open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Procesors

thumb|Intel 80486DX2 procesors

**Procesors** () ir datu apstrādes sistēmas apakšsistēma, kas apstrādā ievades informāciju pēc tam, kad ievades apakšsistēma to ir pārkodējusi datos. Pēc tam, kad procesors ir datus apstrādājis, tie tiek nodoti izvades apakšsistēmai, kas tos pārkodē atpakaļ informācijā.

Ir divi galvenie ciparu procesoru veidi:
* centrālais procesors (CPU)
* ciparsignālu procesors (DSP)

Galvenās procesoru arhitektūras ir:
* CISC (*Complex Instruction Set Computer* — 'sarežģītas instrukcijkopas dators')
* RISC (*Reduced Instruction Set Computer* — 'sašaurinātās instrukcijkopas dators').

Pasaulē izplatītāko procesoru ražotāji ir:
* *[[Advanced Micro Devices]] (AMD)*
* *[[Intel]]*

## Skatīt arī
* Mikroprocesors
* Tekstprocesors
GNU/Linux

***GNU/Linux*** ir brīva operētājsistēma, kas balstīta uz *[[Linux]] *kodola. Tā ir viena no labākajiem brīvās programmatūras un atvērtā koda programmatūras piemēriem.

*GNU/Linux* operētājsistēmu veido *Linux* kodols un GNU sistēmas bibliotēkas un utilītprogrammas. ''Linux'' distributīvi šim programmatūras klāstam mēdz pievienot vēl neskaitāmas papildus programmas. Termins *Linux* strikti attiecināms uz *Linux* kodolu, taču bieži vien šo terminu lieto, lai aprakstītu visas UNIX tipa sistēmas (pazīstamas arī kā *GNU/Linux* sistēmas), kas balstītas uz *Linux* kodola un kombinētas ar GNU projekta bibliotēkām un rīkiem.

## Vēsture
1991. gadā Helsinku Universitātes students Līnuss Tūrvaldss uzrakstīja Linux operētājsistēmas kodolu. Tas savienojumā ar GNU sistēmas bibliotēkām un utilītprogrammām veidoja GNU/Linux operētājsistēmu. Šo sistēmu sāka saukt vienkārši par *Linux*, taču GNU projekta aizsācējs Ričards Stalmans norādīja, ka nav korekti izmantot GNU sistēmas programmatūru, bet neminēt tās nosaukumu. Kopš tā laika daudzi ir sākuši lietot korektāko nosaukumu *GNU/Linux*, lai gan populāri ir palicis turpināt sistēmu saukt vienkārši par *Linux*.

## Distributīvi
*[[Linux]]* kodols savienojumā ar programmatūru veido ''Linux'' distributīvu. Tos veido gan firmas un organizācijas, gan arī vienkāršas personas brīvajā laikā. Izšķir plaša lietojuma *Linux* distributīvus, kas domāti ikdienas darbam, un specifiskas nozīmes *Linux* distributīvus, kas domāti konkrētiem mērķiem, piemēram, izmantošanai maršrutizatoros.

Šobrīd vienīgais aktīvais Latvijā izstrādātais distributīvs ir Austrumi ''Linux'', ko uztur programmētāji no Latgales. Latvijā radīti ir arī *Amber Linux* (izstrādāja un izplatīja uzņēmums *Lintech*) un LIIS *Linux*, taču šie distributīvi šobrīd vairs netiek attīstīti. Latvijas lietotājiem ir paredzēts arī Lietuvā izstrādātais Baltix Linux.

Dažu *Linux* distributīvu piemēri:

* Debian
* Fedora
* Slackware
* OpenSUSE
* Ubuntu

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Atvērtā Koda Asociācija
* LU Linux Centrs
* GNU/Linux Latvijā un pasaulē
* Gentoo Linux Latvijas kopiena
Rīgas arhibīskapi (1255—1562)

thumb|right|200px|Rīgas arhibīskapu ģerbonis (J. Siebmacher, 1605)
**Rīgas arhibīskapi** () bija augstākie laicīgie valdnieki Rīgas arhibīskapijas teritorijā, ko viņi pārvaldīja no 1255. gada kopā ar Rīgas domkapitulu, bet no 1432. gada kopā ar arhibīskapijas padomi. Pavisam bija 20 arhibīskapu, pirms tam četri Ikšķiles un Livonijas bīskapi.
 
## Ikšķiles bīskapi
* Meinards (*Meinhard*, 1186.-14.08.1196.);
* Bertolds (*Berthold*, 1196.-24.07.1198.);

## Rīgas jeb Livonijas bīskapi
* Alberts fon Bukshēvdens (*Albert von Buxhövden*, 1199.-17.01.1229.);
* Nikolajs fon Nauens (*Nikolaus von Nauen*, 1229.-1253.)

## Rīgas arhibīskapi
* Alberts Zauerbērs (*Albert Suerbeer* 1253.-1273. Livonijas, Igaunijas un Prūsijas arhibīskaps; par Rīgas arhibīskapu apstiprināts 20.01.1255.); 
* Johans I fon Lūne (*Johanness I von Lune*, 1273.-1284.);
* Johans II fon Fehte (*von Vechten*, 1285.-1294.);
* Johans III fon Šverīns (*von Schwerin*, 1294.-1300.);
* Izarnus Takons (*Isarnus Takkon*, 19.12.1300.-11.04.1302.);
* Jens Grands (*Jens Grand*), 1302. atteicies no amata;
* Frīdrihs fon Pernšteins (*Friedrich von Pernstein*, 21.03.1304.-1341.);
* Engelberts fon Dolens (*von Dolen*, 1341. 18.X - 1347. 9.IX), miris Avinjonā;
* Fromholds fon Fifhūzens (*Fromhold von Fünfhausen*, *Vyffhusen*, 17.03.1348.-28.12.1369.);
* Zīgfrīds Blombergs (*Siegfried Blomberg*, 11.02.1370.-30.06.1374.);
* Johans IV fon Zintens (*von Sinten*, *Zinten*, 23.10.1374.-24.09.1393.);
* Johans V fon Vallenrods (*von Wallenrodt*, 27.08.1393.-30.05.1418.);
* Johans VI Ambundi (*Ambundi*, 11.07.1418.-16.06.1424.);
* Hennings Šarpenbergs (*Henning Scharpenberg*, 13.10.1424.-05.04.1448.);
* Silvestrs Stodevešers (*Silvester Stodewescher*, 09.10.1448.-12.07.1479.);
* Stefans Grūbe (*Stephan Grube*, 12.03.1480.-20.12.1483.);
* Mihaels Hildebrands (*Michael Hildebrand*, 04.06.1484.-06.02.1509.);
* Jaspers Linde (*Jasper*, *Casparus*, *Linde*, 18.02.1509.-29.06.1524.);
* Johans VII Blankenfelds (*Blankenfeld*, 29.06.1524.-09.09.1527.);
* Tomass Šēnings (*Thomas Schöning*, 06.02.1528.-11.08.1539.);
* Vilhelms fon Brandenburgs (*Wilhelm, Markgraf von Brandenburg*, 1539.-04.02.1563.).
* Mēklenburgas Kristofs (1563-1569, Sigismunds II Augusts atteicās apstiprināt amatā)

## Skatīt arī
* Rīgas arhibīskapija
* Livonijas ordeņa mestri
* Kurzemes bīskapu saraksts
* Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas arhibīskapi
Pekari Slonski

**Pekari Slonski** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē. Atrodas Augšsilēzijas aglomerācijas ziemeļu daļā. Senatnē cinka un alvas ieguve, tagad akmeņogļu ieguve. Augšsilēzijas reliģiskais centrs ar baziliku un Pekaru Dievmātas (*Matki Boskiej Piekarskiej*) svētbildi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pekari Slonski (poliski)
Raciboža

**Raciboža** (, vēsturiski arī **Ratibora** ()) ir sena pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē netālu no Čehijas robežas pie Odras upes, ziemeļos no Morāvijas vārtiem.

## Vēsture
Viena no senākajām pilsētām Silēzijā, Augšsilēzijas senākā galvaspilsēta. No 1336. līdz 1521. gadam Raciboža bija kņazistes centrs. 1211. gadā Racibožā tika nodrukāta monēta ar pirmo uzrakstu poliski — (*MILOST*). Arī pirmā Polijas himna (*Gaude Mater Polonia*) tika radīta 12. gadsimta sešdesmitajos gados dominikāņu klosterī pie Racibožas. 1521. gadā līdz ar Racibožas kņaza Valentīna nāvi izbeidzās čehu karaliskā Pšemislu dinastija. Rūpnieciski pilsēta sāka attīstīties 19. gadsimta otrajā pusē, kad tā ietilpa Vācijas sastāvā ar nosaukumu Ratibora. Pēc Otrā pasaules kara, pamatojoties uz Jaltas un Potsdamas konferences lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet vācu iedzīvotāji no tās padzīti. 1945. gada jūnijā kādu gan laiku pilsētā bija iegājis Čehoslovākijas karaspēks.

Uz ziemeļiem no pilsētas, Lubovicas pilī, 1788. gadā dzimis vācu dzejnieks Jozefs fon Eihendorfs (Joseph von Eichendorff, 1788 — 1857).

## Apskates objekti
*Racibožas Jēkaba baznīca (*Kościół św. Jakuba w Raciborzu*)

## Galerija

Kościół_św._Jakuba_w_Raciborzu_8.JPG|Racibožas Jēkaba baznīca


## Atsauces

## Ārējās saites
Beņdzina

**Beņdzina** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē uz ziemeļaustrumiem no Katovices. Ietilpst Augšsilēzijas aglomerācijā.

Viduslaikos attīstījās kā pilsēta ap Kazimira Lielā uzcelto pili uz Mazpolijas un Silēzijas robežas. Līdz Otrajam pasaules karam daudzi pilsētas iezīvotāji bija ebreji. Otrā pasaules kara laikā Beņdzinā tika ierīkots liels ebreju geto. 1973. gadā Beņdzinas pilsētai pievienoja citu pilsētu — Lagišu, bet 1975. gadā — arī Grodzecu. Pilsētā atrodas Beņdzinas pils — 14. gadsimta arhitektūras piemineklis. Mūsdienās akmeņogļu ieguve. Pilsētā liela, ar oglēm un biomasu darbināma TEC.

## Ārējās saites
Sventohlovice

**Sventohlovice** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē Augšsilēzijas aglomerācijā starp Bitomu ziemeļos un Rudu Slonsku dienvidos. Sāka attīstīties 19. gadsimtā kā akmeņogļu ieguves, dzelzs un cinka ražošanas centrs. Visblīvāk apdzīvotā Polijas pilsēta. Kompānijas *[[ArcelorMittal]]* metalurģiskā rūpnīca.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pirmkods

[thumb|right|300px|[Java (programmēšanas valoda)|Java pirmkoda attēlojums ar ievadkomentāriem sarkanā, iekškomentāriem zaļā krāsā un programmas kodu zilā krāsā]]

**Pirmkods** (angļu: *Source code*) ir formulējumu virkne, kas rakstīta cilvēkam saprotamā programmēšanas valodā. Mūsdienu programmēšanas valodās pirmkods, kas veido programmu, parasti ir sadalīts daudzos teksta failos, taču var tikt arī izdrukāts grāmatā vai ierakstīts lentā (parasti bez failu sistēmas). Terminu parasti attiecina uz datoriem paredzēto programmatūru, kur tas ir failu kopums, kuru var pārvērst no cilvēkam saprotamas formas uz datorā izpildāmu formu. Pirmkodu parasti vai nu pārvērš par noteiktā arhitektūrā izpildāmu failu ar kompilatora palīdzību, vai arī izpilda uzreiz ar interpretatora palīdzību.

## Ārējās saites
Odera

**Odera**, **Odra** (poļu un čehu — *Odra*, vācu — *Oder*) ir upe Eiropā, Polijas otrā lielākā upe. Sākas Morāvijā — Odras kalnos. Augštecē izteikta kalnu upe (Čehijas daļā — 438 m kritums 136 km garā posmā), bet Polijā kļūst par līdzenumu upi. Tek cauri Lejassilēzijai, pēc tam 176 kilometrus ir Polijas un Vācijas robežupe, daļa no Oderas-Neises līnijas. Grīvā sadalās vairākās attekās.

## Lielākās pietekas
* Bobra (*Bóbr*) — gar. 272 km — kreisais krasts
* Neise (*Nysa Łużycka*) — gar. 252 km — kreisais krasts
* Varta (*Warta*) — gar. 808 km — labais krasts
* Ina (*Ina*) — gar. 129 km — labais krasts

## Lielākās pilsētas Oderas krastos
* Ostrava (*Ostrava*) — Čehijā
* Raciboža (*Racibórz*) — Polijā
* Kendzežina-Kozle (Kędzierzyn-Koźle) — Polijā
* Opole (*Opole*) — Polijā
* Vroclava (*Wrocław*) — Polijā
* Glogova (*Głogów*) — Polijā
* Frankfurte pie Oderas (*Frankfurt an der Oder*) — Vācijā
* Ščecina (*Szczecin*) — Polijā

## Kanāli
* Bidgoščas kanāls (24,7 km) un Gļivices kanāls (41,6 km) savieno **Oderu** ar Vislas baseinu,
* Oderas — Šprē kanāls (84 km) savieno **Oderu** ar Elbas baseinu

## Ārējās saites
Zaverce

**Zaverce** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē pie Vartas upes. Rūpniecības centrs. Pilsētā 19. gadsimta otrajā pusē par inženieri strādāja esperanto dzejnieks Antonijs Grabovskis (*Antoni Grabowski*, 1857—1921).

## Atsauces

## Ārējās saites
Varta

**Varta** () ir upe Eiropā, Polijas trešā lielākā upe. Odras labā krasta pieteka. Sākas Krakovas-Čenstohovas augstienē. Līdzenumu upe, tek cauri Lielpolijai. Caur Notecu savienota ar Vislu.

## Lielākās pietekas

* Prosna (*Prosna*) — garums 217 km - kreisais krasts
* Noteca (*Noteć*) — garums 388 km - labais krasts

## Lielākās pilsētas Vartas krastos

* Zaverce (*Zawiercie*)
* Čenstohova (*Częstochowa*)
* Koņina (*Konin*)
* Poznaņa (*Poznań*)
* Gožova Velkopolska (*Gorzów Wielkopolski*)
* Miškova (*Myszków*)
* Dzjalošina (*Działoszyn*)
* Seradza (*Sieradz*)
* Varta (*Warta*)
* Uņejova (*Uniejów*)
* Kolo (*Koło*)
* Pizdri (*Pyzdry*)
* Srema (*Śrem*)
* Mosina (*Mosina)*
* Puščikovo (*Puszczykowo*)
* Luboņa (*Luboń*)
* Poznaņa (*Poznań*)
* Oborņiki (*Oborniki*)
* Obžičko (*Obrzycko*)
* Vronki (*Wronki)*
* Serakova (*Sieraków)*
* Mendzihoda (*Międzychód)*
* Skvežina (*Skwierzyna*)
* Gožova Velkopolska (*Gorzów Wielkopolski)*
* Kostšina pie Odras (*Kostrzyn nad Odrą)*

## Ārējās saites
Nareva

**Nareva** (, , , prūšu: *Naura*) — upe Baltkrievijā un Polijā. Vislas labā krasta pieteka. Sākas Baltkrievijā, Grodņas apgabalā. Tipiska līdzenuma upe, tek pa Mazovijas-Podļases zemieni. Vidustecē — Narevas nacionālais parks.

## Lielākās pietekas

* Buga (*Bug*; 772 km) — kreisais krasts
* Vkra (*Wkra*; 249 km) — labais krasts

## Pilsētas Narevas krastos

Suraža — Horošča — Tikocina — Lomža — Novogroda — Ostrolenka — Pultuska — Serocka

## Kanāli

* Augustovas kanāls savieno Narevu ar Nemunas baseinu

## Ārējās saites
Sana (upe)

**Sana** (, ) ir upe Ukrainā un Polijā, Vislas labā krasta pieteka. Sākas Beščadu kalnos Ukrainā. Pirmos 55 tecējuma kilometrus ir robežupe starp Ukrainu un Poliju. Augštecē Solinas HES ar 82 m augstu aizsprostu.

## Lielākās pietekas

* Visloka (*Wisłok*) - gar. 205 km - kreisais krasts
* Taneva (*Tanew*)
* Solinka (*Solinka*)
* Oslava (*Osława*)
* Vjara (*Wiar*)

## Lielākās pilsētas Sanas krastos

* Pšemisla
* Stalova Vola

## Atsauces

## Ārējās saites
Noteca

**Noteca** () ir upe Polijā, Vartas labā krasta pieteka. Līdzenumu upe, sākas Kujāvijā un tek pa Lielpolijas zemieni, līdz netālu no Gožovas Velkopolskas ietek Vartā. Bidgoščas kanāls savieno Notecu ar Vislu. Lielākās pilsētas Notecas krastos ir  Inovroclava, Tšcjanka un Čarnkova.

## Ārējās saites
Buga

**Buga** () jeb **Rietumu Buha** (; ) ir upe Eiropā, Polijas—Ukrainas un Baltkrievijas robežupe. Narevas kreisā krasta pieteka. Sākas Ukrainā, Podolijas augstienē, netālu no Ļvivas. Tipiska līdzenuma upe, tek pa Poļesjes un Mazovijas-Podļases zemienēm.

Upes garums — 774 km, ūdens sateces baseina platība — 73 470 km². Vidējais kritums — 0,8 m/km.

## Pilsētas Bugas krastos
Šepticka, Sokaļa, Vlodava, Terespole, Bresta, Drohičina, Broka, Viškova

## Kanāli
* Dņepras—Bugas kanāls savieno Rietumu Bugu ar Dņepras baseinu
* Augustovas kanāls savieno Rietumu Bugu ar Nemunas baseinu
* Mazūru ūdensceļš savieno Rietumu Bugu ar Pregoļas baseinu

## Ārējās saites
Buga (nozīmju atdalīšana)

**Buga** var būt:

* Dienvidbuga - upe Ukrainā, ietek Melnajā jūrā.
* Rietumu Buga - upe Ukrainā, Baltkrievijā un Polijā, Narevas pieteka.
Pilica

**Pilica** () ir upe Polijas centrālajā daļā, Vislas kreisā krasta pieteka. Sākas Krakovas-Čenstohovas augstienē. Līdzenuma upe, tek pa Mazpolijas augstieni un Mazovijas zemieni. Izmanto Lodzas ūdensapgādei.

## Lielākā pilsēta Pilicas krastos

* Tomašova Mazovecka

## Atsauces

## Ārējās saites
Vepša

**Vepša** () - upe Polijas austrumos. Vislas labā krasta pieteka. Sākas Ļubļinas augstienē. Līdzenuma upe, tek pa Ļubļinas augstieni un Mazovijas-Podļases zemieni. Pie Vepšas kreisās pietekas Biščicas atrodas Ļubļina.

## Ārējās saites
Bobra

**Bobra** (, , ) ir upe Polijas dienvidrietumos. Odras kreisā krasta pieteka. Sākas Sudetos, pirmos kilometrus plūst pa Čehijas teritoriju. Krastos vairāki kūrorti. Augštecē ūdenstūrisms. 19. gadsimta beigās, 20. gadsimta sākumā uz Bobras upes tika uzcelti vairāki aizsprosti, kas tagad ir tehnikas pieminekļi.

## Liela pilsēta Bobras krastos

* Jeleņa Gura (*Jelenia Góra*)

[left|thumb|250px|Bobra [Kamenna Gura|Kamenna Gurā]]

## Ārējās saites
Lina

**Lina** (, , ) ir upe Polijas ziemeļaustrumos un Krievijā (Kaļiņingradas apgabalā). Pregoļas kreisā krasta pieteka. Sākas Mazūru ezeru augstienē. Krievijas teritorijā tek pa zemieni. Kanāls savieno ar Mamrija ezeru. Lavas un Pregoļas sateces rajonā esot atradusies seno prūšu galvenā svētnīca — Romuva.

## Pilsētas Linas krastos, sākot no iztekas

* Ņidzica (*Nidzica*)
* Olština (*Olsztyn*)
* Dobre Mjasto (*Dobre Miasto*)
* Lidzbarka Varmiņska (*Lidzbark Warmiński*)
* Bartošice (*Bartoszyce*)
* Sempopole (*Sępopol*)
* Pravdinska (*Правдинск*)

## Ārējās saites
Vkra

**Vkra** () ir upe Polijas ziemeļaustrumos. Narevas labā krasta pieteka. Sākas Mazūru ezeru augstienē. Augštecē divreiz maina nosaukumu (Ņida (*Nida*), Dzjalduvka (*Działdówką*)). Novērojama upes bifurkācija. Līdzenumu upe, krasti diezgan vienmuļi, tāpēc maz piemērota ūdenstūrismam. Lielākās pilsētas krastos: Ņidzica, Dzjaldovo, Bežuņa, Glinojecka, Novi Dvora Mazovecka.

## Ārējās saites
Dunajeca

**Dunajeca** (, ,  — Donsta) — upe Polijā, Vislas labā krasta pieteka. Sākas Tatros kā divas upītes — Bjali Dunajeca (*Biały Dunajec*, Baltā Dunajeca) un Čarni Dunajeca (*Czarny Dunajec*, Melnā Dunajeca). Augštecē strauja, krāčaina upe, ļoti populārs ūdenstūrisma maršruts.

## Lielas pilsētas Dunajecas krastos

* Novi Targa (*Nowy Targ*)
* Ščavņica (*Szczawnica*)
* Novi Sonča (*Nowy Sącz*)
* Tarnova (*Tarnów*)

thumb|190px|left|Dunajecas ieleja
thumb|250px|left|Dunajecas loks Penīnu kalnos

## Ārējās saites
Brda

**Brda** () — upe Polijas ziemeļos, Vislas kreisā krasta pieteka. Sākas Pomožes ezeru augstienē no Smolovas ezera. 20. gadsimta 50. un 60. gados uzceltas vairākas HES. Ietek Vislā netālu no Bidgoščas.

## Lielas pilsētas Brdas krastos

* Bidgošča (*Bydgoszcz*)

## Ārējās saites
Prosna

**Prosna** () ir upe centrālajā Polijā, Vartas kreisā krasta pieteka. Sākas Augšsilēzijā. Ietek Vartā netālu no Pizdriem. Līdz 1945.gadam bija robežupe starp Vāciju un Poliju.

## Liela pilsēta Prosnas krastos

* Kališa (*Kalisz*)

## Ārējās saites
Poļi

**Poļi** () ir tauta Centrāleiropā, Polijas pamatiedzīvotāji. Kopējais poļu skaits pasaulē ir apmēram 50 miljoni. Poļi ir viena no reliģiozākajām tautām mūsdienu Eiropā.

## Izcelsme un vēsture

Poļu nosaukums radies no rietumslāvu cilts poļānu (*polanie*) vārda, kas jau no 8. gadsimta dzīvoja mūsdienu Poznaņas apkārtnē Vartas upes baseinā. Vārda *polanie* tulkojums ir *lauku (tīrumu) iedzīvotāji* (no  — 'lauks, tīrums'). Poļāni veidoja poļu tautas kodolu, šeit 9. gadsimtā radās pirmā Polijas valsts Pjastu dinastijas vadībā, un šeit atradās pirmās Polijas galvaspilsētas — Gņezno, Poznaņa. Konsolidējot ap sevi citas rietumslāvu ciltis Vislas baseinā, pamazām veidojās kopīga poļu identitāte.

Visu poļu tautas pastāvēšanas laiku viens no galvenajiem jautājumiem bija sadzīvošana vai pretdarbība vāciešiem, kuru "Dzīšanās uz austrumiem" politika (*[[Drang nach Osten]]*) bija vērsta arī pret poļu apdzīvotajiem apgabaliem. Šajā ciņā tika piedzīvotas gan spožas uzvaras (Grīnvaldes kauja), gan rūgti zaudējumi (Polijas dalīšanas).
16. gadsimta vidū poļi kopā ar lietuviešiem spēja radīt Polijas-Lietuvas kopvalsti jeb Žečpospolitu (*Rzeczpospolita Obojga Narodów*), kas bija viena no tālaika Eiropas lielvarām ar savdabīgu valsts iekārtu (muižnieku republiku). Tā ietekmēja  baltkrievu un ukraiņu tautu mentalitāti un kultūru.

18. gadsimta beigās Polija-Lietuva dažādu iekšēju un ārēju iemeslu dēļ tika sadalīta starp spēcīgākajiem kaimiņiem - Prūsiju, Krieviju un Austriju, kas radīja pirmo poļu emigrantu vilni Eiropā un Amerikā.
Kopš Polijas valsts izzušanas 19. gadsimtā Eiropā radās t.s. *poļu jautājums*. Poļi cīņā par savas valsts atjaunošanu kļuva par pastāvošā politiskā *[[status quo]]* niknākajiem ienaidniekiem. Polijā un Lietuvā notika Novembra sacelšanās (1830—1831) un Janvāra sacelšanās (1863—1864), arī vairāku citu Eiropas revolūciju laikā poļi bija nemiernieku pirmajās rindās.

Pēc Pirmā pasaules kara, sabrūkot Vācijas, Austroungārijas un Krievijas Impērijām, 1918. gada 11. novembrī atkal nodibinājās neatkarīga Polijas valsts (*Rzeczpospolita Polska*).
Smags izaicinājums poļu tautas pastāvēšanai bija Otrais pasaules karš, jo pēc Ribentropa-Molotova vienošanās divi agresori — PSRS un hitleriskā Vācija okupēja Poliju un savās okupācijas zonās veica apzinātas poļu elites iznīcināšanas akcijas. Poļi atbildēja ar niknu pretošanos (skat. Polijas slepenā valsts). 
Lai arī Otrajā pasaules karā Polija zaudēja 22% no iedzīvotājiem un ievērojamas teritorijas valsts austrumos, kara rezultātā Polija ieguva ievērojamas teritorijas rietumos uz Vācijas rēķina, un, veicot etniskās tīrīšanas, faktiski kļuva par viennacionālu valsti.

## Latvijas poļi

Poļi ir viena no vēsturiskajām Latvijas mazākumtautībām. Vairums Latvijas poļu dzīvo gan Daugavpils (12 934, 13,9%), Rīgas (12 916, 1,8%) un Jelgavas (1058, 1,9%) pilsētās, gan arī Augšdaugavas novadā (2533, 10,2%) un Krāslavas novadā (1096, 5,4%).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Latvijas Poļu savienība
Neise

:*Neise ir arī [[Nisa]]s vāciskais nosaukums*

**Neise**, **Nisa Lužicka** (, , ) ir Odras kreisā krasta pieteka Čehijā, Vācijas un Polijas robežupe 198 km garumā. Daļa no tā sauktās Oderas-Neises līnijas. Sākas Sudetos, Jizeras kalnos Čehijā. Līdz Gerlicai plūst pa dziļu ieleju. HES.

## Lielas pilsētas Neises krastos

* Libereca (*Liberec*) - Čehijā
* Gerlica (*Görlitz*) - Vācijā

## Atsauces

## Ārējās saites
Sistēmplate

**Sistēmplate** (), saukta arī par **pamatplati** vai **mātesplati**, ir centrālā jeb galvenā montāžas plate sarežģītās elektroniskās sistēmās, piemēram, datoros.

Tipisku datoru veido mikroprocesors, pamata atmiņa un citas sistēmplates pamatkomponentes. Citas datora komponentes, piemēram, ārējie datu nesēji, audio un video kontroles ierīces, perifērijas ierīces parasti tiek savienotas ar sistēmplati, izmantojot dažāda veida savienotājus un kabeļus.

## Datora sistēmplates sastāvdaļas

### Universālās
Jebkuram datoram parasti ir šīs divas komponentes:
* Centrālā procesora ligzda, kurā ievieto centrālo procesoru,
* RAM sloti

### Paplašināšanas sloti
Paplašināšanas slotu skaits un tipi ir atkarīgi no sistēmplates ražotāja un izmantotā mikroshēmu komplekta ierobežojumiem. Pazīstamākie slotu tipi ir:
* ISA
* PCI
* AGP
* PCI-Express

Vecākās sistēmās ir sastopami arī šādi sloti:
* S-100
* NuBus
* SBus
* MCA (mikrokanāla arhitektūra)
* VESA Local Bus
* EISA

### Perifērijas interfeisi
[thumb|200px|[1993. gada Octek Jaguar V sistēmplate.]]

Sistēmplates var saturēt arī dažādus perifērijas iekārtu pieslēgšanai paredzētus interfeisus, piemēram:

* IDE kontrolierus
* Serial ATA kontrolierus
* USB portus
* FireWire portus
* Bluetooth
* Ethernet interfeisu
* SCSI
* Paralēlo pieslēgvietu
* Virknes pieslēgvietu

## Skatīt arī
* BIOS
* Mikroshēmojums
* Personālā datora aparatūra
* *[[plug and play]]*

## Atsauces

## Ārējās saites
* Sistēmplates pamatraksturojums
* Sistēmplašu ražotāju saraksts un saites uz BIOS atjauninājumiem 
* Sistēmplašu pārskati
PHP

***PHP: Hypertext Preprocessor*** (no  "PHP Hiperteksta priekšprocesors") ir atvērtā pirmkoda skriptu valoda, kura sākotnēji bija paredzēta servera puses lietojumos dinamiska tīmekļa lapu ģenerēšanai. PHP var izmantot arī ar komandrindas saskarni.

PHP ir no platformām neatkarīga valoda, kas nozīmē, ka kodēt programmu var vienā vidē, bet izplatīt citā vidē. PHP var darbināt gan *Windows* operētājsistēmā, gan uz daudzām *Unix* versijām un *Mac OS X*.

PHP ir brīvā programmatūra, un tiek izplatīta ar PHP licences noteikumiem.

## Vēsture
1994. gadā dāņu programmētājs Rasmuss Lerdorfs izstrādāja nelielu *[[Perl]]* skriptu kopumu savai tīmekļa vietnei, kuru nosauca ***Personal Home Page Tools***. Taču drīz vien ar *Perl* skriptiem vien nepietika, un tie tika pārrakstīti C valodā un papildināti ar jaunām iespējām.

1997. gadā divi Izraēlas Tehnoloģiju institūta zinātnieki pārrakstīja PHP parseri, kas bija pamats PHP 3. 1998. gadā viņi pārrakstīja arī PHP pamata funkcijas, radot Zend dzinēju (*Zend Engine*).

2000. gada maijā iznāca PHP 4, kas saturēja *Zend Engine 1.0*.

2004. gada 13. jūlijā iznāca PHP 5 ar *Zend Engine II*.

2005. gadā sākās darbs pie PHP 6. versijas izstrādes. Tajā viens no svarīgākajiem uzlabojumiem bija paredzēts pilnīgs unikoda atbalsts. Tomēr tā implementēšana izrādījās pārāk sarežģīta, kā arī radīja ātrdarbības problēmas, tāpēc galu galā unikoda atbalsta izmaiņas tika atmestas, bet pārējās sagatavotās izmaiņas ienestas PHP ar versijām 5.3 un 5.4.

2015. gada nogalē iznāca PHP 7. versija ar *Zend Engine 3*, bet 6. versijas numurs tika izlaists, lai sākotnēji ieplānotās (un jau iespieddarbos daļēji aprakstītās) PHP 6 iespējas nejuktu ar reāli īstenotajām.

2020. gada 26. novembrī iznāca PHP 8, kas šobrīd ir visplašāk izmantotā PHP versija. PHP 8 ir izmaiņas, kas nav saderīgas ar iepriekšējām versijām.

## Sintakse

PHP parsē tam nodoto tekstu tikai starp norobežotājiem. Ārpus tiem teksts tiek izvadīts tieši, bez apstrādes. Norobežotāji var būt `<?php`, lai sāktu, un `?>`, lai noslēgtu PHP sekciju. Var būt arī šādi norobežotāji: `<script language="php">` un `</script>`. Var izmantot arī norobežotāju saīsinātās formas `<?` un `?>`, kā arī ASP stila norobežotājus `<%` un `%>`.

## Vienkāršs koda piemērs

```

```


## Izmantošana
Pamatā PHP izmanto uz tīmekļa servera kā skriptu valodu, ar kuru sagatavo tīmekļa lapas. To bieži izmanto arī kā komandrindu skriptu valodu.
Visbiežāk PHP izmanto ar *Linux* serveriem kopā ar ''Apache'' vai *[[Nginx]]* HTTP serveri un *[[MySQL]]*, *[[PostgreSQL]]* vai *[[MariaDB]]* datu bāzi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā PHP tīmekļa vietne
* php.lv  — Latvijas PHP programmētāju resurss
Visloka

**Visloka** () ir upe Polijas dienvidaustrumos, Sanas kreisā krasta pieteka. Sākas Zemajos Beskīdos. Ietek Sanā. Šo upi nevajadzētu sajaukt ar netālu plūstošo tāda paša nosaukuma upi **Visloku** (*Wisłok*'a**') - Vislas pieteku. Vēsturiski Visloka līdz 1340. gadam bija robežupe starp Kijivas Krievzemi un Polijas zemēm.

## Liela pilsēta Vislokas krastos
* Žešova (*Rzeszów*)

## Ārējās saites
Spins

**Spins** fizikā ir elementārdaļiņas vai atoma kodola iekšējās kustības daudzuma moments. Spins ir kvantu mehānikas fenomens, un tam nav ekvivalenta klasiskajā mehānikā. Spins nav saistīts ar rotējošām iekšējām masām, bet gan ir pašas daļiņas neatņemama īpašība. Tādām elementārdaļiņām kā elektrons var būt spins, kas nav vienāds ar nulli, lai arī tām nav iekšējās struktūras.

Slavenais austriešu fiziķis Volfgangs Pauli, šķiet, bija pirmais, kas aprakstīja šo īpašību.
Drvenca

**Drvenca** () ir upe Polijas ziemeļos, Vislas labā krasta pieteka. Sākas Mazūru ezeru augstienē. Ietek Vislā 10 km augšpus Toruņas. Savienota pa kanālu ar Elblongu. Dabas rezervāts un populārs ūdenstūrisma maršruts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Katete

right
**Katetes** ir taisnleņķa trijstūra malas, kas savā starpā veido taisnu leņķi. Taisnajam leņķim pretim atrodošos trijstūra malu sauc par hipotenūzu.

Jebkura taisnleņķa trijstūra katra katete ir īsāka par hipotenūzu, bet abu katešu kopējais garums ir lielāks par hipotenūzas garumu.
Juzefs Bems

**Juzefs Zahariašs Bems** (, ; dzimis , miris ) bija poļu politiķis un militārais darbinieks. poļu, ungāru un osmaņu armiju ģenerālis. Poļu un ungāru nacionālais varonis.

Dzimis Tarnovā jurista ģimenē. 15 gadu vecumā iestājās karaskolā, un jau 18 gadu vecumā piedalījās Napoleona 1812. gada karā. No 1815. gada līdz 1825. gadam Polijas caristes armijā, kad tika atlaists par politisko neuzticamību, un emigrēja uz Austriju, kur uzturējās Ļvivā.

Pēc Novembra sacelšanās sākuma 1830. gadā, kļuva par vienu no tās līderiem Polijā līderiem. Komandēja sacelšanās dalībnieku artilērijas daļas. Vadīja Varšavas aizstāvēšanu pret krievu karaspēku. Pēc sacelšanās sakāves emigrācijā, uzturējās dažādās valstīs, cenšoties organizēt poļu leģionus.

Pēc 1848. gada revolūcijas sākšanās, vadīja Vīnes aizstāvēšanu pret imperatora karaspēku, bet pēc tam Ungārijā kļuva par vienu no ungāru sacelšanās miltārajiem līderiem, vispirms vadot revolucionāro armiju Transilvānijā, bet pašā revolūcijas beigu periodā kļūstot par visas Ungārijas armijas virspavēlnieku.

Pēc 1848. gada revolūcijas sakāves emigrēja uz Osmaņu impēriju, dzīvoja Kitahjā, iestājās sultāna militārajā dienestā, pārgāja islāmā, pieņemot Muratpašā vārdu. Mira kā Halebas gubernators.

1929. gadā ģenerāļa Bema mirstīgās atliekas tika pārvestas no Halebas uz dzimto pilsētu Tarnovu un apglabātas mauzolejā pilsētas parkā.

1956. gada Ungārijas revolūcija sākās ar nemieriem pie Juzefa Bema pieminekļa Budapeštā.

## Ārējās saites
Amerikas Savienoto Valstu karogs

**Amerikas Savienoto Valstu karogā** redzamās 50 zvaigznes simbolizē ASV 50 štatus, bet 13 svītras (7 sarkanas un 6 baltas) - pirmos ASV štatus austrumu piekrastē. Sākumā uz karoga atradās 13 zvaigznes un 13 svītras, bet nākot klāt jauniem štatiem nāca klāt arī jaunas zvaigznes, svītru skaits gan palika nemainīgs. Karoga krāsas ņemtas no Lielbritānijas karoga, kurai līdz pat 1776. gadam piederēja koloniālā vara. Pēdējā zvaigznīte karogā tika iezīmēta 1960. gadā, kad par atsevišķu štatu kļuva Havaju salas.
## Vēsture
### Karoga dizaina vēsturiskā attīstība

## Atsauces

## Ārējās saites
* Encyclopedia Smithsonian: Facts About the United States Flag
* Text of the United States Flag Code (chap. 1 of Title 4 of the United States Code)
* Executive Order No. 10798, with specifications and regulations for the current flag
* July 1942: United We Stand  – National Museum of American History online exhibition highlighting some 500 magazines featuring the American flag on their cover during World War II
Mordehajs Aņelevičs

**Mordehajs Aņelevičs** (*מרדכי אנילביץ',Mordechaj Anielewicz*) (dzimis 1919. vai 1920. gadā Viškovā (*Wyszkow*) uz ziemeļaustrumiem no Varšavas, miris  Varšavā, Ģenerālgubernatūrā (*Generalgouvernement für die besetzten polnischen Gebiete*), tagad Polijā) bija ebreju pretošanās kustības dalībnieks, Varšavas geto sacelšanās vadītājs, Ebreju kaujas organizācijas (*Żydowska Organizacja Bojowa* - ŻOB) vadītājs.

Dzimis trūcīgā ģimenē Viškovā netālu no Varšavas. Pēc vidusskolas beigšanas kļuva par cionistu-sociālistu organizācijas *Hashomer Hatzair* līderi.

Pēc Otrā pasaules kara sākuma, 1939. gada 7. septembrī, kopā ar domubiedru grupu bēga no vācu karaspēka uz Polijas austrumiem. Kad Polijas austrumdaļu okupēja PSRS karaspēks, Aņelevičs centās nelegāli doties uz Rumāniju, lai organizētu ebreju transportēšanas kanālu uz Izraēlu, bet uz robežas tika arestēts un kādu laiku pavadīja PSRS cietumā, tomēr tika atbrīvots un devās uz Varšavas geto. Neilgu laiku pēc tam Aņelevičs devās uz Viļņu, ko tolaik bija okupējusi PSRS un organizēja ebreju kaujas vienības iesūtīšanai vācu okupētajās teritorijās, tad atkal atgriezās Varšavas geto un organizēja nelegālas ebreju kaujas grupas.

1942. gadā vasarā notika pirmā ebreju deportācija uz Treblinkas nāves nometni. 1942. gadā novembrī Aņelevičs tika ievēlēts par *ŻOB* vadītāju. Viņam izdevās nodibināt kontaktus ar poļu valdību Londonā un iegūt nelielu ieroču daudzumu. 1943. gadā *ŻOB* nāca klajā ar uzsaukumu ebreju vidū - *Nekādu deportāciju, laiks mirt kā vīriem*. Kad 1943. gada 18. janvārī vācieši mēģināja sākt otru deportācijas kampaņu, tā tika izjaukta.

Kad 1943. gada 19. aprīlī (ebreju Pashas laikā) sākās vispārējs vācu uzbrukums Varšavas geto, Aņelevičs bija cīnītāju rindās, bet 8. maijā, kad kaujas iznākums bija skaidrs, kopā ar domubiedriem izdarīja pašnāvību bunkurā Milas ielā 18 (*ulica Miła 18*).

Poļu valdība Londonā Aņeleviču pēc nāves apbalvoja ar augstāko militāro apbalvojumu - *Virtuti Militari*, bet Izraēlā viņa vārdā nosaukts kibucs.

## Ārējās saites
Zbigņevs Bžeziņskis

**Zbigņevs Kazimežs Bžeziņskis** (; dzimis , miris ) bija poļu izcelsmes ASV politiķis un politologs. Pēdējā laikā bija pasniedzējs *[[The Paul H. Nitze School of Advanced International Studies]]* (SAIS) un pētnieks *[[Center for Strategic and International Studies]]* (CSIS) ASV. Zbigņevs Bžezinskis bija Latvijas Okupācijas muzeja goda padomes loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1928. gadā Varšavā diplomāta ģimenē. Tēvs Tadeušs Bžeziņskis 1920. gadā bija cīnījies Polijas armijas rindās Poļu-padomju karā. No 1931. līdz 1935. gadam tēvu norīkoja darbā Vācijā un Zbigņevs bija aculiecinieks nacisma dzimšanai. No 1936. līdz 1938. gadam tēvs strādāja par diplomātu PSRS, Staļina Lielā terora laikā.

1938. gadā Bžeziņsku ģimeni norīkoja darbā uz Kanādu, bet, kad Molorova—Ribentropa pakta rezultātā Poliju sadalīja divu agresoru starpā, Bžeziņsku ģimene nolēma neatgriezties dzimtenē.

1950. gadā Bžeziņskis ieguva maģistra grādu Makgila Universitātē Otavā Kanādā, specializējoties Padomju Savienības un totalitārisma jautājumos. Pēc tam viņš ieguva doktora grādu Hārvarda Universitātē ASV. 1958. gadā Bžeziņskis kļuva par ASV pilsoni.

Bžeziņskis iesaistījās ASV politikas izstrādē pret PSRS un tās satelītvalstīm un bija viens no ASV Demokrātiskās partijas ārpolitikas ideologiem. Bija sabalansētas, neagresīvas politikas attiecībā pret PSRS piekritējs (mierīgās līdzāspastāvēšanas princips), jo uzskatīja, ka tas novājina sociālisma nometni, it sevišķi Austrumeiropā.

1960. gada ASV prezidenta vēlēšanās Bžeziņskis bija Džona Kenedija padomdevējs, bet no 1977. gada līdz 1981. gadam bija prezidenta Džimija Kārtera padomnieks nacionālās drošības jautājumos.

Bžeziņskis bija viens no Helsinku procesa galvenajiem ideologiem, pēc tam viens no lielākajiem cilvēktiesību neievērošanas kritiķiem un disidentu atbalstītājiem PSRS un tās satelītvalstīs.

Pēc prezidenta Kārtera pilnvaru beigām uzstājās kā eksperts ārpolitikas jautājumos, izdeva grāmatas.
Aleksandrs Dimā

**Aleksandrs Dimā** () var būt:

* Aleksandrs Dimā (tēvs) (*Alexandre Dumas père*, 1802-1870) — franču rakstnieks;
* Aleksandrs Dimā (dēls) (*Alexandre Dumas fils*, 1824-1895) — franču rakstnieks.
Florians Cenova

**Florians Cenova** (kašūbu: *Florian Cenôwa*, ; dzimis , miris ) bija kašūbu nacionālās atmodas darbinieks, kašūbu folkloras vācējs un pirmās kašūbu valodas vārdnīcas autors, pēc profesijas ārsts.

Dzimis amatnieka ģimenē. No 1831. līdz 1841. gadam mācījās ģimnāzijā Hojņicē. No 1841. gada līdz 1843. gadam Breslavā studēja filozofiju un medicīnu, kur piedalījās poļu literārā pulciņa darbībā. Studijas pabeidza Kēnigsbergā.

1846. gadā piedalījās pretvācu sacelšanās Starogardā Gdaņskā, par ko Berlīnē tiesāts. Tomēr, sākoties 1848. gada revolūcijai, atbrīvots, un 1851. gadā ieguvis doktora grādu medicīnā. Turpmāk strādāja kā ārsts, paralēli darbojoties kā literāts un sabiedrisks darbinieks.

Kašūbu un poļu vēsturē iegājis kā kašūbu valodas rakstības ieviesējs, cīnītājs pret pārvācošanu un panslāvists.

## Ārējās saites
Analītiskā ķīmija

**Analītiskā ķīmija** ir zinātne, kas pēta un pilnveido ķīmiskās analīzes metodes. Dažreiz ar jēdzienu analītiskā ķīmija saprot ķīmisko analīzi (izmantojot analītiskās ķīmijas metodes, pēta dažādu vielu ķīmisko sastāvu un struktūru, īpaši organisku vielu).

## Iedalījums
Ķīmiskās analīzes metodes var iedalīt pēc dažādiem kritērijiem.

Analīzes metodes iedala kvalitatīvajās un kvantitatīvajās.
* Kvalitatīvās metodes - nosaka, vielas vai elementa, vai funkcionālās grupas klātbūtni pētāmajā paraugā (iespējamie rezultāti: ir, nav, ir nedaudz).
* Kvantitatīvās metodes - nosaka, kādas zināmas vielas, vielu vai funkcionālās grupas daudzumu paraugā (iegūtais rezultāts parasti ir % no parauga masas vai tilpuma).

Pēc analizējamā materiāla rakstura izšķir:
* Neorganisko vielu analīze (analizē neorganiskās vielas un ūdeni)
* Organisko vielu analīze (analizē organiskās vielas, vairāk pievēršas struktūru noteikšanai)

Pēc analizējamo objektu masas lieluma izšķir:
* makroanalīze (10-10-1 g vielas)
* pusmikroanalīze (10-1-10-2 g vielas)
* mikroanalīze (10-2-10-3 g)
* ultramikroanalīze (10-3-10-6 g).

Analītiskās ķīmijas metodes iedala ķīmiskajās (titrimetrija, gravimetrija), fizikāli ķīmiskās (fotometriskā titrēšana, elektrogravimetrija) un fizikālajās (atomu absorbcijas fotometrija, emisijas spektrālanalīze, radioaktivācijas analīze).

Visas analītiskās ķīmijas metodes izmanto analītiskos signālus, kas rodas norisot ķīmiskām reakcijām vai fizikāliem procesiem. Ķīmiskās analīzes metodes bieži vien ir precīzākas par fizikālķīmiskajām un fizikālajām. Fizikālās un fizikālķīmiskās metodes var būt jutīgākas (var lietot mazākus paraugus) un ātrākas par ķīmiskajām. Fizikālās metodes parasti ir dārgas, jo ir nepieciešama dārga aparatūra.

## Vēsture
Analītiskā ķīmija par zinātni sāka veidoties 17. gadsimta otrajā pusē, kad bija uzkrāta empīriska pieredze vielu sastāva noteikšanā. 17. gs. vidū R. Boils radīja ķīmiskā elementa jēdzienu, sāka sistematizēt analītiskās reakcijas, pirmais lietoja indikatorus skābju un bāzu noteikšanai. Sistemātisko katjonu analīzi izveidoja T. Bergmanis, to pilnveidoja K. Frezēniuss. Kvantitatīvo analīzi (gravimetriju) 18. gadsimtā aizsāka T. Bergmanis un A. L. Lavuazjē, kas pirmais sāka analizēt organiskās vielas un to degšanas produktus. J. J. Bercēliuss noteica atommasu 45 elementiem, izstrādāja jaunas kvantitatīvās analīzes metodes un organisko savienojumu elementanalīzi, kuru 19. gadsimta sākumā pilnveidoja J. Lībigs. Titrimetrisko analīzi radīja Ž. L. Gē-Lisaks 19. gs. sākumā. Spektrālanalīzi 1859. gadā aizsāka R. Bunzens un G. R. Kirhofs. 20. gadsimtā tika izstrādātas daudzas jaunas instrumentālās analīzes metodes un līdz galam izveidota analītiskās ķīmijas teorētiskā bāze.

Latvijā pirmie pētījumi analītiskajā ķīmijā tika veikti 18. gs. beigās un 19. gs. sākumā (sēravotu analīzes). T. Grothuss atklāja dzelzs un kobalta krāsu reakcijas ar rodanīdiem. E. Iegrīve atklāja daudz jaunu organisko reaģentu mikroķīmiskajai analīzei. G. Vanags - jaunus reaģentus organiskajai analīzei.
Glicerīns

**Glicerīns** (propāntriols-1,2,3, glicerols, CH2OHCHOHCH2OH) ir caurspīdīgs, bezkrāsains, viskozs šķidrums ar saldu garšu. Atšķirībā no dažiem citiem vairākvērtīgajiem spirtiem, piemēram, etilēnglikola, glicerīns nav toksisks.

## Atrašanās dabā
Glicerīns dabā ir sastopams dzīvnieku taukos taukskābju esteru veidā.

## Iegūšana
Iegūst tauku pārziepošanas procesā kā ziepju ražošanas blakusproduktu. Var iegūt arī sintētiski.

:400px

## Īpašības
Uzmanīgi oksidējot glicerīnu, var iegūt glicerīnaldehīdu: tas ir vienkāršs ogļhidrāts, un tam ir iespējami 2 optiskie izomēri.

Dehidratējot glicerīnu, rodas akroleīns — nepiesātinātais aldehīds:

: HOCH2CH(OH)−CH2OH → H2C=CH−CHO + 2 H2O

## Izmantošana
Glicerīnu lieto nitroglicerīna ieguvei un polimēru (krāsu bāzes) ieguvei. To pievieno šķidrumiem kā antifrīzu, kā arī izmanto vīna saldināšanai, liķiera ražošanā un parfimērijā.

## Ārējās saites
* glicerins | Medicīnas termins
Metrs

thumbnail|235px|No 1889. līdz 1960. gadam metrs bija vienāds ar stieņa garumu, kas bija izgatavots no platīna un irīdija sakausējuma un atradās Parīzē Starptautiskajā svaru un mēru birojā
**Metrs** (simbols: **m**) ir Starptautiskās mērvienību sistēmas (SI) garuma pamatmērvienība, kas ir vienāda ar attālumu, ko gaisma veic vakuumā  sekundēs. CGS sistēmā garuma pamatmērvienība ir centimetrs.

Vēsturiski metra mērvienība radās 1797. gadā Francijā, un toreiz tika noteikts, ka tā ir vienāda ar  daļu no tā Zemes meridiāna garuma, kas ir novilkts caur Parīzi no Ziemeļpola līdz ekvatoram. Mērvienības nosaukums ir radies no grieķu vārda  (*metron*), kas nozīmē "mērs", "lineāls". No 1889. līdz 1960. gadam metrs bija vienāds ar stieņa garumu, kas bija izgatavots no platīna (90%) un irīdija (10%) sakausējuma un atradās Parīzē Starptautiskajā svaru un mēru birojā (*Bureau international des poids et mesures*). 1960. gadā pieņēma, ka metrs ir attālums, kurā  reizes ietilpst kriptona-86 atomu izstarotās oranžas gaismas viļņa garums. Pašreizējā definīcija, ka metrs ir attālums, ko gaisma veic vakuumā  sekundēs, ir spēkā kopš 1983. gada.

## SI daudzkārtņi

## Sakarības ar citām garuma mērvienībām

## Atvasinātās vienības
Mērvienība metrs ir dažu atvasināto mērvienību pamatā, piemēram, kvadrātmetrs (mēra laukumu), kubikmetrs (tilpumu). Metrs ir arī daļa no citu lielumu mērvienībām, piemēram, ātrumu mēra metros sekundē, paātrinājumu — metri sekundē ik sekundi, spēku — kilograms × metrs sekundē ik sekundi utt.

## Atsauces

## Ārējās saites
Karbonāti

thumb|200px|Karbonātjona modelis
**Karbonāti** ir ogļskābes (H2CO3) sāļi. Lielākā daļa karbonātu slikti šķīst ūdenī, šķīstoši ir tikai nātrija, kālija un amonija karbonāti. Sārmzemju metālu karbonāti ir sastopami dabā karbonātiežu sastāvā. Par karbonātiem dažreiz sauc arī ogļskābes esterus (R1R2CO3). **Karbonātjons** (CO32-) ir ogļskābes anjons. Ogļskābe ir vāja divvērtīga skābe. **Hidrogēnkarbonāti** ir ogļskābes skābie sāļi. **Hidrogēnkarbonātjons** - HCO3-.

Ūdens šķīdumos karbonātjoni, hidrogēnkarbonātjoni, oglekļa dioksīds un ogļskābe atrodas dinamiskā līdzsvarā. Bāziskā vidē pārsvarā eksistē karbonātjoni, vāji bāziskā vidē pārsvarā ir hidrogēnkarbonātjoni, skābākos apstākļos pastāv līdzsvars starp oglekļa dioksīdu un ogļskābi, kas parasti ir stipri nobīdīts uz molekulārā CO2 pusi.

Daudzi dabā sastopamie karbonāti ir nozīmīgi derīgie izrakteņi. Izplatītākais ir kalcija karbonāts (kalcīts), kaļķakmens galvenā sastāvdaļa. Dažu metālu rūdas (purva dzelzsrūda) ir sastopamas karbonātu veidā, lai arī tiem ir tendence sadalīties par oksīdiem.
Sārmu metāli

**Sārmu metāli** ir periodiskās tabulas IA grupas ķīmiskie elementi. Sārmu metāli ir litijs, nātrijs, kālijs, rubīdijs, cēzijs un francijs. Šie metāli tā tiek saukti, jo, reaģējot ar ūdeni, veido sārmus (hidroksīdus). Sārmu metāli ir visaktīvākie metāli un brīvā veidā dabā nav sastopami, jo intensīvi reaģē ar ūdeni un gaisā esošo skābekli. Nātrijs un kālijs ir  6. un 7. izplatītākais ķīmiskais elements Zemes garozā, toties francija Zemes garozā tikpat kā nav, jo tas ir ļoti radioaktīvs. Sārmu metālus brīvā veidā iegūst, elektrolizējot to savienojumu (parasti hlorīdu vai hidroksīdu) kausējumus. Palielinoties atommasai, palielinās ķīmiskā aktivitāte.

## Fizikālās īpašības
Sārmu metāliem ir zemas kušanas temperatūras, piemēram, litijs kūst 180 °C temperatūrā, bet cēzijs jau 28 °C. Šie elementi ir labi siltumvadītāji un elektrovadītāji. Tie ir arī mīksti, viegli griežami ar nazi. Arī to blīvums, salīdzinot ar citiem metāliem, ir mazs.

## Ķīmiskās īpašības
Sārmu metāliem ir vismazākā elektronegativitāte, tāpēc tie reaģē ar dažādiem nemetāliem. Mazliet no pārējiem sārmu metāliem atšķiras litijs. Salīdzinot ar citiem sārmu metāliem, tas sliktāk reaģē ar ūdeni, skābekli un halogēniem, toties labāk reaģē ar slāpekli, oglekli un ūdeņradi.

### Reakcijas ar ūdeni
Visi sārmu metāli (Me) ļoti labi reaģē ar ūdeni.
: \mathrm{ 2Me + 2H_2O \longrightarrow 2MeOH + H_2} 

## Skatīt arī
* Sārmzemju metāli

## Atsauces

## Ārējās saites
Sārmzemju metāli

**Sārmzemju metāli** ir periodiskās tabulas 2. grupas elementi. Brīvā veidā tie ir visai aktīvi un dabā nav sastopami. Saskaroties ar ūdeni un gaisa skābekli, tie oksidējas. Sārmzemju metāli ir: berilijs, magnijs, kalcijs, stroncijs, bārijs un rādijs. Berilijam un magnijam oksīda kārtiņa ir salīdzinoši izturīga, tāpēc normālos apstākļos tie neoksidējas, pārējiem sārmzemju metāliem oksīda kārtiņa ir poraina vai nenoturīga, tāpēc tie gaisā oksidējas. Sārmzemju metālus parasti iegūst, elektrolizējot to savienojumu (parasti hlorīdu) kausējumus. Sārmzemju metālus var arī iegūt, reducējot to savienojumus ar sārmu metāliem. Dabā izplatītākie sārmzemju metāli ir magnijs un kalcijs. Rādijs ir radioaktīvs. Palielinoties atommasai, palielinās ķīmiskā aktivitāte un samazinās karbonātu šķīdība ūdenī. Šo elementu vērtība savienojumos ir +2.

Daudzi avoti starp sārmzemju metāliem neiekļauj beriliju un magniju, pamatojot to ar šo elementu izteikti atšķirīgām ķīmiskām īpašībām, piemēram, berilijs nereaģē ar ūdeni, magnijs to dara vien paaugstinātās temperatūrās, bet pārējie 2. grupas elementi ar ūdeni reaģē istabas temperatūrā. Berilijam, atšķirībā no pārējiem 2. grupas elementiem, ir raksturīgi kovalenti savienojumi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Cianīdi

**Cianīdi** ir ciānūdeņražskābes (zilskābes) HCN sāļi. Šķīstošie neorganiskie cianīdi ir ļoti toksiski dzīviem organismiem. Dabā cianīdi ir reti sastopami, jo ciānūdeņražskābe ir ļoti vāja skābe (vājāka par ogļskābi), un cianīdi ātri sadalās. Cianīdu toksiskums lielā mērā ir saistīts ar to, ka ciānūdenražskābes anjoni veido ļoti stabilus kompleksus. Līdzīgi notiek saindēšanās ar oglekļa monoksīdu (CO) un karboniliem.

Organiskos cianīdus sauc par nitriliem. Tie ir organiski savienojumi, kuru molekulā viens vai vairāki ūdeņraža atomi ir aizvietoti ar cianogrupu (-CN). Tie ir mazāk toksiski kā neorganiskie cianīdi.

## Skatīt arī
* Ciānūdeņražskābe
* Cianāti
* Nitrili
Ginters Grass

thumb|right|200px|Ginters Grass pirmskara māja Gdaņskas laikā nelielu sniegputenī

**Ginters Vilhelms Grass** (;  — ) bija kašūbu izcelsmes vācu rakstnieks. 1999. gada Nobela prēmijas laureāts literatūrā.

## Biogrāfija

Dzimis starp pasaules kariem Dancigas brīvpilsētā pārtikas veikala īpašnieka ģimenē, mācījies dzimtās pilsētas Konrāda (*Conradinum*) ģimnāzijā.

Otrā pasaules kara laikā tika iesaukts Darba dienestā (*Arbeitsdienst*).  Grass atzina, ka 1944. gadā ticis iesaukts un dienēja *[[Waffen-SS]]* daļās Drēzdenē. 1945. gadā viņu ievainoja, un Grass nokļuva amerikāņu karagūstekņu nometnē, kur divus gadus strādāja šahtā.

Pēc atbrīvošanas studēja tēlniecību un grafiku, vispirms Diseldorfā, pēc tam Berlīnē. Kopš 1960. gada dzīvoja Berlīnē, tomēr bieži uzturējās Šlēsvigā-Holšteinā.

Pasaulslavens kļuvis jau ar savu pirmo romānu — "Skārda bungas" (*Die Blechtrommel*), kuru sarakstīja 1959. gadā.

No 1983. līdz 1986. gadam bija Berlīnes Mākslas akadēmijas prezidents.

Pēc politiskajiem uzskatiem un sabiedriskās darbības bieži pieskaitāms kreisajam, sociāldemokrātiskajam spārnam. Pacifists. 1989. — 1990. gadā iebilda pret VFR un VDR apvienošanos, jo uzskatīja, ka apvienotā Vācija neglābjami kļūs par agresīvu, nacionālistisku valsti.

Pēc romāna "Skārda bungas" motīviem vācu kinorežisors Folkers Šlendorfs uzņēmis tāda paša nosaukuma filmu, kas 1979. gadā ieguva Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā un Amerikas Kinoakadēmijas balvu par labāko filmu svešvalodā 1980. gadā.

Miris 2015. gada 13. aprīlī.

## Darbi

* Dancigas triloģija/*Danziger Trilogie*
** Skārda bungas/*Die Blechtrommel* (1959)izdota latviski — tulkotājs:Silvija Brice, apgāds Atēna, 2001 un 2003, 696 lpp. ()
** Kaķis un pele/*Katz und Maus* (1961)izdota latviski — tulkotājs:Silvija Brice, apgāds Atēna, 2004, 120 lpp. ()
** Suņagadi/*Hundejahre* (1963)
* Ar vietējo narkozi/*Örtlich betäubt* (1969)
* No gliemeža dienasgrāmatas/*Aus dem Tagebuch einer Schnecke* (1972)
* Bute/*Der Butt* (1977)
* Tikšanās Telgtē/*Das Treffen in Telgte* (1979)
* Galvasguļa/*Kopfgeburten oder Die Deutschen sterben aus* (1980)
* Žurka/*Die Rättin* (1986)
* *Zunge zeigen. Ein Tagebuch in Zeichnungen* (1988)
* *Unkenrufe* (1992)
* *Ein weites Feld* (1995)
* Mans gadsimts/*Mein Jahrhundert* (1999)
* Krabja gaitā/*Im Krebsgang* (2002)izdota latviski — tulkotājs:Silvija Brice, apgāds Atēna, 2002, 213 lpp. ()
* *Letzte Tänze* (2003)

## Ārējās saites

* 
* Fragments no romāna "Kaķis un pele"
* Gintera Grasa Nobela lekcija vāciski, zviedriski un angliski
Esteri

thumb|right|Esteru vispārīga struktūrformula; esteris radies no skābes R−COOH un spirta R'−OH)
**Esteri** ir skābju un spirtu savienošanās reakcijas produkti. Skābe var būt gan organiskā skābe, gan arī neorganiskā skābe. Estera molekulā izšķir skābes atlikumu un spirta atlikumu. Skābekļa atoms, kas saista šos divus atlikumus, ir no spirta. Esteru nosaukumus veido no spirta atlikuma nosaukuma un skābes atlikuma nosaukuma (kā sāļiem), piemēram, etilacetāts: *etil-* ir no etilspirta un *-acetāts* ir no etiķskābes. Etilacetāts ir etiķskābes un etilspirta esteris, jeb etiķskābes etilesteris. Ja esteris ir veidojies no vairākvērtīgas skābes (piemēram, ftalskābes), tas var saturēt vairākus spirta atlikumus un attiecīgi, ja tas ir veidojies no vairākvērtīga spirta (piemēram, glicerīna), tas var saturēt vairākus skābes atlikumus.

## Iegūšana
* Skābei reaģējot ar spirtu ūdeni atņemošas vielas klātbūtnē (par ūdeni atņemošo vielu parasti lieto sērskābi, dažreiz lieto fosfora pentoksīdu). To sauc par esterificēšanas reakciju.
* Skābes anhidrīdam vai halogēnanhidrīdam reaģējot ar spirtu.

## Īpašības
Lielmolekulārie esteri ir taukaini. Mazmolekulārie esteri bieži vien ir smaržīgas vielas. Tos lieto par sintētiskajām smaržvielām. Mazmolekulāros esterus lieto arī par šķīdinātājiem (etilacetāts, butilacetāts). Esteri reaģē ar sārmiem (veidojot skābes sāli un brīvu spirtu), tā ir pārziepošanās reakcija, tādā veidā iegūst arī ziepes (taukskābju nātrija un kālija sāļi). Esteri var reaģēt arī ar citām skābēm, veidojot šo skābju esterus un brīvu skābi, kā arī ir iespējamas esteru reakcijas ar citiem spirtiem, veidojot citu esteri un brīvu spirtu (šādā veidā iegūst biodīzeļdegvielu, kas ir taukskābju metilesteris (vai retāk etilesteris)).

Dabā izplatītākie esteri ir dzīvajos organismos esošie lipīdi. Nitroglicerīns ir slāpekļskābes esteris. Visplašāk pazīstamie lipīdi ir tauki un augu eļļas, kas ir glicerīna un taukskābju esteri.

## Skatīt arī
* Laktoni