open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Daina Avotiņa

**Daina Avotiņa** (dzimusi **Lejiņa** 1926. gada 4. novembrī Valmierā, mirusi 2025. gada 5. janvārī) bija latviešu rakstniece, dzejniece un tulkotāja. Tulkojusi un atdzejojusi no lietuviešu valodas.

## Biogrāfija
Dzimusi mežsarga ģimenē. Jaunākais brālis — rakstnieks Jānis Lejiņš. Mācījusies Bejas, Ingažu, Augšgaujas pamatskolā, kā arī Gaujienas vidusskolā. Absolvējusi Rīgas 3. vidusskolu (1947). Studējusi Latvijas Valsts Universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātes Latviešu valodas un literatūras nodaļā (1947—1951).

No 1951. līdz 1964. gadam bijusi Latvijas Valsts izdevniecības redaktore, no 1964. līdz 1967. gadam Oriģināldaiļliteratūras redakcijas vadītāja. 1967—1968. gadā laikraksta "Literatūra un Māksla" galvenā redaktora vietniece. 1965. gadā uzņemta Latvijas Rakstnieku savienībā, 1968—1972. gadā bija tās Literatūras propagandas biroja vadītāja un Dzejas dienu organizētāja, no 1976. līdz 1980. gadam valdes sekretāre. Bijusi Komunistiskās partijas biedre (1955—1990).

1986. gadā saņēmusi Latvijas PSR, bet gadu vēlāk Lietuvas PSR Nopelniem bagātā kultūras darbinieces titulu..

D. Avotiņa apbalvota ar Lietuvas ordeņa "Par nopelniem Lietuvas labā" Virsnieka krustu, kā arī saņēmusi Triju Zvaigžņu ordeni (2015). 2022. gadā D. Avotiņai piešķirta Latvijas Literatūras gada balva par mūža ieguldījumu literatūrā.

## Daiļrade
Izdoti dzejas krājumi "Magoņu vasara" (1965), "Vērmeļu vīns" (1967), "Akmens ziedēšana" (1969), "Delnā kā bezdelīdzēns" (1971), "Mazās ostas" (1974), "Caunas pēdu raksts" (1979), "Dadžu vijoles" (1981, izlase), "Ērģeles naktī" (1986, izlase), "Zem cīruļspārna..." (1992) un "Tikšanās" (2012, izlase ar jauniem dzejoļiem). Sarakstījusi prozas grāmatas "Nenogaliniet stirnu..." (1970), "Zuze" (1973), "Saksiņu vējos. Akmens enkurs" (kopā ar Alfrēdu Šliseru, 1976), romānu triloģiju ("Celmi pie upes", 1978; "Pāri akacim", 1983; "Nāk diena pēc dienas", 1990), "Nesalauztā" (1999), "Vīramāte" (2011), "Ceļā" (2020) un citus. Sarakstījusi Lietuvas ceļojumu aprakstu grāmatu "Vakaru valodas" (1968). Kopā ar Jāni Peteru sarakstījusi aprakstu grāmatu "Baltijas toverī sālīti..." (1973). Izdoti arī literāru portretu, atmiņu un vēstuļu krājumi. Krievu valodā iznākušas dzejas izlases (Maskava, 1973, 1982), kā arī romāns "Akmens enkurs" (Maskava, 1979), garstāsti "Bārenis" un "Taka" (Rīga, 1988). Lietuviešu valodā tulkots stāsts "Zuze" (Viļņa, 1978) un romāns "Vīramāte" (Viļņa, 2018). Tulkojusi lietuviešu autoru dzeju un prozu (Alfons Maldonis, Justīns Marcinkevičs, Vītauts Bubnis, Salomeja Nēris, Aļģimants Baltaķis, Alvids Šlepiks u.c.).

## Atsauces
Mustafa Nadarevičs

**Mustafa Nadarevičs** (, dzimis , miris ) bija bosniešu aktieris. Uzskatīts par vienu no labākajiem bijušās Dienvidslāvijas aktieriem. Filmējies vairāk nekā 70 filmās, tostarp *[[Miris dunja]]* (1982), "Tētis komandējumā" (*Otac na službenom putu*, 1985), *[[Već viđeno]]* (1987), *[[Glembajevi]]* (1988), *[[Kuduz]]* (1989), *[[Gluvi barut]]* (1990), *[[Savršeni krug]]* (1997), *[[Kod amidže Idriza]]* (2004), *[[Iluzija]]* (2004) un *[[Halimin put]]* (2012).

Nadarevičs bija zināms ar Izeta Fazlinoviča lomu bosniešu situācijas komēdijseriālā *[[Lud, zbunjen, normalan]]* no sērijas sākuma 2007. gadā līdz savai nāvei 2020. gadā.

## Biogrāfija

### Agrīna dzīve un karjera
Nadarevičs dzimis  Baņa Lukā bosniešu vecāku Mehmeda Nadareviča un Asjas Memičas ģimenē. Kad bombardēja Baņa Luku ģimene pārbēga uz Zagrebu. Mehmeds dienēja Horvātijas Zemessardzē, pirms aizgāja mūžībā 1946. gadā. Nadarevičs apmeklēja pamatskolu Zagrebā un Novigradā un ģimnāziju Rijekā. Studējis aktiermākslu Sarajevas Skatuves mākslas akadēmijā, bet diplomu ieguvis Zagrebas Universitātes Aktiermākslas akadēmijā.

Savas ilgās aktiera karjeras laikā Nadarevičs ieguva reputāciju kā viens no atpazīstamākajiem aktieriem Balkānos. Bijušajā Dienvidslāvijā Nadarevičs galvenokārt atveidoja partizānu karavīra lomās. Viņš vislabāk bija pazīstams ar lomām filmās "Tētis komandējumā" (*Otac na službenom putu*), *[[Već viđeno]]*, *[[Glembajevi]]* un daudzās citās. Viņa atveidotā Leones Glembejas lomā Antuna Vrdoljaka filmas adaptācijā *Glembajevi* tiek plaši uzskatīta par vienu no nozīmīgākajiem aktiermākslas pavērsieniem Dienvidslāvijas kino vēsturē. Par šo lomu 1988. gada Pulas kinofestivālā ieguva Zelta arēnas balvu kā labākais aktieris, kā arī citus apbalvojumus.

Nadarevičs spēlēja dažādas lomas dažādās filmās, kas tika ražotas visos Balkānu reģionos. 1991. gadā viņš ieguva balvu kā labākais aktieris 17. Maskavas Starptautiskajā kinofestivālā par lomu filmā *[[Gluvi barut]]*.

Pēdējā Nadareviča loma ir Horvātijas armijas ģenerāļa Janko Bobetko loma Antuna Vrdoljaka 2019. gada filmā *General*.

Savas dzīves pēdējos gados Nadarevičs bija vislabāk pazīstams ar jautrā televīzijas varoņa Izeta Fazlinoviča lomu bosniešu komēdijseriālā *[[Lud, zbunjen, normalan]]*; varoni var raksturot kā seksuāli neapmierinātu 70 gadus vecu vīrieti, kurš darīs visu, bet nestrādās, lai iegūtu dolāru, un pie pirmās iespējas ikvienu apvainos.

### Personīgajā dzīvē
Nadareviča sieva Slavica Radoviča (1964—2012), slovēņu kostīmu māksliniece, nomira 48 gadu vecumā pēc desmit gadus ilgas cīņas ar krūts vēzi. Viņai un Nadarevičam bija attiecības divdesmit gadus.

### Veselība un nāve
Nadarevičs atklāja, ka viņam 2020. gada janvārī tika diagnosticēts plaušu vēzis. Viņš nomira  savās mājās Zagrebā šīs slimības komplikāciju dēļ.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bojarka

**Bojarka** () ir pilsēta Ukrainas ziemeļos Kijivas apgabala Fastivas rajonā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Pritvarkas upes krastā  no galvaspilsētas un apgabala centra Kijivas, ietilpst tās aglomerācijā.

## Vēsture
Sena apdzīvota vieta — arheoloģiskos izrakumos uzieti skitu laika, kā arī Kijivas Krievzemes apmetņu un nocietinājumu atradumi. Vēstures avotos pirmoreiz minēta 16. gadsimta sākumā kā **Budajivkas** (*Будаївка*) ciems. Ciema uzplaukums sākās 19. gadsimta 60. gados līdz ar Kijivas—Fastivas dzelzceļa izbūvi, uz kura 1870. gadā ierīkoja Bojarku staciju. Stacija savu nosaukumu ieguva no līdzās esošā Bojarku ciema, kuru 1924. gadā pārdēvēja par Tarasivku. Bojarku nosaukums cēlies no vārda *байрак* — ‘sausa grava’; 1695. gada kartē ciems apzīmēts kā **Bajaraki** (*Баяраки*). Pie stacijas izauga vasarnīcu ciemats un no 1980. gadiem apvidus bija pazīstams kā klimatiskais kūrorts plaušu slimniekiem.

No 1912. līdz 1923. gadam Budajivka bija pagasta centrs, bet no 1923. līdz 1930. gadam — Budajivkas rajona centrs. Vēlāk pakļauta Kijivas pilsētai. 1938. gadā Budajivkai piešķirts pilsētciemata statuss. 1956. gadā vienā apdzīvotā vietā apvienoja Bojarku, Budajivku, Nova Tarasivku un Gazoviku ciematus un piešķīra tagadējo nosaukumu un pilsētas statusu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Oleksandrs Sirskis

**Oleksandrs Sirskis** (; dzimis 1965. gada 26. jūlijā) ir ukraiņu karavīrs, ģenerālpulkvedis, bijušais Ukrainas Sauszemes spēku komandieris (no 2019. gada 5. augusta līdz 2024. gada 8. februārim). Apvienoto spēku operācijas komandieris (2019. gada maijs—augusts). Kopš 2024. gada 8. februāra viņš ir Ukrainas bruņoto spēku virspavēlnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1965. gadā Vladimiras apgabalā, pēc izcelsmes — krievs. Viņa vecāki un brālis joprojām dzīvo Krievijā. 1986. gadā Sirskis absolvēja Maskavas Augstāko militārās pavēlniecības skolu un sāka dienēt Poltavas apgabalā.
Pēc Ukrainas neatkarības atgūšanas no 1993. līdz 1995. gadam viņš bija Ukrainas Nacionālās gvardes 6. divīzijas 17. pulka motorizēto strēlnieku bataljona komandieris, pēc tam 19. pulka komandieris. 2000. gados viņš komandēja 72. mehanizēto brigādi un ieguva ģenerālmajora pakāpi.

No 2013. gada viņš bija Ukrainas Bruņoto spēku Galvenās vadības centra priekšnieka pirmais vietnieks un bija iesaistīts toreizējos sadarbības procesos ar NATO. 2013. gada novembrī Sirskis Aizsardzības ministrijas uzdevumā NATO galvenajā mītnē apsprieda izmaiņas Ukrainas armijā atbilstoši NATO standartiem.

Sirskis ir precējies ar ukrainieti, un viņiem ir divi dēli. Viens no viņiem ir adoptēts un dzīvo Austrālijā.

Sākoties Donbasa karam 2014. gadā, viņš bija pretterorisma operācijas štāba priekšnieks, piedalījās Debaļceves kaujā 2015. gada ziemā un vadīja kaujas Vuhlehirskā. 
Par sasniegumiem Debaļceves kaujā O. Sirski apbalvoja ar Bohdana Hmeļņicka III pakāpes ordeni un paaugstināja ģenerālleitnanta pakāpē.

2016. gadā viņš vadīja Ukrainas Bruņoto spēku Apvienoto operatīvo štābu, 2017. gadā bija pretterorisma operācijas komandieris Ukrainas austrumos. No 2019. gada 6. maija līdz 5. augustam ģenerālis Sirskis bija Ukrainas Bruņoto spēku Apvienotā operatīvā štāba komandieris. 2019. gada 5. augustā Sirski iecēla par Ukrainas Bruņoto spēku Sauszemes spēku komandieri.

Sākoties Krievijas pilna mēroga iebrukumam Ukrainā 2022. gada 24. februārī, viņš vadīja Kijivas aizsardzību un izveidoja divus galvaspilsētas aizsardzības lokus. Par veiksmīgu Kijivas aizstāvēšanu un Ziemeļukrainas atbrīvošanu 2022. gada 18. martā viņu apbalvoja ar Bohdana Hmeļņicka II pakāpes ordeni, bet 5. aprīlī piešķīra Ukrainas varoņa nosaukumu.

2022. gada vasarā ģenerālis Sirskis bija viens no Ukrainas Bruņoto spēku pretuzbrukuma komandieriem Harkivas apgabalā. 2022. gada rudenī un ziemā viņš vadīja Soledaras un Bahmutas aizsardzību. 2024. gada 8. februārī viņu iecēla par Ukrainas Bruņoto spēku virspavēlnieku.

## Militārās pakāpes
* Ģenerālmajors (2009. gada 20. augusts)
* Ģenerālleitnants (2016. gada 5. decembris)
* Ģenerālpulkvedis (2020. gada 23. augusts)

## Apbalvojumi

* Ukrainas varoņa tituls kopā ar ordeni "Zelta zvaigzne" (2022. gada 5. aprīlī)
* Cīņas nopelnu krusts (*Хрест бойових заслуг*) (2022. gada 27. jūlijā)
* Bohdana Hmeļnicka ordenis (I pakāpe) (2022. gada 11. decembrī)
* Bohdana Hmeļnicka ordenis (II pakāpe) (2022. gada 18. martā)
* Bohdana Hmeļnicka ordenis (III pakāpe) (2015. gada 14. martā)

## Atsauces
Jahotina

**Jahotina** () ir pilsēta Ukrainas ziemeļos Kijivas apgabala Borispiļas rajonā. Izvietojusies apgabala austrumos Supijas upes krastā  no galvaspilsētas un apgabala centra Kijivas.

## Vēsture
Vēstures avotos kā apdzīvota vieta Supijas krastā pirmoreiz aprakstīta 1552. gadā. Nocietināta apdzīvota vieta Jahotina (*Jahotyn *) pirmoreiz minēta 1616. gadā. Mūsdienu pilsēta veidojusies no diviem ciemiem — Jahotinas un Ļisņakiem (*Лісняки*). No 1861. gada Jahotina ir pagasta centrs. 1899.—1902. gadā uzbūvēts dzelzceļš ar staciju un kūdras ražotni. No 1938. gada — pilsētciemats, no 1957. gada — pilsēta. Līdz 2020. gadam bija rajona centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Marks Paduns

**Marks Paduns** (; dzimis 1996. gada 6. jūlijā) ir bijušais Ukrainas riteņbraucējs.

## Karjera
2016. un 2017. gadā Marks Paduns startēja *[[Team Colpack–Ballan|Colpack–Ballan]]* komandā. 2017. gadā viņš uzvarēja *[[Giro Cicistico d'Italia]]* posmā un pēc tam, kad  2017. gada *[[Flèche du Sud]]* uzvarētāja Matijas Kvasinas EPO testa rezultāts bija pozitīvs, Paduna otrā vieta kopvērtējumā tika paaugstināta uz pirmo.

### Bahrain–Merida (2018–2021)
2017. gada augustā Paduns pievienojās *[[Team Bahrain Victorious|Bahrain Merida]]* komandai kā stažieris un saņēma pilnvērtīgu līgumu uz nākamo sezonu. 2018. un 2019. gadā viņš piedalījās *[[Vuelta a España]]* sacīkstēs. 2019. gadā viņš uzvarēja Ukrainas nacionālajā čempionātā individuālajā braucienā. 2020. gada oktobrī viņš piedalījās ''Giro d'Italia'' sacīkstēs un 12. posmā finišēja otrajā vietā.

2021. gada ''Critérium du Dauphiné'' Paduns uzvarēja 7. un 8. posmā, katru no dienām pavadot atrāvienā, vienlaikus savācot arī pietiekami daudz punktu, lai uzvarētu kalnu braucēju ieskaitē. Viņa sniegums, atraujoties no saviem kompanjoniem atrāvienā un noturot pārsvaru pār favorītu grupu divas dienas pēc kārtas, izraisīja skeptiskus komentārus no citu komandu braucējiem un darbiniekiem. Franču laikraksts *[[Le Parisien]]* nosauca viņa sniegumus par "absolūtu apkaunojumu" un, ka tas "mums atgādina netīros 2000. gadus". Neraugoties uz viņa labo sniegumu, komanda viņu neiekļāva sastāvā startam 2021. gada ''Tour de France'', arī Ukrainas riteņbraukšanas federācija pārsteidzoši viņu nepieteica 2020. gada vasaras olimpisko spēļu vīriešu individuālajām sacīkstēm. Intervijā *[[L'Équipe]]* viņš aizstāvējās pret aizdomām par dopinga lietošanu, kā iemeslu savam nevienmērīgajam sniegumam minot svara problēmas.

### EF Education–EasyPost (2022–2023)
Pirms 2022. gada sezonas viņš parakstīja līgumu ar **. Komandas vadītājs Džonatans Voterss uzsvēra savu uzticību Padunam un pamatoja to ar "fizioloģiskiem testiem" un "instinktu". Februārī Paduns uzvarēja *[[O Gran Camiño]]* 4. posma individuālajā braucienā.

### Team Corratec–Vini Fantini (2024)
2024. gada janvārī viņš parakstīja viena gada līgumu ar UCI ProTeam komandu *Team Corratec–Vini Fantini*.

2025. gada janvārī Paduns paziņoja par karjeras noslēgšanu 28 gadu vecumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Oleksijs Nejižpapa

**Oleksijs Nejižpapa** (, dzimis 1975. gada 9. oktobrī Sevastopolē) ir ukraiņu kara flotes virsnieks, viceadmirālis, Ukrainas Bruņoto spēku Jūras spēku komandieris .

## Biogrāfija
Dzimis 1975. gada 9. oktobrī Sevastopolē. 1997. gadā absolvējis Sevastopoles Jūras spēku institūtu. No 1997. līdz 2000. gadam — fregates "Sevastopole" raķešu un artilērijas kaujas vienības pretgaisa raķešu baterijas komandieris. No 2000. līdz 2006. gadam viņš dienēja korvetē *Luck* par komandiera vecāko palīgu, pēc tam par *Čerkasi* mīnu meklētāja komandieri.

Viņš bija maršējošā štāba priekšnieks uz komandkuģa *Slavutich*, kurš veiksmīgi izpildīja uzdevumus Melnās jūras kara flotes sadarbības grupas BLACKSEAFOR aktivizēšanas ietvaros. No 2006. līdz 2007. gadam Dienvidu jūras spēku bāzes komandiera vietnieks. 2007.—2008. gadā bija štāba priekšnieks Ukrainas Bruņoto spēku Jūras spēku Jūras spēku operāciju centra Virszemes kuģu 1.brigādes komandiera pirmais vietnieks un no 2008. līdz 2012. gadam vadīja šo vienību.

2008. gadā ieguvis operatīvo un taktisko izglītību. No 2012. gada jūlija līdz 2015. gadam viņš bija Ukrainas Bruņoto spēku Jūras spēku pavēlniecības štāba priekšnieka pirmais vietnieks. Laika posmā no 2013. līdz 2014. gadam viņš uz laiku pildīja arī Jūras spēku akadēmijas priekšnieka amatu.

2015. gadā — iegūts operatīvais un stratēģiskais izglītības līmenis (Ukrainas Nacionālā aizsardzības universitāte). Kopš 2015. gada janvāra Ukrainas Bruņoto spēku Jūras spēku komandiera vietnieks kaujas apmācībā — Ukrainas Bruņoto spēku Jūras spēku pavēlniecības Kaujas apmācības nodaļas vadītājs . Pretterorisma operācijas Doneckas un Luhanskas apgabalos dalībnieks.

2020. gada 11. jūnijā ar Ukrainas prezidenta Volodimira Zelenska dekrētu viņš tika iecelts par Ukrainas Bruņoto spēku Jūras spēku komandieri.

Tika paaugstināts par viceadmirāli divas dienas pēc Krievijas flotes flagmaņa *Moskva* nogrimšanas.

## Militārās pakāpes
* Viceadmirālis (2022. gada 16. aprīlis)
* Kontradmirālis (2017. gada 23. augusts)

## Balvas un apbalvojumi
* Bohdana Hmeļnicka ordenis (III pakāpe) (2022. gada 17. jūnijs)
* Medaļa "Par Ukrainas militāro dienestu" (2012. gada 24. augusts)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Izglītības portāls "Academy"  Архівовано
* Sabiedriskā organizācija "Ukrainas Jūras spēku Admirāļu un ģenerāļu klubs" [saite nav pieejama no 2019. gada jūlija ]
* Kuģis "Kirovograd" atgriezās Odesā no krievu gūsta
* Kapteinis I ranga Ņižpapa Aleksejs Leonidovičs [saite nav pieejama no 2019. gada jūlija ]
Uzina

**Uzina** () ir pilsēta Ukrainas ziemeļos Kijivas apgabala Bila Cerkvas rajonā. Izvietojusies apgabala dienviddaļā Hudziņas upes krastā  no galvaspilsētas un apgabala centra Kijivas.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1590. gadā kā Uzeņicja (*Узениця*). Kopš 1773. gada saukta par Temberščinu (*Темберщина*) par godu īpašniekam, bet no 18. gadsimta beigām — tagadējais nosaukums. Vairākkārt (1923-1930, 1934-1963) bijis rajona centrs. Kopš 1956. gada — pilsētciemats, no 1971. gada — pilsēta. Uzinas izaugsme saistāma ar pēckara gados dienvidos no pilsētas izbūvētās Uzinas stratēģiskās aviācijas bāzes; tās lidlauks spējis uzņemt visu kategoriju gaisa kuģus, ieskaitot Buran un Mrija. Kopš 2000. gada bāze slēgta. Pilsētā vairāki pārtikas rūpniecības uzņēmumi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Skvira

**Skvira** () ir pilsēta Ukrainas ziemeļos Kijivas apgabala Bila Cerkvas rajonā. Izvietojusies apgabala dienvidrietumos Skvirkas upes krastā  no galvaspilsētas un apgabala centra Kijivas.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1390. gadā. 1616. gadā Skvirai piešķirtas Magdeburgas tiesības, bet 1795. gadā tā kļuva par pilsētu — Skviras apriņķa centru. Līdz 2020. gadam bija rajona centrs. Mūsdienās pilsētā ir šūšanas fabrika, kā arī vairāki pārtikas un būvmateriālu rašošanas uzņēmumi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Місто Сквира. Суспільно-інформаційний сайт-портал
Kanabidiols

**Kanabidiols** (saīsināti **CBD**) pieder vielu grupai, ko sauc par kanabinoīdiem, kas dabiski sastopami kaņepju augos. Atšķirībā no tetrahidrokanabinola (THK), kas ir viens no pazīstamākajiem kanabinoīdiem, CBD nepiemīt tāda pati psihoaktīva iedarbība, jo tas tieši nestimulē kanabinoīdu receptorus CB1 un CB2. CBD ir atrodams gandrīz visās kaņepju šķirnēs. Vielas saturs augā svārstās no niecīgiem daudzumiem līdz aptuveni 95% no tajā esošajiem kanabinoīdiem.

## Vēsture
Pirmie mēģinājumi iegūt aktīvo vielu no kaņepēm attiecas uz 19. gadsimtu. Pirmais detalizētais pētījums par kanabidiolu tika veikts 1940. gadā Minesotā. CBD ķīmiskā formula tika iegūta, atdalot to no savvaļas kaņepēm. Tā struktūra un stereoķīmiskā uzbūve tika oficiāli noteiktas 1963. gadā.

## Efekti
2017. gadā Pasaules Veselības organizācija pasludināja CBD par atkarību neizraisošu vielu ar labu drošības profilu un terapeitiskām priekšrocībām.

Kopš 2019. gada ir parādījušies pierādījumi, ka kanabidiolam ir būtiska neiroloģiska ietekme uz cilvēkiem. ASV un Eiropas Savienībā to izmanto noteiktu epilepsijas veidu (Dravē sindroma, Lenoksa-Gasto sindroma, tuberozās sklerozes) ārstēšanai. Ir plaši izplatīti apgalvojumi, ka CBD palīdz arī diabēta vai Pārkinsona slimības ārstēšanā, taču zinātnisku pierādījumu šādiem kanabidiola efektiem nav.

## Atsauces
Tarašča

**Tarašča** () ir pilsēta Ukrainas ziemeļos Kijivas apgabala Bila Cerkvas rajonā. Izvietojusies apgabala dienviddaļā Kotlujas un Holubkas upju krastā  no galvaspilsētas un apgabala centra Kijivas.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1611. gadā. 1722. gadā piešķirtas Magdeburgas tiesības, bet kopš 1800. gada — apriņķa centrs. Pilsētas tiesības atjaunotas 1957. gadā. Līdz 2020. gadam rajona centrs. Pilsētā attīstīta pārtikas rūpniecība un mašīnbūve.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ismaēls Benasers

**Ismaēls Benasers** (, dzimis ) ir Alžīrijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Alžīrijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada Benasers pārstāv Francijas 1. līgas komandu Marseļas "''Olympique''", kas viņu īrē no *[[AC Milan]]*.

Iepriekš pārstāvējis Francijas komandas ''Arles'' un ''Tours'', Anglijas komandu ''Arsenal'' un Itālijas komandu ''Empoli''.

Alžīrijas futbola izlases sastāvā debitējis 2016. gadā. Piedalījies trijos Āfrikas Nāciju kausos, uzvarot 2019. gada turnīrā, kur viņš tika atzīts arī par turnīra labāko spēlētāju.

## Sasniegumi
**Empoli**

* Itālijas B sērija: 2017—18

** AC Milan**
* Itālijas futbola čempionāta A sērija: 2021—22
* Supercoppa Italiana: 2024
**Alžīrija**

* Āfrikas Nāciju kauss: 2019
## Atsauces

## Ārējās saites
Fabriss Ondoa

**Žozefs Fabriss Ondoa Ebogo** (, dzimis ) ir Kamerūnas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Kamerūnas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2024. gada Ondoa pārstāv Latvijas Virslīgas komandu RFS.

2009. gadā pievienojies *[[FC Barcelona]]* akadēmijai. Vēlāk pārstāvējis Spānijas klubus ''Pobla Mafumet'' un *[[Sevilla FC]]* rezerves komandu. 2018. gadā pievienojies Beļģijas komandai ''Oostende''. Vēlāk pārstāvējis Spānijas klubu *[[Deportivo Alavés]]* un Horvātijas klubu ''Istra 1961'', tomēr abos klubos Ondoa neaizvadīja nevienu līgas spēli. 2022. gadā Ondoa pievienojās Latvijas Virslīgas jaunpienācējai FK Auda. Tās sastāvā kļuva par 2022. gada Latvijas kausa ieguvēju. 2023. gadā pārcēlies uz Francijas komandu *[[Nîmes Olympique]]*. 2024. gadā atgriezies Latvijā, lai pievienotos RFS.

Kamerūnas futbola izlases sastāvā debitējis 2014. gadā. Piedalījies divos Āfrikas Nāciju kausos, uzvarot 2017. gada turnīrā, kur viņš tika atzīts par labāko vārtsargu. Piedalījies arī 2017. gada FIFA Konfederāciju kausā.

## Sasniegumi
**Barcelona**

* UEFA Jaunatnes līga: 2013—14

**Auda**

* Latvijas kauss: 2022

**Kamerūna**

* Āfrikas Nāciju kauss: 2017

## Atsauces

## Ārējās saites
Tetijiva

**Tetijiva** () ir pilsēta Ukrainas ziemeļos Kijivas apgabala Bila Cerkvas rajonā. Izvietojusies apgabala dienvidrietumos Roskas upes krastā  no galvaspilsētas un apgabala centra Kijivas.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1185. gadā kā Timošņa (*Тимошня*). Kā Tetijiva pirmoreiz minēta 1514. gadā kā Lietuvas Lielkņazistes apmetne. 1606. gadā Tetijivai piešķirtas Magdeburgas tiesības. Pēc Otrās Polijas dalīšanas nonāca Krievijas sastāvā kā Taraščas apriņķa miests. 1968. gadā atjaunots pilsētas statuss. Līdz 2020. gadam rajona centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Maiks Meņāns

**Maiks Meņāns** (, dzimis ) ir Francijas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcija, Francijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Meņāns pārstāv Itālijas A sērijas komandu *[[AC Milan]]*.

Iepriekš pārstāvējis *[[Ligue 1]]* komandu ''Lille''. 2020—21. gada sezonā kļuvis par *Ligue 1* uzvarētāju. 2021. gadā Meņāns noslēdza piecu gadu līgumu ar *[[AC Milan]]*.

Francijas futbola izlases sastāvā debitējis 2020. gadā. Pārstāvējis izlasi 2020. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Lille**

* Ligue 1: 2020—21
**AC Milan**

* Itālijas A sērija: 2021—22
* Supercoppa Italiana: 2024
**Francija**

* UEFA Nāciju līga: 2020—21, trešā vieta:2024—2025

## Atsauces

## Ārējās saites
Felipe Kaisedo

**Felipe Salvadors Kaisedo Koroso** (, dzimis ) ir Ekvadoras futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, bijušais Ekvadoras futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada Kaisodo spēlē Ekvadoras komandā *[[Barcelona S.C.|Barcelona]]*.

Pārstāvējis Šveices Superlīgas klubu *[[FC Basel]]*, Anglijas Premjerlīgas klubu ''Manchester City'', Portugāles Premjerlīgas klubu *[[Sporting CP]]*, *[[La Liga]]* klubus ''Málaga'', ''Levante'' un ''Espanyol'', Krievijas Premjerlīgas klubu ''Lokomotiv Moscow'', AAE klubu ''Al Jazira'', Itālijas A sērijas klubus *[[SS Lazio]]* un *[[Internazionale]]* un Saūda Arābijas profesionālās līgas klubu *[[Abha Club|Abha]]*.

Ekvadoras futbola izlases sastāvā debitējis 2005. gadā. Piedalījies 2007. un 2011. gada Copa América, kā arī 2014. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Lazio**

* Coppa Italia: 2018—19
* Supercoppa Italiana: 2017, 2019

## Ārējās saites
Fauzi Gulāms

**Fauzi Gulāms** (, dzimis ) ir Alžīrijas futbolists, spēlē kreisās malas aizsarga pozīcijā, bijis Alžīrijas futbola izlases dalībnieks.

Dzimis Francijā, alžīriežu vecākiem. Iepriekš spēlējis *[[Ligue 1]]* komandās ''Saint-Étienne'' un Angers, kā arī Itālijas A sērijas komandā *[[SSC Napoli]]*.

Pārstāvējis Francijas jauniešu izlasi. 2013. gadā debitējis Alžīrijas futbola izlases sastāvā. Piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī trijos Āfrikas Nāciju kausos.

## Sasniegumi
**Saint-Étienne**

* Coupe de la Ligue: 2013

**Napoli**

* Coppa Italia: 2013—14, 2019—20
* Supercoppa Italiana: 2014

**Individuālie sasniegumi**

* Alžīrijas gada futbolists: 2017

## Ārējās saites
Eldors Šomurodovs

**Eldors Šomurodovs** (, dzimis ) ir Uzbekistānas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcija, Uzbekistānas futbola izlases kapteinis. Kopš 2025. gada Šomurodovs pārstāv Turcijas Superlīgas komandu Stambulas "Başakşehir", kas viņu Itālijas komandas ''AS Roma''.

Iepriekš pārstāvējis Uzbekistānas komandas *[[FK Mash'al Mubarek]]* un *[[FC Bunyodkor]]*, Krievijas Premjerlīgas komandu *[[FK Rostov]]* un Itālijas A sērijas komandu ''Genoa''.

Uzbekistānas futbola izlases sastāvā debitējis 2015. gadā. Piedalījies 2019. gada Āzijas kausā.

## Sasniegumi

**AS Roma**
* UEFA Eiropas konferenču līga: 2021—22

**Individuālie sasniegumi**

* Uzbekistānas Gada futbolists: 2019, 2021

## Ārējās saites

## Atsauces
Eiropas septiņstarīte

**Eiropas septiņstarīte** (, sinonīms *Lysimachia europaea*) ir mainīga izskata suga prīmulu dzimtā. Šīs sugas ietvaros nodala vairākas pasugas. Visā Latvijas teritorijā bieži sastopamo sugu attiecina pie pasugas *Trientalis europaea ssp. europaea*, kas sastopama Eirāzijas ziemeļdaļā un Ziemeļamerikas ziemeļrietumu daļā.

## Apraksts
Eiropas septiņstarīte ir daudzgadīgs, 5—20 cm garš lakstaugs ar stāvu, brūnu un kailu stublāju. Auga lapas ir veselas, tās ir izvietotas mieturī vai gandrīz mieturī stublāja augšdaļā. Pēc formas lapas ir iegareni olveidīgas vai eliptiskas, aptuveni 2—7 cm garas un 1—3 cm platas; lapas mala ir gluda un gals smails. Nereti uz stublāja zemāk ir dažas sīkas, olveidīgas lapiņas. Vienam augam ir 1—4 ziedi, kas ir pa vienam izvietoti garā ziedkātā stublāja galotnē tūlīt virs mieturveidīgā lapu sakopojuma. Vainaglapas un kauslapas ir pa 7 (dažreiz to skaits variē: 5—9). Kauslapas ir zaļas un smailas. Vainaglapas ir baltas, tās ir aptuveni 0,7—0,9 cm garas, pie pamata saaugušas, garākas un platākas nekā kauslapas. Auglis ir ieapaļa piecvāršņu pogaļa, kura kļūst blāvi zila, kad ir nogatavojusies. Zied no maija beigām līdz jūlijam.

## Atsauces
Tomass Strakoša

**Tomass Strakoša** (, dzimis ) ir Albānijas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Albānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2024. gada Strakoša pārstāv Grieķijas Superlīgas komandu Atēnu AEK.

Dzimis Atēnās, Grieķijā. Viņa tēvs Foto tolaik pārstāvēja Grieķijas komandu ''Olympiacos'' un Albānijas izlasi. 2014. gadā sācis savu kerjeru Itālijas ''Serie A'' komandas ''Lazio'' sastāvā. Vēlāk ticis izīrēts citai Itālijas komandai ''Salernitana''. 2016. gadā debitējis *Serie A*. 2017–18. gada sezonā Strakoša tika atzīts par līgas labāko jauno vārtsargu. Ar *Lazio* divas reizes ieguvis Itālijas kausu. 2022. gada jūlijā pārcēlies uz Anglijas Premjerlīgas komandu ''Brentford''.

Albānijas futbola izlases sastāvā debitējis 2017. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Lazio**

* Coppa Italia: 2012–13, 2018–19
* Supercoppa Italiana: 2017, 2019

## Ārējās saites
Rafaels Leans

**Rafaels Alešandre da Konseisāu Leans** (, dzimis ) ir Portugāles futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Portugāles futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Leans pārstāv Itālijas A sērijas komandu *[[AC Milan]]*.

Iepriekš spēlējis Portugāles Premjerlīgas komandā *[[Sporting CP]]* un *[[Ligue 1]]* komandā *[[Lille OSC]]*. 2019. gadā, par 23 miljoniem eiro Leans pievienojās Itālijas ''Serie A'' komandai *[[AC Milan]]*.

Portugāles futbola izlases sastāvā debitējis 2021. gadā. Piedalījies 2022. gada FIFA Pasaules kausā un 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Sporting**

* Taça da Liga: 2017—18
**AC Milan**

* Itālijas A sērija: 2021—22
* Supercoppa Italiana:2024

**Portugāle**
* UEFA Nāciju līga: 2024—25
## Atsauces

## Ārējās saites
Julijana Janeva

**Julijana Janeva** (; dzimusi ) ir bulgāru brīvā stila cīkstone, 2021. gada Eiropas čempionāta sudraba medaļas ieguvēja un 2020. gada Pasaules kausa individuālā turnīra uzvarētāja.

## Biogrāfija
Starptautiskās sacensībās Julijana Janeva startē kopš 2014. gada. Viņa ir 2014. gada pasaules kadetu čempionāta bronzas medaļniece, Pasaules  un Eiropas junioru čempionātu godalgoto vietu ieguvēja.

2019. gada pasaules čempionātā Kazahstānas galvaspilsētā svara kategorijā līdz 65 kg Janeva beigu protokolā bija piektā, bronzas mačā zaudējot Azerbaidžānas pārstāvei Elisai Manolovai.

2020. gada decembrī Serbijas galvaspilsētā Belgradā 2020. gada individuālajā Pasaules kausa izcīņā cīņas sportā Julijana svara kategorijā līdz 72 kg finālcīņā uzvarēja Turcijas sportisti Buse Tosunu un izcīnīja zelta medaļu. Šis ir pirmais augstākais Bulgārijas sportistes panākums pieaugušo cīņas sacensībās.

2021. gada Eiropas čempionātā, kas aprīlī notika Varšavā, svara kategorijā līdz 72 kg Bulgārijas sportiste izcīnīja sudraba medaļu, finālā zaudējot sportistei no Ukrainas Allai Belinskai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sebastjans Džovinko

**Sebastjans Džovinko** (, dzimis ) ir Itālijas bijušais futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru 2006. gadā sācis Itālijas B sērijas komandā ''Juventus''. Ticis izīrēts ''Empoli'' un ''Parma''. 2015. gadā Džovinko pievienojās MLS līgas klubam *[[Toronto FC]]*, padarot viņu par līgas vislabāk apmaksāto spēlētāju. *Toronto* komandas rindās ieguvis MLS kausu, kā arī 2015. gadā kļuvis par sezonas rezultatīvāko spēlētāju. Vēlāk spēlējis Saūda Arābijas klubā ''Al Hilal''. 2022. gadā atgriezies Itālijā un pievienojies ''Sampdoria''.

Itālijas futbola izlases sastāvā debitējis 2011. gadā. Piedalījies 2012. gada Eiropas čempionātā un 2013. gada FIFA Konfederāciju kausā.

## Sasniegumi
**Juventus**

* Itālijas A sērija: 2012—13, 2013—14
* Itālijas B sērija: 2006—07
* Supercoppa Italiana: 2012, 2013

**Toronto**

* MLS kauss: 2017
* Kanādas čempionāts: 2016, 2017, 2018

**Al Hilal**

* Saūda Arābijas Profesionālā līga: 2019—20, 2020—21
* Karaļa kauss: 2019—20
* AFC Čempionu līga: 2019

**Individuālie sasniegumi**

* MLS labākais spēlētājs: 2015
* MLS labākais vārtu guvējs: 2015
* CONCACAF Čempionu līgas labākais vārtu guvējs: 2018

## Ārējās saites
Bezdelīgactiņa

**Bezdelīgactiņa** () ir prīmulu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, tostarp visā Latvijas teritorijā, un centrālajā un austrumu Sibīrijā. Daudzviet Eiropā (arī Latvijā) šī suga ir izzūdoša augteņu pārveidošanas dēļ. Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.

Atsevišķi eksemplāri un dažāda lieluma grupas aug kaļķainos zāļu purvos un kūdrainās pļavās, vietās ar skraju veģetāciju un zemu lakstaugu stāvu.

## Raksturojums
Bezdelīgactiņa ir daudzgadīgs, 5—25 cm garš lakstaugs ar sīku sakneni. Lapas ir izvietotas rozetē, tās ir lancetiskas, 2—6 cm garas un 0,5—1,5 cm platas, pakāpeniski sašaurinātas kātā. Jaunām lapām mala ir ieritināta, taču vēlāk pēc nobriešanas kļūst sīkzobaina. Ziednesis ir bez lapām, tā galā ir sārti violetu ziedu blīvs čemurs. Ziedkāts ir īss, un, tāpat kā stobrveida kauss, tas klāts ar dziedzermatiņiem. Vainaga diametrs ir ap 1 cm, vainaglapas ir ar jomu. Vainaga stobriņam centrā putekšņlapas piešķir dzeltenu nokrāsu. Arī stobriņa apmale pati ir mazliet gaišāka. Pieziedlapas (vīkals) ir sīkas, īlenveidīgas. Auglis ir cilindriska, 0,5—1 cm gara pogaļa apmēram kausa garumā. Zied maijā un jūnija sākumā.

## Atsauces


## Ārējās saites
Madrigāls

**Madrigāls** var būt:
* Madrigāls mūzikā — vokāls daudzbalsīgs skaņdarbs ar laicīgu saturu,
* Madrigāls literatūrā — itāliešu vienstrofas dzejolis, sākotnēji ar idillisku saturu.
SKS 67. ekspedīcija

**SKS 67. ekspedīcija** (*Expedition 67*, *ISS-67*, *Экспедиция МКС-67*) bija ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (*NASA*), Krievijas *[[Roskosmos]]* un Eiropas EKA kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2022. gada 30. marta līdz 29. septembrim.

## Ekspedīcijas gaita
67. ekspedīcija sākās 2022. gada 30. martā ar kosmosa kuģa *[[Sojuz MS-19]]* atvienošanos un turpinājās līdz kosmosa kuģa *[[Sojuz MS-21]]* atvienošanai 2022. gada 29. septembrī.

## Apkalpe

## Iziešanas atklātā kosmosā

## Ārējās saites

* 67. ekspedīcija NASA mājas lapā
Kentaviuss Koldvels-Poups

**Kentaviuss Tanels Koldvels-Poups** (; dzimis  Džordžijas štatā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. 2026. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Memfisas "Grizzlies". 2020. gada NBA čempions Losandželosas "Lakers" sastāvā un 2023. gada čempions Denveras "Nuggets" sastāvā .

## Karjera
Pēc izcilas vidusskolu basketbola karjeras augstskolu basketbolā K. Koldvels-Poups pārstāvēja Džordžijas Universitātes komandu NCAA, kur nospēlēja divas sezonas. Arī NCAA līmenī viņš sevi parādīja izcili, otrajā sezonā gūstot vidēji 18,5 punktus spēlē. 2013. gada NBA draftā viņu Detroitas "Pistons" izraudzījās ar kopējo 8. numuru pirmajā kārtā, un jau no pirmās sezonas K. Koldvels-Poups ieguva ievērojamu spēles laiku un lomu komandā, daļu spēļu sākot pamatsastāvā. Jau otrajā NBA sezonā viņš piedalījās visās spēlēs, tās visas sākot komandas starta pieciniekā.

2017. gada vasarā K. Koldvels-Poups kā brīvais aģents noslēdza līgumu ar Losandželosas "Lakers", kur nospēlēja sekojošās četras sezonas. 2019.—2020. gada NBA sezonā K. Koldvels-Poups kļuva par NBA čempionu Losandželosas "Lakers" sastāvā, dodoties starta pieciniekā visās (21) *play-off* spēlēs, pavadot laukumā vidēji 29 minūtes spēlē un gūstot vairāk nekā 10 punktus vidēji spēlē.

2021. gada augustā K. Koldvels-Poups tika aizmainīts uz Vašingtonas "Wizards" plašā piecu komandu maiņas darījumā, kura ievērojamākais spēlētājs bija Rasels Vestbruks, kurš nonāca "Lakers", bet uz "Wizards" devās arī Kails Kuzma. "Wizards" sastāvā K. Koldvels-Poups uzreiz kļuva par sākuma piecinieka spēlētāju uzbrūkošā aizsarga pozīcijā.

2022. gada jūlijā K. Koldvels-Poups kopā ar Išu Smitu tika aizmainīts uz Denveras "Nuggets" pret Vilu Bārtonu un Monti Morisu. 2023. gadā viņš "Nuggets" sastāvā izcīnīja savu otro NBA čempiontitulu.

2024. gada jūlijā viņš kā brīvais aģents noslēdza līgumu ar citu NBA klubu Orlando "Magic". 2025. gada jūnijā K. Koldvelu-Poupu kopā ar Kolu Entoniju un vairākām nākotnes drafta izvēlēm aizmainīja uz Memfisas "Grizzlies" pret Desmondu Beinu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dolinska

**Dolinska** () ir pilsēta Ukrainas vidienē Kirovohradas apgabala Kropivnickas rajonā. Izvietojusies apgabala dienviddaļā  no apgabala centra Kropivnickas.

## Vēsture
Par pilsētas dibināšanas gadu tiek uzskatīts 1873. gads, kad pa jaunuzbūvēto Znamjankas—Mikolajivas dzelzceļa līniju caur Kazankas staciju izbrauca pirmā lokomotīve. Ciemats pie stacijas sāka veidoties pēc 1884. gada, kad Kazanka kļuva par mezgla staciju. Ciematu nosauca pēc zemes īpašnieka vārda par **Kefaļinu** (*Кефаліне*). 1901. gadā staciju pārdēvēja par godu citai muižniecei Olgai Doļinskai par Dolinsku. 1919. gadā ciematu pārdēvēja par **Ševčenkovi** (*Шевченкове*), bet 1923. gadā izveidoto rajonu pēc stacijas nosauca par Dolinskas rajonu. 1938. gadā Ševčenkovei piešķīra pilsētciemata statusu, bet 1944. gadā to pārdēvēja tagadējā vārdā. Kopš 1957. gada Dolinskai ir pilsētas statuss un līdz 2020. gadam tā bija rajona centrs.

Pilsētā atrodas vairāki pārtikas rūpniecības uzņēmumi, ievērojams dzelzceļa mezgls.

## Atsauces

## Ārējās saites
Novoukrajinka

**Novoukrajinka** () ir pilsēta Ukrainas vidienē Kirovohradas apgabalā, Novoukrajinkas rajona centrs. Izvietojusies apgabala rietumdaļā Čornijtašlikas upes krastos  no apgabala centra Kropivnickas.

## Vēsture
Pilsēta dibināta 1754. gadā kā Pavlovskas (*Павловск*) cietoksnis, pie kura vēlāk izauga apdzīvota vieta. Vēlāk vairākkārt pārdēvēta: **Novopavlovska** (*Новопавловск*, 1764), **Pavlovska** (*Павловский*, 1774; *Павловск*, 1813). 1902. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā. 1938. gadā piešķirts pilsētas statuss.

Pilsētā vairāki pārtikas rūpniecības uzņēmumi, dzelzceļa mezgls.

## Atsauces

## Ārējās saites
Imantas 15. līnija

**Imantas 15. līnija** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Zolitūdē. Iela sākas krustojumā ar Ruses ielu un beidzas krustojumā ar Gramzdas ielu. Kopējais ielas garums ir 254 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Imantas 15. līnijā ir dažāda veida dzīvojamās ēkas (pārsvarā pāra numuru pusē un lielākoties padomju laiku daudzstāvu nami), kā arī divi tirdzniecības centri un to stāvlaukumi.

Vēsturiski ielas sākums bija mūsdienās neesoša Rikšotāju ielas daļa (tās vietā uzcelts Zolitūdes daudzstāvu namu masīvs).

## Ielu savienojumi
Imantas 15. līnija ir savienota ar šādām ielām:
* Ruses iela
* Gramzdas iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Zolitūde

## Atsauces
Estera Dobre

**Estera Dobre** (; dzimusi ) ir bijusī rumāņu brīvā stila cīkstone, 2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, pieckārtīga Eiropas vicečempione.

## Biogrāfija
Ar cīņas sportu Estera Dobre sāka nodarboties 2002. gadā. Viņa ieguva bronzas medaļu 2005. gada Eiropas junioru čempionātā, kā arī sudraba medaļu 2007. gada Eiropas pieaugošo čempionātā. Laikā no 2009. līdz 2012. gadam Dobre izcīnīja vēl četras sudraba medaļas Eiropas čempionātos 48 un 51 kg klasēs. Viņa piedalījās arī 2013. gada Eiropas čempionātā, kur ieguva sudraba medaļu, bet pozitīvas dopinga parauga dēļ tika diskvalificēta uz diviem gadiem un iegūtā medaļa tika atņemta.

Dobre pārstāvēja Rumāniju 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Pekinā, kur startēja 48 kg sieviešu klasē. Viņa zaudēja astotdaļfinālā Salvadoras cīkstonei Ingrīdai Medrano ar tehnisko rezultātu 8-12.

### Galveno sacensību rezultāti
### Olimpiskās spēles

#### Pasaules čempionāti

#### Eiropas spēles

#### Eiropas čempionāti

## Atsauces

## Ārējās saites
Sems Pekinpā

**Deivids Semjuels Pekinpā** (, dzimis , miris ) bija amerikāņu kinorežisors un scenārists.

Vislabāk pazīstams ar savu režisēto 1969. gada vesternu "Mežonīgais bars" (*The Wild Bunch*), par ko viņš tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākais oriģinālscenārijs.

Savās filmās attēlotās vardarbības dēļ Pekinpā ieguva iesauku "Asiņainais Sems" (*Bloody Sam*). Viņa filmu galvenie varoņi bieži ir vientuļnieki vai zaudētāji, kuri dzīves situācijās ir spiesti rīkoties brutāli vai nihilistiski.

Pekinpā personība, ko ietekmēja gadiem ilga alkohola un narkotiku lietošana, ietekmēja viņa profesionālo darbību. Daudzu viņa filmu veidošana ietvēra cīņas ar producentiem un komandu, kas kaitēja viņa reputācijai un karjerai. Veidojis arī tādas filmas kā *[[Major Dundee]]* (1965), "Salmu suņi" (1971), *[[The Getaway (1972. gada filma)|The Getaway]]* (1972), *[[Pat Garrett and Billy the Kid]]* (1973), *[[Bring Me the Head of Alfredo Garcia]]* (1974), *[[Cross of Iron]]* (1977) un *[[Convoy]]* (1978).

## Ārējās saites
Paukošana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

[thumb|[Tilerī dārzs — sacensību norises vieta.]]
200px|thumb|Paukošanu sacensību plakāts.

**[[Paukošana]] [[1900. gada vasaras olimpiskās spēles|1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]** bija viens no 20 oficiālajiem olimpiskajiem sporta veidiem. Paukošanas sacensības tika aizvadītas no 1900. gada 14. maija līdz 27. jūnijam, Francijas galvaspilsētā Parīzē, Tilerī dārzā. Tajās startēja 260 sportisti, visi vīrieši, no 19 valstīm. Sportisti varēja startēt 7 paukošanas disciplīnās. Šī bija pirmā reize, kad paukošanas programmā bija iekļautas paukošanas disciplīnas ar špagu.

Paukošanā visvairāk olimpisko medaļu izcīnīja Francijas sportisti — 15 medaļas (5 zelta, 5 sudraba un 5 bronzas medaļas). Kopumā olimpiskās medaļas izcīnījas četru valstu pārstāvji. Pa divām medaļām paukošanā izcīnīja kubietis Ramons Fonsts, francūzis Albērs Robērs Aijā un francūzis Leons Sē. Austrijas, Itālijas un Kubas paukotāji savām valstīm izcīnīja pirmās olimpiskās medaļas paukošanā.

Paukošana bija vienīgais sporta veids, kurā notika arī profesionāļu sacensības. 
## Sacensību kalendārs
 — Sacensības;  — fināls (medaļu izcīņa)

## Medaļu ieguvēji
### Medaļnieki

### Sportisti ar vairākām medaļām

### Medaļu sadalījums starp valstīm

*  — Pirmās izcīnītās olimpiskās medaļas valstij šajā sporta veidā
*  — Pirmās izcīnītā zelta medaļas valstij šajā sporta veidā
*  — Pirmās izcīnītā sudraba medaļas valstij šajā sporta veidā
*  — Pirmās izcīnītā bronzas medaļas valstij šajā sporta veidā

## Pārstāvētās valstis un sportisti
* 
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs paukošanas sacensībās startēja 260 sportisti (visi vīrieši) no 19 valstīm. Lielākā daļa, 211 sportistu, bija no Francijas. Pirmoreiz paukošanā bija pārstāvēta Argentīna, ASV, Beļģija, Haiti, Irāna, Itālija, Krievijas Impērija, Kuba, Lielbritānija, Nīderlande, Peru, Spānija, Šveice, Ungārija, Vācija un Zviedrija.

*Iekavās uzrādīts sportistu skaits no valsts.*

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Paukošana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Sports Reference'') 
* Paukošana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Olympedia'') 
* Paukošana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Olympics'') 
* De Wael, Herman. *Herman's Full Olympians*: "Fencing 1900".  Accessed 21 January 2006. Available electronically at http://users.skynet.be/hermandw/olymp/fen1900.html .
*
Salmu suņi

**"Salmu suņi"** () ir 1971. gada Apvienotās Karalistes un ASV psiholoģiska trillera filma, kuras režisors un vienas no scenārija autoriem ir Sems Pekinpā. Filmā galvenās lomas atveido Dastins Hofmans un Sjūzena Džordža. Filma ir balstīta uz Gordona Viljamsa 1969. gada romāna *The Siege of Trencher's Farm* motīviem.

Jauns amerikānis un viņa angļu sieva ierodas apmesties Anglijas laukos, kur saskaras ar arvien lielāku vietējo vajāšanu.

Filma ir pazīstama ar tās vardarbīgajām un seksuālajām ainām, kuras cenzēja daudzas filmu vērtēšanas padomes. "Salmu suņi", tāpat kā tajā pašā gadā izlaistās filmas "Mehāniskais apelsīns", "Franču sakarnieks" un "Netīrais Harijs" izraisīja plašas diskusijas par pieaugušo vardarbību filmās.

Filmas pirmizrāde notika 1971. gada novembrī Apvienotajā Karalistē. Lai gan filmas izdošanas brīdī filma tika pretrunīgi vērtēta, daži kritiķi uzskata, ka "Salmu suņi" ir viena no Pekinpā labākajām filmām. Tā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākā oriģinālmūzika.

## Atsauces

## Ārējās saites
Novomirhoroda

**Novomirhoroda** () ir pilsēta Ukrainas vidienē, Kirovohradas apgabala Novoukrajinkas rajonā. Izvietojusies apgabala ziemeļdaļā Velika Visas upes krastos  no apgabala centra Kropivnickas.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta Jaunā Mirhoroda izveidojusies 1740. gadā, kad šeit apmetās Mirhorodas pulka kazaki. 1752. gadā Novomirhoroda kļuva par Novoserbijas administratīvo centru un Krievijas impērijas armijas garnizona mītnes vietu. Pēc Novoserbijas likvidēšanas 1764. gadā tiek izveidoti trīs nometināti kazaku pulki. 1773. gadā piešķirtas pilsētas tiesības vienlaikus ar apriņķa izveidi Vozņesenskas guberņas sastāvā. No 1923. gada līdz 2020. gadam rajona centrs. 2001. gadā Novomirhoroda iekļauta Ukrainas vēsturisko pilsētu sarakstā.

Pilsētā vairāki pārtikas rūpniecības uzņēmumi, notiek ādu pārstrāde.

## Atsauces

## Ārējās saites
Filips Džuričičs

**Filips Džuričičs** (, dzimis ) ir Serbijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Serbijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Džuričičs pārstāv Grieķijas Superlīgas komandu *[[Panathinaikos F.C.|Panathinaikos]]*.

Savu karjeru sācis Serbijas klubā ''Radnički Obrenovac''. Vēlāk pārcēlies uz Nīderlandes komandu ''Heerenveen'', kur nospēlēja trīs gadus. 2013. gadā Džuričičs noslēdza piecu gadu līgumu ar Portugāles Premjerlīgas komandu ''Benfica'', kur gan spēlējis maz, lielu daļu pavadot īrē ''Mainz 05'', ''Southampton'' un ''Anderlecht'' komandās. 2016. gadā pievienojies Itālijas A sērijas komandai ''Sampdoria'', bet 2018. gadā ''Sassuolo''.

Serbijas futbola izlases sastāvā debitējis 2012. gadā.

## Sasniegumi
**Benfica**

* Portugāles Premjerlīga: 2013—14
* Portugāles kauss futbolā: 2013—14
* Taça da Liga: 2013—14
**Panathinaikos**

* Grieķijas kauss: 2023—24

## Ārējās saites
Antonio Sanabrija

**Arnaldo Antonio Sanabrija Ajala** (, dzimis ) ir Paragvajas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Paragvajas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Sanabrija pārstāv Itālijas A sērijas komandu ''Torino''.

Iepriekš spēlējis Itālijas komandās ''Sassuolo'', ''Roma'' un ''Genoa'', kā arī Spānijas komandās ''Sporting Gijón'' un *[[Real Betis]]*.

Paragvajas futbola izlases sastāvā debitējis 2013. gadā.

## Ārējās saites
Ola Aina

**Ola Aina** (, dzimis ) ir Nigērijas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Nigērijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Aina pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu ''Nottingham Forest''.

Dzimis Londonā, Anglijā, kur ''Chelsea'' komandas rindās iesācis savu futbolista karjeru. Ticis izīrēts citam Anglijas klubam ''Hull City'' un Itālijas klubam ''Torino'', ar ko viņš 2019. gadā noslēdza arī pilnvērtīgu līgumu. 2020—21. gada sezonu pavadījis īrē Anglijas Premjerlīgas komandā ''Fulham''.

Pārstāvējis dažādu vecumu Anglijas jauniešu izlases. 2017. gadā debitējis Nigērijas futbola izlases sastāvā. Piedalījies divos Āfrikas Nāciju kausos.

## Ārējās saites
Renans Lodi

**Renans Augustu Lodi dos Santuss** (; dzimis ) ir Brazīlijas futbolists, spēlē kreisās malas aizsarga pozīcijā, Brazīlijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2026. gada Lodi pārstāv Brazīlijas A sērijas komandu *[[Atlético Mineiro]]*.

Savu profesionālo karjeru uzsācis Kuritibas "Atletico Paranaense", kur spēlējis no 2016. līdz 2019. gadam. 2019. gadā noslēdzis sešu gadu līgumu ar Spānijas *[[La Liga]]* komandu *[[Atlético Madrid]]*. 2021. gadā kļuvis par Spānijas čempionu, uzvarot *La Liga* turnīrā.

Brazīlijas futbola izlases sastāvā debitējis 2019. gadā. Piedalījies 2021. gada Copa América.

## Sasniegumi
**Athletico Paranaense**

* Copa Sudamericana: 2018
* Campeonato Paranaense: 2018

**Atletico Madrid**

* La Liga: 2020—21

## Ārējās saites
Ronalds Arauho

**Ronalds Federiko Arauho da Silva** (; dzimis ) ir Urugvajas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Urugvajas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Arauho pārstāv *[[La Liga]]* komandu ''Barcelona''.

Iepriekš spēlējis Urugvajas komandās ''Rentistas'' un *[[Boston River]]*.

Urugvajas futbola izlases sastāvā debitējis 2020. gadā. Piedalījies 2021. gada Copa América.

## Sasniegumi
**Barcelona**

* Spānijas La Liga: 2022—23, 2024—25
* Copa del Rey: 2020—21, 2024—25
* Spānijas Superkauss: 2023, 2025, 2026

**Urugvaja**
* 2024. gada Copa América: 3. vieta

## Atsauces

## Ārējās saites
Politisko represiju upuru piemiņas diena

[250px|thumb|Padomju Savienības politisko represiju upuriem 1991. gadā veltīts akmens Lubjankas laukumā [Maskavas centrā]]

**Politisko represiju upuru atceres diena** () ir Krievijas Federācijā 30. oktobrī atzīmēta diena, kad piemin Padomju Savienības politisko represiju upurus. To 1991. gadā ar likumu „Par politisko represiju upuru reabilitāciju” kā oficiālu piemiņas dienu pieņēma Krievijas Augstākā padome. Saskaņā ar oficiālajiem datiem, no 1921. līdz 1953. gadam padomju varasiestāžu masveida represijās cieta 4 060 306 cilvēki, no kuriem 799 455 tika nošauti.

## Skatīt arī
* Butovas poligons
* Komunarka (poligons)
* Komunistiskā genocīda upuru piemiņas diena

## Atsauces

## Ārējās saites

* Tiešsaistes datubāze „PSRS politiskā terora upuri”
Rodrigo De Pols

**Rodrigo Havjers De Pols** (, dzimis ) ir Argentīnas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Argentīnas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2026. gada De Pols pārstāv ASV augstākās līgas komandu *[[Inter Miami CF|Inter Miami]].*

Iepriekš pārstāvējis Argentīnas klubu ''Racing Club'', Spānijas klubus ''Valencia'' un *[[Atletico Madrid]],* kā arī Itālijas klubu ''Udinese''.

Argentīnas futbola izlases sastāvā debitējis 2018. gadā. Kopā ar izlasi uzvarējis 2021. gada Copa América un arī 2024. gada Copa América .

## Sasniegumi
**Argentīna**

* FIFA Pasaules kauss: 2022
* Copa América: 2021, 2024
## Atsauces

## Ārējās saites
Atgriezenisks process

**Atgriezenisks process** termodinamikā ir process, kurš var norisināties abos virzienos ar pilnībā vienādiem termodinamiskās sistēmas starpstāvokļiem, neradot apkārtējā vidē nekādas izmaiņas. Atgriezenisks process ir līdzsvarots. Noslēdzoties atgriezeniska procesa ciklam (sistēmai atgriežoties sākumstāvoklī), nerodas entropijas izmaiņa. Īstenībā visi procesi ir neatgriezeniski, par atgriezeniskiem pieņem kvazistatiskus procesus, kuru novirzes no atgriezeniska procesa ir mazas.

Tādas siltuma mašīnas, kurā norisinās tikai atgriezeniski procesi, darbu apraksta Karno cikls.
Dižā prīmula

**Dižā prīmula** () ir prīmulu dzimtas suga. Tās dabiskais izplatības areāls Eiropā ziemeļos ir diezgan tuvu Baltijas valstīm, taču dižā prīmula Latvijas teritorijā  konstatēta tikai kā dārzbēglis. Salīdzinājumā ar gaiļbiksīti, kopumā tā ir nedaudz masīvāka, gaišziedaināka, bez izteiktiem (dzeltenoranžiem) plankumiem vainaga rīklītes pamatdaļā un ar mazliet lielākiem ziediem. Kauss salīdzinoši blīvāk piegulst pie vainaga stobriņa (nevis atstāj tikko jaušami uzpūstu un atstāvošu iespaidu kā gaiļbiksītei).

## Atsauces