open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Margareta Ebota

**Margareta Aivsa Ebota** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu golfere. Viņa ir pirmā amerikāņu sieviete, kura olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu.

## Biogrāfija
Ebota ir dzimusi Britu Indijas (tagadējās Indijas teritorija) Kolkatas pilsētā, Čārlza un Mērijas Ebotas ģimenē. Viņas tēvs Čārlzs nomira agrā meitas jaunībā, un pēc viņa nāves Mērija ar ģimeni uz Bostonu. Kad Margareta bija pusaudzis, viņas māte kļuva par *The Chicago Herald* literāro redaktori, un ģimene pēc tam pārcēlās uz Ilinoisu. Pēc pārcelšanās uz Ilinoisu viņa kopā ar māti bija Čikāgas golfa kluba biedri. Viņa uzvarēja vairākos vietējos turnīros. No 1899. līdz 1902. gadam Margareta un Mērija dzīvoja Parīzē.

1900. gadā viņa pašai nezinot startēja olimpiskajās spēlēs, kas norisinājās Parīzē, kur sieviešu golfa turnīrā izcīnīja zelta medaļu, lai gan medaļas vietā balvā saņēma zeltītu porcelāna trauku. 1900. gada spēles bija vienīgās olimpiskās spēles, kurās uzvarētāji medaļu vietā saņēma vērtīgus artefaktus. Viņa pati nezināja, ka piedalās olimpiskajās spēlēs, jo uzskatīja, ka tas ir parasts golfa turnīrs.

Par Ebotas panākumiem olimpiskajās spēlēs nebija labi zināms, līdz kamēr Floridas Universitātes profesore un Olimpiskās direktoru padomes locekle Paula Velša pētīja golfa spēlētājus un sāka pētīt Ebotas dzīvi. Pētniece atrada Ebotas bērnus un viņus informēja par savas mātes panākumiem un uzvaru olimpiskajā golfa turnīrā 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Daļa no iemesliem, kāpēc Ebota nebija plaši pazīstama, bija saistīts ar faktu, ka viņa nebija oficiāla ASV olimpiskās komandas dalībniece, kad tā tika organizēta ASV. Tas bija saistīts ar faktu, ka viņa dzīvoja Francijā un studēja mākslu, kamēr māte tur strādāja par rakstnieci. Ebota sacentās, jo viņa spēlēja golfu un nejauši atradās Francijā. Šajā turnīrā piedalījās arī viņas māte — Mērija Ebota. Šī bija vienīgā reize olimpisko spēļu vēsturē, kad māte un meita vienās un tajās pašās olimpiskajās spēlēs startēja vienā un tajā pašā sporta veidā. Sieviešu golfa turnīrs vairs olimpiskajās spēlēs neparādījās līdz 2016. gada Riodežaneiro olimpiskajām spēlēm.

Margareta Parīzē ieguva 1902. gada Femina kausu (*Femina Cup*), kas bija 1908. gadā sāktā Francijas sieviešu čempionāta priekštecis.

1902. gada 10. decembrī Margareta apprecējās ar rakstnieku Finliju Pīteru Danniju. Viņu laulībā piedzima četri bērni: Finlijs Pīters Dannijs juniors, Pegija Dannija, Leonards Dannijs un Filips Dannijs, kurš vēlāk kļuva par ievērojamu scenāristu.

1996. gadā, Atlantas spēļu oficiālajā olimpiskajā programmā bija raksts par 1900. gada olimpisko spēļu sportisti Margaretu Ebotu.

2018. gadā *[[The New York Times]]* publicēja viņas nekrologu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Margareta Ebota (SOK profils) 
* Margareta Ebota (Sports Reference profils)
Mērija Ebota

**Mērija Pērkinsa Aivsa Ebota** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu rakstniece, recenzente un romānu autore. 1900. gadā startēja vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja sieviešu golfa turnīrā, kur par uzvarētāju kļuva viņas meita — Margareta Ebota. Mērija šajā turnīrā izcīnīja dalīto 7. vietu. Šī bija vienīgā reize olimpisko spēļu vēsturē, kad māte un meita vienās un tajās pašās olimpiskajās spēlēs startēja vienā un tajā pašā sporta veidā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Margareta Ebota (SOK profils) 
* Margareta Ebota (Olympedia profils) 
* Margareta Ebota (Sports Reference profils)
Daina Jāņkalne

**Daina Jāņkalne** (dzimusi  Rīgā) ir latviešu televīzijas un radio sarunu šovu vadītāja, veidotāja, redaktore un producente. Pazīstama kā televīzijas raidījumu *Ienesīga vieta, Abi labi, Starp mums runājot, Sieviete. Personīgi.* vadītāja un veidotāja un Latvijas Radio 1 šova *Kā labāk dzīvot* prezentētāja.

Precējusies ar tēlnieku Kristapu Gulbi, ir trīs bērni.

## Televīzija

* *Starp Mums Runājot* (2016—2020), TV sarunu šovs; Vadītāja, *STV, On Air productions*.
* *Sieviete. Personīgi.* (2016 — pašlaik)*,* TV sarunu šovs*;* Vadītāja, *STV, On Air productions*.
* *Eiropa. Mīti un realitāte* (2013), TV raidījums, diskusiju sērija, LTV1, Latvijas Televīzija.
* *Sekotāji* (2012), TV raidījums un spēle, Latvijas Televīzija.
* *Kā lietot valsti?* (2009—2011), 6 raidījumu sērija; Vadītāja un producente, LTV1, Latvijas Televīzija.
* *Abi Labi* (2001—2010)*,* socio-politisks TV raidījums; Vadītāja un producente, LTV1, Latvijas Televīzija.
* *Izvēlies Nākotni!* (2010)*,* Saemas pirmsvēlēšānu debates; Vadītāja*,* LTV1, Latvijas Televīzija.
* *Ienesīga Vieta* (2004 —)*,* TV raidījums; Vadītāja un producente, LTV1, Latvijas Televīzija.
* Galvenā redaktore (1990—1996), izklaidējošo raidījumu redakcija, Latvijas Televīzija.

## Citi mediji

### Radio

* *Kā Labāk Dzīvot* (2014—2018), Rīta radio programma (darba dienās 9:00-10:00); Vadītāja, LR1, Latvijas Radio.

### Filmas

* *Sekotāji* (2013), 3 īsfilmas par tolaik jaunajām ES dalībvalstīm, Latvijas Televīzija.
* *Bēgļi. Patvērums Latvijā* (2009), Filma: trešo pasaules valstu bēgļu situācija Latvijā un valsts atbalsta programmas; Projekta izstrāde un realizācija.

### Žurnāli

* Valdes locekle, dibinātāja un pirmā galvenā redaktore žurnālam UNA (1997—2000), Mediju grupa *Dienas Mediji**.*

## Apbalvojumi un aktīvisms

* Eiropas Komisijas Labas gribas vēstnese (2010): *Pret nabadzību un sociālo atstumtību*.
* Latvijas Žurnālistu savienības (LŽS) apbalvojums par LTV raidījumu *Sekotāji* (2012); par Eiropas vērtību izcēlumu.

## Atsauces
Indra Lintiņa-Lučka

**Indra Lintiņa-Lučka** (dzimusi **Indra Kiršteine**  Liepājā) ir latviešu dziedātāja, aktrise un pedagoģe. Popularitāti ieguvusi Atmodas laikā no 1988. gada 1992. gadam koncertējot ar mūziķi Eduardu Rozenštrauhu.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1961. gadā Liepājā dramaturga Elmāra Ansona un Liepājas teātra aktrises Mirdza Mālkalnes ģimenē. Mācījusies Emiļa Melngaiļa Liepājas mūzikas skolas vokālajā nodaļā. Pabeigusi Jāzepa Vītola Latvijas valsts konservatorijas vokālo nodaļu pie profesores Regīnas Frīnbergas. No 1986. gada līdz 1992. gadam strādājusi Rīgas Operetes teātrī.

No 1988. gada 1992. gadam piedalījusies Eduarda Rozenštrauha koncertos. Sarakstījusi grāmatu "Jasmīn baltais, mana mūža..." (2013) par sadarbību ar Rozenštrauhu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Eduards Rozenštrauhs un Indra Lintiņa-Lučka un "Mantojums" YouTube.com
Elena Ridžveja

**Elena Ričardsa Ridžveja** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu golfere. Startējusi 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja sieviešu golfa turnīrā, kur  izcīnīja 5. vietu. 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Elena Ridžveja (SOK profils) 
* Elena Ridžveja (Olympedia profils) 
* Elena Ridžveja (Sports Reference profils)
Ostrovsamuila

**Ostrovsamuila** (), arī **Komsomoļskoj Pravdi** (*Комсомольской Правды*),  ir slēgta PSRS polārstacija Arktikā. Izvietojusies Laptevu jūrā, Komsomoļskaja Pravdas salu otras lielākās salas Samuila salas austrumos, Diksonas Hidrogrāfu šauruma piekrastē.

## Vēsture
1934. gada septembrī jūras šaurumā starp Samuilas un Boļšojas salām ledū bija spiesta pārziemot trīs Ļenas ekspedīcijas kuģu karavāna — *Staļins*, *Pravda* un *Volodarskis*. Samuilas salas krastā polārpētnieka Nikolaja Urvanceva vadībā tika izbūvēta karavānas pagaidu bāze, kurā sāka veikt hidrometeoroloģiskos novērojumus. Bāzei uzbūvēja dzīvojamo ēku, radiostaciju, noliktavu, pirti un garāžu, tās rīcībā bija tobrīd eksperimentālie visurgājēji NADI-2, kā arī lidmašīna U-2. 1935. gada augustā karavānas ziemošana beidzās un stacija vēlāk tika nodota pastāvīgai meteorologu apkalpei. Slēgta 1939. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Воспоминания о академике Е. К. Федорове. «Этапы большого пути»
Darja Preta

**Darja Preta** (, dzimusi kā **Ebija Preta** (), vēlāk zināma arī kā **Darja Karageorgeviča**; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu golfere, olimpiskās bronzas medaļas ieguvēja.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņa startēja sieviešu golfa turnīrā, kur ieguva sudraba medaļu. Šajā disciplīnā viņa piekāpās tikai savām tautietēm Margaretai Ebotai (zelta medaļa) un Polīnai Vitjērai (sudraba medaļa).

Ņujorkā viņa vispirms apprecējās ar Herbertu Raitu un vairākus gadus nodzīvoja Klīvlendā. Viņas otrais vīrs bija Tomass Hadžers Prets, kurš vairākus gadus pēc olimpiskajām spēlēm piedzīvoja priekšlaicīgu nāvi. 1913. gadā Ebija Preta kļuva par karalisko aprindu locekli, kad apprecējās ar Serbijas princi Aleksi Karageorgeviču. Pēc šīm kāzām viņa pieņēma vārdu Darja, princese Karageorgeviča.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Darja Preta (SOK profils) 
* Darja Preta (Sports Reference profils)
Lielais grāvis (Burtnieka pieteka)

**Lielais grāvis** (arī **Silzemnieku M-1**, agrāk **Staizupe**) ir Burtnieka pieteka Valmieras novada Burtnieku pagastā. Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Burtniekā pie putnu novērošanas torņa ezera austrumu krastā.

## Atsauces
Maurupīte

**Maurupīte**  ir Eiķinupes labā krasta pieteka Valmieras novada Burtnieku pagastā.

Izteka uz ziemeļaustrumiem no Pidriķa. Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Eiķinupē pie Stieku mājām. Vidustecē upes kreisajā krastā - Mellaču dižakmens.

## Atsauces
Rūtes upīte

**Rūtes upīte**  ir Dūres labā krasta pieteka Valmieras novada Burtnieku pagastā.

Izteka uz austrumiem no Bēršām. Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Dūrē lejpus Krustiņu mājām. Upi šķērso valsts autoceļš V112 (Puikule – Rencēni – Vēveri).

## Atsauces
Santupīte

**Santupīte** (arī **Balodiņu grāvis**) ir Burtnieka pieteka Valmieras novadā. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Burtniekā pie Niedrīšu mājām ezera dienvidrietumu krastā. 

## Atsauces
Smiltsvēveru upīte

**Smiltsvēveru upīte** (arī **Balodiņu grāvis**) ir Burtnieka pieteka Valmieras novada Burtnieku pagastā.

Izteka - uz austrumiem no Sauļiem. Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Burtnieka ezera dienvidu krastā, dabas lieguma Burtnieku ezera pļavas teritorijā. Upi šķērso valsts autoceļš V112 (Puikule – Rencēni – Vēveri).

## Atsauces
Stinku strauts

**Stinku strauts** (arī **Dūķerupe**) ir Jumaras kreisā krasta pieteka Valmieras novadā.

Izteka uz ziemeļrietumiem no Mežvidiem. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Jumarā pie valsts autoceļa V166 (Valmiera – Dikļi – Augstroze) sabiedriskā transporta pieturas "Puškari". Upi šķērso valsts autoceļi V216 (Ķoniņi – Bērzaine) un V166.

## Atsauces
Burtnieku ezera pļavas

**Burtnieku ezera pļavas** ir 2004. gadā dibināts dabas liegums Valmieras novada Burtnieku pagastā Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta teritorijā. Liegums stiepjas šaurā joslā ap Burtnieka krastu Burtnieku pagasta teritorijas robežās. Natura 2000 teritorija un putniem nozīmīgā vieta. Lieguma teritorijā atrodas dabas piemineklis Burtnieka smilšakmens atsegumi.

Burtnieka piekrastes un tajā vairāku ietekošo upju (lielākās no tām Briede un Eiķinupe) palieņu pļavas ir svarīga griezes ligzdošanas vieta un potenciāls ķikutu biotops. Pļavas regulāri applūst (81% lieguma teritorijas atrodas zem ūdens vidēji 3-4 dienas gadā, vairāk nekā puse - ilgāk par mēnesi). Aizsargājamie biotopi ir mēreni mitras pļavas (2,5 ha), palieņu zālāji (138 ha), nogāžu un gravu meži (1,6 ha) un upju palieņu mēreni mitrās pļavas (1,3 ha), kā arī smilšakmens atsegumi (187 m2). Lieguma teritorija Burtnieka austrumu krasta ziemeļos piekļaujas dabas liegumam Vidusburtnieks. 64% lieguma teritorijas ir privātīpašums, 81 hektārs ir lauksaimniecības zemes (galvenokārt ganības). Pašlaik uz teritorijas dabu vislielāko negatīvo ietekmi rada zālāju apsaimniekošanas pārtraukšana un to aizaugšana. Zālāju un Burtnieka seklūdens piekrastes aizaugšanu veicina Burtnieka ar barības vielām bagātie ūdeņi.

Liegums atrodas Tālavas zemienes Burtnieka līdzenumā.

## Aizsardzības plāni
Iepriekšējā, 2012.-2024. gada plānā, bija nepareizi norādīta Burtnieka smilšakmens atsegumu robeža, kā arī lieguma robeža Burtnieku ciemā.

2025. gadā DAP pieņēma jaunu teritorijas aizsardzības plānu līdz 2027. gadam. Teritorijā uz to laiku bija konstatētas 31 īpaši aizsargājamas suga, tai skaitā zirgskābeņu zilenītis, spilgtā un resnvēdera purvspāres, mānīgā knīdija, no putniem – grieze, ormanītis un citas.

Vienlaikus ar dabas aizsardzības pasākumiem pieņemtais plāns paredzēja attīstīt Burtnieku Centra un Silzemnieku pludmaļu infrastruktūru, kā arī nodrošināt piekļuvi Burtnieka ezeram un attīstīt ar to saistīto infrastruktūru. Plānam pievienots Silzemnieku poldera rietumdaļas zinātniskais izvērtējums, kurš iesaka ar liegumu tā ziemeļaustrumos robežojošo poldera rietumdaļu pievienot lieguma teritorijai.

Lieguma un tā apkārtējā teritorija ir dažādi attēlota kartēs; LĢIA kartēs un meliorācijas kadastrā ir atzīmēti savstarpēji nesakrītoši grāvji, kuru apsekošana dabā parādīja, ka abi avoti nav pilnībā uzticami, daļa grāvju neeksistē un teritorijā pastāv nereģistrēti grāvji.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Dabas aizsardzības pārvalde
* Burtnieku ezera pļavas, BirdLife International
Burtnieka smilšakmens atsegumi

**Burtnieka smilšakmens atsegumi** ir dabas piemineklis, kas atrodas Valmieras novada Burtnieku pagastā, Burtnieka dienvidaustrumu krastā, uz dienvidiem no Burtnieku baznīcas. 

Dabas pieminekli veido Burtnieka stāvkrasta posms, kurā atrodas seši vidusdevona smilšakmens atsegumi. Lielākais no atsegumiem atrodas dienvidos. Tā garums ir 50 metri, bet augstums - līdz 3 metriem. Svaigākais un izteiksmīgākais atsegums atrodas teritorijas vidusdaļā - sānu gravā, kur tas ir radies strauta erozijas rezultātā. Atseguma garums ir 20 metri, bet augstums līdz 3,5 metriem. Pārējie atsegumi ir mazāk izteiksmīgi.

Tie ir Latvijā vienīgie smilšakmens atsegumi, kas veidojušies ezera viļņu erozijas rezultātā. 20. gadsimta divdesmitajos gados notika Burtnieka līmeņa mākslīga pazemināšana, kas izraisīja atsegumu degradāciju – aizbiršanu un aizaugšanu, kas turpinās arī šobrīd. Iekārtota taka atsegumu apskatei. 

## Ārējās saites
*Burtnieka smilšakmens atsegumi Dabas Aizsardzības pārvaldes lapā
Judzi Takada

**Judzi Takada** (; dzimis ) ir bijušais japāņu brīvā stila cīkstonis, 1976. gada vasaras olimpisko spēļu čempions, četrkārtējs pasaules čempions.

## Olimpiskās spēles
Takada piedalījās 1976. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Monreālā, kur ieguva zelta medaļu brīvajā cīņā mušas svara (līdz 52 kg) klasē. Viņš saņēma bronzas medaļu 1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Losandželosā.

## Pasaules čempionāti
Takada izcīnīja zelta medaļas 1974., 1975., 1977. un 1979. gada pasaules čempionātos cīņās sportā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Leo Mihelsons

**Leo Mihelsons** (;  — ) bija Latvijas ebreju izcelsmes ASV gleznotājs.

## Dzīvesgājums
Leo Mihelsons piedzima  (pēc vecā stila — 30. aprīlī) Rīgā saplākšņu rūpnieka ģimenē. Viņš mācījās Rīgas Pilsētas reālskolā un Blūma skolā, kur sadraudzējās ar Jāni Jaunsudrabiņu un Aleksandru Štrālu. Mihelsons kopā ar Jaunsudrabiņu mācījās Berlīnē pie gleznotāja Lovisa Korinta.

1910. gadā Mihelsons pārcēlās uz Parīzi, lai turpinātu studijas, tajā pašā laikā daļu laika pavadot Rīgā. Viņš vēlāk pārcēlās uz Berlīni, bet atgriezās Parīzē pēc Ādolfa Hitlera nākšanas pie varas. 1937. gadā Mihelsons tika apbalvots ar Francijas Goda Leģiona ordeni. 1940. gadā viņš pārcēlās uz ASV.

Leo Mihelsons nomira  Ņujorkā. 1985. gadā Teksasas pilsētā Māršalā tika atklāts Mihelsonam veltīts mākslas muzejs (*The Michelson Museum of Art*).

## Atsauces

## Literatūra
*
Marginoporas

**Marginoporas** (*Marginopora*) ir bentisku foraminiferu ģints miliolīdu kārtā. Šo ģinti 1830. gadā aprakstīja franču dabaspētnieks Žozefs Pols Gemārs un franču zoologs Žans Renē Kua. Ģeohronoloģiski marginoporas ir zināmas no miocēna līdz mūsdienām. Izplatītas Klusajā un Indijas okeānā. Marginoporas veido endosimbiozi ar dinoflagellatēm.

## Apraksts
Čaula diskveidīga, liela, ar sabiezinātām malām. Makrosfēriskā čaula ir diametrā līdz 11 mm. Juvenīlā čaula sastāv no dīgļkameras, spirāliskas pārejas un lielākas sekundārās čaulas ar daudzām porām. Mikrosfēriskā čaula ir diametrā līdz 30 mm, ar nelielām agrīnās, planispirālās stadijas,  nākamās peneproplīdu stadijas un vēlākās stadijas cikliskajām kamerām, kas sadalītas ar īsām vertikālām, uz iekšu vērstām septām, veidojot šauru malējo zonu, un atstājot vaļēju centrālo eju ar neregulārām vai nepilnīgām centrālajām septulām un stabiņiem. Slīpi stoloni savieno sānu kameras ar kamerām augšā un apakšā.

Lielākajiem īpatņiem čaulas centrālajā daļā veidojas caurums, jo agrīno stadiju kameras ar plānākām sieniņām, domājams, tiek absorbētas ar nākamajām kamerām. Pieaugušiem īpatņiem izveidojas 4-9 cikliskās kameras un nesadalītās reproduktīvās kameras ar lielām porām gar ārējo malu. Reproduktīvajā kamerā vienā metienā var izveidoties līdz 150 embrijiem, kas tiek izmesti caur ārējās sieniņas lielajām porām. Neperforētās kaļķa čaulas sieniņas par 12,5% sastāv no magnija karbonāta. Čaulas iekšpuses sieniņās ir daudz mazu, apaļu poru, kas diagonāli savieno blakus esošās kameras.

## Sistemātika
Ģints dalījums sugās:
* Ģints: **Marginopora** Quoy & Gaimard, 1830
:* Suga: *[[Marginopora anomala]]* Lacroix, 1940
:* Suga: *[[Marginopora charlottensis]]* Renema, 2018
:* Suga: *[[Marginopora orpheusensis]]* Renema, 2018
:* Suga: *[[Marginopora rossi]]* Lee et al., 2016
:* Suga: *[[Marginopora santoensis]]* Renema, 2018
:* Suga: *[[Marginopora vertebralis]]* Quoy & Gaimard, 1830

## Atsauces
Žervinjo

**Žervē Jao Kuasi** (, dzimis ), zināms arī kā **Žervinjo** (*Gervinho*), ir Kotdivuāras futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā.

Savus jauniešu gadus Žervinjo pavadīja Kotdivuāras komandās, bet 2004. gadā pārcēlās uz Beļģiju un pievienojās ''Beveren''. Vēlāk Žervinjo spēlēja *[[Ligue 1]]* komandās ''Le Mans'' un *[[Lille OSC]]*. Savā pēdējā sezonā ar Lilles komandu Žervinjo izcīnīja Francijas čempionu titulu. Pēc tam viņš tika pārdots uz ''Arsenal'' komandu, bet 2013. gadā uz Itālijas komandu ''Roma''. 2016. gada janvārī viņš pārcēlās uz Ķīnas komandu ''Hebei China Fortune''. 2018. gada augustā Žervinjo atgriezās Itālijā un pievienojās ''Parma''.

Kotdivuāras futbola izlases sastāvā Žervinjo ir spēlējis piecos Āfrikas Nāciju kausos, 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kā arī 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Lille**

* Ligue 1: 2010–11
* Coupe de France: 2010–11

**Kotdivuāra**

* Āfrikas Nāciju kauss: 2015

## Atsauces

## Ārējās saites
Toms Kleverlijs

**Tomass Viljams Kleverlijs** (, dzimis ) ir Anglijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada Kleverlijs ir Anglijas EFL League One komandas Plymouth Argyle F.C. galvenais treneris.

12 gadu vecumā Kleverlijs pievienojās ''Manchester United'' akadēmijai. Karjeras sākumā ir ticis izīrēts ''Leicester City'', ''Watford'' un *[[Wigan Athletic]]*. Ar *Manchester United* komandu Kleverlijs 2013. gadā uzvarēja Anglijas Premjerlīgā. 2015. gadā Kleverlijs pievienojās ''Everton'' komandai, bet no 2017. gada līdz 2023. gadam pārstāvēja *Watford* komandu.

Pārstāvējis Apvienoto Karalisti 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Sasniegumi
**Leicester City**

* Anglijas futbola pirmā līga: 2008—09

**Manchester United**

* Anglijas Premjerlīga: 2012—13
* FA Community Shield: 2011, 2013

**Individuālie sasniegumi**

* ''Watford'' sezonas labākais spēlētājs: 2009—10

## Atsauces

## Ārējās saites
Vidusburtnieks

**Vidusburtnieks** ir 2004. gadā dibināts dabas liegums Valmieras novadā. Tajā ir mežains apvidus starp Rūjas un Sedas upju lejtecēm. Liegums ir *[[Natura 2000]]* teritorija. Starptautiskā putniem nozīmīgā vieta.

Šeit sastopami vērtīgi ozolu-apšu-priežu meži, ozolu meži un priežu-egļu meži, kā arī vecupes. Atrastas retas bezmugurkaulnieku sugas.

## Ārējās saites
* Dabas aizsardzības pārvalde
* Vidusburtnieks, BirdLife International
Bēršu drumlini

**Bēršu drumlini** ir dabas piemineklis, kas atrodas Valmieras novada Burtnieku pagasta ziemeļaustrumos, uz austrumiem no Burtnieka. 

Dabas piemineklis ir vairāku drumlinu grupa Burtnieka drumlinu laukā. Šis ir viens no iespaidīgākajiem šāda tipa ģeoloģiskajiem viedojumiem Latvijā. Augstākais drumlins atrodas teritorijas ziemeļaustrumu daļā, tā relatīvais augstums ir 10 metri, tas ir 1,54 kilometrus garš un 295 metrus plats. Teritorijas reljefs veidojies pēdējā apledojuma Linkuvas glaciālās fāzes laikā pirms vairāk nekā 13 000 gadu.

## Ārējās saites
*Bēršu drumlini Dabas Aizsardzības pārvaldes lapā
Soriti

**Soriti** (*Sorites*) ir bentisku foraminiferu ģints miliolīdu kārtā. Šo ģinti 1839. gadā aprakstīja vācu zoologs un dabaspētnieks Kristiāns Gotfrīds Ērenbergs. Ģeohronoloģiski soriti ir zināmi no miocēna līdz mūsdienām. Izplatīti Atlantijas, Klusajā un Indijas okeānā, Karību baseinā, Sarkanajā un Vidusjūrā.

## Apraksts
Čaula diskveidīga, bieza.  Makrosfēriskā juvenīlā čaula sastāv no dīgļkameras, fleksostila un vienas nesadalītas kameras. Tālāk nāk vairākas peneroplīdveida kameras.  Mikrosfērisko juvenīlo čaulu veido peneroplīdveida kameras, bet abu paaudžu vēlākās stadijas veido nelielu kameru gredzenveida sērijas, kas simetriskas ekvatoriālajai plaknei, un atdalītas ar vidējo, šķērsgriezumā apaļu, gredzenveida eju. Perpendikulāri-slīpu stolonu sistēma savieno kameras ar divām iepriekšējās un divām nākamās sērijas kamerām. Stoloni orientēti vienā plaknē. Kaļķa čaulas sieniņas ir gludas, porcelānveidīgas. Perforējumu veido viena poru rinda no  perpendikulāri-slīpiem stoloniem ar izvirzītām malām un «8» formas veidā. Čaulas materiāls var nosegt atvēruma šauro daļu, veidojot divus atvērumus. Pieaugušiem īpatņiem var veidoties reproduktīvās kameras.

## Sistemātika
Ģints dalījums sugās:
* Ģints: **Sorites** Ehrenberg, 1839
:* Suga: *[[Sorites duplex]]* (Carpenter, 1883)
:* Suga: *[[Sorites marginalis]]* (Lamarck, 1816)
:* Suga: *[[Sorites orbiculus]]* (Forsskål in Niebuhr, 1775)
:* Suga: *[[Sorites variabilis]]* Lacroix, 1940

## Atsauces
Fabiu Pereira da Silva

**Fabiu Pereira da Silva** (; dzimis ) ir Brazīlijas bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Brazīlijas futbola izlases dalībnieks.

Fabiu un viņa dvīņu brālis Rafaels pievienojās ''Manchester United'' 2007. gada februārī. Fabiu nespēja nostiprināties *Manchester United* sastāvā, ticis izīrēts arī ''Queens Park Rangers''. 2014. gadā Fabiu pievienojās ''Cardiff City''. Pēc divām sezonām *Cardiff City*, Fabiu pievienojās ''Middlesbrough'', kur arī pavadīja divas sezonas. Kopš 2018. gada Fabiu pārstāv Ligue 1 komandu *[[FC Nantes]]*.

## Sasniegumi
**Manchester United**

* Anglijas Premjerlīga: 2010—11
* FA Community Shield: 2010
**Nantes**

* Francijas kauss: 2021—22

## Atsauces

## Ārējās saites
Samuila sala

**Samuila sala** () ir neapdzīvota sala Ziemeļu Ledus okeānā Komsomoļskaja Pravdas salu arhipelāgā, Krievijas Federācijas galējos ziemeļos. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā. Izvietojusies Laptevu jūras dienvidrietumos pie Taimiras pussalas ziemeļaustrumu krasta.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies arhipelāga ziemeļrietumos. No arhipelāga lielākās Boļšojas salas dienvidaustrumos to atdala 15 km platais Diksonas Hidrogrāfu šaurums, bet no Taimiras piekrastes dienvidrietumos — 5,5 km platais Brīvās Kubas šaurums. Sala izstiepusies ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā 14 km garumā, platākajā vietā 5,6 km plata. Piekraste mēreni izrobota, vairāki līči un pussalas. Salā galvenokārt paugurains reljefs, augstākais paugurs ir 51 m vjl salas dienvidrietumos. Arktiskās tundras ainava, aug galvenokārt ķērpji un sūnas.

## Vēsture
Salu 1736. gada augustā atklāja Vasīlija Prončiščeva ekspedīcija. Nosaukumu «Samuila salas» arhipelāgam par godu Svētajam Samuilam 1739.—1740. gadā piešķīra Haritona Lapteva ekspedīcija. Pašai salai atsevišķa nosaukuma nebija un tā tika dēvēta par **Rietumu Samuilu** (*Западный Самуил*). 1935. gadā, pēc tam, kad pirms gada līdzās arhipelāgam nācās pārziemot trim Ļenas ekspedīcijas kuģiem *Staļins*, *Pravda* un *Volodarskis*, arhipelāgu pārdēvēja tagadējā vārdā par godu komjaunatnes laikrakstam Komsomoļskaja Pravda, bet Rietumu Samuilai atstāja Svētā Samuila vārdu. No 1935. līdz 1939. gadam Samuila salā darbojās Ostrovsamuilas polārstacija.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ВАСИЛИЙ ПРОНЧИЩЕВ И СЕМЕН ЧЕЛЮСКИН
* К КАРТОГРАФИИ И ГЕОЛОГИИ СЕВЕРНОЙ ЧАСТИ ТАЙМЫРСКОГО ПОЛУОСТРОВА
Tilža (upe)

**Tilža**, arī **Tilžupe** un **Tiļža**, tek Austrumlatvijas zemienes ZA daļā pa Adzeles pacēlumu. Tilža ir Ičas labā pieteka un tās sateces baseina teritorija atrodas galvenokārt Balvu novadā.

Tilža sākas Ploskenas purva ZR malā, baseina augšdaļai piekļaujas arī Orlovas un Lutanānu purvs. Upe tek cauri Vectilžas ezeram. Posmā, kur Tilža tek līdztekus Kārsavas—Dubļukalna ceļam P48, kā arī Tilžas apdzīvotai vietai, upe līkumo pa samērā seklu ieleju. Savu tecējumu tā beidz, ietekot Ičas upē.

Tilžas upes lielākās pietekas ir Diukšupe, Raicine un Vakša.

## Ģeoloģiskā uzbūve un ģeomorfoloģija
Upes baseina reljefs ir daudzveidīgs. Posmā no upes iztekas līdz Vectilžas ezeram baseinā sastopami pamatmorēnu līdzenumi, kas mijas ar Baltijas jūras agrāko stadiju smilšainiem līdzenumiem. Upes baseina vidusdaļā parādās tādas reljefa formas kā rievotās morēnas un flūtingi, kas ir veidojušies zemledus apstākļos. Adzeles pacēlumā flūtingi ir sastopami kā atsevišķi, vaļņu veidā, vai veido laukus, starp kuriem atrodas plaši pazeminājumi ar ezeriem un purviem. Tilžas baseina D daļā, kur tā ietek Ičā, pārsvarā atkal dominē Baltijas jūras agrāko stadiju smilšainie līdzenumi.

## Augsne
Izplatītas, galvenokārt, purvu kūdraugsnes upes baseina vidusdaļā. Baseina augšdaļā un nedaudz lejasdaļā, velēnu podzolaugsnes un pseidoglejotās uz mālsmilts un smilšmāla augšņu cilmieža sastāva. Pauguru virsotnēs sastopamas arī velēnu karbonātaugsnes. Tuvāk upes baseina D daļai ir zemākām vietām raksturīgas augsnes, tas ir, velēnu glejaugsne un velēnu podzolētā glejaugsne.

## Augu un dzīvnieku valsts
Upes baseinā meži aizņem 31% teritorijas. Pārsvarā mežu platībās dominē skujkoki (priežu un priežu—egļu mežs), mitros reljefa pazeminājumos un nogāzēs — lapu koku meži. Upes krasti ir apauguši ar kokiem un krūmiem, it īpaši augštecē. Flora upes vidustecē ir nabadzīga. Aug niedres, meldri, glīvenes. Dažās vietās damaksnis, kūdrāji, platlapju audzes. Upe nav bagāta ar zivīm; pavasarī ap nārsta laiku barības meklējumos no Ičas upes iepeld asari, raudas, līdakas. Augštecē tās sastopamas reti. No citiem dzīvniekiem upē mīt bebri, vardes, ūdeles.

## Atsauces
Andreja sala

**Andreja sala** () ir sala Ziemeļu Ledus okeānā, tiek pieskaitīta Pētera salu arhipelāgam, Krievijas Federācijas galējos ziemeļos. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā. Izvietojusies Laptevu jūras dienvidrietumos pie Taimiras pussalas ziemeļaustrumu krasta.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies arhipelāga rietumos. No Taimiras krasta to atdala 2,3 km plats jūras šaurums. 500 m uz dienvidaustrumiem atrodas nelielā Pavla sala. Andreja sala izstiepusies ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā 3,4 km garumā, platākajā vietā 1,8 km plata. Piekraste maz izrobota, vairākas oļu strēles, dienvidu piekrastē lagūnas tipa ezers. Sala veidota no paleozoja kaļķakmens un slānekļa, augstākais paugurs ir 14 m vjl salas ziemeaustrumos. Arktiskās tundras ainava, piekrastē valzirgu kolonijas.

## Vēsture
Salu 1736. gadā atklāja Vasīlija Prončiščeva ekspedīcija. Nosaukumu salai par godu Svētajam Andrejam 1739.—1740. gadā piešķīra Haritona Lapteva ekspedīcija. No 1984. līdz 1994. gadam salā atradās flotes radionavigācijas punkts, kopš 2010. gada — GLONASS stacija. 10 km uz dienvidrietumiem Taimiras piekrastē no 1942. līdz 1999. gadam darbojās Andrejas polārstacija.

## Atsauces
Čārlzs Bīčkrofts

**Čārlzs B. K. Bīčkrofts** (; dzimis kā **Čārlzs Bīčkrofts Kejs** (); dzimis , miris ) bija britu kriketa spēlētājs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.

Bīčkrofts startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs kriketa turnīrā. Viņš bija Lielbritānijas kriketa komandas *Devon and Somerset Wanderers* kapteinis. Viņa komanda olimpiskajās spēlēs pārspēja Francijas kriketa komandu *French Athletic Club Union* un izcīnīja zelta medaļu.

Pēc Parīzes olimpiskajiem panākumiem Čārlzs kļuva par vienu no labākajiem sportistiem Devonā un bija apgabala spēlētājs kriketā, hokejā un regbijā. Viņam bija iespēja apgabalu iepazīstināt ar galda tenisu. Papildus tam viņš bija arī izcils šāvējs un piedalījās vairākās šaušanas sacensībās. Viņš bija arī labs peldētājs un darbojās Ekseteras peldēšanas kluba komitejā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Čārlzs B. K. Bīčkrofts (SOK profils) 
* Čārlzs B. K. Bīčkrofts (Olympedia profils) 
* Čārlzs B. K. Bīčkrofts (Sports Reference profils)
Artūrs Birkets

**Artūrs Ernests Beringtons Birkets** (; dzimis , miris )  bija britu kriketa spēlētājs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.

Birkets startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs kriketa turnīrā. Viņš bija viens no Lielbritānijas kriketa komandas *Devon and Somerset Wanderers* pārstāvji, kuri pieveicot Francijas kriketa komandu *French Athletic Club Union* ieguva zelta medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Artūrs Birkets (SOK profils) 
* Artūrs Birkets (Olympedia profils) 
* Artūrs Birkets (Sports Reference profils)
Krikets 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

200px|thumb|Kriketa turnīra plakāts 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

**[[Krikets]] [[1900. gada vasaras olimpiskās spēles|1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]** bija viens no 20 oficiālajiem olimpiskajiem sporta veidiem. Šī bija pirmā un arī līdz šim vienīgā reize, kad krikets ir bijis iekļauts olimpisko spēļu programmā. Kriketa turnīrs tika aizvadīts Vensēnas velodromā 1900. gada 19. un 20. augustā, tajā startēja divu valstu (Francijas (komandu veidoja galvenokārt citu valstu pārstāvji) un Lielbritānijas) komandas. Katrā no šīm komandām bija pa 12 spēlētājiem. Šī bija pirmā un arī līdz šim vienīgā reize, kad krikets bija iekļauts olimpisko spēļu programmā.

Divu dienu turnīrā par uzvarētājiem kļuva Lielbritānijas komanda, kas ar 262:104 (117:78) uzvarēja Jaukto (Francijas) komandu. Sākotnēji gan Lielbritānijas komandai tika piešķirtas sudraba medaļas un Francijas komandas bronzas medaļas kopā ar miniatūrām Eifeļa torņa statujām.

Neviena no komandām nesaprata, ka ir startējusi olimpiskajās spēlēs, jo mačs tika reklamēts 1900. gada Pasaules izstādes ietvaros. Lai gan Starptautiskā Olimpiskā komiteja nekad nav izlēmusi, kuri notikumi šajās spēlēs bija "olimpiskie" un kuri nē, vēlāk ar atpakaļejošu datumu Lielbritānijas komandai tika piešķirta zelta medaļa, bet Francijas komandai sudraba medaļa.

## Priekšvēsture
Krikets kā olimpisko spēļu sporta veids bija ieplānots jau 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās. Taču nepietiekamo komandu dēļ sporta veids tika atcelts. Arī 1900. gada olimpiskajās spēlēs Parīzē pietrūka komandu. Sākotnēji bija paredzēts, ka kriketa turnīrā startēs arī Beļģijas un Nīderlandes komandas, taču vēlāk tās atteicās no dalības.

## Sacensību kalendārs
 — spēle

## Medaļu ieguvēji
### Medaļnieki

### Medaļu sadalījums starp valstīm
*  — Pirmās izcīnītās olimpiskās medaļas valstij šajā sporta veidā
*  — Pirmās izcīnītā zelta medaļas valstij šajā sporta veidā
*  — Pirmās izcīnītā sudraba medaļas valstij šajā sporta veidā

## Pārstāvētās valstis un sportisti

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs kriketa sacensībās startēja 24 sportisti (2 komandas) no 2 valstīm.

*Iekavās uzrādīts sportistu skaits no valsts.*

* 
* 
* **

### Komandu atlase un sastāvs
Neviena no nacionālajām komandām nebija izvēlēta. Lielbritāniju šajā komandā pārstāvēja komanda *Devon and Somerset Wanderers*. Par tās kapteini tika iecelts Čārlzs Bīčkrofts un komandu kodolu veidoja no *Castle Cary* kriketa kluba spēlētājiem. Komandā vēl tika pieaicināti spēlētāji no tuvējiem Devonas un Somersetas rajoniem, kuri turnīra laikā spēja izvairīties no biznesa un personīgajām saistībām.

Francijas komandu veidoja Francijas vieglatlētika klubu savienības komanda, kuras kapteinis bija Filips Tomelins. Daļu no šīs komandas veidoja angļu strādnieki, kuri uz Franciju bija pārcēlušies, lai palīdzētu uzcelt Eifeļa torni.

## Atsauces un piezīmes

## Ārējās saites
* Krikets 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Sports Reference'') 
* Krikets 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Olympedia'') 
* Krikets 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Olympics'') 
* 
* 
*
Derons Gibsons

**Derons Tomass Denjels Gibsons** (; dzimis ) ir bijušais Īrijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Īrijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru Gibsons iesāka ''Manchester United''. Ticis izīrēts Beļģijas komandai ''Royal Antwerp'', kā arī *[[Wolverhampton Wanderers]]*. Ar *Manchester United* komandu Gibsons vienu reizi uzvarēja Anglijas Premjerlīgā. Vēlāk spēlējis ''Everton'', ''Sunderland'' un *[[Wigan Athletic]]*. Kopš 2020. gada Gibsons pārstāv Anglijas otrās līgas komandu ''Salford City''.

Īrijas futbola izlases sastāvā Gibsons ir spēlējis 2012. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Manchester United**

* Anglijas Premjerlīga: 2010—11
* Anglijas Līgas kauss: 2008—09, 2009—10
* FIFA Klubu Pasaules kauss: 2008

## Atsauces

## Ārējās saites
Polimāts

[thumb|Viens no slavenākajiem polimātiem — [Leonardo da Vinči]]

**Polimāts** ( (**') — 'daudz apguvušais';  — 'vispusīgais cilvēks'), reizēm dēvēts arī par **renesanses cilvēku''', ir cilvēks, kura zināšanas un prasmes aptver ievērojami plašu skaitu jomu.

Par senāko avotu, kurā pieminēts termins "polimāts", tiek uzskatīts Roberta Bērtona 1624. gada darba "The Anatomy of Melancholy" otrais izdevums.

## Atsauces
Georgs Linds

**Georgs Linds** (, ; 1871—1957) bija latviešu vieglatlēts, kas startēja krosā, soļošanā un maratonā. Piedalījās 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Dzīvesgājums
**Georgs (Juris) Liepiņš** (*Georg Leepin*) dzimis Kurzemes guberņā.
Kopš 1890. gadu sākuma dzīvoja Heivudas (*Heywood*) pilsētā Lankašīras grāfistē Anglijas ziemeļos kā Džordžs Linds. Strādāja par galdnieku, 1893. gadā viņu uzņēma sporta klubā *Salford Harriers*, 1895. gadā ieņēma trešo vietu nacionālajās krosa meistarsacīkstēs (*National Cross Country Championships*).
1907. gadā viņš bija Londonas sporta kluba *Polytechnic Harriers* biedrs.

Tā kā Krievijas Impērijas valdība neatbalstīja savas valsts sportistu dalību Londonas olimpiādē, tad viņš pats nolēma pieteikties 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā un maratona skrējienā ieņēma 19. vietu.
Viņš piedalījās skriešanas sacīkstēs arī Zviedrijā un piedalījās 24 stundu soļošanas sacīkstēs Vaitsitijas stacionā (*White City Stadium*) Londonā.
Pēc traumas 1909. gadā pārtrauca sportista karjeru.

1912. gadā ieguva Lielbritānijas pilsonību un Otrā pasaules laikā strādāja par kokmateriālu inspektoru Munīcijas ministrijā.

Miris 1957. gada 26. septembrī Enfīldā (*Enfield*) pie Londonas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rons Roberts Cīlers

**Rons Roberts Cīlers** (, dzimis ) ir Vācijas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, bijušais Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada Cīlers pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu *[[1. FC Köln]]*.

Vācijas futbola izlases sastāvā Cīlers ir piedalījies 2012. gada Eiropas čempionātā, kā arī 2014. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Vācija**

* FIFA Pasaules kauss: 2014

## Ārējās saites
Pauls Aldiņš

**Pauls Aldiņš** (1971—2020) bija latviešu ārsts infektologs, hepatologs un augstskolas docētājs, miris pēc inficēšanās ar SARS-CoV-2 vīrusu COVID-19 pandēmijas laikā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1971. gada 8. aprīlī Rīgā akadēmiskās airēšanas trenera un ārstes ģimenē.
Mācījās Rīgas 64. vidusskolā (1978—1989), studēja Latvijas Medicīnas akadēmijas (AML) Ārstniecības fakultātē (1989—1995), tad klīniskajā rezidentūrā infektoloģijas specialitātē (1995—1998). 1989. gadā viņu uzņēma akadēmiskajā vienībā "Austrums", bija tās vecbiedrs.

Strādāja Latvijas Infektoloģijas centrā par HIV/AIDS nodaļas vadītāju, kopš 2009. gada par Paula Stradiņa Klīniskās universitātes slimnīcas (PSKUS) Infekciju slimību ārstēšanas un hospitālās epidemioloģijas konsultatīvā dienesta ārstu. No 2015. gada bija Rīgas Stradiņa universitātes (RSU) Infektoloģijas katedras lektors.

Pauls Aldiņš bija viens no HIV, imūnsupresēto pacientu un vīrusa hepatīta modernās ārstēšanas pamatlicējiem Latvijā.
Miris 2020. gada 31. decembrī no COVID-19 izraisītām komplikācijām. Izvadīts no Rīgas Svētā Pāvila evaņģēliski luteriskās baznīcas, apbedīts Rīgas I Meža kapos.

## Publikācijas
* Aldiņš, Pauls. Aknu patoloģija pacientiem, kas lieto bioloģiskos medikamentus. Latvijas Ārsts Nr. 2 (2016), 36.-38.lpp.
* Stepens A, Groma V, Skuja S, Platkājis A, Aldiņš P, Ekšteina I, Mārtiņsone I, Bricis R, Donaghy M. The outcome of the movement disorder in methcathinone abusers: clinical, MRI and manganesemia changes, and neuropathology. European Journal of Neurology 2014; 21(2), 199-205
* Stepens A, Logina I, Liguts V, Aldins P, Eksteina I, Platkājis A, Mārtinsone I, Tērauds E, Rozentāle B, Donaghy M. A Parkinsonian syndrome in methcathinone users and the role of manganese. N Engl J Med. 2008;358(10):1009-1017
* Kolupajeva T, Aldins P, Guseva L, Dusacka D, Sondore V, Viksna L, Rozentale B. HIV drug resistance tendencies in Latvia. Cent Eur J Public Health. 2008;16(3):138-140
* Peters L, Mocroft A, Soriano V, Rockstroh JK, Losso M, Valerio L, Aldins P, Reiss P, Ledergerber B, Lundgren JD. EuroSIDA Study Group. Hepatitis C virus coinfection does not influence the CD4 cell recovery in HIV-1-infected patients with maximum virologic suppression. J Acquir Immune Defic Syndr. 2009;50(5):457-463
* Mocroft A, Horban A, Clotet B, d'Arminio Monforte A, Bogner JR, Aldins P, Staub T, Antunes F, Katlama C, Lundgren JD. EuroSIDA Study Group. Regional differences in the risk of triple class failure in European patients starting combination antiretroviral therapy after 1 January 1999. HIV Med. 2008;9(1):41-46
* Podlekareva D, Mocroft A, Kirk O, Reiss P, Aldins P, Katlama C, Kovari H, Stellbrink HJ, D'Arminio Monforte A, Lundgren JD. Eurosida Study Group. Fungal infection as a risk factor for HIV disease progression among patients with a CD4 count above 200/microl in the era of cART. Scand J Infect Dis. 2008;40(11—12):908-913
* Mocroft A, Kirk O, Aldins P, Chies A, Blaxhult A, Chentsova N, Vetter N, Dabis F, Gatell J, Lundgren JD. EuroSIDA study group. Loss to follow-up in an international, multicentre observational study. HIV Med. 2008;9(5):261-269.

## Atsauces
Ouens Hārgrīvss

**Ouens Lī Hārgrīvss** (, dzimis ) ir bijušais Anglijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, pārstāvējis Anglijas futbola izlasi. Pēc savas dzimšanas vietas un vecāku izcelsmes viņš varēja pārstāvēt Kanādas, Velsas vai Anglijas izlasi, karjeras sākumā spēlēja Velsas U19 izlasē, bet pēc tam pārstāvējis Angliju.

Savu karjeru Hārgrīvss sāka Vācijas Bundeslīgas komandā Minhenes "''Bayern''". Septiņu gadu laikā ar *Bayern* komandu Hārgrīvss izcīnīja četrus Vācijas čempionu titulus, kā arī 2001. gadā uzvarēja UEFA Čempionu līgā. Hārgrīvss pievienojās ''Manchester United'' 2007. gadā. Savā pirmajā sezonā viņš palīdzēja komandai izcīnīt Anglijas Premjerlīgas titulu, kā arī uzvarēt Čempionu līgā. Savu karjeru noslēdza citā Mančestras komandā – ''Manchester City''.

Anglijas futbola izlases sastāvā Hārgrīvss ir spēlējis 2002. un 2006. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2004. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Bayern Munich**

* Vācijas Bundeslīga: 2000–01, 2002–03, 2004–05, 2005–06
* Vācijas kauss: 2002–03, 2004–05, 2005–06
* DFB-Ligapokal: 2000
* UEFA Čempionu līga: 2000–01
* Starpkontinentālais kauss: 2001

**Manchester United**

* Anglijas Premjerlīga: 2007–08
* UEFA Čempionu līga: 2007–08

**Individuālie sasniegumi**

* Anglijas gada labākais futbolists: 2006

## Atsauces

## Ārējās saites
Černovs

**Černovs** (; sieviešu dzimtē Černova (*Чернова*)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Mstislavs Černovs (*Мстислав Чернов*; 1985) — Ukrainas žurnālists;
* Pāvels Černovs (*Павел Чернов*; 1990) — Baltkrievijā dzimis krievu hokejists.
Viljams Andersons (kriketists)

**Viljams Volless Andersons** (; dzimis , miris ) bija Lielbritānijā dzimis franču kriketa spēlētājs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.

Andersons 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja kriketa turnīrā. Šajā turnīrā viņš bija Jauktās Francijas komandas *French Athletic Club Union* dalībnieks. Viņi zaudēja Lielbritānijas kriketa komandai *Devon and Somerset Wanderers* un ieguva sudraba medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Džordžs Baklijs (Olympedia profils) 
* Džordžs Baklijs (Sports Reference profils)
Alfrēds Polslends

**Alfrēds Džeimss Polslends** (; dzimis , miris )  bija britu kriketa spēlētājs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.

Polslends startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs kriketa turnīrā. Viņš bija viens no Lielbritānijas kriketa komandas *Devon and Somerset Wanderers* pārstāvjiem, kuri pieveicot Francijas kriketa komandu *French Athletic Club Union*, ieguva zelta medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Alfrēds Polslends (SOK profils) 
* Alfrēds Polslends (Olympedia profils) 
* Alfrēds Polslends (Sports Reference profils)
Ernsts Hofmanis

thumb|270px|Ernsts Hofmanis (ap 1860).
**Ernsts Hofmanis** () (1801—1871) bija vācbaltiešu ģeologs, mineralogs, ģeogrāfs un ceļotājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1801. gada 20. janvārī Paistu mācītājmuižā Paistu draudzes novadā Vīlandes apriņķī. Mācījās Tērbatas ģimnāzijā (1814—1818), studēja medicīnu un dabaszinātnes Tērbatas Universitātē.
1823. — 1826. gadā piedalījās Oto fon Kocebū vadītajā ekspedīcijā apkārt pasaulei, veica ģeognostiskus novērojumus.
1828. — 1829. gadā viņš piedalījās ekspedīcijā uz Urāliem, 1833.-1836. gadā lasīja lekcijas par ģeoloģiju un mineraloģiju Tērbatas Universitātē, bet 1837.-1842. gadā Kijivas universitātē. 1842. gadā Hofmani iecēla par kalnrūpniecības inženieru korpusa pulkvedi, 1843. gadā viņš pētīja zelta iegūšanas iespējas Austrumsibīrijas kalnos.

1845.-1863. gadā profesors Hofmanis vadīja Pēterburgas Universitātes Mineraloģijas un ģeognozijas katedru, šajā laikā viņš 1847.-1850. gadā pētīja Urālu ziemeļu reģionus un Paihoja grēdu, bet 1853.-1859. gadā — Vidējos Urālus.

No 1861. līdz 1865. gadam Hofmanis bija Krievijas Ķeizariskās Mineraloģiskās biedrības direktors, pēc smadzeņu insulta bija spiests 1863. gadā pārtraukt darbu Pēterburgas Universitātē. 1869. gadā viņu paaugstināja ģenerālleitnanta pakāpē.

Miris 1871. gada 4. jūnijā Tērbatā.

## Darbi
* Hoffman E. Geognostische Beobachtungen auf einer Reise um die Welt in den Jahren 1823—26 // Karsten's Archiv für Mineralogie, Geognosie, Bergbau und Hüttenkunde. — 1829. — Bd. 1.
* Hoffman E., Helmersen G. Geognostische Untersuchung des Süd-Ural-Gebirges ausgeführt in den Jahren 1828 und 1829. — Berlin: E. S. Mittler, 1831. — XIV + 82 S.
* Hoffman E. Geognostische Beobachtungen auf einer Reise von Dorpat bis Abo. Dorpat: Schünmann, 1837. — 49 S.
* Гофман Э. К. Общая ориктогнозия или Учение о признаках минералов. Киев: 1840. — 234 с.
* Hoffman E. Bericht über eine geognostische Reise nach Odessa und in die südliche Krimm in den Sommerferien 1838. — St. Petersburg: Akademie der Wissenschaften, 1840.
* Гофман Э. К. О золотых промыслах Восточной Сибири. СПб.: Типография И. Глазунова и Компании, 1844. — 156 с.
* Hoffman E. Über die Entdeckung edler Metalle in Rußland und deren Ausbeute. St. Petersburg, 1846.
* Hoffman E. Reise nach den Goldwäschen Ostsibiriens. St. Petersburg: Akademie der Wissenschaften, 1847. — 230 S.
* Гофман Э. К. Руководство к минералогии, составленное по поручению Министерства народного просвещения для русских гимназий. СПб., 1853. — 216 с.
* Гофман Э. К. Северный Урал и береговой хребет Пай-Хой. Т. 2. СПб.: Типография Императорской Академии наук, 1856. — 376 с.
* Гофман Э. К. Об гипсометрических отношениях хребта Уральского. СПб., 1860.
* Гофман Э. К. Юрский период окрестностей Илецкой защиты. СПб., 1863. — 38 с.
* Hoffman E. Materialien zur Anfertigung Geologischer Karten der Kaiserlichen Bergwerks-Distrikte des Ural-Gebirges. . St. Petersburg, 1870.

## Ārējās saites
Andreja

**Polārā hidrometeoroloģiskā stacija «Andreja»** (), arī **Ostrovandreja** (*Остров Андрея*), ir slēgta Krievijas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Taimiras pussalas ziemeļaustrumu piekrastē Laptevu jūras krastā.

## Vēsture
Stacija izveidota 1942. gada 18. septembrī bijušās hidroloģiskās ekspedīcijas (1940-1941) bāzē. Nosaukta pēc 10 km uz ziemeļaustrumiem esošās Andreja salas. Nepārtraukti darbojās līdz 1963. gada novembrim, kad loģistikas problēmu dēļ līdz nākamā gada jūnijam tika slēgta. Stacija pamesta un iekonservēta 1999. gada 21. jūnijā. 2007. gadā bijušās stacijas vietā īslaicīgi uzstādīta automātiskā meteostacija.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Из дневника Дмитрия Тютина, участника перехода на АСВП «Хивус-10»
Oto fon Kocebū

thumb|175px|Oto fon Kocebū
thumb|270px|Kocebū muižas kungu māja (, ).
**Oto fon Kocebū** (; 1801—1871) bija vācbaltiešu izcelsmes Krievijas Impērijas kara flotes virsnieks un ceļotājs. Pētīja Krievijas Amerikas piekrasti un Klusā okeāna salas.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1787. gada 30. (18. pēc VS) decembrī Tallinā rakstnieka un dramaturga Augusta Frīdriha Ferdinanda fon Kocebū (1761—1819) un viņa sievas Frederikas, dzimušas Esenas, ģimenē. Astoņu gadu vecumā viņu nosūtīja uz Pēterburgas kadetu korpusu, Napoleona karu laikā no 1803. līdz 1806. gadam viņš piedalījās Krūzenšterna vadītajā ekspedīcijā uz Kluso okeānu, kuras oficiālais mērķis bija izpētīt tirdzniecības ceļus no Aļaskas piekrastes līdz Japānai.
No 1815. līdz 1818. gadam viņa vadītā ekspedīcija neveiksmīgi centās atrast Ziemeļu jūras ceļu cauri Beringa šaurumam.
1823. — 1826. gadā Oto fon Kocebū vadīja ekspedīciju uz Krievu Amerikas piekrasti.
Pēc atgriešanās Pēterburgā viņu 1826. gadā paaugstināja par 2. ranga kapteini, 1829. gadā par 1. ranga kapteini.

Pēdējos sešpadsmit dzīves gadus viņš pavadīja savā Kaues muižā netālu no Tallinas.
Miris 1846. gada 15. (3.) februārī Tallinā.

## Darbi
* Путешествие вокруг света. В 3-х тт. СПб.: 1821—1823.
* Kotzebue O. Neue Reise um die Welt in den Jahren 1823, 24, 25 und 26. Weimar: 1830. Bd. 1—2. 
## Ārējās saites
Burtnieku mācītājmuiža

**Burtnieku mācītājmuiža** () bija Vidzemes mācītājmuiža, kas atradās mūsdienu Valmieras novada Burtnieku pagastā, Burtnieka ezera dienvidaustrumu krastā pie Burtnieku baznīcas. Vēsturiskais Burtnieku draudzes novada mācītāja miteklis. Burtnieku mācītājmuiža ir 18. gadsimta otrās puses/19. gadsimta sākuma valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Atsevišķi arhitektūras pieminekļi ir mācītāja māja (1774. gads), stallis (1793. (1992.) gads), klēts (1810. (1993.) gads), bet mācītāja mājas krāsns ir 18. gadsimta beigu valsts nozīmes mākslas piemineklis.

Draudzes novads pieminēts 1434. gadā. Zviedru Vidzemes laikā 1654. gadā ugunsgrēkā nodega vecā Burtnieku baznīca, kas atradās pie Burtnieku muižas. 1683. gadā tika uzsākta jaunas mūra baznīcas celšanu tagadējā tās atrašanās vietā. Pēc Lielā Ziemeļu kara par Burtnieku mācītāju kalpoja J. B. Fišers. No 1769. līdz 1816. gadam draudzes mācītājs bija J. H. Gūleke. Mācītāja māja celta 1774. gadā, pēc tam, kad nodega iepriekšējā. No 1817. gada draudzes mācītājs bija Tērbatas Universitātes rektora Georga Frīdriha Parrots dēls V. F. Parots, bet pēc viņa T. L. Girgensons. 

Latvijas agrārreformas rezultātā Burtnieku mācītājmuiža tika sadalīta 19 vienībās (571 ha). Latvijas PSR laikā tajā tika ierīkotas mehāniskās darbnīcas. Muižas komplekss restaurēts no 1988. līdz 1993. gadam.

## Ārējās saites
*Burtnieku mācītājmuiža
Rugāju pilskalniņš

**Rugāju pilskalniņš** ir pilskalns, kas atrodas Valmieras novada Burtnieku pagasta centrālajā daļā, apmēram kilometru uz ziemeļrietumiem no Taubēm.

## Foto galerija

Attēls:Rugaju pilskalnins ortofoto.jpg|alt=|Rugāju pilskalniņa 3D modelis
Attēls:Rugaju pilskalnins3.jpg|alt=|Rugāju pilskalniņa 3D modelis


## Ārējās saites
* Rugāju pilskalniņš portālā latvijas-pilskalni.lv
Zvārtu akmens

**Zvārtu akmens** ir akmens, kas atrodas Valmieras novada Burtnieku pagasta austrumu daļā lauku ceļa malā uz ziemeļaustrumiem no Zvāršu mājām. Vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis.

Plašāk tas pazīstams kopš 1985. gada. Akmens virsma nedaudz izliekta, līdzena. Uz akmens ir iekalti divi uzraksti. Pirmais uzralsts "C + D 1600", kas iekalts ar metāla instrumentu. Iespējams, uzraksts apzīmē kādu robežu ar tās noteikšanas gadu. Otrs uzraksts sastāv no burta "Z" (vai "N") un skaitļa "1843", kas tāpat varētu būt robežas atzīme, tikai 243 gadus vēlāk.