open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Antonijs Kosakovskis

**Antonijs Kosakovskis** (; dzimis , miris ) bija Žečpospolitas valsts darbinieks, Inflantijas kastelāns no 1789. līdz 1795. gadam, Lielā Seima deputāts.

Dzimis Žemaitijas stolnika Dominika Kosakovska ģimenē. Antonija brāļi bija Inflantijas bīskaps Juzefs Kazimirs Kosakovskis un Lietuvas lielhetmanis Šimons Kosakovskis. Antonija Kosakovska dēls Jans Nepomucens Kosakovskis bija pēdējais Inflantijas bīskaps, bet Juzefs Antonijs Kosakovskis kļuva par Napoleona adjutantu.

Kā ietekmīgas Lietuvas lielkņazistes dzimtas pārstāvis ieņēma vairākus amatus valsts pārvaldē, līdz 1789. gadā tika iecelts par Inflantijas kastelānu. Pirms tam, 1788. gadā, no Kauņas apriņķa tika ievēlēts Lielajā jeb Četrgadu Seimā. 1792. gadā Antonijs Kosakovskis iekļāvās prokrieviskās Targovices konfederācijas sastāvā. Koscjuško sacelšanās laikā 1794. gadā nemiernieki Romualda Gedroica vadībā arestēja Antoniju Kosakovski, tomēr, personiski iejaucoties Koscjuško, viņš tika atbrīvots. Antonija Kosakovska brāļus Juzefu Antoniju un Šimonu nemiernieki sodīja ar nāvi.

## Literatūra
**Krakowski Bernard. Kossakowski Antoni. // Polski Słownik Biograficzny. Tom XIV. Wrocław – W-wa – Kraków, 1968–1969. С. 263*

## Atsauces

## Skat. arī
*Kosakovski
Indoor Group

[thumb|240px|''[Asko (zīmols)|Asko* un *Sotka* veikali [[Turku]] 2017. gadā]]
***Indoor Group Oy*** ir [[Somija]]s uzņēmums, kas darbojas [[mēbeles|mēbeļu]] mazumtirdzniecībā. Uzņēmums ir dibināts 1999. gadā. Tā galvenais birojs atrodas [[Vantā]].

Uzņēmums pārvalda mēbeļu veikalu tīklu *Asko* un *Sotka* (tai skaitā [[franšīze]]s) veikalus un internetveikalus Somijā un Igaunijā. Tam ir arī meitas uzņēmums *Insofa*, kas [[Lahti]] ražo mīkstās mēbeles.

*Indoor Group* lielākie kapitāldaļu turētāji (2019. gads) ir investīciju uzņēmums *Sievi Capital Oyj* (57,96 %) un [[Ilmarinen pensiju fonds|*Ilmarinen* pensiju fonds]] (18,74 %).

== Vēsture ==
*Indoor* nosaukuma priekštecis bija 1970. gadu vidū dibinātais uzņēmums *Oy Indoor Design Ab*, kam Helsinkos bija interjera priekšmetu veikals. Uzņēmums arī ražoja mēbeles, kuru dizainu veidoja Zviedrijas dizaineri.
1982. gadā *Asko* kļuva par *Indoor Design* kapitāldaļu turētāju, kas izveidoja nelielu veikalu tīklu līdzās dažām *Asko* mēbeļu zālēm.

1999. gada februārī privātā kapitāla fonds, ko pārvaldīja *Sponsor Capital Oy*, nopirka mēbeļu tirgotāju *Sotka Finland Oy*.
12. aprīlī šie investori dibināja uzņēmumu ***Asko Huonekalu Oy***, kas no *Asko* iegādājās mēbeļu biznesu.
2000. gada 11. maijā *Asko Huonekalu Oy* tika pārdēvēts par *Indoor Group Oy*.

2005. gadā *Indoor Group* tika pārdots *Kesko* meitas uzņēmumam *KesWell Oy*.
2017. gada jūnijā *Indoor Group* tika pārdots investoru grupai, to skaitā *Sievi Capital* un trīs *Sotka* franšīzes veikalu īpašnieks pensiju fonds *Etera* (2018. gadā *Etera* tika pievienots *Ilmarinen*).

2020. gada janvārī Latvijā tika atklāti mēbeļu un interjera interneta veikali *askomebeles.lv* un *sotkamebeles.lv*. 2023. gadā tie vairs nebija pieejami.

== Skatīt arī ==
* *Asko*
* *Sotka*

== Atsauces ==


== Ārējās saites ==
* [http://www.indoorgroup.fi *Indoor Group'']
Asko

***Asko*** var būt:
* *[[Asko (zīmols)|Asko]]*, Somijas mēbeļu veikalu zīmols;
* *ASKO* (*ASKO appliances*), sadzīves tehnikas zīmols, kas pieder uzņēmumam *[[Gorenje]];*
* *[[Uponor]]*, plastmasas cauruļu ražotāja agrākais nosaukums.
Laima Kamzola

**Laima Kamzola** (dzimusi  Rīgā) ir latviešu galda hokejiste, Latvijas sieviešu galda hokeja izlases spēlētāja, 2019. gada pasaules vicečempione individuāli un 2017. gada pasaules čempione komandas sastāvā. Pārstāv Ventspils Jaunrades nama galda hokeja klubu "VJN Ventspils".

## Sportiskā karjera

Galda hokeja turnīros piedalās kopš 2009. gada rudeņa. Trenēties sākusi pie Aleksandra Žernovoja Ventspils Jaunrades namā; treniņos skolas komandas interesēs iesaistījuši brāļi Rūdolfs un Matīss. Tā paša gada decembrī pirmoreiz piedalījās pusprofesionālās sacensībās, kurās netiek šķiroti vecumi un dzimumi — Rīgas kausā. 2010. gada pavasarī Latvijas sieviešu čempionātā tika izcīnīta 5. vieta no 10, un turpmāk vietas ik gadus uzlabojās, līdz 2014. gadā Kamzola kļuva par Latvijas sieviešu čempioni, atkārtojot to nākamajā gadā. Tika gūti panākumi arī starptautiskajās sacensībās, tā, 2011. gadā tika izcīnīta bronzas medaļa prestižajā atklātajā Zviedrijas sieviešu čempionātā. Tomēr individuālās vietas pasaules un Eiropas čempionātos nebija augstas, jo spēki tajos tika taupīti Latvijas sieviešu izlases spēlēm. Ar pirmo Kamzolas parādīšanos pasaules čempionātā 2013. gadā Latvijas dāmu izlase pirmo reizi vēsturē tika pie pasaules čempionāta sudraba medaļām. Ar 2015. gadu Kamzola sāka retāk piedalīties vietējā līmeņa sacensībās, taču palika viena no Latvijas dāmu reitinga un izlases līderēm. Vienlaikus viņa piedalījās galda hokeja iesācēju turnīru rīkošanā un vadīšanā Ventspilī.

2017. gadā Latvijas dāmu izlase Čehijas pilsētā Liberecā pirmoreiz vēsturē kļuva par pasaules čempionēm, turklāt izšķirošo uzvaru pret krietni spēcīgākajām krievietēm guva Kamzola.

2019. gadā Laima Kamzola Baltkrievijā izcīnīja individuāli otro vietu pasaules čempionātā sievietēm, piekāpjoties tikai Igaunijas sportistei un trenerei Marijai Saveļjevai. Sieviešu izlase šoreiz izcīnīja trešo vietu, kas atbilda tās reitingam pirms sacensībām. Pēc 2019. gada sacensībās ilgstoši nestartēja, tomēr 2024. gadā atkal kļuva par Eiropas čempioni komandas sastāvā.

## Ārpussporta darbība

Kopš 2010. gada piedalās starptautiskajos elektronisko dekoru konkursos, vienā no tiem izcīnījusi 1. vietu Meistaru klasē, sekmīgi piedalījusies erudīcijas un mācību priekšmetu Latvijas mēroga sacensībās. Skolu pabeigusi ar teicamām sekmēm.

No 2015. gada līdz 2018. gadam darbojās Ventspils Jauniešu domes valdē.

No 2016. līdz 2019. gadam mācījusies RTU Datorzinātnes un informācijas tehnoloģiju fakultātē, intelektuālo robotizēto sistēmu bakalaura studiju programmā. 2016.—2018. gados vadījusi elektronikas nodarbības skolēniem Rīgas Franču licejā, 2017.—2018. gados strādājusi par inženieri uzņēmumā *TestDevLab*.

## Galerija

## Atsauces

## Ārējās saites
* ITHF profils 
* Tablehockey.me profils
Jans Mihals Strutiņskis

**Jans Mihals Strutiņskis** (; miris ) bija Žečpospolitas valsts darbinieks, Inflantijas kastelāns no 1737. līdz 1744. gadam, Ukmerģes stārasts no 1713. līdz 1732. gadam.

Dzimis Ukmerģes česņika Nikolaja Strutiņska ģimenē. Vairākkārt pārstāvējis Inflantiju seimos. 1720. gadā Žečpospolitas pārstāvis Osmāņu impērijā. Iespējams, caur laulībām ieguva savā īpašumā Skaistkalni.

## Ārējās saites
*Jans Mihals Strutiņskis portālā i-PSB 

## Atsauces
Nikolajs Svinarskis

**Nikolajs Svinarskis** (; dzimis  , miris ) bija Žečpospolitas valsts darbinieks, Inflantijas kastelāns no 1734. līdz 1737. gadam.

No 1756. līdz 1773. gadam - Kališas podčašijs. 1764. gadā Seima deputāts no Poznaņas vojevodistes, balsoja par Staņislava Poņatovska kandidatūru.

## Ārējās saites
*sejm-wielki.pl

## Atsauces
Ignacijs Adams Levickis

**Ignacijs Adams Levickis** (; miris ) bija 18. gadsimta Žečpospolitas valsts darbinieks, Inflantijas kastelāns no 1769. līdz 1778. gadam.

Dzimis Antoņinas Levickas (dzimusi Paškovska) un Kazimira Levicka ģimenē. Birčas pilsētas (mūsdienās ciems Pšemislas apriņķī) īpašnieks.

Pirms iecelšanas par Inflantijas kastelānu ieņēma valsts darbinieka amatus Ļvivā un Pšemislā. Karaļa Augusta III valdīšanas beigās apmetās Sanokā, kur miris un apglabāts vietējā franciskāņu baznīcā. Ignacija Adama Levicka pēcteču starpā ir poļu dzejnieks Janušs Šubers (*Janusz Szuber*).
Pjotrs Ježijs Pšebendovskis

**Pjotrs Ježijs Pšebendovskis** (; dzimis ap , miris ) bija Žečpospolitas valsts darbinieks, Inflantijas kastelāns no 1710. līdz 1712. gadam, Inflantijas vaivads no 1713. līdz 1722. gadam, Viņa Karaliskā Spēka pulkvedis (*pułkownik Jego Królewskiej Mości*).

Mācījies jezuītu kolēģijā Stare Škotos (mūsdienās Gdaņskas rajons). Politikā iesaistījās pēc karaļa Jana III Sobeska nāves 1696. gadā. 1702. gadā uzturējās Parīzē, vēlāk Berlīnē un Lemborkā. Polijā ieradās līdz ar Augusta III kļūšanu par karali. Pēc Inflantijas vaivada karjeras kļuva par Malborkas vaivadu un darbojās amatā no 1722. līdz 1755. gadam. 1733. gadā balsoja par Staņislava Leščiņska kandidatūru.

## Ārējās saites
*Pjotrs Ježijs Pšebendovskis portālā i-PSB
Bložupīte

**Bložupīte** (arī **Bļožupīte**) ir Ogres kreisā krasta pieteka Madonas novadā uz austrumiem no Lubejas.

Izteka — no Naglas ezera ziemeļu krasta. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Ogrē pie Aronas un Liezēres pagasta robežas. Augštecē upi šķērso valsts autoceļš V839 (Lautere – Jumurda).

## Atsauces
Pavasara un Rudens annāles

**Pavasara un Rudens annāles** ir Džou dinastijas laika Lu valsts hronika, kas aptver laiku no 722. līdz 481. g.p.m.ē. Notikumu apraksti ir ļoti īsi, bez plašākiem paskaidrojumiem aprakstot katra mēneša notikumus. Hronika sadalīta 12 valdošo Lu hercogu varas posmos. 

Annāles uzskata par vienu no pieciem konfūcisma klasiskajiem tekstiem, kura interpretācijas mūsu ēras 2. gs. izraisīja konfūcisma sašķelšanos. Konfūcija sekotāji uzskatīja, ka vinš esot rediģējis annāļu tekstu, un to studēšana atklās Konfūcija uzskatus par to, kā jāvada valsts. Katram annāļu vārdam un teikumam radās interpretējoši skaidrojumi. Šķelšanās rezultātā radās "Vecā teksta skola" un "Jaunā teksta skola". Agrīnajā Haņu dinastijas laikā "Jaunā teksta skola" bija guvusi virsroku. Vēlīnajā Haņu periodā, ap 200. gadu, "Jaunā teksta skola" tika smagi kritizēta un līdz pat 19. gs. pastāvēja pusslepeni. 19. gs. beigās "Jaunā teksta skolas" tekstus izmantoja reformisti, lai vērstos pret impērijas varas absolūtismu. 

## Atsauces
Depo (veikalu tīkls)

**[[Sabiedrība ar ierobežotu atbildību|SIA]] ''Depo DIY*** ir [[Latvija|Latvijā]] reģistrēts uzņēmums, kas pārvalda būvmateriālu, dārza un mājsaimniecības preču veikalu tīklu *'DEPO*'  Latvijā, [[Lietuva|Lietuvā]] un [[Igaunija|Igaunijā]]. Uzņēmums ir dibināts 2004. gadā. Tā galvenais birojs ir [[Ropažu novads|Ropažu novada]] [[Stopiņu pagasts|Stopiņu pagasta]] [[Dreiliņi (Stopiņu pagasts)|Dreiliņos]]. Pirmais veikals tika atvērts 2005. gadā.

Latvijā ir 9 *DEPO* veikali, Lietuvā ir 7 veikali, un Igaunijā ir viens veikals.
Tallinā pirmais *DEPO* veikals Igaunijā tika atklāts 2020. gada 14. oktobrī.




Uzņēmuma vienīgais īpašnieks ir SIA "DMT Pluss", kā patiesais labuma guvējs ir Andris Kozlovskis. SIA *Depo DIY'' pamatkapitāls ir  eiro.

## Apsūdzības un sods par karteļa organizēšanu
Administratīvā apgabaltiesa 2020. gadā noraidīja būvmateriālu tirgotāja SIA "Depo DIY" pieteikumu par Konkurences padomes (KP) 2017. gada lēmuma atcelšanu, atstājot spēkā lēmumu, kurā konstatēta aizliegta vienošanās starp diviem būvmateriālu ražotājiem un četriem tirgotājiem par ilgstošu būvmateriālu cenu noteikšanu veikalu plauktos.

Konkurences padomes lietā bija vērtēta būvmateriālu ražotāju SIA "Knauf" un SIA "Norgips" un četru lielāko būvmateriālu mazumtirgotāju – SIA "Depo Diy", AS "Kesko Senukai Latvia", SIA "Tirdzniecības nams "Kurši"" un SIA "Krūza" – vienošanās, ilgstoši veicot minimālā tālākpārdošanas cenu līmeņa un noteikta cenu līmeņa fiksēšanu SIA "Knauf" un SIA "Norgips" izplatītajai produkcijai.

KP 2017. gada lēmumā konstatēja, ka vienošanās izpaudās gan vertikālu ierobežojumu formā starp SIA "Knauf" un SIA "Norgips" un mazumtirgotājiem, gan arī kā horizontālas karteļa vienošanās – mazumtirgotājiem panākot kopīgu sapratni un saskaņotu rīcību par vienotiem darbības principiem un savstarpēju kontroli vienošanās īstenošanā attiecībā uz SIA "Knauf" un SIA "Norgips" precēm.

2024. gadā Augstākā tiesa atstājusi negrozītu Administratīvās apgabaltiesas spriedumu, ar kuru atzīta par pamatotu Konkurences padomes konstatētā aizliegtā vienošanās starp diviem būvmateriālu ražotājiem un četriem tirgotājiem par ilgstošu būvmateriālu cenu noteikšanu, informēja tiesa. Ar minēto iestādes lēmumu pieteicējai — SIA "Depo DIY" — uzlikts naudas sods 3 718 323 eiro apmērā.

SIA DEPO DIY valdes priekšsēdētājs Andris Kozlovskis savā rakstā apgalvoja, ka Konkurences padomei un tiesai pierādījumi ir lieki.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Lielais Ķīnas kanāls

thumb|right|Lielais kanāls mūsdienās
**Lielais Ķīnas kanāls** (, ) ir vairāku mākslīgu un dabīgu ūdensceļu komplekss, kas savieno Pekinu ziemeļos ar Handžou ostas pilsētu valsts austrumu piekrastē. Tas ir aptuveni 1800 km garš, un tā izveidošanas mērķis bija atvieglot pārtikas preču transportu uz valsts ziemeļiem. Kanālam ir 24 slūžas un 60 tilti.

Kanāla veidošana sākās 486. g.p.m.ē, kad sākās dažādu reģiona gultņu savienošana. Lielākā daļa mūsdienās pastāvošā kanāla tika izveidota Juaņu dinastijas laikā, kad kanāls sasniedza Pekinu, taču šajā laikā graudu transportēšanu uz ziemeļiem jau ērtāk un lētāk bija veikt pa jūru. 19. gadsimtā dažādu plūdu, aizsērējumu, kā arī postošu dumpju rezultātā vairāki kanāla posmi kļuva nelietojami. 1934. gadā nacionālistu Ķīnas Republika veica kanāla posmu atjaunošanu un slūžu modernizāciju. Jauna kanāla atjaunošanas programma sākās 1958. gadā, līdz 1964. gadam iztīrot un padziļinot kanāla gultni.

## Atsauces

## Ārējās saites

*The Grand Canal, UNESCO
Gunārs Ezernieks

**Gunārs Ezernieks** (dzimis , miris ) bija latviešu gleznotājs.

## Biogrāfija
Gunārs Ezernieks dzimis  Rīgā. No 1948. līdz 1956. gadam mācījies J. Rozentāla Rīgas Mākslas vidusskolā, 1962. gadā beidzis Latvijas Mākslas akadēmijas Glezniecības nodaļu.

Pēc studiju beigšanas pasniedza speciālos priekšmetus J. Rozentāla Rīgas Mākslas vidusskolā (1962—1965). No 1969. gada līdz pat 1994. gadam bija žurnāla "Zvaigzne" mākslinieks. Pēc darba žurnālā Gunārs Ezernieks atgriezās pedagoga amatā un strādāja Vircavas (1994— 1998), Kalnciema vidusskolā (1998–2003) un Jelgavas Mākslas skolā (2003—2009). Paralēli pedagoga darbam viņš arī bija mākslinieks Latvijas Valsts arhīvā (1995—1998).

Izstādēs piedalās no 1958. gada. Kopš 1973. gada Latvijas Mākslinieku savienības biedrs, bet kopš 2010. gada Jelgavas mākslinieku biedrības biedrs. 1972. gadā pārcēlies uz dzīvi Jelgavā.

2012. gadā apgādā "Mansards" izdota Māra Branča grāmata "Gleznotājs Gunārs Ezernieks".

Gunārs Ezernieks miris  Jelgavā, apbedīts Zanderu kapos, Jelgavā.

## Apbalvojumi
* 2002. gadā Jelgavas pašvaldības Kultūras padome Gunāram Ezerniekam piešķīra gada apbalvojumu "Labākais kultūras darbinieks 2001";
* 2007. gadā Jelgavas pilsētas dome piešķīra viņam augstāko pilsētas apbalvojumu "Goda zīme".

## Atsauces

## Ārējās saites
* profils portālā *makslinieki.lv*
Gints Bērziņš (pianists)

**Gints Bērziņš** (dzimis , miris ) bija latviešu pianists.

Mācījies Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolā. Pusaudža gados uzvarēja pianistu konkursā Lietuvā un Vislatvijas jauno pianistu konkursā. 1992. gadā beidzis Maskavas konservatoriju. 1994. gadā tika nominēts "Mikrofona" Gada Balvai. No 2000. līdz 2007. gadam strādājis Metropoles operā un veicis aktīvu koncertdarbību, uzstājoties Ņujorkas mūzikas festivālos. Ierakstījis vairākus kompaktdiskus, starp kuriem ir Friderika Šopēna, Modesta Musorgska un Pētera Čaikovska skaņdarbi. Dzīves pēdējo piecu gadu laikā strādājis kā muzikālais asistents un koncertmeistars Siguldas Opermūzikas svētkiem un iestudēja operas "Otello", "Karmena", "Zelta zirgs", "Masku balle" un "Falstafs". 

Miris 2018. gada 28. novembrī, pēc divām dienām kremēts Rīgas kremācijas centrā.

## Atsauces
Latvijas Galda hokeja federācija

**Latvijas Galda hokeja federācija** (**LGHF**) ir galvenā par galda hokeju atbildīgā organizācija Latvijā. Tā piedalās Latvijas čempionāta un Latvijas kausa izcīņas organizēšanā, kā arī rīko starptautiska līmeņa sacensības Latvijā: ikgadējos Rīgas kausu un Latvia Open, vairākkārt — pasaules un Eiropas čempionātus, kuros to pārstāv Latvijas galda hokeja izlase. Tās galvenā mītne atrodas Rīgā.

## Vēsture un darbība
### Neoficiālā statusā

LGHF nodibināja Rīgas Galda hokeja klubs (RGHK) un RTU Sporta klubs  un reģistrēja to kā nevalstisku organizāciju , tai pašā gadā pārņemot no RGHK lielāko sacensību — Rīgas kausa organizēšanu. Jau pirmajā gadā tajā piedalījās ap 200 dalībnieku, un turnīrs kļuva par vienu no apmeklētākajiem pasaulē, kāds tas ir palicis arī tagad.

2005. gada jūnijā LGHF Rīgā organizēja pasaules čempionātu, kurā piedalījās spēlētāji no 23 valstīm.

2005. gada decembrī LGHF saskaņā ar Finanšu ministrijas lēmumu ieguva Sabiedriskā labuma organizācijas statusu.  Latvijas Nacionālā Sporta padome atzina galda hokeju par sporta veidu un piešķīra LGHF tiesības Latvijā to vadīt un koordinēt, kā arī pārstāvēt valsti Starptautiskajā Galda hokeja federācijā (*International Table Hockey Federation*, ITHF) un veidot Latvijas valsts izlasi pasaules un Eiropas čempionātiem, ko tā līdz tam bija jau veikusi neoficiāli.  LGHF uzņēma Latvijas Sporta federāciju padomē (LSFP).

### Oficiālā statusā

Kopš 2006. gada LGHF Latvijā trīsreiz organizējusi Eiropas čempionātus un Pasaules klubu komandu čempionātu, ik gadus kopā ar vietējiem klubiem tiek rīkotas 7—9 Latvijas līmeņa un starptautiskas sacensības, kā arī skolēnu bezmaksas galda hokeja masu pasākums "Sarauj!", kurā 2018. gadā piedalījās vairāk kā 700 bērnu. Ik gadus tā nosaka nacionālās izlases sastāvu un nodrošina tās izbraukumu uz pasaules vai Eiropas čempionātiem, kā arī bieži sponsorē labu spēlētāju dalību Pasaules tūres posmos ārzemēs.

LGHF ar saviem cilvēkiem un inventāru ņēmusi dalību dažādos masveidīgos sporta un izklaides notikumos Rīgā un Latvijā, kā Sporta nakts, ledus hokeja komandas Rīgas "Dinamo" spēles un bērnu vasaras nometnes.

Tiek veikta sadarbība ar Latvijas Paralimpisko komiteju, pateicoties kurai ir sagādātas treniņu iespējas cilvēkiem ar ierobežotām kustību iespējām un galda hokeja Amatieru līgā tiek apbalvoti labākie tās spēlētāji.

LGHF sastāv no locekļiem — juridiski reģistrētām galda hokejā aktīvām organizācijām un valdes. LGHF valdē ir 7 cilvēki, tās priekšsēdētājs ir R. Blūmentāls. Organizācijas budžets ir ap 25 000 eiro gadā, lielākie ienākumi tajā ir no sadarbības ar sportu pārvaldošajām organizācijām, valsti un pašvaldībām, lielākie izdevumi — sacensību organizācija Latvijā, bērnu pasākuma "Sarauj!" rīkošana un izlases izbraukumi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
Rīgas Galda hokeja klubs

**Rīgas Galda hokeja klubs** ir vecākā reģistrētā Latvijas galda hokeja organizācija, kas darbojas kopš 1999. gada.

## Nosaukumu vēsture
* "RGHK" (2000—2002, 2005—2012, 2016, no 2018)
* "RGHK/Unibanka" (2003—2004)
* "RGHK/BJC Laimīte II" (2013, 2017)
* "Hot Sticks" (kā RGHK otrā komanda: 2002—2004)

## Vēsture

RGHK tika dibināts  (oficiālā reģistrācija notika ), lai organizētu sākušos galda hokeja attīstības procesu Rīgā. Par pirmo prezidentu kļuva Jānis Ķirsis, vēlāk šo vietu ieņēma Raivis Sternāts. Kā pirmā reģistrētā galda hokeja organizācija tas sākumā pildīja arī vispārējas funkcijas, līdz  ar RGHK piedalīšanos tika oficiāli nodibināta Latvijas GHF. Sākumā klubs organizēja visas galda hokeja sacensības Rīgā, vēlāk šīs funkcijas tika pakāpeniski nodotas LGHF un citiem Rīgas klubiem.

## Rezultāti
left|thumb|250px|RGHK pamatsastāvs spēlē 2018. gada Pasaules klubu čempionātā. No kreisās - Sternāts, Mihejevs, Skarainis, Faļkenšteins.
RGHK komandu sacensībās izcīnīja pirmo vietu pirmajos Rīgas čempionātos, taču ne pamatkomandai, ne rezerves sastāvam nekad neizdevās to atkārtot Latvijas čempionātos, lai gan vairākas reizes tika izcīnīti sudrabs un bronza. 2018. gadā RGHK ieņēma sesto vietu Latvijas komandu čempionātā, tā paša gada pasaules klubu čempionātā tika izcīnīta 13. vieta, uzvarot otrajā līgā.

Individuāli kluba spēlētāju labākie sasniegumi Latvijā ir:
* R. Faļkenšteins — 1. vieta Latvijas kausa posmā (2003)
* S. Mihejevs — 1. vieta otrajā Rīgas kausā (2000), 1. vieta Latvijas čempionātā (2002)
* S. Skarainis — 1. vieta Latvijas veterānu čempionātā (2003, 2004, 2011)
* R. Sternāts — 1. vieta pirmajā Rīgas kausā (2000), 1. vieta Latvijas čempionātā (2001).

Trīs kluba spēlētāji ir spēlējuši nacionālajā izlasē pasaules un/vai Eiropas čempionātos (Mihejevs un Sternāts — 7, Skarainis — 2 reizes), Mihejevs un Skarainis arī veterānu izlasē. Augstākais izlases sasniegums ar viņu piedalīšanos — 2. vieta pasaules čempionātā (2009.— Mihejevs, Sternāts). Tāpat daudzkārt kluba pārstāvji spēlējuši individuālajās sacensībās dažādās kategorijās pasaules un Eiropas čempionātos: kopējā, veterānu, vecveterānu (Skarainis) un sieviešu (Faļkenšteina).

## Komandas sastāvs
right|thumb|250px|Viss RGHK komandas sastāvs 2018. gada Pasaules klubu čempionātā.
Komandas pamatsastāvs (2018): Romāns Faļkenšteins, Sergejs Mihejevs, Salvis Skarainis, Raivis Sternāts. Kluba rezerves spēlētāji — Inese Faļkenšteina, Ilgvars Pavlovskis, reizēm tiek uzaicināti viesspēlētāji. Formāli klubā ir 15 spēlētāju, taču vairums no tiem vairs nepiedalās sacensībās.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Lursoft Uzņēmumu datu bāzē
Latvijas Nacionālā Sporta padome

**Latvijas Nacionālā Sporta padome** (**LNSP**) saskaņā ar Ministru kabineta izdotajiem noteikumiem ir tam pakļauta sabiedriska konsultatīva institūcija, kas piedalās valstiskās sporta politikas izstrādē, veicina attīstību un sadarbību sportā un lēmumu pieņemšanu ar sportu saistītajos jautājumos. Padomes priekšsēdētāju un sastāvu apstiprina Ministru kabinets. Padomes sekretariāta pienākumu izpildi nodrošina Izglītības un zinātnes ministrija.

2019. gada 26. februārī par padomes priekšsēdētāju iecelts Ministru prezidents Arturs Krišjānis Kariņš, kā arī iecelti 19 padomes locekļi, no kuriem 8 ir ministri, 1 — Pašvaldību Savienības vadītājs, bet pārējie 10 vada dažādas sporta organizācijas.

Padomes sēdes notiek 4—5 reizes gadā.

## Darbība 2019. gada pirmajā pusē

2019. gada 14. janvārī, piedaloties 12 no 19 padomes locekļiem, tika nolemts aicināt izstrādāt noteikumus, lai turpmāk padomes sēdes varētu noturēt neklātienē. Saskaņā ar protokolu, šī sēde Māra Kučinska vadībā ilgusi 10 minūtes un tajā izskatīti 11 jautājumi, vairums no kuriem saistīti ar naudas piešķiršanu dažādām sporta organizācijām 2019. gadā.

26. martā sakarā ar valdības un attiecīgi padomes sastāva izmaiņām notika priekšsēdētāja vietnieka vēlēšanas, vienbalsīgi tika ievēlēts Aldons Vrubļevskis. Vairums izskatīto jautājumu bija saistīti ar dažādu sporta bāzu statusu vai rekonstrukciju un sporta organizāciju finansējuma pieprasījumiem. No citiem jautājumiem izskatīja sadarbību ar Stokholmu iespējamai kopīgu 2026. gada olimpisko spēļu rīkošanai un atzina par sporta veidu ielu vingrošanu. Sēde ilgusi gandrīz 2 stundas un tajā šoreiz piedalījās 17 padomes locekļi no 20.

5. jūnijā pusotras stundas ilgā sēdē, piedaloties 13 no 20 padomes locekļiem, runāts galvenokārt par nākamajos gados Latvijā organizējamām lielām sacensībām, finansējumu sporta organizāciju starptautiskiem pasākumiem un atzīta Latvijas Tekvon-do federācija kā pārstāvošu atsevišķu sportu no jau esošā taekvondo. Finansējumu pasākumiem tika nolemts pārskaitīt no neparedzētiem gadījumiem domātajiem līdzekļiem, neraugoties uz Finanšu ministrijas iebildumiem. Zēģelētāju savienībai tika atteikts pieprasītais papildu finansējums 103 546 eiro apmērā pasaules čempionāta rīkošanai līdzekļu trūkuma dēļ.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Sporta nozares struktūra
Briedaine

**Briedaine** ir Dzirnupītes labā krasta pieteka Madonas novadā.

Izteka — no Dēklaiņa ezera ziemeļaustrumiem. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Dzirnupītē uz dienvidiem no Lauteres. Upi šķērso valsts autoceļi V884 (Madona—Zelgauska—Viesiena—Vestiena) un V853 (Viesiena—Līdere—Kārzdaba). Tās krastos atrodas Viesiena, kā arī Dārznīcas kalns un Ošinieku Baznīcas kalns.

## Atsauces
Valletta F.C.

***Valletta F.C.*** ir Maltas futbola klubs no valsts galvaspilsētas Valletas. Spēlē Maltas Premjerlīgā. Klubs ir dibināts 1943. gadā, apvienojoties klubiem *Valletta Prestons*, *Valletta St. Paul's* un *Valletta United*. Ieskaitot divus *Valletta United* izcīnītos titulus, kluba futbolisti ir 25 reizes kļuvuši par Maltas čempioniem. 14 reizes klubs ir uzvarējis Maltas kausa (*MFA Trophy*) izcīņā. Komanda regulāri spēlē UEFA rīkotajās Eiropas klubu sacensībās.

## Sasniegumi
* **[[Maltas futbola Premjerlīga|Maltas Premjerlīga]]**
** Čempioni (25): 1914–15, 1931–32, 1944–45, 1945–46, 1947–48, 1958–59, 1959–60, 1962–63, 1973–74, 1977–78, 1979–80, 1983–84, 1989–90, 1991–92, 1996–97, 1997–98, 1998–99, 2000–01, 2007–08, 2010–11, 2011–12, 2013–14, 2015–16, 2017–18, 2018–19
** Vicečempioni (17): 1927–28, 1946–47, 1956–57, 1960–61, 1961–62, 1963–64, 1964–65, 1978–79, 1982–83, 1986–87, 1988–89, 1990–91, 1995–96, 2008–09, 2009–10, 2014–15, 2019–20
* **Maltas kauss** (*MFA Trophy*)
** Kausa ieguvēji (14): 1959–60, 1963–64, 1974–75, 1976–77, 1977–78, 1990–91, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 1998–99, 2000–01, 2009–10, 2013–14, 2017–18
** Finālisti (14): 1946–47, 1956–57, 1958–59, 1961–62, 1969–70, 1975–76, 1982–83, 1984–85, 1919–92, 1993–94, 1997–98, 2008–09, 2010–11, 2018–19
* **Maltas superkauss**
** Kausa ieguvēji (13): 1990, 1995, 1997, 1998, 1999, 2001, 2008, 2010, 2011, 2012, 2016, 2018, 2019
** Finālisti (6): 1987, 1991, 1992, 1993, 1996, 2014

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa 
* Kluba profils UEFA vietnē 
* Kluba profils ''soccerway.com''
USS Enterprise (1831)

Ceturtais ***USS Enterprise*** bija ASV Jūras kara flotes šoneris .

Kuģis tika nodots ekspluatācijā Ņujorkā 1831. gada 26. oktobrī un sāka aktīvu darbību 1831. gada 15. decembrī. 1832. gada 12. janvārī tas devās uz Dienvidameriku, kur līdz 1834. gada aprīlim ASV interesēs apsargāja Brazīlijas staciju. Pēc atgriešanās *USS Enterprise* tika remontēts un uzlabots. Jūlijā kuģis atkal devās uz Brazīliju.

Desmit mēnešus vēlāk *USS Enterprise* pievienojās kuģim *[[Peacock (kuģis)|Peacock]]* un devās uz Tālajiem Austrumiem, kuģojot apkārt Āfrikai un Indijai. Turpinot virzīties uz austrumiem, kuģis 1836. gada septembrī piestāja Honolulu, tad devās uz Meksikas rietumu krastu, ierodoties Mazatlānā 1836. gada 28. oktobrī. Tas burāja gar Dienvidamerikas rietumu krastu līdz 1839. gada martam, līdz, izbraucot no Valparaiso, devās uz dienvidiem ar mērķi apkuģot Dienvidameriku, piestāja Riodežaneiro un devās uz Filadelfiju. Tur 1839. gada 12. jūlijā *USS Enterprise* aktīvo darbību pārtrauca .

*USS Enterprise* atkārtoti nodeva ekspluatācijā 1839. gada 29. novembrī, un 1840. gada 16. martā tas devās uz Dienvidameriku. Pēc četru gadu ASV tirdzniecības aizsardzības Brazīlijas stacijā tas ienāca Bostonas ostā un četras dienas vēlāk beidza savu darbību ASV kara flotes sastāvā. Kuģi pārdeva 1844. gada 28. oktobrī.

## Atsauces
Brazīlijas stacija

**Brazīlijas stacija**, kas pazīstama arī kā **Brazīlijas eskadra** vai **Dienvidatlantijas eskadra**, bija ASV izveidota aizjūras militārā stacija. To 1826. gadā izveidoja ar mērķi nodrošināt un aizsargāt ASV tirdzniecības iespējas Dienvidatlantijā Sisplatīnas kara laikā. Kad karš beidzās, eskadra saglabājās un turpināja aizsargāt ASV intereses vairāku citu konfliktu laikā. Tā darbojās arī Āfrikas vergu tirdzniecības apspiešanā. Tā beidza pastāvēt, kad 1905. gadā kļuva par daļu no Ziemeļatlantijas flotes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dēklainīte

**Dēklainīte**  ir Dēklaiņa ezera pieteka Madonas novadā. Tek austrumu - dienvidaustrumu virzienā, ietece Dēklaiņa ziemeļu krastā.

## Atsauces
Dzirnupīte (Aronas pieteka)

**Dzirnupīte** (arī **Dzirnupe**) ir Aronas labā krasta pieteka Madonas novadā.

Izteka — uz dienvidiem no Antiņēmu mājām. Tek austrumu virzienā. Lielākā pieteka - Briedaine. Ietek Aronā uz dienvidrietumiem no Lodes. Upi šķērso valsts autoceļi V884 (Madona – Zelgauska – Viesiena – Vestiena) un V853 (Viesiena – Līdere – Kārzdaba). 

## Atsauces
Dietlāviņa

**Dietlāviņa** ir Viešūra ezera pieteka Madonas novadā. Tek ziemeļu virzienā, ietece Viešūra ziemeļaustrumu krastā.

## Atsauces
Ivars Caune (autosportists)

**Ivars Caune** (dzimis , miris ) bija latviešu autosportists. 13 reizes uzvarējis Latvijas čempionātā autorallijā, ir trīskārtējs PSRS čempions autorallijā, kā arī bija viens no vadošajiem braucējiem pasaules rallija čempionātā Anglijas un Zviedrijas posmos.

## Biogrāfija
Ivars Caune dzimis . 1979. gadā viņš pirmo reizi startēja rallija sacensībās. Lielāko daļu rallija pilota karjeras viņa stūrmanis bija Andris Šimkus, abiem kļūstot par tituliem visbagātāko Latvijas autorallija ekipāžu. Vēl rallijā Caune ir startējis kopā ar Daināru Dambergu, Vladimiru Barinovu un dēlu Krišjāni. Pēc neatkarības atjaunošanas Ivars Caune kādu laiku piedalījās autokrosā, tostarp Eiropas čempionātā. 1997. gadā Ivars Caune un Andris Šimkus Velsas WRC posma pirmajā ātrumposmā startējot ar *[[Subaru Impreza]]* automašīnu izcīnīja otro vietu, piekāpjoties tikai Kolinam Makrejam, bet apdzenot Tomiju Mekinenu un Karlosu Sainsu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Oficiālā mājaslapa
Fils Kolsons

**Filips J. Kolsons** (, ) ir izdomāts tēls *[[Marvel Cinematic Universe]]* sērijā, ko atveido Klārks Gregs. Visaugstāk stāvošais spiegu aģentūras V.A.I.R.O.G.S loceklis. Parādījies filmās "Dzelzs vīrs" (2008), "Dzelzs vīrs 2" (2010), "Tors" (2011), "Atriebēji" (2012) un "Kapteine Mārvela" (2019). Tāpat ir viens no galvenajiem tēliem televīzijas seriālā "Drošības aģenti V.A.I.R.O.G.S" (2013–pašlaik), kā arī divās *[[Marvel One-Shots]]* (2011). Tāpat sastopams dažādos ar sēriju saistītos komiksos, un tīmekļa seriālā *[[Agents of S.H.I.E.L.D.: Slingshot]]* (2016). Vēl tēls sastopams citos drukātajos izdevumos, tostarp izdevniecības *[[Marvel Comics]]* komiksos.
Latvijas Sporta federāciju padome

**Latvijas Sporta federāciju padome** (**LSFP**) ir nevalstiskā organizācija, kas apvieno Latvijā esošās valsts atzīto sporta veidu federācijas (2025. gada aprīlī to bija 94) un pārstāv to kopīgās intereses.

## Sastāvs

LSFP biedri var būt Latvijas Uzņēmumu reģistrā un/vai Biedrību un nodibinājumu reģistrā reģistrētās sporta federācijas, katru sporta veidu vai darbības formu var pārstāvēt tikai viena federācija. Vismaz reizi gadā sasaucamajai LSFP biedru kopsapulcei ir lēmējtiesības visos organizācijas darbības jautājumos, tā ievēl valdi, tās priekšsēdētāju un revīzijas komisiju. Valdei ir izpildvara, tā sastāv no priekšsēdētāja, diviem tā vietniekiem un astoņiem locekļiem. LSFP valdes priekšsēdētājs vienlaikus ir arī LSFP prezidents un viņa vietnieki – LSFP viceprezidenti. 2024. gada martā par LSFP pezidentu tika ievēlēts Vladimirs Šteinbergs, kas nomainīja amatā Einaru Fogeli.

## Darbība

LSFP sporta popularizēšanai organizē publiskus masu sporta pasākumus ar daudzu sporta veidu vienlaicīgu dalību, kā BeActive Pludmales spēles. Padome izstrādā iesniedz priekšlikumus par sporta attīstības stratēģiju Izglītības ministrijai. LSFP ar valsts budžeta līdzfinansējumu izdod sporta metodisko grāmatu sēriju un konkursa kārtībā sniedz stipendijas sportistiem. LSFP ir arī viena no organizatorēm Latvijas Gada balvai sportā. Padome 2018.—2019. gados strādā pie jaunas treneru sertifikācijas sistēmas ieviešanas, lai paaugstinātu to līmeni.

## Valdes locekļu statuss

2017. gadā VID secināja, ka nevalstiskās organizācijas LSFP valdes locekļi ir pielīdzināmi valsts amatpersonām, kas izsauca nepatiku LSFP. Tā rezultātā LSFP nācās pārvēlēt valdē citus locekļus, kas bija savienojami ar šādu statusu. Padomes vadītājs E. Fogelis to nosauca par bezprecedenta valsts iejaukšanos nevalstiskās organizācijas darbībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* 
* 
* 
* Sporta nozares struktūra 
* Sporta likums. 10. pants apraksta LSFP funkcijas
Ārons Van-Bisaks

**Ārons Van-Bisaks** (, dzimis ) ir Anglijas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2024. gada Van-Bisaks pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu *[[West Ham United FC|West Ham United]]*.

## Sasniegumi
**Manchester United**
* Anglijas Līgas kauss: 2022—23
* FA kauss: 2023—24; finālists: 2022—23
* UEFA Eiropas līga finālists: 2020—21

**Individuālie sasniegumi**

* ''Crystal Palace'' gada labākais spēlētājs: 2018—19
## Atsauces

## Ārējās saites
Mārtiņš Sesks

**Mārtiņš Sesks** var būt:

* Mārtiņš Sesks vecākais (1936—2019) — autosportists un piensaimnieks;
* Mārtiņš Sesks jaunākais (1999) — autosportists.
Spektr-RG

***Spektr-RG*** (*Спектр-РГ*, *Спектр-Рентген-Гамма*) ir Krievijas un Vācijas orbitālā observatorija, kas paredzēta astrofiziskiem pētījumiem rentgenstaru enerģiju diapazonā (0,3 — 30 keV). Tā tika palaista  un ir izvietota Halo orbītā ap Zemes — Saules Lagranža punktu L2.

Projektu kopīgi realizē Krievijas Zinātņu akadēmijas Komisko pētījumu institūts (*IKI RAN*) un Vācijas aerokosmisko lidojumu centrs (*DLR*)

*Spektr-RG* tika būvēts uz *[[NPO Lavočkina]]* platformas *Navigator* bāzes.

Kosmiskā aparāta primārais instruments ir *eROSITA*, ko izgatavoja Maksa Planka ārpuszemes fizikas institūts. Tas darbojas 0,3 — 10 keV enerģiju diapazonā. *eROSITA* veidots, par pamatu ņemot *[[ABRIXAS]]*, ko orbītā palaida 1999. gadā, bet pēc dažām dienām tas sabojājās akumulatoru kļūmes dēļ.

Otrs zinātniskais instruments ir *ART-XC*, ko izgatavoja Komisko pētījumu institūts un Viskrievijas zinātniski pētnieciskais eksperimentālās fizikas institūts. Tas darbojas 6 — 30 keV diapazonā. *ART-XC* ir 7 rentgena slīdošā tipa spoguļu moduļi, ko izgatavoja Māršala kosmiko lidojumu centrs.

*Spektr-RG* tika palaists  12:30:57 *[[UTC]]* no Baikonuras kosmodroma ar nesējraķeti *[[Proton-M / Blok DM-03]]*.

2019. gada 21. oktobrī observatorija sasniedza Halo orbītu ap Zemes — Saules Lagranža punktu L2, 1,5 miljonu kilometru attālumā no Zemes.
8. decembrī tika sākta visas debess skenēšana.

2020. gada 15. decembrī *Spektr-RG* bija pabeidzis otro visas debess apskatu.

Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā 2022. gada 26. februārī Vācijas puse paziņoja, ka observatorijā *Spektr-RG* atslēgs savu teleskopu *eROSITA*. Aparatūra tika pārslēgta gaidošajā režīmā. 3. jūnijā *Roskosmos* nolēma patvaļīgi aktivizēt *eROSITA* teleskopu bez Vācijas speciālistu dalības.

## Atssauces

## Skatīt arī
* *[[ROSAT]]*
* *[[Chandra]]*

## Ārējās saites
* ''Спектр-Рентген-Гамма''  Projekta Krievijas vietne] 
* eROSITA Maksa Planka ārpuszemes fizikas institūtā 
* Spektr-RG (SXG) Gunter Dirk Krebs
Ziemeļmaķedonija Eirovīzijas dziesmu konkursā

**[[Ziemeļmaķedonija]]** (līdz 2018. gada konkursam kā **Bijusī Dienvidslāvijas Republika Maķedonija**) **[[Eirovīzijas dziesmu konkurss|Eirovīzijas dziesmu konkursā]]** ir piedalījusies 19 reizes, debitējot 1998. gada konkursā. Pašlaik labākais rezultāts valstij ir 7. vieta 2019. gada konkursā, kad to pārstāvēja Tamara Todevska ar dziesmu *[[Proud]].*

## Ziemeļmaķedonijas pārstāvji Eirovīzijā
:  *Uzvarētāji*
:  *Otrā vieta*
:  *Trešā vieta*
:  *Pēdējā vieta*
:  *Nekvalificējās finālam*
Iztekas strauts

**Iztekas strauts** (augštecē **Raganīte**, **Ragonīte**) ir Aronas labā krasta pieteka Madonas novadā.

Izteka — Bolēnu Veselības avots pie Bolēnu kalna. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Aronā uz rietumiem no Kusas. Upi šķērso valsts autoceļi V882 (Migļi – Vālēni) un V884 (Madona – Zelgauska – Viesiena – Vestiena). Upes  vidustecē atrodas Griblejas tilts.

## Atsauces
Jole

**Jole** (arī **Cāle**, **Iole**, **Jola**) ir Aronas kreisā krasta pieteka Madonas novadā.

Izteka — pie Arnicēniem. Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Aronā uz rietumiem no Kusas. Upi šķērso valsts autoceļi V858 (Madona – Stiebriņi – Gravas – Bukas), V856 (Bērzaune – Zelgauska – Kusa – Oļi – Cesvaine) un P30 (Cēsis — Vecpiebalga — Madona).

## Atsauces
Jola

**Jola** var būt:
* Jola — pilsēta Nigērijā;
* Jola — pilsēta Īrijā;
* Joles upes cits nosaukums.
Kapupīte (Aronas pieteka)

**Kapupīte** (arī **Kapupe**) ir Aronas labā krasta pieteka Madonas novadā.

Izteka — uz ziemeļiem no Klaucēniem. Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Aronā augšpus Zelgauskas. Upi šķērso valsts autoceļi V858 (Madona—Stiebriņi—Gravas—Bukas), P30 (Cēsis—Vecpiebalga—Madona) un V856 (Bērzaune—Zelgauska—Kusa—Oļi—Cesvaine). Tās krastos atrodas Kusa.

## Atsauces
Ogrīte (Ogres pieteka)

**Ogrīte**  ir Ogres kreisā krasta pieteka Madonas novadā.

Izteka — uz dienvidrietumiem no Nesaules kalna. Tek rietumu virzienā. Ietek Ogrē augšpus autoceļa P30 (Cēsis — Vecpiebalga — Madona) tilta. Upi šķērso valsts autoceļi V858 (Madona – Stiebriņi – Gravas – Bukas) un V853 (Viesiena – Līdere – Kārzdaba). Lielāko tecējuma daļu veido Aronas un Liezēres pagasta robežu.

## Atsauces
Pirkenes strauts

**Pirkenes strauts** (arī **Pirķene**, **Paurupīte**, **Pirkanītes strauts**, **Pirkenīte**, **Pirkenītes strauts**, **Siļauskas strauts**, **Sīļauskas strauts**) ir Aronas labā krasta pieteka Madonas novadā.

Izteka — meža masīvā Bērzaunes pagasta austrumos. Tek austrumu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Aronā uz dienvidaustrumiem no Zelgauskas. Upi šķērso valsts autoceļš  V856 (Bērzaune – Zelgauska – Kusa – Oļi – Cesvaine).

## Atsauces
Ventspils Jaunrades nams

**Ventspils Jaunrades nams** (**VJN**) ir interešu izglītības iestāde, kura nodarbojas ar dažādu bērnu un jauniešu ārpusskolas aktivitāšu nodrošināšanu Ventspilī.

## Vēsture

Sākotnēji VJN tika izveidots kā Pionieru nams 1955. gadā Lielā ielā 7 ar toreiz tikai 4 pulciņiem (baleta, šūšanas, foto un tehniskās modelēšanas), kopš 1990. gada — Skolēnu Jaunrades nams. Kopš 2011. gada iestāde pārcelta uz bijušo Latviešu biedrības namu Maiznieku ielā 11, mainot nosaukumu uz Ventspils Jaunrades namu un mērķauditoriju uz 3 līdz 25 gadiem. 2019. gadā VJN darbojās 55 pulciņi. kopš 2019. gada maija direktore ir Elita Heinsberga. Vēsturiski ilgākais stāžs direktores amatā ir Rasmai Jakovičai — 31 gads. Papildus parastajam aprīkojumam, VJN ir sava observatorija un digitālais planetārijs.

## Darbība

VJN realizē daudzas interešu izglītības programmas, organizē bērnu vasaras nometnes, koncertus, konkursus un pasākumus.

Galvenie darbības virzieni ir:
* Dejas (tautiskās, mūsdienīgās, sporta, horeogrāfija) 
* Mūzika (vokālie un vokāli instrumentālie ansambļi, klavierspēle, solodziedāšana, skaņskatu māksla, ģitārspēle)
* Folklora
* Teātris
* Lietišķā un vizuālā māksla (zīmēšana, ādu mākslinieciskā apstrāde, rotu izgatavošana, tekstīliju dizains, tērpi, rokdarbi, veidošana, kokapstrāde)
* Tehniskā jaunrade (radioelektronika, automodelisms)
* Sports (šahs, dambrete, galda hokejs, galda futbols, fitness) 
* Vides izglītība (mazpulks)
* Astronomija
* Fotogrāfija
* Labo garšu studija

Dažas nodarbības notiek arī Ventspils Pārventas pamatskolā. Observatorijas aprīkojums ļauj dienas laikā novērot Sauli. Planetārijā ik dienas notiek dažādu zvaigžņu šovu un filmu izrādes.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* 
* ''Youtube'' kanāls
* 
* Izglītības likums
* Valsts izglītības satura centrs
Sīļauka

**Sīļauka**  ir Aronas labā krasta pieteka Madonas novadā.

Tek austrumu virzienā. Ietek Aronā augšpus Zelgauskas. Upi lejtecē šķērso valsts autoceļš  V884 (Madona – Zelgauska – Viesiena – Vestiena).

## Atsauces
Urdava

**Urdava** (arī **Lačupīte**, **Lācīte**, **Lāčupīte**, **Ločupīte**, **Padēle**)  ir Kujas labā krasta pieteka Madonas novadā.

Izteka - no Nesaules ezera. Līkumojot tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Kusā pie Kočkarēm. Upi šķērso valsts autoceļi  V840 (Liede – Cesvaine) un V854 (Liezēre – Silakurmji – Graši). Tās krastos atrodas Kārzdaba. Pie upes Voļģu velnakmens.

## Atsauces
Viešupe

**Viešupe** (arī **Grāvupīte**, **Vēžupe**) ir Ogres kreisā krasta pieteka Madonas novadā.

Izteka — no Viešūra ezera ziemeļu krasta. Tek ziemeļaustrumu virzienā, sasniedzot valsts autoceļu P30 (Cēsis—Vecpiebalga—Madona) pagriežas uz ziemeļiem. Lejtecē caurtek Lielā Līdēra ezeru. Ietek Ogrē lejpus Mazā Līdēra. Upi šķērso valsts autoceļš V839 (Lautere—Jumurda), divreiz autoceļš V853 (Viesiena—Līdere—Kārzdaba). Pie autoceļa V839 — Kučuru dzirnavas.

## Atsauces
Liberum veto

thumb|1622. gada Polijas seims

***Liberum veto*** (no latīņu valodas - "brīvais veto") bija Polijas—Lietuvas ūnijas parlamentārās uzbūves princips, ka jebkuram Seima deputātam bija tiesības pārtraukt jebkura jautājuma apspriešanu vai Seima darbību (un tā jau pieņemtos lēmumus) kā tādu. Deputātam vajadzēja tikai skaļi izsaukties latīniski ***Sisto activitatem!*** ("Es pārtraucu darbības") vai poliski ***Nie pozwalam!*** ("Es neļauju"). Rezultātā no 1573. līdz 1763. gadam, kad notika apmēram 150 seimu, aptuveni trešdaļā no tiem netika pieņemts nekāds lēmums.

Šis vienprātības princips 1589. gadā tika ieviests kā obligāts, bet 1666. gadā šo principu ieviesa arī vaivadiju seimikos. Šī principa avots bija tradīcija, ka seima lēmumi tika pieņemti vienprātīgi. Katrs deputāts pārstāvēja savu apgabalu un bija atbildīgs apgabala šļahtas priekšā par seima lēmumiem. Lēmums, kas būtu pieņemts mazākumam balsojot pret, tika uzskatīts par politiskās vienlīdzības pārkāpumu. *Liberum veto* principu dažreiz saista arī ar Radomas konstitūcijas principu *[[Nihil novi]]*, kas aizliedza Polijas karalim pieņemt likumas bez šļahtas piekrišanas.

Tradicionāli tiek uzskatīts, ka *liberum veto* pirmoreiz izmantoja Trāķu vaivadijas deputāts Vladislavs Siciņskis (lietuviešu valodas versijā Čičinsks) no Upītes pie Panevēžas 1652. gadā. Siciņska persona ir folklorizējusies, tēls izmantots daudzu autoru, tostarp Ādama Mickēviča un Mairoņa, darbos.

18. gadsimtā *liberum veto* tika izmantots aizvien biežāk, un šo principu veiksmīgi izmantoja Krievija un Prūsija, iejaucoties Polijas iekšpolitikā un paralizējot valsts attīstību. Pēc 1764. gada konvokācijas seima Varšavā *liberum veto* vairs praktiski netika izmantots. Turpmāk deputāti pirms seima sēdes dibināja t.s. konfederācijas (*konfederacja*), kur vienojās par apskatāmajiem jautājumiem. Pilnībā *liberum veto* tika atcelts 1791. gadā, Polijai pieņemot Eiropā pirmo moderno konstitūciju.

Šo konstitūciju anulēja 1793. gada seims Grodņā, kas Krievijas sūtņa Jakoba Johana fon Zīversa spiediena rezultātā panāca Polijas Otro dalīšanu un faktisko valsts bojāeju.

## Atsauces
Mārtiņš Sesks vecākais

**Mārtiņš Sesks vecākais** (dzimis , miris ) bija latviešu autosportists, rallija "Kurzeme" aizsācējs un PSRS Rallija čempions. Pēc karjeras beigām nodarbojies ar uzņēmējdarbību piensaimniecības jomā.

## Biogrāfija
Mārtiņš Sesks dzimis  Cēsīs. Mācījies Siguldas 1. vidusskolā, beidzis Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Pārtikas rūpniecības tehnoloģijas fakultāti. Viņa dēls Uldis Sesks arī bijis autorallija braucējs, vēlāk politiķis (Liepājas domes priekšsēdētājs), arī mazdēls Mārtiņš ir autorallija pilots.

1958. gadā ieņēma direktora amatu Valtaiķu pienotavā, bet jau 1960. gadā kļuva par Liepājas piena kombināta direktora vietnieku un galveno inženieri. 1965. gadā Mārtiņš Sesks dibināja Liepājas Piena kombināta autosporta sekciju, kas viņa vadībā organizēja pirmās rallija "Kurzeme" sacensības. Vairākas reizes organizējis Latvijas un PSRS rallija čempionātus. No 1986. gada viņš bija Liepājas Agroapvienības priekšsēdētāja pirmais vietnieks. 1990. gadā organizēja Latvijas Piensaimnieku centrālās savienības atjaunošanu un ievēlēts tajā par priekšsēdētāju. No 1995. līdz 1996. gadam strādāja par A/S "Kurzemes piens" komercdirektoru, kā arī darbojies kā SIA "Rīgas piensaimnieks" padomnieks. 2000. gadā organizēja žurnāla "Latvijas lopkopis un piensaimnieks" izdošanu, nodibināja veterānu klubu "Vecais piensaimnieks" un apkopojis piensaimniecības vēstures materiālus un piedalījies pienrūpniecības muzeja pārprojektēšanā.

Miris .

## Atsauces
Bulandu pilskalns

**Bulandu pilskalns**, agrāk arī **Liepkalns** ir pilskalns Vidzemē, kas atrodas Aizkraukles novadā, Iršu pagastā. Pilskalns atrodas ap 1 km uz ZA no Iršu ciema centra Iršupītes kreisajā krastā starp Aizupju un Akmeņsalu mājām.

## Pilskalna apraksts
Pilskalns ierīkots savrupā, nelielā uzkalnā, kas apaudzis ar kokiem un krūmiem. Kalna D un DA pusē Iršupīte uzpludināta, izveidojot ūdenskrātuvi, kas daļēji izskalojusi pilskalna nogāzi. Pārējās pilskalna nogāzes ir 6 – 9 m augstas. Pilskalnam ir izlīdzināts, par 2 m uz A krītošs plakums (izmēri 40x22 m), kurā konstatēts kultūrslānis. Pilskalns senatnē postīts ar kartupeļu bedrēm un kara laika ierakumiem. Padomju okupācijas laikā pilskalnā uzbūvēta neliela estrāde, kuras pamatu akmeņi joprojām redzami pilskalnā.

Pilskalnu pirmais 1892. gadā reģistrējis Augusts Bīlenšteins, kurš arī izteicis hipotēzi, ka 1211. un 1255. gada Jersikas sadalīšanas dokumentos minētās Lepenes zemes centrālais pilskalna varētu būt atradies Bulandu pilskalnā vai arī kādā neatklātā pilskalnā pie Ungurmuižas. Vēlāk A. Bīlenšteina viedokli atbalstīja arī Francis Balodis, tomēr mūsdienās šai hipotēzei Latvijas vēsturnieku vidū ir maz piekritēju. 1930. gadā savas Vidzemes pilskalnu apsekošanas ekspedīcijas laikā pilskalnu apsekoja un uzmērīja Ernests Brastiņš. Ir piefiksētas teikas par pilskalnā aprakto zviedru kara laika naudas lādi. Ir ziņas arī par pilskalnā atrastiem veciem zobeniem, cilvēku kauliem un oglēm. Tomēr neviena pilskalnā varbūtēji atrastā senlieta nav nokļuvusi līdz muzejam, līdz ar to arī pilskalna datējums pagaidām nav precīzi noskaidrots.

## Foto galerija

Attēls:Bulandu pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Bulandu pilskalna 3D modelis
Attēls:Bulandu pilskalns.jpg|alt=|Bulandu pilskalna 3D modelis


## Atsauces

## Ārējās saites
* www.latvijas-pilskalni.lv
Padomju okupācijas diena (Gruzija)

[250px|thumb|right|Padomju okupācijas muzejs [Tbilisi]]
**Padomju okupācijas diena** ( (*sabch'ot'a okupats'iis dge*)) ir atceres diena, ko Gruzijā atzīmē kopš 2011. gada 25. februāra. Šajā dienā (25. februārī) tiek pieminēti 1921. gada notikumi, kad Gruzijā iebruka Sarkanā armija, kas valsti iekaroja nodibināja Gruzijas PSR, ko 1922. gada 20. decembrī pievienoja PSRS. 68 gadu laikā, kamēr Gruzija atradās PSRS sastāvā, 25. februāris oficiāli tika svinēts kā "Padomju varas proklamēšanas diena Gruzijā".

Atceres diena tika noteikta 2010. gada 21. jūlijā, bet pirmoreiz atzīmēta 2011. gada 25. februārī. 2006. gadā Tbilisi tika atvērts Padomju okupācijas muzejs.

## Atsauces
Gaļas pārstrāde

**Gaļas pārstrāde** ir pārtikas rūpniecības nozare, kas specializējas gaļas izstrādājumu vai pusfabrikātu ražošanā, pārstrādājot svaigu gaļu un/vai gaļas subproduktus.

## Ārējās saites
Lokatelli

**Lokatelli** () ir itāļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Manuels Lokatelli (*Manuel Locatelli*, 1998) — Itālijas futbolists;
* Pjetro Lokatelli (*Pietro Locatelli*, 1695—1764) — itāļu vijolnieks un baroka komponists.
Gżira United F.C.

***Gżira United F.C.*** ir Maltas futbola klubs no Gziras. Spēlē Maltas Premjerlīgā. Klubs ir dibināts 1947. gadā. Lielākais panākums ir uzvara Maltas kausā (*MFA Trophy*) 1973. gadā. 1973.—1974. gada sezonā spēlēja UEFA Kausu ieguvēju kausa izcīņā. 2018.—2019. gada sezonā pirmo reizi spēlēja UEFA Eiropas līgā. 2018. un 2019. gadā izcīnīja 3. vietu Maltas Premjerlīgā.

## Sasniegumi
* **Maltas kauss** (*MFA Trophy*)
** Kausa ieguvēji (1): 1972–73

## Latvieši
*  Aivars Emsis (2026.–)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kluba profils UEFA vietnē 
* Kluba profils ''soccerway.com'' 
*
Olsena

**Olsena** var būt:

* Elizabete Olsena;
* Ešlija Olsena;
* Mērija Keita Olsena.

## Skatīt arī
* Olsens
* Olsona
Torns

**Torns** var būt:

* Džordžs Torns (*George Thorne*) — britu golferis, 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs;
* Rips Torns (*Rip Torn*; 1931—2019) — amerikāņu aktieris un komiķis.
Traore

**Traore** var būt:

* Adama Traore;
* Amari Traore;
* Bertrands Traore;
* Ibrahima Traore;
* Lasina Traore.
Zelenskis

**Zelenskis** ir ukraiņu, baltkrievu, poļu, bieži — ebreju uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārdu: 

* Īzaks Zelenskis (1890—1938), revolucionārs, padomju valsts un Komunistiskās partijas darbinieks;
* Jevheņijs Zelenskis (*Євгеній Зеленський*; 1991—2014), Ukrainas karavīrs;
* Volodimirs Zelenskis (1978), Ukrainas, aktieris, komiķis un politiķis, Ukrainas prezidents.
Meloni

**Meloni** var būt:

* Džordža Meloni — Itālijas žurnāliste un politiķe, Itālijas premjerministre;
* Roberto Meloni — Itālijas dziedātājs, kas galvenokārt darbojās Latvijā.
Pino

**Pino** () var būt:

* Jeremijs Pino (*Yeremy Pino*; 2002) ― spāņu futbolists;
* Fransuā Anrī Pino (*François-Henri Pinault*; 1962) — franču uzņēmējs, miljardieris;
* Tibo Pino (*Thibaut Pinot*; 1990) — franču šosejas riteņbraucējs;
* Žoržs Pino (*Georges Pinault*; 1877—1951) — franču paukotājs.
Antila

**Antila** (*Anttila*) ir somu izcelsmes uzvārds.

## Cilvēki ar šādu uzvārdu

* Kalle Antila (*Kalle Anttila*; 1887—1975) — somu cīkstonis
* Marko Antila (*Marko Anttila*, dzimis 1985. gadā) — somu hokejists

## Skatīt arī
* *[[Anttila Oy]]* ― Somijas mazumtirdzniecības uzņēmums
Askerovs

**Askerovs** (; sieviešu dzimtē Askerova) ir azerbaidžāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārdu:

* Rovšans Askerovs (*Rövşən Əsgərov*; 1972) — azerbaidžāņu izcelsmes Krievijas žurnālists, televīzijas vadītājs un publicists;
* Vugars Askerovs (*Vüqar Əsgərov*, 1985) — azerbaidžāņu futbolists.
Mišima

**Mišima** ( vai 三嶋}) ir japāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Jukio Mišima (三島 由紀夫; 1925—1970) — japāņu rakstnieks, aktieris un kinorežisors;
* Sanae Mišima (三島 早苗; 1957) — japāņu futboliste.