open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jakubu

**Jakubu Ajegbeni** (, dzimis ), pazīstams ka **Jakubu**, ir bijušais Nigērijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Nigērijas futbola izlases dalībnieks.

Lielu savu karjeras daļu pavadījis Anglijā, kur Premjerlīgā spēlējis ''Portsmouth'', ''Middlesbrough'', ''Everton'' un *[[Blackburn Rovers]]*. Kopumā Premjerlīgā aizvadījis vairāk nekā 250 mačus un guvis 96 vārtus.

Nigērijas futbola izlases sastāvā debitējis 2000. gadā. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā un 2000. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Sasniegumi
**Maccabi Haifa**

* Izraēlas Premjerlīga: 2000–01, 2001–02

**Portsmouth**

* Anglijas līgas Pirmā divīzija: 2002–03

## Ārējās saites
Pīters Odemvingijs

**Pīters Osaze Odemvingijs** (, dzimis ) ir bijušais Nigērijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Nigērijas futbola izlases dalībnieks.

Dzimis Taškentā, Uzbekistānā, kur dzīvojis līdz 12 gadu vecumam. Viņa tēvs ir no Nigērijas, bet māte no Krievijas. Savu futbolista karjeru uzsācis Nigērijā, bet 2002. gadā pārcēlies uz Beļģiju. 2004. gadā pievienojies Francijas komandai *[[Lille OSC]]*, kur trīs sezonu laikā kopumā aizvadījis 100 mačus. 2007. gadā pievienojies Krievijas komandai *[[FC Lokomotiv Moscow|Lokomotiv Moscow]]*, bet 2010. gadā Anglijas komandai *[[West Bromwich Albion FC|West Bromwich Albion]]*, kur spēlējis līdz 2013. gadam. Vēlāk Anglijas Premjerlīgā spēlējis arī *[[Cardiff City F.C.|Cardiff City]]* un *[[Stoke City F.C.|Stoke City]]* rindās. Spēlētāja karjeru noslēdzis Indonēzijā.

Nigērijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā. Izcīnījis sudraba medaļu 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Sasniegumi
**Louvière**

* Beļģijas kauss: 2002—03

## Ārējās saites
Sebastjēns Skillači

**Sebastjēns Žans Baptists Skillači** (, dzimis ) ir bijušais Francijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks.

Savu profesionālo debiju piedzīvojis 1997—98. gada Francijas 2. līgas sezonā ''Toulon'' komandas rindās. 1998. gadā pievienojies ''Monaco''. 2004. gadā spēlējis UEFA Čempionu līgas finālā. 2006. gadā Skilači noslēdza līgumu ar ''Lyon'', kur pavadījis divas sezonas un izcīnījis divus *[[Ligue 1]]* čempionu titulus. 2008. gadā pievienojies Spānijas komandai ''Sevilla''. Izcīnījis Spānijas Karaļa kausu. Vēlāk spēlējis Anglijas Premjerlīgas komandā ''Arsenal'', bet karjeru noslēdzis ''Bastia''.

Francijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2008. gada Eiropas čempionātā un 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Ajaccio**

* Francijas 2. līga: 2001—02

**Monaco**

* Coupe de la Ligue: 2002—03

**Lyon**

* Francijas 2. līga: 2006—07, 2007—08
* Francijas kauss: 2007—08
* Trophée des Champions: 2006

**Sevilla**

* Spānijas Karaļa kauss: 2009—10

## Ārējās saites
Aleksandrs Cjolis

**Aleksandrs Cjolis** (, dzimis ) ir bijušais Grieķijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Grieķijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā spēlējis Grieķijā, Vācijā, Itālijā, Spānijā, Francijā, Kiprā, Turcijā, Skotijā un Saūda Arābijā.

Grieķijas futbola izlases sastāvā debitējis 2006. gadā. Piedalījies 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2008. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Werder Bremen**

* Vācijas kauss: 2008–09

**APOEL**

* Kipras Pirmā divīzija: 2012–13

## Ārējās saites
Armagedons

[thumb| Tel Megido ar arheoloģiskām paliekām no [Bronzas laikmets|bronzas un dzelzs laikmeta]]
thumb| ''Tel Megido'' drupas
Saskaņā ar Atklāsmes grāmatu kristiešu Bībeles Jaunajā Derībā, **Armagedons** ( *Harmagedōn*, vēlīnā ,  *Məgīddō*) ir pareģotā karaspēka pulcēšanās vieta cīņai beigu laikos, kas tiek dažādi interpretēta kā burtiska vai simboliska vieta. Šis termins tiek lietots arī vispārīgā nozīmē, lai apzīmētu jebkuru pasaules gala scenāriju. Islāma teoloģijā **Harmagedons** ir minēts arī Hadithā kā Lielākais Armagedons vai *Al-Malhama Al-Kubra* (lielā kauja).

Megido "kalns" Izraēlas ziemeļos patiesībā nav kalns, bet gan tela (paugurs vai kalns, ko radījušas daudzas cilvēku paaudzes, kas dzīvo un pārbūvē celtnes tajā pašā vietā), uz kura tika uzcelti seni forti, lai apsargātu *Via Maris*, senu tirdzniecības ceļu, kas savieno Ēģipti ar Sīrijas, Anatolijas un Mezopotāmijas ziemeļu impērijām. Megido bija dažādu seno kauju vieta, tostarp viena 15. gadsimtā pirms mūsu ēras un viena 609. gadā pirms mūsu ēras. Netālu esošais modernais Megido ir kibucs Kišonas upes apgabalā.

## Atsauces
Blusu grīslis

**Blusu grīslis** () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Centrāleiropā un Rietumeiropā. Latviju šķērso blusu grīšļa izplatības areāla austrumu robeža, tādēļ valsts rietumu, ziemeļu un vidusdaļā augs sastopams retumis, valsts austrumu rajonos ļoti reti, dažviet nav atrasts vispār.

Augs aug purvainās pļavās un zāļu purvos ar skraju veģetācijas segumu, nereti kaļķainās vietās.

## Apraksts
Blusu grīslis ir daudzgadīgs, 10—35 cm garš grīšļu dzimtas lakstaugs, kurš pieaug vienvārpas grīšļu grupai.

Augs ir vienmājnieks — tā vīrišķie un sievišķie ziedi atrodas uz viena auga, sievišķie vārpiņas apakšdaļā, un vīrišķie ir augšdaļā. Augs veido skraju ceru. Tā stublājs ir apaļš, lapas ir pavedienveidīgas un īsākas nekā stublājs. Vīrišķie ziedi vārpiņas galā ir šauri vālesveidīgajā daļā. Tūlīt zem tās ir slīpi lejupvērsti vai horizontāli atstāvoši 5—11 pūslīši, kas veido vārpiņas sievišķo daļu. Augļa pūslīši ir slaidi, iegareni, 0,4—0,6 cm gari, kuri kļūst spīdīgi un tumšbrūni, kad nogatavojas. Segplēksne ir ovāla, gaišbrūna, un mazliet īsāka nekā pūslītis. Zied maijā, jūnijā.

## Atsauces
Belfāsta (filma)

**"Belfāsta"** () ir 2021. gada Apvienotās Karalistes drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Kenets Brana. Filmā galvenās lomas atveido Katrīna Balfa, Džūdija Denča, Džeremijs Dornans, Kīrens Haindzs, Kolins Morgans un Džūds Hills.

Filma, ko Brana ir nodēvējis par savu "personīgāko filmu", vēsta par jauna zēna bērnību Belfāstā, Ziemeļīrijā, Ziemeļīrijas konflikta sākumposmā 1969. gadā.

"Belfāsta" savu pirmizrādi piedzīvoja . Filma tika izrādīta 2021. gada Toronto Starptautiskajā kinofestivālā. Latvijā filmas pirmizrāde notika . Filma saņēma kritiķu atzinību par Branas režiju un scenāriju, kinematogrāfiju un aktierspēli. Filmas ienākumi sasniedza vairāk nekā 48 miljonus ASV dolārus.

Filmu nominēja 94. Kinoakadēmijas balvai septiņās kategorijās, tai skaitā kategorijās "Labākā filma", "Labākais režisors", "Labākā aktrise otrā plāna lomā" (Denča) un "Labākais aktieris otrā plāna lomā" (Haindzs). Filma saņēma vienu Oskaru kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". "Belfāsta" tika nominēta arī 79. Zelta globusa balvai septiņās kategorijās, Kritiķu izvēles kino balvai 11 kategorijās un 75. BAFTA kino balvai sešās kategorijās. Nacionālā kinofilmu pārraudzīšanas padome to izvēlējās kā vienu no 10 labākajām 2021. gada filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Apmetums

**Apmetums** () ir celtniecības materiāls, kas izgatavots no pildvielām, saistvielas un ūdens. Apmetums tiek uzklāts slapjš un sacietē līdz ļoti blīvai cietai vielai. To izmanto kā dekoratīvu pārklājumu sienām un griestiem, ārsienām, kā arī kā skulpturālu un māksliniecisku materiālu arhitektūrā. Apmetumu var uzklāt uz tādiem celtniecības materiāliem kā metāls, metāla režģi, betons, gāzbetona bloki vai māla ķieģeļi un dubļu ķieģeļi () dekoratīviem un strukturāliem nolūkiem.

## Skatīt arī
* Līstes un apmetums

## Atsauces

## Turpmāka lasīšana
* 
* 
* 
*
Maikls Dosons

**Maikls Ričards Dosons** (, dzimis ) ir Anglijas bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis *[[Nottingham Forest]]* komandā, bet 2005. gadā pievienojies ''Tottenham Hotspur'' komandai. 2008. gadā ar komandu ieguvis Anglijas Līgas kausu. 2014. gada augustā Dosonu iegādājās ''Hull City'' komanda. Pirmajā sezonā ar komandu izkritis un Anglijas čempionātu, bet jau nākamajā sezonā palīdzējis komandai atgriezties Premjerlīgā. Savu karjeru noslēdzis *Nottingham Forest*.

Anglijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Tottenham Hotspur**

* Anglijas Līgas kauss: 2007—08

## Ārējās saites
Ģipškartons

[thumb|Ar [mastika|mastiku salīmētas ģipškartona plāksnes]]
**Ģipškartons** ir celtniecības materiāls, ko veido starp kokšķiedru vai kartona loksnēm ekstrudēts kalcija sulfāta dihidrāts (ģipsis). Ģipsim mēdz piejaukt celulozes šķiedru, stikla vati vai šo materiālu maisījumu, kā arī plastifikatoru, putu veidotāju un piedevas, kas samazina pelēšanu, uzliesmojamību un ūdens uzsūkšanos. Ģipškartonu izmanto iekšējo sienu un griestu būvniecībā.

Ziemeļamerikā ģipškartons kļuva izplatīts 20. gadsimta vidū kā laiku un darbu ietaupoša alternatīva līstēm un apmetumam.

## Vēsture Eiropā
Rīgā 1938. gadā tika uzcelta pirmā ģipškartona rūpnīca Eiropā — AS "Rīgas ģipsis". No fabrikas nosaukuma cēlies joprojām izmantojamais ģipškartona lokšņu nosaukums — rīģipsis. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Zvērs (Atklāsmes grāmata)

[thumb| (no ''[Apokalipses gobelēns|Tapisserie de l'Apocalypse* [[Anžē]], Francijā). Viduslaiku gobelēns, kura detaļā redzams Jānis, pūķis un jūras zvērs]]
*'Zvērs''' (Koinē Grieķu: Θηρίον, ) var attiekties uz vienu no diviem Jāņa atklāsmes grāmatā aprakstītajiem zvēriem.

Pirmais zvērs iznāk "no jūras", un pūķis viņam piešķir autoritāti un spēku. Šis pirmais zvērs sākotnēji ir minēts Atklāsmes grāmatā 11:7 kā iznācis no bezdibeņa. Viņa izskats ir sīki aprakstīts Atklāsmes grāmatā 13:1–10, un daži noslēpumi, kas slēpjas aiz viņa parādīšanās, ir atklāti Atklāsmes grāmatā 17:7–18.

Otrais zvērs nāk "no zemes" un liek visām zemes tautām pielūgt pirmo zvēru. Otrais zvērs ir saistīts ar Atklāsmes 13:11–18 viltus pravieti.

Abi zvēri ir saskaņoti ar pūķi, opozīcijā pret Dievu. Viņi vajā "svētos" un tos, kas "nepielūdz [jūras] zvēra tēlu" un ietekmē zemes ķēniņus pulcēties Armagedona kaujai. Abus zvērus uzvar Kristus un iemet uguns ezerā, kas minēts Atklāsmes grāmatā 19:18–20.

## Piezīmes
Babilonas netikle

[thumb|300x300px| Bābeles netikle ilustrācijas krāsainā versija no [Mārtiņš Luters|Martina Lutera 1534. gada Bībeles tulkojuma]]
**Lielā Bābele**, plašāk pazīstama kā **Bābeles (Babilonas) netikle**, attiecas gan uz simbolisku sievietes tēlu, gan uz ļaunuma vietu, kas minēta Bībeles Jāņa atklāsmes grāmatā. Tās pilnais nosaukums ir minēts atklāsmē 17 (5. pantā) kā "Noslēpums, lielā Babilona, visas zemes netiklības un netīrības māte" ( ; transliterācija: *mystērion, Babylōn hē megalē, hē mētēr tōn pornōn kai tōn bdelygmatōn tēs gēs*). Atklāsmes grāmatā 17 (18. pants) teikts, ka sieviete patiesībā ir "lielās pilsētas, kas valda pār zemes ķēniņiem", atveidojums.

## Rakstu vietas no Atklāsmes
Atklāsmes grāmatas "lielā netikle" ir aprakstīta 17. nodaļā:

:: — Atklāsmes 17:1–18

## Simbolisms
thumb|Babilonas prostitūta, kā to ilustrējis Herrada no Landsbergas ''Hortus deliciarum'', 1180 .
Netikle (jeb citās valodās *padauza*, *prostitūta*) ir saistīta ar Atklāsmes zvēru (Koinē Grieķu: Θηρίον, ), saistība ar tikpat ļaunu valstību. Vārdu "netikle"/"padauza" var tulkot arī metaforiski kā "elku draudzene". Tiek pareģots, ka netikles apokaliptiskā krišana notiks zvēra tēla rokās ar septiņām galvām un desmit ragiem. Kristīgajā eshatoloģijā ir daudz spekulāciju par to, ko simbolizē netikle un zvērs, kā arī par iespējamo ietekmi uz mūsdienu interpretācijām.

Karolīna Vandera Stišele (Caroline Vander Stichele (2000)) pierādīja, ka stāstījums par Babilonas netikli ebreju Bībeles pravietiskajās grāmatās seko daudziem tiem pašiem galvaspilsētu personifikācijas modeļiem, kā sievietes, kuras veic "prostitūciju / netiklību" un/vai "laulības pārkāpšanu". Tiek apgalvots, ka šīs galvaspilsētas, kas pārstāv valstis, kuras tās pārvalda, ir izdarījušas dažādus grēkus, kas ir padarījuši tās seksuāli izlaidīgas, un tāpēc tās galu galā tiks iznīcinātas ar dažādiem labi pelnītiem vardarbīgiem sodiem, ko sūtījis izraēliešu Dievs Jahve.

## Atsauces

## Ārējās saites
Reihenbaha grīslis

**Reihenbaha grīslis** () ir reta, nepietiekami izpētīta grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Centrāleiropā un Rietumeiropā. Latvijā sastopama ļoti reti — tikai Kurzemē, priežu (galvenokārt piejūras) mežos un upju krastu nogāzēs sausās, smilšainās vietās, arī sausieņu pļavās pārsvarā jūras tuvumā.

Sugu apdraud biotopu saimnieciska pārveidošana retajās atradņu vietās, tādēļ suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

## Apraksts
Reihenbaha grīslis ir daudzgadīgs, 20-45 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai.

Augam ir raksturīgi tievi, gari sakneņi. Tas veido skraju, irdenu ceru. Lapas ir šauri lineāras, aptuveni 0,2-0,4 cm platas, zaļas, noliekušās, atrodas pie pamata un ir garākas nekā stublājs. Raksturīga īpatnēja, slāņaina vārpiņu uzbūve: visām vārpiņām vidū ir sievišķie ziedi, bet augšdaļā un apakšdaļā — vīrišķie ziedi. Ziedkopa ir blīva, ar 4—8 vārpiņām. Sievišķo ziedu plēksnes ir olveidīgas, rūsas brūnas, vidus šķautne gaišāka, plēksnes gals smails, īsākas nekā pūslītis. Augļa pūslītis ir lancetisks, 0,5-0,6 cm garš, rievains, spārnains, spārns šaurs, sākas no pūslīša apakšdaļas. Sašaurinājums divzobainā knābītī ir pakāpenisks. Nereti novērojama drīksnu zarošanās. Latvijā pūslīši bieži ir neauglīgi vai arī aizmeties auglis nenogatavojas. Zied jūnijā un jūlijā.

## Atsauces
Metjū Apsons

**Metjū Džeimss Apsons** (, dzimis ) ir Anglijas bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases dalībnieks.

Anglijas Premjerlīgā pārstāvējis ''Arsenal'', ''Birmingham City'', ''West Ham United'', ''Stoke City'' un ''Leicester City'' komandas. Ar *Arsenal* komandu 2001—02. gada sezonā kļuvis par Premjerlīgas uzvarētāju.

Anglijas futbola izlases sastāvā debitējis 2003. gadā. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Arsenal**

* Anglijas Premjerlīga: 2001—02
* FA Community Shield: 2002

## Ārējās saites
Oguči Oņevu

**Oguči Oņevu** (, dzimis ) ir bijušais ASV futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis ASV futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā spēlējis Francijā, Beļģijā, Anglijā, Itālijā, Nīderlandē, Portugālē, Spānijā un ASV.

ASV futbola izlases sastāvā debitējis 2004. gadā. Piedalījies 2006. un 2010. gada FIFA Pasaules kausā. Kopumā izlases labā aizvadījis 69 mačus un guvis 6 vārtus.

## Sasniegumi
**La Louvière**

* Beļģijas kauss: 2002–03

**Standard Liège**

* Beļģijas Pirmā divīzija: 2007–08, 2008–09
* Beļģijas Superkauss: 2008

**Twente**

* Nīderlandes kauss: 2010–11

**ASV**

* CONCACAF Zelta kauss: 2005, 2007, 2013

## Ārējās saites
Uledsaīda

**Uledsaīda** (, berberu: ⵡⵍⴻⴷ ⵙⴰⵄⵉⴷ) ir Sahāras oāze Alžīrijā. 2001. gadā iekļauta Rāmsaras vietu sarakstā.

Vieta ir rets cilvēka radīts mitrāja paraugs. Vāda (*wadi*) atlieku rajonā ir izveidoti daudzi kanāli (*fouggara*), kas ūdeni nogādā dateļpalmu un citu kultūru plantācijās. Uledsaīda atrodas arī vairāku 14. gadsimta ksaru (nocietinātu ciematu) drupas.

Šeit uzturas ievērojams daudzums migrējošu putnu un gazeles. 

## Ārējās saites
*Uledsaīda Ramsar Sites Information Service
*
*
Hodna

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q745975"
}


**Hodna** () ir šots (vasarās izzūdošs sālsezers) Alžīrijā starp Tellatlasu ziemeļos un Sahāras Atlasu dienvidos. 

Kopš 2001. gada Hodna iekļauta Rāmsaras vietu sarakstā. Teritorijā uzturas 119 putnu, 10 rāpuļu un 20 zīdītāju sugas. To skaitā ir Kuvjē gazele, Sahāras sīga, marmora krīklis, brūnspārnu bezdelīgtārtiņš un melnvēdera smilšvistiņa. Teritorijā atrodas romiešu laiku drupas.

## Ārējās saites
*Hodna Ramsar Sites Information Service
Dariali aiza

**Dariali aiza** (, *Darialis heoba*; ; ;  vai *Дайраны ком*) ir aiza Lielā Kaukāza Sānu kores šķērsojuma vietā, uz austrumiem no Kazbeka kalna, uz robežas starp Krieviju un Gruziju.

Aptuveni 12 km garās aizas sākums ir aiz Stepancmindas Gruzijā un beigas pie Augšējās Larsas Ziemeļosetijā, kur izvietoti abu valstu kontrolpunkti.
Aizā no dienvidiem uz ziemeļiem plūst Terekas upe. Aizas stāvās granīta sienas dažviet ir līdz 1800 metru augstas.

Dariali aiza vēsturiski bija nozīmīga kā viena no divām Kaukāza kalnu grēdas šķērsošanas vietām (otra bija Derbentas eja pie Kaspijas jūras). Caur to ved vēsturiskais Gruzijas kara ceļš, kas mūsdienās ir uzlabots.

## Vēsture
Nosaukums Dariali ir cēlies no *Dar-i Alān* (در الان), kas persiešu valodā nozīmē "Alanu vārti". Mūsu ēras pirmajos gadsimtos alani dzīvoja teritorijā uz ziemeļiem no aizas.

Dariali aiza ir nocietināta vismaz kopš aptuveni 150. gada pirms mūsu ēras (tradicionāli tiek uzskatīts, ka tur cietoksni uzcēla Ibērijas karalis Mirians I). Vēl mūsdienās ir redzamas sena cietokšņa drupas. Nocietinājumu dažādi dēvēja par Ibērijas vārtiem jeb Kaukāza vārtiem. Eja Kaukāza grēdā ir minēta Gruzijas annālēs par *Darialani*; Strabons to sauca par *Porta Caucasica* un *Porta [[Kumāni|Cumana]]*; Ptolemajs to sauca par *Fortes [[Sarmati]]ca*; to dažkārt sauca par *Porta Caucasica* un *Portae Caspiae* (šis nosaukums tika piešķirts arī "vārtiem" jeb "ejai" blakus Kaspijas jūrai Derbentā); un tatāri to sauc par *Darioli*.

Josefs rakstīja, ka Aleksandrs Lielais uzcēlis dzelzs vārtus nenoteiktā pārejā, ko daži latīņu un grieķu autori identificēja ar Darialu.

Dariali eja nonāca Sasanīdu rokās 252.–253. gadā, kad Sasanīdu impērija iekaroja un anektēja Ibēriju.
628. gadā kontrole pār Dariali nonāca Rietumturku kaganāta rokās, kad Tuns Jabgu kagans parakstīja līgumu ar Ibēriju, nododot Kaganātam visu tās pilsētu un cietokšņu kontroli un izveidojot brīvo tirdzniecību.
644. gadā Dariali ejas kontroli pārņēma arābu Rašidunas kalifāts. Vēlāk to kontrolēja Gruzijas Karaliste.

Pēc Kartlijas-Kahetijas karalistes aneksijas 1801. gadā Dariali eju pārņēma Krievijas Impērija un tur sāka uzlabot ceļu, ko nosauca par Gruzijas kara ceļu.

## Attēlu galerija

Attēls:Wąwóz Darialski-Dariali Gorge-Sakartvelo-Gruzja-Georgia (26).jpg| Dariali aiza
Attēls:Dariali_(Georgia-Russia_border).jpg| Dariali aiza pie Gruzijas un Krievijas robežas
Attēls:Wąwóz Darialski-Dariali Gorge-Sakartvelo-Gruzja-Georgia (15).jpg| Tunelis Dariali aizā
Attēls:Wąwóz Darialski-Dariali Gorge-Sakartvelo-Gruzja-Georgia (23).jpg| Ceļš Dariali aizā
Attēls:Darial Gorge 1970s.jpg| Dariali aiza 1970. gados
Attēls:И. Н. Занковский. Дарьяльское ущелье.jpg| Iļjas Zankovska glezna "Dariali aiza" (1890. gadi)


## Atsauces

## Ārējās saites
Makta

**Makta** ir 4,8 kilometrus gara upe Alžīrijas ziemeļrietumos, uz austrumiem no Orānas.

Izveidojas, satekot 230 kilometrus garajai Habrai un 210 kilometrus garajai Sigai. Ietek Vidusjūras Erzīvas līcī. Visā tecējumā veido mitrāju, kas atgādina Kamarku Francijas dienvidos. 2001. gadā teritorija tika iekļauta Rāmsaras vietu sarakstā. Maktas purvs ir ievērojama putnu pulcēšanās vieta. Šeit sastopams marmora krīklis un rudā dižpīle. Sastopami arī reti augi, to skaitā jūrmalas šķēpene (*Cakile maritima*) un *[[Ephedra distachya]]*.

## Ārējās saites
*Makta Ramsar Sites Information Service
Guntis Valujevs

**Guntis Valujevs** (1955—2020) bija latviešu tulkotājs no angļu un spāņu valodas.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1955. gada 23. janvārī.
1980. gados Guntis Valujevs bija Latvijas komjaunatnes Centrālās komitejas pirmais sekretārs, Latvijas Rakstnieku savienības partijas biroja sekretārs.
1980. un 1990. gados — pasniedzējs Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātē, līdz 2016. gadam strādāja par Latvijas Bankas prezidenta biroja vadītāju un Ārējo sakaru pārvaldes vadītāju.

Miris 2020. gada 19. maijā.

## Apbalvojumi
Latvijas Literatūras gada balva 2007. gadā par Hulio Kortāsara krājuma "Stāsti" un Gabriela Garsijas Markesa romāna "Mīlestība holeras laikā" tulkojumu.

## Tulkojumi
Tulkoja 20. gadsimta klasiķu Hulio Kortāsara, Gabriela Garsijas Markesa, Huana Rulfo, Džeimsa Boldvina un citu autoru darbus.

* 1991: Džons Gārdners "Dzīves māksla" (John Gardner "Art of Living") grāmatā "Dzīves māksla" sērijā "Ārzemju rakstnieku stāsti jaunatnei" (Sprīdītis).
* 1994: Lens Deitons "Bēres Berlīnē: slepenais dosjē Nr. 3" (Len Deighton "Funeral in Berlin") (Lauku apgāds).
* 2003: Džeimss Boldvins "Džovanni istaba" (James Baldwin "Giovanni’s Room") (Atēna).
* 2004: Kolms Toibīns "Blekvoteras bāka" (Colm Tóibín "Blackwater Lightship") (Atēna).
* 2006: Gabriels Garsija Markess "Mīlestība holeras laikos" (Gabriel García Márquez "Amor en los tiempos del cólera") (Atēna).
* 2006: Hulio Kortāsars "Stāsti" (Julio Cortázar) (Atēna).
* 2007: Huans Rulfo "Pedro Paramo" (Juan Rulfo "Pedro Páramo") (Atēna).
* 2008: Hulio Kortāsars "Kāds, vārdā Lūkass" (Julio Cortázar "Un tal Lucas") (Atēna).
* 2014: Džeimss Boldvins "Cita zeme" (James Baldwin "Another Country") (Mansards).

## Atsauces
Ubejras ezers

**Ubejras ezers** () ir beznoteces saldūdens ezers Alžīrijas galējos ziemeļaustrumos, pie robežas ar Tunisiju, Kālas nacionālā parka teritorijā. 

Kopš 1983. gada ezers ir Rāmsaras vieta. Ezerā daudz zivju, tai skaitā retas. Vienīgā vieta Alžīrijā, kur aug peldošais ezerrieksts un lēpes. Ievērojama putnu pulcēšanās vieta, sastopama sultānvistiņa (*Porphyrio porphyrio*), zivjērglis, baltgalvas zilknābis, meža zoss, jūras krauklis, brūnais ibiss, sārtais flamings. No zīdītājiem sastopams Eiropas ūdrs.

## Ārējās saites
*Ubejras ezers Ramsar Sites Information Service
Attālvārpu grīslis

**Attālvārpu grīslis** () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Austrumāzijā un Eiropā. Latvijā suga ir sastopama reti visā valsts teritorijā — tā aug mēreni mitros un pārmitros lapkoku un jauktos mežos, sevišķi plūstoša ūdens tuvumā.

## Apraksts
Attālvārpu grīslis ir daudzgadīgs, 30-60 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai, jo tā vīrišķie ziedi atrodas vārpiņu apakšdaļā.

Augs veido nelielu, skraju ceru. Stublājs ir trīsšķautņains, visā garumā ar 0,15-0,2 cm šaurām lapām. Ziedkopu veido sīkas, aptuveni 0,5 cm sīkas, savstarpēji attālu novietotas 4-10 vārpiņas. Seglapas ir ļoti garas, līdzīgas stublāja lapām un pārsniedz ziedkopu. Augļa pūslītis ir zaļš, knābītis īsi divzobains. Segplēksne bāli plēvjaina, strupa, īsāka nekā pūslītis. Zied jūnijā.

## Atsauces
Nikolajs Patruševs

**Nikolajs Patruševs** (; 1951) ir Krievijas valsts un drošības dienestu darbinieks, Krievijas Federācijas Drošības padomes sekretārs, armijas ģenerālis. Bijušais Krievijas federālā drošības dienesta direktors (1999—2008).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1951. gada 11. jūlijā Ļeņingradā PSRS kara flotes virsnieka ģimenē.
1974. gadā Nikolajs Patruševs absolvēja Ļeņingradas Kuģu būves institūtu un sāka strādāt par inženieri institūta projektēšanas birojā, bet jau 1975. gadā viņš sāka darboties PSRS Valsts drošības komitejā, bija VDK Ļeņingradas kontrabandas apkarošanas nodaļas vadītājs.

Pēc PSRS sabrukuma Nikolajs Patruševs bija Karēlijas Republikas drošības ministrs (1992—1994), tad Federālā pretizlūkošanas dienesta Iekšējās drošības dienesta vadītājs Maskavā (1994—1998). 1998. gada maijā viņu iecēla par Krievijas Federācijas prezidenta Borisa Jeļcina administrācijas Galvenās kontroles pārvaldes priekšnieku, tā paša gada augustā par Krievijas Federācijas prezidenta administrācijas vadītāja vietnieku.

1998. gada oktobrī viņu iecēla par Krievijas Federālā drošības dienesta (FSB) direktora Vladimira Putina vietnieku un Ekonomiskās drošības departamenta vadītāju, 1999. gada aprīlī par FSB direktora Putina 1. vietnieku. Kad 1999. gada 9. augustā Putins kļuva par Krievijas Federācijas valdības vadītāju, viņš Patruševu iecēla savā vietā par FSB direktoru un no 2001. gada janvāra Patruševs vadīja Pretterorisma operāciju štābu Ziemeļkaukāzā.

2008. gada 9. maijā jaunais Krievijas Federācijas prezidents Dmitrijs Medvedevs Patruševu atbrīvoja no FSB direktora amata un 12. maijā iecēla par Krievijas Federācijas Drošības padomes sekretāru.

## Ārējās saites
Pēdveida grīslis

**Pēdveida grīslis** () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā reti un nevienmērīgi sastopama Eirāzijā — Eiropā sastopama kontinenta centrālajā, dienvidu un ziemeļaustrumu daļā, tostarp Latvijā. Augs ir izplatīts mēreni sausos lapkoku un jauktos mežos.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.

## Apraksts
Pēdveida grīslis ir daudzgadīgs, 20-50 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir ļoti īss knābītis.

Augs veido paskraju, nelielu ceru, un tam raksturīgi spēcīgi, ložņājoši sakneņi. Stublājs ir stāvs, raupjš un aplapots pie pamata. Lapas ir zaļas, 0,2-0,3 cm šauras, daudz īsākas nekā stublājs. Lapu makstis ir brūnas. Ziedkopā stublāja galotnē ir 1 vīrišķo ziedu vārpiņa, zem tās ir 2—4 diezgan attālu novietotas, skrajas sievišķo ziedu vārpiņas. Apakšējās sievišķās vārpiņas seglapa ar garu, stobrveidīgu, zaļu maksti un īsu lapas plātni, īsāka nekā vārpiņa. Sievišķās vārpiņas ir ar 5-10 ziediem, ar 3—6 cm garu kātiņu, tās ir stāvas vai nokarenas. Augļa pūslītis ir zaļganbrūns, īsi apmatots, tam ir redzams dzīslojums, un pūslītis ir strauji sašaurināts īsā, līkā, divzobainā knābītī. Pūslīša segplēksne ir brūna, otrādi olveidīga, ar zaļu joslu vidū, plēvjainu apmali un smailu galu, aptuveni pūslīša garumā vai īsāka. Zied aprīļa beigās un maijā.

## Atsauces
Knābja grīslis

**Knābja grīslis** () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas ziemeļu daļā un Ziemeļamerikas ziemeļrietumu daļā. Latvijā knābja grīslis ir sastopams ļoti reti valsts austrumu daļā, mēreni mitros mežos un gar applūdušām ieplakām mežos.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

## Apraksts
Knābja grīslis ir daudzgadīgs, 70—140 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir skaidri nodalīts, divzobains knābīti.

Augs ir zaļš. Tā stublājs ir stāvs, raupjš, trīsšķautņains. Lapas ļoti platas (0,8—1,6 cm), mīkstas, plakanas, un to centrālā dzīsla ir sekli iegremdēta plātnē. Lapas ir ziedkopas garumā vai to pārsniedz, un galā nolīkst. Lapu makstis ir brūnas. Vīrišķās vārpiņas ir 3—4, tās ir izvietotas stublāja galotnē. Zemāk uz stublāja ir 2—4 sievišķās vārpiņas: resnas (diametrā 1—1,5 cm, garumā līdz 8 cm), īsā kātā, stāvas vai nolīkstošas. Augļa pūslītis ir koši zaļš, 0,5—0,7 cm garš, perpendikulārs pret vārpiņas asi. Pūslīša divzobainais knābītis ir garš. Segplēksne zaļganbrūna, iegarena, gals pakāpeniski nosmailots, vidū gaišāka josla, segplēksne mazliet īsāka nekā pūslītis. Zied jūnijā.

## Atsauces
Krievijas Federācijas Drošības padome

**Krievijas Federācijas Drošības padome (KFDP)** () ir 1992. gadā dibināta Krievijas Federācijas (KF) prezidenta administrācijas konsultatīva, lēmumus nepieņemoša institūcija, kuru vada Krievijas Federācijas prezidents.

Drošības padome sagatavo Valsts prezidenta lēmumus valsts drošības jautājumos. Gatavojoties Krievijas bruņoto spēku iebrukumam Ukrainā, 2022. gada 21. februārī prezidents Vladimirs Putins sasauca Drošības padomi. Par Drošības padomes sēdes oficiālo iemeslu uzdeva pašpasludināto Luhanskas un Doneckas tautas republiku atzīšanu. Putins paziņoja, ka vairs nesaskata iespējas realizēt Minskas vienošanās par kara izbeigšanu Ukrainā.

## Pastāvīgie locekļi (2023)
# Vladimirs Putins, KF prezidents un KFDP priekšsēdētājs 
# Dmitrijs Medvedevs, KFDP priekšsēdētāja vietnieks 
# Nikolajs Patruševs, KFDP sekretārs
# Aleksandrs Bortņikovs, FSB direktors
# Sergejs Nariškins, Ārējās izlūkošanas dienesta (SVR) direktors
# Mihails Mišustins, KF premjerministrs
# Sergejs Lavrovs, Ārlietu ministrs
# Sergejs Šoigu, Aizsardzības ministrs
# Vladimirs Kolokoļcevs, Iekšlietu ministrs
# Vjačeslavs Volodins, KF Valsts domes priekšsēdētājs
# Valentīna Matvijenko, KF Federācijas padomes priekšsēdētāja
# Sergejs Ivanovs, KF prezidenta pilnvarotais dabas aizsardzības, ekoloģijas un transporta jautājumos 
# Antons Vaino, KF prezidenta administrācijas vadītājs

## Atsauces
Damarkuss Bīzlijs

**Damarkuss Lemonts Bīzlijs** (, dzimis ) ir bijušais ASV futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis ASV futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras sākumā pārstāvējis MLS komandas Losandželosas "Galaxy" un Čikāgas "Fire". 2004. gadā pievienojies Nīderlandes komandai *[[PSV Eindhoven]]*. 10 gadus spēlējis ārzemju klubos Nīderlandē, Anglijā, Skotijā, Vācijā un Meksikā. 2014. gadā atgriezies MLS un pievienojies Hjūstonas "Dynamo". Savu karjeru noslēdzis pēc 2019. gada sezonas.

ASV futbola izlases sastāvā laika posmā no 2001. līdz 2017. gadam aizvadījis 126 mačus un guvis 17 vārtus. Piedalījies 2002., 2006., 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā. Ar izlasi uzvarējis piecos CONCACAF Zelta kausos.

## Sasniegumi
**Chicago Fire**

* Lamar Hunt U.S. Open Cup: 2000, 2003
* Supporters' Shield: 2003

**PSV Eindhoven**

* Eredivisie: 2004–05, 2005–06
* Nīderlandes kauss: 2004–05

**Rangers**

* Skotijas Premjerlīga: 2008–09, 2009–10
* Skotijas kauss: 2007–08, 2008–09
* Skotijas Līgas kauss: 2007–08, 2009–10

**Houston Dynamo**

* Lamar Hunt U.S. Open Cup: 2018

**ASV**

* CONCACAF Zelta kauss: 2002, 2005, 2007, 2013, 2017

## Ārējās saites
Mišo Brečko

**Mišo Brečko** (, dzimis ) ir Slovēnijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Slovēnijas futbola izlases dalībnieks.

Savas spēlētāja karjeras lielāko daļu pavadījis Vācijas komandā *[[1. FC Köln]]*.

Slovēnijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 2004. līdz 2015. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

## Ārējās saites
Boštjans Cesars

**Boštjans Cesars** (, dzimis ) ir Slovēnijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Slovēnijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2026. gada janvāra Cesars ir Slovēnijas izlases galvenais treneris.

Savas karjeras laikā spēlējis Slovēnijā, Horvātijā, Francijā, Anglijā un Itālijā. Savas karjeras lielāko daļu aizvadījis Itālijas komandā Veronas "Chievo", kur spēlējis 10 sezonas, kuru laikā kopumā aizvadījis 247 mačus un guvis 9 vārtus.

Slovēnijas futbola izlases sastāvā debitējis 2003. gadā. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā. Ar nospēlētu 101 spēli, Cesars ir Slovēnijas izlases spēlēm visbagātākais futbolists.

Trenera karjeras sākumā strādāja ar Slovēnijas jauniešu izlasēm, vēlāk bijis Slovēnijas izlases trenera asistents. No 2024. līdz 2025. gadam bija kluba *[[NK Maribor]]* galvenais treneris. 2026. gada janvārī tika apstiprināts par Slovēnijas izlases galveno treneri.

## Sasniegumi
**Dinamo Zagreb**

* Horvātijas Pirmā līga: 2002—03
* Horvātijas kauss: 2001—02, 2003—04
* Horvātijas Superkauss: 2002, 2003

**West Bromwich Albion**

* Anglijas čempionāts: 2007—08

## Ārējās saites
Fantastiskās būtnes: Dumidora noslēpumi

**"Fantastiskās būtnes: Dumidora noslēpumi"** () ir 2022. gada fantāzijas filma. Filmas režisors ir Deivids Jeitss, scenārija autori ir Dž. K. Roulinga un Stīvs Kloviss. Tas ir turpinājums filmai "Fantastiskās būtnes: Grindelvalda noziegumi" (2018), trešā filma "Fantastisko būtņu" filmu sērijā un vienpadsmitā filma visā *[[Wizarding World]]* franšīzē. Lomas atveido Edijs Redmeins, Džūds Lo, Ezra Millers, Dens Foglers, Elisone Sudola, Kalums Tērners, Džesika Viljamsa, Ketrīna Voterstone un Madss Mikelsens. Filmas darbība norisinās vairākus gadus pēc iepriekšējās daļas notikumiem un tajā Baltuss Dumidors Ņūtam Skamanderam ar sabiedrotajiem uzdod veikt misiju, kas viņus ieved tieši tumšā burvja Gelerta Grindevalda armijas sirdī.

"Fantastisko zvēru" sērijas trešās filmas pirmizrāde bija paredzēta 2020. gada novembrī, un tā jau no sākuma bija iecerēta kā "vismaz" triloģija. Tomēr filmas pirmizrādi pārcēla uz 2022. gada jūliju, un lielākā daļa aktieru no pirmajām divām sērijas daļām apstiprināja savu piedalīšanos filmā 2020. gada martā. Galvenais filmēšanas process sākās 2020. gada sākumā, taču COVID-19 pandēmijas dēļ to atlika, un filmēšana atsākās tikai 2020. gada septembrī. Džonijam Depam, kas atveidoja Grindelvaldu iepriekšējās filmās, sākotnēji bija ieplānota filmēšanas turpinājumā, tomēr 2020. gada novembrī viņam lūdza attiekties no lomas, sakarā ar tiesas prāvu, kurā pret viņu izvirzīja apsūdzību par vardarbību ģimenē; vēlāk tajā pašā mēnesī Madss Mikelsens viņu aizvietoja Grindevalda lomā. Filmēšana ilga līdz 2021. gada februārim.

Filmas "Fantastiskās būtnes: Dumidora noslēpumi" pirmizrāde notika  Londonā. No  filma demonstrēja Apvienotās Karalistes kinoteātros, Latvijā filmas pirmizrāde notika 14. aprīlī, bet ASV no 15. aprīlī. Filma saņēma dažādas kritiķu atsauksmes. Tās pasaules kases ienākumi ir vairāk nekā  ASV dolāru pret  dolāru budžetu, kas to padara par visneienesīgāko filmu *Wizarding World* franšīzes ietvaros.

## Atsauces

## Ārējās saites
Branko Iličs

**Branko Iličs** (, dzimis ) ir bijušais Slovēnijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Slovēnijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā spēlējis Slovēnijā, Spānijā, Krievijā, Kiprā, Izraēlā, Serbijā, Kazahstānā, Japānā un Dānijā.

Slovēnijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Olimpija**

* Slovēnijas kauss: 2002–03

**Domžale**

* Slovēnijas Pirmā līga: 2006–07

**Partizan**

* Serbijas Superlīga: 2014–15

**Olimpija Ljubljana**

* Slovēnijas Pirmā līga: 2017–18
* Slovēnijas kauss: 2017–18

## Ārējās saites
Krasta grīslis

**Krasta grīslis** () ir reta, nepietiekami izpētīta grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā (neiekļaujot kontinenta ziemeļdaļu), Rietumāzijā un Ziemeļāfrikā.

Latvijā diezgan reti visā teritorijā, purvos, pārpurvotos ūdenstilpju krastos, grāvjos un palieņu pļavās.

## Apraksts
Krasta grīslis ir daudzgadīgs, 50-150 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir skaidri nodalīts, divzobains knābītis.

Stublājs ir asi trīsšķautņains, stāvs un augšdaļā raupjš. Lapas ir 0,5-1,3 cm platas, aptuveni stublāja garumā. Lapu makstis pie stublāja pamata ir gaišbrūnas un šķeldrainas. Ziedkopas seglapas garākas nekā ziedkopa. Vīrišķo ziedu vārpiņas galotnē ir divas vai trīs, zem tām no trīs līdz piecas cilindriskas, 3-10 cm garas un 0,4-1 cm platas sievišķo ziedu vārpiņas. Sievišķo ziedu vārpiņas sēdošas vai apakšējās ar kātiņu. Apakšējā sievišķo ziedu vārpiņa bieži nokarena. Dažreiz apakšējo sievišķo vārpiņu galā ir arī vīrišķie ziedi. Augļa pūslītis ir konusveidīgs, ieapaļš, aptuveni 0,5 cm garš, zaļš vai pelēkbrūns, dzīslojums labi saskatāms, knābītis īss, divzobains, pāreja knābītī pakāpeniska. Segplēksne ir brūna, galā gari akotsmaila, vidū ar gaišu joslu, tikpat gara, cik pūslītis. Zied maija beigās un jūnijā.

## Atsauces
Roberts Korens

**Roberts Korens** (, dzimis ) ir Slovēnijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Slovēnijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā spēlējis Slovēnijā, Norvēģijā, Anglijā un Austrālijā.

Slovēnijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 2003. līdz 2011. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā, kur bijis izlases kapteinis.

## Sasniegumi
**West Bromwich Albion**

* Anglijas čempionāts: 2007–08

## Ārējās saites
Stīvs Čerandolo

**Stīvens Emils Čerandolo** (, dzimis ) ir ASV futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis ASV futbola izlases dalībnieks.

Visu savu spēlētāja karjeru no 1999. līdz 2014. gadam pavadījis Vācijas komandā *[[Hannover 96]]*. *Hannover 96* komandā aizvadījis 16 sezonas, no kurām 12 spēlējis Vācijas Bundeslīgā. Kopumā aizvadījis 423 mačus un guvis 8 vārtus.

ASV futbola izlases sastāvā piedalījies 2006. un 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Hannover 96**

* Vācijas 2. Bundeslīga: 2001–02

**ASV**

* CONCACAF Zelta kauss: 2005

## Ārējās saites
Jānis Krišāns

**Jānis Krišāns** (dzimis  Rēzeknē) ir latviešu ekonomists, uzņēmējs un politiķis. Bijis 13. Saeimas deputāts, ievēlēts no politiskās partijas "Saskaņa" saraksta.

## Dzīvesgājums
2001. gadā ieguvis ekonomista kvalifikāciju komercpakalpojumu vadībā Rēzeknes Augstskolā. 2003. gadā absolvējis Rēzeknes Augstskolu un ieguvis sociālo zinātņu akadēmisko maģistra grādu vadības zinātnē.

Jānis Krišāns ir bijis biedrības “Latgalieši” valdes loceklis, Latvijas Sarkanā krusta valdes un padomes loceklis, “Darbs.lv” valdes loceklis.

## Politiskā darbība
2005. gada pašvaldību vēlēšanās J. Krišāns nesekmīgi kandidēja Rēzeknes domes vēlēšanās no Latvijas Zamnieku savienības un "Latvijas Ceļa" apvienības, tāpat arī atkārtotajās pašvaldības vēlēšanās. 2009. gada pašvaldību vēlēšanās viņš kandidēja uz vietu Rēzeknes domē no Sociāldemokrātiskās partijas saraksta.

2013. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās J. Krišāns tika ievēlēts Rēzeknes domē no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta. Tāpat ievēlēts 2017. gada vēlēšanās no partijas "Saskaņa".

2018. gadā J. Krišāns tika ievēlēts 13. Saeimā no partijas "Saskaņa". 2019. gadā J. Krišāns bija viens no čaklākajiem 13. Saeimas sēžu apmeklētājiem — nav ieradies tikai vienā sēdē. 2019. gadā viņš kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās, taču netika ievēlēts.

VID iesniegtā valsts amatpersonas deklarācija par 2020. gadu liecina, ka Jāņa Krišāna īpašumā ir dzīvoklis Rēzeknē un zeme Vērēmu pagastā, nomā dzīvoklis Rīgā, deklarēti skaidrās naudas uzkrājumi 12 000 eiro; kā vienīgais ienākumu gūšanas avots norādīts deputāta darbs 13. Saeimā. 2020. gadā J. Krišāns administratīvi sodīts un samaksājis soda naudu par braukšanas ātruma, distances un intervāla neievērošanu. 2021. gada maijā bija viens no tiem Saeimas deputātiem, kurš strādājot attālināti, saņēmis ievērojamu transporta un/vai mājokļa kompensāciju.

Kandidēja arī 14. Saeimas vēlēšanās 2022. gada rudenī, taču "Saskaņas" saraksts nepārvarēja 5% barjeru. Tāpat netika ievēlēts 2025. gada pašvaldību vēlēšanās, kur kandidēja uz vietu Rēzeknes domē.

## Atsauces
Zlatans Ļubijankičs

**Zlatans Ļubijankičs** (, dzimis ) ir Slovēnijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Slovēnijas futbola izlases dalībnieks. No 2019. līdz 2022. gadam Ļubijankičs vadīja Slovēnijas komandu *[[ND Slovan]]*.

Savas spēlētāja karjeras laikā spēlējis Slovēnija, Beļģijā un Japānā.

Slovēnijas futbola izlasi pārstāvējis no 2006. līdz 2015. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Domžale**

* Slovēnijas Pirmā līga: 2006–07
* Slovēnijas Superkauss: 2007

**Gent**

* Beļģijas kauss: 2010

**Urawa Red Diamonds**

* Japānas līgas kauss: 2016
* AFC Čempionu līga: 2017
* Imperatora kauss: 2018

## Ārējās saites
Sergejs Nariškins

**Sergejs Nariškins** (; 1954) ir Krievijas valsts un drošības dienestu darbinieks. Ārējās izlūkošanas dienesta (SVR) direktors (no 2016) un Krievijas Federācijas Drošības padomes pastāvīgais loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1954. gada 27. oktobrī Ļeņingradā strādnieka ģimenē. Bērnībā dzīvoja Vsevoložskā, Ļeņingradas apgabalā, mācījās Ļeņingradas 190. vidusskolā un studēja Ļeņingradas Mehānikas institūtā, pēc kura beigšanas ieguva inženiera radiomehāniķa specialitāti. No 1978. līdz 1982. gadam viņš mācījās VDK Ārējās izlūkošanas skolā Maskavā, kur 1980. gadā iepazinās ar Vladimiru Putinu. Līdz PSRS sabrukumam 1991. gadā viņš kā zinātnes un tehnikas eksperts nodarbojās ar spiegošanu Padomju Savienības vēstniecībā Beļģijā.

Pēc atgriešanās Krievijā Nariškins bija Pēterburgas pašvaldības Ekonomikas attīstības komitejas departamenta vadītājs (1992—1995) un *Promstroibank* Ārējo sakaru nodaļas vadītājs (1995—1997), Ļeņingradas apgabala valdības Ekonomikas un investīciju komitejas priekšsēdētāja vietnieks (1997—1998), Ļeņingradas apgabala valdības Ārējo ekonomisko un starptautisko attiecību komitejas priekšsēdētājs (1998—2004) un cigarešu uzņēmuma *Philip Morris* Ižoras fabrikas valdes loceklis (1996—2004).

2004. gadā viņu Krievijas Federācijas prezidents Vladimirs Putins iecēla par savas administrācijas Ekonomikas valdības vadītāja vietnieku, tad par prezidenta biroja vadītāja vietnieku (2004—2007). 2007. gadā Nariškins kļuva par Krievijas Federācijas valdības vadītāja Viktora Zubkova vietnieku, 2008. gadā par Krievijas Federācijas prezidenta Dmitrija Medvedeva administrācijas vadītāju.

2011. gada 21. decembrī Nariškins kļuva par Krievijas Valsts domes priekšsēdētāju. 2016. gada 5. oktobrī viņu iecēla par Krievijas Federācijas Ārējās izlūkošanas dienesta direktoru.

## Ārējās saites
Luljeta Lešanaku

**Luljeta Lešanaku** (; dzimusi ) ir albāņu dzejniece.

## Biogrāfija
Luljeta Lešanaku uzauga Envera Hodžas staļiniskajā režīmā, viņas tēvocis tika apsūdzēts par Envera Hodžas slepkavības plānošanu. Tāpēc viņa varēja sākt publicēties tikai pēc režīma krišanas 1990. gadā. Beigusi Tirānas Universitātes Filoloģijas fakultāti. Viņa bija iknedēļas žurnāla "Jaunatnes Balss" (*Zëri i rinisë*) galvenā redaktore. Žurnāls sadarbojies ar literāro laikrakstu *Drita*.

Aktīva literatūras festivālu dalībniece Eiropā un ASV, viņas dzejoļi tiek publicēti literatūras žurnālos visā pasaulē. 1999. gadā viņa piedalījās Starptautiskajā rakstniecības programmā Aiovas Universitātē. Tulko amerikāņu dzeju. Viņas dzejoļi publicēti grāmatās ASV, Lielbritānijā, Vācijā, Polijā, tie tulkoti arī franču un itāļu valodā.

## Bibliogrāfija
* *Preludë poetike*, 1990
* *Këmbanat e së dielës*, 1994
* *Sytë e somnabulës*, 1994
* *Gjysëmkubizëm*, 1997
* *Antipastorale*, 1999
* *Palca e verdhë*, 2000
* *Femijët e natyrës*, 2006 
* *Pothuajse dje*, 2012
* *Homo Antarcticus*, 2015
* *Hapësirë Negative*, 2018

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Albānijas Nacionālā prēmija "Sudraba spalva" (2000)
* Prēmija "Kristāla Vilenica"
* Prēmija par labāko tulkojamo grāmatu 

## Atsauces

## Ārējās saites

*  ''Fresco'', pieejama vietnē amazon.com 
*  Apskats par ''Fresco'' 
* Biogrāfiska skice un septiņi dzejoļi, pieejami tiešsaistē 
*  Biogrāfiska skice un sauja dzejoļu
Amoliņš (uzvārds)

**Amoliņš** (sieviešu dzimtē Amoliņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Gints Amoliņš (1984/1985) ― žurnālists;
* Ivars Amoliņš (1941—2024) ― inženieris, uzņēmējs un politiķis;
* Sandis Amoliņš (1981) ― basketbolists un treneris.

## Skatīt arī
* Amoliņi ― tauriņziežu dzimtas ģints.
Ainars Bašķis

**Ainars Bašķis** (dzimis ) ir latviešu inženieris, zemessargs, uzņēmējs un politiķis. Bijis 13. Saeimas deputāts, pārstāvēja partiju "Konservatīvie", no kuras izstājies.

## Dzīvesgājums
A. Bašķis 1983. gadā beidzis Rīgas Politehniskā institūta Mehānikas un mašīnbūves fakultāti autoremonta inženiera specialitātē.

Viņš ir bijušais Zemessardzes G-4 priekšnieks, Ģirta Valda Kristovska līdzgaitnieks. Oficiālajā laikrakstā “Latvijas Vēstnesis” 1998. gadā publicēta ziņa “Par disciplinārajiem sodiem Zemessardzes virsniekiem”, kurā teikts, ka “Ministru prezidents, aizsardzības ministrs Guntars Krasts parakstījis pavēli par LR Zemessardzes štāba G-4 dienesta priekšnieka pulkvežleitnanta Aināra Bašķa pazemināšanu amatā un pārcelšanu turpmākam dienestam uz citu Zemessardzes struktūrvienību, par līdzdalību lietā, kurā par valsts naudu izremontēja privātu dzīvokli Zemessardzes bijušajam komandierim Jurim Eihmanim.

Pirms ievēlēšanas Saeimā bija SIA "Ansters" valdes loceklis.

## Politiskā darbība
Atmodas gados aktīvi iesaistījies Latvijas neatkarības atjaunošanas procesos, bijis Latvijas Tautas frontes un Vides aizsardzības kluba biedrs. 1988. gada augustā ievēlēts par VAK Bauskas rajona nodaļas prezidentu, pienākumus pildot līdz 1990. gada vasarai. 1988. gada 12. novembrī ievēlēts par LTF Bauskas rajona nodaļas līdzpriekšsēdētāju, līdzās bārbelietim Ilgaram Krauzem un ceraukstietim Dainim Vanagam. 1991. gada barikāžu dalībnieks. 1996. gadā A. Bašķis bija Ministru prezidenta Andra Šķēles padomnieks aizsardzības jautājumos.

2014. gadā A. Bašķis nesekmīgi kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās no Jaunās konservatīvās partijas. Tāpat ievēlēšanai pietiekošu vēlētāju atbalstu nesaņēma 13. Saeimas vēlēšanās 2018. gadā un 2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās, kad kandidēja uz vietu Ogres novada domē. Pēc pašvaldību vēlēšanām A. Bašķis kļuva par 13. Saeimas deputātu, ieņemot partijas biedra Māra Beļaunieka vietu, kurš tika ievēlēts Limbažu novada pašvaldībā. A. Bašķa deputāta mandāts tika apstiprināts uz laiku, kamēr partijas biedre Anita Muižniece pildīja izglītības un zinātnes ministres pienākumus (faktiski līdz Saeimas sasaukuma darbības beigām).

Kandidēja 2022. gada 14. Saeimas vēlēšanās no "Konservatīvo" saraksta, taču partija nepārvarēja 5% barjeru. Drīz pēc vēlēšanām, 18. novembrī, A. Bašķis, izmantojot sociālos tīklus, paziņoja par izstāšanos no partijas.

## Atsauces
Zudusī pilsēta

**"Zudusī pilsēta"** () ir 2022. gada ASV piedzīvojumu kinokomēdija. Filmas režisori un scenārija līdzautori ir brāļi Nī, scenārija autori Orens Uzels un Deina Foksa. Galvenajās lomās ir Sandra Buloka un Čenings Teitums, kas atveido romānu rakstnieci un viņas vāka modeli, kuriem jābēg no miljardiera (Denjels Redklifs) un jāatrod sena zudusī pilsēta, kas aprakstīta vienā no viņas romāniem. Citas lomas atveido Davaina Džoja Rendolfa un Breds Pits.

Filmas projekts izziņots 2020. gada oktobrī, ar Buloku kā producenti. Čenings Teitums projektam pievienojās tā paša gada decembrī; pārējie aktieri nākamā gada laikā. Filmēšana norisinājās 2021. gadā no maija līdz augustam Dominikānā. Filmas "Zudusī pilsēta" pirmizrāde notika  pasākumā *[[South by Southwest]]*. ASV kinoteātros to demonstrē no , bet Latvijā no 6. aprīļa. Filmas pasaules kases ienākumi ir vairāk nekā  ASV dolāru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Citu dzīves

**"Citu dzīves"** () ir 2006. gada Vācijas drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Florians Henkels fon Donersmarks. Filmā galvenās lomas atveido Ulrihs Mjūe, Martina Gedeka, Sebastiāns Kohs un Ulrihs Tukurs.

Filmas darbība norisinās 1984. gadā Austrumberlīnē un tā stāsta par VDR Valsts drošības ministrijas kapteini, kurš, novērojot slavenu dramaturgu un viņa mīļoto, arvien vairāk ienirst viņu dzīvēs.

"Citu dzīves" pirmizrāde notika . Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā". Filma saņēma septiņas *[[Deutscher Filmpreis]]* balvas, kā arī uzstādīja jaunu rekordu, saņemot 11 nominācijas. Tā saņēma arī BAFTA kino balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā", kā arī Eiropas Kino balvu par labāko filmu. Filmas budžets bija 2 miljoni ASV dolāri, bet ienākumi sasniedza 77,3 miljonus. 2016. gada BBC 100 labāko 21. gadsimta filmu sarakstā "Citu dzīves" ierindojās 32. vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Harijs Vagrants

**Harijs Vagrants**, īstajā vārdā **Harijs Kadiķis**, (dzimis 1988. gada 7. novembrī Rīgā) ir latviešu publicists, mūziķis, teologs, ceļotājs.

## Biogrāfija
Beidzis Āgenskalna ģimnāziju (tagadējo Rīgas Valsts vācu ģimnāziju), 2011. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Teoloğijas fakultāti (tagad – Latvijas Universitātes Humanitāro zinātņu fakultātes Teoloģijas un reliģijpētniecības nodaļa).

Kopš 2012. gada darbojas žurnālistikā. Vairāku grāmatu, daudzu rakstu un publikāciju autors.

No 2016. — 2019. gadam aktīvi darbojies grupā "Zāle", spēlējot dažādu tautu mūzikas instrumentus: persiešu santuru, indiešu harmoniju. Grupas "Zāle" otrais albums "Viņš" (ar Harija Vagranta piedalīšanos) 2017. gadā nominēts balvai „Zelta mikrofons” kategorijā „Labākais tautas vai pasaules mūzikas albums”.

## Publicētās grāmatas
* 2017. gadā apgādā "Mansards" izdota Harija grāmata "Ielu muzikanta dienasgrāmata".
* 2023. gada decembrī izdevniecībā "Zvaigzne ABC" publicēta Harija Vagranta otrā ceļojumu grāmata "Trakā mugursomnieka negantie piedzīvojumi". Grāmatā vēstīts par pusgadu, ko autors pavadījis, ceļojot un dzīvojot Balkānu valstīs, Turcijā un Kiprā.
* 2024. gada martā izdevniecībā "Zvaigzne ABC" izdota Harija Vagranta trešā grāmata "Viņpus nāves. Nāvei tuvās pieredzes mūsdienu Latvijā". Darbā autors pievēršas noslēpumainajam nāvei tuvo pieredžu fenomenam, apkopojot latviešu pieredžu stāstus.
* 2025. gada decembrī izdevniecībā "Zvaigzne ABC" iznākusi autora ceturtā grāmata "Viņpus nāves. Plašāks ieskats Otrā pusē". Grāmatā dokumentēti latviešu pirmsnāves redzējumi, biedējošās nāvei tuvās pieredzes, kopīgas nāves pieredzes un nāvei tuvās pieredzes, kas atšķiras no ierastajām.

## Atsauces
Franka Potente

**Franka Potente** (, dzimusi ) ir Vācijas aktrise.

Savu kinodebiju piedzīvojusi kinokomēdijā *[[Nach Fünf im Urwald]]* (1995). Starptautisku atpazīstamību ieguvusi, attēlojot galveno lomu eksperimentālajā filmā "Lolas skrējiens", par ko viņa saņēma ''Bambi'' balvu kā labākā aktrise.

Potentes pirmā Holivudas filma bija 2001. gada kriminālfilma "Kokaīns" (*Blow*). Attēlojusi lomas filmās "Borna personības noslēpums" (2002) un "Borna pārspēks" (2004). Piedalījusies arī tādās filmās kā *[[Anatomie]]* (2000), *[[Der Krieger und die Kaiserin]]* (2000), *[[Creep]]* (2004), *[[Romulus, My Father]]* (2007), *[[Che]]* (2008), "Ļaunuma izsaukšana 2" (2016) un ''Muse'' (2017).

## Ārējās saites