Pinda kalnu jauktie meži

thumb|300px|Pinda kalnu jauktie meži iekrāsoti violeti
[thumb|Mežs [Olimpa kalns|Olimpa kalna nogāzē]]
**Pinda kalnu jauktie meži** ir Eiropas sauszemes ekoreģions gan saskaņā ar Pasaules Dabas fonda, gan Eiropas Vides aģentūras Eiropas ekoloģisko reģionu karti. Tas pieder Vidusjūras mežu, skrajmežu un krūmāju biomai un atrodas Palearktikas bioģeogrāfiskajā valstībā.

Pinda kalnu jauktie meži atrodas dienvidu Balkānu kalnu nogabalos plašā augstuma diapazonā virs 300—500 m. Tie aptver Taigetu Peloponēsā dienvidos, sastopami Centrālās Grieķijas kalnu grēdās (ieskaitot Pindu), Albānijas austrumos un Ziemeļmaķedonijas dienvidrietumu daļā, stiepjas līdz Drinas upes ielejai ziemeļos un aizņem ap 39 500 km² šajās trijās valstīs, kā arī nedaudz ietver Kosovu.

Ekoreģionam ir tikai sauszemes robežas, un to ieskauj Egejas jūras un Rietumturcijas sklerofilie un jauktie meži (Grieķijā), Illīrijas lapu koku meži (Grieķijā un Albānijā), Dināru kalnu jauktie meži (Albānijā uz ziemeļiem no Drinas) un Balkānu jauktie meži (Kosovā, Ziemeļmaķedonijā un Grieķijā).

Ekoreģiona klimats pārsvarā ir Kepena Vidusjūras tipa ar karstām vasarām (Csa).

## Augājs
Šī ekoreģiona plašā augstuma diapazona dēļ augstākos pacēlumus (virs 1000-1400 m) klāj skujkoku meži, un jauktā platlapju zona atrodas zemāk. Skujkoku mežos dominē *Pinus nigra subsp. nigra var. pallasiana*, *P. heldreichii*, *P. peuce*, *Abies cephalonica*, *A. alba* un *A. borisii-regis*, ar lapkoku Eiropas dižskābardi ziemeļos. Paegļi *Juniperus foetidissima* plaši sastopami netālu no koku līnijas. Dominējošās sugas zemākajos augstumos ir ļoti daudzveidīgas, tostarp *Aesculus hippocastanum* (mitrākās vietās) un dažādi lapmešu ozoli (*Quercus frainetto*, *Q. pubescens, Q. cerris, Q. trojana, Q. petraea*). Mūžzaļie ozoli, galvenokārt *Q. calliprinos, Q. ilex* un citas Vidusjūras sklerofilās krūmāju sugas, ir bagātīgi sastopami sausajās un akmeņainajās dienvidu nogāzēs.

2018. gadā meži klāja 28,4% ekoreģiona teritorijas, ar tendenci samazināties.

## Ainava
Zemes formu šeit raksturo augsti, stāvi pacēlumi, kas galvenokārt saistīti ar kaļķakmens masīviem, dziļu ieleju un citu karsta ainavu pārpilnība. Ohridas ezers un Prespas ezers ir gan pārrobežu ezeri, gan daži no daudzveidīgākajiem senajiem ezeriem pasaulē endēmisko sugu skaita ziņā.

## Apdraudējumi
Spiediens uz mežiem no pārmērīgas noganīšanas, lauksaimniecības un malkas ciršanas turpinājās līdz 1950. gadiem, izraisot paātrinātu mežu izciršanu un augsnes eroziju. Tomēr kalnu grēdās joprojām atrodas ievērojamas vecas mežaudzes, kas galvenokārt saglabājušās to nepieejamības dēļ. Nelikumīgā izciršana jau iznīcinājusi vairākus Albānijas nacionālos parkus.

Cilvēka ietekme šajā ekoreģionā ir liela. Kalnu tūrisms, slēpošanas trases un ceļu būvniecība nopietni degradē kalnu mežu ekosistēmas. Stāvo kalnu nogāžu augsnes nestabilitātes dēļ ceļu būvniecība un kailcirtes ir izraisījušas ievērojamus zemes nogruvumus. Ezerus apdraud aizaugšana, malu zvejniecība un biotopu iznīcināšana.

Sociāli ekonomiskā un politiskā nestabilitāte ekoreģiona ziemeļu daļā arī rada spiedienu uz reģiona bioloģisko daudzveidību.

## Attēlu galerija

Mountains to the North.jpg|Pinda kalnu grēda Grieķijā
Kanionet e Osumit 01.jpg|Osumas ieleja Albānijā
Horses look.jpg|Galičicas nacionālajā parkā Ziemeļmaķedonijā
Village de Monodendri.jpg|Vikosas grēda Grieķijā


## Atsauces

## Ārējās saites

* Ekoreģionu karte