open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Krievijas Federācijas subjekti

**Krievijas Federācijas subjekti** () ir Krievijas administratīvā iedalījuma pirmais līmenis. No  ir 85 subjekti. Tos veido republikas (22), novadi (9), apgabali (46), Krievijas Federācijas federālas nozīmes pilsētas (3), autonomie apvidi (4) un autonomais apgabals (1). Federālie subjekti sīkāk iedalās 2027 rajonos.
Pēc Ukrainas daļu aneksijām Krievijas—Ukrainas kara laikā federālo subjektu skaitu patvarīgi palielināja.

## Krievijas Federācijas paplašināšanās
2001. gada 17. decembrī KF prezidents Vladimirs Putins parakstīja federālo konstitucionālo likumu Nr.6-FKZ “Par uzņemšanas kārtību Krievijas Federācijā un jauna Krievijas Federācijas subjekta veidošanu tās struktūrā”.

Saskaņā ar šo likumu Krievijas Federācijai var pievienot citu valsti vai tās daļu un izveidot jaunu federācijas subjektu.
Krievijas Federācijas prezidents, saņemot priekšlikumu uzņemt federācijā jaunu teritoriju, paziņo par to Valsts domei un valdībai, tad tiek noslēgts līgums, kas nosaka jaunā federācijas subjekta nosaukumu un statusu (republika, novads, apgabals vai autonomija), Krievijas pilsonības iegūšanu anektēto teritoriju iedzīvotājiem, pēctecību attiecībās ar Krievijas Federācijā pieņemto valsti, Krievijas likumdošanas ietekmi un varas iestāžu darbību jaunajās teritorijās. Līgums var arī noteikt pārejas periodu jaunās teritorijas integrācijai Krievijā.

## Federālas nozīmes pilsētas
700px|thumbnail|center|Krievijas Federācijas federālas nozīmes pilsētas.

† — Sevastopole *de iure* ir Ukrainas sastāvdaļa, ko 2014. gadā anektēja Krievija.

## Autonomie apvidi
[700px|thumbnail|center|[Krievijas Federācijas autonomie apvidi]]

## Autonomais apgabals
[700px|thumbnail|center|[Krievijas Federācijas autonomais apgabals]]

## Novadi

[700px|thumbnail|center|[Krievijas novadi]]

## Apgabali

[700px|thumbnail|center|[Krievijas apgabali]]

## Republikas

[700px|thumbnail|center|[Krievijas Federācijas republikas]]

† — Krimas Republika *de iure* ir Ukrainas sastāvdaļa, ko 2014. gadā anektēja Krievija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pēteris Klūge

**Pēteris (Peters) Francs Ernests Eižens Klūge** (;  — ) bija vācbaltu izcelsmes Latvijas politiķis. Bijis Tautas padomes loceklis un Satversmes sapulces deputāts no Vācbaltu progresīvās partijas.

## Biogrāfija
Peters Klūge dzimis  Rīgā Pētera un Almas (dzimušas Butovičas) Klūge ģimenē.

No 1906. līdz 1909. gadam mācījies Pētera un Pāvila baznīcas skolā Maskavā, Nikolaja ģimnāzijā un Doma skolā Tallinā. Studējis tautsaimniecību. Darbojies žurnālistikā. 1916. gadā beidzis Alekseja karaskolas kara laika kursu Maskavā, pēc tam kornets 6. Aizamūras jātnieku pulkā. Demobilizēts 1918. gadā. Bijis Baltijas jaunatnes savienības (*Jungbaltenbund*) biedrs.

1919. gadā Vācbaltu progresīvās partijas Liepājas nodaļas vadītājs. No 1919. gada maija līdz 1920. gada maijam Tautas padomes loceklis no Vācbaltu progresīvās partijas. 1919. gada oktobrī līdz Bermonta uzbrukumam Rīgai īsu laiku strādājis ārlietu ministrijā. 1919. gada novembrī atgriezies darbā ārlietu ministrijā — bijis Politiski — diplomātikā departamenta Vācijas nodaļas 2. šķiras sekretārs. 1920. gadā kā eksperts piedalījies miera sarunās ar Padomju Krieviju. 1920. gada augustā ievēlēts Satversmes sapulcē no Vācbaltu progresīvās partijas un atbrīvots no darba. No 1922. gada laikraksta "Rigasche Nachrichten" redaktors. No 1927. gada maija Latvijas vicekonsuls Ķīlē, Vācijā, no 1930. gada oktobra — Ķelnē.

Miris 1937. gada 10. decembrī Ķelnē, Vācijā.

## Atsauces
Miķelis Kalniņš

**Miķelis Voldemārs Kalniņš** (, miršanas datums nezināms) bija latviešu tehniķis un politiķis. Bijis Tautas padomes un Latvijas Satversmes sapulces deputāts, LSDSP, vēlāk — Mazinieku partijas biedrs.

## Atsauces
Rūdolfs Lapsa

**Rūdolfs Lapsa** (, miršanas datums nezināms) bija latviešu lauksaimnieks, literāts un politiķis. Bijis Tautas padomes un Latvijas Satversmes sapulces deputāts no Latvijas Sociāldemokrātiskās Strādnieku partijas saraksta. 1922. gadā izstājies no frakcijas.

Dzimis 1886. gada 21. maijā Lubānas "Apogu" saimnieka Pētera Lapsas un Edes, dzimušas Pumperaus ģimenē.

1920. gadā saimniekoja Lubānas pagasta "Apogos".

Pirmās latviešu presē atrodamās publikācijas - miniatūras "Modernā iluminācija" un "Liesmu jūrā" 1920. gadā. Nozīmīgākie darbi - pieci miniatūru krājumi, līdzīgi pēc satura un formas: "Dzelzs gadu simteņa mokās", "Mamons un asinis", "Molohs un zelts", "Vampīra skavās" (visi 1921) un "Vergu tuksneša smilšu graudiņi" (1922). Darbos atsedz kapitālisma iekārtas necilvēcību, izmantojot kontrasta metodi, - smagās, nežēlīgās fabriku mašīnas samaļ tiešā un pārnestā nozīmē cilvēku miesu un dvēseli, darba devēji "izsūc" līdz pēdējam fabriku strādniekus. Kreisajā presē publicējis rakstus par Latvijas iekšpolitiku, kā arī miniatūras, skices un dzejoļus. Pēc 1924. gada presē nav publicējies.

## Atsauces
Abijs Ahmeds

**Abijs Ahmeds Alī** (, dzimis ) ir Etiopijas politiķis. No 2018. gada ir Etiopijas premjerministrs. 2019. gadā saņēma Nobela miera prēmiju par “viņa centieniem panākt mieru un starptautisko sadarbību un jo īpaši par viņa izlēmīgo iniciatīvu atrisināt robežkonfliktu ar kaimiņvalsti Eritreju”.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kristiāna Šuksta

**Kristiāna Šuksta** (dzimusi   Rīgā, Latvijā) ir latviešu kino režisore, kultūras pasākumu producente un dzejniece.

Kristiāna Šuksta ir dzimusi un augusi Rīgā. Absolvējusi Rīgas Valda Zālīša pamatskolu (2009) un Rīgas Valsts 1. ģimnāziju (2012), vēlāk mācības turpinot Jāzepa Mediņa Rīgas mūzikas vidusskolā, vokālajā nodaļā apgūstot operdziedāšanu. 

Kopš 2013. gada Kristiāna Šuksta raksta dzeju, un kopš 2014. gada publicējas periodikā. Strādājusi Latvijas Rakstnieku savienības laikraksta  “KonTEKSTS” redakcijā, kā arī kopā ar domubiedriem izveidojusi jauno autoru biedrību “Karantīna”. Šo gadu laikā autore piedalījusies dažādu formātu dzejas lasījumos, arvien biežāk pievēršoties eksperimentiem ar dažādu mākslas disciplīnu mijiedarbību un priekšnesumos izmantojot performances mākslas elementus.

2016. gadā Kristiāna Šuksta iestājās Latvijas Kultūras akadēmijas (LKA) audiovizuālās mākslas nodaļā, filmu režijas specialitātē, ko absolvēja 2019. gadā ar īsfilmu “Apgaismība”. Filma tikusi nominēta kinofestivālā Lielais Kristaps un filmu festivāla 2ANNAS Baltijas īsfilmu konkursā. 2019. gadā viņa uzsāka mācības LKA teātra režijas maģistrantūrā, 2024. gadā uzsāka studijas LKA maģistrantūras programmā "Kultūras un mākslas pārvaldība".

Kopš 2020. gada organizē dažādus literatūras un mākslas projektus kā neatkarīgais producents, kā arī dažādu organizāciju (Latvijas Performances mākslas centrs, biedrība "Sansusī" u. c.) ietvaros. 2024. gadā uzsāka studijas LKA maģistrantūras programmā "Kultūras un mākslas pārvaldība".

2026. gada februārī apgādā "Latvijas Mediji" izdevusi dzejas krājumu "aukas". 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kristiāna Šuksta  satori.lv
Ivans Poddubnijs

**Ivans Poddubnijs** jeb **Ivans Piddubnijs** (; dzimis , miris ) bija ukraiņu profesionāls cīkstonis un cirka atlēts, PSRS Nopelniem bagātais sporta meistars (1945), KPFSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1939), cēlies no Zaporožjes kazaku dzimtas.

Viens no izcilākajiem profesionālajiem cīkstoņiem pasaulē. Viņš vairākkārt uzvarēja profesionāļu "pasaules čempionātos" klasiskajā (grieķu-romiešu) cīņā, ieskaitot autoritatīvākos — Parīzē (1905—1908).

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Goda Leģiona ordenis (1911)
* Darba Sarkanā karoga ordenis (1939)
* KPFSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1939)
* PSRS Nopelniem bagātais sporta meistars (1945)

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — diska mešana vīriešiem

**Diska mešana vīriešiem** bija viena no 23 disciplīnām, kas tika aizvadīta vieglatlētikas sacensību ietvaros 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē. Sacensības notika 1900. gada 14. jūlijā un 15. jūlijā Kruakatelānā, Buloņas meža teritorijā. Tajās startēja 17 sportisti no deviņām valstīm.

Diska mešanas sacensības bija sadalītas divās kārtās. Pirmā kārta bija kvalifikācija, kas tika aizvadīta 14. jūlijā, startēja 16 sportisti. Fināla kārtai, kas tika aizvadīta 15. jūlijā, kvalificējās 5 labākie sportisti.

Diska mešanā zelta medaļu izcīnīja Ungārijas sportists Rūdolfs Bauers ar rezultātu 36.04 metri. Sudraba medaļu ieguva Bohēmijas sportists Františeks Janda-Suks. Viņa rezultāts bija 35.14 metri. Savukārt bronzas medaļu ieguva ASV sportists Ričards Šeldons ar rezultātu 34.60 metri. Ungārijai šī bija pirmā zelta medaļa, ko tā izcīnīja vieglatlētikā olimpiskajās spēlēs, savukārt Bohēmijai tā bija vispār pirmā olimpiskā medaļa vieglatlētikā. Sacensībās startēja arī iepriekšējo olimpisko spēļu, 1896. gada Atēnu, sudraba medaļas ieguvējs diska mešanā, Grieķijas sportists Panajotis Paraskevopuls. Šajā reizē viņš ar rezultātu 34.50 metri patika ceturtajā vietā. Savukārt iepriekšējo spēļu diska mešanas čempions amerikānis Roberts Garets šoreiz palika bez rezultāta diska mešanā.

Zelta medaļas ieguvējs, Ungārijas sportists Rūdolfs Bauers ar rezultātu 36.04 metri laboja olimpisko rekordu šajā disciplīnā.

Pirmoreiz diska mešanas sacensībās olimpiskajās spēlēs bija pārstāvēta Bohēmija un Ungārija.
## Kalendārs

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

### Kvalifikācijas kārta

### Fināls

## Pārstāvētās valstis un sportisti
* 
Diska mešanas sacensībās startēja 17 sportisti no deviņām valstīm. Austrija, Bohēmija, Dānija un Ungārija bija pirmo reizi pārstāvētas šajā disciplīnā.

*Iekavās norādīts startējošo sportistu skaits no attiecīgās valsts.*

*  
*  
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — diska mešana vīriešiem (''Sports Reference'') 
* Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — diska mešana vīriešiem (''Olympedia'') 
* Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — diska mešana vīriešiem (''Olympics'') 
* De Wael, Herman. *Herman's Full Olympians*: "Athletics 1900".  Accessed 18 March 2006. Available electronically at  .
*
Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — kārtslēkšana vīriešiem

**Kārtslēkšana vīriešiem** bija viena no 23 disciplīnām, kas tika aizvadīta vieglatlētikas sacensību ietvaros 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē. Sacensības notika 1900. gada 15. jūlijā Kruakatelānā, Buloņas meža teritorijā. Tajās startēja 8 sportisti no piecām valstīm.

ASV komanda protestēja pret šo notikumu, jo tas notika svētdien, un trim no viņu labākajiem kārtslēcējiem tika paziņots, ka viņi varēs startēt nākamajā dienā, lai viņu rezultāti tiktu ieskaitīti. Francijas organizatori 14. jūlijā tomēr nolēma, ka svētdienas sacensību rezultāti būs galīgie. Amerikāņu kārtslēcēji par šo lēmumu uzzināja tikai pēc disciplīnas.

Zelta medaļu ar rezultātu 3.30 metri ieguva amerikāņu sportists Ērvings Baksters, arī sudraba medaļu izcīnīja amerikānis — Meredits Kolkets. Viņa rezultāts bija 3.25 metri. Savukārt bronzas medaļu ieguva Norvēģijas sportists Karls Alberts Andersens, kura rezultāts bija 3.20 metri. Šī bija Norvēģijas pirmā olimpiskā medaļa olimpiskajās spēlēs.

Pirmoreiz kārtslēkšanas sacensībās olimpiskajās spēlēs bija pārstāvēta Ungārija.

## Rekordi

*(*) — neoficiālais pasaules rekords*

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Pārstāvētās valstis un sportisti
* 
Kārtslēkšana sacensībās startēja 8 sportisti no 5 valstīm. Francija, Norvēģija un Ungārija pirmo reizi bija pārstāvētas šajā disciplīnā.

*Iekavās norādīts startējošo sportistu skaits no attiecīgās valsts.*
*  
*  
* 
*  
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — augstlēkšana vīriešiem (''Sports Reference'') 
* Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — augstlēkšana vīriešiem (''Olympedia'') 
* Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — augstlēkšana vīriešiem (''Olympics'') 
* De Wael, Herman. *Herman's Full Olympians*: "Athletics 1900".  Accessed 18 March 2006. Available electronically at  .
*
Jānis Goliass

**Jānis Goliass** ( — ) bija latviešu politiķis. Bijis Tautas padomes loceklis un Latvijas Satversmes sapulces deputāts, pārstāvēja Latvijas Sociāldemokrātisko strādnieku partiju.

## Biogrāfija
Dzimis  (pēc vecā stila — ) Saikavas "Pabraukļu" (tagad Barkavas pagastā) saimnieka Kārļa Goliasa un Līzes dzimušas Riekstiņas ģimenē.

Draudzes skolas izglītība. Aktīvi piedalījies 1905. gada notikumos Malienas novadā. Piedalījies Latvijas brīvības cīņās.

Tautas padomes loceklis. Pēc tam ievēlēts Satversmes sapulcē no Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas saraksta. 1920. gada decembrī veselības dēļ nolika mandātu un atgriezās Saikavas pagastā.

Miris ar diloni 1921. gada 1. februārī Saikavas "Pabraukļos". Apglabāts Saikavas kapos.

## Atsauces
Roberts Lauris

**Roberts Lauris** (dzimis , miris ) bija latviešu virsnieks un politiķis. Satversmes sapulces deputāts no Latvijas Sociāldemokrātisko strādnieku partijas.

## Biogrāfija
Dzimis  (pēc vecā stila — ) Ipiķu "Kalna Brindu" (tagad Vilpulkas pagastā) saimnieka Ijaba Laura un Jules, dzimusi Lūsis, ģimenē.

1915. gadā iestājies un 1917. gadā beidzis Gatčinas praporščiku skolu. No 1916. gada Latviešu strēlnieku bataljonos: Rezerves pulka un Vidzemes pulka jaunākais virsnieks. 1917. gada augustā piedalās kaujās pie Ikšķiles. 1919. gada janvārī Pērnavas Latvijas pašaizsardzības rotas dibinātājs, leitnants. 1919. gada februārī Valkas apriņķa komandants, 1919. gada jūlijā Rīgas pilsētas komandanta palīgs, paaugstināts virsleitnanta pakāpē. 1919. gada septembrī Kara satiksmes pārvaldes virsnieks un kara lietu priekšstāvis Igaunijā. 1920. gadā  Liepājas kājnieku pulka rotas vada komandieris. 1920. gadā atvaļināts.

Ievēlēts valsts pirmajā vēlētajā parlamentā — Satversmes sapulcē — no Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas saraksta.

1923. gadā beidzis kā brīvklausītājs Kara juridiskus kursus. Strādājis advokatūrā un valsts dienestā.

1928. gadā apbalvots ar V šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

Vācu okupācijas laikā bijis Miltu un maizes centrāles direktors. 1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju. 1948. — 1951. gadā britu Reinas armijas transporta grupas virsnieks Vācijā. 1951. gadā izceļojis uz Jaunzēlandi. Tur darbojies Baltijas klubā un Latviešu nacionālajā komitejā. 
                
Miris Oklendā, Jaunzēlandē .

## Atsauces
Marks Hirši

**Marks Hirši** (; dzimis ) ir Šveices šosejas riteņbraucējs, pārstāv komandu **'.

== Karjera ==
2018. gada septembrī tika paziņots, ka Hirši pievienosies **' komandai no nākamās sezonas sākuma, 2018. gada sezonā pārstāvot šīs organizācijas attīstības komandu **'. Tajā pašā mēnesī Hirši uzvarēja U23 grupas braucienā [[2018. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā|Pasaules čempionātā]] [[Insbruka|Insbrukā]], Austrijā.

2020. gada augustā Hirši tika iekļauts komandas sastāvā startam [[2020. gada Tour de France]]. Šajās sacensībās viņš uzvarēja vienā no posmiem un vēl divreiz finišēja uz pjedestāla. Sacensību noslēgumā Hirši saņēma arī visas tūres [[Cīnītāja balva Tour de France|cīnītāja balvu]].

Drīz pēc tūres Hirši startēja arī [[2020. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā|2020. gada Pasaules čempionātā]], kur grupas braucienā izcīnīja trešo vietu, bet vēl pēc pāris dienām uzvarēja [[2020. gada La Flèche Wallonne|''La Flèche Wallonne'']] viendienas sacensībās.

2021. gada janvārī tika ziņots, ka Hirši pēc abpusējas vienošanās priekšlaicīgi pārtraucis līgumu ar **' un pievienojies **'.

2024. gada augustā tika paziņots, ka Hirši nākamajā sezonā pārstāvēs **' komandu, uzņemoties līdera lomu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — trīssoļlēkšana no vietas vīriešiem

**Trīssoļlēkšana no vietas vīriešiem** bija viena no 23 disciplīnām, kas tika aizvadīta vieglatlētikas sacensību ietvaros 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē. Sacensības notika 1900. gada 16. jūlijā Kruakatelānā, Buloņas meža teritorijā. Tajās startēja 10 sportisti no četrām valstīm.

Trīssoļlēkšana no vietas bija viena no 5 disciplīnām, kurā visas olimpiskās medaļas izcīnīja ASV sportisti. Zelta medaļu ar rezultātu 10,58 metri izcīnīja Rejs Evrijs, sudraba medaļu ar rezultātu 9,95 metri ieguva Ērvings Baksters, bet bronzas medaļu ar rezultātu 9,50 metri ieguva Roberts Garets.

Zelta medaļas ieguvējs Rejs Evrijs ar rezultātu 10,58 metri uzstādīja olimpisko rekordu šajā disciplīnā.

## Rekordi

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Pārstāvētās valstis un sportisti
* 
Augstlēkšanas sacensībās startēja 10 sportisti no 4 valstīm.

*Iekavās norādīts startējošo sportistu skaits no attiecīgās valsts.*
*  
* 
* 
* 

## Skatī arī
* Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Olimpisko medaļu iegubēju datubāze Starptautiskā Olimpiskā komiteja
* De Wael, Herman. *Herman's Full Olympians*: "Athletics 1900". Accessed 18 March 2006. Available electronically at  .
*
Audriņu ielu uzskaitījums

**Audriņu ciema ielu uzskaitījums** iekļauj sevī 6 ielas, kuras atrodas Rēzeknes novada Audriņu pagasta Audriņos.

## Ielu uzskaitījums
* Dārzu iela
* Krasuhas iela
* Lidicas iela
* Piemiņas iela
* Rēzeknes iela
* Saules iela

## Skatīt arī
* Audriņi

## Atsauces
Georgs Lūrihs

**Georgs Lūrihs** (; dzimis , miris ) bija igauņu profesionāls svarcēlājs un cīkstonis.

## Biogrāfija
Bērnībā Georgs Lūrihs bija slimīgs zēns. Neskatoties uz to, viņa sporta entuziasms un neatlaidīgie treniņi padarīja viņu 20 gadu vecumā par vienu no labākajiem cīkstoņiem grieķu-romiešu stilā un par vienu no veiksmīgākajiem svarcēlājiem Igaunijas Baltijas  guberņās.

No 1895. gada līdz nāvei 1920. gadā viņš apceļoja daudzus konkursus un sacensības Krievijā un Rietumeiropā. No 1913. līdz 1917. gadam viņš bija turnejā ASV un kā brīvā stila cīkstonis piedalījās daudzās sacensībās. 1913. gadā Kanzassitijā Lūrihs  pārspēja iepriekšējo pasaules čempionu Frenku Gotču. Pirmā pasaules kara laikā Lūrihs atradās ārzemēs, Amerikā. Šajā turnejā viņš bija kopā ar savu tautieti un draugu Abergu.

1917. gadā Lūrihs un Abergs atgriezās Krievijā. 1918. gadā viņi jau uzstājās Petrogradā pie Ciniselli cirka. Bet pilsētā bija bads, un draugi devās uz dienvidu reģioniem — Ukrainu, Ziemeļkaukāzu, kur 1920. gada sākumā Armavirā abi saslima ar tīfu, kas ar mēneša starpību abus aizveda kapā. Lūrihs nomira 43 gadu vecumā, 1920. gada 22. janvārī Armavirā. Viņš tika apglabāts savā dzimtenē, Veikemārjas ciematā.

Lūrihs arī uzstādīja neskaitāmus rekordus svarcelšanā ar vienu un divām rokām, piedalījās kultūrisma sacensībās un bija uzticīgs tautas sportam un veselīgam dzīvesveidam. Daudziem jauniešiem viņš bija sava laika sporta elks.

## Atsauces

## Ārējās saites

* О. В. Лангсепп «Лурих чемпион» 
* О. Лангсепп, Е. Дмитриев «Калев XX столетия» 
* Georg Lurich Biographical data
Pārtikas revidents

**“Pārtikas revidents”** bija Latvijas Televīzijas veidots analītisks raidījums par pārtikas produktiem, to sastāvu, kvalitāti un cenu. Katrā raidījuma sērijā tika pievērsta uzmanība kādam konkrētam pārtikas produktam. Raidījuma vadītāja un scenāriste bija kādreizējā kanāla Rīga TV24 žurnāliste un raidījumu vadītāja Ieva Strazdiņa. 2021. gada 14. jūlijā tika pārraidīta raidījuma noslēdzošā sērija.

## Raidījuma mērķis
Raidījumā “Pārtikas revidents” žurnālisti pētīja veikalu plauktos un tirgū pieejamās pārtikas izcelsmi, saturu un cenu atšķirību un centās rast atbildes uz šādiem jautājumiem:

* Kas patiesībā ir šī produkta sastāvā?
* Kas ir izplatītākie mīti par to un vai tie ir patiesi?
* Kur un kā šis pārtikas produkts tiek radīts?
* Vai cena vienmēr nozīmē kvalitāti?

“Pārtikas revidentā” raidījuma veidotāji, pieaicinot jomas profesionāļus, veica konkrētā pārtikas produkta izcelsmes meklēšanu, sastāvdaļu un uzturvērtības analīzi un salīdzināšanu ar citiem pārtikas produktiem. Produktu saturs tika pētīts Pārtikas drošības, dzīvnieku veselības un vides zinātniskajā institūtā BIOR.

## Raidījuma formāts
Raidījuma “Pārtikas revidents” studijas kadri tika filmēti vienā no Latvijas Televīzijas augstceltnes iepriekš neizmantotajiem stāviem. Studijas dekorāciju veidotājs ir SIA "AD Production".

Raidījuma sērija sastāv no:

* Eksperta/profesionāļa komentāra, ieteikuma par konkrēto produktu;
* Viesošanās pie produkta ražotājiem;
* Produkta analīžu rezultātu salīdzināšanas, vērtēšanas;
* Produkta pagatavošanas pie profesionāla pavāra.

“Pārtikas revidenta" idejas autors ir LTV Ziņu dienesta galvenais redaktors, raidījuma “Aizliegtais paņēmiens” vadītājs un žurnālists Guntis Bojārs.

Raidījuma ētera laiks bija trešdienās, plkst. 21.10, LTV1 kanālā.

## Attēlu galerija

Attēls:Partikasrevidents2.png|Raidījuma studija
Attēls:Partikasrevidents3.png|Raidījuma žurnāliste Krista Tuča
Attēls:Partikasrevidents4.png|Raidījuma studija un beigu titri     


## Atsauces
Jakovs Helmanis

**Jēkabs Helmanis** (dzimis , miris ) bija Latvijas ebreju izcelsmes žurnālists un politiķis. Bijis Latvijas Satversmes sapulces deputāts, "Ceire-Cion" partijas pārstāvis.

## Biogrāfija
Jēkabs Helmanis dzimis Talsos  nabadzīga ebreja Judeļa Helmaņa ģimenē.

No četrpadsmit gadu vecuma devās mācīties dažādās ebreju reliģiskajās skolās, arī ievērojamā Slobodkas ješivā pie Kauņas, kur iesaistījās cionisma kustībā. 1897. gadā aizbrauca studēt uz Frankfurti pie Mainas, Vācijā, pēc tam uz Marburgu, kur studēja filozofiju, bet 1910. gadā pabeidza Bernes Universitāti Šveicē ar filozofijas doktora grādu. Pieslējās dažādām politiskām kustībām — no 1904. līdz 1906. gadam bija aktīvs Sociālistu revolucionāru partijas biedrs Šveicē un Vācijā. No 1912. gada dzīvoja Rīgā. Sākoties Pirmajam pasaules karam, pārcēlās uz Maskavu, kur 1916. gadā bija viens no partijas "Ceire-Cion" dibinātājiem.

1919. gadā atgriezās Rīgā un piedalījās ebreju laikrakstu "Idishe folksshtime", "Dos folk" un "Frimorgn" izveidošanā. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja "Ceire-Cion" partiju. 20. gados bija viens no aktīvākajiem Eiropas mēroga kreisās cionistu partijas "Ceire-Cion" dalībniekiem, daudz ceļoja. 1939. gadā devās uz Argentīnu kā Pasaules ebreju kongresa pārstāvis Dienvidamerikā.

Miris 1950. gada 8. septembrī Buenosairesā, Argentīnā. 1952. gadā mirstīgās atliekas apglabātas Jeruzalemē.

## Atsauces
Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — augstlēkšana no vietas vīriešiem

**Augstlēkšana no vietas vīriešiem** bija viena no 23 disciplīnām, kas tika aizvadīta vieglatlētikas sacensību ietvaros 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē. Sacensības notika 1900. gada 16. jūlijā Kruakatelānā, Buloņas meža teritorijā. Tajās startēja 3 sportisti, visi no ASV.

Zelta medaļu, ar rezultātu 1.655 metri, izcīnīja Rejs Evrijs. Sudraba medaļu, ar rezultātu 1.525 metri, ieguva Ērvings Baksters. Savukārt bronzas medaļu, ar rezultātu 1.50 metri, ieguva Luiss Šeldons.

Zelta medaļas ieguvējs Rejs Evrijs, ar rezultātu 1.655 metri, uzstādīja olimpisko rekordu šajā disciplīnā.

## Rekordi

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Pārstāvētās valstis un sportisti
* 
Augstlēkšanas sacensībās startēja 3 sportisti no 1 valstīm.

*Iekavās norādīts startējošo sportistu skaits no attiecīgās valsts.*
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — augstlēkšana no vietas vīriešiem (''Sports Reference'') 
* Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — augstlēkšana no vietas vīriešiem (''Olympedia'') 
* Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — augstlēkšana no vietas vīriešiem (''Olympics'') 
* De Wael, Herman. *Herman's Full Olympians*: "Athletics 1900".  Accessed 18 March 2006. Available electronically at  .
*
Jans Jansons van Hārlems

**Jans Jansons van Hārlems** (*Jan Janszoon van Haarlem*; dzimis ap 1570. gadu, miris 1641. gadā vai vēlāk) jeb **Reiss Murads** (*Reis Mourad*) bija holandiešu jūrnieks un berberu pirātu (korsāru) vadonis, kas, bāzējoties Ziemeļāfrikā, darbojās lielākoties Vidusjūrā. Kopā ar citiem korsāriem viņš piedalījās neatkarīgās Salē republikas izveidē Marokā un valdīja tajā.

Par korsāru kļuva Nīderlandes Neatkarības kara laikā, kad patrulēja ūdeņos pie dzimtās Hārlemas, mēģinot sagrābt spāņu kuģus. Vēlāk pameta ģimeni un pārcēlās uz Berberu krastu Ziemeļāfrikā, turpinot nodarboties ar pirātismu, kuģojot zem tāda karoga, kāds konkrētajā situācijā bija izdevīgs. 1618. gadā viņu pašu sagrāba berberu pirāti, bet Jansons pievērsās islāmam, tādējādi izvairoties no nokļūšanas verdzībā. 1619. gadā viņš kopā ar citiem berberu pirātiem (tostarp vairākiem islāmu pieņēmušiem holandiešiem) pameta Alžīrijas piekrasti, pārceļoties uz Salē ostu mūsdienu Marokā. 1624. gadā pirāti pasludināja Salē par neatkarīgu valsti, kuras patstāvību bija spiesta atzīt Maroka. Jansons tika izvēlēts par pirmo valsts prezidentu.

Salē Jansons apprecējās, un arī viņa dēli kļuva par pirātiem, bet vēlāk pārcēlās uz Ziemeļameriku, kopā ar citiem holandiešiem, kas dibināja Jaunamsterdamu (Ņujorku).

Jansons devies arī tālākos pirātu uzbrukumos, piemēram, uz Lamanša piekrasti, Angliju un Īriju, bet 1627. gadā aizkuģoja līdz Islandei, nolaupot tur ap 400 cilvēku verdzībā. Zināms, ka 1635. gadā viņu sagrāba gūstā Maltas ordeņa bruņinieki, no gūsta izbēdzis 1640. gadā un atgriezies Marokā. Par Jansona dzīves nogali informācija nav saglabājusies.

## Atsauces
Tukuma slimnīca

**Tukuma slimnīca** ir neatliekamās medicīniskās palīdzības ārstniecības iestāde Raudas ielā 8 Tukumā, kurā ir uzņemšanas, terapijas, ķirurģijas, traumatoloģijas, neiroloģijas, pediatrijas un hronisko pacientu aprūpes nodaļas, kā arī intensīvās terapijas nodaļa. Slimnīcā pieejamas sociālās gultas, dienas stacionārs, observācijas gultas uzņemšanas nodaļā un slimnīcas viesnīca.

## Vēsture
thumb|200px|Tukuma slimnīcas vecā ēka Raudas ielā (20. gadsimta pirmā puse).
Par slimnīcas pirmsākumu uzskata 1886. gadu, kad kāda īrēta nama sešas telpās iekārtotoja privātu diakonijas slimnīcu, kuru iesvētīja mācītājs Magnuss Fleišers. Brīvprātīgi ziedoja gan vācu, gan latviešu draudzes locekļi no pilsētas un laukiem, inventāru sagādāja no Tukuma apkārtnes muižām. Pēc Tukuma Sieviešu biedrības lūguma Tukuma diakonijas slimnīcu apstiprināja par Jelgavas diakonijas nama filiāli.

1979. gadā Raudas (tolaik Ļeņina) ielā uzcēla jaunu poliklīnikas ēku.

2003. gadā Tukuma dome konkursa kārtībā nolēma pārdot slimnīcas un poliklīnikas ēku Raudas ielā 8, tomēr Reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrs Ivars Gaters apturēja privatizāciju, jo viens no deputātiem, balsojot par nama pārdošanu, bija interešu konfliktā.

2009. gadā Engures novada dome, Jaunpils novada dome, Kandavas novada dome un Tukuma novada dome nodibināja SIA "Tukuma slimnīca".

## Atsauces
Sems Benets (riteņbraucējs)

**Sems Benets** (; dzimis ) ir Īrijas šosejas riteņbraucējs, pārstāv UCI ProTeam komandu **'

== Karjera ==
Benets par profesionāli kļuva 2011. gadā. Uzvarējis septiņos [[Lielās tūres|Lielo tūru]] posmos: trijos ''[[Giro d'Italia]]'', divos ''[[Vuelta a España]]'' un divos ''[[Tour de France]]''.

[[2020. gada Tour de France|2020. gada ''Tour de France'']] uzvarēja [[Punktu klasifikācija Tour de France|punktu klasifikācijā]].

Benets izlaida [[2021. gada Tour de France]] ceļgala savainojuma dēļ. 2021. gada augustā tika paziņots, ka pēc diviem gadiem **' viņš atgriezīsies ** komandā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sems Benets

**Sems Benets** var būt:
* Sems Benets (*Sam Bennett*, 1996) — Kanādas hokejists;
* Sems Benets (*Sam Bennett*, 1990) — Īrijas riteņbraucējs.
Vestiena (aizsargājamo ainavu apvidus)

**Vestiena** ir aizsargājamo ainavu apvidus  Madonas novadā, apmēram no Ērgļiem rietumos līdz Zelgauskai austrumos. Teritorija dibināta, lai saglabātu un aizsargātu Vidzemes augstienes ainavu un dabas daudzveidību. Vestienas aizsargājamo ainavu apvidus ietver Vidzemes augstienes centrālo daļu ar Latvijas augstāko virsotni – Gaiziņkalnu –, kā arī citus apkārtējos lielpaugurus, kuru augstums pārsniedz 270 metrus virs jūras līmeņa (Sirdskalns, Abrienas kalns, Bolēnu kalns un citi). Teritorijā ietilpst gan ainaviski, gan bioloģiski vērtīga Vestienas ezeru grupa - Kāla ezers, Talejas ezers, Ilziņas ezers un citi.

Teritorijā ietilpst dabas parks Gaiziņkalns, dabas liegumi Ilziņa ezers un Kāla ezera salas, dabas piemineklis Bolēnu Acu avots, kā arī Vestienas muižas aleja.

Šeit sastopams liels skaits aizsargājamu augu un dzīvnieku sugu: lielā brūnkāte (*Orbanache pallidiflora*), spilvainais ancītis (*Agrimonia pilosa*), jumstiņu gladiola (*Gladiolus imbricatus*), stāvlapu dzegužpirkstīte (*Dactylorhiza incarnata*), divjoslu airvabole (*Graphoderus bilineatus*), spilgtā purvuspāre (*Leucorrhinia pectoralis*), kārklu zaigraibenis (*Apatura iris*), lielais torņgliemezis (*Ena montana*), akmeņgrauzis (*Cobitis taenia*), platgalve (*Cottus gobio*), strauta nēģis (*Lampetra planeri*), mazais ērglis (*Aquila pomarina*), grieze (*Crex crex*), vakarlēpis (*Caprimulgus europaeus*), sila cīrulis (*Lullula arborea*), svītrainais ķauķis (*Sylvia nissoria*), ūdrs (*Lutra lutra*), dīķa naktssikspārnis (*Myotis dasycneme*). Tā ir *[[Natura 2000]]* teritorija.

## Atsauces
2050. gads

**2050. gads** () būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies sestdienā.

## Gaidāmie notikumi

* Apvienotā Karaliste saskaņā ar 2008. gada Klimata pārmaiņu likumu plāno sasniegt oglekļa emisiju nulles līmeni.
* Pēc solījuma 2008. gada jūlijā G7 valstis plāno samazināt siltumnīcas efekta gāzu emisijas uz pusi, salīdzinot ar 2008. gadu.
* 2006. gada novembrī Apvienoto Nāciju Organizācijas Vides programmas izpilddirektors Ahims Šteiners “brīdināja par visu zvejojamo sugu globālu sabrukumu šajā gadā”, ja zveja turpināsies pašreizējā tempā.
* 2006. gada martā profesors Džerijs Džilmors paredzēja to, ka astronomiskie novērojumi no zemes līdz šim gadam kļūs neiespējami piesāņojuma no lidmašīnu izplūdes gāzēm un klimata izmaiņu dēļ.
* Arnulfs Jēgers-Valdens no Eiropas komisijas Enerģijas institūta tic, ka šajā gadā saules enerģija no Ziemeļāfrikas nodrošinās 100 GW jaudu Eiropai.
* Plāno deklasificēt lietas materiālus par bijušā Polijas armijas ģenerālleitnanta un Polijas trimdas valdības pirmā premjerministra Vladislava Sikorska nāvi 1943. gadā. Sakarā ar saspīlējumu starp Apvienoto Karalisti, Padomju Savienību un nacistisko Vāciju viņa nāves apstākļi ir izraisījuši strīdus par to, vai avārija bija tīša vai nē. Lielbritānijas valdības oficiālais secinājums ir tāds, ka avārija bija nejauša. Tomēr Polijas valdība atteicās apstiprināt šo ziņojumu, pamatojoties uz pārliecinošu secinājumu trūkumu un pretrunām Lielbritānijas pierādījumos. 2008. gadā Nacionālās piemiņas institūta Noziegumu pret poļu tautu kriminālvajāšanas komisija uzsāka izmeklēšanu un 2013. gadā secināja, ka nav pietiekamu pierādījumu, lai pierādītu vai atspēkotu sabotāžas teoriju.
* Saskaņā ar 2016. gada jūlijā izziņoto plānu Jaunzēlandes mērķis ir līdz šim gadam izskaust visas invazīvās žurku, posumu un sermuļu sugas.
* Tiks atvērta laika kapsula, kas atrodas Reišelā, Nevadā.
* Tiks pabeigta programma “Trīs ziemeļi patvēruma meži”.
* ASV gaisa spēki plāno no ekspluatācijas izņemt B-52 bumvedējus. Tas notiks pēc iepriekš noteiktiem datumiem, kas tika noteikti 1996., 2000. un 2003. gadā un pēc tam tos noteiks arī 2040. gadā.

## Atsauces
Zaļā iela (Rīga)

**Zaļā iela** ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Centra apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Dzirnavu ielu un beidzas krustojumā ar Emiļa Melngaiļa ielu. Ielas garums ir ap 243 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Ielā organizēta vienvirziena satiksme virzienā no Dzirnavu ielas.

Pirmo reizi Rīgas adrešu grāmatās minēta 1846. gadā ar nosaukumu **Mazā Kalēju iela** (*Малая Кузнечная улица*). 1868. gadā ielas nosaukums bija **2. Ganību iela** (*2 Выгонная улица*). 1885. gadā iela ieguva tagadējo nosaukumu (*Зеленая улица*), kopš tā laika tas vairs nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Zaļā iela ir savienota ar šādām ielām:
* Dzirnavu iela ("T" veida krustojums)
* Emiļa Melngaiļa iela ("T" veida krustojums)

## Atsauces
Emiljano Martiness

**Emiljano Martiness** (, dzimis ) ir Argentīnas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Kopš 2020. gada Martiness pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu ''Aston Villa''. Ar iesauku "Dibu" viņš tiek uzskatīts par vienu no labākajiem vārtsargiem pasaulē.

2024. gada 15. jūnijā viņš tika izvēlēts 26 spēlētāju sastāvā 2024. gada Copa América turnīram. Ceturtdaļfināla spēlē pret Ekvadoru viņš atvairīja divus soda sitienus pēc neizšķirta 1:1, nodrošinot savai valstij kvalificēšanos pusfinālam. 2024. gada 14. jūlijā Martiness aizvadīja pilnu spēli, Argentīnai 2024. gada Copa América finālā pagarinājumā ar 1:0 uzveicot Kolumbiju. Martiness arī otro reizi tika nosaukts par turnīra labāko vārtsargu "Zelta cimda" ieguvēju.

## Sasniegumi
**Arsenal**

* FA kauss: 2019—20
* FA Community Shield: 2014, 2015, 2020

**Argentīna**
*Copa América:2021, 2024
*FIFA Pasaules kauss:2022
**Individuālie sasniegumi**
* FIFA Balva "Zelta cimds": 2022

## Atsauces

## Ārējās saites
Tairons Mingss

**Tairons Mingss** (; dzimis ) ir angļu futbolists, spēlē centra aizsarga pozīcijā. Kopš 2019. gada Mingss pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu ''Aston Villa'' un Anglijas futbola izlasi.

## Ārējās saites
Arnicēnu pilskalns

**Arnicēnu pilskalns** ir pilskalns Madonas novada Aronas pagasta ziemeļaustrumos, mežā  starp Arnicēniem dienvidos un Nesaules kalnu ziemeļos. Pilskalnu 1925. gadā uzmērīja un aprakstīja Ernests Brastiņš, kurš atzīmējis, ka pilskalns savulaik uzarts, tam nav redzami ne grāvji, ne uzbedumi. Arī ieejas vieta neesot nosakāma, tomēr pilskalnā atrod ogles, akmeņus, trauku gabaliņus. Brastiņa laikā bija saglabājušās teikas, ka pilskalnā esot pils stāvējusi, ka tur esot nauda apglabāta.

## Foto galerija

Attēls:Arnicenu pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Arnicēnu pilskalna 3D modelis
Attēls:Arnicenu pilskalns.jpg|alt=|Arnicēnu pilskalna 3D modelis


## Ārējās saites
* Arnicēnu pilskalns
*
Leandro Trosārs

**Leandro Trosārs** (, dzimis ) ir Beļģijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Kopš 2023. gada Trosārs pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu ''Arsenal'' un Beļģijas futbola izlasi.

## Sasniegumi
**Genk**

* Beļģijas Pro līga: 2018—19
* Beļģijas kauss: 2012—13

**Westerlo**

* Beļģijas Otrā divīzija: 2013—14

**Arsenal**

* FA Community Shield: 2023

## Ārējās saites

## Atsauces
Oksitānija

**Oksitānija** (, ) ir administratīvais Francijas reģions, kas atrodas valsts dienvidos. Reģions tika izveidots , apvienojot divus iepriekšējos reģionus — Langdoku-Rusijonu un Dienvidus-Pirenejus. Sākotnēji reģiona nosaukums bija Langdokas-Rusijonas-Dienvidu-Pireneju reģions (*Région Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées*), bet  tas tika mainīts uz Oksitānija. Oksitānijas pārvaldes centrs ir Tulūza. 2017. gadā reģionā dzīvoja 5,84 miljoni cilvēku.

## Ārējās saites
Kaspars Ģirģens

**Kaspars Ģirģens** (dzimis  Jēkabpilī) ir latviešu uzņēmējs un politiķis, 13. Saeimas deputāts, ievēlēts no partijas "Par cilvēcīgu Latviju" (agrākā KPV LV), šobrīd ir partijas "Republika" biedrs.

2005. gadā beidzis Jēkabpils Agrobiznesa koledžu komercdarbinieka specialitātē, pēc tam uzsācis studijas. Pabeidzis augstskolu Dānijā (Roskildes Biznesa koledža), pēc tam turpinājis studijas Latvijā. Absolvējis Biznesa augstskolu "Turība" (2009) un Banku augstskolu (2012, maģistra grāds uzņēmumu un organizāciju vadīšanā). Pirms politiskās karjeras nodarbojies ar uzņēmējdarbību dzimtajā Jēkabpilī.

Viņa vecākais brālis Sandis Ģirģens arī ir politiķis, bijušais Latvijas iekšlietu ministrs.

## Politiskā darbība
2005. gada pašvaldību vēlēšanās K. Ģirģens nesekmīgi kandidēja uz vietu Jēkabpils domē no partijas "Jaunais laiks" saraksta.

2017. gadā iestājies partijā KPV LV un ievēlēts Jēkabpils pilsētas domē no tās saraksta. Domē darbojies aktīvi un pamanāmi. 2018. gadā ievēlēts 13. Saeimā. 2019. gadā kandidēja arī Eiropas Parlamenta vēlēšanās, negūstot ievēlēšanai pietiekošu vēlētāju atbalstu.

2021. gada augustā K. Ģirģens izstājās no partijas "Par cilvēcīgu Latviju" (agrākā KPV LV), paziņojot par jaunas partijas veidošanu. Mēneša beigās viņš bija partijas "Republika" dibinātāju skaitā.

2022. gada 14. Saeimas vēlēšanās kandidēja no partijas "Republika" saraksta, taču tas nepārvarēja 5% barjeru. Tāpat netika ievēlēts 2025. gada pašvaldību vēlēšanās, kur kandidēja uz vietu Jēkabpils novada domē no "Republikas".

## Atsauces
Jaunandrānu pilskalns

**Jaunandrānu pilskalns** ir pilskalns Madonas novada Aronas pagasta dienvidos, uz austrumiem no Zelgauskas.

## Foto galerija

Attēls:Jaunandranu pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Jaunandrānu pilskalna 3D modelis
Attēls:Jaunandranu pilskalns2.jpg|alt=|Jaunandrānu pilskalna 3D modelis


## Ārējās saites
* www.latvijas-pilskalni.lv
*
Ciskānu akmens krāvums

**Ciskānu akmens krāvums** ir neskaidras izcelsmes akmens krāvums, kas atrodas Madonas novada Aronas pagasta dienvidos, uz dienvidrietumiem no Zelgauskas. Krāvumā vairāk nekā 200 akmeņu. Dažkārt tiek uzskatīts par senu kulta vietu. Vietējās nozīmes arheoloģijas piemineklis.

## Ārējās saites
* Ciskānu akmens krāvums
Kalnavaitu Karātavu kalns

**Kalnavaitu Karātavu kalns** ir vietējās nozīmes arheoloģiskais piemineklis Madonas novada Aronas pagasta ziemeļrietumos, uz austrumiem-dienvidaustrumiem no Lubejas, pie valsts autoceļa V839 (Lautere – Jumurda). 

## Ārējās saites
*
Jukumu Grumuškas kalns II

**Jukumu Grumuškas kalns II** ir pilskalns, kas atrodas Krāslavas novada Andzeļu pagastā rietumos, uz ziemeļrietumiem no Andzeļiem. Ap pilskalnu saglabājušās grāvju un vaļņu atliekas. Grumuškas kalns ir ar mežu apaudzis, austrumu-rietumu virzienā orientēts, puskilometru garš pakalns, kuram abos galos izvietoti pilskalni. Pilskalni pirmoreiz minēti 1925. gadā, 1941. gadā tos plašāk aprakstīja Pēteris Stepiņš. Rietumu gala pilskalns tradicionāli tiek saukts par otro (II), bet austrumu gala — par Jukumu Grumuškas kalnu I. Pakalna austrumu kalns ir augstāks un platāks par rietumos esošo. Jukumu Grumuškas kalna II plakums 70 x 20 m (pēc Jāņa Graudoņa ziņām — 80 x 40 m) liels. Tas ir vājāk nocietināts, nekā Jukumu Grumuškas kalns I. Kultūrslānis niecīgs, tajā saskatāmas tikai sīkas oglītes. Pilskalna datējums pagaidām nav zināms.

## Foto galerija

Attēls:Jukumu Grumuskas kalni ortofoto.jpg|alt=|Jukumu Grumuškas kalnu 3D modelis


## Ārējās saites
* Jukumu Grumuškas kalns II
Lauteres pilskalns

**Lauteres pilskalns** ir pilskalns Madonas novada Aronas pagastā, uz rietumiem no Lauteres, pie valsts autoceļa V853 (Viesiena – Līdere – Kārzdaba). Pilskalnu 1926. gadā uzmērīja un aprakstīja Ernests Brastiņš, kurš atzīmējis, ka pilskalns apmēram 20 metrus augsts, bez redzamiem zemes darbiem. Kalna dienvidu puse bijusi norakta smilšu ieguvei. Teika paužot, ka pilskalnā glabājoties apslēpta nauda.

## Foto galerija

Attēls:Lauteres pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Lauteres pilskalna 3D modelis
Attēls:Lauteres pilskalns4.jpg|alt=|Lauteres pilskalna 3D modelis


## Ārējās saites
* Lauteres pilskalns
Ošinieku Baznīcas kalns

**Ošinieku Baznīcas kalns** ir sena kulta vieta Madonas novada Aronas pagasta dienvidrietumos, uz dienvidrietumiem no Viesienas, Briedaines upes kreisajā krastā. 

Kalns ir augstākā vieta apkārtnē. Ošinieku Baznīcas kalnam ir līdzena četrstūraina virsma (50 x 20 metri), tas ir apmēram 20 metrus augsts. Teika vēsta, ka kalnā sendienās esot bijusi baznīca, bet upīte aiz kalna esot svēta, jo tekot pret sauli — ieteikts mazgāties tās ūdenī. 

## Ārējās saites
* Par Ošinieku Baznīcas kalnu
*
Zeduļu Baznīcas kalns

**Zeduļu Baznīcas kalns** ir sena kulta vieta Madonas novada Aronas pagastā, pie autoceļa V856 (Bērzaune – Zelgauska – Kusa – Oļi – Cesvaine), apmēram pusceļā starp Kusu un Zelgausku. Pierakstīti folkloras materiāli līdz šim nav atrasti. Vietējie iedzīvotāji par objektu neko nezina pastāstīt. Kalns vizuāli neizteiksmīgs, apaudzis ar zāli un kokiem.

## Ārējās saites
* Par Zeduļu Baznīcas kalnu
*
Svētais kalns (Aronas pagasts)

**Svētais kalns** (arī **Naglas kalns**, **Pēču kalns**) ir sena kulta vieta Madonas novada Aronas pagasta ziemeļrietumos, Naglas ezera dienvidu krastā. Vienā kalna pusē ierīkota slēpošanas trase, otrā — izcirtums. Ļoti stāvs kalns. Pierakstīti folkloras materiāli līdz šim nav atrasti. Netālu no Svētā kalna atrodas Kalnavaitu Karātavu kalns.

## Ārējās saites
* Par Svēto kalnu
*
Līdēres pareizticīgo baznīca

**Līdēres Kristus piedzimšanas pareizticīgo baznīca** ir Latvijas pareizticīgās baznīcas dievnams Madonas novada Aronas pagasta Līdērē.

Līdz ar Vidzemes zemnieku pāriešanu pareizticībā 1847. gadā nodibinājās draudze, kas sākotnēji darbojusies mazā dzīvoklītī Gulbērē. No 1862. gada draudze atradās privātmājā Līdērē. Baznīca tika uzcelta par valdības līdzekļiem un iesvētīta 1878. gadā. To iesvētīja Rīgas un Jelgavas bīskaps Serafims. Pie baznīcas darbojusies skola, kā arī nespējnieku nams. Draudze iznīka 20. gadsimta piecdesmitajos gados, bet sešdesmitajos gados baznīca tika uzlauzta un izlaupīta. Mūsdienās baznīcas ēka ir pamesta.

## Ārējās saites
* Līdēres pareizticīgo baznīca
2020.—2021. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona

**2020.—2021. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona** bija 58. Bundeslīgas sezona. Tā sākās . Sezona noslēdzās .

## Komandas
Pēc iepriekšējās sezonas rezultātiem uz Bundeslīgu tika paaugstināti klubi Bīlefeldes "Arminia" un *[[VfB Stuttgart]]*, bet Bundeslīgu atstāja *[[Fortuna Düsseldorf]]* un *[[SC Paderborn]]*.

### Stadioni

### Treneri un kapteiņi

## Turnīra tabula

## Rezultatīvākie spēlētāji

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — trīssoļlēkšana vīriešiem

**Trīssoļlēkšana vīriešiem** bija viena no 23 disciplīnām, kas tika aizvadītas vieglatlētikas sacensību ietvaros 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē. Sacensības notika 1900. gada 16. jūlijā Kruakatelānā, Buloņas meža teritorijā. Tajās startēja 13 sportisti no sešām valstīm.

Trīssoļlēkšana bija viena no 5 disciplīnām, kurā visas olimpiskās medaļas izcīnīja ASV sportisti. Zelta medaļu ar rezultātu 14,47 metri ieguva Maiers Prinšteins. Sudraba medaļu ieguva iepriekšējo olimpisko spēļu trīssoļlēkšanas čempions Džeimss Konolijs, kura rezultāts bija 13,97 metri. Savukārt bronzas medaļu ar rezultātu 13,64 metri izcīnīja Luiss Šeldons.

Zelta medaļas ieguvējs Maiers Prinšteins ar rezultātu 14,47 metri uzstādīja jaunu olimpisko rekordu šajā disciplīnā.

Pirmoreiz trīssoļlēkšanas sacensībās olimpiskajās spēlēs bija pārstāvēta Zviedrija.

## Rekordi

*(*) — neoficiālais pasaules rekords*

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Pārstāvētās valstis un sportisti
* 
Trīssoļlēkšanas sacensībās startēja 13 sportisti no 6 valstīm. Lielbritānija un Zviedrija pirmo reizi bija pārsrāvētas trīssoļlēkšanas sacensībās.

*Iekavās norādīts startējošo sportistu skaits no attiecīgās valsts.*

*  
*  
*  
*  
*  
*  

## Atsauces

## Ārējās saites
* Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — trīssoļlēkšana vīriešiem (''Sports Reference'') 
* Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — trīssoļlēkšana vīriešiem (''Olympedia'') 
* Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — trīssoļlēkšana vīriešiem (''Olympics'') 
* De Wael, Herman. *Herman's Full Olympians*: "Athletics 1900".  Accessed 18 March 2006. Available electronically at  .
*
Vietsēdība

**Vietsēdība** ir cilvēku kultūra, kuru dzīvesveidam raksturīga vienas konkrētas vietas apdzīvošana, pretstatā klejotājiem. Šo terminu parasti attiecina uz pirmatnējiem cilvēkiem vēlajā akmens laikmetā. Cilvēki sāka attīstīties un kļūt par vietsēžiem, ar citiem cilvēkiem veidojot kopējas apmetnes — ciemus, kas atviegloja izdzīvošanu, medības, lauksaimniecību un lopkopību. Laika gaitā cilvēku veidoto ciemu izmērs pieauga un sāka rasties pat nelielas pilsētas.
Bertrams Zariņš

**Bertrams Zariņš** (dzimis  Tukumā) ir latviešu ķirurgs ortopēds un sporta medicīnas speciālists. Bijis ASV olimpiskās izlases galvenais ārsts, Latviešu ārstu un zobārstu apvienības (LĀZA) priekšsēdis (1991—1993).

## Dzīvesgājums
Dzimis Otrā pasaules kara laikā 1942. gadā Tukuma luterāņu mācītāja Riharda Zariņa ģimenē.
1944. gadā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, 1946. gadā pārcēlās uz ASV.

1967. gadā absolvēja Sirakjūsas Universitātes medicīnas koledžu (*Syracuse (Upstate) College of Medicine*) Ņujorkas pavalstī, beidza Vispārējās ķirurģijas rezidentūru Džona Hopkinsa Universitātē Baltimorā.
Strādāja Masačūsetsas Vispārējā slimnīcā (*Massachusetts General Hospital*) Bostonā, kur Hārvarda Universitātes klīnikā izstrādāja daudzas jaunas ķirurģiskas ārstniecības metodes. 1982. gadā kļuva par Hārvarda Universitātes profesoru ortopēdiskā ķirurģijā.

Kopš 1976. gada bija NHL hokeja komandas *[[Boston Bruins]]*, kopš 1982. gada amerikāņu futbola komandas *[[New England Patriots|The New England Patriots]]*, bet kopš 1996. gada — futbola komandas *[[New England Revolution|The New England Revolution]]* galvenais sporta ārsts, vairākas reizes bija arī basketbola komandas *[[Boston Celtics]]* galvenais sporta ārsts.

Atmodas kustības laikā 1989. gadā Bertrams Zariņš organizēja Pirmo pasaules latviešu ārstu kongresu Rīgā.

## Apbalvojumi
* Paula Stradiņa balva (2008)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Bert Zarins, MD
Klabauču pilskalns

**Klabauču pilskalns** jeb **Čornaja gora** ir pilskalns Krāslavas novada Asūnes pagasta Klabaucu ciemā, 3 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Asūnes, Asūnīcas upes labajā krastā. Pilskalnu aprakstījis Ernests Brastiņš, kurš atzīmējis, ka tas sen jau izmantots ciema kartupeļu bedrēm. Kalna plakums un sāni esot tā izrakņāti, ka pilskalna īstais veids un mītņu kārta ir izpostīti, tomēr vēl atrodamas trauku lauskas, akmeņi un ogles.

## Foto galerija

Attēls:Klabaucu pilskalns.jpg|alt=|Klabauču pilskalna 3D modelis
Attēls:Klabaucu pilskalns5.jpg|alt=|Klabauču pilskalna 3D modelis


## Ārējās saites
* Klabauču pilskalns
Kuldīgas slimnīca

**Kuldīgas slimnīca** ir daudzprofilu III līmeņa slimnīca Kuldīgā, kura sniedz diennakts neatliekamo palīdzību piecās pamatspecialitātēs (internā medicīna, pediatrija, ķirurģija — traumatoloģija, dzemdniecība — ginekoloģija, anestezioloģija — reanimatoloģija).

Slimnīcas stacionārā ir uzņemšanas, iekšķīgo slimību, ķirurģijas un traumatoloģijas, ginekoloģijas, dzemdību, pediatrijas (bērnu), hemodialīzes, anestezioloģijas un reanimatoloģijas, rehabilitācijas, radioloģijas, ilgstošas sociālās aprūpes nodaļa (pansionāts) un laboratorija.
 Slimnīcā pieejams dienas stacionārs, un medicīniskā aprūpe mājās.
Kuldīgas slimnīcas filiālē Aizputē atrodas aprūpes nodaļa, kurā ārstē hroniskus slimniekus, kam nepieciešama medicīniska aprūpe mediķu uzraudzībā.

## Vēsture
thumb|250px|Agrākās Kuldīgas slimnīcas ēka (pēc 1930).
1827. gadā Kuldīgā nodibināja kara hospitāli. 1836. gadā dibināja Kuldīgas pilsētas slimnīcu.
1910. gadā ēku tagadējā O. Kalpaka ielā pārbūvēja par Kuldīgas pilsētas slimnīcas ēku. 1930. gadu sākumā Kuldīgas pilsētas slimnīca atradās Bērzu ielā.
No 1957. līdz 1962. gadam tās nosaukums bija Kuldīgas rajona slimnīca, tad Kuldīgas rajona centrālā slimnīca.
1994. gadā Kuldīgas rajona centrālo slimnīcu pārveidoja par Kuldīgas rajona pašvaldības, vēlāk Kuldīgas pilsētas pašvaldības bezpeļņas uzņēmumu.

2003. gada 5. decembrī nodibināja SIA “Kuldīgas slimnīca”, kas tā paša gada 21. decembrī pārcēlās uz ēku Aizputes ielā 22.
2007. gadā tai pievienoja pašvaldības SIA “Aizputes slimnīca” un izveidoja Aizputes filiāli Pils ielā 3 Aizputē.

## Ārējās saites
* https://8bcc3213-7969-4bdc-944a-d97a1f38418b.filesusr.com/ugd/449101_c74eb20b584246e09a0150029caada75.pdf Vidēja termiņa darbības stratēģija 2019.—2021. gadam

## Atsauces
Reiņu pilskalns

**Reiņu pilskalns** var būt:

*Reiņu pilskalns Asūnes pagastā
*Reiņu pilskalns (Perečkas kalns) Asūnes pagastā
Pumpuru grāvis

**Pumpuru grāvis**  ir Eglonas-Susējas kanāla pieteka Jēkabpils novadā. Izteka pie Dominiekiem. Tek dienvidu virzienā. Ietek Eglonas-Susējas kanālā netālu no tā ietekas Vilkupē.

## Atsauces
Krastiņu Karātavu kalns

**Krastiņu Karātavu kalns** ir reģiona nozīmes arheoloģiskais piemineklis Jēkabpils novada Asares pagasta rietumos, Zuju ezera ziemeļu krastā. 

Piemineklis sastāv no viduslaiku kapsētas un viduslaiku nocietinājuma. Tas atrodas ceļa Asare- Vilkukrogs kreisajā pusē, starp lielceļu (pašā ceļa malā) un Zuju ezeru. Karātavu kalns ir šaurs, stāvs kalns, ar krauju stāvu nogāzi pret ezeru, apaudzis ar lielām, žuburainām priedēm un lapu kokiem. Vieta dabā eksponējas un  ir apsekojama tikai no ceļa puses. Daļa pieminekļa teritorijas apbūvēta jau agrākos laikos - zemes strēlē, kalna galā atrodas Krastiņu mājas – vecsaimniecība, dzīvojamā ēka un saimniecības ēkas. 

Blakus mājām, starp ceļu un nogāzi atrodas viduslaiku nocietinājums ar vaļņiem ierobežots laukums. Nekādi arheoloģiskie pētījumi piemineklī nav veikti.

## Ārējās saites
* 
*