open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mikrofona aptauja 1990

**[[Mikrofona aptauja]] 1990** bija Latvijas radio raidījuma "Mikrofons" gadskārtējā aptauja par gada populārāko dziesmu. Togad aptauja pirmoreiz notika divās kategorijās: paralēli notika "Rokaptauja", kurā startēja rokmūzikas un popmūzikas dziesmas, un "Vecā Ratiņa aptauja", kurā startēja galvenokārt šlāgeri un folkmūzikas dziesmas. Abu aptauju populārākās dziesmas tika izdotas skaņuplatēs.

## Rokaptaujas populārākās dziesmas
# Baltā (A. Grāvers, A. Krēsla) - "Jumprava"
# Varbūt rīt (G. Gaujenieks) - "Dāmu Pops"
# Milzīte Ilzīte (E. un I. Baušķenieki) - Edīte un Ingus Baušķenieki
# Zem diviem karogiem (A. Grāvers, R. Dižkačs) - "Jumprava"
# Aka Aka (R. Gobziņš) - East Bam (Roberts Gobziņš)
# Kamēr es tevi mīlēju (J. Kulakovs, J. Kronbergs) - "Pērkons"
# Dzīve ir viena (A. Mednis, G. Račs) - Olga Rajecka & "Tango"
# Ticot, mīlot un gaidot (H. Stengrēvics, J. Baltauss) - Zigfrīds Muktupāvels
# Nāc dejot ("Linga") - "Linga"
# Pārcēlājs ("Jauns Mēness") - "Jauns Mēness"
# Mīļā - "Opus Pro"
# To piedodu es tev - "Monro"
# Tev - "Austrumeiropa"
# Es esmu vēl dzīvs - "Jauns Mēness"
# Saldie sapņi - "Pērkons"
# Mīlestība - "Šķembas"
# Vēl vienu reiz - Olga Rajecka, Zigfrīds Muktupāvels & "Remix"
# Brīvība vēl sapnis - Brigita Ritmane
# Abažūri zilgi - "Coo"
# Pusnakts stundā - "Vaidava"
# Pārsteigums - "Lādezers"
# Lūgšana - "Monro"
# Tu esi - "Dāmu pops"
# Augšāmcelšanās (J. Pavītols) - Jura Pavītola grupa
# Atkal rīts - "KWO"
# Rudens - "Lādezers"
# Lūgums - "Austrumeiropa"
# Latvietis - Lolita Ritmane
# Princese Agnese - "Cilpa"
# Par sevi smejot - "KWO"

## "Vecā Ratiņa" aptaujas populārākās dziesmas
# Rudens roze - „Saulkrastu kapela"
# Veltījums - Juris Hiršs un Maija Lūsēna
# Ballīte (J. Kulakovs, A. Eglītis) - "Pērkons"

## Atsauces
Haijans (taifūns)

**Taifūns "Haijans"** (Filipīnās pazīstams ar nosaukumu **"Jolanda"**) ir viens no spēcīgākajiem fiksētajiem tropiskajiem cikloniem meteoroloģisko novērojumu vēsturē, kas 2013. gada novembrī radīja smagus postījumus Filipīnās un apkārtējās teritorijās. Vēja ātrums tajā sasniedza 315 km/h (87,5 m/s). Tā ir 13. vārdā nosauktā vētra 2013. gada Klusā okeāna zonas taifūnu sezonā. Ciklons izraisīja smagus postījumus Filipīnās, kur tikusi apstiprināta vairāk kā 6000 cilvēku nāve, vēl vairāk kā 1700 cilvēki tiek uzskatīti par bez vēsts pazudušiem. Tādējādi tas ir nāvējošākais taifūns Filipīnu vēsturē.

"Haijans" izcēlās zema spiediena apgabalā vairākus simtus kilometru uz austrumiem-dienvidaustrumiem no Ponpei pavalsts Mikronēzijā . Vētra turpināja virzīties uz rietumiem, apstākļi veicināja tās spēka pieaugumu. 4. novembrī tā kļuva par tropisko vētru un ieguva nosaukumu "Haijans", pēc tam tās darbība pastiprinājās, un 5. novembrī tas jau tika klasificēts kā taifūns. Nākamajā dienā tas tika novērtēts kā 5. kategorijas supertaifūns, taču arī pēc tam turpināja pastiprināties. 7. novembrī Japānas Meteoroloģiskā aģentūra fiksēja, ka vēja ātrums taifūnā ir sasniedzis 235 km/h (65,3 m/s). Vēlāk tajā pašā dienā tika fiksēts, ka vēja ātrums ir sasniedzis 315 km/h (87,5 m/s). Tādējādi neoficiāli "Haijans" kļuva par ceturto intensīvāko tropisko ciklonu, kāds jebkad ir ticis reģistrēts. Dažas stundas vēlāk ciklons izraisīja pirmos zemes nogruvumus Filipīnās, ja tiks apstiprināts vēja ātrums, tad "Haijans" kļūs par spēcīgāko tropisko ciklonu, kas izraisījis zemes nogruvumu, pārspējot orkāna "Kamillas" uzstādīto rekordu 1969. gadā (305 km/h (84,7 m/s)). Pēc tam taifūns pakāpeniski pavājinājās, tas izraisīja vēl piecus zemes nogruvumus Filipīnās un pāri Dienvidķīnas jūrai virzījās uz Vjetnamu.
[thumb|left|Taifūna postījumi [Taklobana|Taklobanā]]

## Atsauces

## Ārējās saites
* Tropiskā ciklona informācija
Tomass Gibsons

**Tomass Eliss Gibsons** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris un režisors.

Pazīstams ar dalību tādos televīzijas seriālos kā *[[Chicago Hope]]* (CBS; Denjels Nilands), *[[Dharma & Greg]]* (ABC; Gregs Montgomerijs) un "Noziedzīgie prāti" (*Criminal Minds*, CBS; Ārons Hočners). Aktiera karjeru sācis deviņu gadu vecumā ar lomām dažādās teātra izrādēs. Aktiera karjeras laikā ticis nominēts dažādām balvām, tai skaitā Ekrāna aktieru ģildes balvai.

## Ārējās saites
* 
*
Eduards Šmits fon der Launics

**Nikolajs Kārlis Eduards Šmits fon der Launics** (; dzimis , miris ) bija Grobiņā dzimis vācbaltiešu tēlnieks. Lielākoties strādāja Frankfurtē pie Mainas.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1796. gadā Grobiņas luterāņu mācītāja Johana Magnusa Launica (1740—1809) un viņa sievas Lavīzes Dorotejas, dzimušas Štegmanes, ģimenē. Pēc tēva nāves no 1809. gada dzīvoja Veheldē pie Braunšveigas. No 1815. gada Getingenē studēja tieslietas, 1817. gadā viņa brālis mācītājs Kristiāns Frīdrihs panāca, ka Piltenes bruņniecība Launicu dzimtu ierakstīja matrikulā ar Šmitu fon der Launicu vārdu.

Pēc 1820. gada darbojās kā tēlnieks. Bertela Torvaldsena skolnieks.

## Darbi

Frankfurt Gutenberg-Denkmal 01.jpg|Gūtenberga piemineklis Frankfurtē pie Mainas
Jakob Guiollett Denkmal.jpg|Jakoba Gijē (*Jakob Guiollett*) piemineklis Frankfurtē pie Mainas 
Frankfurt Am Main-Alte Boerse-Fassadenfiguren-Australien.jpg|Figūra "Austrālija" pie Frankfurtes Vecās biržas fasādes 
Frankfurt Am Main-Alte Boerse-Fassadenfiguren-Fernhandel.jpg|Figūra "Tāltirdzniecība" pie Frankfurtes Vecās biržas fasādes 


## Atsauces

## Ārējās saites
Isāks Boļeslavskis

**Isāks Boļeslavskis** (; , Zolotonoša, Čerkasu apgabals, Ukrainas PSR - , Minska, Baltkrievijas PSR) bija ebreju tautības padomju starptautiskais lielmeistars šahā (GM, 1950), PSRS nopelniem bagātais sporta meistars (1948), PSRS nopelniem bagātais treneris (1964).

## Jaunība
Šahu sācis spēlēt 9 gadu vecumā. 1933. gadā kļuvis par Dņepropetrovskas skolēnu čempionu šahā. 1936. gadā izcīnījis 3. vietu PSRS junioru čempionātā šahā Ļeņingradā. 1938., 1939. un 1940. gadā Boļeslavskis trīs reizes pēc kārtas uzvarēja Ukrainas šaha čempionātā. 1940. gada PSRS šaha čempionāta finālā Boļeslavskim izdevās izcīnīt 8 uzvaras pēdējās 10 kārtās un dalīt 5. - 6. vietu ar toreizējo padomju šaha līderi Mihailu Botviņņiku. Pēc šī panākuma Boļeslavskis ieguva tiesības piedalīties 1941. gada mačturnīrā par PSRS absolūtā čempiona nosaukumu, kurā viņš ierindojās 4. vietā sešu dalībnieku konkurencē. Labāk nospēlēt viņam liedza mācības un eksāmeni Sverdlovskas Universitātes filoloģijas fakultātē.
 
## Pasaules čempiona nosaukuma pretendents
Pēc Otrā pasaules kara Boļeslavskis izvirzījās par vienu spēcīgākajiem šahistiem pasaulē. 1945. gadā viņš izcīnīja otro vietu aiz Botviņņika PSRS šaha čempionātā. Trešā vieta 1948. gada starpzonu turnīrā Zviedrijā ļāva Boļeslavskim iekļūt pretendentu turnīrā Budapeštā, kur viņš dalīja 1.-2. vietu ar Dāvidu Bronšteinu, apsteidzot tādus lielmeistarus kā Vasilijs Smislovs un Pauls Keress. Papildmačā Maskavā Boļeslavskis tikai zaudējot pēdējā partijā atzina Bronšteina pārākumu ar 6½:7½ (+3 -2 =9). Neraugoties uz sīvo cīņu, abi šahisti palika draudzīgās attiecībās, jo gadu vēlāk Boļeslavskis palīdzēja Bronšteinam mačā par Pasaules šaha čempiona nosaukumu, bet vēlāk Boļeslavska meita Tatjana apprecējās ar Bronšteinu. 1950. gadā FIDE Boļeslavskim kā vienam no pirmajiem piešķīra starptautiskā lielmeistara nosaukumu (GM).
1952. gadā Pasaules šaha olimpiādē Helsinkos Boļeslavskis PSRS izlases sastāvā ieguva pirmo vietu, izcīnot pie 1. rezerves galdiņa 7 punktus no 8 iespējamajiem.
Tomēr vēlāk viņam neizdevās atkārtot šos panākumus. 1953. gadā pretendentu turnīrā Cīrihē viņš dalīja tikai 10.-11. vietu.

## Treneris
1960. gados Boļeslavskis kļuva par PSRS šaha federācijas treneri un šajā amatā strādāja līdz mūža beigām. No 1963. līdz 1968. gadam viņš bija toreizējā Pasaules čempiona Tigrana Petrosjana sekundants. 1968. gadā Boļeslavskis vadīja PSRS studentu izlasi, kas uzvarēja Pasaules studentu komandu šaha čempionātā.

## Mūža nogale
Kopš 1950. gadu sākuma pārcēlies uz dzīvi Minskā, kur 1952. un 1964. gadā ir uzvarējis arī Baltkrievijas šaha čempionātos. 1971. gadā piedalījies savā pēdējā šaha turnīrā. Miris no infekcijas slimības slimnīcā, kur nonācis pēc nejauša kritiena uz ledainas ietves un gūžas kaula lūzuma.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista profils vietnē chessgames.com
*  šahista profils vietnē 365chess.com
*  šahista profils vietnē chesstempo.com
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu kausi)
Signijas sala

**Signijas sala** (, , ) ir sala Antarktikā. Izvietojusies Dienvidorkneju salu dienviddaļā, Normannas šaurums to atdala no Koroneišenas salas ziemeļos. Sala klinšaina, lielākoties klāta ar ledu, augstākais punkts Tiogas kalns paceļas 281 m vjl.

Salu 1823. gada janvārī atklāja un aptuveni nokartēja Džeimsa Vedela ekspedīcijas kuģa *Beaufoy* komanda Metjū Brisbena vadībā, bet nosaukumu tai nepiešķīra. 1912.—1913. gada vasarā salu un tās apkārtni pētīja un kartēja norvēģu vaļu mednieku kuģis *Paal* kapteiņa Petera Serles *(Petter Sørlle)* vadībā. Sala tika nodēvēta kapteiņa sievas Signijas Serles *(Signy Sørlle)*, vārdā, bet vairākas apkārtējās saliņas — viņu meitu Gerdas, Marijas un Reidas vārdos. 1921.—1922. gada vasarā Faktorijas līcī salas austrumu piekrastē tika izveidota norvēģu vaļu mednieku kompānijas *Tønsbergs Hvalfangeri A/S* bāze, kas 1920. gados turpināja darboties vasaras mēnešos.

1947. gadā vaļu mednieku stacijas vietā tika izveidota britu polārstacija Signi. Līdz 1996. gadam tā bija apdzīvota cauru gadu, vēlāk — kā vasaras stacija.

Signijas sala un vairākas sīkās piekrastes saliņas atzītas par putniem nozīmīgu vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Žanis Katlaps

**Žanis Katlaps** (dzimis  Tumes pagastā, miris  Rīgā) bija latviešu aktieris un teātra režisors.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1907. gadā Tumes pagastā lauksaimnieka ģimenē. Mācījās Tukuma vidusskolā, 1926. gadā pārcēlās uz Rīgu, kur mācījās Zeltmata dramatiskajos kursos, vēlāk E. Feldmaņa kursos. 1928. gadā viņu uzņēma Nacionālā teātra aktieru štatā un drīzumā Katlaps kļuva par vienu no teātra vadošajiem aktieriem. 

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Katlapu iecēla par Latvijas PSR Valsts Drāmas teātra direktoru, tomēr nākamā gada aprīlī pēc paša vēlēšanās viņš šo amatu atstāja. Pēc kara beigām Žanis Katlaps darbojās arī kā režisors, bija pasniedzējs Valsts konservatorijas Teātra fakultātē. 1959. gadā Katlapam piešķīra Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieka goda nosaukumu.

Miris pēkšņā nāvē  Rīgā, apglabāts Meža kapos.

2013. gadā Tukuma novada Tumes pagastā sāka piešķirt Žaņa Katlapa vārdā nosaukto balvu "Par nacionālo vērtību apliecinājumu Latvijas teātra vidē".

## Nozīmīgākās lomas teātrī
* *Karloss* — F. Šillera "Dons Karloss" (1940)
* *Krustiņš* — R. Blaumaņa "Pazudušais dēls" (1945)
* *Edgars* — R. Blaumaņa "Ugunī" (1948)
* *Oskars* — V. Lāča "Zvejnieka dēls" (1948, *Staļina prēmija — 1950*)
* *Ciganovs* — M. Gorkija "Barbari" (1951)
* *Otello* — V. Šekspīra "Otello" (1952)
* *Jāzeps* — Raiņa "Jāzeps un viņa brāļi" (1956)
* *Šovs* — Dž. Kiltija "Mīļais melis" (1964)
* *Kareņins* — Ļ. Tolstoja "Anna Kareņina" (1967)

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
* Profils kino-teatr.ru
Fricis Liepiņš

**Fricis Liepiņš** (1863-1927) bija brīvprātīgais Latvijas brīvības cīņās, vecākais Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.

## Bērnība un jaunība

Fricis Liepiņš dzimis Enavas pagastā, izglītību iegūst Enavas pagastskolā. Pirms Pirmā pasaules kara Liepiņš dzīvo Liepājā un strādā par akmeņkali, Krievijas impērijas armijā dienestā nestājas.

## Latvijas brīvības cīņās

Bermontiādes laikā ienaidnieka spēki 1919. gada 13. novembrī pietuvojas Liepājai, tiek zaudēti Dienvidu forti un draud krist arī ielenktā pilsēta. 14. novembrī Liepiņš brīvprātīgi pozīcijās pievienojas Grobiņas kājnieku pulka (vēlākā 11. Dobeles kājnieku pulka) 2. rotai. Kad sākas nacionālās armijas uzbrukums Dienvidu fortus ieņēmušajiem vācu spēkiem, Liepiņš, par spīti savam cienījamajam vecumam, kā pirmais aukstasinīgi metas triecienā ienaidnieka pozīcijām, veicinot arī gados jaunāko cīņu biedru kaujassparu. Rezultātā ienaidnieks no Dienvidu fortiem un Saules muižas apvidus tiek padzīts.

## Starpkaru periodā

Par izrādīto varonību Liepiņš 1921. gadā tiek apbalvots ar III šķiras Lāčplēša Kara ordeni, kā arī 1922. gadā saņem "Veckalēju" saimniecību Dunalkas pagasta Liepiņās. Zemes darbos savā jaunsaimniecībā Liepiņš pavada sava mūža nogali

Vecākais Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris Fricis Liepiņš mūžībā aiziet 1927. gada 3. augustā, zemes klēpī guldīts Upes Pūriņu kapos pie Dunalkas stacijas.

## Atsauces
Galjinasa rags

**Galjinasa rags** ( — ‘Vistu rags’) ir zemesrags Kolumbijas ziemeļos Karību jūras krastā, Dienvidamerikas kontinentālās daļas galējais ziemeļu punkts. Izvietojies Gvahiras pussalas ziemeļu galā Lagvahiras departamentā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Oļegs Pavlovs

**Oļegs Pavlovs** (dzimis , miris ) ir latviešu profesors, sociologs. Viens no pirmajiem, kurš Latvijā aizstāvēja promocijas darbu socioloģijā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1931. gadā Valkas apriņķa Jaunlaicenes pagastā telefonista Nikolaja Pavlova un viņa sievas Irēnas, dzimušas Slaucītājas, ģimenē. Viņa vectēvs bija Majora pirmās pakāpes pamatskolas pārzinis Jānis Slaucītājs, mātes brāļi zinātnieki Sergejs Slaucītājs un Leonīds Slaucītājs. Bērnībā dzīvoja vectēva mājās „Saulgožos”.

Pēc Otrā pasaules kara mācījās Cēsu Skolotāju institūtā (1945—1951) un 1951. gadā sāka strādāt par Apes vidusskolas skolotāju. No 1951. gada līdz 1954. gadam izgāja obligāto militāro dienestu Padomju armijā. No 1954. gada līdz 1961. gadam bija Cēsu rajona Kultūras nama direktors, līdztekus mācījās A. Kalniņa Cēsu mūzikas vidusskolas kordiriģentu nodaļā. Studēja latviešu valodu un literatūru LVU Vēstures un filoloģijas fakultātē (1958—1962), pēc tam studēja LVU filozofijas aspirantūrā (1968—1971).

No 1971. gada līdz 1973. gadam bija Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas pasniedzējs, no 1973. gada līdz 1990. gadam Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas katedras vadītājs un docents.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas bija Latvijas Universitātes Skolvadības katedras docents (1990—1993), Latvijas Nacionālā aizsardzības akadēmijas profesors (1993—2003), Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmijas Vispārējās pegadoģijas katedras docents (1999—2010) un RPIVA Pedagoģijas zinātniskā institūta pētnieks (2007—2010).

## Atsauces
Stīvens Talents

**Stīvens Džordžs Talents** (; 1884—1958) bija Britu impērijas armijas virsnieks un militārais ierēdnis. Latvijas brīvības cīņu laikā bija Lielbritānijas valdības komisārs Baltijas valstīs, neilgu laiku Rīgas civilgubernators (1919), piedalījās Latvijas-Igaunijas robežas nospraušanā (1920).

## Dzīvesgājums
[thumb|270px|Lielbritānijas komisārs Latvijā un šķīrējtiesnesis Stīvens Talents (otrais no kreisās) 1920. gada martā sarunās ar Sarkanās armijas un Landesvēra pārstāvjiem pie [Zilupes.]]
Dzimis 1884. gada 20. oktobrī Londonā. Mācījās Herovas skolā Londonā un studēja Oksfordas Universitātes Baliola koledžā (*Balliol College*). Pēc studiju beigām no 1909. gada strādāja kā valsts ierēdnis Britu Tirdzniecības palātā (*Board of Trade*).

Pirmajā pasaules kara sākumā Talents dienēja Īru gvardē, bet pēc ievainošanas viņu pārcēla darbā uz britu Munīcijas ministriju, 1916. gadā uz Pārtikas ministriju. Pēc Kompjeņas pamiera noslēgšanas 1918. gadā Tālentu nozīmēja par britu palīdzības misijas vadītāju Polijā. 1919. gada februārī viņu iecēla par Lielbritānijas komisāru Baltijas valstīs, kur viņš pārstāvēja britu valdības intereses. Saskaņā ar Strazdumuižas pamiera līguma noteikumiem 1919. gada 3.-14. jūlijā līdz jauna Latvijas Ministru kabineta sastādīšanai Antantes militārās komisijas vadītāju Stīvenu Talentu iecēla par Rīgas civilgubernatoru.
Pēc brīvības cīņu beigām viņu uzaicināja būt par vidutāju starpvalstu sarunās par Latvijas-Igaunijas robežas nospraušanu. 1920. gada 22. martā tika parakstīta šķīrējtiesas konvencija, kas sadalīja Valkas pilsētu divās daļās, kaut arī Igaunijas valdība pieprasīja pilsētu iekļaut savas valsts teritorijā. Tāpat pēc Latgales atbrīvošanas cīņu beigām 1920. gada martā Talents bija kā vidutājs Latvijas—Krievijas robežas nospraušanas sarunās.

1920. gada 6. augustā — 6. septembrī S. Talents pārstāvēja Britu impērijas intereses Baltijas valstu Bulduru konferencē, kas nolēma izveidot Baltijas savienību jeb Baltijas Antanti.

Pēc atgriešanās Anglijā Talents bija  sekretārs Britu impērijas Mārketinga palātā (*Empire Marketing Board*), kas popularizēja britu filmas pasaulē (1926-1933). 1932. gadā viņu uzņēma dižciltībā iecēla par Britu impērijas bruņinieku. Vēlāk Talents vadīja publisko attiecību nodaļu BBC. Otrā pasaules kara laikā strādāja Informācijas ministrijā, pēc kara beigām 1948. gadā viņš dibināja un vadīja Publisko attiecību institūtu.

Miris 1958. gada 11. septembrī.

## Literatūra
* Man and Boy. Faber & Faber (1943)
* Public Relations and the Making of Modern Britain: Stephen Tallents and the Birth of a Progressive Media Profession by Scott Anthony

## Atsauces

## Ārējās saites
* Tallents, Sir Stephen George (1884–1958), *Oxford Dictionary of National Biography*, Oxford University Press, 2004
Bharati

**Bharati** (, ) ir Indijas vissezonas polārstacija Antarktīdā. Izvietota Lāšemana pakalnos Ingridas Kristensenas krastā Sadraudzības jūras piekrastē uz pussalas starp Talas fjordu un Kilti līci. Tuvākās stacijas ir 8 km uz austrumiem izvietotā Krievijas polārstacija Progresa un Ķīnas stacija Džunšaņa. Stacija izbūvēta laika posmā no 2010. līdz 2012. gadam, sastāv no galvenās ēkas, degvielas bāzes, sūkņu stacijas, helikopteru nosēšanās laukuma un vairākiem konteinermoduļiem. Galvenā ēka var izmitināt 47 cilvēkus, pie stacijas paredzēta vieta vasaras namiņiem vēl 25 cilvēku izmitināšanai aktīvajā sezonā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Structurae.de Bharati būvniecība
* Stampsofindia.com Inauguration of India's new Antarctic Station 'Bharati'
*  New Indian Research Base at Larsemann Hills (Antarctica) – Generalplanung und Bauüberwachung
Aleksandrs Konstantinopoļskis

**Aleksandrs Konstantinopoļskis** (; , Žitomira, Krievijas Impērija, tagad Ukraina - , Maskava) bija padomju starptautiskais lielmeistars šahā (GM, 1983), PSRS nopelniem bagātais treneris (1957).

## Ukrainas meistars
Savu šahista karjeru Konstantinopoļskis uzsāka Ukrainā. No 1932. līdz 1936. gadam viņš piecas reizes pēc kārtas uzvarēja Kijivas šaha čempionātā. Tāpat 1930. gados viņš vairākas reizes izcīnīja godalgotas vietas Ukrainas šaha čempionātos - 1931 (3.-5. vieta), 1933 (3. vieta), 1937 (3.-4.vieta), 1938 (3. vieta), 1939 (3. vieta).
1936. gadā Konstantinopoļskis labi nospēlēja PSRS jauno meistaru turnīrā Ļeņingradā, kur spēcīgā divu apļu turnīrā ieguva 7,5 punktus no 14 iespējamajiem.
Kopš 1931. gada viņš regulāri piedalījās PSRS šaha čempionātā, kur lielākais panākums bija dalīta 2.-3. vieta 1937. gadā Tbilisi.

## Treneris un teorētiķis

Līdztekus aktīvai šahista karjerai Konstantinopoļskis 1930. gados strādāja kā Kijivas pionieru pils šaha sekcijas treneris. Viņa pazīstamākais audzēknis bija Dāvids Bronšteins, kurš 1951. gadā nospēlēja neizšķirti Pasaules šaha čempiona nosaukuma maču ar Mihailu Botviņņiku.
Tāpat Konstantinopoļskis ir devis lielu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā, izstrādājot oriģinālas shēmas Vecindiešu, Sicīliešu un Holandiešu aizsardzībās.

## Pēckara gadi
Sākoties Otrajam pasaules karam Konstantinopoļskis devās evakuācijā, bet 1944. gadā pārcēlās uz dzīvi Maskavā, kur līdz 70 gadu vecumam strādāja šaha treneri.
Piedaloties pēckara PSRS šaha čempionātos, kas toreiz bija vieni no spēcīgākajiem turnīriem pasaulē, 1945. gadā tika dalīta 4.-6. vieta, 1948. gadā - 6.-9. vieta, bet 1950. gadā - 5.-6. vieta. 1950. gadā FIDE kā vienam no pirmajiem Konstantinopoļskim piešķīra starptautiskā meistara nosaukumu (IM).
Pēckara gados Konstantinopoļskis nopietni pievērsās arī korespondencšaham. Viņš uzvarēja pirmajā PSRS korespondencšaha čempionātā (1948-1951), bet 1966. gadā kļuva par Starptautiskās korespondencšaha federācijas starptautisko meistaru (IMC).
Vienīgais starptautiskais turnīrs ārpus PSRS robežām Konstantinopoļskim bija 1966. gadā Amsterdamā, kurā viņš izcīnīja 5 punktus no 9 iespējamajiem.
1983. gadā FIDE viņam piešķīra starptautiskā lielmeistara goda nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista profils vietnē chessgames.com
*  šahista profils vietnē 365chess.com
*  šahista profils vietnē chesstempo.com
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu kausi)
Jānis Gavenas

**Jānis Gavenas** (minēts arī kā **Ivans Gavenas**) (1895-1915) bija lietuviešu izcelsmes latviešu strēlnieks, viens no trīs pirmajiem kritušajiem strēlniekiem un pirmajiem, kas tika apglabāti Rīgas Brāļu kapos.

## Bērnība un jaunība

Jānis Gavenas dzimis tagadējā Lietuvas teritorijā Papiles pagastā zemnieka ģimenē, arī pats bijis zemnieks. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma Gavenas bēgļu gaitās nonāk Rīgā.

## Pirmajā pasaules karā
thumb|left|350px|Pirmo kritušo strēlnieku Jēkaba Voldemāra Timmas, Jāņa Gavenas un Andreja Stūres kapavietas Brāļu kapos pēc bērēm.
Kad 1915. gada augusta sākumā tiek uzsākta strēlnieku bataljonu formēšana, Gavenas jau 13. augustā brīvprātīgi piesakās dienestam un ar pirmo brīvprātīgo grupu 16. augustā tiek nosūtīts uz Mīlgrāvi, kur tiek iekļauts kapteiņa Bangerska jaunveidojamā 1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku bataljona rindās.

Gavenas ieskaita bataljona virsleitnanta Buriņa komandētajā 2. rotā un jau 18. oktobra vakarā viņa vienība dodas uz fronti, kur novietojas Tīreļpurva pozīcijās pie Kraslovsku mājām. 1915. gada 25. oktobrī 2. un 3. rota gūst pirmās ugunskristības, atsitot vācu triecienu un pārejot pretuzbrukumā.

Strēlnieks Jānis Gavenās krīt kaujā apšaudē 1915. gada 25. oktobra pievakarē.

## Piemiņa
thumb|left|350px|Pirmo kritušo strēlnieku Jēkaba Voldemāra Timmas, Jāņa Gavenas un Andreja Stūra izvadīšana uz Brāļu kapiem 1915. gada 28. oktobrī.
Gavenas, Timmas un Stūres izvadīšana tiek izsludināta latviskajā Rīgas presē, uz to ierodas simtiem ļaužu. Svinīgais gājiens dodas no Latviešu biedrības nama uz Meža kapiem, kur baltos šķirstus gulda zemes klēpī, vēlāk, pievienojoties jauniem kritušajiem, tur izveidojas Rīgas Brāļu kapi. Pēc nāves Gavenas apbalvo ar IV šķiras Svētā Jura krustu un paaugstina par jefreitoru.

## Atsauces
Jēkabs Voldemārs Timma

**Jēkabs Voldemārs Timma** (1897-1915) bija latviešu strēlnieks, viens no trīs pirmajiem kritušajiem strēlniekiem un pirmajiem, kas tika apglabāti Rīgas Brāļu kapos.

## Bērnība un jaunība

Jēkabs Voldemārs Timma dzimis Rīgā trīs bērnu ģimenē Biķerniekos, strādājis kādā no Rīgas fabrikām. 1915. gada vasarā, Pirmajam pasaules karam sasniedzot Latvijas teritoriju, Timma pieredz Kurzemes bēgļu ierašanos Rīgā.

## Pirmajā pasaules karā

Kad 1915. gada augusta sākumā tiek uzsākta strēlnieku bataljonu formēšana, Timma ar lielu entuziasmu brīvprātīgi piesakās un jau 18. augustā dodas uz apmācībām topošā 1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku bataljona rindās Mīlgrāvī.  8. septembrī viņš raksta vēstuli krustmātei:

Timmu ieskaita bataljona 3. rotā, ko komandē virsleitnants Dardzāns, un novieto pozīcijās Tīreļpurvā pie Kraslovsku mājām. Tur 1915. gada 25. oktobrī 2. un 3. rota gūst pirmās ugunskristības - vācu spēki trīsreiz uzbrūk pozīcijai, taču tiek padzīti, zaudējot vairākus kritušos, tostarp vienu virsnieku. Pirmajā latviešu strēlnieku sadursmē ar ienaidnieku ir arī zaudējumi, 6 strēlnieki tiek ievainoti, 3 pazūd bez vēsts un ir arī pirmie trīs kritušie.

Strēlnieka Jēkaba Voldemāra Timmas krūtis caurubj sprāgstošā lode un līdz ar Jāni Gavenas un Andreju Stūri viņš krīt kaujā pie Kraslovsku mājām 1915. gada 25. oktobrī.

## Piemiņa

thumb|left|350px|Pirmo kritušo strēlnieku Jēkaba Voldemāra Timmas, Jāņa Gavenas un Andreja Stūra izvadīšana uz Brāļu kapiem 1915. gada 28. oktobrī.
Timmas un pārējo pirmo kritušo izvadīšana tiek izsludināta latviskajā Rīgas presē, uz to ierodas simtiem ļaužu. Svinīgais gājiens dodas no Latviešu biedrības nama uz Meža kapiem, kur baltos šķirstus gulda zemes klēpī, vēlāk, pievienojoties jauniem kritušajiem, tur izveidojas Rīgas Brāļu kapi. Pēc nāves Timmu apbalvo ar IV šķiras Svētā Jura krustu un paaugstina par jefreitoru.

Jēkabam Voldemāram Timmam dzejnieks Aleksandrs Čaks veltījis dzejoli no "Mūžības skarto" cikla "Vēlais viesis".

## Atsauces
Heinrihs fon Bērs

**Heinrihs Aleksandrs Ferdinands fon Bērs** (; 1902-1983) bija vācbaltiešu izcelsmes virsnieks, Vērmahta, vēlāk Bundesvēra tanku divīzijas ģenerālis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1902. gada 26. jūlijā Rendas muižas īpašnieka ģimenē. Cēlies no fon Bēru dzimtas. Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada janvārī iestājās Baltiešu landesvērā.

Pēc 1920. gada Latvijas agrārās reformas un dzimtas zemes īpašumu nacionalizācijas viņš pārcēlās uz dzīvi Vācijā, kur 1922. gadā iestājās Reihsvēra 16. jātnieku pulkā. 1937. gadā viņš kļuva par Vinsdorfas militārās sporta skolas (*Heeressportschule Wünsdorf*) pasniedzēju un modernās pieccīņas treneri.

Kā izlūkvienību komandieris piedalījās Otrā pasaules kara cīņās Polijā, Francijā, Austrumu frontē, Ziemeļāfrikā un Itālijā. No 1944. gada decembra viņš komandēja tanku karaspēka vienības Itālijas frontē. 1945. gada 1. aprīlī viņu iecēla par Vērmahta 90. tanku grenadieru divīzijas komandieri, bet jau  28. aprīlī ģenerālis fon Bērs krita britu armijas gūstā un līdz 1947. gada 29. augustam atradās gūstekņu nometnē.

1956. gada 3. septembrī viņu uzņēma Bundesvērā un paaugstināja par brigādes ģenerāli, no 1959. gada 7. decembra ģenerālis fon Bērs komandēja 5. tanku divīziju. Pensionējās 1962. gada 30. septembrī.

Miris Bonnā 1983. gada 14. augustā.

## Atsauces
Bulgārijas kņaziste

thumbnail|right|Sanstefano līgumā paredzētās Bulgārijas robežas
thumbnail|right|Bulgārijas kņazistes robežas pēc Berlīnes kongresa
**Bulgārijas kņaziste** () bija faktiski neatkarīga, bet juridiski Osmaņu impērijas vasaļvalsts, kas izveidojās 1878. gadā un pastāvēja līdz Bulgārijas Karalistes pasludināšanai 1908. gada 5. oktobrī.

Pēc Krievijas Impērijas uzvaras 1877-78. gada Krievu-turku karā, 1878. gada 3. martā starp Krievijas un Osmaņu impērijām tika noslēgts Sanstefano līgums, kas paredzēja vienotas valsts izveidošanu visās bulgāru apdzīvotajās zemēs. Lielbritānija un Austroungārija nevēlējās pieļaut tik lielu Krievijas ietekmes pieaugumu Balkānu un Vidusjūras reģionā. Tika sasaukts Berlīnes kongress, kura rezultātā tika izveidota daudz mazāka Bulgārijas kņaziste un autonoma Austrumrumēlija, kas palika Osmaņu impērijas sastāvā līdz dumpim 1885. gadā. Krievijas militārā uzvara pārvērtās diplomātiskā neveiksmē.

## Attiecības ar Krieviju
Lai saglabātu savu ietekmi Bulgārijā, Krievija nodrošināja sava kandidāta, Aleksandra I Batenberga kļūšanu par kņazu. Lai arī imperators Aleksandrs II kņazistē bija apstiprinājis salīdzinoši liberālu konstitūciju ar plašām parlamenta tiesībām, Aleksandrs I Batenbergs valstī centās nostiprināt savu personīgo varu.

Sākotnējo bulgāru sajūsmu par atbrīvošanu no turku jūga nomainīja vilšanās, ko izraisīja valsts teritorijas ievērojamā samazināšana Berlīnes kongresā. Par vienu no Bulgārijas politikas mērķiem kļuva šo zemju atgūšana, kas neizbēgami izraisītu konfliktus ar osmaņiem un Rietumvalstīm, tā izraisot arī Krievijas neapmierinātību.

Lai saglabātu reģionā mieru un Krievijas politiskās intereses, sāka rasties nepieciešamība pēc ambiciozā kņaza gāšanas. Naktī uz 1885. gada 18. septembri (pēc v.s. — 6. septembris) Austrumrumēlijā sākas plaša sacelšanās. Province pasludināja savu neatkarību un apvienošanos ar Bulgāriju. Serbijas Karalistes karalis Milans I izmantoja šo brīdi, lai izvirzītu bulgāriem teritoriālās pretenzijas, un pieteica karu. Jau 19. novembrī serbi cieš smagu sakāvi. No sagrāves serbus glāba tikai Austroungārijas impērijas iejaukšanās. 1886. gada 3. martā Bukarestē tiek noslēgts miera līgums. Pārāk ambiciozo kņazu šī uzvara tomēr neglāba. 1886. gada 20. augustā, armijas spiediena rezultātā Aleksandrs I Batenbergs atsakās no troņa un dodas trimdā. Apvērsuma rīkotājiem trūkst atbalsta, un jauna valsts apvērsuma rezultātā pie varas atgriežas Aleksandrs I Batenbergs. Šajā brīdī Krievija skaidri liek saprast, ka neatbalsta kņaza varas atjaunošanu un 8. septembrī viņš otro reizi atsakās no troņa. Turpmākos mēnešus valsti vada reģentu padome. Lai arī Krievijai izdodas novērst Batenberga varas atjaunošanu, tās politiskā ietekme kņazistē beidzas. Krievijas diplomāti pamet valsti. Bulgārijas novēršanos no Krievijas simbolizē Sakso-Koburgu dinastijas pārstāvja Ferdinanada I kāpšana tronī.

## Atsauces
Septiņarpus dziesmas ar Eduarda Veidenbauma vārdiem

**Septiņarpus dziesmas ar Eduarda Veidenbauma vārdiem** ir Ievas Akurateres soloalbums ar Jura Kulakova mūziku, ierakstīts 1987. gadā.

## Vēsture
Pēc viesošanās Eduarda Veidenbauma muzejā "Kalāči" Juris Kulakovs sarakstīja astoņu dziesmu ciklu ar populārā dzejnieka vārdiem, uz to viņu pamudināja muzeja darbinieki, lai aktualizētu dzejnieka darbus jaunatnes auditorijā. J. Kulakovs jau komponējis Veidenbaumu 80. gadu sākumā - dziesma "Iedzer, brāli" iekļauta "Pērkona" otrajā albumā "Zibens pa dibenu" (1982), bet dziesmas "Laiks ātrāki steidzas", "Pie neskaidrās Mētras", "Ja gribi tikt pie labas vietas", "Kam velti dārgo laiku tērē", "Ej un dzenies" un "Par spīti grūtiem laikiem" un citas iekļautas "Pērkona" un kora "Gaudeamus" albumā "Kulakovs. Veidenbaums. Mīlestībā viļņo krūts" (2024).

Astoņas albuma dziesmas ieskaņojis J. Kulakovs (taustiņinstrumenti, programmēšana) un I. Akuratere (balss). "Reiz zaļoja jaunība" ir šī albuma populārākā dziesma, tajā vienīgajā skan tikai balss un ģitāras pavadījums. 1988. gadā šī dziesma, pateicoties Ievas tāgada lielajai popularitātei, pateicoties dalībai Atmodas notikumos un dziesmas "Manai tautai" atskaņojumiem, ieguva 3. vietu "Mikrofona" aptaujā.

Šis dziesmu cikls nav izdots oficiāli, tas izplatījās magnetofona lentes ierakstā. 80. gados tas atskaņots arī koncertos, tai skaitā "Pērkona" 1989. gada tūrē ASV.
1987. gadā Latvijas TV šim albumam uzņēma videofilmu "Bet vilciens brauc" (režisors Arvīds Babris), kurā piedalījās I. Akuratere, J. Kulakovs (Veidenbauma lomā) un amatierteātra aktieri. Albums pieejams YouTube.

## Dziesmu saraksts
# Tumsa un migla - 5:21
# Viss ir joks - 3:22
# Pēc goda, pēc varas, pēc mantas - 2:54
# Reiz zaļoja jaunība - 2:24
# Viens otru - 4:16
# Es domāju - 4:00
# Vēl desmit, divdesmit gadu - 2:59
# Kad niknas vētras - 7:00

## Atsauces
Andrejs Stūris

**Andrejs Stūris** (1895—1915) bija latviešu strēlnieks, viens no trīs pirmajiem kritušajiem strēlniekiem un pirmajiem, kas tika apglabāti Rīgas Brāļu kapos.

## Bērnība un jaunība
Andrejs Stūris dzimis Valles pagastā zemnieku ģimenē. 1915. gadā, Pirmajam pasaules karam sasniedzot Krievijas impēriju, ar vācu armijas ienākšanu Kurzemē devās bēgļu gaitās uz Rīgu.

## Pirmajā pasaules karā
thumb|left|350px|1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku bataljona 3. rota
Jau neilgi pēc 1915. gada augusta sākumā uzsāktās strēlnieku bataljonu formēšanas, 19. augustā, Stūris pieteicās kā brīvprātīgais un tika nosūtīts uz apmācībām Mīlgrāvī, Cīzes kuģu būvētavā. Tur Stūri ieskaitīja 1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku bataljona 3. rotā, ko komandēja virsleitnants Dardzāns.

18. oktobra vakarā, nepilnus divus mēnešus vēlāk, Stūris līdz ar visu 3. rotu tika nosūtīts uz fronti, sākotnēji ar mērķi likvidēt frontes pārrāvumu pie Olaines, taču tā kā situāciju izdevās stabilizēt bez latviešu strēlnieku iesaistes, 3. rota līdz ar 2. rotu novietojās Kraslovsku māju pozīcijās Tīreļpurvā. Rota guva ugunskristības 1915. gada 25. oktobrī, vācu spēki trīsreiz uzbruka ierakumiem, taču tika sekmīgi atvairīti un cieta ievērojamus zaudējumus; pirmie trīs kritušie bija arī latviešu pusē.

Šajā pirmajā latviešu strēlnieku kaujā 1915. gada 25. oktobrī krita arī strēlnieks Andrejs Stūris.

## Piemiņa
thumb|left|350px|Pirmo kritušo strēlnieku Jēkaba Voldemāra Timmas, Jāņa Gavenas un Andreja Stūra izvadīšana uz Brāļu kapiem 1915. gada 28. oktobrī.
Stūra, un pārējo pirmo kritušo — Jēkaba Voldemāra Timmas un Jāņa Gavenas — izvadīšana tika izsludināta Rīgas latviešu presē un izvērsās par plašu tautas manifestāciju no Latviešu biedrības nama līdz Meža kapiem, kur priežu mežā Stūri un viņa cīņu biedrus guldīja zemes klēpī. Vēlāk, pievienojoties jauniem kritušajiem, tur izveidojas Rīgas Brāļu kapi. Pēc nāves Stūri apbalvoja ar IV šķiras Svētā Jura krustu un paaugstināja par jefreitoru.

## Atsauces
Nikolajs Poļakovs

**Nikolajs Poļakovs** (, dzimis , miris ) bija Latvijas ebreju izcelsmes Apvienotās Karalistes aktieris un klauns, Klauna Koko () tēla izveidotājs. Vislielāko popularitāti viņa radītais klauna tēls ieguva 20. gadsimta vidū, it īpaši Apvienotajā Karalistē.

## Atsauces

## Ārējās saites
* National Portrait Gallery's 1935 photograph
* Poliakoff's grave in Woodnewton
Tors: Tumsas karaļvalsts

**"Tors: Tumsas karaļvalsts"** () ir 2013. gada ASV supervaroņu filma, kuras režisors ir Elens Teilors. Filma ir balstīta uz *[[Marvel Comics]]* tāda paša nosaukuma tēlu. Filma ir turpinājums 2011. gada filmai "Tors".

Galvenās lomas filmā atveido Kriss Hemsvorts, Natālija Portmane, Toms Hidlstons, Entonijs Hopkinss, Stellans Skašgords, Idriss Elba, Kristofers Eklstons, Adevale Akinoje-Agbaje, Keta Denningsa, Rejs Stīvensons, Zekerijs Levi, Tadanobu Asano, Džeimija Aleksandra un Rīna Ruso. Filmas pirmizrāde notika  Londonā.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
PocketBook

***PocketBook*** ir pasaulē 4. lielākais augstākas kategorijas grāmatdatoru, kuros izmantota e-tintes tehnoloģija (elektroniskais „papīrs”), kā arī multivides grāmatdatoru un operētājsistēmas *[[Android]]* planšetdatoru ražotājs.

Uzņēmums dibināts 2007. gadā. Tā galvenais birojs atrodas Lugāno (Šveice).

## Izstrāde un ražošana
Ierīces tiek  samontētas *Foxconn*, *Wisky*, *Yitoa* un citās rūpnīcās.

## Klientu apkalpošana
Katra ierīce *PocketBook* tiek pārbaudīta trīs reizes. Pārbaudes veic lietpratēji no uzņēmuma *PocketBook Technology Co., Ltd* kvalitātes nodrošināšanas nodaļas (Šeņdžeņa, Ķīna). 
Ierīču apkopi, garantijas remontu un pēcgarantijas uzturēšanu nodrošina 130 uzņēmuma *PocketBook* partneri visā pasaulē. Visām *PocketBook* ierīcēm ir 24 mēnešu garantija.

## Tirdzniecības ģeogrāfija
Uzņēmuma izstrādājumi tiek tirgoti 30 pasaules valstīs — visā Eiropā un NVS valstīs. 2012. gadā uzņēmums *PocketBook* uzsāka darbību jaunos tirgos, piemēram, Latvijā, Lietuvā, Polijā, Rumānijā, Ungārijā un Slovākijā. Līdz 2012. gada decembrim uzņēmums ir pārdevis 1 500 000 *PocketBook* ierīču.

## Atsauces
Oreola efekts

thumb|Oreola efekta pirmais pētnieks Edvards Torndaiks
**Oreola efekts** jeb **halo efekts** ir kognitīvs apziņas aizspriedums, spriedumu par kāda cilvēka raksturu balstot uz kopējo iespaidu, ko šī persona rada. Oreola efekts ir sastopams tiesas sēdēs, izglītības iestādēs un ikdienas saskarsmē. Jēdzienu ieviesis psihologs Edvards Torndaiks; līdztekus pētnieki ir studējuši šo efektu saistībā ar pievilcību un tā ietekmi uz tiesu un izglītības sistēmu.

## Vēsture
Edvards Torndaiks (plašāk pazītams ar savu devumu izglītības psiholoģijā) ieviesa jēdzienu "halo efekts" un bija pirmais, kurš to pamatoja ar empīriskiem pētījumiem. Šai parādībai nosaukumu viņš deva 1920. gada rakstā "A Constant Error in Psychological Ratings". 1915. gadā veiktā pētījumā Torndaiks novēroja pazīmi, ka personas bija ļoti lielā mērā un vienmērīgi savstarpēji saistītas.

## Atbalstošie pierādījumi
Torndaiks "A Constant Error in Psychological Ratings" uzdeva diviem komandieriem novērtēt savu karavīru fiziskās īpašības (kārtīgumu, balsi, ķermeņa uzbūvi, stāju, kā arī enerģiju, intelektu un vadības prasmes) un raksturu (ieskaitot uzticamību, uzticību, atbildību, pašaizliedzību un sadarbību). Viņa mērķis bija novērot, kā vienas personības aspekts ietekmē citu aspektu. Torndaika eksperiments atspoguļoja divas izteiktas korelācijas komandieru atbildēs. Šajā pārskatā viņš norādīja, ka *Korelācijas bija ārkārtīgi lielas un vienmērīgas.

== Kritika ==

Vairāki pētnieki apgalvo, ka oreola efekta izplatība ir apstājusies. Kaplana 1978.gada eksperimentā tā pētījuma rezultāti sakrita ar vairākiem citiem pētījumiem, kuros līdzīgi uzmanība tika pievērsta oreola efektam un cilvēki ar pievilcīgāku ārieni tika novērtēti ar augstāku atzīmi. Tā, piemēram, tādās jomās kā radošums, inteliģence un jūtīgums ārēji pievilcīgāki cilvēki tika novērtēti augstāk, nekā mazāk pievilcīgas personas. Turklāt šie rezultāti un halo efekts kopumā, kā konstatēja pētnieks, iedarbojās uz sievietēm tikai tad, ja tika lūgts novērtēt pretējo dzimumu.

Oreola efekta kritiķi arī norādījuši, ka pret pievilcīgāku indivīdu izjustā greizsirdība varētu būt nozīmīgs faktors šīs personas novērtējumā. Pētījums *Dermer un Thiel'' ir parādījis, ka tas ir vairāk izplatīts starp sievietēm, nekā vīriešiem, kur sievietes apraksta fiziski pievilcīgas sievietes kā personas ar sliktām sociālajām īpašībām.

## Papildu informācija
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Atsauces
Harijs Spanovskis

**Harijs Spanovskis** (dzimis 1958. gada 28. februārī, miris 2013. gada 16. novembrī) bija latviešu aktieris un dziedātājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1958. gada 28. februārī Rīgā Operetes teātra solistes Intas Spanovskas (1935-2019) ģimenē. Mācījās Rīgas 50. vidusskolā, tad iestājās Latvijas Valsts Universitātes Juridiskajā fakultātē, paralēli mācījās Rīgas Kinostudijas Tautas kinoaktieru studijā. Pēc otrā kursa no Juridiskās fakultātes aizgāja un iestājas Dailes teātra 7. studijā, ko beidza 1982. gadā, vienlaicīgi iegūstot arī Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultātes augstāko izglītību specialitātē "Dramatiskā teātra un kino aktieris". Dailes teātra izrādēs piedalījies jau no 1974. gada. H. Spanovskis spēlēja ne vien teātrī, viņam bija lomas arī kino un TV.

Piedalījies mūziklu izrādēs, sniedzis koncertus kopā ar aktieri Jāni Paukštello. Ierunājis latviešu tulkojumu seriālam "Hameleonu rotaļas".

No pirmās laulības, kad pēc gada kopdzīves nomira sieva, viņam palika meita Laura. 20 gadus ilgušajā kopdzīvē ar Maiju Ķirsi piedzima meita Anna (1983) un dēls Kristaps (1990). Vēlāk, attiecībās ar Ievu Grasi piedzima meita Sofija (2003).

Miris 2013. gadā pēc vairāku gadu slimošanas ar vēzi.

## Lomas
### Dailes teātrī
* Jērums, Murāns (A. Dripes „Pēdējā barjera", 1974)
* Krustiņš (R. Blaumaņa "Pazudušais dēls", 1983)
* Minhauzens (M. Zīverta "Minhauzena precības", 1988)
* Vilems (M. Zīverta "Kaļostro Vilcē", 1991)
* Žans (E. Jonesko "Degunradzis", 1994)
* grāfs Gormass (P. Korneija "Sids", 1995)
* Didzis (Raiņa "Pūt, vējiņi!", 1998)
* Flegonts Aleksandričs Tropačovs (I. Turgeņeva "Liekēdis", 2002)
* Humberts Humberts (V. Nabokova "Lolita", 2007)
* Miķelis Nagainis (J. Lūsēna, E. Zirņa "Ceplis", 2010)
* Rojs M. Kons, Praiors 2 (T. Kušnera "Eņģeļi Amerikā", 2012).

### Filmās
* "Tavs dēls" (1978)
* "Trīs dienas pārdomām" (1980)
* "Viss kārtībā" (LTV iestudējums, 2001)
* "Sauja ložu" (2002)
* "Augstuma robeža" (videofilma, 2005)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Harijs Spanovskis izrades.lv
Dzelzceļa līnija Zemitāni—Šķirotava

[thumb|200px|Līnija pie [Vietalvas iela (Rīga)|Vietalvas ielas pārbrauktuves]]
**Dzelzceļa līnija Zemitāni—Šķirotava** ir dzelzceļa līnija Latvijā, Rīgā, kas savieno Zemitānu un Jāņavārtu (Šķirotavas stacijas J parks) stacijas, kuras ir vienīgās stacijas līnijā. Līnijas garums ir 4 km, tajā ir 2 sliežu ceļi, kuri abi ir elektrificēti, bet elektrovilcienu kustība līnijā nenotiek. Salīdzinot ar citām dzelzceļa līnijām, šajā līnijā kursē visvairāk kravas vilcienu diennaktī — 45 vilcieni abos virzienos (pēc 2013./2014. gada grafika). Maksimālais vilcienu kustības ātrums līnijā ir 40 km/h.

## Vēsture
Dzelzceļa līnija tika uzbūvēta 1902. gadā, pēc inženiera Andreja Verhovskoja izstrādātā Rīgas dzelzceļa mezgla rekonstrukcijas projekta.

Padomju laikos un līdz 2000. gadam līnijā regulāri kursēja elektrovilcieni maršrutos Ogre — Salaspils — Vecāķi (dažkārt arī līdz Carnikavai), neiebraucot Rīgas pasažieru stacijā. 2001. un 2002. gadā elektrovilcieni nekursēja, bet 2003. gadā kursēja pēc atsevišķa norīkojuma, bet vēlāk vairs nekursēja. Tika plānots, ka elektrovilcieni kursēs 2012. gadā, bet neviens reiss tā arī netika norīkots.

2008. gadā līnijā samazināts kustības ātrums no 80 km/h uz 40 km/h.

## Atsauces
Vadims Jančuks

**Vadims Jančuks** (; dzimis ) ir krievu futbola uzbrucējs, kas šobrīd ir bez kluba. Jančuks karjeras sākuma aizvadīja 3 sezonas Krievijas Nacionālajā futbola līgā (pēc spēka 2. līga), trīs dažādos klubos, bet no 2011. gada līdz 2014. gadam spēlēja FK Ventspils. Pirmajā un trešajā sezonā katrā guva 12 vārtus, abas reizes kļūstot par piekto rezultatīvāko Latvijas futbola Virslīgā un izcīnot Latvijas čempionu titulu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pasaule, pasaulīt

**"Pasaule, pasaulīt"** ir grupas "Eolika" otrais albums, ierakstīts 1985. gadā.

## Vēsture
Šis albums ir ierakstīts "Eolikas" popularitātes zenīta laikā, kad grupā dzied četri vokālisti: Olga Rajecka, Ilona Stepanova, Viktors Burakovs (Zemgals) un Dainis Dobelnieks. Tā gada Mikrofona aptauja 1985 "Mikrofona" aptaujā "Zemeņu lauks" ieņem 2. vietu, bet "Pasaule, pasaulīt" - 4. vietu.

## Dziesmu saraksts
;1. puse
# "Pasaule, pasaulīt" (B. Rezņiks, D. Dreika) 3:21
# "Tāla uguns" (B. Rezņiks, D. Dreika) 3:00
# "Zem saules vai mēness" (B. Rezņiks, D. Dreika) 3:27   
# "Lielā zive" (Z. Žukovskis, J. Baltvilks) 2:57   
# "Karavāna" (B. Rezņiks, D. Dreika) 5:07

;2. puse
# "Aizšautais gulbis" (B. Rezņiks, D. Dreika) 3:42
# "Atrast savu vietu" (V. Burakovs, D. Dreika) 4:32 
# "Esiet tālredzīgi!" (H. Zariņš, V. Pavlovskis) 2:40
# "Skauģa dziesma" (H. Zariņš, V. Pavlovskis) 3:08
# "Zemeņu lauks" (A. Kublinskis, D. Dreika) 3:33
Luciāna Freida trīs studijas

**"Luciāna Freida trīs studijas"** () ir britu gleznotāja Frānsisa Beikona 1969. gada glezna. Tajā ir attēlots mākslinieks Luciāns Freids.

Beikons šo gleznu uzgleznoja 1969. gadā Karaliskajā Mākslas koledžā Londonā. Pirmoreiz tā tika izstādīta 1970. gadā *Galleria d'Arte Galatea*, Turīnā. 1970. gadu vidū visas trīs gleznas daļas tika pārdotas atsevišķi, 1980. gados tās tika atkal apvienotas.

2013. gada novembrī glezna tika pārdota par 142,4 miljoniem ASV dolāru, kas ir rekordaugsta samaksa izsolēs par kādu mākslas darbu.

## Atsauces
Neptūna gredzeni

thumb|300px|Neptūna gredzenu un pavadoņu orbītu shēma
**Neptūna gredzenu** sistēmu veido pieci šauri, plāni un tumši planētas gredzeni. Tie nav tik iespaidīgi kā Saturnam un ir grūti novērojami no Zemes. Pēc sākotnējiem novērojumiem ar uz Zemes esošajām observatorijām likās, ka Neptūna gredzeni neveido pilnus riņķus, bet tikai to fragmentus. Tomēr starpplanētu zondes „Voyager 2” uzņemtie attēli pierādīja pilnu gredzenu eksistēšanu.

Neptūna gredzeni sastāv no ledus daļiņām, klātām ar silikātiežu putekļiem un, iespējams arī oglekli saturošām vielām. 
Neptūna gredzeni nosaukti ievērojamu astronomu, kuri devuši būtisku ieguldījumu Neptūna izpētē, vārdos. Sākot ar tuvāko gredzenu planētai, izšķir Galles, Leverjē, Lasela, Arago un Adamsa gredzenus. Eksistē arī neizteiksmīgs, vārdā nenosaukts gredzens, kurš sakrīt ar Galatejas orbītu. 

*Galles gredzens* nodēvēts vācu astronoma Johana Gotfrīda Galles vārdā. J.Galle bija pirmais astronoms, kurš novēroja Neptūnu un zināja, uz ko viņš skatās. Galles gredzens ir apmēram 2000 km plats, tā orbīta atrodas apmēram 41 000 – 43 000 km no Neptūna. Gredzens ir blāvs, satur 40-70 % putekļu.

*Leverjē gredzens* nosaukts franču matemātiķa Irbēna Leverjē vārdā. Leverjē 1846. gadā izskaitļoja, tobrīd nezināmas, planētas atrašanās vietu. J.Galle šajā vietā atklāja Neptūnu. Leverjē gredzens ir apmēram 113 km plats un atrodas 53 200 km attālumā no planētas. Tas satur apmēram 40-70 % putekļu. Despoina, kurš riņķo ap Neptūnu Leverjē gredzena iekšpusē, attiecībā pret gredzenu darbojas kā pavadonis-gans. 
thumb|200px|left|Neptūna gredzeni Voyager 2 attēlā
*Lasela gredzens* Neptūna gredzenu sistēmā ir platākais. Gredzens nodēvēts angļu astronoma Viljama Lasela vārdā. V. Lasels 1846. gadā atklāja Neptūna pavadoni Tritonu. Lasela gredzenu veido plašs materiāla lauks, kurš plešas starp Leverjē un Arago gredzeniem.

*Arago gredzens* nosaukts franču matemātiķa, astronoma Fransuā Arago vārdā. Gredzens ir nepilnus 100 km plats un atrodas 57 200 km attālumā no Neptūna. Atsevišķās publikācijās Arago gredzens nemaz netiek izdalīts atsevišķi, tas tiek uzskatīts par Lasela gredzena daļu.

*Adamsa gredzens* ir vislabāk izpētītais no Neptūna gredzeniem. Tas nodēvēts britu matemātiķa, astronoma Džona Adamsa vārdā. Dž. Adamss aprēķināja Neptūna atrašanās vietu neatkarīgi no I. Leverjē. Adamsa gredzens ir apmēram 35 km plats (15-50 km), nedaudz ekscentrisks un slīps. Tas atrodas apmēram 63 930 km attālumā no planētas. Galateja, kurš riņķo tieši gredzena iekšpusē, darbojas kā pavadonis-gans. Adamsa gredzens nav viendabīgs. Tam ir pieci sabiezinājumi (loki), kur daļiņas ir izkārtotas blīvāk, kā pārējā gredzenā. Loki nodēvēti franču vārdos: *Fraternité* (Brālība), *Égalité 1* (Vienlīdzība), *Égalité 2*, *Liberté* (Brīvība) un *Courage* (Drosme).

## Atsauces
Čions Ton Šans

**Čions Ton Šans** (; dzimis ) bija 7. Vjetnamas prezidents no 2011. līdz 2016. gadam.

Kopš 1996. gada Čions Ton Šans ir Komunistiskās partijas Centrālā Politbiroja loceklis, bijis partijas sekretārs Hošiminā laikā no 1996. līdz 2000. gadam. 2009. gadā kļuva par partijas otru nozīmīgāko personu. 2011. gadā ticis ievēlēts Vjetnamas prezidenta amatā.

## Ārējās saites
*
Viljams Lasels

**Viljams Lasels** (, dzimis , miris ) bija angļu tirgotājs un astronoms.

Dzimis Boltonā, uz rietumiem no Mančestras, izglītojies Ročdeilā. Pēc tēva nāves no 1814. gada līdz 1821. gadam bija māceklis pie kāda tirgotāja Liverpūlē. Vēlāk nopelnīja ievērojamus līdzekļus, brūvējot alu. Tas viņam ļāva pievērsties astronomijai. Savās mājās, netālu no Liverpūles, viņš uzbūvēja observatoriju ar 24 collu (61 cm) teleskopu-reflektoru. Viņš pats arī izslīpēja teleskopa spoguli.

1846. gadā V. Lasels atklāja Neptūna lielāko pavadoni Tritonu. Tas notika tikai 17 dienas pēc tam, kad vācu astronoms Johans Gotfrīds Galle bija atklājis pašu Neptūnu. 1848. gadā viņš atklāja Saturna pavadoni Hiperionu. 1851. gadā sekoja divu Urāna pavadoņu atklājumi (Ariels un Umbriels).

1855. gadā viņš uzbūvēja jaunu 48 collu (1,2 m) teleskopu, kuru uzstādīja Maltā, jo tur bija labāki apstākļi novērojumiem, nekā mājās Anglijā, kur debesis bieži bija apmākušās. Pēc atgriešanās no Maltas V. Lasels pārvietoja savu 24 collu teleskopu uz Meidenhedu.

1849. gadā V. Lasels ieguva Karaliskās Astronomijas biedrības zelta medaļu. No 1870. gada viņš divus gadus bija šīs biedrības prezidents. 1849. gadā viņu ievēlēja par biedru Karaliskajā biedrībā. 1858. gadā V. Lasels saņēma tās Karalisko medaļu.

1880. gadā Meidenhedā V. Lasels nomira. Viņa teleskops tika uzdāvināts Karaliskajai Griničas observatorijai.

Lasela vārdā nodēvēts krāteris uz Mēness, krāteris uz Marsa, asteroīds 2636 Lasels un viens no Neptūna gredzeniem.

## Atsauces

## Ārējās saites