Lizergīnskābes dietilamīds

**Lizergīnskābes dietilamīds** jeb **LSD** ((6a*R*,9*R*)-*N*, *N*-dietil-7-metil- 4,6,6a,7,8,9-heksahidroindolo- [4,3-*fg*]hinolīn-9-karboksamīds) ir psihoaktīva viela, kas pazīstama kā psihedēlisks halucinogēns un enteogēns. Tas ir ergolīnu grupas alkaloīds.

LSD iedarbojas uz cilvēku, radot spēcīgus emocionālus pārdzīvojumus un domāšanas izmaiņas, kā arī vīzijas un vizualizācijas, sinestēziju, telpas un laika uztveres izmaiņas un garīgu pieredzi. Ir iespējamas tādas negatīvas psiholoģiskas reakcijas kā paranoja un panika, kā arī vispārīga apgrūtināta spēja uztvert apkārtējo vidi. Viela organismam parasti lietotajās devās ir relatīvi netoksiska, tā nerada atkarību. Minētās īpašības to padara par vienu no iecienītākajām psihotropajām vielām.

LSD 1938. gadā sintezēja Alberts Hofmanis, bet 1947. gadā farmācijas kompānija *[[Sandoz Laboratories]]* pirmoreiz to izlaida tirdzniecībā ar nosaukumu ***Delysid*** kā zāles pret dažādām psihiatriskām diagnozēm. LSD bija nozīmīga loma 1960. gadu jaunatnes kontrkultūrā. Kad LSD pastiprināti sāka lietot ārpus medicīniskās vides, to 1960. gadu beigās aizliedza. Mūsdienās viela ir nelegāla un gandrīz visā pasaulē kriminalizēta.

Abreviatūra LSD ir cēlusies no vācu valodas (*Lyserg-Säure-Diäthylamid*).

## Vēsture
[thumb|150px|right|Psihologa [Timotijs Līrijs|Timotija Līrija arestēšana 1972. gadā]]
LSD pirmo reizi ieguva šveiciešu ķīmiķis Alberts Hofmanis 1938. gada 16. novembrī. To, ka jauniegūtais savienojums ir psihoaktīvs, viņš nojauta 1943. gada 16. aprīlī, kad nejauši ar šo vielu notraipot pirkstus, ieņēma ļoti nelielu LSD devu. 1943. gada 19. aprīlī Hofmanis tīši ieņēma 250 µg (mikrogramu) lielu LSD devu, kas pilnībā apstiprināja viņa pārliecību. 1943. gada 19. aprīli Hofmanis nosauca par Velosipēda dienu, un šī diena mūsdienās tiek īpaši atzīmēta psihedēliskās subkultūras pārstāvju vidū.

Kopš 1947. gada LSD sāka ražot kā psihiatrisku medikamentu ar nosaukumu *Delysid* un psihiatriskajās klīnikās tika veikti plaši pētījumi par LSD izmantošanu psihiatrijā, tai skaitā arī eksperimenti ar cilvēkiem. No 1940. gadu beigām līdz pat 1970. gadu vidum notika plaši LSD pētījumi un pārbaudes. 15 gadu laikā, sākot no 1950. gada, LSD un citu halucinogēnu pētījumi tika aprakstīti vairāk kā 1000 zinātniskajās publikācijās, vairākos desmitos grāmatu, tika veiktas 6 starptautiskas sanāksmes un LSD tika izrakstīts kā zāles vairāk kā 40 000 pacientu. Filmu aktieris Kerijs Grānts bija arī viens no tiem cilvēkiem, kurš veica LSD psihoterapijas kursu. Daudzi psihiatri sāka lietot vielu arī izklaidei un dalījās ar saviem draugiem. Ļoti plašus eksperimentus veica psihologs Timotijs Līrijs, kas ļāva LSD atpazīstamībai sasniegt ļoti plašas ļaužu masas.

1960. gados attīstījās liela subkultūra, kas izmantoja LSD tās patīkamo un izklaidējošo īpašību dēļ: lai veicinātu kreatīvo un garīgo domāšanu un nokļūtu citos apziņas stāvokļos. Ievērojamākie cilvēki, kas tika pieskaitīti šai subkultūrai un veicināja interesi par LSD un citām psihedēliskajām vielām vēl plašākā sabiedrībā, bija Timotijs Līrijs un vairāki psihedēliskā roka izpildītāji: *[[Grateful Dead]]*, Džimijs Hendrikss, *[[Pink Floyd]]*, *[[Jefferson Airplane]]* un *[[The Beatles]]*. LSD, līdzās marihuānai un psilocibīna sēnēm, kļuva par vienu no iecienītākajām psihotropajām vielām hipiju vidū.

1960. gadu beigās, kad LSD kļuva par plaši lietotu izklaidējošu vielu un tā pēc Narkotiku apkarošanas administrācijas uzskatiem nedeva leģitīmus rezultātus medicīnā, LSD tika aizliegts. Pēdējā valsts, kas legāli ražoja un izplatīja LSD, bija Čehoslovākija (līdz 1975. gadam). LSD turpināja izplatīt un lietot nelegāli. Mūsdienās LSD popularitāte psihedēlisko vielu vidū ir kritusies. Piemēram, 2004. un 2005. gada aptaujā ASV iedzīvotāji, kuri bija lietojuši halucinogēnus pirmoreiz, visbiežāk bija izmēģinājuši psilocibīna sēnes (52%) un MDMA (43%), kamēr LSD bija lietojuši tikai 14%. Līdzās LSD nelegālajai lietošanai mūsdienās joprojām notiek arī pētījumi medicīnā par LSD iespējamu izmantošanu ārstniecībā.

## Iegūšana
LSD iegūst sintētiski no lizergīnskābes, pievienojot tai dietilamīda grupu. Lizergīnskābe atrodama melnajos graudos.

## Raksturojums
thumb|175px|right|LSD molekulas 3D attēls

### Fizikālais raksturojums
LSD ir cieta viela bez garšas, smaržas un krāsas. Labi šķīst ūdenī; no ūdens šķīdumiem kristalizējas prizmveida kristālu veidā. Viela ir jūtīga pret skābekli, ultravioleto gaismu un hloru. Šajās vidēs tā degradējas.

### Bioloģiskais raksturojums
LSD ir viena no iedarbīgākajām psihoaktīvajām vielām. Tā tiek pieskaitīta psihedēlisko vielu klasei. Tipiska LSD deva tiek izteikta mikrogramos (μg), atšķirībā no citiem preparātiem, ko dozē miligramos. LSD ir apmēram 5 — 10 tūkstošus reižu aktīvāka par meskalīnu. LSD iedarbības efekts ir jūtams jau pie devas lieluma 25 μg. Daudz LSD paliek asinīs un citur; līdz smadzenēm nonāk tikai apmēram 30 — 40 tūkstoši LSD molekulu. LSD iedarbības mehānisms vēl nav līdz galam izpētīts, bet tam ir saistība ar serotonīna metabolismu (LSD ir serotonīna struktūranalogs).

## Lietošana un iedarbība
LSD lieto iekšķīgi kā spēcīgu psihotropo vielu. Parasti šī viela tiek iesūcināta dzēšlapā, cukurgraudā vai želatīnā. To var uzņemt arī ar ēdienu, dažādiem dzērieniem. LSD iedarbība sākas aptuveni 30 minūšu laikā pēc vielas apēšanas un var ilgt līdz 14 stundām. Introvenoza uzņemšana būtiski atšķiras no citām psihotropajām vielām — LSD injicējot, lietotājs pamana pirmos vielas efektus tikai pēc 30 minūtēm, tāpēc tā nav praktiska.

LSD devu parasti mēra markās. Viena LSD marka (dzēšlapa) satur 30—100 μg LSD, bet tā var būt dozēta līdz pat 200 μg un vairāk.

### Mikrodozēšana
21. gadsimtā ir kļuvusi populāra LSD lietošana ļoti mazos daudzumos (10—30 μg). Šādos daudzumos LSD lieto, lai stimulētu domāšanu un uzlabotu produktivitāti, bet izvairītos no paģirām un citiem negatīviem blakusefektiem, ko izraisa, piemēram, kofeīnu saturoši dzērieni un amfetamīns.

### Psiholoģiskā iedarbība
thumb|220px|right|Ar LSD piesūcināts papīrs (markas)

LSD parasti lietotajās devās (50—200 μg) cilvēkā izraisa spēcīgus psiholoģiskus iespaidus, ko sauc par *ceļojumu* (psihedēliskā pieredze). LSD iedarbojas kā psihes procesu katalizators. Pretstatā heroīnam, benzodiazepīniem vai alkoholiskajiem dzērieniem, LSD neļauj nomierināties un aizmirst ikdienas problēmas, bet lietotājs daudz vairāk sāk par tām domāt un tās analizēt. Lietošanas laikā pastiprināti var izvērtēt sevi savu dzīvi, emocijas un personību. Pēc vielas iedarbības beigām tās lietotājam var būt izmainījusies personība un uzskati par dzīvi.

Iedarbībai ir ļoti svarīgs vielas lietotāja tā brīža garīgais noskaņojums un apkārtējā vide. Jo patīkamāk un drošāk lietotājs jūtas, jo patīkama būs paredzamā iedarbība. Ja lietotājs pirms LSD lietošanas ir depresīvs, tad liela iespējamība, ka pēc LSD ieēšanas depresija saasināsies.

LSD iedarbību raksturo arī krāšņas un daudzpusīgas audiālās un vizuālās halucinācijas un sensoriskās uztveres maiņa. Tiek pastiprināti uztvertas krāsas un spilgtums. Statiskie apkārtējie objekti kļūst kustīgi, tie var mainīt formu. Parādās abstrakti, nepriekšmetiski objekti, kaleidoskopiskas vīzijas un struktūras ar sarežģītām ģeometriskām plaknēm un vairākām dimensionalitātēm, kas ir īpaši izteikti ar aizvērtām acīm vai tumšā vidē. Audiālās halucinācijas izpaužas kā atbalsojošas skaņas, visu apkārtējo skaņu pastiprināts skaļums un intensitāte, mūzikas intensifikācija, pastiprināta izjušana. Iespējama sinestēzija. Ir novērojami arī laika uztveres traucējumi, ārpusķermeņa pieredze, savas identitātes zudums un vājināta spēja atšķirt sevi no apkārtējās vides un priekšmetiem, kādu augstāku kosmisko likumsakarību atklāšana. Pastiprinās radošās domāšanas spējas.

Tāpat kā citi psihedēliskie halucinogēni LSD neizraisa īstas halucinācijas jeb stāvokli, kad nav atšķiramas priekšmetiskās halucinācijas no realitātes. Šāda iedarbība ir saistāma ar delīriju un murgiem, ko izraisa antiholīnerģiskie halucinogēni, bet kas LSD iedarbībai nav raksturīga.
lang=lv|thumb

### Fizioloģiskā iedarbība
LSD ļoti spēcīgi iedarbojas uz prātu, bet uz ķermeni ietekme ir mazāk izteikta. Ir novērots, ka LSD:
* paplašina acu zīlītes,
* pazemina vai paaugstina ķermeņa temperatūru,
* paaugstina cukura līmeni asinīs,
* paātrina sirdsdarbību,
* vājina muskuļus un pastiprina refleksus,
* mazina ēstgribu un ierosina bezmiegu, retāk nelabumu un analgēziju.

### Tolerance un atkarības potenciāls
LSD lietošana uz pāris dienām rada toleranci, kas novērš ilgstošu un biežu šīs vielas lietošanu. Tāpat rodas tolerance pret līdzīgām psihedēliskajām vielām, kas iedarbojas uz serotonīnu, piemēram, psilocibīnu un meskalīnu.

LSD nav atkarību izraisošs. Pētījumos ar cilvēku un dzīvnieku subjektiem nav novērots, ka LSD rada pozitīvu pastiprinājumu (*positive reinforcement*).

### Negatīvie aspekti
LSD var pastiprināt negatīvās sajūtas, ko cilvēks jūt pirms vielas uzņemšanas. Lietošanas laikā faktori, kas ikdienā cilvēkam liek justies slikti, var likt justies daudz sliktāk. Ja cilvēks LSD iedarbībā atrodas nepatīkamā, trauksmainā vai trokšņainā vidē, var rasties panikas lēkmes vai intensīvas bailes vielas lietošanas laikā. LSD ļoti retos gadījumos var izsaukt psihozi, kas var saglabāties pēc iedarbības beigām. LSD pastiprina suģestiju — cilvēki vielas iedarbības laikā ir vieglāk ietekmējami.

Pēc vielas lietošanas atsevišķai daļai cilvēku ir novēroti atgriezeniski psiholoģiskie efekti (*flashbacks*), kad cilvēkam uz brīdi var šķist, ka viņš atkal atrodas vielas iedarbībā. Daudz retāk ir novēroti halucinogēnu paliekošie uztveres traucējumi (HPPD).

Lietojot LSD, cilvēks var neadekvāti novērtēt apkārtējo vidi, tādēļ bīstama ir transportlīdzekļu vadīšana LSD iespaidā. Arī jebkuras citas darbības, kas saistītas ar kritisku lēmumu pieņemšanu, var beigties ar traumatismu. Var būt bīstami LSD lietot kopā ar citām psihoaktīvām vielām vai medikamentiem. Tāpat ir bīstami LSD lietot emocionāli nelīdzsvarotiem cilvēkiem, cilvēkiem ar maniakālo depresiju, šizofrēniju un citām smagām garīgām slimībām, jo LSD ietekmē šīs slimības var progresēt.

LSD bīstamība arī ir saistāma ar vielas nelegālās aprites sekām, piemēram, nezināmo izcelsmi vai sastāvu. Ļoti izplatīta ir citu psihedēlisko vielu pārdošana, kas, pircējam nezinot, tiek piedāvātas kā LSD, bet, kas nav LSD. Tās var būt, piemēram, 25I-NBOMe, ALD-52, DOB, 5-MeO-AMT un citas par LSD bīstamākas vielas.

LSD raksturīgs ļoti minimāls toksiskums. Lai šo vielu nāvējoši pārdozētu, ir nepieciešama simtiem un tūkstošiem reižu lielāka deva nekā standarta psihotropā deva. Līdz šim cilvēka nāve no LSD pārdozēšanas nav konstatēta.

LSD letālā deva (LD50) žurkām ir 16,5 mg/kg.

## Ārstnieciskās īpašības
thumb|140px|right|LSD pudelīte no Šveices klīniskajām pārbaudēm
Viena vielas uzņemšanas reize var radīt spēcīgus, uz visu dzīvi paliekošus iespaidus un personības izmaiņas, tāpēc ir pastiprināta medicīniska interese par tās iespējamu lietojumu garīgu slimību un atkarību ārstēšanā, tomēr vielas iedarbības neprognozējamības dēļ tā ir palikusi vien pētījumu līmenī.

1950. un 1960. gados pirms vielas masveida aizliegšanas to ļoti sekmīgi izmantoja psihoterapijā, alkoholisma ārstēšanā un sāpju mazināšanā. Vairāki 1950. gadu pētījumi norāda, ka LSD alkoholisma ārstēšanas efektivitāte ir 50%, kas ir salīdzinoši augsts rādītājs, piemēram, anonīmo alkoholiķu biedrībās alkoholisms tiek izārstēts 10% gadījumu. LSD un psilocibīns ir izrādījies ļoti efektīvs klastera galvassāpju ārstēšanā. Tie ne vien akūti mazina šīs galvassāpes, bet arī var novērst šādu galvassāpju atkārtošanos nākotnē.

2008. gadā tika uzsāktas klīniskās pārbaudes par vielas potenciālu ar vēzi neglābjami slimo pacientu nemiera mazināšanā. Sākotnējie rezultāti ir daudzsološi un negatīvi blakusefekti nav novēroti.

## Legalitāte

### Latvijas normatīvais regulējums
LSD ir iekļauts Latvijā kontrolējamo narkotisko vielu, psihotropo vielu un prekursoru I sarakstā (aizliegtās sevišķi bīstamās narkotiskās vielas, tām pielīdzinātās psihotropās vielas un augi). Saskaņā ar likuma "Par Krimināllikuma spēkā stāšanās un piemērošanas kārtību" 2. pielikumu LSD daudzums līdz 0,001 gramam atzīstams par nelielu, bet virs 0,002 grama — par lielu.

Par LSD lietošanu vai uzglabāšanu nelielos apmēros izsaka brīdinājumu vai uzliek naudas sodu līdz 280 eiro. Par LSD izgatavošanu, iegādāšanos, glabāšanu, pārvadāšanu un pārsūtīšanu var piespriest naudas sodu vai piespiedu darbu, vai īslaicīgu brīvības atņemšanu, vai brīvības atņemšanu līdz 10 gadiem un policijas kontroli uz 3 gadiem. Ja tas tiek darīts realizācijas nolūkā, tad cietumsods var būt līdz 15 gadiem.

## Skatīt arī
* Psihedēlija
* Psihedēliskā pieredze
* Lizergīnskābes amīds (LSA)

## Atsauces

## Literatūra
* BBC News: Pont-Saint-Esprit poisoning: Did the CIA spread LSD?.
* *Bebergal, Peter*, "Will Harvard drop acid again? Psychedelic research returns to Crimsonland", *[[The Phoenix]]* (Bostona), 2008. gada 2. jūnijs.
* *Grof, Stanislav*. *LSD Psychotherapy*. (2001. gada 10. aprīlis)
* *Lee, Martin A*. un *Bruce Shlain*. *Acid Dreams: The Complete Social History of LSD: The CIA, the Sixties, and Beyond* (1992) 
* *Marks, John*. *The Search for the Manchurian Candidate: The CIA and Mind Control* (1979), 
* *Roberts, Andy*. *Albion Dreaming: A Popular History of LSD in Britain* (2008), Marshall Cavendish,U.K, 
* *Stevens, Jay*. *Storming Heaven: LSD And The American Dream* (1998) 
* *Hofmann, Albert*. ''LSD My Problem Child: Reflections on Sacred Drugs, Mysticism and Science''  (1983) 
* *Henderson, Leigh A.* un *William J. Glass*. *LSD: Still With Us After All These Years: Based on the National Institute of Drug Abuse Studies on the Resurgence of Contemporary LSD Use* (1st edition 1994, 2nd edition 1998) 
* *de Rios, Marlene Dobkin* un Oscar *Janiger*. ''LSD, spirituality, and the creative process'' (2003, Inner Traditions) 
* 

## Ārējās saites

* 
*