open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
EUTELSAT 16A

***EUTELSAT 16A*** (līdz 2012. gada martam ***W3C***) ir Francijas uzņēmuma *[[Eutelsat]]* sakaru pavadonis. To izgatavoja uzņēmums *[[Thales Alenia Space]]* uz platformas *[[Spacebus 4000C3]]* bāzes. Pavadonis orbītā tika palaists 2011. gadā un atrodas ģeostacionārajā orbītā 16° austrumu garuma.

Pavadoņa plānotais darbības laiks ir 15 gadi. Tas nodrošinās televīzijas translāciju un sakaru, datu pārraides pakalpojumus galvenokārt Eiropai, Vidējiem Austrumiem un Āfrikai. *Eutelsat 16A* apgādāts ar 53 Ku joslas un 3 Ka joslas raidītājiem.

Ģeostacionārajā orbītā punktā 16° austrumu garuma pavadonim *[[Eutelsat W2]]* bija paredzams, ka 2010. gada sākumā beigsies resursi. Tā nomaiņai 2008. gada decembrī palaida pavadoni *[[Eutelsat W2M]]*, bet 2009. gada janvārī, nesasniedzot paredzēto punktu, tas sabojājās. Tad uz 16° A pozīciju 2009. gada aprīlī pārvietoja *[[Eurobird 16]]*. Kad 2010. gada janvārī darbību beidza *W2*, uz turieni tika pārvietots arī *[[SESAT 1]]*. 2010. gada oktobrī palaida *[[Eutelsat W3B]]*, lai nomainītu *Eutelsat* pavadoņus *EUROBIRD 16*, un *SESAT 1*. Drīz pēc starta tika atklāts, ka *W3B* dzinējsistēmā radusies nopietna sūce, kuras dēļ nebija vairs iespējams kosmisko aparātu ievadīt ģeostacionārajā orbītā.

*W3C* palaists  08:21:04 *[[UTC]]* ar Ķīnas nesējraķeti *[[Chang Zheng-3B/E]]* no Sičanas pavadoņu palaišanas centra. To ievadīja ģeostacionārajā orbītā punktā 16° austrumu garuma. Novembra sākumā uz to pārslēdza visu datu plūsmu no *EUROBIRD 16*, *W2M* un *SESAT 1* un sāka komerciālo darbību.

2012. gada 1. martā *Eutelsat* unificēja savu pavadoņu nosaukumu sistēmu. Kosmiskie aparāti turpmāk tika identificēti pēc to orbitālās pozīcijas. *W3C* ieguva nosaukumu ***EUTELSAT 16A***.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Eutelsat 16A'' Eutelsat vietnē 
* ''W3c'' Eutelsat vietnē 
* Eutelsat W3B, W3C Gunter Dirk Krebs
Fortaleza

**Fortaleza** vai **Fortalēza** (, ) ir pilsēta Brazīlijā, Searas štata administratīvais centrs. 2020. gadā tajā dzīvoja 2,69 miljoni iedzīvotāju un pēc šī rādītāja tā ir piektā lielākā pilsēta Brazīlijā aiz Sanpaulu, Riodežaneiro, Salvadoras un Braziljas. Fortalezas aglomerācijā dzīvoja 4,14 miljoni iedzīvotāju.

Fortaleza ir pilsēta ar vienu no augstākajiem slepkavību koeficientiem pasaulē. 2019. gadā uz 100 tūkstošiem iedzīvotāju bija 34,5 slepkavības.

## Vēsture
Fortaleza sākotnēji tika izveidots kā portugāļu nocietinājums pret vietējiem iedzīvotājiem. 1654. gadā tā nosaukums portugāļu valodā bija *Villa do Forte da Assumpção*. 1810. gadā Fortaleza kļuva par Searas vadošo apdzīvoto vietu, 1823. gadā ieguva pilsētas tiesības un tika pasludināta par Searas administratīvo centru. Šajā laikā nosaukums portugāļu valodā bija *Fortaleza Nova de Bragança*.

## Klimats
Fortaleza atrodas subekvatoriālajā klimata joslā. Gada vidējā gaisa temperatūra ir +26,9 °C. Ap šo vērtību gaisa temperatūra gada laikā arī svārstās par vienu grādu šurpu turpu. Gada nokrišņu daudzums ir 1668 mm, no kuriem 46% nolīst marta un aprīļa mēnešos. Vissausākie mēneši ir septembris, oktobris un novembris, kad vidēji pa visiem trim mēnešiem kopā izkrīt 38 mm nokrišņu.

## Sports
Fortalezā *[[Castelão]]* stadionā notiks sešas 2014. gada FIFA Pasaules kausa spēles. Slavenākie futbola klubi no Fortalezas ir *[[Ceará Sporting Club]]*, *[[Fortaleza Esporte Clube]]* un *[[Ferroviário Atlético Clube]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ferrāra

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q13362"
}


**Ferrāra** () ir pilsēta un komūna Itālijas ziemeļos, Emīlijas-Romanjas reģionā, Ferrāras provinces administratīvais centrs. Tā atrodas 50 km uz ziemeļaustrumiem no Boloņas. Pilsēta ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā. 2006. gadā te tika atvērta Itālijas Ermitāža. Pilsētā ir bāzēti vairāki sporta klubi, tāpat kopš 1979. gada te notiek Ferrāras maratons. Pilsētas svētais aizbildnis ir Svētais Juris.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Ferrara

***Ferrara*** var būt:

* Ferrāra (*Ferrara*) — pilsēta un komūna Itālijas ziemeļos;
* Abels Ferrara (*Abel Ferrara*; 1951) — amerikāņu kinorežisors.
Ringolds Kalnings

**Ringolds Kalnings** ( — ) bija Latvijas politiķis, vairākkārtējs Latvijas finanšu ministrs 1920. gadu sākumā. Pirmais Latvijas Bankas padomes priekšsēdētājs.

## Biogrāfija
Ringolds Kalnings ir dzimis  Rīgā. Viņš bija advokāta un Rīgas Latviešu biedrības priekšnieka Krišjāņa Kalniņa dēls. Mācījās Rīgas Nikolaja ģimnāzijā un Rīgas Politehniskajā institūtā (1893—1897). Pēc studiju pabeigšanas pārcēlās uz Pēterburgu, darbojās dažādos uzņēmumos un bija akciju sabiedrības dibinātājs. Pēc Latvijas Republikas dibināšanas Kalnings atgriezies dzimtenē, 1921. gada martā viņš kļuva par finanšu ministru Z. A. Meierovica vadītajā valdībā. Amatā viņš palika līdz 1922. gada septembrim. Kalninga darbības laikā tika īstenoti taupības pasākumi un ieviesta nacionālā valūta — lats —, kuras vērtība tika piesaistīta zelta tirgus vērtībai, padarot to par stabilu valūtu.

1922. gadā piedalījies 1. Saeimas vēlēšanās un ievēlēts no partijas "Bezpartijiskais nacionālais centrs" saraksta. Ievēlēts ārlietu, finanšu un budžeta komisijās. 1923. gadā, kad tika izveidota Latvijas Banka, Kalnings kļuva par pirmo tās padomes priekšsēdētāju. Viņu amatā nomainīja trīs gadus vēlāk. 1924. gada janvārī Kalnings atgriezās finanšu ministra amatā Voldemāra Zāmuēla valdībā, taču amatā pabija nepilnu gadu, jo Ministru prezidents decembrī demisionēja. 1925. gadā Kalnings piedalījās kārtējās Saeimas vēlēšanās, šoreiz no "Nacionālās apvienības" saraksta. Ievēlēts par 2. Saeimas deputātu, strādājis budžeta komisijā.

1936. gadā, sakarā ar parādu vairāku tūkstošu latu apmērā, tiesā tika izskatīta R. Kalninga maksātnespēja. Kalnings bija pametis valsti un tiesas sēdēs nepiedalījās.

Kalnings bija latviešu studentu korporācijas Selonija biedrs.
 
Kopš 1930. gada ārstējās ārzemēs. Miris 1940. gada 24. augustā Belgradā, Dienvidslāvijas Karalistē.

## Atsauces
Frīdrihs Kārlis fon Savinjī

**Frīdrihs Kārlis fon Savinjī** (; dzimis , miris ) bija vācu jurists un vēsturnieks. Tiesību zinātnes vēsturiskās tiesību skolas pamatlicējs.

Dzimis Lotringas izcelsmes ģimenē. No 1795 līdz 1800. gadam studēja Marburgā, papildinoties Jēnā, Leipcigā un Hallē. Strādāja par privātdocentu Marburgā. 

1803. gadā publicēja savu pazīstamo darbu *Das Recht des Besitzes*. 1810. gadā pārcēlās uz Berlīnes universitāti, kur sadraudzējās ar Bartoldu Georgu Nībūru un Kārli Frīdrihu Eihornu. 1812. gadā fon Savinjī kļuva par Berlīnes universitātes rektoru. 1815. gadā kopā ar domubiedriem fon Savinjī nodibināja žurnālu *Zeitschrift für geschichtliche Rechtswissenschaft*, kas popularizēja vēsturiskās tiesību skolas uzskatus. 1815. gadā tika izdots pirmais sējums fundamentālajam darbam *Geschichte des römischen Rechts im Mittelalter* ("Romiešu tiesību vēsture viduslaikos"), kura pēdējais sējums iznāca 1831. gadā. 1842. gadā fon Sevinjī tika iecelts valsts amatā, lai realizētu tiesību reformas Prūsijā. Miris 1861. gadā Berlīnē.

## Ārējās saites
Dzjans Dzješi

**Dzjans Dzješi**, arī **Čans Kaišeks** vai **Čans Kaiši** (, ; dzimis , miris ), bija ķīniešu valsts darbinieks, Ķīnas Republikas politiskais un militārais līderis 20. gadsimtā.

Viņš bija ietekmīgs *[[Gomiņdan]]* partijas biedrs. 1925. gadā kļuva par tās vadītāju pēc Suņa Džunšaņa nāves. Atšķirībā no Suņa Džunšaņa Dzjans Dzješi bija sociāli konservatīvs. 1928. gadā viņš kļuva par Ķīnas Republikas līderi un armijas virspavēlnieku ģenerālisimusa pakāpē, amatā būdams trīs gadus. Dzjanu Dzješi žurnāls *[[Time]]* atzina par 1937. gada "Gada cilvēku". Otrreiz par valsts vadītāju kļuva Otrajā Ķīnas—Japānas karā 1943. gadā.

Pēc tam, kad Mao Dzeduna vadītās Komunistiskās partijas spēki izspieda Ķīnas Republiku uz Taivānas salu, viņš turpināja pildīt amata pienākumus līdz pat savai nāvei 1975. gadā. Pēc Dzjanu Dzješi nāves par Ķīnas Republikas (Taivānas) prezidentu kļuva Jaņs Dzjagaņs, vēlāk viņa dēls Dzjans Činkuo.

## Dzīvesgājums
Dzjans Dzješi dzimis 1887. gadā Cikou ciematā, Dzjansji provincē, turīgu zemnieku ģimenē. Viņš studēja kara zinātni Japānā un ieguva pieredzi Japānas armijā, kam bija nozīmīga lomu viņa turpmākajā politiskajā karjerā. 1911. gadā Dzjans Dzješi piedalījās Siņhajas revolūcijā, kurā gāzta Ķīnas impērija un izveidota republika.

Pēc revolūcijas Dzjans Dzješi pievienojās *[[Gomiņdan]]*, kuru vadīja Suns Jatsens. Pēc viņa nāves 1925. gadā, Dzjans Dzješi pakāpeniski nostiprināja savu varu partijas ietvaros. 1926. gadā viņš uzsāka Ziemeļu ekspedīciju, kas bija vērsta uz kara kungu (*warlords*) sakāvi un Ķīnas apvienošanu. Līdz 1928. gadam viņš bija ieguvis kontroli pār lielāko daļu valsts, nodibinot Nankinas valdību.

Ķīnas pilsoņu karš starp *Gomiņdan* un Ķīnas Komunistisko partiju (ĶKP) sākās jau 1927. gadā un turpinājās ar pārtraukumiem vairāk nekā 20 gadus. Lai gan Dzjans Dzješi koncentrējās uz komunistu iznīdzēšanu, Japānas iebrukums 1937. gadā piespieda viņu veidot savienību ar ĶKP, lai cīņās pret kopējo ienaidnieku.

Otrā pasaules kara laikā Dzjans Dzješi bija sabiedroto līderis Ķīnā un sadarbojās ar ASV un Lielbritāniju, lai pretotos Japānas agresijai. Tomēr pēc kara pilsoņu karš atsākās, un *Gomiņdan* nespēja noturēties pret ĶKP, kuru vadīja Mao Dzeduns. 1949. gadā, kad komunistu karaspēks ieņēma Pekinu un citas lielās Ķīnas pilsētas, Dzjans Dzješi un *Gomiņdan* vadība atkāpās uz Taivānu, kur viņš izveidoja valdību un pārvaldīja Taivānu līdz pat savai nāvei 1975. gadā. Viņa vadības laikā Taivāna piedzīvoja ekonomisko attīstību un modernizāciju, taču tika uzturēta autoritāra politiskā sistēma. Dzjans Dzješi bija apņēmības pilns atgūt kontinentālo Ķīnu, taču viņa centieni nekad nepiepildījās.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Biogrāfija
Mario Monti

**Mario Monti** (; dzimis  Varēzē, Itālijā) ir itāļu ekonomists un politiķis, bijušais Itālijas premjerministrs.

Izglītību ieguvis Bokoni Universitātē Milānā un Jeila Universitātē ASV. Divus termiņus pēc kārtas viņš bija Eiropas komisārs un ir pašreizējais Bokoni universitātes prezidents. Pašlaik viņš ir Itālijas Senāta mūža senators un pēc Silvio Berluskoni atkāpšanās no Itālijas premjerministra amata 2011. gada novembrī kļuva par Itālijas premjerministru. 2013. gada aprīlī viņu nomainīja Enriko Leta.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija
Otmuhova

**Otmuhova** (), vēsturiski arī **Otmahava** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Opoles vojevodistē.

Austrijas mantojuma kara (1740–48) rezultātā līdz ar Silēzijas lielāko daļu iekļāvās Prūsijā. Līdz 1945. gadam - Vācijā. Pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, tika piešķirta Polijai.
Torija Bleka

**Šellija Čepmena** (; dzimusi  Sietlā), pazīstama ar skatuves vārdu **Torija Bleka** () ir amerikāņu pornoaktrise, atzīta par vienu no pieprasītākajām pornozvaigznēm pasaulē.

Dzimusi Sietlā. Darbojas pornoindustrijā kopš 2007. gada. Viņa bija *[[Penthouse]]* 2008. gada decembra *Pet of the Month*. Viņa ir pirmā aktrise, kas divus gadus pēc kārtas (2010—2011) atzīta par labāko pornogrāfisko aktrisi AVN balvu pasniegšanas ceremonijā. Tajā nozīmīga bija viņas loma filmā *Batman XXX: A Porn Parody* (2010), ko atzina par vienu no labākajām šī gada filmām. Kopā piedalījusies vairāk kā 280 filmās.

## Atsauces

## Ārējās saites

* IAFD profils 
* AFDB profils
Nisa

**Nisa** (), vēsturiski arī **Neise** (), ir pilsēta Polijas dienvidos, Opoles vojevodistē.

Viena no senākajām Silēzijas pilsētām. Varētu būt dibināta 10. gadsimtā. No 1290. līdz 1850. gadam — Neises harcogistes centrs. Vairākkārt aplenkta Trīsdesmitgadu kara (1618—1648) laikā. Karā par Austrijas mantojumu (1740—48) līdz ar Silēzijas lielāko daļu iekļauta Prūsijā. Līdz 1945. gadam — Vācijā. Pēc tam, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, tika piešķirta Polijai.

Vācu/amerikāņu bioķīmiķa Konrāda Bloha (*Konrad Bloch*, 1912—2000), vācu zoologa Bernharda Gžimenka (*Bernhard Grzimek*, 1909 — 1987) un vācu zemūdeņu komandiera Oto Krečmera (*Otto Kretschmer*, 1912—1998) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sojuz TMA-22

**Sojuz TMA-22** () bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). 
*Sojuz TMA-22* palaida .

## Apkalpes
Kuģa *Sojuz TMA-22* apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Rezerves apkalpe:
* Genādijs Padalka (*Геннадий Иванович Падалка*), komandieris 
* Sergejs Revins, (*Сергей Ревин*), lidojuma inženieris, 
* Džozefs Akaba (*Joseph M. Acaba*), lidojuma inženieris, NASA, 

## Lidojuma gaita
Starts notika  04:14:04 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas. 

Ar SKS kosmosa kuģis saslēdzās 16. novembrī 05:24:08 UTC pie Poisk moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās operācijas notika automātiskā režīmā. 

Sākotnēji *Sojuz TMA-22* nolaišanās bija plānota , bet sakarā ar kosmosa kuģa Sojuz TMA-04M starta pārcelšanu *Sojuz TMA-22* nolaišanās tika atlikta uz 27. aprīli.

 08:18:19 UTC *Sojuz TMA-22* atvienojās no stacijas. 10:49:37 UTC uz 258 sekundēm tika iedarbināti kosmosa kuģa dzinēji bremzēšanas manevram. Nolaižamais aparāts piezemējās 11:45:06 UTC 88 km uz ziemeļaustrumiem no Arkalikas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Sojuz TMA-22'' lapa SKS Lidojumu vadības centrā
Eva Andželīna

**Eva Andželīna** (; dzimusi ) ir bijusī amerikāņu pornoaktrise un modele.

Darbojas pornoindustrijā kopš 18 gadu vecuma. Viņa bija *[[Penthouse]]* 2010. gada jūnija *Pet of the Month*. 2008. gadā atzīta par labāko pornogrāfisko aktrisi AVN balvu pasniegšanas ceremonijā, tāpat saņēmusi vairākas citas šīs industrijas balvas. 2010. gadā žurnāls *[[Maxim (žurnāls)|Maxim]]* viņu nosauca par vienu no 12 labākajām pornogrāfiskajām aktrisēm. Kopumā piedalījusies 436 pornofilmās. 2010. gadā beidza aktrises karjeru.

## Atsauces

## Ārējās saites

* IAFD profils
Hilarija Skota

**Hilarija Skota** (; dzimusi ) ir amerikāņu pornoaktrise.

Darbojas pornoindustrijā kopš 2004. gada. Saņēmusi vairākas AVN balvas, tāpat saņēmusi vairākas citas šīs industrijas balvas. Piedalījusies vairāk nekā 500 pornofilmās.

## Ārējās saites

* IAFD profils
Brī Olsona

**Reičela Marija Oberlina** (; dzimusi  Hjūstonā), pazīstama ar skatuves vārdu **Brī Olsona** (), ir amerikāņu pornoaktrise. Viņas vecvecāki no mātes puses ir ukraiņi, bērnībā pārcēlusies no Teksasas uz Indiānas štatu.

Darbojas pornoindustrijā kopš 2006. gada beigām. Viņa bija *[[Penthouse]]* 2008. gada marta *Pet of the Month*, bijusi uz žurnāla *[[Hustler]]* vāka. 2008. gadā atzīta par labāko *New Starlet* AVN balvu pasniegšanas ceremonijā, tāpat saņēmusi vairākas citas šīs industrijas balvas. Piedalījusies vairāk nekā 500 pornofilmās, pēdējā - 2011. gadā. Filmējusies *[[Flo Rida]]* singla *[[Zoosk Girl]]* videoklipā.

Savu skatuves vārdu "Brī Olsona" izveidojusi no sava skolas laiku drauga vārda un aktrišu māsu Olsenu uzvārda. 2011. gadā B. Olsona vairākus mēnešus dzīvoja kopā ar aktieri Čārliju Šīnu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* IAFD profils 
* AFDB profils
Sunny Leone

***Sunny Leone*** (dzimusi **Kārena Malhotra** () ) ir indokanādiešu pornoaktrise, uzņēmēja un modele.

Viņa ir *[[Penthouse]]* 2003. gada *Pet of the Year*, kā arī 2001. gada marta *Pet of the Month*. Saņēmusi divas AVN balvas, tāpat saņēmusi vairākas citas šīs industrijas balvas. Piedalījusies vairāk nekā 20 pornofilmās. 2010. gadā žurnāls *Maxim* viņu nosauca par vienu no 12 labākajām pornozvaigznēm 2010. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* IAFD profils
Dreika

**Dreika** (; vīriešu dzimtē **[[Dreiks]]**) var būt:

* Dagnija Dreika (1951) ― latviešu rakstniece un tulkotāja;
* Džesika Dreika (*Jessica Drake*; 1974) ― amerikāņu pornoaktrise.

## Skatīt arī
* Dreiks
* Dreika šaurums
Gladiators (filma)

**"Gladiators"** () ir 2000. gada ASV un Apvienotās Karalistes vēsturiskā filma, kuras režisors ir Ridlijs Skots.

Filma ir par romiešu ģenerāli Maksimusu. Imperatora Marka Aurēlija dēls Komoduss nogalina savu tēvu, kā arī Maksimusa ģimeni, un sagrābj troni, lai nepieļautu Maksimusa nonākšanu tronī. Maksimusu pārdod verdzībā un viņš vēlāk kļūst par gladiatoru, atriebjot savas ģimenes slepkavību gladiatoru arēnā.

Galvenās lomas filmā atveido Rasels Krovs, Vakīns Fīnikss, Konija Nīlsena, Olivers Rīds, Dereks Džekobi, Džimons Honsijs, Ralfs Millers un Ričards Heriss. Filma ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu piecās kategorijās, tai skaitā kā "Labākā filma". Filmas pirmizrāde notika  un tā saņēma galvenokārt pozitīvu kritiķu vērtējumu.

## Filmas veidošana
Filmu uzņēma trīs galvenajās lokācijās no 1999. gada janvāra līdz maijam. Sākuma kaujas ainu, kas norisinās Ģermānijas mežos, uzņēma Bornvudā, netālu no Farnhemas, Sari, Anglijā. Kad Skots uzzināja, ka Mežsaimniecības komisija plāno novākt kādu meža daļu, viņš saņēma atļauju to nodedzināt filmas vajadzībām. Verdzības laika ainas, ceļojumi pa tuksnesi un gladiatoru apmācības skola filmēta Varzāzātā, Marokā. Romas ainas filmēja Maltā, kur filmas komanda uzbūvēja aptuveni vienu trešdaļu Kolizeja kopijas (16 metru) augstumā. Pārējās divas trešdaļas un atlikušo augstumu pievienoja digitāli.

## Skaņu celiņš
Muzikālo partitūru filmai "Gladiator" sacerējuši Hanss Cimmers un Līza Džerārda, diriģents Gevins Grīnevejs. Filmas oriģinālo skaņu celiņu producēja *[[Decca Records]]*, un to izdeva 2000. gada 25. aprīlī. Vēlāk *Decca* izdeva trīs turpinājumu albumus: *Gladiator: More Music From the Motion Picture* (2001), * Gladiator: Special Anniversary Edition* (2005) un *Gladiator: 20th Anniversary Edition* (2020).

2006. gadā Holsta fonds apsūdzēja Hansu Cimmeru nelaiķa Gustava Holsta darba kopēšanā "Gladiatora" partitūrā. Organizācija iesūdzēja Cimmeru par autortiesību pārkāpumu, un lietu atrisināja ārpustiesas kārtībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Amerikāņu skaistums

**"Amerikāņu skaistums"** () ir 1999. gada ASV drāmas filma, kuras režisors ir Sems Mendess. Filma ir par vidēja vecuma žurnālistu Lesteru Bērnhamu (Kevins Speisijs), kuram ir pusmūža krīze. Viņš iemīlas savas nepieaugušās meitas labākajā draudzenē Andželā.

Lomas filmā atveido Kevins Speisijs, Anete Beninga, Tora Birča, Vess Bentlijs, Mena Suvari, Kriss Kūpers un Elisone Dženija. Filma ieguva piecas Amerikas Kinoakadēmijas balvas 2000. gadā, tai skaitā tā atzīta par gada labāko filmu. Ziemeļamerikā filmas pirmizrāde notika . Tā saņēma galvenokārt pozitīvu kritiķu vērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Antarktīdas pussala

**Antarktīdas pussala** (, ) ir vistālāk uz ziemeļiem izvirzītā Antarktīdas kontinenta daļa. Tās garums ir ap , platums — līdz . Galējais ziemeļu punkts Praimheds ir arī galējais Antarktīdas kontinentālās daļas punkts. Pussalas dienvidu robeža nosacīti tiek vilkta no Ridberga pussalas Belinshauzena jūras dienvidu piekrastē līdz Evansa ledus straumes pamatnes līnijai pie Ronnes šelfa ledaja rietumu malas. Līdz 2009. gadam par pussalas dienvidu robežu tika uzskatīta līnija no Adamsa raga pie Ronnes šelfa ledāja frontes rietumu malas līdz punktam iepretī Eklunda salai pie Džordža VI šauruma dienvidu gala. Dienvidos pussala robežojas ar Elsvērta Zemi. Pussalu austrumos apskalo Vedela jūra, rietumos — Belinshauzena jūra. Ziemeļos Brensfīlda šaurums pussalu atdala no Dienvidšetlendas salām. Augstākais punkts ir  augstais Džeksona kalns pussalas vidusdaļā. Krasta līnija stipri izrobota ar daudziem līčiem un fjordiem. Piekrastē daudz salu; daļu no piekrastes klāj šelfa ledāji.

## Atklāšana un nosaukumi
Pussalas piekraste tika atklāta 1820. gadā 27. janvārī. Pirmatklājēji bija Krievijas Kara flotes ekspedīcija Fabiāna fon Belinshauzena vadībā. Trīs dienas vēlāk, 30. janvārī, pussalas ziemeļu daļu nokartēja Edvarda Brensfīlda un Viljama Smita britu ekspedīcija apvidū, kas tagad tiek saukts par Triniti pussalu. Pirmais cilvēks, kas spēris kāju Antarktīdas kontinentā, iespējams, ir amerikāņu roņu mednieks Džons Deiviss 1831. gada 7. februārī, bet tā laika roņu mednieku kuģu grāmatas ir ar zemu ticamību, jo maršruti tika šifrēti, lai pasargātu jaunatklātos medību apgabalus no konkurentiem.

1832. gadā pussalas piekrasti pētīja angļu kuģotājs Džons Bisko un to nosauca par **Greiema Zemi** par godu tā laika Admiralitātes pirmajam lordam seram Džeimsam Greiemam *(Sir James R. G. Graham)*. Amerikāņu avotos pussala tika dēvēta par **Pālmera Zemi** vai **Pālmera pussalu** par godu roņu medniekam Natenjelam Pālmeram, kura kuģis *Hero* 1820. gada 17. novembrī bija trešais (un pirmais amerikāņu), kas sasniedza Antarktīdu. Čīliešu avotos pussala tiek saukta par **O’Higinsa Zemi** *(Tierra de O'Higgins)* par godu Čīles neatkarības cīņu varonim Bernardo O'Higinsam. Argentīniešu avotos — **Sanmartina Zemi** *(Tierra de San Martín)* par godu argentīniešu neatkarības cīņu militārajam līderim Hosē de Sanmartinam.

1964. gadā tika panākta vienošanās starp ASV Antarktikas nosaukumu pārraudzības komisiju (ACAN) un Apvienotās Karalistes Antarktikas vietvārdu komisiju, pussalai piešķirot starptautisko nosaukumu **Antarktīdas pussala**, Greiema Zemes nosaukumu saglabājot tās ziemeļu daļai un Pālmera Zemes — dienvidu daļai.

## Izpēte
Antarktīdas pussala ietilpst triju valstu teritoriālajās pretenzijās, kas šajā teritorijā pārklājas: Čīles Antarktiskā teritorija, Argentīnas Antarktīda un Britu Antarktiskā teritorija. Pussalā (neskaitot piekrastes salas) atrodas 3 vissezonas (Argentīnas Esperansa un Sanmartina, Čīles Henerala Bernardo Ohiginsa) un 4 vasaras polārstacijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vecauces muiža

**Vecauces muižas** kungu māja jeb **Vecauces pils** () atrodas Dobeles novada Vecauces pagasta Vecaucē. Muiža līdz Latvijas agrārajai reformai 1920. gadā piederēja Mēdemu dzimtai un ir viena no vecākajām angļu neogotikas stila ēkām Latvijā. Pēdējie lielākie remontdarbi pilī tika veikti no 1988. gada līdz 1993. gadam.

## Vēsture
Vecauces muiža pirmoreiz rakstos pieminēta 1616. gadā, kad tajā sasaukts Kurzemes un Zemgales hercogistes landtāgs, kas iekšējo konfliktu dēļ tika pārcelts uz Jelgavu.
Līdz 1672. gadam muiža piederēja Fītinghofu dzimtai, pēc tam Kurzemes un Zemgales hercogiem, no 1768. gada grāfu Mēdemu dzimtai. 
Tiek uzskatīts, ka tagadējās Vecauces pils kungu mājas projektu grāfs Kārlis fon Mēdems pasūtījis Berlīnes arhitektam Frīdriham Augustam Štīleram (*Stüler*, 1800—1865). 1841.—1845. gadā celtā pils ēka ir it kā sakrauta no atsevišķiem kubiskiem elementiem ar paaugstinātu rizalītu centrā un slaidu, asimetriski novietotu torni.
19. gadsimta otrajā pusē ēkai piebūvēja altānu, bet 20. gadsimta sākumā verandas torni.

1905. gada nemieru laikā pils tika dedzināta, pēc tam muižas īpašnieki to 1907. gadā atjaunoja vienkāršotā veidā bez sākotnējā greznuma (arhitekts Hermanis Zeiberlihs). Pēc 1920. gada zemes reformas pils atradās Latvijas Universitātes īpašumā. 
Otrā pasaules kara laikā iznīcināto lauksaimniecības studentu prakses bāzi atjaunoja kā Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas saimniecību, kurā no 1956./1957. mācību gada praktizējās visi Agronomijas un Zootehnikas fakultātes studenti. Pašlaik ēku apsaimnieko Latvijas Lauksaimniecības universitātes mācību un pētījumu saimniecība "Vecauce".

## Seni attēli

Vecauce Štafenhāhens.jpg|Vecauces muižas kungu māja 19. gadsimta vidū (Štafenhāgens)
Vecauces pils.JPG|Vecauces pils
Auces pils pēc 1924.jpg|Auces pils (pēc 1924)


## Kungu mājas ēka mūsdienās

Attēls:Vecaucepils1.JPG|Vecauces muižas kungu māja mūsdienās
Attēls:Vecauces pils 2.jpg|Vecauces muižas kungu māja mūsdienās
Attēls:Vecauces pils 3.jpg|Vecauces muižas kungu māja mūsdienās
Attēls:Vecauces pils 4.jpg|Vecauces muižas kungu māja mūsdienās
Attēls:Auce manor, 2011.jpg|Vecauces muižas kungu māja mūsdienās


## Parks
Pie Vecauces pils atrodas 13 ha liels parks ar vairākiem dīķiem, koku un krūmu stādījumiem, pastaigu celiņiem un pieminekļiem LU saimniecības "Vecauce" vadītājam Jānim Bergam un profesoram Jānim Apsītim. Parkā ir Pirmajā pasaules karā kritušo vācu un krievu karavīru kapi.

Attēls:Vecauces pils parks 2.jpg|
Attēls:Vecauces pils parks 3.jpg|
Attēls:Vecauces pils parks 4.jpg|
Attēls:Vecauces pils parks 5.jpg|
Attēls:Vecauces pils parks 6.jpg|
Attēls:Vecauces pils parks 7.jpg|
Attēls:Vecauces pils parks 8.jpg|
Attēls:Vecauces pils parks 9.jpg|


## Atsauces
Ēriks Lindross

**Ēriks Lindross** (; dzimis 1973. gada 28. februārī) ir bijušais kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs, Kanādas hokeja izlases dalībnieks. 2016. gadā uzņemts Hokeja slavas zālē. Lindross sešus gadus bija NHL kluba Filadelfijas "Flyers" kapteinis, 1995. gadā ieguva Harta balvu.

## Spēlētāja karjera
1989.—90. sezonā Lindross uzsāka spēlēt Ontārio hokeja līgas kluba Ošavas "Generals" rindās. 1991. gada NHL draftā ar kopējo pirmo numuru Lindrosu izvēlējās Kvebekas "Nordiques", taču Lindross jau iepriekš bija paziņojis, ka "Nordiques" rindās nespēlēs, attiecīgi pēc ilgām kluba vadības, līgas vadības un spēlētāja cīņām gadu vēlāk Lindross tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers". "Generals" sastāvā Ēriks spēlēja līdz pat 1992. gada vasarai, kad visbeidzot pievienojās "Flyers" rindām.

Jau savā pirmajā sezonā Filadelfijā Lindross kļuva par komandas vadošo spēlētāju. 1994.—95. sezonā, būdams vien 21 gadus vecs, Ēriks kļuva par "Flyers" kapteini, bet sezonas noslēgumā saņēma arī prestižās Harta un Lestera Pīrsona balvas. 1994.—95. sezonā pirmo reizi pēc sešu sezonu pārtraukuma "Flyers" iekļuva izslēgšanas kārtā, bet 1996.—97. sezonā sasniedza pat Stenlija kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Detroitas "Red Wings" priekšā.

Tiesa, Lindross bieži guva traumas, to skaitā vairākus smadzeņu satricinājumus. Spēlētāja attiecības ar "Flyers" ģenerālmenedžeri Bobiju Klārku pasliktinājās. Traumas dēļ Lindross izlaida visu 2000.—01. sezonu, un 2001. gada vasarā tika aizmainīts uz Ņujorkas "Rangers" vienību.

Lai gan 2002.—03. bija pirmā sezona, kurā Lindross traumu dēļ neizlaida nevienu spēli, viņa rezultativitāte jau bija krietni zemāka nekā agrāk. Taču 2003.—04. sezonā, astoto reizi karjerā gūstot smadzeņu satricinājumu, Lindross aizvadīja vien 39 spēles. Pēc 2004.—05. sezonas NHL lokauta Lindross pievienojās Toronto "Maple Leafs" rindām, bet 2006.—07. sezonu uzbrucējs aizvadīja Dalasas "Stars" rindās.

2007. gada 8. novembrī Lindross paziņoja par savas profesionālās karjeras beigšanu.

Kanādas izlases rindās Lindross spēlējis trijos olimpisko spēļu turnīros, 2002. gadā kļūstot par Olimpisko čempionu, bet 1992. gadā kopā ar izlasi izcīnot sudraba medaļas. Lindross spēlējis arī 1993. gada Pasaules čempionātā, kļūstot par turnīra rezultatīvāko spēlētāju.

## Ārējās saites
Nacionālās hokeja līgas drafts

[thumb|[2008. gada NHL drafts|2008. gada NHL drafta ceremonija|250px]]
**NHL drafts** ir ikgadēja ceremonija, kas pirmo reizi noritēja 1963. gadā un kuras gaitā katrai no Nacionālās hokeja līgas komandām tiek dota iespēja iegūt atsevišķu spēlētāju, kuri atbilst drafta nolikumam, NHL tiesības. NHL drafts parasti noris aptuveni mēnesi pēc katras NHL sezonas beigām.

## Izvēles kārtības noteikšana
NHL drafta izvēles kārtību nosaka drafta loterijas, komandu regulārās sezonas un izslēgšanas kārtas snieguma kombinācija. Tiesa, NHL pieļauj komandām drafta izvēles savā starpā mainīt.

Drafta loterija gan ietekmē vien drafta pirmās kārtas izvēļu secības noteikšanu. Sākot ar otro kārtu šo secību nosaka regulārās sezonas rezultāti, pēdējo vietu ieguvušajai komandai draftā dodot iespēju izvēlēties pirmajai.

Regulārās sezonas noslēgumā 14 izslēgšanas kārtā neiekļuvušās komandas piedalās drafta loterijā, lai noskaidrotu pirmās kārtas izvēles kārtību secību. Loterijas gaitā neviena no komandām savu regulārās sezonas pozīcija nedrīkst uzlabot par vairāk nekā četrām pozīcijām, kā arī nedrīkst zaudēt vairāk par vienu vietu. Tas nozīmē, ka drafta pirmā numura izvēles tiesības iegūt var vien piecas konkrētās sezonas neveiksmīgākās komandas.

Pārējo komandu pirmās kārtas izvēles secību nosaka Stenlija kausa izslēgšanas kārtas rezultātu, kausa ieguvējai iegūstot 30. numuru, bet otrais finālistei - 29. numuru. Jo agrāk komanda no izslēgšanas kārtas izkritusi, jo augstākas tai pirmās kārtas izvēles numurs.

## Draftējamie spēlētāji
Visus spēlētājus, kas drafta gada 15. septembrī būs sasnieguši vismaz 18 gadu vecumu, bet 31. decembrī nebūs vecāki par 20 gadiem, kā arī kuriem nav aktīva līguma ar kādu no NHL komandām, ir iespējams draftēt. Spēlētājus, kas nenāk no Ziemeļamerikas, ir iespējams draftēt arī pēc 21 gada sasniegšanas.

## Visi NHL drafti

## Draftētie Latvijas hokejisti
Līdz šim NHL draftēti 40 Latvijas hokejisti. Par pirmo 1975. gadā kļuva Viktors Hatuļevs, kurš arī vienlaicīgi kļuva par pirmo PSRS hokejistu, kas draftēts NHL, bet tā kā PSRS liedza spēlētājiem spēlēt ārzemju klubos, tad Hatuļevam izredžu spēlēt NHL nebija. Līgā ir spēlējuši četri latvieši, kas iepriekš nav tikuši draftēti - Raitis Ivanāns, Pēteris Skudra, Herberts Vasiļjevs un Ronalds Ķēniņš.

## Skatīt arī
* Taro Cudžimoto
## Atsauces

## Ārējās saites
Džesika Dreika

**Džesika Dreika** (; dzimusi ) ir amerikāņu pornoaktrise.

Darbojas pornoindustrijā kopš 1999. gada. Savu pirmo AVN balvu saņēmusi 2001. gadā. Vēl trīs reizes tikusi atzīta par labāko aktrisi dažādās kategorijās AVN balvu pasniegšanas ceremonijā, tāpat saņēmusi vairākas citas šīs industrijas balvas. 2010. gadā Dž. Dreika tika uzņemta AVN slavas zālē, 2011. gadā — XRCO slavas zālē. Piedalījusies Lady Gaga singla *[[Telephone]]* videoklipa filmēšanā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* IAFD profils
Paceles artērija

thumb|150px|Paceles artērijas atrašanās vieta
**Paceles artērija** (*arteria poplitea*) ir viena no kājas artērijām, konkrētāk, tā ir augšstilba artērijas turpinājums, kas virzās caur ceļa locītavas paceles bedri un tās apakšējās malas stūrī sadalās par priekšējo (*anterior*) un mugurējo (*posterior*) lielā lielkaula artēriju (*a.tibialis anterior et posterior*).Paceles artērijai ir 6 sānu zari, kas veido ceļa locītavas arteriālo tīklojumu un apasiņo apakšstilba mugurējās grupas virspusējos kustību muskuļus, kas daļēji rūpējas par iešanas funkcijas nodrošināšanu.

## Ārējās saites
* Paceles artērija - Populārā medicīnas enciklopēdija, 1984. gads.
Akmeņupītes ūdenskritums

thumb|250px|Akmeņupītes ūdenskritums
**Akmeņupītes ūdenskritums**, arī **Veģerupītes krāces**, ir ģeoloģisks dabas piemineklis Madonas novada Ērgļu pagastā. Objekts atrodas uz Ogres upes labā krasta pietekas Veģerupītes jeb Akmeņupītes.

Dabas pieminekļa statusu un nosaukumu objekts ieguva 2000. gadā, pateicoties upes relatīvi lielajam kritumam — 70 metru garā posmā upes kritums ir 10 metri. Upes gultnē un krastos atrodas ļoti daudz lielu akmeņu, dēļ kā upe ir ieguvusi savu nosaukumu.

Dabas objektu apvij vairākas teiksmas, viena no tām stāsta, ka senos laikos velns esot nesis akmeņus savām dzirnavām, taču gaiļa dziedājums esot Velnu izbiedējis un tas nometis akmeņus. Pateicoties šai teiksmai, Akmeņupītes ūdenskritums bieži tiek dēvēts par "Velna dzirnavām".

## Attēlu galerija

Attēls:20140330-03(Akmeņupītes ūdenskritums).jpg
Attēls:20120430-02(Akmeņupītes ūdenskritums).jpg
Attēls:20120430-09(Akmeņupītes ūdenskritums).jpg
Attēls:20160410-02(Akmeņupītes ūdenskritums).jpg
Attēls:20160410-06(Akmeņupītes ūdenskritums).jpg

## Atsauces
Bīriņu muiža

**Bīriņu muižas** kungu māja () jeb **Bīriņu pils** atrodas Limbažu novada Vidrižu pagasta Bīriņos. Muiža no 1813. gada līdz Latvijas agrārajai reformai 1920. gadā piederēja Pistolkorsu dzimtai.

## Vēsture
Kā pirmais lībiešu Kubeseles pilsnovada Kolcenes muižas (lībiešu: *Koldsell*, vācu: *Koltzen*) īpašnieks 1574. gadā zināms Turaidas pils pārvaldnieks un rakstvedis Jānis Bīrings (*Johannes Bürinck* vai *Büring*). Viņš šo muižu ieguva par varonību Livonijas kara laikā, atbrīvojot Straupes, Turaidas un Cēsu pilis no Ivana IV karaspēka un no viņa uzvārda cēlās vietas nosaukums Bīriņi (*Büringshof*). Bīriņa muižai piederēja Eikaži un vēl seši zemnieku ciemi. Zviedru Vidzemes laikā par muižas īpašnieku kļuva Johans Hinderzons Reiters (1639), Rīgas birģermeistars Johans Flīgelns, Samsonu dzimta (no 1662). Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas Impērijai par muižas īpašnieku kļuva Kārlis Frīdrihs Mengdens (1725—1782), vēlāk viņa znots tiesnesis Ludvigs Augusts Mellīns, kas 1796.-1831. gadā bija Vidzemes guberņas virskonsistorijas direktors. 1793.-1795. gadā tika pārbūvēta Bīriņu muižas kungu māja.

1813. gadā muižu ieguva Mellīna znots Aleksejs fon Pistolkorss, bet viņa dēls Augusts fon Pistolkorss 1857.-1860. gadā veica jaunas muižas kungu mājas celtniecību pēc Rīgas arhitekta Frīdriha Vilhelma Hesa (1822—1877) projekta. 1870. gadā ierīkoja ceļu līdz Saulkrastiem (Neibādei), kur sāka veidot jaunu kūrortu. 20. gadsimta sākumā pēc arhitekta R.H. Cirkvica projekta ēkas fasāde tika vienkāršota.

Pēc 1920. gada agrārās reformas muiža tika nacionalizēta un piešķirta Rīgas grāmatrūpniecības slimokasei, kas 1926. gadā tajā ierīkoja atpūtas namu "Grāmatnieki". Pēc Otrā pasaules kara līdz 1995. gadam pilī darbojās ārstniecības iestādes.
Pēc 1995. gada bijušās muižas ēkas tika privatizētas un pilī ierīkota viesnīca un konferenču telpas.

No 2009. gada pilī filmēti ārskati latviešu televīzijas seriālam "UgunsGrēks".

## Muižas ansamblis
Bīriņu muižas kungu māja ir būvēta neogotiskā stilā kā divstāvu ēka, tās centrālajā daļā ir trīsstāvu rizalīts. Visus četrus ēkas stūrus rotā tornīši, dienvidrietumu pusē atrodas lielais tornis. Bīriņu muižas kapličā atrodas bijušā īpašnieka L. A. Mellīna piemineklis.

### Seni attēli
thumb|270px|Bīriņu muižas kungu mājas svētku zāle (20. gadsimta sākums).

Attēls:Kolcenes_muižas_pagalms_Broce_1794.jpg|Kolcenes muižas pagalms pēc L. A. Mellīna veiktās pārbūves (Broce, 1794)
Attēls:Kolcenes_muižas_kopskats_Broce_1794.jpg|Kolcenes muižas kopskats (Broce, 1794)
Attēls:Birinu_muiza_1862.jpg|Bīriņu muižas kungu mājas attēls pēc A. fon Pistolkorsa veiktās pārbūves (1862)
Attēls:Bīriņu_muižas_dārzs_ar_ezera_lapeni_20._gadsimta_sākumā.jpg|Bīriņu muižas dārzs ar ezera lapeni (20. gadsimta sākums)
Attēls:Bīriņu_muiža.jpg|Atpūtas nams "Grāmatnieki" bijušajā Bīriņu muižā (1938)


## Atsauces

## Ārējās saites
* Bīriņu pils
Džons Horvuds

**Džons Horvuds** () bija 1821. gadā slepkavībā apsūdzēta persona Bristolē, Anglijā. Horvuds bija pirmais cilvēks, kuru pakāra Bristoles Ņugaolas cietumā. Viņa skelets tika saglabāts un ilgu laiku tas atradās Bristoles Universitātes skapī. Skeletam ap kaklu bija karātavu cilpa. Džonu Horvudu apglabāja blakus tēvam , tieši 190 gadus pēc viņa nāves soda izpildes dienas.

Horvuds bija astoņpadsmit gadus vecs ogļracis no Henemas, Tomasa Horvuda desmitais bērns.

1820. gadā Horvuds pārtrauca attiecības ar savu draudzeni Elīzu Belsomu. 1821. gadā viņš viņu ieraudzīja ar jaunu draugu un meta tai ar akmeni, trāpīdams Elīzai pa deniņiem. Akmens nodarīja nelielu traumu, bet Bristoles Karaliskajā slimnīcā Dr. Ričards Smits kā diagnozi uzstādīja galvaskausa lūzumu un nolēma operēt. Operācija izraisīja nāvējošu abscesu un četras dienas vēlāk  Elīza nomira.

Dr. Smits Horvuda vārdu nodeva policijai. Tiesa notika Bedminsterā, 1821. gada 11. aprīlī un Smits liecināja pret Horvudu. Divas dienas vēlāk Horvudu pakāra un viņa ķermenis tika nodots Dr. Smitam preparēšanai. Smits ķermeni lika nodīrāt un ādu izmantoja, lai iesietu slepkavības lietas papīrus. Šie dokumenti tagad atrodas *"M Shed"* muzejā Bristolē. Uz tiem ir iestrādāts karātavu simbols. Antropodermisko bibliopedžiju piekopa kopš 17. gadsimta un slepkavas ādu bieži šādi izmantoja 17. un 18. gadsimtā grāmatu vai dokumentu iesiešanai.

Smits glabāja skeletu savās mājās līdz savai nāves dienai, kad to nodeva Bristoles Karaliskajai slimnīcai un vēlāk Bristoles Universitātei.

Bēres sarīkoja Mērija Helivela, Horvuda brāļa mazmazmazmazmeita. Zārks bija ar samta drapērijām un to veda ar ratiem viņa nāves laika tradīcijās.

## Atsauces
Elektra

**Elektra** var būt:

* Elektra (mitoloģija) — Agamemnona un Klitemnestras meita, grieķu traģēdiju varone;
* Elektra (plejāde) — viena no septiņām sengrieķu plejādēm;
* Elektra (zvaigzne) — zvaigzne Vērša zvaigznājā;
* Elektra (opera) — Riharda Štrausa opera;
* Elektra (luga) — Sofokla luga; 
* Elektra Natčjosa — *Marvel* komiksu varone;
* Elektra (filma) — 2005. gada filma pēc *Marvel* komiksu motīviem;
* Karmena Elektra — amerikāņu modele, televīzijas zvaigzne, aktrise un dziedātāja.
Čelsija Memmele

**Čelsija Marija Memmele** (; dzimusi ) ir profesionāla amerikāņu vingrotāja.

Abi sportistes vecāki ir bijuši vingrošanas treneri. Ar panākumiem startējusi Pasaules čempionātā. 2003. gadā Anahaimā izcīnījusi divus zeltus (komandu sacensības, vingrojums uz stieņiem), 2005. gadā Melburnā kļuva par čempioni individuālajā daudzcīņā un izcīnīja sudrabus vingrojumos uz stieņiem un baļķa, 2006. gadā Orhūsā izcīnīja sudrabu komandu sacensībās. Viņa kļuva par trešo amerikāņu vingrotāju starp sievietēm, kas kļuvusi par čempioni individuālajā daudzcīņā. Piedalījusies 2008. gada Pekinas Olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja sudrabu komandu sacensībās. Ar kopumā septiņām izcīnītām medaļām Olimpiskajās spēlēs un Pasaules čempionātos viņa ir piektā visu laiku visvairāk medaļas izcīnījusī vingrotāja pēc Šenonas Milleres (16), Nastjas Ļukinas (14), Ališijas Sakramones (11) un Dominikas Deivsas (8).

## Ārējās saites

*  

* USA Gymnastics profils
WASP-3b

**WASP-3b** ir citplanēta, kas riņķo ap zvaigzni WASP-3 Liras zvaigznājā 223 pc attālumā no Zemes. Planētas vidējais attālums no zvaigznes ir tikai 0,0317 AU un gads uz tās ilgst tikai 44,324 stundas. Mazā attāluma no centrālās zvaigznes dēļ uz planētas ir pārāk karsts, lai tur būtu dzīvībai komfortabli apstākļi. Ja Zeme riņķotu pa to pašu orbītu, pa kuru riņķo WASP-3b, tad uz tās būtu 1811 °C liels karstums — pietiekami, lai izkausētu tēraudu.

Planēta sver 2,06 reizes vairāk par Jupiteru un tās rādiuss ir 1,454 reizes lielāks nekā Jupiteram, līdz ar to tā ir klasificējama kā karstais jupiters. Lielā masa un rādiuss ir pierādījums tam, ka tā ir Jupitera tipa planēta. Gravitācija uz tās 2,465 reizes pārsniedz Zemes pievilkšanas spēku.

Planētu atklāja 2007. gada 31. oktobrī.
Antarktikas tūrisma operatoru starptautiskā asociācija

thumb|160px|IAATO logotips
**Antarktikas tūrisma operatoru starptautiskā asociācija** (**IAATO** — no ) ir starptautiska asociācija, kas apvieno Antarktikā tūrisma pakalpojumus sniedzošās kompānijas. Dibināta 1991. gadā, kad tajā ietilpa 7 kompānijas. 2011./2012. gada sezonā asociācijā ietilpst vairāk kā 100 kompānijas no Argentīnas, Apvienotās Karalistes, ASV, Austrālijas, Beļģijas, Čīles, Dienvidāfrikas, Francijas, Itālijas, Japānas, Jaunzēlandes, Kanādas, Krievijas, Ķīnas, Nīderlandes, Norvēģijas, Šveices, Vācijas, Zviedrijas un Folklenda Salām. Organizācija apvieno vairāk par 95% no reģionā praktizējošajām tūrisma kompānijām. Asociācijas galvenais uzdevums ir "pārstāvēt, propagandēt un praktizēt drošu un pret vidi atbildīgu privāto tūrismu Antarktikā".

## Atsauces

## Ārējās saites
* International Association of Antarctica Tour Operators
Gārsenes muiža

**Gārsenes muižas** kungu māja () jeb **Gārsenes pils** atrodas Jēkabpils novada Gārsenes pagasta Gārsenē. Muiža līdz Latvijas agrārajai reformai 1920. gadā piederēja Budbergu dzimtai, tagad Jēkabpils novada pašvaldībai.

## Vēsture
Gārsenes muižu 1583. gadā Kurzemes un Zemgales hercogs Gothards izlēņoja savam staļļmeistaram Godhardam Budbergam no Beninghauzenas un tā uz vairākiem gadsimtiem kļuva par Budbergu dzimtmuižu. Gārsenes kapos atrodas Budbergu dzimtas kapenes (kapliča).

Tagadējā kungu māja tapusi ap 1856. gadu, sākumā uzcelta pils divstāvīgā daļa, bet zemākais spārns uzcelts 1885. gadā.
 
1939. gadā pēc arhitekta Vasiļjeva projekta bijušo muižas ēku pārbūvēja Gārsenes pamatskolas vajadzībām.

## Muižas ansamblis
Gārsenes muižas kungu māja būvēta neogotikas stilā. Lielāko divstāvu pils daļu papildina apaļš četrstūrveida stūra tornis, kā arī ieejas lievenis, bet mazāko – vienstāva – apaļš piebūvēts tornis. Fasādi interesantu un dzīvīgu padara ailes, kuras sagrupētas pa divām, bet pie balkona pa trim. Gārsenes pilī saglabājušās durvis ar stiklotu augšējo daļu, podiņu krāsns un krāsns ar gleznojumiem (valsts nozīmes mākslas piemineklis). Uz balta fona uzgleznotas buru laivas, vējdzirnavas, jūras skati u.c.

Pilī atrodas muzejs, kurā var apskatīt ekspozīciju par Budbergu dzimtu un pils vēsturi. Gārsenes meža parkā ir izveidotas dabas takas.

Gārsenes muižas pils priekšā atrodas vārtu stabi. Saimniecības ēkas grupējas ap parādes pagalmu, blakus pilij ir sena klēts un stallis ar lieveņa arkādi. Otrpus bruģētajam ceļam atrodas dzirnavas. Muižas kompleksā ietilpst arī brūzis ar strādnieku māju un kalpu māja.

### Attēlu galerija

Garsenes dzirnavas.JPG|Gārsenes dzirnavas
Garsenes muiza.jpg|Gārsenes muižas kungu māja 20. gadsimta sākumā


## Atsauces
Denjels Bērbenks

**Denjels Kristofers Bērbenks** (*Daniel Christopher Burbank*, dzimis ) ir NASA astronauts, ASV Krasta apsardzes kapteinis.

Bērbenka pirmais kosmiskais lidojums notika 2000. gada septembrī SKS apgādes misijā STS-106. Otrais lidojums notika 2006. gada septembrī SKS montāžas misijā STS-115.

Trešais Bērbenka lidojums kosmosā sākās  kosmosa kuģī Sojuz TMA-22.  viņš atgriezās uz Zemes.
Zasas muiža

thumb|250px|Zasas vidusskolas ēka muižas parkā.
thumb|250px|Zasas muižas kotedža.
**Zasas muiža** jeb **Viesenes muiža** () atradās Jēkabpils novada Zasas pagasta Zasā. Muižas ēkas līdz Latvijas agrārajai reformai 1920. gadā piederēja Greigu ģimenei. Zasas muižas apbūvē ietilpst 1887. gadā celtās ūdensdzirnavas ar dzirnavu kalpu māju. Netālu 1750. gadā būvētā Zasas evaņģēliski-luteriskā baznīca.

## Vēsture
Zasas muižas vārds cēlies no tās 18. gadsimta īpašnieka Heinriha fon Zasa vārda. 19. gadsimtā muiža piederēja Carskoje Selo pārvaldniekam fon Greigam, kura celtā Zasu muižas kungu māja atradās pie uzpludinātās upes. Nodedzināta 1905. gada nemieros, saglabājušies tikai pagrabi un centrālā rizalīta paliekas ar apaļām logailām. Nav saglabājusies arī Zasas muižas neogotiskā koka kotedža. Muižas parkā 1939. gadā uzcelta Zasas skolas ēka.

## Muižas ansamblis
Muižas vasaras māja celta pēc 1905. gada kā Greigu ģimenes pagaidu mītne, tagad tajā atrodas Zasas pasts. Blakus atrodas muižas klēts pagrabi. Aiz laukakmeņu žoga redzama 1930. gados celtā savrupmāja un pagraba ēka. Brūža ēkā vēlāk tika iekārtota kalpu māja, tālāk redzamas kūts un staļļu drupas.

## Atsauces
Līgatnes dabas takas

**Līgatnes dabas takas** ir labiekārtotu dabas taku komplekss 
Līgatnē, Gaujas nacionālā parka teritorijā. Takas izveidotas 1975. gadā, lai iepazīstinātu apmeklētājus ar Latvijā dzīvojošo savvaļas dzīvnieku sugām, dabas daudzveidību un dabas aizsardzības nepieciešamību. Dabas taku voljēros ir apskatāmi Latvijas mežos mītošie zīdītāji: brūnais lācis, meža cūka, rudā lapsa, lūsis, stirna, staltbriedis, alnis un citi dzīvnieki, kā arī putni — ūpis, urālpūce un meža pūce. Pārsvarā šie dzīvnieki ir atrasti ievainoti, vai arī tie ir tikuši pieradināti jau kā mazuļi, un nespēj izdzīvot bez cilvēka aprūpes, kā arī barības piegādes. Tāpat takas sniedz iespēju vērot mazskartas dabas ainavas, gravu mežus, Gaujas senieleju, tās floru un faunu.

Parkā ir ierīkotas takas vairāk kā  garumā. Lai izstaigātu un apskatītu visu teritoriju, taku apmeklējums aizņem 2 līdz 2,5 stundas. Līgatnes dabas taku teritorijā atrodas 24 m augsts skatu tornis, kas šobrīd ir slēgts.

Ieeja Līgatnes dabas takās ir par maksu (atsevišķām apmeklētāju kategorijām bez maksas).

## Atsauces

## Ārējās saites
* Līgatnes dabas takas oficiālā mājaslapa
* Līgatnes dabas takas  Dabas aizsardzības pārvalde
* Līgatnes Dabas takas entergauja.com
Bjalistokas "Jagiellonia"

[thumb|270px|[Varšavas "Polonia" — Jagiellonia]]
**Bjalistokas "Jagiellonia"** () ir profesionāls futbola klubs no Bjalistokas Polijā. *Jagiellonia* piedalās *[[Ekstraklasa]]* turnīrā, kas ir augstākais līmenis Polijas profesionālajās futbola līgās.
Klubs ir dibināts 1920. gadā, mājas spēles aizvada Bjalistokas Pilsētas stadionā, kur ir 22&nbsp;386 skatītāju vietas. *Jagiellonia* lielākais sasniegums *Ekstraklasa* līgā ir 2014.—2015. gada sezonā izcīnītā 3. vieta. Komanda ir vienreiz izcīnījusi Polijas kausu (2009.—2010. gada sezonā).
 
No 2014. līdz 2016. gadam komandu pārstāvēja Latvijas izlases spēlētājs Igors Tarasovs, 2014. gadā komanda neilgu laiku spēlēja arī Roberts Savaļnieks. Kopš 2020. gada klubu pārstāv Latvijas vārtsargs Pāvels Šteinbors.

## Sasniegumi
* **[[Ekstraklasa|Ekstraklasa (Pirmā divīzija)]]:**
** **Čempioni** (1): 2023–24
** **2. vieta** (2): 2016–17, 2017–18.
** **3. vieta** (2): 2014–15, 2024–25.
* **[[Polijas kauss]]:**
** **Uzvarētāji** (1): 2009–10
** **Finālisti** (1): 1988–89
* **[[Polijas superkauss]]:**
** **Uzvarētāji** (2): 2010, 2024.

## Stadions

thumb|center|700px|Panorāma no stadiona interjera

## Pazīstami spēlētāji
[thumb|right|150px|[Tomašs Frankovskis]]
*   Tiagu Cjoneks
*  Tomašs Frankovskis 
*  Kamils Grosickis
*  Darjušs Latka
*  Kšištofs Longevka
*  Mihals Pazdans
*  Radoslavs Sobolevskis
*  Gžegožs Sandomerskis
*  Pāvels Šteinbors
*  Igors Tarasovs

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kluba oficiālā vietne
* Oficiāla Jaga'fanu vietne
* Jagiellonia (90minut.pl)
1271. gads

**1271. gads** () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.

## Notikumi
* Marko Polo kopā ar tēvu un tēvabrāli no Venēcijas dodas ceļojumā uz Mongoļu impērijai pakļauto Ķīnu.

## Dzimuši
* 8. septembris — Anžū Kārlis Martels (*Anjou Károly*), titulārs Ungārijas karalis (miris 1295.)
* 17. septembris — Vāclavs II Pšemisls (*Václav II.*), Bohēmijas karalis (miris 1305.)

## Miruši
* 28. janvāris — Aragonas Izabella (*Isabelle d'Aragon*), Francijas karaliene (dzimusi 1248.)
1233. gads

**1233. gads** () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.

## Notikumi

## Dzimuši
* datums nezināms, gads aptuvens - Otokārs II Pšemisls (*Přemysl Otakar II.*), Bohēmijas karalis

## Miruši
Otokārs II Pšemisls

**Otokārs II** (, saukts arī **Dzelzs un Zelta karalis** (); dzimis ap 1233. gadu, miris ) bija Bohēmijas karalis no 1253. gada līdz savai nāvei  Dirnkrutas kaujā pret apvienoto Hābsburgu un ungāru karaspēku. Viņš bija arī Austrijas (1251–1276), Štīrijas (1260–1276), Karintijas (1269–1276) un Krainas (1269–1276) hercogs.

Tiek uzskatīts par vienu no dižākajiem Bohēmijas karaļiem. Atbalstīja tirdzniecību. Dibināja pilsētas. Pilsētas nosaukums Kēnigsberga tika izvēlēts par godu krusta kara pret prūšiem vadītājam Otokāram II.

## Dzīvesgājums
Dzimis kā otrais dēls Bohēmijas karaļa Vāclava I ģimenē. Tika gatavots baznīcas amatam, tomēr pēc vecākā brāļa nāves 1247. gadā kļuva par troņmantnieku. 1248. gadā neveiksmīgi sacēlās pret tēvu, tomēr abi salaba. 1251. gadā Otokārs II kļuva par Austrijas hercogu, apprecoties ar 26 gadus vecāko Austrijas troņmantnieci Bābenbergu Margarētu. 1253. gadā pēc Vāclava I nāves kļuva par Bohēmijas karali.

1254.-1255. gada ziemā karalis Otokārs liela krustnešu karaspēka priekšgalā devās uz Prūsiju, pie Breslavas viņam pievienojās Brandenburgas markgrāfa Oto pulki. Piedaloties vairākiem bīskapiem (Olmicas Brūno, Kulmas Indriķim, Vārmas Anselmam), apvienotais krustnešu karaspēks ielauzās Sembā, nopostīja Medanavu, ieņēma Rudavas pili un piespieda vietējos prūšus kristīties. Pēc tam zem krustnešu lielā pārspēka labprātīgi padevās Kvēdenavas, Valdavas, Kaimes un Tapjavas prūši. Pēc prūšu uzvarēšanas karalis ar saviem pavadoņiem atgriezās Vācu ordeņa galvenajā miteklī Marienburgā.

Pamazām pārņemot valdījumā Štīriju, Karintiju un Krainu, Otokārs sastapās ar Ungārijas pretdarbību, kuru 1260. gadā sakāva Kresenbrunnas kaujā. 1273. gadā par Svētās Romas impērijas imperatoru ievēlēja Rūdolfu I, kuru Otokārs II neatzina. 1276. gadā Rūdolfs I aplenca Vīni un piespieda Otokāru II atteikties no austriešu zemēm, atstājot viņam Bohēmiju un Morāviju. 1278. gadā Otokārs II, savācot lielu armiju, centās atgūt savus Austrijas īpašumus ar varu, tomēr  krita Dirnkrutas kaujā.

## Atsauces

## Ārējās saites