open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tauvas josla

**Tauvas josla** ir sauszemes josla gar ūdeņu krastu, kas Latvijā paredzēta ar zveju vai kuģošanu saistītām darbībām un kājāmgājējiem. Latvijas tiesībās tauvas josla tiek noteikta visiem ūdeņiem, izņemot tos, kas visā krasta garumā pieder vienam īpašniekam un kuros zvejas tiesības nepieder valstij. Tauvas joslu aizliegts norobežot ar žogiem vai citā veidā, taču apmeklētāji drīkst tajā ierīkot teltis, ugunskurus un apmetnes tikai ar zemes īpašnieka atļauju un uz to, tāpat kā uz citām vietām, attiecas sabiedriskās kārtības traucēšanas un piemēslošanas aizliegums. Tauvas joslā bez saskaņošanas atļauta caurstaigāšana un makšķerēšana, velosipēda lietošanas statuss palicis likuma "pelēkajā zonā". Gar privāto ūdeņu krastiem tauvas joslas platums ir 4 metri, citos iekšējos ūdeņos — 10 metri, bet gar jūru — 20 metri. Ministrijas īpašās vietās var noteikt citu platumu, biezas apbūves vietās tauvas joslu var sašaurināt, saglabājot ērtai izbraukšanai vajadzīgo platumu, tauvas josla nav spēkā ostu teritorijā. Mākslīgi izbūvētos krastos pieļaujama tauvas joslu aizstāšana ar brīvi pieejamām piestātnēm. Attālumu skaita, sākot no krasta kraujas stāvos krastos vai no normālās ūdenslīnijas lēzenos krastos. Gājējiem jāvar desmit metru platā joslā brīvi pārvietoties jebkurā gadalaikā.

Šis likums bieži netiek ievērots, īpaši ap Pierīgas ezeriem, un likuma interpretācijas dažādas iespējas rada grūtības panākt no īpašniekiem viņu ievērošanu. Likums prasa vērsties ar prasību par tauvas joslas atbrīvošanu attiecīgajā pašvaldībā, un ja tā nespēj vai nevēlas sakārtot savu teritoriju, tad iespējams vērsties ar administratīvo procesu jau pret pašvaldību. Likuma atšķirīgās interpretācijas parāda, piemēram, Lielais Baltezers, kurā Garkalnes pašvaldība pieļauj būvēt žogus pat ezerā, kamēr Ādažu pašvaldība stingri ierobežo būvniecību gan tauvas joslā, gan ezera 50 metru aizsargjoslā. Pašvaldības, kuras nevēlas vai baidās risināt šo problēmu, bieži atsaucas uz likumu nesakārtotību.

## Atsauces
Lockheed AC-130

***Lockheed AC-130*** ir smagi bruņota, ilgstošas ​​darbības triecienlidmašīna, kas ir *[[Lockheed C-130 Hercules]]* variants ar nekustīgiem spārniem. Lidmašīna aprīkota ar plašu sauszemes uzbrukuma ieroču klāstu, un aprīkota ar sensoriem, navigāciju un uguns vadības sistēmām. Atšķirībā no citām mūsdienu militārajām nekustīgo spārnu lidmašīnām, *AC-130* balstās uz vizuālo mērķēšanu. Tā kā tās lielais izmērs un zemais ekspluatācijas augstums, aptuveni  padara to par vieglu mērķi, tās atbalsta misijas parasti tiek veiktas naktī.

Lidmašīnas korpusu ražo *[[Lockheed Martin]]*, savukārt *[[Boeing]]* pārveido to par kaujas lidmašīnu un nodarbojas ar lidmašīnu apkopju atbalstu. Vienīgais lidmašīnas operators ir ASV Gaisa spēki, kas pašlaik izmanto ***AC-130J Ghostrider***. Vjetnamas kara laikā izstrādātais *AC-130* aizstāja *[[Douglas AC-47 Spooky]]* jeb *Gunship I*. Kopš tā laika lidmašīna piedalījies kaujās Grenādā, Panamā, Persijas līcī, Somālijā, Bosnijā, Kosovā, Afganistānā, Irākā un Lībijā. Tuvā gaisa atbalsta uzdevumos ietilpst sauszemes karaspēka atbalstīšana, konvoju pavadīšana un pilsētu operācijas. Aizsardzības misijās ietilpst gaisa spēku bāzu un citu objektu aizsardzība. *AC-130J* galvenās bāzes atrodas Hērlbērtas lidlaukā, Floridā, un Kenonas gaisa spēku bāzē, Ņūmeksikā; vajadzības gadījumā tos var pārvietot uz nepieciešamo vietu visā pasaulē.

*AC-130* ir nehermetizēta kabīne, un ieroči uzstādīti tā, lai šautu no fizelāžas kreisās puses. Uzbrukuma laikā kaujas lidmašīna veic pilona pagriezienu, lidojot lielā aplī ap mērķi, tāpēc spēj uz to šaut daudz ilgāk nekā tiešā uzbrukumā. *AC-130H Spectre* bija bruņots ar diviem  *[[M61 Vulcan]]* aviācijas ložmetējiem, vienu *[[Bofors L60|L/60 Bofors]]*  lielgabalu un *M137*  lielgabalu un M37 atsitiena mehānismu no M102 haubices; pēc 1994. gada  lielgabalus demontēja. Jaunais *AC-130J* veidots uz *[[Lockheed MC-130|MC-130J Commando II]]* speciālo operāciju uzpildes lidmašīnu. ***AC-130W Stinger II*** ir modificēts *C-130H* ar uzlabojumiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lockheed C-130 Hercules

***Lockheed C-130 Hercules*** ir ASV četrmotoru turbopropelleru militārā transporta lidmašīna, ko projektējusi un būvējusi kompānija *[[Lockheed Corporation|Lockheed]]* (tagad *[[Lockheed Martin]]*). *C-130*, kas spēj izmantot nesagatavotus skrejceļus pacelšanās un nosēšanās vajadzībām, projektēta kā karaspēka, medicīniskās evakuācijas un kravu pārvadājumu lidmašīna. Šis daudzpusīgais lidaparāts izmantots arī citiem darbiem, tostarp kā ugunsatbalsta lidmašīnu (*[[Lockheed AC-130|AC-130]]*), desanta vajadzībām, meklēšanas un glābšanas darbiem, zinātniskās pētniecības atbalstam, laika apstākļu izlūkošanai, degvielas uzpildei gaisā, jūras patrulēšanai un gaisa ugunsdzēsībai. Tas ir galvenais taktiskais gaisa transporta lidaparāts daudziem militārajiem spēkiem visā pasaulē. Vairāk nekā 40 *Hercules* modifikācijas, tostarp civilās versijas, kuras tirgo kā *[[Lockheed L-100]]*, izmanto vairāk nekā 60 valstīs.

*C-130* ASV Gaisa spēki sāka izmantot 1956. gadā, kam sekoja Austrālija un daudzas citas valstis. *Hercules* piedalījies daudzās militārās, civilās un humānās palīdzības operācijās. 2007. gadā transporta lidmašīna kļuva par piekto lidmašīnu, kas atzīmēja 50 gadu nepārtrauktu dienestu savā sākotnējā dienesta vietā, kas *C-130* gadījumā ir ASV Gaisa spēki. *C-130* ir visilgāk nepārtraukti ražotā militārā lidmašīna, kuras ražošanas laiks 2024. gadā sasniedza 70 gadus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Santa Breikša

**Santa Breikša** (dzimusi ) ir latviešu aktrise.

Mācījusies Rīgas Angļu ģimnāzijā un Rīgas Dizaina un mākslas vidusskolā. 2025. gadā Latvijas Kultūras akadēmijā absolvējusi režisora Elmāra Seņkova vadīto dramatiskā teātra aktieru kursu.

Kopš 2025. gada ir Liepājas teātra aktrise.

## Lomas teātrī
* Mērija / Ežēns Jonesko "Plikpaurainā dziedone" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Ralfs Liepa (2022);
* Lomas / "Rīt būs labāk" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Elmārs Seņkovs (2023);
* Kambarkungs / Vitolds Gombrovičs "Ivonna, Burgundijas princese" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Ralfs Liepa (2023);
* Ērika Rota / Mariuss fon Maienburgs "Moceklis" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Elmārs Seņkovs (kursa darbs, 2024);
* Lidija / Mariuss fon Maienburgs "Māceklis" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Elmārs Seņkovs (kursa darbs, 2024);
* Viola / Viljams Šekspīrs "Divpadsmitā nakts" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Linda Kalniņa (2024);
* Loma / "Kristāla bērni" (stāstu kolāža) Valmieras vasaras teātra festivālā, rež. Elmārs Seņkovs (2024);
* Katrīna Helsija, asistente un Prokurore / Pēc Ainas Rendas un Koena Tašalē "Degošie" LKA Miera ielā, rež. Matīss Kaža (diplomdarbs, 2025);
* Adele / Pēc Ingas Ābeles stāstu motīviem "Balta kleita" LKA Miera ielā, rež., horeogr. Elīna Gediņa (diplomdarbs, 2025);
* Inne / Rūta Dišlere "Apciemot lībieti" Istabas teātrī, rež. Jānis Znotiņš (2025);
* Tīna / Elza Marta Ruža / Matīss Kaža "Maigā vara" Latvijas Nacionālajā teātrī, rež. Matīss Kaža (no 2025);
* Dārta Dārzniece / Kārlis Vērdiņš, Matīss Kaža "Bastardi" Latvijas Nacionālajā teātrī, rež. Matīss Kaža (2025);
* Zīle Rozenbauma / Rasa Bugavičute-Pēce "Amerikas latvieši" Liepājas teātrī, rež. Valters Sīlis (2025);
* Gunita, Ināra Freimane, Elīna Štobe (Māšuks, Sīkā) / Linda Rudene "Freimanis" Liepājas teātrī, rež. Mārtiņš Kalita (2026)

## Ārējās saites
* Santa Breikša Liepājas teātris
* Santa Breikša izrades.lv
Zuerata

**Zuerata** (, *az-Zuwayrāt*) ir pilsēta Mauritānijas ziemeļos, Tīris Zemmūras vilājas administratīvais centrs un valsts ziemeļdaļas lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas tuksnešainā apvidū Idžilla kalna pakājē  no valsts galvaspilsētas Nuakšotas. Starptautiska lidosta.

Pilsēta attīstījusies no 20. gadsimta otrās puses kā kalnrūpniecības reģiona centrs — tās apkārtnē atrodas vairākas bagātīgas dzelzsrūdas atradnes. 1963. gadā atklāta 700 km gara dzelzceļa līnija uz Nuadibu ostu, pa kuru transportē galvenokārt dzelzsrūdu un dzeramo ūdeni. Rūdas vilcienu sastāvi mēdz būt līdz pat 2,5 km gari.

## Atsauces

## Ārējās saites
Akdžūdžta

**Akdžūdžta** (, *ʾAkjūjt*) ir pilsēta Mauritānijas ziemeļdaļā, Inširi vilājas administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas tuksnešainā apvidū pie autoceļa N1  no valsts galvaspilsētas Nuakšotas. Nozīmīgs kalnrūpniecības centrs.

## Vēsture
Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka vara ieguve un kausēšana šajā apvidū notikusi jau 8. gadsimtā p.m.ē. Mūsdienās ekspluatētās vara atradnes atklātas un apgūtas 1940.—1950. gados, pie tām izaugusi pilsēta, kas koloniālajā periodā dēvēta par **Fortrepo** (*Fort Repoux*) par godu Mauritānijā kritušajam franču kapteinim Anrī Repo (*Henri Repoux*, 1876—1908). Vara ieguve raktuvēs pārtraukta 1978. gadā, bet atsākta 2010. gados.

## Atsauces

## Ārējās saites
Roso

**Roso** (, *Rūṣū*) ir pilsēta Mauritānijas dienvidrietumos, Trarzas vilājas administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas Senegālas upes labajā krastā  no valsts galvaspilsētas Nuakšotas. Nozīmīgs tirdzniecības, transporta un lauksaimniecības centrs.

## Vēsture
Pilsēta radusies 16. gadsimtā pēc Džolofu impērijas sabrukuma. Tā attīstījās kā tirdzniecības punkts krustcelēs starp Ziemeļāfriku un Subsahāras Āfriku. No 1640. līdz 1902. gadam Roso bija Trarzas emirāta galvaspilsēta. Koloniālajā laikā pilsēta izpletās arī upes pretējā krastā, kas mūsdienās ir Senegālas pilsēta Roso, tās savieno prāmja satiksme. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Nema

**Nema** (, *an-Naʿmah*) ir pilsēta Mauritānijas dienvidaustrumos, Austrumhodas vilājas administratīvais centrs. Atrodas Hodas ieplakas austrumu malā  no valsts galvaspilsētas Nuakšotas — pilsēta atrodas nacionālā autoceļa N3 — «Cerības autoceļa» (*Route de l'Espoir*) galapunktā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rojas vidusskola

**Rojas vidusskola** ir vidusskola, kas atrodas Zvejnieku ielā 7, Rojā. 

## Vēsture
Rojas vidusskola ir dibināta 1966. gadā. 1967. gadā Rojas vidusskolas ēkā sāka darboties Rojas mūzikas skola. 2004. gadā nodibināja Rojas mākslas skolu. Pašlaik Rojas mūzikas un mākslas skola darbojas Strauta ielā 2.

## Izglītības programmas
* Vispārējās pirmskolas izglītības programma (programmas kods 01011111);
* Pamatizglītības programma (21011111);
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamiem ar mācīšanās traucējumiem (21015611);
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamiem ar garīgās attīstības traucējumiem (21015811);
* Vispārējās vidējās izglītības programma (programmas kods 31016011).

## Ārējās saites
* Rojas vidusskolas mājaslapa
Adrārs

**Adrārs** (,  — ‘kalns’) ir kalnu masīvs Saharā, Mauritānijas centrālajā daļā. Administratīvi ietilpst Adrāras vilajā. Stiepjas 300 km garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā un paceļas pār apkārtējo tuksnesi par 200—450 m. Adrārs ir plato ar nelīdzeniem akmeņainiem pakalniem, ko šķeļ daudzas aizas un vādī. Ziemeļrietumu nogāze bieži stāva, krauja, bet dienvidaustrumu — lēzena. Augstākais kalns Tenjagūri atrodas dienvidos no Atāras—Šingeti autoceļa pārejas. Tas ar vairākām virsotnēm paceļas 815—820 m vjl un ir otrs augstākais valsts kalns. Ainavā dominē tuksnesis un pustuksnesis.

Adrāra ziemeļaustrumos atrodas zīmīgā Rišātas struktūra, kas ir 45—50 km diametrā un labi atpazīstama no kosmosa. Agrāk tā tika uzskatīta par triecienkrāteri, bet nesenie pētījumi apliecina, ka Rišāta ir erozijas rezultāts. 

Adrāra plato mazapdzīvots, bet tā apdzīvotības vēsture izsekojama no akmens laikmeta. Plato dienvidrietumu daļā atrodas vilājas centrs Atāra, bet dienvidu pakājē — senās tirdzniecības pilsētas Šingeti un Vadāna, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Galerija

Mauritanie - Adrar2.jpg|Adrāra plato
Adrar 1997 11.jpg|Vādī ieleja Adrārā
Adrar-Scarecrows.JPG|Akmeņu krāvums
Richat Structure ISS030-E-12516.jpg|Rišātas struktūra no kosmosa


## Atsauces

## Ārējās saites
Chengdu J-7

***Chengdu J-7*** (, *Jiān-7*), NATO kodētais apzīmējums ***Fishcan***, ir Ķīnas Tautas Republikas izstrādāta vienmotoru reaktīvā iznīcinātājlidmašīna, kas balstīta uz padomju *[[MiG-21]]* licenci. Lidaparātu izstrādāja un ražoja uzņēmums *Chengdu Aircraft Industry Group*, un tas kļuva par vienu no visplašāk izmantotajiem Ķīnas iznīcinātājiem Aukstā kara laikā.

*J-7* pirmais lidojums notika 1966. gadā, bet sērijveida ražošana sākās 1967. gadā. Laika gaitā lidmašīna tika būtiski modernizēta — jaunākās versijas saņēma uzlabotu avioniku, radarus un bruņojumu, kā arī labāku manevrētspēju, salīdzinot ar agrīnajiem modeļiem.

*Chengdu J-7* tika plaši eksportēta uz Āziju, Āfriku un Tuvajiem Austrumiem, kur tā kalpoja gan pārtvērēja, gan frontes iznīcinātāja lomā. Lai gan Ķīnā to pakāpeniski nomaina modernāki lidaparāti, dažās valstīs *J-7* joprojām paliek aktīvā dienestā.

*J-7* ieņem nozīmīgu vietu Ķīnas militārās aviācijas vēsturē kā pirmais masveidā ražotais virsskaņas iznīcinātājs valstī.

## Ārējās saites
North American XB-70 Valkyrie

***North American XB-70 Valkyrie*** bija ASV izstrādāts eksperimentāls virsskaņas stratēģiskais bumbvedējs, kas tika radīts Aukstā kara laikā. Tā izstrādi veica uzņēmums *North American Aviation* ar mērķi izveidot lidmašīnu, kas spētu ilgstoši lidot ar ātrumu virs *Mach 3* lielā augstumā.

*XB-70* pirmais lidojums notika 1964. gadā. Projekts tika atcelts augsto izmaksu, pretgaisa aizsardzības attīstības un starpkontinentālo ballistisko raķešu parādīšanās dēļ. Neskatoties uz to, *XB-70* sniedza vērtīgu ieguldījumu virsskaņas aerodinamikas un materiālu izpētē.

*XB-70 Valkyrie* ieņem nozīmīgu vietu aviācijas vēsturē kā viens no tehnoloģiski visambiciozākajiem bumbvedēju projektiem.

## Ārējās saites
Boeing B-47 Stratojet

***Boeing B-47 Stratojet*** (*[[Boeing]]* uzņēmuma apzīmējums ***Model 450***) ir no ekspluatācijas izņemts ASV tālas darbības rādiusa sešmotoru turboreaktīvais stratēģiskais bumbvedējs, kas paredzēts lidojumiem ar lielu zemskaņas ātrumu un lielā augstumā, lai izvairītos no pretinieka pārtvērējlidmašīnām. *B-47* galvenais uzdevums bija būt par kodolieroču bumbvedēju, kas spēj uzbrukt mērķiem Padomju Savienībā.

*B-47* izstrādes pirmsākumi meklējami ASV Armijas Gaisa spēku 1943. gadā izteiktajā prasībā pēc izlūkošanas bumbvedēja, kas būtu aprīkots ar jaunizstrādātu reaktīvo dzinēju. Vēl viens svarīgs jauninājums, ko ieviesa izstrādes procesā, bija slīpie spārni, kas balstījās uz vācu pētījumiem. Ar dzinējiem, kas atradās gondolās zem spārna, *B-47* bija nozīmīgs jauninājums kaujas lidmašīnu dizainā pēc Otrā pasaules kara un deva ieguldījumu mūsdienu reaktīvo pasažieru lidmašīnu attīstībā.

1946. gada aprīlī ASV Gaisa spēki pasūtīja divus prototipus ar apzīmējumu *XB-47*. 1947. gada 17. decembrī pirmais prototips veica savu pirmo lidojumu. Sastopoties ar tādiem konkurentiem kā *[[North American B-45 Tornado|North American XB-45]]*, *[[Convair XB-46]]* un *[[Martin XB-48]]*, 1948. gada 3. septembrī parakstīts oficiāls līgums par desmit *B-47A* bumbvedējiem, kam sekoja lielāki līgumi.

1951. gadā *B-47* sāka ekspluatāciju ASV Gaisa spēku Stratēģiskajā gaisa spēku pavēlniecībā, līdz 1950. gadu beigām kļūstot par vienu no šīs pavēlniecības bumbvedēju spēka balstiem. Lai apmierinātu Gaisa spēku prasības, ko noteica Aukstā kara spriedze, saražoja vairāk nekā 2000 eksemplāru. *B-47* kā stratēģisko bumbvedēju izmantoja līdz 1965. gadam, kad to aizstāja jaudīgāki lidaparāti, piemēram, *[[Boeing B-52 Stratofortress]]*. *B-47* pielāgoja arī citu uzdevumu un funkciju veikšanai, tostarp fotoizlūkošanai, elektroniskajai izlūkošanai un laikapstākļu izlūkošanai. Lai gan ***RB-47*** nekad neizmantoja kaujās kā bumbvedējus, izlūkošanas lidmašīnas laiku pa laikam nonāca apšaudē padomju gaisa telpā vai tās tuvumā. Šo lidmašīnas modeli izmantoja kā izlūklidmašīnu līdz 1969. gadam. Dažas no tām kalpoja kā lidojošie izmēģinājumu poligoni līdz 1977. gadam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Convair B-58 Hustler

***Convair B-58 Hustler*** bija ASV virsskaņas stratēģiskais bumbvedējs, pirmais šāda tipa lidaparāts pasaulē, kas spēja ilgstoši lidot ar ātrumu virs 2 mahiem.* B-58*, ko projektēja un ražoja ASV lidmašīnu ražotājs *[[Convair]]*, izstrādāts 1950. gados ASV Gaisa spēku Stratēģiskās gaisa spēku pavēlniecībai.

Lai sasniegtu vēlamo lielo ātrumu, *Convair* izvēlējās delta spārna konstrukciju, ko izmantoja tā laika pārtvērējiznīcinātāji, piemēram, *[[Convair F-102]]*. Bumbvedēju darbināja četri zem spārniem izvietoti *[[General Electric J79]]* dzinēji. Tam nebija bumbu nodalījuma; tas nesa tikai vienu kodolieroci un degvielu kombinētā bumbu/degvielas nodalījumā zem fizelāžas. Vēlāk pievienoja četrus ārējos piekares punktus, kas ļāva tam pārvadāt līdz pieciem ieročiem, piemēram, vienu *Mk 53* un četras *Mk 43* kaujas galviņas.

*B-58* pirmais lidojums notika 1956. gadā, bet ekspluatācijā tas nonāca 1960. gada martā un desmit gadus lidoja divās Stratēģiskās gaisa spēku pavēlniecības vienībās. Lidmašīna izcēlās ar augstu ātrumu un modernu aerodinamiku, taču tai bija sarežģīta ekspluatācija, to uzskatīja par grūti vadāmu, radot lielu pārslodzi tā trīs cilvēku apkalpei. *B-58*, kas bija paredzēts, lai aizstātu zemskaņas *[[Boeing B-47 Stratojet]]* stratēģisko bumbvedēju, kļuva bēdīgi slavens ar savu skaņas viļņa triecienu, ko dzirdēja cilvēki uz zemes, kad lidmašīna lidoja tiem pāri virsskaņas ātrumā.

*B-58* bija paredzēts lidojumiem lielā augstumā un virsskaņas ātrumā, lai izvairītos no padomju pārtvērējiznīcinātājiem, taču, kad padomju vara bruņojumā ieviesa pretgaisa aizsardzības raķetes *[[S-75 Dvina]]*, ASV Armija bija spiesta *B-58* izmantot zemākos lidošanas uzdevumos, kas ievērojami ierobežoja tā darbības rādiusu un stratēģisko vērtību. To nekad neizmantoja parasto bumbu transportēšanai. *B-58* ekspluatācija bija ievērojami dārgāka salīdzinot ar citiem bumbvedējiem, piemēram, *[[Boeing B-52 Stratofortress]]*, un tam bija nepieciešama biežāka degvielas uzpilde gaisā. Šo faktoru rezultātā tā ekspluatācijas mūžs bija relatīvi īss — tikai desmit gadi. *B-58* uzdevumus sāka pildīt mazāks, arī problēmu nomocīts, *[[General Dynamics F-111 Aardvark|FB-111A]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
A-5 Vigilante

***A-5 Vigilante*** bija ASV izstrādāta virsskaņas klāja lidmašīna, kas sākotnēji tika paredzēta kodolieroču triecieniem no aviācijas bāzes kuģiem. To izstrādāja uzņēmums *[[North American Aviation]]* Aukstā kara laikā.

A-5 pirmais lidojums notika 1958. gadā. Vēlāk lidmašīna tika pārprofilēta par izlūkošanas versiju RA-5C, kas tika plaši izmantota Vjetnamas kara laikā. Augsto izmaksu un sarežģītās ekspluatācijas dēļ *Vigilante* tika izņemta no dienesta 1970. gadu beigās.

## Ārējās saites
McDonnell Douglas F-15E Strike Eagle

***McDonnell Douglas F-15E Strike Eagle*** ir ASV izstrādāta divvietīga daudzfunkcionāla triecieniznīcinātājlidmašīna, kas radīta uz ''F-15 Eagle'' bāzes. Tā paredzēta precīziem triecieniem pa sauszemes mērķiem jebkuros laikapstākļos, vienlaikus saglabājot augstas gaisa kaujas spējas.

F-15E pirmais lidojums notika 1986. gadā. Lidmašīna ir plaši izmantota dažādos konfliktos un tiek eksportēta vairākām valstīm, kļūstot par vienu no veiksmīgākajiem Rietumu triecieniznīcinātājiem.
Mitsubishi F-15J

***Mitsubishi F-15J*** ir Japānas licencē ražota ''F-15 Eagle'' iznīcinātājlidmašīnas versija, kas izstrādāta Japānas Pašaizsardzības spēku vajadzībām. To ražoja uzņēmums *[[Mitsubishi Heavy Industries]]* sadarbībā ar ASV.

F-15J pirmais lidojums notika 1980. gadā. Lidmašīna galvenokārt paredzēta gaisa telpas aizsardzībai un pārtveršanas uzdevumiem, un laika gaitā tā tika modernizēta ar uzlabotu avioniku un ieroču sistēmām.

## Ārējās saites
Mitsubishi A6M Zero

***Mitsubishi A6M Zero*** () bija Japānas Otrā pasaules kara laika klāja iznīcinātājlidmašīna, ko izstrādāja uzņēmums *[[Mitsubishi]]*. Tā kļuva par Japānas Impērijas Jūras spēku galveno iznīcinātāju kara pirmajā posmā.

*A6M Zero* izcēlās ar izcilu manevrētspēju, lielu darbības rādiusu un nelielu svaru, taču tai trūka bruņu aizsardzības un pašblīvējošu degvielas tvertņu. Kara gaitā, parādoties modernākiem sabiedroto iznīcinātājiem, *Zero* priekšrocības pakāpeniski samazinājās.

*A6M Zero* ieņem nozīmīgu vietu aviācijas vēsturē kā viens no slavenākajiem Otrā pasaules kara iznīcinātājiem.
Airbus Beluga

***Airbus Beluga*** (A300-600ST) ir Eiropā izstrādāta īpaša kravas transportlidmašīna, kas radīta uz Airbus A300 bāzes. Tā paredzēta lielgabarīta kravu, galvenokārt lidmašīnu detaļu, pārvadāšanai starp Airbus ražotnēm.

Beluga pirmais lidojums notika 1994. gadā. Lidmašīna izceļas ar raksturīgo palielināto fizelāžu un ierobežotu, bet ļoti specializētu pielietojumu. Vēlāk to sāka pakāpeniski aizstāt modernizētā BelugaXL versija.

## Ārējās saites
Eurocopter Tiger

***Eurocopter EC665 Tiger*** (tagad ***[[Airbus]]***) ir četru spārnu, divu dzinēju uzbrukuma helikopters, kas pirmo reizi nodots ekspluatācijā 2003. gadā. To ražo uzņēmums *[[Airbus Helicopters]]* (agrāk *Eurocopter*), kas izveidots, apvienojoties *[[Aérospatiale]]* un *[[DASA]]* attiecīgajām helikopteru nodaļām. *Airbus Helicopters* to apzīmē ar ***EC665***. Francijā un Spānijā helikopters zināms kā ***Tigre***, savukārt Vācijā un Austrālijā tas zināms kā ***Tiger***. Agrākais nosaukums franču HAP atbalsta versijai bija ***Gerfaut***, no kuras atteicās 1993. gadā.

Helikoptera izstrāde sākās Aukstā kara laikā, un sākotnēji tas bija paredzēts kā prettanku helikopteru platforma, ko izmantot pret padomju sauszemes iebrukumu Rietumeiropā. Ilgstošā izstrādes perioda laikā Padomju Savienība sabruka, mainot drošības situāciju Eiropā. Francija un Vācija izvēlējās turpināt darbu pie *Tiger*, tā vietā izstrādājot to kā daudzfunkcionālu uzbrukuma helikopteru. Pirmais *Tiger* lidojums notika 1991. gadā, bet operatīvā ekspluatācija sākās 2000. gadu sākumā. Helikopters paredzēts prettanku, ugunsatbalsta un izlūkošanas uzdevumiem, un to izmanto vairākās Eiropas un ārpus Eiropas valstīs.

*Tiger* helikopters izceļas ar to, ka ir pirmais pilnībā no kompozītmateriāla izgatavotais helikopters Eiropā; pat agrākajos modeļos iekļautas arī citas uzlabotas funkcijas, piemēram, stikla kabīne, maskēšanās tehnoloģija un augsta manevrētspēja, lai palielinātu tā izdzīvošanas spējas. Kopš tā laika ekspluatācijā nonākušas uzlabotas versijas, kas aprīkotas ar jaudīgākiem dzinējiem un ir saderīgas ar plašāku ieroču klāstu. Helikopteri izmantoti kaujās Afganistānā, Lībijā un Mali.

## Atsauces

## Ārējās saites
McDonnell Douglas F-15 STOL/MTD

***McDonnell Douglas F-15 STOL/MTD*** bija ASV eksperimentāla lidmašīna, kas izstrādāta uz ''F-15 Eagle'' bāzes, lai pētītu īsas pacelšanās un nosēšanās (STOL) un augstas manevrētspējas tehnoloģijas (MTD — *Maneuver Technology Demonstrator*).

Lidmašīna bija aprīkota ar vektorizējamiem dzinēju sprauslām, priekšējiem horizontālajiem spārniem (*canard*) un digitālu vadības sistēmu. F-15 STOL/MTD sniedza būtisku ieguldījumu modernu supermanevrētspējas lidaparātu attīstībā.

## Ārējās saites
Boeing F-15SE Silent Eagle

***Boeing F-15SE Silent Eagle*** bija ASV uzņēmuma *[[Boeing]]* piedāvāta modernizēta iznīcinātājlidmašīnas *[[F-15 Eagle|F-15E Strike Eagle]]* versija ar efektīvāku maskēšanos (*stealth*), samazinot radara spējas pamanīt lidmašīnu.

Projektā bija paredzētas slīpas astes plaknes, iekšējās ieroču nodalījumu konformālajās degvielas tvertnēs un radara absorbējošie materiāli. *F-15SE* galvenokārt bija plānots piedāvāt lidmašīnas eksporta tirgum, taču sērijveida ražošanā to neieviesa.

## Atsauces
Baitulfutuhas mošeja

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q788652"
}


**Baitulfutuhas mošeja** () ir ahmadiju mošeja, kas atrodas Apvienotās Karalistes galvaspilsētas Londonas dienviddaļā, Mērtonas rajonā. 2003. gadā uzceltā mošeja ir viena no lielākajām Eiropā. 2015. gadā mošeja cieta ugunsgrēkā. Kaut arī lūgšanu zāles necieta, mošejas kompleksu modernizēja un atjaunoto mošeju atklāja 2023. gadā.

## Attēlu galerija

Bait-ul-Futuh_Mosque_in_London.JPG
Baitul_Futuh_main_entrance.jpg
Bait_ul-Futuh_interior.jpg


## Ārējās saites

*
Daudzeses pamatskola

thumb|Daudzeses pamatskola (2010)
thumb|Daudzeses pamatskola (1936)
**Daudzeses pamatskola** ir Aizkraukles novada izglītības iestāde Daudzesē.

## Izglītības programmas
* Pamatizglītības programma, kods 21011111
* Speciālā pamatizglītības programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem, kods 21015611
* Speciālā pamatizglītības programma izglītojamiem ar garīgās attīstības traucējumiem, kods 21015811

## Vēsture
1841. gadā Daudzeses Dziedātājkalnā darbojās ķestera skola. 1857. gadā vienklasīgajā Daudzeses pagasta skolā mācījās 47 skolēni skolotāja Anša Kundziņa vadībā. Vēlāk "Eglainēs" uzcēla četrklasīgo pagasta skolu, kurā mācījās 60 bērni. Daudzesē muižas pārvaldnieka mājā darbojās četru klašu skola, kuru 1924. gadā pārveidoja par sešgadīgu skolu.
1932. gadā uzcēla tagadējo skolas ēku, kuru iesvētīja 1935. gadā, un kurā strādāja 4 skolotāji un mācījās 115 bērni.

## Atsauces
Sansepolkro

**Sansepolkro** (), vēsturiski **Bordžo Santosepolkro** (*Borgo Santo Sepolcro*), ir pilsēta un pašvaldība Itālijas centrālajā daļā, Toskānas reģiona austrumos, Areco provincē. Tā atrodas Augštibras ielejā (*Alta Valle del Tevere*/*Valtiberina Toscana*), Tibras kreisajā krastā, aptuveni 330 m virs jūras līmeņa, netālu no Toskānas robežas ar Umbriju, Marki un Emīliju-Romanju. Šāds ģeogrāfiskais novietojums Tibras augšteces baseinā vēsturiski nodrošinājis Sansepolkro nozīmīgu lomu kā satiksmes, tirdzniecības un kultūras krustpunktam starp centrālās Itālijas reģioniem. Administratīvi Sansepolkro ir Areco provinces pašvaldība ar teritorijas platību 91,19 km². Pašvaldībā 2025. gadā dzīvoja 15,2 tūkstoši iedzīvotāju, kas to ierindo starp nozīmīgākajiem pilsētcentriem provincē un padara par lielāko pilsētu Augštibras ielejā. Pilsēta šajā reģionā pilda lokāla administratīvā, izglītības, saimnieciskā un pakalpojumu centra funkcijas. Mūsdienās tai raksturīga arī attīstīta pārtikas rūpniecība un reģionāla mēroga pilsētvide.

Sansepolkro izveidojās 10.–11. gadsimtā ap benediktiešu (vēlāk kamaldoliešu) abatiju, kas bija veltīta Kristus svētajam kapam (no tā cēlies pilsētas nosaukums), un viduslaikos kļuva par nocietinātu pilsētu nozīmīgu tirdzniecības ceļu krustpunktā. Kultūrvēsturiski Sansepolkro ir īpaši nozīmīga kā renesanses gleznotāja un teorētiķa Pjēro della Frančeskas dzimtā pilsēta. Viņa darbi, tostarp slavenā freska “Augšāmcelšanās” (*Resurrezione*), glabājas pilsētas muzejā *Museo Civico*. Vēsturiskais centrs ar katedrāli, viduslaiku ielu tīklu un renesanses arhitektūru, kā arī ciešā saikne ar Pjēro della Frančeskas mantojumu padara Sansepolkro par nozīmīgu Toskānas mākslas, kultūras un vēstures ainavas daļu un ievērojamu kultūras tūrisma galamērķi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Virsotne

**Virsotne** var būt:

* virsotne (ģeometrija) — daudzstūra punkts, kurā saiet kopā divas tā malas vai daudzskaldņa punkts, kurā saiet kopā vairākas tā šķautnes;
* virsotne (ģeogrāfija) — reljefa augstākais punkts noteiktā apvidū;
* "Virsotne" (*High-Rise*) — 2015. gada Apvienotās Karalistes antiutopiska trillera filma.
Nina Krajnika

**Nina Krajnika** (; dzimusi  Kraņā) ir Slovēnijas psihoanalītiķe, filozofe un rakstniece. Viņa ir pazīstama ar Žaka Lakāna psihoanalīzes attīstīšanu un psihoanalītisku politikas analīzi.

Viņas pētnieciskā darbība aptver psihoanalīzi zinātnē un literatūrā, kara traumu klīnisko izpēti, kā arī postsociālistisko un postkomunistisko sabiedrību analīzi. Kara traumu institūta dibinātāja. Organizējusi atbalstu karā traumētajiem ukraiņiem.

2022. gadā Nina Krajnika bija bezpartijas kandidāte Slovēnijas prezidenta vēlēšanās, pārstāvot labēju pozīciju, taču savu kandidatūru atsauca. Pati viņa savu politiku prezentēja kā singulāru, atsaucoties uz franču filozofiem Silvēnu Lazarusu, Alēnu Badiū un Žaku Lakānu. Viņa iestājās par attālināšanos no tradicionālās kreisās un labās politikas, lai īstenotu singulāru politiku, kas būtu ārpus klasiskajiem politiskajiem rāmjiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Džūfs

**Džūfs** (, *al-Jawf*) ir smilšu tuksnesis Sahāras rietumos, Mali un Mauritānijas teritorijā. Aizņem lielāko daļu Taudenni ieplakas, to norobežo Adrāra plato ziemeļrietumos, Hodas ieplaka dienvidrietumos un Iforasa plato austrumos. Tuksnesi veido ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā orientētas smilšu kāpu grēdas. Apvidus praktiski neapdzīvots, retās apdzīvotās vietas atrodas pa tuksneša perimetru — Taudenni un Aravāna Mali un Vadāna, Šingeti un Valāta Mauritānijā. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Stērlinga (pilsēta)

**Stērlinga** (, , ) ir vēsturiska pilsēta Skotijas centrālajā daļā, kas ieņem īpaši nozīmīgu vietu valsts politiskajā, militārajā un simboliskajā attīstībā. Tā atrodas pie Fortas upes zemākās dabiskās šķērsojamās vietas, kas jau kopš viduslaikiem noteica pilsētas stratēģisko nozīmi kā kontroles punktam starp Skotijas zemieni un Skotijas augstieni. Šī iemesla dēļ Stērlinga bieži raksturota kā “vārti uz Hailendu” (*Gates to Highland*). Ģeogrāfiski Stērlinga atrodas Skotijas Centrālajā joslā (*Central Belt*), lauksaimnieciski auglīgā Fortas līdzenuma malā un nozīmīgā ceļu mezglā, kas savieno rietumu un austrumu piekrasti ar iekšzemes reģioniem. Pilsēta atrodas aptuveni 42 km uz ziemeļaustrumiem no Glāzgovas un ap 60 km uz ziemeļrietumiem no Edinburgas, veidojot dabisku satiksmes, administratīvo un reģionālās koordinācijas centru. Šī atrašanās vieta jau vēsturiski nodrošinājusi Stērlingai svarīgu tirdzniecības un militāro lomu.

Administratīvi Stērlinga ir Stērlingas pašvaldības apgabala (*Stirling council area*) centrs, kā arī tradicionālā Stērlingšīras grāfistes galvaspilsēta. Kopš 2002. gada tai Apvienotajā Karalistē ir oficiāls lielpilsētas (*city*) statuss. 2020. gadā Stērlingā dzīvoja 37,9 tūkstoši iedzīvotāju, savukārt visā Stērlingas pašvaldības teritorijā 94 tūkstoši iedzīvotāju, kas padara to par nozīmīgu reģionālu centru Skotijas centrālajā daļā. Stērlinga ir cieši saistīta ar Skotijas vēsturi un identitāti. Viduslaikos tā bija viena no svarīgākajām Skotijas karaļu rezidencēm, un Stērlingas pils — monumentāla viduslaiku citadele, kas dominē pār pilsētas ainavu — ir viens no nozīmīgākajiem valsts vēsturiskajiem pieminekļiem. Pilsētas apkārtnē norisinājušās vairākas izšķirošas Skotijas vēstures kaujas, tostarp Stērlingas tilta kauja (1297) Viljama Vollesa vadībā un Bannokbērnas kauja (1314) Roberta Brūsa vadībā, kas kļuva par Skotijas neatkarības karu simboliem.

Vēsturiskais pilsētas kodols ar Stērlingas pili, Svētā Krusta baznīcu (*Church of the Holy Rude*) un viduslaiku vecpilsētu, kā arī Stērlingas ilgstošā stratēģiskā nozīme (“kas tur Stērlingu, tas tur Skotiju”) padara pilsētu par vienu no centrālajiem Skotijas vēsturiskās atmiņas un nacionālās identitātes simboliem, kā arī par nozīmīgu kultūras un vēstures tūrisma galamērķi mūsdienās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ajūnelatrūsa

**Ajūnelatrūsa** (, *ʻAyūn al ʻAtrūs*) ir pilsēta Mauritānijas dienvidaustrumos, Rietumhodas vilājas administratīvais centrs. Atrodas Hodas ieplakas dienvidrietumu malā  no valsts galvaspilsētas Nuakšotas — pilsēta atrodas pie nacionālā autoceļa N3 — «Cerības autoceļa» (*Route de l'Espoir*).

## Atsauces

## Ārējās saites
Jesenice

**Jesenice** (, ) ir desmitā lielākā pilsēta Slovēnijā, kas atrodas Goreņskas reģionā. Tā ir Jesenices pašvaldības centrs, kas atrodas Karavanku kalnu dienvidu pusē, ziemeļos gar Slovēnijas robežu ar Austriju. Pilsēta ir slavena kā kalnrūpniecības pilsēta, kuras dzelzs lietuves un metalurģijas rūpniecība bija pilsētas vēsturiskās attīstības virzītājspēks.

## Ģeogrāfija un transports
Jesenice atrodas 70 kilometrus uz ziemeļrietumiem no galvaspilsētas Ļubļanas un 10 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Bledas. Austrijas robeža atrodas aptuveni 5 kilometrus uz ziemeļiem no pilsētas, bet Itālijas robeža — 30 kilometrus uz rietumiem. Pilsēta atrodas uz Ļubļanas-Villahas dzelzceļa un autoceļa. Vēl viens ceļš ved caur Kranjska Goru uz Tarvisio, Itālijā.

Pilsēta stiepjas gar Sava Dolinska ieleju, ko ziemeļos norobežo Karavanki un dienvidos Mežaklas kalni, kas ir Jūlija Alpu daļa.

## Izglītība un sports
Jesenicē atrodas divas universitātes: Metalurģijas izglītības centrs un Jesenices augstskola.

Jesenice tiek uzskatīta par Slovēnijas un visas bijušās Dienvidslāvijas hokeja centru. Bijusī Jesenices hokeja komanda "Acroni" bija vairākkārtēja Dienvidslāvijas un Slovēnijas čempione. No 2006. gada līdz 2012. gadam tā spēlēja Austrijas hokeja līgā. Pilsētas apkārtne piedāvā lieliskas iespējas kalnu pārgājieniem un kalnu riteņbraukšanai.

## Cilvēki
Jesenicē dzimuši:
* Anže Kopitars (*Anže Kopitar*; 1987) — hokejists,
* Roberts Kristans (*Robert Kristan*; 1983) — bijušais slovēņu hokejists, vārtsargs

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Jesenice on Geopedia
* Official tourist guide to Jesenice
* Region guide to Jesenice
* Travel guide to Jesenice
Rodēza

**Rodēza** (, ; , ) ir pilsēta Francijas dienvidos, Oksitānijas reģionā, kas atrodas Centrālā masīva dienvidrietumu daļā, Averonas upes ielejā, pie tās pietekas Auternas. Pilsēta vēsturiski veidojusies uz izolēta, koniska pacēluma (vietēji dēvēta par *le piton*), kas jau antīkajā periodā nodrošināja aizsardzības priekšrocības un noteica apdzīvojuma attīstību. Mūsdienās Rodēza atrodas aptuveni 150 km uz ziemeļaustrumiem no Tulūzas un ir nozīmīgs reģionāls urbānais centrs. Administratīvi Rodēza ir Averonas departamenta prefektūra, līdz ar to departamenta mērogā pilda galvenās valsts pārvaldes, tiesu un institucionālās funkcijas. Tā ir arī Rodēzas aglomerācijas centrs. Komūnas platība ir 11,18 km², vidējais augstums ap 570 m virs jūras līmeņa (pie rātsnama 627 m). 2022. gadā pilsētā dzīvoja 24,1 tūkstoši iedzīvotāju, kas padara to par iedzīvotāju skaita ziņā lielāko komūnu Averonas departamentā, bet tās funkcionālā ietekme sniedzas tālu ārpus administratīvajām robežām, apkalpojot plašu lauku teritoriju.

Vēsturiski Rodēza bija Ruergas (*Rouergue*) provinces galvaspilsēta un ir Rodēzas un Vabras bīskapijas centrs. Pilsētas identitāti veido viduslaiku vecpilsēta uz koniska pacēluma un monumentālā Rodēzas Dievmātes katedrāle, kas dominē pilsētas ainavā un simbolizē Rodēzas nozīmi Dienvidfrancijas vēsturē. Oksitānijas kontekstā Rodēza ieņem būtisku vietu kā administratīvs, izglītības, kultūras un ekonomikas centrs, mūsdienās kalpojot arī par kultūras un tūrisma galamērķi, tostarp ar tādām institūcijām kā Soulāža muzejs (*Musée Soulages*), kas papildina pilsētas vēsturisko mantojumu ar laikmetīgu kultūras dimensiju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Pinka

**Jānis Pinka** (dzimis , miris ) bija Latvijas PSR traktorists un politiķis, Sociālistiskā Darba Varonis (1972. gads).

Dzimis Vecpiebalgas pagastā zemnieku ģimenē. No 1958. gada strādāja par traktoristu kolhozā "Alauksts". Sociālistiskā Darba Varoņa nosaukums piešķirts par "par lieliem panākumiem palielinot graudu un citu lauksaimniecības produktu ražošanu un valsts iepirkumu, kā arī parādīto darba varonību ražas novākšanā". No 1967. līdz 1975. gadam — LPSR Augstākās Padomes deputāts, no 1979. līdz 1984. gadam — PSRS AP deputāts.

## Ārējās saites
Putna kalns

**Putna kalns** ir pilskalns, kas atrodas Madonas novada Vestienas pagasta centrālajā daļā, uz ziemeļiem no Sudārdiņa ezera. Pilskalna datējums - dzelzs laikmets. Tas ir 16 metrus augsts reljefa pacēlums, kas ilgu laiku izmantots lauksaimniecībā un zaudējis savu sākotnējo formu. Pilskalna plakums apmēram 50 x 25 metri, trīs pusēs nogāzes dabiski stāvas, ziemeļu pusē bijis nocietināts ar valni un grāvi, kas izzuduši. 

Pilsklanu pirmoreiz rakstos kā Sujerdiņas kalnu (Senču pili) atzīmējis Kārlis fon Lēviss of Menārs. Tomēr, kad 20. gadsimta divdesmitajos gados Ernests Brastiņš apsekoja pagastu, neviens no iedzīvotājiem nespēja norādīt uz pilskalnu. Pilskalnu, tagad sauktu Putna kalns, 1926. gadā identificēja Pieminekļu valdes ekspedīcijas dalībnieks Jānis Zaikovs.

## Ārējās saites
* Putna kalns
Māte Albānija

**Māte Albānija** () ir 1972. gadā uzcelts piemineklis Albānijas galvaspilsētas Tirānas dienvidaustrumu pievārtē. 12 metrus augstais piemineklis uzcelts Albānijas Nacionālo mocekļu kapsētas teritorijā. Kapsētā apglabāti Otrā pasaules kara albāņu komunistiskie partizāni. Māti simbolizē sieviete ar lauru zaru un zvaigzni rokā. 1985. gadā kapsētā apglabāja Albānijas komunistu līderi Enveru Hodžu, tomēr 1992. gadā viņu pārapbedīja citā kapsētā. Envera Hodžas kapa vietā tagad apglabāts atentātā nogalinātais deviņdesmito gadu sākuma antikomunistisko studentu līderis Azems Hajdari (1963—1998)

## Ārējās saites
Selibabi

**Selibabi** (, *Sīlībābī*) ir pilsēta Mauritānijas dienvidos, Gidimakas vilājas administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas vilājas vidusdaļā Tūnas vādī krastos  no valsts galvaspilsētas Nuakšotas. Apdzīvoto vietu 19. gadsimta sākumā dibināja soninki. Mūsdienās mežsaimniecības un lauksaimniecības reģiona centrs, audzē sorgo, prosu, kukurūzu un zemesriekstus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jāņa Daliņa iela

**Jāņa Daliņa iela** var būt:

* Jāņa Daliņa iela — iela Rīgā;
* Jāņa Daliņa iela — iela Valmierā un Valmieras pagasta Pilātos.
Ohoss del Salado

**Ohoss del Salado** (), bieži arī **Nevado Ohoss del Salado** (*Nevado Ojos del Salado*), ir masīvs stratovulkāns Andu kalnu sistēmā un viens no ievērojamākajiem kalnu objektiem Dienvidamerikā. Tā augstums mūsdienu mērījumos parasti tiek norādīts aptuveni 6890–6893 m virs jūras līmeņa, kas padara Ohosu del Salado par augstāko aktīvo vulkānu pasaulē un vienlaikus par otro augstāko kalnu Rietumu puslodē pēc Akonkagvas. Neskatoties uz ļoti zemu mūsdienu aktivitāti, kas galvenokārt izpaužas kā fumarolu un gāzu emisijas, vēsturiskās izvirdumu pazīmes un hidrotermālā darbība saskaņā ar vulkanoloģijas kritērijiem ļauj to klasificēt kā aktīvu vulkānu. Ģeogrāfiski Ohoss del Salado atrodas uz Čīles un Argentīnas robežas, Centrālo Andu vulkāniskajā lokā, sausā Atakamas tuksneša augstkalnu zonā. Tas paceļas virs apkārtējās plakankalnes kā relatīvi izolēts masīvs, kas daļēji klāts ar sniegu, ledu un sēra laukiem, un ietilpst garā seštūkstošnieku virsotņu ķēdē gar abu valstu robežu. Reģions atrodas aptuveni 600 km uz ziemeļiem no Santjago, starp Čīles Atakamas reģionu un Argentīnas Katamarkas provinci, un to raksturo ļoti zems nokrišņu daudzums, spēcīgi vēji, lieli diennakts temperatūras kontrasti un izteikti periglaciāli procesi, tostarp pasaulē augstākie zināmie ezeri. Šie ekstrēmie apstākļi būtiski ietekmē vulkāna ģeomorfoloģiju, hidroloģiju un kriogēnās īpatnības.

Zinātniskajā kontekstā Ohoss del Salado ir nozīmīgs vulkanoloģijas pētījumu objekts, jo tas ļauj analizēt vulkāniskos procesus ārkārtīgi sausos un augstos apstākļos, kā arī robežstāvokļus starp aktīvu vulkānismu, hidrotermālo darbību un kriogēnām parādībām. Alpīnismā kalns ieņem īpašu vietu kā viens no augstākajiem tehniski salīdzinoši pieejamajiem virsotņu mērķiem pasaulē. Maršruti parasti nav tehniski sarežģīti, taču ir fizioloģiski ļoti prasīgi lielā augstuma, sausā klimata un skābekļa trūkuma dēļ. Tādējādi Ohoss del Salado piesaista alpīnistus no visas pasaules un vienlaikus kalpo kā dabiskā laboratorija cilvēka fizioloģijas un adaptācijas pētījumiem augstkalnē.

## Ārējās saites
Il-38

***Il-38*** () ir Sergeja Iļjušina konstruktoru birojā izstrādāta tālas darbības pretzemūdeņu lidmašīna, kas radīta uz pasažieru lidmašīnas *[[Il-18]]* bāzes. Tā paredzēta zemūdeņu meklēšanai, izsekošanai un iznīcināšanai, kā arī jūras patruļuzdevumiem.

Pirmais *Il-38* lidojums notika 1961. gadā, bet sērijveida ražošana sākās 1967. gadā. Lidmašīna tika izstrādāta PSRS Jūras kara flotes vajadzībām, lai aizstātu agrākos pretzemūdeņu lidaparātus. *Il-38* tika aprīkota ar specializētu radiolokācijas, hidroakustisko un magnētisko meklēšanas aprīkojumu, kā arī spēja nest torpēdas, dziļumbumbas un jūras mīnas.

*Il-38* izcēlās ar lielu darbības rādiusu, ilgu patrulēšanas laiku un augstu uzticamību, kas ļāva tai efektīvi darboties dažādos klimatiskajos apstākļos, tostarp Arktikā un okeānos.

2000. gados daļa lidmašīnu modernizēja līdz versijai *Il-38N*, kas aprīkota ar jaunu meklēšanas un novērošanas kompleksu. Lai gan lidmašīna vairs netiek ražota, *Il-38* joprojām ierobežotā skaitā tiek izmantota Krievijas un dažu citu valstu bruņotajos spēkos.

## Ārējās saites
T-64

**T-64** () ir Padomju Savienības izstrādāts pamattanks, kas kļuva par vienu no tehnoloģiski progresīvākajiem sava laika tankiem. Tas bija pirmais sērijveida tanks pasaulē ar automātisko lādiņa padevēju, kas ļāva samazināt apkalpi līdz trim cilvēkiem.

Tanka izstrāde sākās 1950. gadu beigās Harkivas konstruktoru birojā Morozova vadībā. 1963. gadā tanks tika pieņemts apbruņojumā ar apzīmējumu T-64. Tas tika radīts kā kvalitatīvs lēciens salīdzinājumā ar iepriekšējiem Padomju Savienības tankiem un kalpoja par pamatu turpmākajiem modeļiem, tostarp T-72 un T-80.

T-64 bija aprīkots ar 125 mm gludstobra lielgabalu, automātisko lādētāju, jauna tipa daudzslāņu bruņām un kompakto, bet jaudīgo 5TDF dīzeļdzinēju. Šīs inovācijas padarīja tanku ļoti spēcīgu, taču arī sarežģītu apkopē un ekspluatācijā.

Atšķirībā no T-72, T-64 galvenokārt tika izmantots Padomju armijas elitārajās vienībās un netika plaši eksportēts. Pēc Padomju Savienības sabrukuma ievērojams skaits T-64 nonāca Ukrainas bruņoto spēku rīcībā, kur tie tika modernizēti un aktīvi izmantoti arī 21. gadsimtā.
T-80

***T-80*** () ir Padomju Savienības izstrādāts pamattanks, kas kļuvis par pirmo sērijveida tanku pasaulē ar gāzturbīnas dzinēju.

*T-80* izstrāde sākās 1960. gadu beigās, un 1976. gadā tanku pieņēma apbruņojumā. Tas veidots uz *[[T-64]]* bāzes, saglabājot automātisko lādētāju un trīs cilvēku apkalpi, bet ievērojami uzlabojot mobilitāti un paātrinājumu. Tanku aprīkoja ar 125 mm lielgabalu, modernām ugunsvadības sistēmām un kombinētajām bruņām, vēlāk — arī ar reaktīvajām bruņām. Gāzturbīnas dzinējs nodrošināja augstu dinamiku, taču palielināja degvielas patēriņu un ekspluatācijas izmaksas.

*T-80* izmantoja PSRS, bet vēlāk arī Krievijas un Ukrainas bruņotie spēki. Tanks plaši izmantoja 2022. gada kara laikā Ukrainā, tomēr tas cieta ievērojamus zaudējumus.

## Ārējās saites
Kaedi

**Kaedi** (, *Kayhaydī*) ir pilsēta Mauritānijas dienvidos, Gorgolas vilājas administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas vilājas rietumos Senegālas upes un tās pietekas Gorgolas krastos  no valsts galvaspilsētas Nuakšotas. Senegālas upes pretējā krastā atrodas Senegāla.

Nozīmīga lauksaimniecības reģiona centrs, audzē rīsus un citas kultūras. Viena no valsts etniski daudzveidīgākajām pilsētām, šeit dzīvo soninki, fuli, kā arī «baltie» (bedāni) un «melnie» (sūdāni) mauri.

## Atsauces

## Ārējās saites
Fiat 2000

***Fiat 2000*** ir Itālijas izstrādāts smagais tanks, kas radīts Pirmā pasaules kara laikā. Tas bija viens no lielākajiem un smagākajiem sava laikmeta tankiem Eiropā.

Tanka izstrāde sākās 1916. gadā, bet 1918. gadā tika uzbūvēti divi prototipi. *Fiat 2000* bija aprīkots ar 65 mm lielgabalu tornī un vairākiem ložmetējiem korpusa sānos, nodrošinot spēcīgu uguns atbalstu kājniekiem.

Neraugoties uz iespaidīgo bruņojumu, tanks bija lēns un tehniski sarežģīts, tādēļ sērijveida ražošana netika uzsākta. *Fiat 2000* palika eksperimentāls posms Itālijas tanku būves vēsturē.
T-27

***T-27*** () ir Padomju Savienības vieglā tankete, kas tika izstrādāta 1930. gadu sākumā.

*T-27* tika radīta, balstoties uz britu Carden-Loyd tanketes konstrukciju, un 1931. gadā pieņemta apbruņojumā. Tā bija paredzēta izlūkošanai, sakaru nodrošināšanai un kājnieku atbalstam.

Otrā pasaules kara sākumā *T-27* jau bija novecojusi un tika izmantota galvenokārt palīguzdevumos un aizmugures dienestā.

## Ārējās saites
T-38

**T-38** () ir Padomju Savienības vieglais peldošais tanks, kas tika izstrādāts 1930. gadu vidū kā T-37A tālāka attīstība.

Tanks tika pieņemts apbruņojumā 1936. gadā un bija paredzēts izlūkošanai, sakaru nodrošināšanai un kājnieku atbalstam, īpaši ūdens šķēršļu pārvarēšanai bez sagatavošanas.

Otrā pasaules kara sākumā T-38 jau bija novecojis un tika izmantots galvenokārt palīguzdevumos, ciešot lielus zaudējumus.

## Ārējās saites
BT-5

**BT-5** () ir Padomju Savienības vieglais ātrgaitas tanks, kas izstrādāts 1930. gadu sākumā kā BT sērijas tālāka attīstība.

Tanks tika pieņemts apbruņojumā 1933. gadā un izcēlās ar ļoti augstu mobilitāti, pateicoties jaudīgam dzinējam un riteņu–ķēžu piedziņas sistēmai. BT-5 tika plaši izmantots 1930. gadu konfliktos un Otrā pasaules kara sākumposmā, taču vājās bruņas ierobežoja tā kaujas izdzīvojamību.
BMP-3

**BMP-3** () ir Krievijas izstrādāta kājnieku kaujas mašīna, kas pieņemta apbruņojumā 1987. gadā kā BMP sērijas tālāka attīstība.

Mašīna izceļas ar spēcīgu bruņojumu savā klasē — 100 mm lielgabalu, kas spēj šaut arī vadāmās raķetes, un 30 mm automātisko lielgabalu. BMP-3 ir peldoša un paredzēta kājnieku transportēšanai, uguns atbalstam un darbībai dažādos klimatiskajos apstākļos.

BMP-3 tiek izmantota Krievijas un vairāku citu valstu bruņotajos spēkos, kā arī piedalījusies mūsdienu bruņotos konfliktos.
Tiger II

**Tiger II** (), bieži dēvēts arī par **Karaļa tīģeri** (*Königstiger*), ir Vācijas smagais tanks, kas tika izmantots Otrā pasaules kara laikā.

Tanks tika pieņemts apbruņojumā 1944. gadā un bija aprīkots ar ļoti spēcīgu 88 mm lielgabalu un biezu slīpo bruņojumu, kas nodrošināja izcilu aizsardzību. Tomēr lielais svars, augstais degvielas patēriņš un tehniskās problēmas ierobežoja tā mobilitāti un uzticamību.

Tiger II piedalījās kara beigu posma kaujās gan Austrumu, gan Rietumu frontē un palika viens no ikoniskākajiem Otrā pasaules kara tankiem.
Pionierpanzer

***Pionierpanzer 2 Dachs*** ir Vācijas bruņots inženieru tanks, kas izstrādāts uz Leopard 1 šasijas bāzes Bundesvēra vajadzībām.

Tas paredzēts nocietinājumu iznīcināšanai, šķēršļu pārvarēšanai, mīnu lauku tīrīšanai un inženiertehnisku uzdevumu veikšanai kaujas apstākļos. Mašīna aprīkota ar buldozera lāpstu, manipulatoru un citu specializētu aprīkojumu.

*Pionierpanzer 2* tika izmantots Vācijas un vairāku citu valstu bruņotajos spēkos miera uzturēšanas un kaujas operācijās.

## Ārējās saites
Bergepanzer 1

***Bergepanzer 1*** ir Vācijas bruņots remonta un evakuācijas tanks, kas izstrādāts uz *[[Leopard 1]]* šasijas bāzes Bundesvēra vajadzībām.

Tas tika pieņemts dienestā 1960. gados un paredzēts bojātu vai iestrēgušu bruņutehnikas vienību vilkšanai, remontam un tehniskajam atbalstam kaujas apstākļos. Mašīna aprīkota ar vinču, celtni un buldozera lāpstu.

*Bergepanzer 1* tika izmantots Vācijas un vairāku citu valstu bruņotajos spēkos, līdz to pakāpeniski nomainīja modernākas evakuācijas mašīnas.

## Ārējās saites
Leguan

***Leguan*** ir Vācijas izstrādāta bruņota tiltu licēja mašīna, kas paredzēta militāro vienību ātrai ūdens šķēršļu un aizsprostu pārvarēšanai.

Sistēmu izstrādāja uzņēmums *Krauss-Maffei Wegmann*. Tā var tikt uzstādīta uz dažādu kaujas tanku šasijām, tostarp *[[Leopard 1]]* un *[[Leopard 2]]*. *Leguan* ļauj dažu minūšu laikā izvietot saliekamu tiltu, nepakļaujot apkalpi tiešai ienaidnieka ugunij.

*Leguan* tiek izmantots vairāku valstu bruņotajos spēkos un ir viena no modernākajām tiltu licēja sistēmām savā klasē.

## Ārējās saites
M60 Patton

***M60 Patton*** ir ASV pamattanks, kas tika izstrādāts 1950. gadu beigās kā M48 tālāka attīstība.

Tanks tika pieņemts apbruņojumā 1960. gadā un kļuva par vienu no visplašāk izmantotajiem Rietumu tankiem Aukstā kara laikā. Tas bija aprīkots ar 105 mm lielgabalu, uzlabotu ugunsvadības sistēmu un jaudīgu dīzeļdzinēju.

M60 dažādās modifikācijās tika eksportēts uz desmitiem valstu un piedalījās vairākos bruņotos konfliktos. Dažās valstīs modernizētās versijas tiek izmantotas vēl 21. gadsimtā.

## Ārējās saites
M3 Lee

***M3 Lee*** ir ASV vidējais tanks, kas tika izstrādāts Otrā pasaules kara sākumposmā.

Tanks tika pieņemts apbruņojumā 1941. gadā kā pagaidu risinājums līdz modernāka *[[M4 Sherman]]* ieviešanai. Tam bija neparasts izkārtojums ar 75 mm lielgabalu korpusā un 37 mm lielgabalu tornī.

*M3 Lee* tika plaši izmantots Ziemeļāfrikā un piegādāts Sabiedrotajiem, tostarp Apvienotajai Karalistei (kur tas bija zināms kā ***Grant***). Lai gan drīz novecojis, tas nozīmīgi veicināja Sabiedroto bruņoto spēku spēju kara sākumposmā.

## Ārējās saites
R35

***R35*** (pilns nosaukums ***Renault R35***) ir Francijas vieglais tanks, kas tika izstrādāts 1930. gadu vidū kā kājnieku atbalsta tanks.

Tanks tika pieņemts apbruņojumā 1936. gadā un izcēlās ar labu bruņu aizsardzību savam laikam, taču tam bija zems ātrums un ierobežota uguns jauda. Otrā pasaules kara laikā liels skaits tanku *R35* nonāca Vācijas rokās un tika izmantoti otršķirīgos uzdevumos.

## Ārējās saites