open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marija Peresa

**Marija Peresa Garsija** (; dzimusi ) ir Spānijas vieglatlēte, startē soļošanas sacensībās. Viņa ir četrkārtēja pasaules čempione, pa divām reizēm uzvarot gan 20 km, gan 35 km soļošanā, 2018. gada Eiropas čempione 20 km, kā arī pasaules rekordiste 35 km soļošanā.  sudraba medaļas ieguvēja 20 km un kopā ar Alvaro Martinu uzvarējusi maratona soļošanas stafetē.

## Karjera
2017. gada Eiropas U-23 čempionātā Bidgoščā izcīnīja sudraba medaļu. Tajā pašā gadā pirmo reizi piedalījās Pasaules čempionātā, 20 km distancē ieņēma 10. vietu. Uzvarēja 2018. gada Eiropas čempionātā Berlīnē, 20 km soļošanas distanci veicot 1 stundā, 26 minūtēs un 36 sekundēs, kas bija jauns Eiropas čempionātu un Spānijas rekords. 2021. gadā pirmo reizi piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs, startēja 20 km soļošanā un ieņēma 4. vietu. 2022. gadā abās lielākajās sacensībās gan Pasaules čempionātā Jūdžīnā, gan Eiropas čempionātā Minhenē tika diskvalificēta.

 Eiropas komandu čempionātā soļošanā Podebradi laboja pasaules rekordu 35 km soļošanā (2:37:15). 2023. gada Pasaules čempionātā Budapeštā izcīnīja divas zelta medaļas — gan 20 km, gan 35 km soļošanā.  Parīzē ieguva sudraba medaļu 20 km distancē. Kopā ar Alvaro Martinu kļuva par olimpisko čempioni jaunieviestajā disciplīnā — maratona soļošanas jauktajā stafetē.

2025. gada Pasaules čempionātā Tokijā viņa vēlreiz uzvarēja gan 35 km, gan 20 km distancē.

## Sasniegumi

## Atsauces

## Ārējās saites
Peresa

**Peresa** (, no personvārda Pe(d)ro; vīriešu dzimtē Peress) ir izplatīts spāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Jaime Peresa (*Yaime Pérez*; 1991) — Kubas vieglatlēte;
* Lejanisa Peresa (*Leyanis Pérez*; 2002) — Kubas vieglatlēte;
* Marija Peresa (*María Pérez*; 1996) — Spānijas vieglatlēte;
* Rozija Peresa (*Rosie Perez*; 1964) — ASV aktrise;
* "Emilija Peresa" — Francijas filma spāņu valodā.

## Skatīt arī
* Peress
* *[[Perez]]*
Trani

**Trani** () ir ostas pilsēta un komūna Itālijas dienvidaustrumos Apūlijas provincē Adrijas jūras krastā, Barletas-Andrijas-Trani provinces viens no administratīvajiem centriem.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta kā *Turenum* 12. gadsimtā Senās Romas 4. gadsimta jūrasceļu apraksta kopijā. Nosaukums, domājams, cēlies no sena vārda *traina* — ‘līcis’. Pilsētas ziedu laiki bija 12. un 13. gadsimtā, kad caur tās ostu uz Svēto zemi devās krusta karu dalībnieki.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lorenco de' Mediči

**Lorenco di Pjero de' Mediči** (, ), pazīstams kā **Lorenco Lieliskais** (*Lorenzo il Magnifico*, dzimis , miris ), bija itāļu valstsvīrs, baņķieris, *[[de facto]]* Florences Republikas valdnieks no Mediči dzimtas, ietekmīgākais un aizrautīgākais renesanses kultūras mecenāts Itālijā. Viņš bija magnāts, diplomāts, politiķis un zinātnieku, mākslinieku un dzejnieku mecenāts. Kā mecenāts viņš vislabāk ir pazīstams ar tādu mākslinieku kā Sandro Botičelli un Mikelandželo atbalstīšanu. Viņš uzturēja varas līdzsvaru Itālijas Līgā — valstu aliansē, kas gadu desmitiem stabilizēja politiskos apstākļus Apenīnu pussalā, un viņa dzīves laiks sakrita ar Itālijas renesanses brieduma posmu un Florences zelta laikmetu.

1454. gadā Itālijas Līgas vārdā Lorenco ārpolitikas galvenais mērķis bija apturēt pāvesta Siksta IV teritoriālās ambīcijas. Šo iemeslu dēļ Lorenco tika iesaistīts Paci sazvērestībā (1478), kurā tika nogalināts viņa brālis Džuliāno. Līdz ar Lorenco nāvi izbeidzās 1454. gadā noslēgtais Lodi miera līgums starp daudzajām Itālijas valstīm.

Viņš ir apglabāts Mediči kapelā Florencē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rezēdas

**Rezēdas** (*Reseda*) ir ģints rezēdu dzimtā, kurā ir sastopamas vairāk nekā 60 sugas, no kurām 3 ir sastopamas Latvijā. Šīs ģints dabiskais izplatības areāls ir no Eiropas līdz Centrālajai Sibīrijai un Arābijas pussalai, Makaronēzijā, Sahārā un Sāhelā līdz Kenijai, Dienvidāfrikai.

## Sugas
Latvijā ir sastopamas šādas rezēdu sugas:
* Baltā rezēda (*Reseda alba*) L.
* Dzeltenā rezēda (*Reseda lutea*) L.
* Iedzeltenā rezēda (*Reseda luteola*) L.

Ģintī ir klasificētas šādas sugas un dabiski sastopamie hibrīdi:
* *Reseda alopecuros* Boiss.
* *Reseda alphonsi* Müll.Arg.
* *Reseda amblycarpa* Fresen.
* *Reseda anatolica* (Abdallah & de Wit) Snogerup & B.Snogerup
* *Reseda arabica* Boiss.
* *Reseda armena* Boiss.
* *Reseda attenuata* (Ball) Ball
* *Reseda aucheri* Boiss.
* *Reseda balansae* Müll.Arg.
* *Reseda barrelieri* Bertol. ex Müll.Arg.
* *Reseda battandieri* Pit.
* *Reseda bucharica* Litv.
* *Reseda buhseana* Müll.Arg.
* *Reseda bungei* Boiss.
* *Reseda complicata* Bory
* *Reseda coodei* Hub.-Mor.
* *Reseda decursiva* Forssk.
* *Reseda diffusa* (Ball) Ball
* *Reseda duriaeana* J.Gay
* *Reseda elata* Coss. & Balansa ex Müll.Arg.
* *Reseda ellenbeckii* Perkins
* *Reseda germanicopolitana* Hub.-Mor.
* *Reseda glauca* L.
* *Reseda globulosa* Fisch. & C.A.Mey.
* *Reseda gredensis* (Cutanda & Willk.) Müll.Arg.
* *Reseda* × *guichardii* Pages
* *Reseda haussknechtii* Müll.Arg.
* *Reseda inodora* Rchb.
* *Reseda jacquinii* Rchb.
* *Reseda kurdica* Boiss. & Noë
* *Reseda lanceolata* Lag.
* *Reseda lancerotae* Webb ex Delile
* *Reseda macrobotrys* Boiss.
* *Reseda malatyana* Yıldırım & Şenol
* *Reseda media* Lag.
* *Reseda micrantha* O.Schwartz
* *Reseda microcarpa* Müll.Arg.
* *Reseda migiurtinorum* Chiov.
* *Reseda minoica* Martín-Bravo & Jim.Mejías
* *Reseda muricata* C.Presl
* *Reseda nainii* Maire
* *Reseda odorata* L.
* *Reseda orientalis* (Müll.Arg.) Boiss.
* *Reseda pentagyna* Abdallah & A.G.Mill.
* *Reseda phyteuma* L.
* *Reseda pruinosa* Delile
* *Reseda saadae* Abdallah & de Wit
* *Reseda scoparia* Brouss. ex Willd.
* *Reseda sessilifolia* Thulin
* *Reseda sphenocleoides* Deflers
* *Reseda spinescens* O.Schwartz
* *Reseda stenobotrys* Maire & Sam.
* *Reseda stenostachya* Boiss.
* *Reseda stricta* Pers.
* *Reseda suffruticosa* Loefl.
* *Reseda tefedestica* (Maire) Abdallah & de Wit
* *Reseda telephiifolia* (Chiov.) Abdallah & de Wit
* *Reseda tomentosa* Boiss.
* *Reseda tymphaea* Hausskn.
* *Reseda undata* L.
* *Reseda urnigera* Webb
* *Reseda valentina* (Pau) Pau ex Cámara
* *Reseda villosa* Coss.
* *Reseda virgata* Boiss. & Reut.
* *Reseda viridis* Balf.f.

## Atsauces
Sengieķu vēsturnieku uzskaitījums

## Arhaiskā Grieķija

* Akusilavs
* Amelesagors
* Milētas Kadms
* Milētas Hekatejs
* Lezbas Hellaniks
* Atēnu Ferekīds
* Tasas Stesimbrots
* Ksants (vēsturnieks)

## Klasiskā Grieķija

* Sirakūzu Antiohs
* Kallistens
* Atēnu Kratips
* Ktesijs
* Dinons
* Samosas Durids
* Efors
* Rodas Eidems
* Lezbas Hellaniks
* Kūmu Heraleids
* Hērodots
* Filists
* Teopomps
* Tukidīds
* Ksenofonts
* *[[Hellenica Oxyrhynchia]]*

## Hellēniskā Grieķija

* Abidens
* Ēzops (vēsturnieks)
* Agatarhīds
* Agatokls (vēsturnieks)
* Aleksandrs Polihistors
* Antiklīds
* Antipatrs
* Rodas Antistēns
* Sikionas Arats
* Aleksandrijas Artapans
* Beross
* Rodas Kalliksens
* Kleitarhs
* Kraters (vēsturnieks)
* Ktesikls
* Argosas Deiniass
* Demētrijs Hronogrāfs
* Dilloss
* Samosas Duriss
* Eifants
* Eipolems
* Abderas Hekatejs
* Hegesandrs (vēsturnieks)
* Magnēzijas Hegesijs
* Hippobots
* Kirēnes Jasons
* Pellas Leons
* Manefons
* Pellas Marsijs
* Filipu Marsijs
* Efezas Menandrs
* Kizikas Neanfs
* Nikanders
* Amatusas Peons
* Palefats
* Akragas Filins
* Filohors
* Filostefans
* Filarhs
* Polibijs
* Posidonijs
* Satirs Peripatētiks
* Sosikrāts
* Teopomps
* Timejs (vēsturnieks)

## Romas Grieķija

* Gajs Akilijs
* Akesandrs
* Lihnas Aleksandrs
* Aleksandrs Polihistors
* Appiāns
* Arriāns
* Zarmanohegs
* Kalaktas Cecilijs
* Kalliniks (vēsturnieks)
* Rodas Kastors
* Dions Hrizostoms
* Lucijs Cincijs Aliments
* Heraklejas Kritons
* Pierijas Kritons
* Deksips
* Dions Kasijs
* Diokls (vēsturnieks)
* Sikulas Diodors
* Halikarnāsas Dionīsijs
* Efors Jaunākais
* Herodians
* Hipsikrāts (vēsturnieks)
* Josefs Flāvijs
* Seksts Jūlijs Āfrikānis
* Heraklejas Memnons
* Nīkejas Nikijs
* Damaskas Nikolauss
* Epidauras Pamfils
* Biblas Filons
* Plūtarhs
* Poliens
* Polibijs
* Posidonijs
* Gajs Asinijs Kvadrats
* Strabons
* Talls (vēsturnieks)
* Mitilenes Teofāns

## Bizantijas impērija

*Prokopijs
*Eisēbija hronika
*Jeroma hronika
*Agatijs
Ali el Karni

**Ali el Karni** (علي القرني, *Alī al-Qarnī*; dzimis 1992. gada martā) ir Saūda Arābijas militārais lidotājs, kosmonauts. 2023. gadā viņš veica kosmisko lidojumu ar kosmosa kuģi *[[Crew Dragon]]* misijā *[[Ax-2]]*.

## Dzīvesgājums
Ali el Karni dzimis 1992. gada martā Asīras provinces Balkarnas Sabt Alalaijā.

Viņš studēja aerokosmisko inženieriju Karaļa Faisala Aviācijas akadēmijā Rijādā, iegūstot bakalaura grādu. Ali el Karni ir vairāk nekā 12 gadu pieredze lidojumos, un viņš ir veicis vairāk nekā 2380 lidojumu stundas. Saūda Arābijas Karalisko gaisa spēku dienestā viņš galvenokārt lidoja ar *[[F-15 Eagle|F-15SA]]*.

## Privātā dzīve un vaļasprieki
Ali el Karni ir precējies, un viņam ir meita. Brīvajā laikā viņš gatavo kafiju, grilē steikus un restaurē klasiskos automobiļus. Ali el Karni patīk vieglatlētika, viņš nodarbojas ar lēcieniem ar gumiju un kalnu pārgājieniem. Viņš ir piedalījies dažādos izdzīvošanas treniņos, tostarp militārās misijās.

## Lidojums kosmosā
2023. gada 12. februārī tika paziņots, ka Saūda Arābijas Kosmosa izpētes komisija izraudzījusies Ali el Karni un biomedicīnas zinātnieci Raijānu Bernāvi piedalīties *SpaceX* kosmiskajā lidojumā *AX-2*.

Lidojumu kosmosā Ali el Karni sāka 2023. gada 21. maijā misijā *[[Ax-2]]*, esot *[[Crew Dragon]]* kosmosa kuģa *Freedom* misijas speciālistam. Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) apkalpe pavadīja septiņas dienas. 31. maijā kosmosa kuģis atgriezās uz Zemes.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

## Atsauces

## Ārējās saites

* Ali Alqarni Axiom Space 
* Али аль-Карни astronaut.ru,
Raijāna Bernāvi

**Raijāna Bernāvi** (, *Rayyanah Barnawi*; dzimusi 1988. gada septembrī) ir Saūda Arābijas biomedicīnas pētniece, kosmonaute. 2023. gadā viņa veica kosmisko lidojumu ar kosmosa kuģi *[[Crew Dragon]]* misijā *[[Ax-2]]*, kļūstot par pirmo arābu sievieti kosmosā.

## Dzīvesgājums
Raijāna Bernāvi piedzima 1988. gada septembrī Džidā.

Viņa studēja medicīnas tehnoloģijas Otago Universitātē Jaunzēlandē, iegūstot bakalaura grādu. Bernāvi turpināja studijas Faisala Universitātē Rijādā, iegūstot maģistra grādu. Pēc tam viņa strādāja cilmes šūnu pētniecībā karaļa Faisala Specializētajā slimnīcā un pētniecības centrā Rijādā, nodarbojoties ar krūts vēža un vēža cilmes šūnu izpēti.

## Vaļasprieki
Brīvajā laikā Bernāvi patīk niršana ar akvalangu, paraplanierisms, ūdenssporta veidi un kalnu pārgājieni. Viņa nodarbojas ar šiem sporta veidiem Turcijā, Jaunzēlandē, Indonēzijā un citās valstīs.

## Lidojums kosmosā
2023. gada 12. februārī tika paziņots, ka Saūda Arābijas Kosmosa izpētes komisija izraudzījusies Raijānu Bernāvi un lidotāju Ali el Karni piedalīties *SpaceX* kosmiskajā lidojumā *AX-2*.

Lidojumu kosmosā Raijāna Bernāvi sāka 2023. gada 21. maijā misijā *[[Ax-2]]*, esot *[[Crew Dragon]]* kosmosa kuģa *Freedom* misijas speciālistei. Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) apkalpe pavadīja septiņas dienas. 31. maijā kosmosa kuģis atgriezās uz Zemes.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

## Atsauces

## Ārējās saites

* Rayyanah Barnaw Axiom Space 
* Райяна Барнауи astronaut.ru,
Staļinisms

**Staļinisms** () bija marksisma-ļeņinisma ideoloģijas īstenošana Padomju Savienībā Josifa Staļina valdīšanas laikā no 1927. līdz 1953. gadam. Staļinisma koncepcijā ietilpa vienpartijas sistēmas izveidošana PSRS, strauja industrializācija, sociālisma ieviešana, kolhozu izveidošana, personības kults, kā arī citu valstu komunistu partiju pakļaušana Padomju Savienības interesēm. Pēc Staļina nāves 1953. gadā Padomju Savienībā sākās, tā sauktais, Hruščova atkusnis un destaļinizācija.

## Ārējās saites
Gregors XIV

**Gregors XIV** (; dzimis , miris ), īstajā vārdā **Nikolo Sfondrato** (*Niccolò Sfondrati*), bija Romas pāvests no 1590. gada decembra līdz 1591. gada oktobrim. Gregors XIV bija pāvesta Urbāna VII pēctecis. Pirms kļūšanas par pāvestu Gregors XIV bija Kremonas bīskaps. 1583. gadā pāvests Gregors XIII viņu iecēla par kardinālu.

Pāvesta krēslā Gregors XIV turpināja savu priekšteču darbus. Viņš iesaistījās Francijas ticības karā starp katoļiem un hugenotiem. Viņš bija pret Francijas karali Anrī IV, kuru 1585. gadā pāvests Siksts V bija pasludinājis par ķeceri, apšaubot viņa tiesības sēdēt karaļa tronī. Lai arī Anrī IV 1589. gadā apsolīja kļūt par katoli, Gregora XIV laikā viņš savu solījumu vēl nebija izpildījis (tas notika tikai 1593. gadā).

## Ārējās saites
Kemrina Rodžersa

**Kemrina Rodžersa** (; dzimusi  Ričmondā, Britu Kolumbijā) ir kanādiešu vieglatlēte, startē vesera mešanas sacensībās,  un divkārtēja pasaules čempione.

## Karjera
2017. gadā uzvarēja Panamerikas U-20 čempionātā, kas risinājās Truhiljo, Peru. Nākamajā gadā ieguva zelta medaļu Pasaules U-20 čempionātā Tamperē. Piedalījās  Tokijā, kur ieņēma piekto vietu. 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā ieguva sudraba medaļu ar 75,52 metrus tālu metienu. Tajā pašā gadā Nāciju Sadraudzības spēlēs Birmingemā izcīnīja zeltu.

 Losandželosā Rodžersa laboja Kanādas rekordu vesera mešanā sievietēm (78,62 m), kas viņu ierindoja 5. vietā visu laiku tālāko vesera metēju sarakstā. 2023. gada Pasaules čempionātā Budapeštā ar 77,22 metrus tālu metienu izcīnīja pasaules čempiones titulu. Viņa kļuva tikai par otro Kanādas sieviešu vieglatlēti, kas ieguvusi zeltu pasaules čempionātā. Pirms tam to bija paveikusi Perdita Felisjēna 2003. gada čempionātā 100 metru barjerskrējienā.

 Parīzē ar 76,97 m tālu raidījumu kļuva par olimpisko čempioni. Viņa kļuva tikai par trešo kanādieti, kas izcīnījusi zelta medaļu olimpiskajās spēles vieglatlētikā sievietēm, iepriekšējo reizi 1928. gada spēles to paveica Etela Ketervuda augstlēkšanā. 2025. gadā Tokijā Rodžersa izcīnīja savu otro pasaules čempionāta zelta medaļu, vēlreiz labojot Kanādas rekordu (80,15 m).

## Sasniegumi

## Atsauces

## Ārējās saites
Milētas Kadms

**Milētas Kadms** () bija sengrieķu vēsturnieks-logogrāfs, kas senajos laikos tika atzīts kā literatūras prozas dibinātājs. Viņš bija Pandiona dēls no Milētas un dzīvoja ap 6. gadsimta pr.Kr. sākumu.

Ziņas par Milētas Kadmu nāk galvenokārt no Sudas, 10. gadsimta bizantiešu enciklopēdijas:

Sarežģīti ir noteikt Kadma dzīves periodu, jo nav skaidrs, kādu Orfeju piemin Suda. Libkera vārdnīca norāda uz viņu kā iespējamo Hekateja laikabiedru. Brokhausa un Efrona enciklopēdija, atsaucoties uz *Müller, «Fragmenta histor. graec.» (II, 2-4)*, Kadma dzīves laiku attiecina uz 6. gadsimtu pr.Kr. Visādā ziņā kaut kādi sengrieķu literārie prozas darbi pirms 6. gadsimta pr.Kr. nav zināmi, kas, iespējams, deva iemeslu noteikt Kadma dzīves laiku šajā periodā. 

Milētas Kadms Sudā tiek jaukts ar leģendāro Kadmu, Tēbu dibinātāju, kurš, saskaņā ar leģendu, iepazīstināja grieķus ar feniķiešu rakstību. Milētas Kadmam piedēvē pirmo grāmatu uzrakstīšanu grieķu valodā, taču viņš viennozīmīgi nevarēja būt grieķu alfabēta dibinātājs. Černorizeca Hrabara (9-10. gadsimta bulgāru autors) "Teiksmā par rakstiem…" tiek minēts tāds Kadma nopelns, kā grieķu alfabēta papildināšana ar trim burtiem pie sākotnējā 16 burtu alfabēta.

Sudā tiek pieminēts vēl kāds Kadms no Milētas, Arhelaja dēls, kurš sarakstīja "Atikas vēsturi" 12 sējumos un mīlas romānus, kaut arī, iespējams, patiesā autora vārds bija cits. Šis otrais autors, viennozīmīgi, dzīvoja vēlāk par Milētas Kadmu.

No seniem laikiem Milētas Kadms konkurē ar Atēnu Ferekīdu par senākā prozaiķa statusu. Tā, Plīnija Vecākā (*Naturalis historia 7, 205*) Ferekīds bija senākais prozaiķis, bet Kadms — senākais vēsturnieks. Daudzi tā laika autori vispār apšaubīja Kadma eksistenci. Tā Halikarnāsas Dionīsijs (*De Thucydide*, 23. nodaļā) rakstīja, ka darbi ar "Kadma" vārdu ir citu avotu apkopojums.
Karbonja

**Karbonja** (, ) ir pilsēta un komūna Itālijas dienvidrietumos, Sardīnijas autonomajā reģionā, Dienvidsardīnijas provinces administratīvais centrs. Izvietojusies salas dienvidrietumos Santumilanu upes ielejā 70 km no reģiona centra Kaljāri.

## Vēsture
Pilsēta dibināta 1938. gada 18. decembrī pēc Benito Musolīni iniciatīvas, kurš arī piedalījās tās inaugurācijā. Pilsēta izveidota, lai nodrošinātu mājvienu netālo akmeņogļu raktuvju darbiniekiem; tās nosaukums atvasināts no *carbone*, kas itāliski nozīmē ‘akmeņogles’. Kopš raktuvju slēgšanas 1970. gados pilsētā augsts bezdarba līmenis. Mūsdienās lielākā daļa iedzīvotāju nodarbināti metalurģijā un apkalpojošajā sfērā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Fermo

**Fermo** () ir pilsēta un komūna Itālijas austrumos, Markes reģionā, Fermo provinces administratīvais centrs. Izvietojusies Apenīnu pussalas austrumos  no Adrijas jūras krasta,  no reģiona centra Ankonas un  no valsts galvaspilsētas Romas.

## Vēsture
Pilsēta dibināta 264. gadā p.m.ē. kā romiešu kolonija *Firmum Picenum* nesen iekarotajās pičēnu cilts zemēs kā vietējais romiešu varas centrs. 8. gadsimtā pilsēta nonāca Vatikāna varā, bet 10. gadsimtā kļuva par pastāvīgās Fermo markas centru. 1199. gadā Fermo kļuva par brīvpilsētu un palika šajā statusā līdz 1550. gadam, kad to pakļāva Pāvesta valsts. 2009. gadā Fermo kļuva par jaundibinātās Fermo provinces centru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rezēdu dzimta

**Rezēdu dzimta** (*Resedaceae*) ir dzimta krustziežu rindā, kas galvenokārt sastopama Vidusjūras reģionā. Tā ir neliela lakstaugu, retāk puskrūmu dzimta, kurai ir raksturīgi divdzimumu ziedi, kas ir izvietoti galotnes vārpā vai ķekarā. Ziediem kauslapas un vainaglapas brīvas, parasti 4—6. Putekšņlapu daudz. Auglis parasti ir pogaļa.

Dzimtā ir klasificētas aptuveni 100 sugas 11 ģintīs:

* Rezēdas (*Reseda*) Tourn. ex L.
* *Borthwickia* W.W.Sm.
* *Caylusea* A.St.-Hil.
* *Forchhammeria* Liebm.
* *Ochradenus* Delile
* *Ochradiscus* S.Blanco & C.E.Wetzel
* *Oligomeris* Cambess.
* *Randonia* Coss.
* *Sesamoides* Ortega
* *Stixis* Lour.
* *Tirania* Pierre

## Atsauces
Lezbas Hellaniks

**Lezbas Hellaniks** (), saukts arī Mitilēnas Hellaniks bija sengrieķu logogrāfs, kas dzīvoja 5. gadsimta pr.Kr. otrajā pusē. Viņš piedzima Mitilēnā, Lesbas salā 490. gadā pr.Kr. un, kā uzskata, nodzīvoja līdz 85 gadiem. Pēc Sudas datiem viņš kādu laiku dzīvoja Maķedonijas ķēniņa galmā un nomira Perperenā, Eolīdas pilsētā, netālu no Pergamas, iepretim Lezbai un bija viens no raženākajiem agrīnajiem vēsturniekiem. Viņa daudzie darbi, kaut arī nozaudēti, atstāja lielu ietekmi. Hellaniku citēja virkne seno autoru, kuri līdz ar to ir saglabajuši daudzus viņa darbu fragmentus.

Hellaniks bija autors darbiem par hronoloģiju, ģeogrāfiju un vēsturi, īpaši par Atikas tēmu, kuros viņš nodalīja to, ko uzskatīja par grieķisko mitologiju no vēstures. Viņa ietekme uz Atēnu historiogrāfiju bija nozīmīga un turpinājās līdz Eratostena laikam (3. gadsimts pr.Kr.)

Viņš izgāja no seno logogrāfu provinciālajiem rāmjiem un neapmierinājās ar vienkāršu tradīciju atkārtošanu, kas guvušas vipārēju atzinību, pateicoties dzejniekiem. Viņš centās fiksēt tradīcijas tādā veidā, kādā tās bija aktuālas vietējā līmenī, un izmantoja nedaudzos nacionālos vai sakrālos reģistrus, kas nedaudz atgādina mūsdienu reģistrāciju.

Viņš mēģināja likt pamatus zinātniskai hronoloģijai, kas balstās pirmkārt uz argosiešu Hēras priesterieņu sarakstiem, otrkārt, uz ģenealoģijām, maģistru (piemēram, Atēnu arhontu) sarakstiem un austrumu hronoloģiju vecās laika skaitīšanas vietā. Taču viņa materiālu nebija pietiekoši un tāpēc tam nācās izmantot arī vecās metodes.
right|150 px|thumb|Hellanika Atlantīdas fragments (''Papyrus Oxyrhynchus 1084'',<br/>2. gadsimta sākums).

Viņam piedēvē ap trīsdesmit darbiem par hronoloģiju, vēsturi u.c. epizodiskām tēmām. Tie iekļauj sevī:
* Argosas Hēras priesterienes: hronoloģisks krājums, sastādīts saskaņā ar to pēctecības kārtību.
* Karneoniki: Karnejas spēļu (galvenais spartiešu muzikālais festivāls) uzvarētaju saraksti, ieskaitot paziņojumus par literatūras pasākumiem.
* Attis, kas atspoguļo Atikas vēsturi no 683. gada pr.Kr. līdz Peloponēsas kara beigām (404. gads pr.Kr.), par kuru rakstīja Tukidīds (I. 97), kurš izsakās, ka 480–431. gadu pr.Kr. notikumus viņš traktēja īsi un virspusīgi, un bez hronoloģiskās secības.
* Foronis: galvenokārt ģeneoloģisks, ar Foroneja, aizvēsturiskā Peloponēsas valdnieka, laika notikumu īsu aprakstu.
* Troika un Persika: Trojas un Persijas vēsture.
* Atlantīda (jeb Atlantija) par titāna Atlanta meitu: daļa no viņa tekstiem ir ņemta no episkas poēmas, kuru Karls Roberts nosauca par Atlantīdu, un kuras fragments var būt *Oxyrhynchus Papyri 11, 1359*.

Viņa darbi iekļauj arī pirmo pieminēšanu par trojiešu leģendāro Romas dibināšanu. Viņš rakstīja, ka pilsētu dibināja Enejs, kad pavadīja Odiseju viņa ceļojumā cauri Latijai. Viņš arī atbalstīja ideju par to, ka etrusku izcelsmes pamatā stāvēja uz šejieni migrējusī pelazgu grupa. Pēdējā Forona ideja iespaidoja Halikarnāsas Dionīsiju, kurš citēja viņu, kā avotu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jupiter Icy Moons Explorer

***Jupiter Icy Moons Explorer*** (no  "Jupitera ledus pavadoņu pētnieks") jeb ***Juice*** ir Eiropas Kosmosa aģentūras (*ESA*) starpplanētu zonde Jupitera trīs lielāko pavadoņu (Ganimēda, Kallisto un Eiropas) pētniecībai. To kosmosā palaida 2023. gada 14. aprīlī. Jupiteru plānots sasniegt 2031. gadā, pa ceļam veicot četrus gravitācijas manevrus.

## Lidojuma gaita
[thumb|''JUICE'' palaišana kosmosā no [Gviānas kosmiskais centrs|Gviānas kosmiskā centra Franču Gviānā 2023. gada 14. aprīlī]]
Džeimsa Veba kosmiskais teleskops  12:14:36 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* tika palaists ar nesējraķeti *[[Ariane 5 ECA]]* (lidojums *VA260*) no Gviānas kosmiskā centra starta laukuma *ELA-3*.

Kosmiskais aparāts veiksmīgi izvērsa savus lielizmēra saules bateriju paneļus un 10,6 metru garu magnetometra strēli. Savukārt 16 m garā antenas strēle, kas nepieciešama *Radar for Icy Moons Exploration* (*RIME*) instrumentam, pēc pirmās komandas neizvērsās. 19. maijā EKA paziņoja, ka strēli izdevās izvērst.

## Skatīt arī
* *[[Galileo (starpplanētu zonde)|Galileo]]*
* *[[Juno (starpplanētu zonde)|Juno]]*

## Atsauces

## Ārējās saites

* juice ESA 
* JUICE Gunter's Space Page
Zorro maska

**"Zorro maska"** () ir 1998. gada ASV asa sižeta piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Mārtins Kempbels. Filmā galvenās lomas atveido Antonio Banderass, Entonijs Hopkinss, Ketrina Zeta-Džonsa, Stjuarts Vilsons un Mets Letčers.

Filma stāsta par oriģinālo Zorro, Donu Djego de la Vegu (Hopkinss), kurš izbēg no cietuma, lai atrastu viņa ilgi pazudušo meitu un atriebtu savas sievas nāvi, ko veica Rafaels Montero (Vilsons). Viņam palīdz nākamais Zorro (Banderass), kuram ir savi iemesli atriebties Montero.

Filmas "Zorro maska" pirmizrāde notika . Filma saņēma kritiķu atzinību un guva finansiālus panākumus, nopelnot 250,3 miljonus ASV dolārus. Filmu nominēja 71. Kinoakadēmijas balvai kategorijās "Labākā skaņa" un "Labākā skaņas montāža". Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 83% vērtējums. 2005. gadā iznāca turpinājums "Zorro leģenda", kurā savas lomas atveidoja Banderass un Zeta-Džonsa, tomēr tā neguva panākumus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Oskars Kanters

**Oskars Kanters** (; 1885—1935) bija latviešu padomju valsts, drošības iestāžu un politisks darbinieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1885. gadā Rīgā. Pabeidzis 4 klases Rīgas Pilsētas ģimnāzijā. Krievijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (KSDSP) biedrs kopš 1903. gada, kopš 1907. gada — KSDSP Ziemeļvidzemes organizācijas izpildkomitejas loceklis. 1908. gadā sodīts ar 4 gadiem katorgas darbu, soda izpildes vieta — Irkutskas guberņa, pēc tam izsūtīts uz Oloņecas guberņu.

1917. gada oktobrī — decembrī bija Petrogradas padomes pilsētas rajonu pārvalžu darbinieks. 1918. gada janvārī sāka strādāt Ārkārtas komisijā (ĀK), strādāja padomju un partijas iestādēs Krievijas ziemeļrietumu guberņās, 1918.—1920. gadā vadīja ĀK Oloņecas guberņā, pēc tam strādāja ĀK Centrālāzijā. 1923.—1925. gadā bija Apvienotās valsts politiskās pārvaldes (AVPP) Samaras nodaļas priekšnieks, pēc tam Pievolgas kara apgabala Īpašās nodaļas priekšnieks.

No 1925. gada strādāja Tālajos Austrumos, kur bija: AVPP pilnvarotā pārstāvja Tālo Austrumu novadā slepenās operatīvās pārvaldes priekšnieks, Kamčatkas Akcionāru biedrības priekšsēdētāja vietnieks, Tālo Austrumu novada Zvejnieku kolhozu savienības priekšsēdētājs, Viskrievijas Pārcelšanās komitejas pilnvarotais pārstāvis pie PSRS TKP Tālajos Austrumos, Tālo Austrumu novada izpildkomitejas Ziemeļu komitejas priekšsēdētājs.

1926.—1935. gadā bija Valsts ģeogrāfijas biedrības Vladivostokas nodaļas padomes loceklis. 1934. gadā iecelts par Viskrievijas Centrālās izpildkomitejas Prezidija Organizācijas komitejas priekšsēdētājs Apakšamūras apgabalā. Tajā pašā gadā kļuva par apgabala izpildkomitejas priekšsēdētāju.

1935. gadā pēc asinsizplūduma smadzenēs nomira Ņižņeje Pronge ciematā, apgblabāts Nikolajevskā pie Amūras, kur viņa vārdā nosaukta iela (nosaukums saglabāts arī mūsdienās).
Pēteris Mežeraups

**Pēteris Mežeraups** (**Mežaraups**) (; 1895—1931) bija latviešu padomju kara lidotājs.

Dzimis 1895. gadā Kovnas (Kauņas) guberņā latviešu zemnieka ģimenē. Agri zaudēja vecākus, strādāja par kalpu. 15 gadu vecumā devās uz pilsētu, kur rūpnīcā kļuva par atslēdznieka mācekli, mācījās amatniecības kursos.

1915. gadā mobilizēts Krievijas Impērijas armijā, piedalījās Pirmajā pasaules karā kā aviācijas motorists (tehniskais darbinieks), līdz 1917. gadam bija ieguvis apakšvirsnieka dienesta pakāpi.

1917. gadā kļuva par 12. armijas aviācijas daļu izpildkomitejas un karavīru komitejas locekli. Piedalījās Oktobra revolūcijas bruņotajā sacelšanā Maskavā.

1918. gada februārī iestājās Sarkanajā armijā, bija Smoļenskas aviācijas grupas 1. vienības komisārs, decembrī kļuva par 8. armijas aviācijas komisāru. 1919. gadā pabeidza aviācijas skolu Jegorjevskā, pēc tā bija lidotājs. Karoja Krievijas pilsoņu karā Dienvidu frontē. Par šīm kaujām viņš saņēma savu pirmo Sarkanā Karoga ordeni.

1921. gada novembrī sāka dienēt Karēlijā. 1923. gada augustā iecelts par Turkestānas frontes Gaisa spēku priekšnieku, 1924. gada martā par kaujām pret basmačiem apbalvots ar otru Sarkanā Karoga ordeni (KPFSR). Tāpat apbalvots ar Buhāras TPR 2. šķiras Sarkanās Zvaigznes ordeni un Horezmas TPR Sarkanā Karoga ordeni.

Kopš 1924. gada vasaras Mežeraups kļuva par izmēģinātājlidotāju Zinātniskās izmēģināšanas lidlaukā Maskavā. Lidoja uz Afganistānu. 1924. gadā par lidojumu maršrutā Taškenta—Termeza—Kabula Mežeraups apbalvots ar trešo Sarkanās Zvaigznes ordeni, tas bija pirmais lidojums no Padomju Savienības uz Afganistānu pāri Hindukušam.

1927. gadā iestājās Viskrievijas Komunistiskajā (boļševiku) partijā, apguva augstākā komandējošā sastāva kursus Sarkanās armijas Kara akadēmijā. Komandēja Ļeņingradas kara apgabala Gaisa spēkus, 1930. gadā sāka strādāt Sarkanās armijas Kara gaisa spēku inspekcijā.

Gājis bojā 1931. gadā avioavārijā kopā ar lidotāju Viktoru Pisarenko. Mežeraupa mirstīgās atliekas tika kremētas un apglabātas Donas kapu kolumbārijā, Maskavā.

## Atsauces
Nopūtas

**"Nopūtas"** () ir 1977. gada Itālijas šausmu filma, kuras režisors ir Dario Ardžento. Filmā galvenās lomas atveido Džesika Hārpere, Stefānija Kazīni, Flāvio Buči, Migels Bose, Alīda Valli, Džoana Beneta un Udo Kīrs. Filma daļēji balstīta uz angļu rakstnieka Tomasa De Kvinsija 1845. gada eseju *Suspiria de Profundis*.

Filma stāsta par amerikāņu baletdejotāju, kura iestājas prestižā baleta akadēmijā Vācijā, bet pēc vairākām slepkavībām, saprot, ka tur notiek kaut kas šausmīgs.

Filmas "Nopūtas" pirmizrāde notika . Tā ir pirmā no Ardžento *Le Tre madri* triloģijas, kurā vēl ietilpst filmas ''Inferno'' (1980) un *[[La Terza madre]]* (2007).

Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes par savu vizuālo un stilistisko atmosfēru, košo krāsu izmantošanu un progresīvā roka grupas *[[Goblin]]* mūzikas izmantošanu. "Nopūtas" dēvē par vienu no ietekmīgākajām un labākajām šausmu žanra filmām. Laika gaitā tā ieguvusi kulta filmas statusu. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 94% vērtējums.

Filma kalpoja par iedvesmu 2018. gada Lukas Gvadanjīno filmai ar tādu pašu nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dzērbenes luterāņu baznīca

**Dzērbenes Evaņģēliski luteriskā baznīca** ir 19. gadsimta vidū celts Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Cēsu novada Dzērbenes pagasta Dzērbenē. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.

1688. gadā Dzērbenes draudze atdalījās no Raunas draudzes. Ziemeļu kara laikā 1702. gadā Dzērbenes baznīcu nodedzināja, to atjaunoja 1721. gadā. 1832. gadā baznīcai uzcēla jauni torni.

Pašreizējo baznīcu no 1839. līdz 1842. gadam uzcēla būvmeistara Marča Sāruma vadībā, par paraugu izmantojot Volgas vāciešu baznīcu tipu, tāpat kā pirms pāris gadiem pabeigtajai Drustu baznīcai. Celtnes autors un būvdarbu virsuzraugs H. fon Hagemeistars atzīmēja, ka baznīca tika uzcelta "bez apreibināšanās", jo Sāruma strādnieki nelietoja alkoholiskos dzērienus. 1871. gadā baznīcu aprīkoja ar jaunu zvanu. 1887. gadā Nēķena muižas īpašniece baznīcai dāvāja altārgleznu — Pītera Paula Rubensa gleznas "Kristus pie krusta" kopiju. 1990. gadā baznīcas altārglezna tika nozagta. Tagadējā altārglezna ir Mākslas akadēmijas studentes diplomdarbs. Baznīcas ērģeles būvējis Augusts Martins.

## Ārējās saites
Johans Kristofs Baumbahs

thumb|"Jauna un maza latviešu dziesmu grāmata". Titullapa (1779).
**Johans Kristofs Baumbahs** (; 1742—1801) jeb **Jānis Kristaps Baumbahs** (vecajā rakstībā: *Jan Kristapper Baumbach*), bija Kurzemes un Zemgales hercogistes vācbaltiešu mācītājs, valodnieks un tulkotājs latviešu valodā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1742. gada 31. maijā Jelgavas pilsētas galvas Ferdinanda Mihaela Baumbaha un viņa sievas Helēnas, dzimušas Buaseljē (*Boisselieur*) ģimenē. Mācījās Jelgavas pilsētas skolā, studēja teoloģiju un filozofiju Rostokas (1759—1761) un Helmštetes (1761—1762) universitātēs. Strādāja par mājskolotāju Jelgavā, apguva latviešu valodu pie mācītāja J. F. K. Rozenbergera. 1764. gadā Baumbahu iecēla par Jelgavas latviešu draudzes palīgmācītāju.

1770. gadā Baumbahs kļuva par Durbes draudzes mācītāju, bet 1771. gadā arī par Grobiņas iecirkņa prāvestu.

Baumbaha krātie latviešu valodas vārdi ir iekļauti Gotharda Frīdriha Stendera vārdnīcā "Lettisches Lexikon" (1789). Baumbahs darbojās žurnālā "Latviska Gada Grāmata" (1797—1798).

No 1773. gada vadīja Grobiņas mācītāju atraitņu kasi un kopš 1796. gada arī Atraitņu un bāreņu aprūpes iestādi (*Wittwen- und Waysen-Versorgungs-Anstalt*).

Miris Grobiņā 1801. gada 19. augustā.

## Darbi
* "Jauna un maza latviešu dziesmu grāmata" (1779) ar 365 dziesmām. Jelgava: J. F. Štefenhāgena izdevniecība.
* "Svētas dziesmas tiem mīļiem latviešiem par labu sarakstītas." (1796) ar 257 dziesmām;
* Veca diedelnieka Indriķa bēdu dziesmiņa. Latviska Gada grāmata, Nr.1 (1798) 147.-150.lpp.;
* "Mazā Bībele, jeb Stāsti no tiem svētiem Rakstiem tās vecas in jaunas Derības" (1800);
* K. Šturms. "Kristīga cilvēka laika kavēšana iekš tām svētām Gavēņu dienām" (1780, tulkojums latviešu valodā).

## Literatūra
* C. F. Launitz. Johann Christoph Baumbach, Ein biographisches Denkmal. Mitau: Steffenhagen und Sohn

## Atsauces

## Ārējās saites
Segliņu rinda

**Segliņu rinda** (*Celastrales*) jeb **kokžņaudzēju rinda** ir rožveidīgo divdīgļlapju rinda, kas sastopama tropos un subtropos, un tikai dažas sugas ir aug mērenajos reģionos. Rindā ir klasificētas aptuveni 100 ģintis un 1200 līdz 1350 sugas. Gandrīz visas ģintis pieder lielajai celastru dzimtai (*Celastraceae*).

Vēsturiski rindas klasifikācija un sadalījums dzimtēs ir ļoti atšķīries, atkarībā no autora un klasifikācijas sistēmas. 2003. gada APG II sistēmā rindā tika izdalītas trīs dzimtas: *[[Lepidobotryaceae]]*, celastru dzimta (*Celastraceae*) un atāleņu dzimta (*Parnassiaceae*). 2009. gadā, atkārtoti izskatot rindas filoģenētiku, tika atzītas vairs tikai divas dzimtas, jo visas atāleņu dzimtā klasificētās ģintis tika pārvietotas uz celastru dzimtu.

## Atsauces
Vilkavišķu Krusta katoļu baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q12677397"
}

**Vilkavišķu Svētā Krusta baznīca** () ir 19. gadsimta beigās uzbūvēts Romas katoļu dievnams, kas atrodas Lietuvas dienvidrietumos, Marijampoles apriņķa Vilkavišķu pilsētā.

Baznīca 1894. gadā tika uzcelta kā pareizticīgo draudzes baznīca, par ko liecina tās neobizantiskā arhitektūra. Pēc Pirmā pasaules kara pareizticīgo draudze iznīka, tāpēc 1922. gadā to piešķīra Romas katoļiem. Otrā pasaules kara laikā tika nopostīta Vilkavišķu katedrāle un vēlāk Lietuvas PSR varas iestādes to nojauca. Svētā Krusta baznīca palika vienīgā baznīca pilsētā un uz to tika pārnestas katedrāles relikvijas.

## Ārējās saites
Alīda Valli

**Alīda Valli** (; dzimusi , mirusi ) bija itāļu aktrise, kura vairāk nekā 70 gadus ilgajā karjerā piedalījās vairāk nekā 100 filmās. Valli bija viena no populārākajām aktrisēm fašistiskās Itālijas laika posmā. Benito Musolīni Valli nodēvēja par par "visskaistāko sievieti pasaulē". Neskatoties uz to, pēc Otrā pasaules kara beigām viņa turpināja savu veiksmīgo karjeru.

Savas karjeras laikā strādājusi ar tādiem Itālijā un pasaulē atzītiem režisoriem kā Alfredu Hičkoku (*[[The Paradine Case]]*, 1947), Kerolu Rīdu ("Trešais cilvēks", 1949), Lukīno Viskonti (*[[Senso]]*, 1954), Mikelandželo Antonioni (*[[Il Grido]]*, 1957), Žoržu Franžū (*[[Les yeux sans visage]]*, 1960), Pjēru Paolo Pazolīni (*[[Edipo re]]*, 1967), Mario Bavu (*[[Lisa and the Devil]]*, 1974), Bernardo Bertoluči ("1900" (*1900*, 1967), "Mēness" (*La Luna*, 1979)) un Dario Ardžento ("Nopūtas", 1977). Saņēmusi balvu par mūža ieguldījumu 1997. gada Venēcijas kinofestivālā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sojuz-12

***Sojuz-12*** (*Союз-12*) bija PSRS *[[Sojuz (kosmosa kuģu sērija)|Sojuz]]* sērijas pilotējams kosmosa kuģis. Tas orbītā tika palaists  ar mērķi izmēģināt modificēto kuģi un glābšanas skafandrus *Sokol*. Divi kosmonauti kosmosā pavadīja divas dienas.

## Apkalpe
Kuģa *Sojuz-12* apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublējošā apkalpe:
* Aleksejs Gubarevs
* Georgijs Grečko

Rezerves apkalpe:
* Pjotrs Kļimuks
* Vitālijs Sevastjanovs

## Priekšvēsture
Pirmo *[[Sojuz (kosmosa kuģu sērija)|Sojuz]]* sērijas kosmosa kuģu apkalpes nevalkāja skafandrus, lidojums notika parastos lidojuma tērpos.

1971. gada 30. jūnijā kosmosa kuģa *[[Sojuz-11]]* apkalpe (Georgijs Dobrovoļskis, Vladislavs Volkovs, Viktors Pacajevs) gāja bojā nolaižamā aparāta dehermetizācijas dēļ atgriešanās uz Zemes laikā. Uz vairākiem gadiem pilotētie lidojumi tika pārtraukti.

Kosmosa kuģis *Sojuz* tika modificēts. Turpmāk apkalpei kritiskajos posmos (pacelšanās, nolaišanās, saslēgšanās ar staciju) bija jāizmanto viegli skafandri, lai glābtu apkalpi spiediena pazemināšanās gadījumā. Modificētajā kosmosa kuģī *7K-T* apkalpei samazināja no trim līdz diviem kosmonautiem, jo ar skafandriem nevarēja ievietoties trim cilvēki, turklāt skafandru avārijas glābšanas sistēma aizņēma daudz vietas.

Modificētajiem *Sojuz* tika noņemti saules paneļi, un borta sistēmas darbināja tikai no akumulatoriem. Pēc saslēgšanās ar orbitālo staciju kosmosa kuģa baterijas tika uzlādētas no stacijas energosistēmas.

Pēc sākotnējā plāna *Sojuz-12* vajadzēja saslēgties ar orbitālo staciju *Saljut*, bet kļūmes ar stacijām *[[Saljut-2]]* (1973. gada 4. aprīlī) un *[[Kosmos-557]]* (1973. gada 11. maijā) liedza kosmosa kuģim nokļūt stacijā. Tika nolemts *Sojuz-12* veikt autonomu lidojumu, lai izmēģinātu jaunās sistēmas. Tā kā kuģa elektrosistēmas darbojās tikai no akumulatora, lidojums tika ierobežots līdz divām diennaktīm.

## Lidojuma gaita
*Sojuz-12* tika palaists  12:18:16 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz (kosmosa kuģu sērija)|Sojuz]]* no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.

Sākotnēji kosmosa kuģis tika ievadīts 194 × 249 km orbītā. Nākamajā dienā orbītu pacēla līdz 326 × 345 km, kas vēlāk izrādījās standarta orbīta kosmosa stacijai *[[Saljut-4]]*. Orbitālajā modulī esošā multispektrālā kamera tika izmantota, lai vienlaicīgi ar gaisa kuģiem fotografētu Zemi. Tika ziņots, ka fotografēšanas nolūks bija apsekot kultūraugu un mežu stāvokli. Kosmonauti izmantoja arī sakaru pavadoni *[[Molnija-1]]*, lai sazinātos ar zemes stacijām, kad tie atradās ārpus darbības zonas.

1973. gada 29. septembrī, kad kuģis gatavojās nolaisties, tika izmests liels objekts, kas orbītā noturējās 116 dienas. *Sojuz-12* lidojums tika atzīts par "nevainojamu".
1973. gada 29. septembrī 11:33:48 *UTC* nolaižamais aparāts nosēdās 400 km uz dienvidrietumiem no Karaghandi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Soyuz 10 spacefacts.de
* Soyuz 12, 17, 18, 21, 25 — 29, 31 — 40 (7K-T, 11F615A8) Gunter Dirk Krebs, Gunter's Space Page
Kosmos-573

***Космос-573*** (*Космос-573*) bija PSRS *[[Sojuz (kosmosa kuģu sērija)|Sojuz]]* sērijas kosmosa kuģis. Tas orbītā tika palaists  bez apkalpes, lai izmēģinātu modificētās versijas *7K-T* sistēmas.

Šis bija otrais (pēc *[[Kosmos-496]]*) kosmosa kuģa *7K-T* lidojums. Pēc *[[Sojuz-11]]* katastrofas, kad priekšlaicīgas dehermetizācijas dēļ gāja bojā tā trīs kosmonautu apkalpe, tika veikta kosmosa kuģa *7KT-OK* modifikācija. Kosmonautiem turpmāk bija obligāti jāvelk skafandri, tādēļ apkalpes skaitu samazināja līdz trīs. Lai samazinātu kopējo masu, tika noņemtas saules baterijas, uzskatot, ka akumulatoru enerģija ir pietiekama divu dienu lidojumam līdz stacijai, jo autonomi lidojumi vairs nebija plānoti.

## Lidojuma gaita
*Космос-573* tika palaists  06:00 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz (kosmosa kuģu sērija)|Sojuz]]* no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.

17. jūlijā kosmosa kuģis tika novadīts no orbītas, un tā nolaižamais aparāts 06:01 *UTC* nosēdās Kazahijas PSR.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Soyuz 10, 11 (7KT-OK) Gunter Dirk Krebs
Miltiadis Tentoglu

**Miltiadis Tentoglu** (; dzimis  Salonikos) ir grieķu vieglatlēts, startē tāllēkšanas sacensībās. Viņš ir . un  čempions, 2023. gada pasaules čempions un trīskārtējs Eiropas čempions tāllēkšanā, ieguvis zelta godalgas arī pasaules un Eiropas čempionātos telpās.

## Karjera
2016. gada Pasaules U-20 čempionātā Bidgoščā, Polijā, izcīnīja sudraba medaļu. 2016. gadā pirmo reizi piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs. Kvalifikācijā aizlēca 7,64 m tālu un ieņēma 27. vietu, neiekļūstot finālsacensībās. 2017. gada Eiropas U-20 čempionātā Groseto izcīnīja zelta medaļu. Tajā pašā gadā pirmo reizi piedalījās Pasaules čempionātā, bet kvalifikācijā palika 19. vietā.

2018. gada Eiropas čempionātā Berlīnē izcīnija pirmo nozīmīgāko titulu pieaugušo konkurencē, aizlecot 8,25 metrus un kļūstot par Eiropas čempionu. 2019. gadā izcīnīja zelta medaļas Eiropas čempionātā telpās un Eiropas U-23 čempionātā. Pasaules čempionātā Dohā ieņēma 10. vietu.

 Tokijā ieguva zelta medaļu. Savā labākajā mēģinājumā aizlēca tikpat tālu kā kubiešu tāllēcējs Huans Migels Ečevarrija (8,41 m), bet pārspēja konkurentu pēc otrā labākā rezultāta.

Uzvarēja 2022. gada Pasaules čempionātā telpās Belgradā ar 8,55 metrus tālu lēcienu, uzstādot Grieķijas rekordu telpās. 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties Ķīnas tāllēcējam Vanam Dzjaņaņam. Tajā pašā gadā Eiropas čempionātā Minhenē ieguva savu otro Eiropas čempiona titulu stadionā.

2023. gadā Stambulā Tentoglu trešo reizi pēc kārtas uzvarēja Eiropas čempionātā telpās, kļūstot par pirmo vieglatlētu, kurš to paveicis. 2023. gada Pasaules čempionātā Budapeštā viņš izcīnīja savu pirmo pasaules čempiona titulu stadionā. Zelta godalgu ieguva arī 2024. gada Pasaules čempionāts telpās Glāzgovā. 2024. gada Eiropas čempionātā Romā trešo reizi kļuva par Eiropas čempionu, ar rezultātu 8,65 m labojot gan savu personisko rekordu, gan Eiropas čempionāta rekordu.  Parīzē izcīnīja savu otro olimpisko zelta medaļu.

## Sasniegumi

## Atsauces

## Ārējās saites
Raudu dziesmas

[thumbnail|upright=1.0|[Rembrants|Rembranta glezna, kurā attēlots, kā Jeremija apraud Jeruzalemes izpostīšanu]]
**Raudu dziesmas**, saīsinājumā ***Lamentations***, ir Vecās Derības grāmata, viena no piecām Megilota grāmatām. Tajā ir 5 nodaļas. Par tās autoru tradicionāli tiek uzskatīts pravietis Jeremija. Šajā grāmatā stāstīts par lielu nelaimi, kas piemeklēja Jeruzalemi, domājams, ka stāsts ir par pilsētas izpostīšanu 586. gadā p.m.ē.

## Ārējās saites
SpaceX Crew-7

***SpaceX Crew-7*** bija ASV uzņēmuma *[[SpaceX]]* kosmosa kuģa *[[Crew Dragon]]* lidojums.
Tas orbītā tika palaists 2023. gada 26. augustā *[[Nacionālā aeronautikas un kosmosa administrācija|NASA]]* uzdevumā *[[Commercial Crew Development]]* programmā. 27. augustā kosmosa kuģis saslēdzās ar Starptautisko kosmosa staciju. Nolaižamais aparāts uz Zemes atgriezās 2024. gada 12. martā.

*Crew-7* tika izmantots kosmosa kuģa nolaižamais aparāts *Endurance* (*C210*), kas kosmosā bija lidojis divas reizes. Nesējraķetei izmantota jauna pirmā pakāpe (sērijas numurs *B1081*)

## Apkalpe
*Crew-7* apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublieru apkalpe:
* Metjū Dominiks, kosmosa kuģa komandieris, *[[Nacionālā aeronautikas un kosmosa administrācija|NASA]]*, 
* Maikls Berets, pilots, *NASA*, 
* Dženeta Epsa, misijas speciālists, *NASA*, 
* Aleksandrs Grebjonkins, misijas speciālists, *[[Roskosmos]]*, 

## Lidojuma gaita
*SpaceX Crew-7* tika palaists  07:27 *UTC* ar nesējraķeti *[[Falcon 9 Block 5]]* no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma *SLC-39A*.
Pēc derīgās kravas atdalīšanas raķetes pirmā pakāpe nolaidās uz laukuma *LZ-1* Kanaveralas zemesragā.

27. augustā 13:16 *UTC* *Endeavour* automātiskā režīmā saslēdzās ar SKS pie *[[Harmony (SKS)|Harmony]]* modulim augšpusē pievienotā adaptera *[[Pressurized Mating Adapter|PMA-3]]* saslēgšanās mezgla *[[International Docking Adapter|IDA-3]]*.

11. martā 15:20 *UTC* kosmosa kuģis atvienojās no stacijas. 12. martā *Crew Dragon* veica dzinēju iedarbināšanu, lai samazinātu  orbītas augstumu 09:47 *UTC* nolaižamais aparāts nolaidās Meksikas līcī, Floridas tuvumā. Lidojuma ilgums bija 199 dienas 2 stundas 20 minūtes.

## Ārējās saites

* NASA's SpaceX Crew-7 Mission *NASA*
* Crew-7 Mission *SpaceX*
* Crew Dragon Gunter Dirk Krebs
Frozinone

**Frozinone** () ir pilsēta un komūna Itālijas centrālajā daļā, Lacio reģionā, Frozinones provinces administratīvais centrs. Izvietojusies Apenīnu pussalas rietumdaļā  no Tirēnu jūras krasta un  no valsts un reģiona galvaspilsētas Romas.

## Vēsture
Pilsēta dibināta 6. gadsimtā p.m.ē. kā *Fruscìno* stratēģiskais priekšpostenis herniku cilts zemēs. 386. gadā p.m.ē. nonāca Romas varā, kas to pārveidoja par *Frusino* municipiju ar romiešu garnizonu. Viduslaikos pilsēta vairākkārt nopostīta; 13. gadsimtā kļūst par hercogistes centru, bet kopš 14. gadsimta tās ietekmi mazināja kaimiņos esošā Alatri. Kopš 1927. gada provinces centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Helsinku luterāņu katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q738015"
}


**Helsinku katedrāle** (, ) ir 19. gadsimta vidū celta Somijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas katedrāle, kas atrodas Somijas galvaspilsētas Helsinku centrā, Senāta laukumā. Helsinku diecēzes galvenā baznīca.

Kad 1812. gadā Helsinki kļuva par Somijas Lielhercogistes galvaspilsētu, Krievijas cars Aleksandrs I nodibināja fondu divu katedrāļu (luterticīgo un pareizticīgo) celtniecībai pilsētā. Helsinku katedrāle, kas ir viena no redzamākajām Helsinku būvēm, celta no 1830. līdz 1858. gadam un tās projekta autors ir daudzu Helsinku būvju radītājs Kārlis Ludvigs Engels (*Carl Ludvig Engel*, 1778—1840). Pēc Engela nāves baznīcu pabeidza viņa skolnieks Ernsts Lormanis (*Ernst Lohrmann*, 1803—1870). Katedrāles altārgleznas autors ir vacbaltietis Kārlis fon Hefs (*Carl Timoleon von Neff/Тимофей Андреевич Нефф*, 1804—1876).

Baznīcu uzbūvējot, to nosauca Nikolaja vārdā par **Svētā Nikolaja baznīcu** (*Nikolainkirkko*) par godu Krievijas cara Nikolaja I svētajam aizbildnim. Pēc Somijas neatkarības to pārdēvēja par **Lielo baznīcu** (*Suurkirkko*). Par katedrāli tā kļuva 1959. gadā, nodibinoties Helsinku diecēzei.


Lutheran_Cathedral_Helsinki_edit.jpg
Suomen_Ilmakuva_-_Aerial_photograph_from_the_center_of_Helsinki_to_the_sea_in_2015.jpg
FI Helsinki 0709 (35) (17030854849).jpg|Interjers
Catedral_Luterana_de_Helsinki,_Finlandia,_2012-08-14,_DD_09.JPG|Altārglezna
Helsinki_Cathedral,_1852_(13)_(36689458605).jpg|Ērģeles


## Ārējās saites
Ernests Džons Objena

**Ernests Džons Objena** (; dzimis  Manilā) ir filipīniešu vieglatlēts, startē kārtslēkšanas sacensībās. Viņš ir 2023. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļas ieguvējs un 2022. gada Pasaules čempionāta bronzas medaļnieks, divkārtējs Āzijas čempions, Āzijas rekordists kārtslēkšanā.

## Karjera
Kārtslēkšanu pirmo reizi izmēģināja astoņu gadu vecumā. Skolas laikā nodarbojās arī ar barjerskriešanu. Pirmo starptautisko panākumu guva 2015. gada Dienvidaustrumāzijas spēlēs, izcīnot sudraba medaļu. 2017. gada Āzijas čempionātā Bhubanešbarā ieguva bronzu.

2019. gada aprīlī Dohā pirmo reizi kļuva par Āzijas čempionu, pārvarot 5,71 metrus. 2019. gada vasaras universiādē Neapolē izcīnīja zelta medaļu. Tajā pašā gadā pirmo reizi piedalījās Pasaules čempionātā, kas notika Dohā. Kvalifikācijā sasniedza 5,60 metrus, bet finālsacensībam nekvalificējās un ieņēma 15. vietu.

Piedalījās  Tokijā un ar rezultātu 5,70 m ieņēma 11. vietu. 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā izcīnīja bronzas medaļu, pārvarot latiņu 5,94 metru augstumā. Viņš kļuva par pirmo Filipīnu vieglatlētu, kas ieguvis medaļu pasaules čempionātā.

 sacensībās Bergenā pirmo reizi sasniedza 6 metrus, labojot arī sev piederošo Āzijas rekordu. 2023. gada jūlijā Bangkokā izcīnīja savu otro Āzijas čempionāta zeltu. 2023. gada Pasaules čempionātā Budapeštā ieguva sudraba medaļu, atkārojot sev piederošo Āzijas rekordu (6,00 m). 2023. gada septembrī Āzijas spēles Handžou ieguva zelta medaļu un laboja spēļu rekordu (5,90 m).  Parīzē pārvarēja 5,90 m augstumu un ieņēma ceturto vietu.

## Sasniegumi

## Atsauces

## Ārējās saites
Izernija

**Izernija** () ir pilsēta un komūna Itālijas centrālajā daļā, Molizes reģionā, Izernijas provinces administratīvais centrs. Izvietojusies Apenīnu pussalas vidusdaļā Karpino un Sordo upju starptecē  no reģiona centra Kampobaso un  no valsts galvaspilsētas Romas.

## Vēsture
Sena pilsēta, radusies senās itāliešu cilts samnītu apdzīvotajā teritorijā kā Ezernija (*Aesernia*). Vēstures avotos pirmoreiz minēta 295. gadā p.m.ē., kad tā jau bija nokļuvusi Romas pakļautībā un tur bija nodibināta romiešu kolonija. 7. gadsimtā Izernijā un tās apkārtnē tika nometināti no avāru iekarošanas bēgošie bulgāri, kas ilgstoši veidoja atšķirīgu iedzīvotāju kopienu, līdz tika asimilēti itāļos. Pilsēta vairākkārt nopostīta karos un zemestrīcēs, pēdējā no kurām 1805. gadā gāja bojā ap 1000 iedzīvotājiem un tika iznīcināti 90% ēku. Kopš 1970. gada jaunizveidotās Izernijas provinces centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Takeo Kurita

**Takeo Kurita** (japāņu: 栗田 健男; 1889—1977) bija Japānas Impērijas flotes admirālis Otrā pasaules kara laikā. Pēc Japānas sakāves karā viņš atkāpās no amata (1945. gada oktobrī).

Nomira 1977. gadā 88 gadu vecumā.

## Ārējās saites
Nīlas—Sahāras valodas

**Nīlas—Sahāras valodas** ir hipotētiska valodu saime, kurā ietilpstošās valodas lieto 70 miljoni Āfrikas iedzīvotāju. Pēc pratēju skaita lielākās saimes valodas ir luo valoda, kanuru valoda, songaju valoda un nūbiešu valodas. Nīlas—Sahāras valodas ir izplatītas Nīlas augštecē, Viktorijas ezera apkartnē, Sahāras un Sāhelas vidusdaļā.

## Ārējās saites
Pīrss Lepāžs

**Pīrss Lepāžs** (*Pierce LePage*; dzimis ) ir kanādiešu vieglatlēts, startē daudzcīņas sacensībās.

2018. gada Nāciju Sadraudzības spēlēs Goldkostā ieguva sudraba medaļu desmitcīņā. 2019. gadā uzvarēja *Décastar* sacensībās Talansā, Francijā, sasniedzot jaunu personisko rekordu (8453 punkti). Tā paša gada augustā izcīnīja bronzas medaļu Panamerikas spēlēs Limā. 2019. gadā pirmo reizi piedalījās arī Pasaules čempionātā Dohā un ar 8445 punktiem ieguva piekto vietu.

Piedalījās  Tokijā. Uzstādīja personiskos rekordus 400 metros, 110 metru barjerskrējienā un diska mešanā un ar 8604 punktiem ierindojās piektajā vietā. 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā izcīnīja sudraba medaļu, sasniedzot personisko rekordu — 8701 punktu. 2023. gada maijā uzvarēja *[[Hypo-Meeting]]* starptautiskajās daudzcīņas sacensībās Gecisā, kopvērtējumā ieguva 8700 punktus, tikai par vienu punktu atpaliekot no personiskā rekorda. 2023. gada Pasaules čempionātā Budapeštā ar 8909 punktiem kļuva par pasaules čempionu.

## Atsauces

## Ārējās saites