeniem, Ikšķiļiem, Tīzenhauzeniem, Ostenzakeniem un Ungerniem veidoja Baltijas provinču vecāko dižciltīgo dzimtu kopu (), kas jau kopš 13. gadsimta bija saradojušies ar vietējiem dižciltīgajiem.

## Vēsture
Paikulu uzvārds (citi rakstības varianti bijuši *Paydkull, Paytkull, Paiküll, Paykel*) liecina par uzvārda somugrisko izcelsmi — tāpat kā uzvārdos *[[Ikskili|Uxkull]]*, *[[Koskuli|Koskul]]*, *[[Patkuli|Patkul]]*.

Pirmā rakstītā ziņa par Livonijas ordeņa vasali Klāvu no Paitekilas (*Clawes Paitekylle*) Laisas pilsnovadā atrodama 1398. gadā. Dzimtas ciltsraksti sākas ar Brantu no Paikulas 1461.—1474. gadā, kura dēls Hanss 1508. gadā ieguva Jerves muižu Viruzemē, kas kļuva par dzimtas galveno īpašumu.

Zviedru Igaunijas laikā 1651. gadā ģenerālleitnants Georgs fon Paikuls (1605−1657) ieguva Zviedrijas brīvkungu titulu un 1652. gadā tika uzņemts Zviedrijas bruņniecības matrikulā.
Šai dzimtai piederīgais Oto Arnolds fon Paikuls 1677. gadā iestājās Saksijas kūrfirstistes dienestā un kļuva par Patkula atbalstītāju un alķīmiķi.

Pēc Vidzemes un Igaunijas kapitulācijas un inkorporācijas Krievijas Impērijas sastāvā Paikuli dienēja tās armijā. 1746. gadā Paikulu dzimtu iekļāva Igaunijas bruņniecības un 1818. gadā Livonijas bruņniecības matrikulā. Dzejnieks Gustavs Paikuls (1757—1826) 1818. gadā kļuva par Zviedrijas brīvkungu.

## Dzimtas piederīgo attēli

Gustaf von Paykull.jpg|Brīvkungs Gustavs Paikuls (1757–1826)


## Ārējās saites
* ''Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Estland''
Viļānu iela (Jēkabpils)

**Viļānu iela** ir Valsts adrešu reģistrā nereģistrēta iela Jēkabpils pilsētas Krustpils apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Zīlānu ielu pie Krustpils pareizticīgo baznīcas un beidzas krustojumā ar Ezera ielu. Kopējais ielas garums ir 120 metri, tā klāta ar grants segumu. Satiksmes kustība Viļānu ielā norit vienā joslā. Ielas labajā pusē atrodas savrupmāju apbūve, bet ielas kreisajā pusē atrodas ražošanas apbūve. Kartogrāfiskie materiāli liecina, ka Viļānu iela pastāv vismaz kopš 20. gadsimta sākuma, kad tā veidoja Krustpils miesta blīvi apbūvētās daļas robežu ar apkārtējām lauku teritorijām.

Par ielas faktisku pastāvēšanu un tās esošo nosaukumu liecina pašvaldības izdotie dokumenti un vietējo laikrakstu publikācijas.

## Ielu savienojumi
Viļānu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Zīlānu iela (T veida krustojums)
* Dīķa iela
* Ezera iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Jēkabpils ielu uzskaitījums
* Jēkabpils

## Atsauces
Herkuless (nozīmju atdalīšana)

**Herkuless** var būt:
* Herkuless — tēls romiešu mitoloģijā;
* Herkuless — zvaigznājs;
* Herkuless — triecienkrāteris uz Mēness;
* Herkuless — 1997. gada animācijas komēdija

## Skatīt arī
* Herkulesa tornis — pasaulē vecākā bāka, kas joprojām darbojas;
* Herkulesa līcis — ar ledu pildīts līcis Antarktīdā.
Kalna iela (Jēkabpils)

**Kalna iela** ir iela Jēkabpils pilsētas Krustpils apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Zīlānu ielu un beidzas pie Krustpils katoļu baznīcas, kur ceļš maina virzienu un turpinās kā Siguldas iela. Kopējais ielas garums ir 540 metri. Iela gandrīz visā garumā klāta ar asfalta segumu. Satiksmes kustība Kalna ielā norit divās joslās.

Starp 1933. un 1936. gadu izbūvēja dzelzceļa līniju Krustpils—Jēkabpils, kas sadalīja Krustpils pilsētu 2 daļās. Viens no jaunbūvētās dzelzceļa līnijas šķērsojumiem bija Kalna ielas dzelzceļa pārbrauktuve. Pēc Otrā pasaules kara dzelzceļa līnijas darbību pārtrauca un pārbrauktuvi likvidēja, atjaunojot brīvu satiksmes kustību starp abām ielas daļām. No 2013. līdz 2014. gadam Kurzemes ielas rekonstrukcijas ietvaros agrākās dzelzceļa līnijas vietā izbūvēja Kurzemes ielas pagarinājumu, kas savienojas ar Jēkabpils tiltu, kā rezultātā Kalna iela sadalīta divos savstarpēji nesaistītos posmos.

## Ielu savienojumi
Kalna iela ir savienota ar šādām ielām: 
* Zīlānu iela (T veida krustojums)
* Cēsu iela (T veida krustojums)
* Kurzemes iela
* Jāņa iela
* Kuģu iela (T veida krustojums)
* Siguldas iela

## Skatīt arī
* Jēkabpils ielu uzskaitījums
* Kalna iela
Hoveni

thumb|200px|Baronu Hovenu dzimtas ģerbonis (1882)
**Hoveni** () ir sena vācbaltiešu dzimta, kas ieceļojusi Latvijā 15. gadsimtā. Dzimta vēlāk izplatījās arī Krievijā.

## Vēsture
Dzimtas Baltijas atzara aizsācējs bija Livonijas ordeņa vasalis Henne van der Hove, kuram mestrs Johans fon Mengede 1467. gada 9. jūnijā izlēņoja Garozas un Tetelmindes muižas. 1475. gada 26. februārī ordeņa mestrs Bernds fon der Borhs viņam izlēņoja Auderupes (*Auderuppe*) un Vircavas (*Howens-Würzau*) muižas. Savukārt ordeņa mestrs Volters fon Pletenbergs 1517. gada 16. jūlijā Hennes dēlam Evertam izlēņoja Elejas un Audruvas muižas vēlākajā Sesavas draudzes novadā. Līdz 17. gadsimta vidum dzimtas uzvārdam bija vairākas formas: *von der Hove(n)*, *Hof(f)en*, *Huffe(n)*, *Howe(n)*.

1620. gada 17. oktobrī Eberharda fon der Hoves dzimtu ierakstīja Kurzemes bruņniecības matrikulā. 1747. gadā Georgs Heinrihs fon der Hovens kļuva par Livonijas bruņniecības, bet Magnuss Gustavs fon der Hovens 1815. gadā par Igaunijas bruņniecības locekli.
1853. gada 21. septembrī Hovenu dzimtai piešķīra mantojamu barona titulu.

## Muižas Latvijā
*[[Tetelmindes muiža|Tetelmünde]]*, *[[Garozas muiža|Garrosen]]*, *[[Würzau]]*, *[[Volfārtes pusmuiža|Wohlfahrt]]*, *[[Audrau]]*, *[[Taymen]]*, *[[Wergruppen]]*, *[[Rafftermünde]]*, *[[Bredenfeld]]*, *[[Neu-Würzau]]*, *[[Eķengrāves muiža|Eckengraf]]*, *[[Mariņas muiža|Marienhof]]* (*Neuenburg*), *[[Brotzen]]*, *[[Jaunsvirlaukas muiža|Neu-Bergfried]]*, *[[Alauen]]*, *[[Weesit]]*, *[[Dannenfeld]]*, *[[Lubes muiža|Lubben]]*, *[[Lībes pusmuiža|Lieben]]*, *[[Essern]]*, *[[Tiņģeres muiža|Tingern]]*, *[[Īves muiža|Iwen]]*, *[[Bukaišu muiža|Fockenhof]]*, *[[Grenču muiža|Grenzhof]]*, *[[Zūru muiža|Suhrs]]*, *[[Stirben]]*, *[[Klein-Drogen]]*, *[[Ozbakas muiža|Ostbach]]*, *[[Freiberg]]*.

## Ievērojami dzimtas pārstāvji
* Oto Kristofers fon der Hovens (1699—1775), Kurzemes un Zemgales hercogistes muižnieks un politiķis
* Oto Hermanis fon der Hovens (1740—1806), hercogistes pārstāvis Varšavā, Kurzemes bruņniecības sekretārs
* Reinholds Johans fon der Hovens (1775—1861), ģenerālmajors, Gruzijas civilgubernators (1818—1829)
* Kristofers fon der Hovens (1795—1890), Besarābijas militārais topogrāfs, infantērijas ģenerālis


Howen Otto Christopher.JPG|Oto Kristofers fon der Hovens (1699—1775)
Otto Hermann.jpg|Oto Hermanis fon der Hovens (1740—1806)
Howen Christina Juliana (by J.G. Becker).jpg|Kristīna Juliāna Hovena, dzimusi Vittena (1735—1767)
Ховен Роман Иванович.jpg|Gruzijas civilgubernators Reinholds Johans fon der Hovens (1775—1861) 
Christophor Christophorovich von der Howen (cropped).jpg|Topogrāfs ģenerālis Kristofers fon der Hovens (1795—1890)
Staburaga iela (Jēkabpils)

**Staburaga iela** ir iela Jēkabpils pilsētas Krustpils apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Rīgas ielu un beidzas krustojumā ar Zīlānu ielu. Kopējais ielas garums ir 250 metri. Posms no Rīgas ielas līdz Ezera ielai klāts ar asfalta segumu, bet posms no Ezera ielas līdz Zīlānu ielai — ar grants segumu. Satiksmes kustība Staburaga ielā norit vienā joslā. Pirms 1962. gada ielas nosaukums bija **Klints iela**. Kad Krustpili pievienoja Jēkabpilij, Staburaga iela ieguva savu tagadējo nosaukumu, lai novērstu divu ielu ar vienādu nosaukumu atrašanos vienā pilsētā.

## Ielu savienojumi
Staburaga iela ir savienota ar šādām ielām:
* Rīgas iela (T veida krustojums)
* Ezera iela
* Dīķa iela
* Zīlānu iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Jēkabpils ielu uzskaitījums
* Jēkabpils
* Klints iela
Manilas līcis

**Manilas līcis** (, ) ir Dienvidķīnas jūras līcis Filipīnās, Lusonas salas dienvidrietumu piekrastē. Rietumos to norobežo Bataanas pussala. Stiepjas 48 km garumā dienvidrietumu—ziemeļaustrumu virzienā. Līcī ietek vairākas upes, lielākās no kurām ir Pampanga un Angata, kas pie ietekas veido plašu deltu, kā arī Pasiga, kas novada uz līci Bajas ezera ūdeņus. Līcī vairākas salas, lielākā no kurām ir Korrigedora pie līča ieejas. Līča ziemeļaustrumu krastā plešas Manilas aglomerācija. Piekrastē pie pilsētas īstenoti vairāki sauszemes atgūšanas projekti, tajā skaitā jaunās Manilas lidostas būvniecība. Intensīva kuģniecība un zveja. Pāri līča ieejai no Bataanas pussalas uz Kaviti plānots būvēt tiltu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bīnemaņi fon Bīnenštami

thumb|Baronu Nolkenu dzimtas ģerbonis.

**Bīnemaņi fon Bīnenštami** () ir vācbaltiešu tirgotāju dzimta, kuras locekļi 18. gadsimtā bija Liepājas rātskungi un birģermeistari.

## Vēsture
Bīnemaņu dzimta Liepājā izsekojama vismaz kopš 1712. gada, kad Jelgavā dzimušais tirgotājs Dāvids Herbords Bīnemanis kļuva par tirgotāja Kaspara Štedeta (*Stedeth*) zelli un apprecēja viņa meitu, 1714. gadā kļūdams par Liepājas pilsoni un tirgotāju, bet 1729. gadā par Liepājas birģermeistaru. Viņa mazdēls Pēteris Bīnemanis kļuva par hercoga Pētera Bīrona tieslietu padomnieku Jelgavā un 1794. gada 19. novembrī Vīnē ieguva Svētās Romas impērijas dižciltīgā Bīnemaņa fon Bīnenštama titulu. 1797. gada 21. martā viņa dzimtas atzaru ierakstīja Piltenes bruņniecības un 1799. gada 3. martā Kurzemes bruņniecības matrikulā.

1801. gada 12. jūnijā Pēteris Bīnemanis fon Bīnenštams nopirka Garozas muižu par  reihstāleru un arī Aisteres muižu. No 1801. līdz 1811. gadam viņš bija Bauskas apriņķa maršals (*Bauskescher Kreismarschall*).

## Dzimtas pārstāvji
* Dāvids Herbords Bīnemanis (miris 1740. gadā), tirgotājs, tiesu izpildītājs, Liepājas birģermeistars
* Johans Kaspars Bīnemanis (1716−1784), tiesu izpildītājs, tirgotājs, Liepājas rātskungs
* Kārlis Dītrihs Bīnemanis (1724−1798), Liepājas rātskungs, birģermeistars
* Pēteris Bīnemanis fon Bīnenštams (1749−1820), tieslietu padomnieks, Bauskas apriņķa maršals
* Hermanis Dītrihs Bīnemanis (1751−1821), galma padomnieks, Rīgas birģermeistars
* Herbords Kārlis Frīdrihs Bīnemans fon Bīnenštamms (1778−1840), ģeogrāfs, publicists, muižas īpašnieks
* Frīdrihs Gustavs Bīnemanis (1794−1863), Tērbatas Jāņa draudzes virsskolotājs, pilsētas konsistorijas asesors
* Eduards Viljams Bīnemanis (1795−1842), gleznotājs, akadēmiķis
* Herbords Jūlijs Bīnemanis (1833−1891), Odesas luterāņu mācītājs, Dienvidkrievijas prāvests, konsistorijas padomnieks
* Frīdrihs Gustavs Bīnemanis (1838−1903), vēstures skolotājs, Freiburgas Universitātes Austrumeiropas vēstures goda profesors, Tallinas pilsētas domnieks, žurnāla *Baltische Monatschrift* redaktors
* Ādolfs Dītrihs Vilhelms Bīnemanis (1845−1914), Alūksnes ārsts, Jaunjelgavas pilsētas ārsts, Jaunjelgavas pilsētas galva
* Frīdrihs Gustavs Bīnemanis (1860—1915), skolotājs, vēsturnieks, žurnāla *Baltische Monatschrift* redaktors

Peter-bienemann von bienenstamm.jpg|Pēteris Bīnemanis fon Bīnenštams (1749−1820)
Cukurbietes

**Cukurbietes** (*Beta vulgaris* subsp. *vulgaris* var. *altissima*) ir lapu bietes varietāte, kuru kultivē to lielo sakņu dēļ un tālāk izmanto cukura ražošanā. Cukurbietes ir nozīmīgs cukura izejvielu avots mērenās joslas platuma grādos (tropu apgabalos dominē cukurniedres). Cukurbietes ir divgadīgs augs — pirmajā gadā izveidojās lapas un sakne, bet otrajā veidojās ziedi. No cukurbietēm iegūst ne tikai cukuru, bet arī tā sulu, ko izmanto kā rūgšanas pastiprinātāju dažādu alkoholisko dzērienu gatavošanā.

## Ārējās saites
Pēteris Bīnemanis fon Bīnenštams

thumb|250px|Advokāts Pēteris Bīnemanis fon Bīnenštams
**Pēteris Bīnemanis fon Bīnenštamms** (; 1749—1820) bija vācbaltu jurists un muižnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1749. gada 18. oktobrī Liepājā rātskunga Kārļa Dītriha Bīnemaņa (1724−1798) un viņa sievas Annas Elizabetes, dzimušas Štegmanes, ģimenē. Mācījās Dancigas Akadēmiskajā ģimnāzijā, 1769. gadā kļuva par Leipcigas Universitātes tieslietu studentu.

No 1775. līdz 1791. gadam strādāja par Liepājas zemes tiesas advokātu (*Landgerichtsadvokat*), līdztekus 1782. gadā kļuva par Kurzemes un Zemgales hercoga galma juristu Jelgavā un uzņēmās aizbildniecību pār mirušā Liepājas pilsētas sekretāra Frīdriha Štegmaņa (1729—1782) septiņiem bērniem. 1786. gadā viņš kļuva par Polijas Karaliskās Tieslietu padomes locekli un 1794. gada 19. novembrī Vīnē iekļuva dižciltīgo kārtā ar uzvārdu Bīnemanis fon Bīnenštams.

No 1801. līdz 1806. gadam Pēteris Bīnemanis fon Bīnenštams iegādājās piecas muižas — Garozas (*Garrosen*), Slokas (*Schlockhof*), Vecpils (*Altenburg*), *Distern* un Dupeles (*Düppeln*) muižas.
 
Viņa dēls Herbords Kārlis Frīdrihs Bīnemans fon Bīnenštamms 1802.—1816. gadā saimniekoja Plepju muižā pie Priekules (*Pleppen*), 1819.—1826. gadā Dzimtmisas (*Mißhof*) un Ibenetes (*Hübbenetshof*) muižās Zemgalē.

Miris 1820. gada 23. septembrī Jelgavā.

## Atsauces
Benedikts III

**Benedikts III** (; dzimis ap 810. gadu, miris ) bija Romas pāvests no 855. gada oktobra līdz 858. gada aprīlim. Benedikts III bija pāvesta Leona IV pēctecis. Maz zināms par pāvesta Benedikta III pontifikātu. Šajā laikā Romā viesojās Ezelvulfs, Veseksas karalis, un viņa dēls, vēlākais valdnieks Alfrēds Lielais.

## Ārējās saites
Tēvocis Bunmī, kas var atcerēties savas iepriekšējās dzīves

**"Tēvocis Bunmī, kas var atcerēties savas iepriekšējās dzīves"** () ir 2010. gada Taizemes drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Apičhatpons Vīrasethakuls. Filmā galvenās lomas atveido Thanapats Saisajmars, Jendžira Pongpasa un Sakda Kaevbuade. Filmu iedvesmoja budistu abata Phra Sriparijativeti 1983. gada grāmata *A Man Who Can Recall His Past Lives*.

Filma, kuras viena no tēmām ir reinkarnācija, stāsta par galvenā varoņa Bunmī, kurš sirgst no nieru slimības, pēdējām dienām. Kopā ar saviem mīļotajiem, tai skaitā savas mirušās sievas rēgu un pazudušo dēlu, kurš atgriezies necilvēciskā formā, Bunmī pēta savas iepriekšējās dzīves, pārdomājot savas slimības cēloņus.

Filmas "Tēvocis Bunmī, kas var atcerēties savas iepriekšējās dzīves" pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā, kur tā saņēma Zelta palmas zaru, kļūstot par pirmo taizemiešu filmu, kurai tas izdevies. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, un daudzu vērtējumā tā atzīta par vienu no gada labākajām filmām. "Tēvocis Bunmī, kas var atcerēties savas iepriekšējās dzīves" izvēlējās kā Taizemes kandidatūru par labāko filmu svešvalodā 83. Kinoakadēmijas balvai, tomēr to nenominēja. 2012. gada žurnāla ''Sight & Sound'' visu laiku labāko filmu kritiķu sarakstā filma ierindojās 202. vietā, savukārt režisoru sarakstā tā ierindojās 132. vietā. 2016. gada BBC 100 labāko 21. gadsimta filmu sarakstā "Tēvocis Bunmī, kas var atcerēties savas iepriekšējās dzīves" ierindojās 37. vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Trako krekls

**"Trako krekls"** () ir 2005. gada ASV zinātniskās fantastikas psiholoģiska trillera filma, kuras režisors ir Džons Meiberijs. Filmā galvenās lomas atveido Adriens Brodijs, Kīra Naitlija, Kriss Kristofersons, Dženifere Džeisone Lī, Kellija Linča, Breds Renfro un Denjels Kreigs. Filma daļēji balstīta uz 1915. gada Džeka Londona romānu *[[The Star Rover]]*.

Filma stāsta par Līča kara veterānu, kurš brīnumaini atveseļojas pēc šāviena galvā. Atgriežoties ASV, viņu apsūdz policista slepkavībā un ievieto psihiatriskajā slimnīcā. Eksperimentālas ārstēšanas laikā viņu uz laiku ievieto morgā, kā rezultātā viņš sāk ceļot laikā.

Filmas "Trako krekls" pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā. Filma bija finansiāli neveiksmīga, nopelnot 21,1 miljonu ASV dolāru pie 28,5 miljonu budžeta. "Trako krekls" saņēma atšķirīgas kritiķu atsauksmes. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 44% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gunnars Mīrdāls

**Kārls Gunnars Mīrdāls** (; dzimis , miris ) bija Zviedrijas ekonomists, sociologs, politiķis un universitātes profesors. 1974. gadā kopā ar Frīdrihu Hajeku ieguva Nobela prēmiju ekonomikā “par pamatlicēju darbiem naudas un ekonomikas svārstību teorijā un padziļinātu savstarpējo ekonomisko, sociālo un institucionālo parādību atkarību analīzi”. Interesanti, ka viņa sieva Alva Mīrdāla arī ir ieguvusi Nobela prēmiju, viņa 1982. gadā ieguva Nobela miera prēmiju. Līdz ar to Mīrdālu pāris ir vienīgais pāris, kur katrs ir ieguvis Nobela prēmiju, bet tās nav vienā un tajā pašā kategorijā.

## Atsauces

## Ārējās saites