open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Linda Resinese

**Linda Resinese** (dzimusi **Linda Medne** ) ir Latvijas ekonomiste, uzņēmēja, pasniedzēja un politiķe. Bijusi 13. Saeimas deputāte, ievēlēta no Jaunās konservatīvas partijas, kā arī Latvijas Biozinātņu un tehnoloģiju universitātes Pārtikas tehnoloģijas fakultātes docente.

## Dzīvesgājums
Absolvējusi Latvijas Lauksaimniecības universitāti pārtikas tehnoloģijas jomā, kā arī Latvijas Universitātes Ekonomikas un vadības fakultāti. Ieguvusi zinātņu doktora grādu ekonomikā (*dr.oec.*).

Bijusi ilggadēja mazo viesnīcu un ēdināšanas uzņēmumu apmācību centra valdes priekšsēdētāja.

L. Resinese ir precējusies ar spāni Nikolasu Resinesu (*Nicolas Resines*) un kopš 2024. gada vasaras dzīvo Hihonā, Spānijas ziemeļaustrumos, Astūrijas provincē, kur strādā par tūrisma konsultanti.

## Politiskā darbība
2018. gadā L. Resinese nesekmīgi kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no Jaunās konservatīvās partijas. 2019. gadā viņa kļuva par izglītības un zinātnes ministres Ilgas Šuplinskas padomnieci finanšu jautājumos.

2020. gadā L. Resinese kandidēja Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās un netika ievēlēta, taču pēc šīm vēlēšanām viņa kļuva par 13. Saeimas deputāti, ieņemot Lindas Ozolas vietu, kura tika ievēlēta Rīgas pašvaldībā. Parlamentā darbojās Izglītības komisijā, kā arī Mandātu, ētikas un iesniegumu komisijā, Baltijas lietu apakškomisija un Stratēģiskās komunikācijas apakškomisijā. 2022. gadā viņa kļuva par par Satiksmes ministrijas parlamentāro sekretāri.

L. Resinese kandidēja 14. Saeimas vēlēšanās 2022. gadā, taču viņas pārstāvētā Jaunā konservatīvā partija nepārvarēja 5% barjeru.

## Atsauces
Brūnganais grīslis

**Brūnganais grīslis** () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Pola tuvumā, galvenokārt Ziemeļeiropā un Ziemeļaustrumeiropā, un reti Ziemeļamerikas austrumdaļā. Latvijā un Eiropā uz dienvidiem no Latvijas ļoti reti un izolēti.

Aug mitros skujkoku mežos un purvos.

## Apraksts
Brūnganais grīslis ir daudzgadīgs, 15-40 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai, jo vīrišķie ziedi atrodas vārpiņu apakšdaļā.

Augs veido nelielu ceru. Stublājs ir trīsšķautņains un stāvs. Lapas ir tikai stublāja apakšdaļā, tās ir īsākas nekā stublājs, pelēki zaļas un 0,1-0,2 cm šauras. Lapu mala ir raupja. Ziedkopu veido 5-iegarenas vārpiņas. Stublāja galā vārpiņas ir satuvinātas, bet apakšējās ir attālu. Apakšējās vārpiņas pavedienveidīgā seglapa pārsniedz vārpiņu, bet kopumā tā ir daudz īsāka nekā ziedkopa. Vārpiņas ir brūnas. Augļa pūslītis ir brūns, 0,2-0,3 cm garš, olveidīgs, ar izšķiramu dzīslojumu, sašaurinājums dziļi šķeltā knābītī pēkšņs. Segplēksne blāvi rūsgana, ar gaišāku joslu vidū un plēvjainu apmali, tikpat gara, cik pūslītis vai mazliet īsāka. Zied jūnijā un jūlijā.

## Atsauces
Balstenis

**Balstenis** jeb **kronšteins** (no vācu *Kragstein* — 'izvirzīts akmens'), agrāk arī **balsteklis**, ir detaļa vai konstrukcija, ar kuru pret vertikālu virsmu tiek atbalstīta horizontāla virsma. Arhitektūrā kronšteins tiek saukts arī franču vārdā par konsoli, tam var būt visdažādākās formas un tas balsta ēku izvirzītās daļas: karnīzes, sandrikus, balkonus, erkerus. Celtniecībā kronšteini tiek izmantoti ventilējamās fasādes mūrēšanā, kad kronšteins tiek piestiprināts monolītam pārsegumam un uz kronšteina tiek likti fasādes ķieģeļi. Balsteņi tiek izmantoti elektrotehnikā, piemēram, kabeļkanālu stiprināšanai, mašīnbūvē un citur. 

## Ārējās saites
Ruzizi

**Ruzizi** (, ) ir 117 kilometrus gara Āfrikas upe Burundijā, Kongo un Ruandā.

Tek dienvidu virzienā, savienojot Kivu ezeru ziemeļos ar Tangaņikas ezeru dienvidos, izveidojot deltu. Ietilpst Kongo upes baseinā. Vietām upes krasti purvaini, upe kalpo par Kongo un Burundijas, Ruandas robežu. Augštecē, kur upes kritums ir ievērojams, uzceltas divas HES. Plānota vēl divu spēkstaciju celtniecība.

## Ārējās saites
Baštanka

**Baštanka** () ir pilsēta Ukrainas dienvidos, Mikolajivas apgabala Baštankas rajona centrs. Izvietojusies apgabala austrumdaļā  no apgabala centra Mikolajivas.

## Vēsture
Dibināta 19. gadsimta sākumā kā **Poltavkas** (*Полтавка*) ciems; tā pirmie iedzīvotāji bija zemnieki un kazaki no Poltavas un Čerņihivas apkārtnes. 1919. gada rudenī ciems bija pret Deņikina karaspēku vērstas zemnieku sacelšanās centrs un tajā tika proklamēta Baštankas republika. Kopš 1926. gada rajona centrs. 1928. gadā ciems tika pārdēvēts par godu Baštankas republikai. 1963. gadā Baštankai piešķirts pilsētciemata, bet 1987. gadā — pilsētas statuss. Pilsētā attīstīta pārtikas rūpniecība.

## Atsauces

## Ārējās saites
Oleksandra Homeneca

**Oleksandra Homeneca** (; dzimusi ) ir ukraiņu brīvā stila cīkstone, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
Oleksandra Homeneca dzimusi 2003. gadā Truskavecā. Kopš 2020. gada ir Ļvivas Profesionālā sporta kolēdžas studente. 2021. gadā Oleksandra uzvarēja Eiropas junioru čempionātā. Trīs mēnešus vēlāk viņa izcīnīja vienu no bronzas medaļām  55 kg svara kategorijā 2021. gada pasaules čempionātā, kas notika Norvēģijas galvaspilsētā Oslo. 2022. gadā Budapeštā viņa izcīnīja sudraba medaļu 55 kg svarā Eiropas čempionātā.

### Galveno sacensību rezultāti
#### Pasaules čempionāti

#### Eiropas čempionāti

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Truskavecas pilsētas domes goda balva "Par nopelniem pilsētai" (20.08.2021).

## Atsauces

## Ārējās saites
Oleksijs Daņilovs

**Oleksijs Daņilovs** (; dzimis ) ir ukraiņu politiķis, bijušais Nacionālās drošības un aizsardzības padomes sekretārs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1962. gadā. 1981. gadā absolvēja Starobiļskas sovhoztehnikumu veterinārmedicīnas specialitātē. 1981. gadā sāka strādāt par veterinārārstu fermā Vorošilovgradā (tagadējā Luhanska). No 1983. līdz 1987. gadam strādāja par veterinārārstu Vorošilovgradas parkā "1. maijs". No 1987. līdz 1991. gadam strādāja par privāto veterinārārstu. No 1991. līdz 1994. gadam nodarbojās ar privāto uzņēmējdarbību.

O. Daņilovs bija Luhanskas mērs no 1994. līdz 1997. gadam. 31 gada vecumā bija jaunākais Luhanskas mērs pilsētas vēsturē.

1998. gada Ukrainas parlamenta vēlēšanās O. Daņilovs bija neatkarīgais kandidāts 103. vēlēšanu apgabalā, bet netika ievēlēts.

1999. gadā O. Daņilovs absolvēja Luhanskas Universitāti vēstures skolotāja specialitātē. 2000. gadā ieguva maģistra grādu vadībzinātnē Austrumukrainas Volodimira Dāla nacionālajā universitātē. 2000. gadā ieguva tiesību zinātņu grādu Luhanskas Valsts iekšlietu universitātē.

2000. gadu sākumā O. Daņilovs bija partijas *Yabluko* biedrs (kas viņa dalības laikā tika pārdēvēta Brīvo demokrātu partiju). 2002. gada Ukrainas parlamenta vēlēšanās no šīs partijas saraksta viņš atkal cieta neveiksmi.

2000. gadā Daņilovs bija parlamentārās Rūpniecības politikas un uzņēmējdarbības komitejas padomnieks. 2001. gada oktobrī viņš nodibināja *Luhansk Initiative* un līdz 2005. gada februārim bija tās priekšsēdētājs. Tajā pašā laikā viņš bija Eiropas integrācijas un attīstības institūta direktora vietnieks.

2005. gadā O. Daņilovs bija Luhanskas apgabala gubernators.

2006. gadā O. Daņilovs tika ievēlēts Augstākajā Radā no Jūlijas Timošenko bloka. 2007. gada Ukrainas parlamenta vēlēšanās O. Daņilovs piedalījās no Brīvo demokrātu partijas, taču netika ievēlēts. Pēc aiziešanas no parlamenta viņš atgriezās Eiropas Integrācijas un attīstības institūta direktora vietnieka amatā.

O. Daņilovs bija Ukrainas Nacionālās drošības un aizsardzības padomes sekretāra vietnieks no 2019. gada 23. jūlija līdz 3. oktobrim. No 2019. gada 3. oktobra līdz 2024. gada 26. martam viņš bija šīs padomes sekretārs (priekšsēdētāja vietnieks, oficiālais priekšsēdētājs ir prezidents Volodimirs Zelenskis).

2024. gada 29. martā Daņilovu iecēla par Ukrainas vēstnieku Moldovā.

## Politiskie uzskati
2021. gada oktobrī O. Daņilovs paziņoja, ka Ukrainai būtu labāk būt prezidentālai republikai, nevis parlamentārai-prezidentālai. Viņš piebilda, ka būtu "iespējams izdarīt lēcienu uz priekšu" tikai ar "atbildīgu cilvēku, kurš saprot, uz ko tā iet". Ukraina ir parlamentāra-prezidentāla republika.

2022. gada 24. janvārī O. Daņilovs sacīja, ka Krievijas karaspēka pārvietošanās pie Ukrainas robežas "nav jaunums" un "mēs neredzam pamatu paziņojumiem par pilna mēroga ofensīvu pret mūsu valsti".

## Ģimene
O. Daņilovam ar sievu Ludmilu ir četri bērni un septiņi mazbērni. Viņa māte dzīvo Luhanskā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Serhijs Šaptala

**Serhijs Šaptala** (; dzimis 1973. gada 5. februārī) ir ukraiņu virsnieks, bijušais Ukrainas Ģenerālštāba priekšnieks (2021—2024), kuram ir ģenerālleitnanta pakāpe.

2022. gadā Krievijas iebrukuma Ukrainā laikā S. Šaptala sacīja, ka Ukrainas pretgaisa aizsardzība notrieca Krievijas IL-76, un dalījās ar videomateriālu, kurā redzams Ukrainas ''Bayraktar TB2'' trieciens Krievijas mērķiem.

## Atsauces
Gonsalo Kastro

**Gonsalo Kastro Randons** (, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijušais Vācijas futbola izlases dalībnieks.

Dzimis Vupertālē, viņa vecāki bija spāņi. Savu karjeru 2004. gadā sācis Vācijas komandā *[[Bayer Leverkusen]]*. Tur viņš aizvadīja 11 sezonas, kopumā nospēlējot 370 mačus. 2015. gadā pievienojies *[[Borussia Dortmund]]*, kur viņš 2017. gadā ieguva Vācijas kausu. No 2018. līdz 2021. gadam spēlējis *[[VfB Stuttgart]]* komandā, bet pēc tam pārgājis uz *[[Arminia Bielefeld]]* komandu.

Vācijas futbola izlases sastāvā debitējis 2007. gadā, kopsummā nospēlējot 5 mačus.

## Sasniegumi
**Borussia Dortmund**

* Vācijas kauss: 2016–17

## Ārējās saites
Karloss Grveso

**Karloss Armando Grveso Arboleda** (, dzimis ) ir Ekvadoras futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Ekvadoras futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada Grveso pārstāv Ekvadoras komandu L.D.U. Quito.

Iepriekš pārstāvējis Ekvadoras komandas ''Independiente del Valle'' un ''Barcelona'', Vācijas klubus *[[VfB Stuttgart]]* un *[[FC Augsburg]]* un MLS klubus *[[FC Dallas]]* un San Jose Earthquakes.

Ekvadoras futbola izlases sastāvā debitējis 2014. gadā. Piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī divos Copa América turnīros.

## Ārējās saites
Tomāšs Koubeks

**Tomāšs Koubeks** (, dzimis ) ir Čehijas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Čehijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada Koubeks pārstāv Čehijas 1. līgas komandu ''Slovan Liberec''.

Iepriekš spēlējis Čehijas komandās ''Hradec Králové'' un ''Sparta Prague'', Francijas komandā ''Stade Rennais'', kā arī Vācijas komandā *[[FC Augsburg]]*.

Čehijas futbola izlases sastāvā debitējis 2016. gadā. Piedalījies 2016. un 2020. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Stade Rennais**

* Coupe de France: 2018—19

## Ārējās saites
Eksekjels Palasjoss

**Eksekjels Alehandro Palasjoss** (, dzimis ) ir Argentīnas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Argentīnas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Palasjoss pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu *[[Bayer Leverkusen]]*.

Iepriekš spēlējis Argentīnas komandā ''River Plate''. 2020. gada janvārī noslēdzis piecu ar pus gadu līgumu ar Vācijas Bundeslīgas komandu *Bayer Leverkusen*.

Argentīnas futbola izlases sastāvā debitējis 2018. gadā. Kopā ar izlasi uzvarējis 2021. gada Copa América un arī 2024. gada Copa América .

## Sasniegumi
**RIver Plate**

* Copa Argentina: 2016—17, 2018—19
* Copa Libertadores: 2018
* Recopa Sudamericana: 2019

**Leverkūzenes "Bayer"**

* Vācijas Bundeslīga: 2023—24
* Vācijas Superkauss: 2024

**Argentīna**

* Copa América: 2021, 2024
*FIFA Pasaules kauss:2022
## Atsauces

## Ārējās saites
Uzlaide

**Uzlaide** ir materiāla slānis, kurš tiek atdalīts no sagataves, lai nodrošinātu tās atbilstību uzdotajiem izmēriem un virsmas kvalitātei. Tāpat kā apstrādājamās sagataves izmēriem, arī uzlaidei ir pielaides, tāpēc pastāv minimālā *Z<sub>min</sub>*, nominālā *Z<sub>nom</sub>* un maksimālā uzlaide *Z<sub>max</sub>*.
Džonatans Deivids

**Džonatans Kristians Deivids** (, dzimis ) ir Kanādas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Kanādas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada Deivids pārstāv Itālijas A sērijas komandu Turīnas "Juventus".

Deivids ir dzimis Ņujorkā. Trīs mēnešu vecumā viņš ar ģimeni pārcēlās uz vecāku dzimteni Haiti. Sešu gadu vecumā emigrējis uz Otavu. 2018. gadā Deivids pievienojās Beļģijas komandai ''Gent''. Tur viņš 2019—20. gada sezonā kļuva par līgas labāko vārtu guvēju. 2020. gada augustā Deivids par 30 miljoniem eiro pievienojās *[[Ligue 1]]* komandai ''Lille''. Šī pāreja viņu padarīja par visu laiku dārgāko Kanādas futbolistu. 2021. gadā ar komandu izcīnījis *Ligue 1* čempionu titulu.

Kanādas futbola izlases sastāvā debitējis 2018. gadā. Kļuvis par labāko vārtu guvēju 2020. gada CONCACAF Zelta kausā.

## Sasniegumi
**Lille**

* Ligue 1: 2020—21
* Trophée des Champions: 2021

**Individuālie sasniegumi**

* CONCACAF Zelta kausa labākais vārtu guvējs: 2019
* Beļģijas Pirmās divīzijas labākais vārtu guvējs: 2019—20
* Kanādas gada futbolists: 2019

## Atsauces

## Ārējās saites
Ruslans Homčaks

**Ruslans Homčaks** () ir Ukrainas armijas ģenerālis, kurš pilda Ukrainas Nacionālās drošības un aizsardzības padomes sekretāra pirmā vietnieka pienākumus un bijušais Ukrainas bruņoto spēku virspavēlnieks, līdz 2020. gada 28. martam ieņemot arī ģenerālštāba priekšnieka amatu.

Iepriekš no 2019. gada 21. maija viņš Ukrainas Bruņoto spēku virspavēlnieka amatu apvienoja ar Ģenerālštāba priekšnieka amatu. 2020. gada 28. martā ar prezidenta Volodimira Zelenska dekrētu tika sadalīti virspavēlnieka un Ģenerālštāba priekšnieka amati. Šajā dienā V. Zelenskis atcēla R. Homčaku no Ģenerālštāba priekšnieka amata un iecēla viņu par bruņoto spēku komandieri, vienlaikus ieceļot Serhiju Korņičuku par ģenerālštāba priekšnieku.

2021. gada 27. jūlijā R. Homčaks tika atbrīvots no Ukrainas Bruņoto spēku virspavēlnieka amata un iecelts par Ukrainas Nacionālās drošības un aizsardzības padomes pirmo sekretāra vietnieku.

## Biogrāfija
R. Homčaks dzimis Ļvivā 1967. gada 5. jūnijā. 1988. gadā absolvēja Maskavas Augstāko militārās pavēlniecības skolu. Pēc tam R. Homčaks dienēja Austrumvācijā un Baltkrievijas PSR no 1988. līdz 1992. gadam.

Pēc Ukrainas neatkarības atgūšanas 1991. gadā R. Homčaks kļuva par Ukrainas Bruņoto spēku militāro komandieri. No 1993. līdz 2000. gadam R. Homčaks dienēja 24. mehanizētajā brigādē. Kopš 2013. gada paaugstināts par ģenerālleitnantu, karadarbības dalībnieks Donbasā. Ukrainas spēku izšķiroši zaudētās Ilovaiskas kaujas laikā R. Homčaks bija sektora komandieris.

2019. gada 21. maijā Ukrainas prezidents V. Zelenskis iecēla R. Homčaku par Ukrainas bruņoto spēku ģenerālštāba priekšnieku un virspavēlnieku. 2020. gada 28. martā ar prezidenta V. Zelenska dekrētu tika sadalīti virspavēlnieka un ģenerālštāba priekšnieka amati. Šajā dienā V. Zelenskis atcēla R. Homčaku no Ģenerālštāba priekšnieka amata un iecēla viņu par bruņoto spēku komandieri, vienlaikus ieceļot Serhiju Korņičuku par ģenerālštāba priekšnieku.

2020. gada 10. septembrī R. Homčakam bija pozitīvs COVID-19 tests.

## Ģimene
R. Homčaks ir precējies ar Annu Kovalenko. A. Kovalenko ir pilsoniskā aktīviste, žurnāliste, aktīva Eiromaidana dalībniece, bijusī trīs Ukrainas aizsardzības ministru padomniece un Ukrainas informācijas politikas ministre. Viņa bija Čerņihivas apgabala valsts pārvaldes vadītāja (gubernatore) no 2020. gada 13. oktobra līdz 2021. gada 4. augustam.

2021. gada janvārī A. Kovalenko laida pasaulē meitu Mariju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Buksbauma grīslis

**Buksbauma grīslis** () ir grīšļu dzimtas suga. Tā ir nevienmērīgi sastopama Ziemeļu puslodes ziemeļu apgabalos, gan Ziemeļamerikā, gan Eirāzijā, purvainās, kaļķainās pļavās, zāļu purvos ar skraju veģetācijas segumu un izcirtumos.
Buksbauma grīslis Latvijā sastopams retumis visā teritorijā. Ierakstīts Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

## Apraksts
Buksbauma grīslis ir daudzgadīgs, 30—80 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tam ir raksturīgi sievišķie ziedi ar 3 drīksnām un augļa pūslītis ar ļoti īsu knābīti.

Augs veido skraju ceru. Tā stublājs ir spēcīgs, stingrs un trīsšķautņains. Lapas ir blīvi izvietotas pie stublāja pamata, tās ir 0,2—0,4 cm šauras un kopumā ir īsākas nekā stublājs. Apakšējo lapu makstis ir šķeldrainas, sarkanīgas. Galotnes vārpiņas augšdaļā ir izvietoti sievišķie ziedi, bet apakšdaļā vīrišķie ziedi. Zemākās vārpiņas visas ar sievišķajiem ziediem. Vārpiņas ir olveidīgas, 0,5—2 cm garas un 0,8—1,2 cm platas, ziedkopā ir 3—5 vārpiņas. Apakšējās vārpiņas seglapa ir aptuveni ziedkopas garumā. Augļa pūslītis ieapaļš, pelēkzaļš, ar īsu, pēkšņi sašaurinātu, divzobainu knābīti. Pūslīša segplēksne brūna, gari akotaini nosmailota, ar zaļganu joslu vidū, pārsniedz pūslīša garumu. Zied jūnijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Zutis

**Jānis Zutis** (1893–1962) bija latviešu vēsturnieks, Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis (1951), PSRS Zinātņu akadēmijas korespondētājloceklis (1953), vairāku augstākās izglītības iestāžu pasniedzējs, Latvijas PSR Augstākās Padomes 3. un 4. sasaukuma deputāts. Zuša galvenā pētniecības joma bija Baltijas 18. un 19. gadsimta vēsture.

## Dzīvesgājums
Dzimis Sērenes pagasta Kalniņos 1893. gada 16. (pēc vecā stila — 4.) augustā kalpa Jēkaba Zuša ģimenē.

1918. gadā iestājās Maskavas Tautas universitātē, 1924. gadā absolvēja Maskavas Valsts universitātes Sabiedrisko zinātņu fakultāti. 

1929. — 1937. gadā bija Voroņežas Valsts Universitātes un Voroņežas Valsts Pedagoģijas institūta docents, no 1937. līdz 1940. gadam — Maskavas Filozofijas, literatūras un vēstures institūta docents, no 1940. līdz 1946. gadam — PSRS ZA Vēstures institūta vecākais zinātniskais darbinieks, no 1946. līdz 1962. gadam — Latvijas Valsts universitātes profesors un LPSR ZA Vēstures nodaļas vadītājs.

1950. gadu sākumā Jānis Zutis kopā ar Jāni Krastiņu un Kārli Strazdiņu izstrādāja trīssējumu Latvijas PSR vēstures izdevumu, kas tika publicēts 1952.—1959. gadā. 

LPSR AP 3. un 4. sasaukuma (1951—1962) deputāts, LPSR AP Prezidija loceklis (no 1959).

Nomiris 1962. gada 28. jūnijā Jūrmalā, apglabāts Raiņa kapos.

## Apbalvojumi un pagodinājumi

* Ļeņina ordenis (1954)
* divi Darba Sarkanā Karoga ordeņi
* Staļina prēmijas laureāts (1950) par 1946. gada darbu *«Остзейский вопрос в XVIII веке»* ("Baltijas provinču jautājums XVIII gadsimtā")
* Nopelniem bagātais zinātnes darbinieks (1953)

## Atsauces
Andželika Hjūstone

**Andželika Hjūstone** (, dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, režisore, producente un bijusī modele. Viņa ir meita režisoram Džonam Hjūstonam un mazmeita aktierim Volteram Hjūstonam.

Kinodebiju piedzīvojusi filmā *[[A Walk with Love and Death]]* (1969). Vēlāk pārcēlusies no Londonas un Ņujorku, kur viņa strādāja par modeli visus 70. gadus. Kļuva pazīstama, piedaloties sava tēva režisētajā filmā "Prici ģimenes gods" (*Prizzi's Honor*, 1985), par ko viņa saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā labākā aktrise otrā plāna lomā. Hjūstone kļuva par trešo no ģimenes pēc vectēva Voltera un tēva Džona, kura ir saņēmusi Kinoakadēmijas balvu.

Hjūstone vēl tika nominēta Kinoakadēmijas balvām par filmām *[[Enemies, A Love Story]]* (1989) un *[[The Grifters]]* (1990). Tikusi nominēta BAFTA kino balvām par lomām Vudija Allena filmās "Noziegumi un likumpārkāpumi" (1989) un "Manhatanas slepkavības noslēpums" (1993), kā arī Zelta globusa balvām par lomām filmā "Adamsu ģimene" (1991) un tās turpinājumā "Adamsu ģimenes dārgumi" (1993).

Regulāri sadarbojusies ar režisoru Vesu Andersonu, piedaloties viņa filmās "Karaliskie Tenenbaumi" (2001), "Ūdensdzīve ar Stīvu Zisū" (2004), "Ceļojums uz Dardžilingu" (2007) un "Francijas Vēstnesis" (2021). Piedalījusies arī tādās filmās kā "Šis ir "Spinal Tap"" (*This Is Spinal Tap*, 1984), *[[The Dead]]* (1987), "Raganas" (*The Witches*, 1990), "Pelnrušķītes stāsts" (*Ever After*, 1998), *[[Buffalo '66]]* (1998), "Tēti rīkojas" (*Daddy Day Care*, 2003), "50/50" (2011), "Džons Viks 3: Parabellum" (2019) un "Balerīna" (2025).

## Ārējās saites
Novijbuha

**Novijbuha** () ir pilsēta Ukrainas dienvidos, Mikolajivas apgabala Baštankas rajonā. Izvietojusies apgabala austrumdaļā  no apgabala centra Mikolajivas. Līdz 2020. gadam rajona centrs.

## Vēsture
Līdz 19. gadsimta sākuma zināma kā kazaku ziemošanas apmetne **Kuca Balka** (*Куца Балка*). 19. gadsimta sākumā izveidojās pastāvīgs ciems **Semiņivka** (*Семенівка*), kurā apmetās ieceļotāji no Poltavas, Čerņihivas, Kurskas apkārtnes, kā arī no Besarābijas. 1810. gadā netālu no ciema apmetās turīgs ieceļotājs no Hersonas guberņas Pavlo Triska kopā ar 119 citiem ieceļotājiem. Ciemi apvienojās un tie ieguva **Novopavļivkas** (*Новопавлівка*) vārdu. 1820. gados Novopavļivka kļuva par pagasta centru. Pēc militāro apmetņu sistēmas izveidošanas Novopavļivka tika pakļauta Bugas ulānu divīzijai un ieguva tagadējo vārdu ‘Jaunā Buga’. 1860. gadā Novijbuha ieguva miesta statusu, bet 1961. gadā kļuva par pilsētu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nakts karstumā

**"Nakts karstumā"** () ir 1967. gada ASV mistērijas drāmas filma, kuras režisors ir Normans Džuisons. Filmā galvenās lomas atveido Sidnijs Puatjē, Rods Steigers, Vorens Outss un Lī Grānta. Filma balstīta uz Džona Bola 1965. gada romānu *In the Heat of the Night*.

Filma vēsta par afroamerikāņu policistu no Filadelfijas Virdžilu Tibsu (tēlo Puatjē), kurš tiek iesaistīts slepkavības izmeklēšanā mazā Misisipi pilsētā.

"Nakts karstumā" pirmizrāde notika . Filmu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai septiņās kategorijās, iegūstot piecas — labākā filma, labākais aktieris galvenajā lomā (Steigers), labākais adaptētais scenārijs, labākā montāža un labākā skaņa. "Nakts karstumā" iekļauta Amerikas Kinoinstitūta 100 labāko amerikāņu filmu sarakstā. 2002. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Filmai izdoti divi turpinājumi ar Puatjē galvenajā lomā — *[[They Call Me Mister Tibbs!]]* (1970) un *[[The Organization]]* (1971).

## Atsauces

## Ārējās saites
Entonijs Gills

**Entonijs Remerals Gills** (; dzimis  Ziemeļkarolīnā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja pozīcijā. 2026. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Vašingtonas "Wizards", kas ir vienīgā NBA komanda, kurā E. Gills ir spēlējis.

## Karjera
Augstskolu basketbolā pārstāvēja NCAA komandas no Dienvidkarolīnas Universitātes un Virdžīnijas Universitātes. Pēc četrām sezonām augstskolu basketbolā E. Gills palika neizvēlēts 2016. gada NBA draftā un devās attīstīt savu spēlētāja karjeru Eiropas klubos. Viņš noslēdza līgumu ar Vācijas basketbola Bundeslīgas komandu Ludvigsburgas "MHP Riesen", taču nesāka tajā spēlēt, neizturot medicīniskās pārbaudes, taču sezonu aizvadīja Turcijas klubā *[[Yeşilgiresun]]*. 2017. gada vasarā E. Gills spēlēja NBA Vasaras līgā, pārstāvot Šarlotas "Hornets", bet pēc tam pievienojās VTB līgas komandai no Krievijas Maskavas apgabala "Himki", kurā nospēlēja divas sezonas.

### NBA
2020. gada novembrī E. Gills noslēdza divu gadu līgumu ar NBA klubu Vašingtonas "Wizards".

2023. gada 11. janvārī viņš aizvadīja vienu no produktīvākajām spēlēm karjerā, gūstot rekordu: 18 punktus uzvarētā spēlē (100—97) pār Čikāgas "Bulls". 2025. gada vasarā komanda atbrīvoja spēlētāju no līgumsaistībām, bet augustā noslēdza jaunu līgumu uz gadu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Timotijs Veā

**Timotijs Tarpe Veā** (, dzimis ) ir ASV futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, ASV futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada Veā pārstāv Francijas 1. līgas komandu Marseļas "''Olympique''", kas viņu īrē no *[[Juventus F.C.|Juventus]]*.

Veā ir dēls bijušajam futbolistam, Zelta bumbas ieguvējam un pašreizējam Libērijas prezidentam, Džordžam Veā. Futbolista karjeru T. Veā ir sācis *[[Paris Saint-Germain]]* komandā. 2019. gadā pievienojies ''Lille'' komandai.

ASV futbola izlases sastāvā debitējis 2018. gadā.

## Sasniegumi
**Paris Saint-Germain**

* Ligue 1: 2017—18, 2018—19
* Trophée des Champions: 2018

**Celtic**

* Skotijas Premjerlīga: 2018—19
* Skotijas kauss: 2018—19

**Lille**

* Ligue 1: 2020—21
* Trophée des Champions: 2021

**Juventus**
* Coppa Italia: 2023—24

**ASV**

* CONCACAF Nāciju līga: 2019—20, 2022—23, 2023—24

## Atsauces

## Ārējās saites
Džons Brukss

**Džons Entonijs Brukss jaunākais** (, dzimis ) ir ASV futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, ASV futbola izlases dalībnieks. Kopš 2024. gada Brukss pārstāv Vācijas 2. Bundeslīgas komandu *[[Hertha BSC]]*.

Dzimis Berlīnē, Vācijā, savu karjeru sācis savas dzimtās pilsētas klubā ''Hertha''. Pavisam *Hertha* komandā nospēlējis 130 mačus, līdz 2017. gadā pievienojies *[[VfL Wolfsburg]]*. 2022. gadā pievienojies Portugāles Premjerlīgas komandai *[[SL Benfica|Benfica]]*, kur gan nospēlējis tikai divus mačus. 2023. gadā atgriezies Vācijas Bundeslīgā un pievienojies *[[TSG 1899 Hoffenheim|TSG Hoffenheim]]*.

ASV futbola izlases sastāvā debitējis 2013. gadā. Piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī divos CONCACAF Zelta kausos.

## Sasniegumi
**Hertha BSC**

* Vācijas 2. Bundeslīga: 2013—14
**Benfica**

* Portugāles Premjerlīga: 2022—23

## Ārējās saites
Maksimiliāns Arnolds

**Maksimiliāns Arnolds** (, dzimis ) ir Vācijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2011. gada Arnolds pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu *[[VfL Wolfsburg]]*.

2011. gadā debitējis *[[VfL Wolfsburg]]* sastāvā, kļūstot par kluba visu laiku jaunāko debitantu.

Vācijas futbola izlases sastāvā debitējis 2014. gadā. Piedalījies 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Sasniegumi
**VfL Wolfsburg**

* Vācijas kauss: 2014—15
* DFL-Supercup: 2015

## Ārējās saites
Lukass Paketa

**Lukass Tolentinu Koelju de Lima** (, dzimis ), zināms kā **Lukass Paketa** (*Lucas Paquetá*), ir Brazīlijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Brazīlijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2026. gada Paketa pārstāv Brazīlijas A sērijas komandu Riodežaneiro "Flamengo".

Savu karjeru 2016. gadā sācis Brazīlijas komandā Riodežaneiro "Flamengo". 2019. gadā pārcēlies uz Eiropu un pievienojies Itālijas ''Serie A'' komandai *[[AC Milan]]*, noslēdzot piecu gadu līgumu. 2020. gada septembrī Paketa par 20 miljoniem eiro pievienojās *[[Ligue 1]]* komandai Lionas "Olympique".

Brazīlijas futbola izlases sastāvā debitējis 2018. gadā. Kopā ar izlasi uzvarējis 2019. gada Copa América.

## Sasniegumi

**West Ham United**

* UEFA Eiropas konferences līga: 2022—23

**Brazīlija**

* Copa América: 2019

## Ārējās saites

## Atsauces
Tangī Ndombelē

**Tangī Ndombelē Alvaro** (, dzimis ) ir Francijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Francijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2024. gada Ndombelē pārstāv Francijas 1. līgas komandā *[[OGC Nice|Nice]]*.

Iepriekš spēlējis Francijas komandās ''Amiens'' un Lionas "''Olympique''", Anglijas komandā *[[Tottenham Hotspur F.C.|Tottenham Hotspur]]*, Itālijas komandā *[[SSC Napoli|Napoli]]* un Turcijas komandā Stambulas "''Galatasaray''".

Francijas futbola izlases sastāvā debitējis 2018. gadā.
## Sasniegumi

**Napoli**

* Itālijas A sērija:2022—23
**Galatasaray**

* Turcijas Superlīga: 2023—24
* Turcijas Superkauss: 2023

## Ārējās saites
Tetjana Rižko

**Tetjana Rižko** (; dzimusi ) ir ukraiņu brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione.

## Biogrāfija
Starptautiskās sacensībās Tetjana Rižko piedalās kopš 2013. gada. Viņa bija 2013. gada Eiropas kadetu čempione. Vairāku Pasaules un Eiropas kadetu un junioru čempionātu godalgoto vietu ieguvēja. 2018. gada Pasaules U23 čempionātā Slovākijas pilsētā Trnavā svara kategorijā līdz 59&nbsp;kg viņa izcīnīja bronzas medaļu.

2020. gada decembrī Serbijas galvaspilsētā Belgradā 2020. gada individuālajā Pasaules kausa izcīņā Tetjana svara kategorijā līdz 65 kg fināla cīņā uzvarēja sportisti no Moldovas Irinu Ringaču un izcīnīja zelta medaļu. Šis bija pirmais augstākais Ukrainas sportistes panākums pieaugušo sacensībās.

2021. gada Eiropas čempionātā, kas notika aprīlī Varšavā, svara kategorijā līdz 65 kg Ukrainas sportiste izcīnīja sudraba medaļu, šoreiz finālā zaudējot Irinai Ringačai.

2022. gada Eiropas čempionātā, kas notika Budapeštā, svara kategorijā 65 kg viņa izcīnīja zelta medaļu. Finālā viņa uzvarēja Elisu Manolovu no Azerbaidžānas.
 
### Galveno sacensību rezultāti
#### Pasaules čempionāti

#### Eiropas čempionāti

## Atsauces

## Ārējās saites
Mants Kvedaravičs

**Mants Kvedaravičs** (; 1976. gada 28. augusts — 2022. gada 2. aprīlis) bija lietuviešu filmu veidotājs, antropologs un arheologs.

## Dzīve un karjera
Kvedaravičs ieguva doktora grādu sociālajā antropoloģijā Kembridžas Universitātē un bija asociētais profesors Viļņas Universitātē. Viņa promocijas darba tēma bija "Prombūtnes mezgli: nāve, sapņi un pazušana likuma robežās Čečenijas pretterorisma zonā" (Kembridžas Universitāte, 2012). Kara plosītā Čečenija, viena no Krievijas Federācijas republikām, bija arī viņa 2011. gada dokumentālās filmas *Barzakh* ("Limbo") darbības vieta. Viņa nākamā dokumentālā filma, kas tika publicēta 2016. gadā, koncentrējas uz Ukrainas ostas pilsētu Mariupoli, kas 2014.—2015. gadā bija pakļauta separātistu karaspēka uzbrukumiem. Kvedaravičs tika nogalināts 2022. gada 2. aprīlī Mariupoles aplenkumā Krievijas iebrukuma laikā Ukrainā. Viņam bija divi bērni.

2022. gada 5. jūnijā Kvedaravičam jau pēc nāves piešķīra Lietuvas nacionālo kinogodalgu "Zelta dzērve" par mūža ieguldījumu. Viņa pēdējā filma "Mariupolis 2" saņēma Eiropas Kino balvu kā 2022. gada labākā Eiropas dokumentālā filma.

## Filmogrāfija

### Dokumentālās filmas
* *Barzakh* (2011)
* *Mariupolis* (2016)
* *Mariupolis 2* (2022)

### Spēlfilma
* *Parthenon* (*Partenonas*) (2019)
* *Prologos* (2021)

## Apbalvojumi
* *Barzakh*
:: *Amnesty International* balva, 2011. gada Berlīnes Starptautiskais kinofestivāls
:: Labākā filma 2011. gada Belgradas dokumentālo un īsfilmu festivālā
:: Labākā dokumentālā filma, 2011. gada Lietuvas kino balva
:: *Amnesty International* balva, 2012. gada Starptautiskais Ļubļanas filmu festivāls
:: Lielā balva, 2011. gada Tallinas Melno nakšu filmu festivāls
:: Labākā Lietuvas debija 2011. gada Viļņas starptautiskajā filmu festivālā

* *Mariupolis*
:: Labākā dokumentālā filma, 2016. gada Lietuvas kino balva
:: Labākais režisors 2016. gada Viļņas starptautiskajā filmu festivālā

* *Mariupolis 2*, 2022. gada Eiropas Kino balva par labāko dokumentālo filmu

## Atsauces

## Ārējās saites
Glāzturis

thumb|212x212px|Glāzturis ar tajā ievietotu glāzi
**Glāzturis** jeb **glāzes turētājs** (krievu: *подстаканник*) ir ietvars ar osu, kurā ievieto glāzi. Tas paredzēts karstas tējas dzeršanai.

Dažāda veida glāzturi varēja tikt izmantoti dažādās kultūrās pirms vairākiem gadsimtiem, bet vispazīstamāko un mūsdienu Krievijā un NVS valstīs izplatīto glāzturu masveida ražošana uzsākta Krievijas Impērijā laikā, kad Sergejs Vite bija satiksmes ministrs (1890. gadi). Tie bija paredzēti dzelzceļa pasažieriem.

## Vēsture
Krūzīšu turētāji krievu tējas kultūrā parādījās 18. gadsimta beigās, kad tējas dzeršana Krievijā kļuva ierasta parādība. Ļoti drīz tie kļuva ne tikai par praktiskiem dzeršanas piederumiem, bet arī par mākslas darbiem, gluži tāpat kā patvāri, ko izmantoja ūdens vārīšanai. Dārgie kausiņu turētāji bagātniekiem un elitei tika izgatavoti no sudraba; Tomēr tie nebija pārāk praktiski, jo ļoti ātri sakarsa sudraba lielās siltuma vadītspējas dēļ. Līdz 20. gadsimtam ļoti izplatīti bija kausiņu turētāji. Tika konstatēts, ka tie ir ļoti noderīgi dzelzceļos, jo kustīgos vagonos, glāzes drebēja, kad tika pasniegta tēja. Bez tiem bija lielāka iespēja, ka glāze nokritīs, applaucējot cilvēkus ar karstu tēju. Krievijas dzelzceļos joprojām plaši izmanto krūzīšu turētājus guļamvagonos.

## Atsauces
Amīns Hārīts

**Amīns Hārīts** (, , dzimis ) ir Marokas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Marokas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Hārīts pārstāv *[[Ligue 1]]* komandu ''Marseille'', kas viņu īrēja no ''Schalke 04'' līdz 2023. gadam, no 2023. gada Hārītam ir pilnvērtīgs līgums ar Marseļas komandu.

Dzimis un uzaudzis Francijā, kur arī sācis profesionāli spēlēt futbolu. 2016. gadā debitējis *[[Ligue 1]]* kluba ''Nantes'' rindās. 2017. gadā Hārīts noslēdza četru gadu līgumu ar Vācijas Bundeslīgas komandu ''Schalke 04''. 2021. gada septembrī *Schalke 04* Hārītu izīrēja uz *Ligue 1* komandu ''Marseille''.

Pirms debijas Marokas futbola izlasē, pārstāvējis dažādu vecumu Francijas jauniešu izlases. Piedalījies 2018. gada FIFA Pasaules kausā.

## Ārējās saites
Pričal (SKS)

***Pričal*** (*Причал*  — "Piestātne") zināms arī kā ***Uzlovoj modulˈ*** jeb ***UM*** (*Узловой модуль* — "Mezgla modulis") ir Starptautiskās kosmosa stacijas Krievijas segmenta modulis. To kosmosā palaida 2021. gada 24. novembrī. Stacijā to nogādāja ar specializētu kravas kuģi *[[Progress M-UM]]* un pievienoja pie *[[Nauka (SKS)|Nauka]]* moduļa.

[240px|thumb|left|''Pričal'' (apakšā, zem ''[Nauka (SKS)|Nauka* moduļa) atrašanās vieta SKS Krievijas segmentā]]
== Uzbūve ==
[[Attēls:Prichal progress m-um structure diagram.png|thumb|280px|*Pričal* ar *Progress M-UM* diagramma]]
*Pričal* ir mezgla modulis ar sešām pieslēgvietām, kas pievienots pie [[Nauka (SKS)|*Nauka* moduļa]] apakšējā porta. Tas paredzēts kā vieta, kur pieslēgties kosmosa kuģiem *Sojuz* un *Progress*, kā arī stacijas moduļiem. Tam ir arī funkcionālas iekārtas, kas atrodas ārpusē un tās iekšpusē. Moduļa iekšpuse ir sadalīta divās zonās: apdzīvojamā un iekārtu ar borta sistēmām. Viena no sešām pieslēgvietām ir aktīvā, lai modulis varētu veikt saslēgšanos ar kosmosa staciju, bet pārējās piecas pieslēgvietas ir pasīvās, ļaujot citiem kosmosa kuģiem veikt saslēgšanos ar moduli.  
*Pričal* iekšējais tilpums ir 19 m³. Tam ārpusē ir arī satveršanas mērķis, kas ļauj Eiropas manipulatoram pārvietoties no moduļa vienas daļas uz citu vai uz *Nauka* moduli.

== Lidojuma gaita ==
*Progress M-UM* ar *Pričal* moduli palaišana notika  13:06:35 *UTC* ar nesējraķeti [[Sojuz-2.1b]] no [[Baikonuras kosmodroms|Baikonuras kosmodroma]].

Saslēgšanās ar staciju automātiskā režīmā notika 26. novembrī  15:19 *UTC* pie *Nauka* moduļa, kas SKS bija ieradies jūlijā. 25. novembrī no *Nauka* moduļa bija atvienojies kravas kuģis *Progress MS-17*, kas paņēma līdzi īpašu saslēgšanās mezgla adapteru, tādējādi atbrīvojot vietu *Pričal* modulim. Tas tika veikts, kad *Progress M-UM* ar *Pričal* bija veiksmīgi nokļuvis orbītā.
22. decembrī 23:03 *UTC* tika atvienots *Progress M-UM* iekārtu agregātu nodalījums, kas 23. decembrī sadega virs [[Klusais okeāns|Klusā okeāna]] dienviddaļas.

Pirmais modulim pieslēdzās kosmosa kuģis *Sojuz MS-21* 2022. gada 18. martā.

== Skatīt arī ==
* *Progress M-UM*
* [[Pirs (SKS)|*Pirs* modulis]]
* [[Poisk (SKS)|*Poisk* modulis]]
* [[Rassvet (SKS)|*Rassvet'' modulis]]

## Atsauces

## Ārējās saites

* UM (Prichal, NM, Progress-M-UM) Krebs, Gunter D.
* Prichal to open door for future space stations Anatoly Zak
Albans Lafons

**Albans Marks Lafons** (, dzimis ) ir Francijas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Kopš 2021. gada Lafons pārstāv *[[Ligue 1]]* komandu ''Nantes'' un ir arī komandas kapteinis.

Iepriekš spēlējis Francijas komandā ''Toulouse'' un Itālijas komandā ''Fiorentina''.

Pārstāvējis vairākas Francijas jauniešu izlases.

## Sasniegumi
**Nantes**

* Francijas kauss: 2021—22

## Ārējās saites
Čerņihivas bombardēšana

**Čerņihivas bombardēšana** bija virkne gaisa triecienu, kuros tika nogalināti 47 cilvēki Čerņihivas aplenkuma laikā, kas bija daļa no Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā. *[[Amnesty International]]* un *[[Human Rights Watch]]* to raksturoja kā kara noziegumu.

## Uzbrukums
2022. gada 3. martā, īsi pēc pulksten 12:00 (UTC+2), tika nofilmētas sešas nevadītas aviācijas bumbas, kas krīt dzīvojamajā rajonā Čerņihivā, trijstūra formas publiskajā laukumā, ko veido Vjačeslava Čornoviļa un Kruhova ielas. (). *Amnesty International* analīzē noskaidrojās, ka krita vismaz astoņas bumbas. Aculieciniece, kura dzīvo Ivana Bohuna ielā, dzirdēja skaļu, dūcošu skaņu, pirms bumbas uzsprāga.

Uzbrukuma video tika ierakstīts ar automašīnas priekšējā paneļa kameru (*dashcam*). Video redzams, kā krīt sešas bumbas un notiek sprādziens. Arī citos tiešsaistes plašsaziņas līdzekļos tika publicēti materiāli, kuros redzami upuru ķermeņi, izdzīvojušie, kas aiznesti nestuvēs, ugunsdzēsēji, kas mēģināja dzēst ugunsgrēkus galvenajā dzīvokļu kompleksā, kas bija cietis, kā arī degošas automašīnas un koki. Reģiona gubernators Vjačeslavs Čauss žurnālistiem sacīja, ka cietušas divas skolas.

Ukrainā dzimusī ASV kongresmene Viktorija Sparca žurnālistiem sacīja, ka viņas vecmāmiņa dzīvoja netālu esošajā ēkā un visi logu stikli bija izbiruši.

## Upuri
Sprādzienos galvenokārt gāja bojā cilvēki, kuri stāvēja rindā, lai nopirktu maizi. Jūlija Matvijenko, arī Ivana Bohuna ielas iedzīvotāja, sprādzienā izdzīvoja ar galvas traumu. Viņas trīs bērni netika ievainoti, taču pēc sprādziena viņiem bija jārāpjas ārā no gruvešiem. Vietējie neatliekamās palīdzības dienesti fiksējuši, ka sprādzienā bojā gājuši 38 vīrieši un 9 sievietes, un ievainoti 18 cilvēki.

## Izmeklēšana
Tā kā *Amnesty International* nevarēja identificēt tuvumā esošu likumīgu militāru mērķi, tā paziņoja, ka uzbrukums varētu būt kara noziegums.

*Human Rights Watch* (HRW) neatrada nekādus pierādījumus par "nozīmīgu [militāru] mērķi krustojumā vai tā tuvumā, kad tam tika trāpīts, ... norādot uz potenciāli apzinātu vai neapdomīgu nekritisku uzbrukumu". HRW aicināja Starptautisko krimināltiesu Ukrainā un Apvienoto Nāciju Organizācijas *Izmeklēšanas komisiju* lemt, vai ir noticis kara noziegums, un saukt pie atbildības vainīgās personas. HRW izmeklēšana ietvēra telefonintervijas ar trim lieciniekiem un diviem citiem Čerņihivas iedzīvotājiem, kā arī 22 video un 12 fotogrāfiju analīzi. HRW aptaujātie liecinieki paziņoja, ka nezināja par militāriem mērķiem vai operācijām.

Tika atrasts bumbas krāteris, kas atbilst 500 kg smagai bumbai. Bija zināms, ka 2022. gada Krievijas iebrukumā tikušas izmantotas bumbas FAB-500.

## Atsauces
Sņihurivka

**Sņihurivka** () ir pilsēta Ukrainas dienvidos, Mikolajivas apgabala Baštankas rajonā. Izvietojusies apgabala austrumdaļā Inhulecas upes krastā  no apgabala centra Mikolajivas. Līdz 2020. gadam rajona centrs.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1812. gadā, kad uz Inhulecas krastiem pārcēlās ieceļotāji no Mogiļevas guberņas. Lielākā ieceļotāju daļa bija no Kļimoviču apriņķa Sņigirjovkas ciema (mūsdienās Krievijas Smoļenskas apgabals), tādēļ arī jauno apmetni nosauca dzimtā ciema vārdā. Attīstījusies kā lauksaimniecības centrs un upju transporta osta (līdz 1960. gadiem). Pilsētas statuss piešķirts 1961. gadā. 

## Atsauces

## Ārējās saites
2022. gada uzbrukums Doneckai

**2022. gada Doneckas uzbrukums** bija raķešu uzbrukums Doneckas centrā, Ukrainā Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā laikā, ko pēc Doneckas Tautas Republikas (DTR) varas iestāžu apgalvojuma esot veikuši Ukrainas bruņotie spēki. Uzbrukums notika 2022. gada 14. martā ap pulksten 11.31 pēc vietējā laika, un tā mērķis bija Universitātes iela un Artjoma iela Doneckas centrā. DTR amatpersonu sniegtā sākotnējā informācija liecina, ka uzbrukumā tika nogalināti 20 civiliedzīvotāji un 9 ievainoti. Vēlāk upuru skaits tika atjaunināts uz 23 nogalinātajiem un 28 ievainotajiem.

## Vēsture
Ukrainas varas iestādes uzbrukumā vainoja Krieviju, norādot, ka tas ir viltus karogs, kas tika iestudēts, lai atspoguļotu Krievijas spēku civiliedzīvotāju nāves gadījumus Harkivā, Irpiņā un Mikolajivā. Viņi apgalvoja, ka sprādziens, šķiet, noticis no nekustīga objekta, piemēram, automašīnas bumbas. DTR varas iestādes paziņoja, ka uzbrukumu veica Ukrainas spēku izmantotā taktisko raķešu sistēma Tochka-U, kuru notriekuši DTR bruņotie spēki.

Tiek apgalvots, ka raķetes izcelsme meklējama Krievijas kontrolētajā teritorijā.

## Galerija

Attēls:Donetsk rocket attack, 2022-03-14 0-27.png|
Attēls:Donetsk rocket attack, 2022-03-14 0-32.png|
Attēls:Donetsk rocket attack, 2022-03-14 0-39.png|
Attēls:Donetsk rocket attack, 2022-03-14 1-24.png|
Attēls:Donetsk rocket attack, 2022-03-14 2-54.png|
Attēls:Donetsk rocket attack, 2022-03-14 2-55.png|
Attēls:Donetsk rocket attack, 2022-03-14 3-58.png|


## Atsauces
Dario Ardžento

**Dario Ardžento** (, dzimis ) ir itāļu kinorežisors, kinoproducents, scenārists, aktieris un kritiķis. Vislabāk pazīstams ar savām 70. un 80. gadu šausmu jeb *[[giallo]]* žanra filmām. Ardžento tiek uzskatīts par vienu no ietekmīgākajiem un nozīmīgākajiem šausmu filmu režisoriem.

Ardžento ir režisējis tādas filmas kā "Putns ar kristāla spalvām" (*L'uccello dalle piume di cristallo*, 1970), *[[Il gatto a nove code]]* (1971), "Četras mušas uz pelēkā samta" (*4 mosche di velluto grigio*, 1971), "Dziļi sarkans" (1975), "Nopūtas" (1977), "Inferno" (*Inferno*, 1980), *[[Tenebre]]* (1982), *[[Phenomena]]* (1985), "Opera" (*Opera*, 1987) un "Trešā māte" (*La Terza madre*, 2007).

Kopā ar Serdžo Leoni un Bernardo Bertoluči sarakstījuši scenāriju Leones filmai "Reiz rietumos" (1968).

## Ārējās saites
Sedriks Bakambu

**Sedriks Bakambu** (, dzimis ) ir Kongo Demokrātiskās Republikas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Kongo DR futbola izlases dalībnieks. Kopš 2024. gada Bakambu pārstāv Spānijas *[[La Liga]]* komandu *[[Real Betis]]*.

Savu karjeru sācis Francijas komandā ''Sochaux'', kur piecu sezonu laikā nospēlējis 107 mačus un guvis 21 vārtus. 2014.—2015. gada sezonu aizvadījis Turcijas Superlīgas komandā *[[Bursaspor]]*. Vēlāk noslēdzis piecu gadu līgumu ar *[[La Liga]]* komandu ''Villarreal'', kur kopumā nospēlēja trīs gadus. 2018. gadā pievienojies Ķīnas komandai ''Beijing Guoan''. 2022. gada janvārī atgriezies Francijā un pievienojies Marseļas "Olympique".

Pārstāvējis dažādu vecumu Francijas jauniešu izlases, tomēr 2015. gadā debitējis Kongo DR futbola izlases sastāvā. Piedalījies 2017. un 2019. gada Āfrikas Nāciju kausā.

## Sasniegumi
**Beijing Guoan**

* Ķīnas FA kauss: 2018

**Individuālie sasniegumi**

* Ķīnas Superlīgas labākais vārtu guvējs: 2020

## Ārējās saites
Dziļi sarkans

**"Dziļi sarkans"** () ir 1975. gada Itālijas *[[giallo]]* šausmu filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Dario Ardžento. Flimā galvenās lomas atveido Deivids Hemingss, Daria Nikolodi, Gabriele Navija, Maša Merīla un Klāra Kalamaja.

Filma vēsta par mūziķi Markusu (Hemingss), kurš izmeklē vairākas slepkavības, pēc tam, kad ir liecinieks viņa kaimiņienes nogalināšanā.

"Dziļi sarkans" pirmizrāde notika . Filma guva gan kritiskus, gan komerciālus panākumus. Filma tiek uzskatīta par vienu no *giallo* žanra labākajām filmām, kā arī par vienu no labākajiem Ardžento darbiem.

## Ārējās saites
Matveida grīslis

**Matveida grīslis** () ir mainīga izskata grīšļu dzimtass suga. Savvaļā tā ir sastopama kalnu un ziemeļu apvidos Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijas teritorijā sastopams nevienmērīgi purvainās un aizaugošās pļavās, atmatās un kaļķainos zāļu purvos.

## Apraksts
Matveida grīslis ir daudzgadīgs, 5-20 cm garš lakstaugs, un tas pieder dažādvārpu grīšļu grupai, kurai raksturīgi sievišķie ziedi ar 3 drīksnām un augļa pūslītis ar ļoti īsu knābīti.

Augs veido blīvu ceru. Tā stublājs ir stāvs, ieapaļš, ļoti tievs, aplapots galvenokārt pie pamata, taču uz stublāja ir dažas īsas lapas. Lapas ir aptuveni 0,2 cm šauras, daudz īsākas nekā stublājs. Ziedkopā galotnē 1 vīrišķo ziedu vārpiņa; zem tās 3-5 nokarenas sievišķo ziedu vārpiņas. Vārpiņas kātiņš ir matveidīgs, aptuveni 1-2 cm garš. Apakšējās sievišķās vārpiņas seglapa parasti garāka nekā vārpiņa. Vārpiņai ir 4-8 ziedi. Augļa pūslītis brūnganzaļš, gluds, olveidīgs, bez redzama dzīslojuma, pāreja īsajā knābītī pakāpeniska. Pūslīša segplēksne ir bāli brūna un plēvjaina. Zied maija beigās, jūnijā.

## Atsauces
Pavasara grīslis

**Pavasara grīslis** () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, tostarp visā Latvijas teritorijā, un Rietumāzijā.

## Apraksts
Pavasara grīslis ir daudzgadīgs, 10-20 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tam raksturīgi sievišķie ziedi ar 3 drīksnām un augļa pūslītis ar īsu knābīti.

Auga cers ir skrajš. Stublājs gluds, augļu laikā dažreiz nolīkst. Lapas ir 0,2-0,4 cm platas, īsas, stīvas un atliekušās. Stublāja galotnē ir 1 vīrišķo ziedu vārpiņa, zem tās ir 2-4 gandrīz sēdošas, iegarenas sievišķās vārpiņas. Apakšējās sievišķās vārpiņas seglapa ir zālaina, mazliet garāka nekā vārpiņa. Augļa pūslīša segplēksne ir brūna, plati olveidīga, vienāda garuma ar pūslīti. Pūslītis zaļganbrūns, apmatots, olveidīgs, galā pēkšņi sašaurināts īsā knābītī. Zied aprīļa beigās un maijā.

## Atsauces
Tievsakņu grīslis

**Tievsakņu grīslis** () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama ziemeļu un kalnu apvidos Eirāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā, un Ziemeļamerikā.

## Apraksts
Tievsakņu grīslis ir daudzgadīgs, 15-30 cm garš lakstaugs, kas pieder vienādvārpu grīšļu grupai, jo tam ir tievi, gari sakneņi. Auga stublājs ir ložņājoši pacils, tas veido ļoti skraju, irdenu ceru vai, biežāk, stublāji ir izvietoti rindās. Lapas ir šauri lineāras, 0,1-0,25 cm platas, renesveidīgas un gludas, tās atrodas pie pamata, tās ir īsākas nekā stublājs. Augs veido arī neziedošus, lapainus dzinumus. Ziedkopa ir blīva, 0,5-1 cm gara, galviņveidīga. Ziedu vārpiņā ir līdz 5 ziediem. Sievišķo ziedu plēksnes ir rūsganbrūnas, plati olveidīgas, vienāda garuma vai mazliet īsākas nekā augļa pūslītis. Pūslītis ir plati olveidīgs, 0,3-0,4 cm garš, tumšbrūns, spīdīgs, ar saskatāmu dzīslojumu. Zied maijā un jūnijā.

## Atsauces
Iesirmais grīslis

**Iesirmais grīslis** () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama ziemeļu apvidos. Latvijā bieži sastopama visā valsts teritorijā.

## Apraksts
Iesirmais grīslis ir daudzgadīgs, 20-50 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai, jo auga vīrišķie ziedi ir vārpiņu apakšdaļā.

Auga cers ir diezgan blīvs. Stublājs ir trīsšķautņains. Lapas ir gandrīz stublāja garumā vai īsākas, zaļganpelēkas, šauri lineāras, 0,2-0,3 cm platas, un to mala raupja. Ziedkopu veido 3-7 vārpiņas, kas cita no citas diezgan attālu. Seglapas ir sīkas, olveida. Vārpiņas ir 0,5-0,8 cm garas, iegarenas, šauras. Augļa pūslīša segplēksne ir bāla, ar zaļu šķautni un smailu galu, īsāka nekā pūslītis. Pūslītis ir zaļganbrūns, dzīslojums neskaidrs, knābītis īss, konisks, bez šķēluma. Zied maijā un jūnija sākumā.

## Atsauces
Margarita Karbonāro

**Margarita Karbonāro** (*Margherita Carbonaro*, dzimusi 1964. gada 15. jūnijā Milānā) ir itāļu tulkotāja, kas tulko latviešu autoru darbus.

M. Karbonāro dzimusi Milānā un augusi itāļu-latviešu ģimenē. Studējusi itāļu filoloģiju Milānas Universitātē. Tulko daiļliteratūru no vācu, angļu un latviešu valodas. Tulkojusi Hertas Milleres, Tomasa Manna, Maksa Friša un citu autoru darbus. Kopš 2015. gada popularizē latviešu literatūru Itālijā. Publicēti viņas tulkojumi: Zigmunda Skujiņa "Miesas krāsas domino", Regīnas Ezeras "Aka", Noras Ikstenas "Mātes piens" un Jura Zvirgzdiņa "Mufa".

2018. gadā par tulkojumiem no latviešu valodas saņēmusi Ventspils Starptautiskās rakstnieku un tulkotāju mājas balvu "Sudraba tintnīca". 2021. gada oktobrī J. Zvirgzdiņa "Mufas" tulkojums tika nominēts Itālijas literārajai prēmijai *Premio Strega*. 2022. gadā M. Karbonāro piešķirta Latvijas Literatūras gada balva par latviešu literatūras popularizēšanu itāļu valodā.

## Atsauces
Z (kara simbols)

[250px|thumb|right|Z burts [Georga lentes krāsās]]

**Z** (Krievu: зет) ir Krievijas Bruņoto spēku lietota pazīšanās zīme, kas vēlāk kļuva par atbalsta simbolu Krievijas 2022. gada iebrukumam Ukrainā. Krievijas režīma pretinieki to pielīdzina nacistu svastikai. Latvijā un vairākās citās Eiropas Savienības valstīs ir pielīdzināts atbalstam un attaisnojumam Krievijas agresijai Ukrainā un tā izrādīšana sabiedriskās vietās ir krimināli sodāma. Pašā Krievijā par necieņas izrādīšanu pret Z simboliku piemēro naudassodus.

## Atsauces
Roberts Sančess

**Roberts Linčs Sančess** (, dzimis ) ir Spānijas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Spānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Sančess pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu ''Chelsea''.

2013. gadā, 15 gadu vecumā no Spānijas pārcēlies uz ''Brighton & Hove Albion'' jauniešu komandu. Ticis izīrēts Anglijas komandām ''Forest Green Rovers'' un ''Rochdale''. Anglijas Premjerlīgā debitējis . 2023. gadā pārcēlies uz ''Chelsea''.

Spānijas futbola izlases sastāvā debitējis 2021. gadā. Sančess tika iekļauts izlases sastāvā 2020. gada Eiropas čempionātā.
## Sasniegumi
**Chelsea FC**
* UEFA Konferences līga: 2024—2025
* FIFA Klubu Pasaules kauss: 2025
**Individuālie**
* FIFA Klubu Pasaules kausa Zelta cimds: 2025
## Atsauces

## Ārējās saites