open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pasaules čempionāts rokasbumbā sievietēm

**Pasaules čempionāts rokasbumbā sievietēm** ir rokasbumbas nacionālo izlašu turnīrs, ko rīko Starptautiskā Handbola federācija. Pirmais čempionāts notika 1957. gadā. Kopš 1993. gada čempionāts tiek rīkots katru otro gadu. Visvairāk čempiontitulu ir izcīnījusi Norvēģijas izlase — piecas reizes.

Pirmajā čempionātā 1957. gadā piedalījās 9 izlases. Par pirmajām pasaules čempionēm kļuva Čehoslovākijas izlases handbolistes. 2021. gada pasaules čempionāta finālturnīrā pirmoreiz piedalīsies 32 izlases.  

## Rezultāti

## Medaļu kopvērtējums

## Skatīt arī
* Pasaules čempionāts rokasbumbā vīriešiem

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pasaules čempionāta rokasbumbā sievietēm rezultāti un statistika , *the-sports.org*
Viktors Zilgalvis

**Viktors Zilgalvis** (1929—2008) bija latviešu arhitekts.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1929. gada 4. novembrī Kurmenes pagastā. Studēja LVU Inženierceltnieku fakultātes Arhitektūras nodaļā. Strādāja par projektēšnas institūta "Giprostrojmateriali" vecāko arhitektu (1954—1963), Mākslas konstrukciju biroja galveno projektu arhitektu (1963—1966), projektēšanas institūta "Komunālprojekts" direktora vietnieku un galveno arhitektu (1966—2005).
Miris 2008. gadā.

## Nozīmīgākie projekti
Oktobra (Vangažu) ciemats (1956—1959), Saulkrastu kultūras nams, Uzvaras parka monumenta (1985), vēlāk “Hotel de Rome” (1987) projektēšana Rīgā.
Daugavpils tirdzniecības centrs (1995—1996), Daugavpils Vienības laukuma rekonstrukcija (1999—2000), Daugavpils viesnīcas "Latvija" rekonstrukcija (2000), dzimtsarakstu reģistrācijas telpas Aglonas ielā 4b Rīgā (2000), viesnīca Ģimnastikas ielā 9/11 Rīgā (2001).

## Atzinība projektu konkursos
* 1. prēmija — Jēkaba kazarmas Rīgā (1993)
* 1. prēmija — Daugavpils Jēzus Sirds katoļu baznīca (1994)
* 1. prēmija — Daugavpils tirdzniecības centrs (1994)
* 1. prēmija — Daugavpils Vienības laukuma rekonstrukcija (1998)
* 1. prēmija — Daugavpils viesnīcas "Latvija" rekonstrukcija (1999)

## Atsauces
2020. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

**2020. gada (71.) [[Eiropas čempionāts cīņas sportā]]** notika no 2020. gada 10. līdz 16. februārim Itālijas galvaspilsētā Romā.

## Medaļu ieguvēji
### Brīvā cīņa, vīrieši

### Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

### Brīvā cīņa, sievietes

### Komandu vērtējums
Katrā svara kategorijā cīkstonis par izcīnīto 1. vietu komandai deva 25 punktus, 2. vietu — 20 punktus, 3.—4. vietu — 15 punktus, 5.—6. vietu — 10 punktus, 7. vietu — 8 punktus, 8. vietu — 6 punktus, 9. vietu — 4 punktus, 10. vietu — 2 punktus. 

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Latvijas cīkstoņi
Eiropas čempionātā no Latvijas piedalījās četri cīkstoņi:
:brīvajā cīņā vīriešiem: Ivars Samušonoks (86 kg) — 22. vieta;
:grieķu-romiešu cīņā: Aleksandrs Jurkjans (67 kg) — 12. vieta.
:brīvajā cīņā sievietēm: Violeta Ponomarjova (53 kg) — 17. vieta un Ramina Mamedova (65 kg) — 12. vieta.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Oficiālā mājas lapa. 
*Results book
Roksana Zasina

**Roksana Zasina** (; dzimusi ) ir poļu brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, 2015. gada Eiropas spēļu sudraba medaļas ieguvēja.

## Biogrāfija
Roksana Zasina dzimusi 1988. gadā. 2011. un 2012. gadā viņa kļuva par Polijas čempioni. 2013. gadā viņa izcīnīja Eiropas čempiones titulu. 2015. gadā viņa ieguva Eiropas spēļu sudraba medaļu. 2016. gadā viņa kļuva par Eiropas čempionāta bronzas medaļnieci. 2017. gadā viņa izcīnīja Pasaules čempionāta bronzas medaļu. 2018. gadā viņa kļuva par Eiropas čempionāta sudraba medaļnieci.

## Atsauces

## Ārējās saites
Leonīds Kristovskis

** Leonīds Kristovskis** (1923-2018) bija Latvijas tēlnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1923. gada 2. aprīlī Rīgā PSRS vēstniecības darbinieka Vladimira Kristovska ģimenē, arī viņa vecākais brālis Vladimirs Rapiķis kļuva par tēlnieku. No 1938. līdz 1942. gadam strādāja par ģipša formētāju Gorkijas mākslas biedrības «Mākslinieks» tēlniecības darbnīcā. Piedalījās Otrajā pasaules karā 201. latviešu strēlnieku divīzija sastāvā.
Pēc kara darbojās Baltijas kara apgabala štābā, studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Tēlniecības nodaļā, studijas beidza 1954. gadā ar diplomdarbu «1905. gads» (vadītājs Teodors Zaļkalns).
Strādāja Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolā par bronzas liešanas meistaru (1953-1956), tad bija Latvijas Mākslinieku savienības kombināta «Māksla» tēlniecības darbnīcas vadītājs Gaujas ielā 9 (1956-1959).
  
Miris Rīgā 2018. gada 2. maijā.

## Darbi
* skulptūra «Lāčplēša cīņa ar pūķi» Jūrmalā (kopā ar tēlnieku Vladimiru Rapiķi, 1953),
* Otrā pasaules kara piemineklis Balvos (1961), 
* kapara kalums Pļaviņu HES (1965), 
* Uzvaras pieminekļa skulpturālā grupa «Karavīri atbrīvotāji» (sadarbībā ar tēlnieku Ļevu Bukovski, 1981), 
* skulptūra «Starts» pie Nacionālā rehabilitācijas centra «Vaivari» Jūrmalā (1985)

## Atsauces
Leonids Pirgs

**Leonids Pirgs** (; dzimis 1871. gadā, miršanas datums nav zināms) bija grieķu sportists, paukotājs, pirmais Grieķijas olimpiskais medaļnieks.

## Olimpiskās spēles
Leonids Pirgs ir pirmais Grieķijas olimpisko spēļu medaļnieks mūsdienu olimpisko spēļu vēsturē. Viņš 1896. gada 7. aprīlī paukošanā ar floreti meistariem izcīnīja zelta medaļu. Viņa pretinieks bija Francijas paukotājs Žans Peronē, kuru viņš uzvarēja ar rezultātu 3—1.

Pūlis gavilēja par pirmo Grieķijas olimpisko medaļnieku. Viņš tika pacelts uz pleciem un nests pa Atēnu ielām.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Leonids Pirgs (SOK profils) 
* Leonids Pirgs (Sports References profils)
Baltijas operācija

**Baltijas operācija** () bija Sarkanās armijas uzbrukums Otrajā pasaules karā no 1944. gada 14. septembra līdz 24. novembrim. Operācijas mērķis bija atkarot Baltijas valstu teritoriju no Vērmahta. Tā ietvēra četras mazāku uzbrukumu operācijas: Rīgas, Tallinas, Monzunda un Mēmeles.

## Norise
Operācija ilga 41 dienu, frontes platums sasniedza 1000 kilometrus, bet dziļums — 400 km.

Baltijas operācijā Sarkanā armija okupēja Igauniju, Lietuvu un daļu no Latvijas, izņemot Kurzemes cietoksni). Karaspēka grupa "Ziemeļi" zaudēja trīs divīzijas. Vērmahts zaudēja vairāk nekā 200 000 karavīru, no kuriem 33,5 tūkstoši krita gūstā.

## Apbalvojumi
112 Sarkanās armijas kareivjiem par dalību kaujās piešķīra PSRS Varoņa nosaukumu. 

## Skatīt arī
* Tartu operācija
* Rēzeknes-Daugavpils uzbrukuma operācija
* Madonas operācija
* Kurzemes cietoksnis
Svetlana Ļipatova

**Svetlana Ļipatova** (; dzimusi ) ir Krievijas brīvā stila cīkstone, 2015. gada Eiropas spēļu un Eiropas čempionātu medaļniece, Krievijas starptautiskās klases sporta meistare.

## Biogrāfija
Svetlana Ļipatova dzimusi 1993. gadā Kazaņā. Ar cīņas sportu nodarbojas kopš 2001. gada. Krievijas izlasē no 2013. gada. Pirmās starptautiskās sacensības viņai bija 2008. gada Eiropas kadetu čempionāts Daugavpilī, kur viņa izcīnīja bronzas medaļu. Kadetu un junioru čempionātos arī turpmākajos gados viņa izcīnīja vairākas medaļas, tajā skaitā zelta 2013. gada Pasaules un Eiropas junioru čempionātā. Tajā pašā gadā viņa piedalījās arī pieaugušo pasaules čempionātā, bet zaudēja jau pirmajā cīņā un palika 25. vietā. Gadu vēlāk dalība Eiropas čempionātā ir daudz cerīgāka, viņa cīņā par bronzas medaļu zaudēja Bulgārijas cīkstonei Taibei Juseinai un ieņēma 5. vietu. 2015. gads atnesa pirmās medaļas pieaugušo čempionātos. Viņa izcīnīja sudraba medaļas Eiropas U23 čempionātā un Eiropas spēlēs Baku. 2018. gada Eiropas čempionātā Kaspijskā viņa ieguva bronzas medaļu. Gadu vēlāk, 2019.gada Eiropas čempionātā — sudraba medaļu.

Ļipatova ir arī divkārtēja Krievijas čempione (2015, 2019) un daudzu starptautisku turnīru uzvarētāja un medaļniece.

## Atsauces

## Ārējās saites
Amālija Materna

**Amālija Materna** (, dzimusi , mirusi ) bija austriešu operdziedātāja, soprāns. Savas trīsdesmit gadus ilgās karjeras laikā, kopā ar savu jaudīgo balsi viņai izdevās saglabāt arī jauneklīgu, spilgtu vokālo tembru. Vislabāk pazīstama ar lomām vairākās Riharda Vāgnera operās.

## Karjera
Debitēja kā operdziedātāja 1865. gadā Grācā. Vēlāk apprecējās ar aktieri Karlu Frīdrihu un kopā ar viņu dziedāja operetes piepilsētas teātros netālu no Vīnes, kā arī Vīnes Karlteātrī. 1869. gadā debitēja uz Vīnes Valsts operas skatuves, dziedot Selikas lomu Džakomo Meijerbēra operā *[[L'Africaine]]*. Iegūstot atpazīstamību sāka regulāri uzstāties nākamo 25 gadu laikā. Viņas ievērojamāko darbu vidū ir loma operas "Aīda" Vīnes pirmizrādē 1874. gadā un titulloma Karla Goldmarka operas "Sābas ķēniņiene" pirmizrādē 1875. gada 10. martā.

Ieguva atpazīstamību par lomām Riharda Vāgnera operās. Viņa dziedāja Brunhildes lomu operu ciklā "Nībelunga gredzens", piedalījās operās "Valkīra" un "Zigfrīds". 1882. gadā būdama Baireitā atveidoja Kundri lomu "Parsifālā". Šo lomu tēloja ikgadēji līdz 1891. gadam.

1884. gadā devās tūrē uz ASV kopā ar Hermanu Vinkelmanu un Emīlu Skaria. Nākamajā gadā ar Elizabetes lomu operā "Tanheizers" debitēja uz Metropoles operas skatuves. Vēl atveidoja lomas operās *Les Huguenots*, *La Juive* un "Valkīre". V. Dž Hendersons laikrakstā *[[The New York Times]]* raksturoja Maternas atveidoto Brinnhildi kā "pasaules slavenības attēlojumu".

1885. gadā atgriezās Vīnē un nākamo 9 gadu laikā piedalījās daudzos iestudējumos. Viņas pēdējā uzstāšanās Vīnē notika 1894. gada 31. decembrī. Pēc aiziešanas pensijā pasniedza dziedāšanu. Pēdējo reizi publiski uzstājās 1913. gadā Vīnē, dziedot Kundri lomu Riharda Vāgnera dzimšanas simtgadei veltītajā koncertā.

## Lomu galerija

## Atsauces

## Ārējās saites

* Amalie Friedrich-Materna: North American Theatre Online
2012. gada UEFA Čempionu līgas fināls

**2012. gada UEFA Čempionu līgas fināls** bija 2011.—2012. gada UEFA Čempionu līgas sezonas finālspēle. Tā notika sestdienā,  Allianz Arena stadionā, Minhenē, Vācijā. Tajā tikās Vācijas Bundeslīgas klubs Minhenes "Bayern" un Anglijas Premjerlīgas komanda ''Chelsea FC''.

Spēle pamatlaikā un papildlaikā beidzās ar rezultātu 1:1, bet pēcspēles sitienu sērijā ar rezultātu 3:4 uzvarēja *Chelsea*. *Chelsea* Eiropas spēcīgākā futbola kluba trofeju izcīnīja pirmo reizi kluba vēsturē.

## Spēle

## Atsauces

## Ārējās saites

* UEFA Čempionu līga (oficiālā mājaslapa)
Brentvuda (Kalifornija)

**Brentvuda** () ir apkaime Losandželosas Vestsaidas apkaime, ASV, Kalifornijas štatā. Kalnainajās ielās ar koku apstādījumiem atrodas labi uzturētas mājas dažādos arhitektūras stilos. Galvenajā satiksmes artērijā *San Vicente* bulvārī atrodas klasiskas itāļu ēstuves un kafejnīcas, kā arī vēsturiskais tirdzniecības centrs “Brentwood County Mart”. Getija centra muzejā ir pasaules līmeņa mākslas kolekcijas.

Brentvuda bija vieta, kur 1994. gadā notika Nikolas Braunas Simpsones un Ronalda Goldmena saduršana Nikolas Braunas Simpsones savrupnamā **Bundy Drive** rajonā . Nikolas bijušais vīrs futbolists un aktieris O. Dž. Simpsons tika attaisnots slepkavībās, taču vēlāk civilprocesā tika atzīts par vainīgu noziegumā. Pēc tam tika pārdota O. J. Simpsona māja Brentvudā. Jaunie īpašnieki nojauca Simpsona māju un uzcēla jaunu savrupnamu.

## Ārējās saites

## Atsauces
Azerbaidžānas Olimpiskā komiteja

**Azerbaidžānas Republikas Nacionālā Olimpiskā komiteja** () (AZMOC) ir neatkarīga sabiedriska organizācija, kurai ir juridisks statuss un kura ir reģistrējusies Azerbaidžānas Republikas Tieslielu ministrijā. Azezbeidžānas Republikas Nacionālā Olimpiskā komiteja tika dibināta 1992. gadā, bet Starptautiskā Olimpiskā komiteja (SOK) to atzina gadu vēlāk, 1993. gadā. Olimpiskā komiteja pārstāv Azerbaidžānu un tās sportistus olimpiskajās sapēlēs. Komiteja darbojas, pamatojoties uz Olimpisko hartu un Azerbaidžānas Republikas likumu par uzņēmumiem un sabiedriskām organizācijām. Komitejas galvenā mītne atrodas Azerbaidžānas galvaspilsētā Baku. Azerbaidžānas izmantotais SOK kods ir **AZE**.

Azerbaidžāna pirmo reizi olimpiskajās spēlēs piedalījās 1996. gadā, līdz tam no 1952. līdz 1988. gadam Azerbaidžānas sportisti startēja Padomju Savienības sastāvā, bet 1992. gada ziemas un vasaras olimpiskajās spēlēs tā startēja Apvienotās komandas sastāvā. Līdz 2020. gadam Azerbaidžāna ir piedalījusies 6 vasaras olimpiskajās spēlēs (pirmo reizi 1996. gada Atlantas spēlēs) un 6 ziemas olimpiskajās spēlēs (pirmo reizi 1998. gada Nagano spēlēs).

## Izpildkomitejas sastāvs
Azerbaidžānas Republikas Nacionālā Olimpiskā komiteja šobrīd sastāv no:
* **Prezidents:** Ilhams Alijevs;
* **Viceprezidents:** Čingiss Huseinzada, Azads Rahimovs, Hazars Isajevs;
* **Ģenerālsekretārs:** Agadžans Abijevs;
* **Ģenerālsekretāra vietnieks:** Azers Alijevs.

## Biedru federācijas
Azerbaidžānā šobrīd darbojas 27 olimpisko sporta veidu federācijas un 42 citas sporta veidu federācijas.

### Olimpisko sporta veidu federācijas

## Skatīt arī
* Azerbaidžāna olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
* Azerbaidžānas profils SOK mājas lapā
Pāvels Batajevs

**Pāvels Batajevs** (, , dzimis , miris ) bija erzju tautības PSRS dzejnieks.

## Biogrāfija
Dzimis 1915. gadā Samaras guberņas ciemā Novije Sosni (tagadējā Samaras apgabala Kļavļinskas rajona teritorijā). 1934. gadā pārcēlās uz Saransku, kur strādāja par Mordovas grāmatu izdevniecības mākslas literatūras redaktoru. Bija komjauniešu laikraksta "Pa Ļeņina ceļu" (*Лениэнь киява*) vadītājs. Izdeva vairākus dzejoļu krājumus. Kopā ar Nikolaju Irkajevu, Iļju Krivošejevu un Jakovu Grigošinu tiek uzskatīts par vienu no vadošajiem erzju dzejniekiem.

1941. gadā tika iesaukts frontē par kara korespondentu, dienēja 53. strēlnieku divīzijā. 1942. gada 24. janvārī krita kaujā. Apbedīts Mediņā..

## Krājumi
* *Ков валдоне* (1933)
* *Анкине* (1934)
* *Карман эрямо* (1934)

## Atsauces
Baltkrievijas Olimpiskā komiteja

**Baltkrievijas Republikas Nacionālā Olimpiskā komiteja** (, ) (NOC RB/ НОК РБ) ir formāli neatkarīga, sabiedriska organizācija, kuras statusus un lomu nosaka olimpiskā harta un  Baltkrievijas Republikas likums “Par fizisko kultūru un sportu”. Baltkrievijas izmantotais SOK kods ir **BLR**.

Olimpiskās komitejas galvenais mērķis ir atlasīt Baltkrievijas sportistus, kuri valsti pārstāvēs vasaras un ziemas olimpiskajās spēlēs, īstenot antidopinga noteikumus un vecināt sporta aktivitātes Baltkrievijā. Olimpiskās komitejas pašreizējais prezidents ir Valsts prezidenta Aleksandra Lukašenko dēls Viktors Lukašenko.

Olimpiskā komiteja tika izveidota 1991. gada 22. martā. 1992. gada 9. martā Starptautiskā Olimpiskā komiteja atzina Olimpisko komiteju par pagaidu locekli. Par tās pilntiesīgu locekli Baltkrievijas olimpiskā komiteja kļuva 1993. gada 21. septembrī.

Līdz 1991. gadam Baltkrievija olimpiskajās spēlēs startēja Padomju Savienības sastāvā. Lai gan tā neatkarību no PSRS ieguva 1991. gadā, 1992. gada vasaras un ziemas olimpiskajās spēlēs tā startēja Apvienotās komandas sastāvā, jo tā vēl nebija pilntiesīga Starptautiskās Olimpiskās komitejas locekle. Pirmoreiz tā olimpiskajās spēlēs startēja 1994. gadā. Līdz šim Baltkrievija ir startējusi 6 vasaras olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz — 1996. gada Atlantas spēlēs) un 7 ziemas olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz — 1994. gada Lillehammeres spēlēs).

## Izpildkomitejas sastāvs
Baltkrievijas Republikas Nacionālā Olimpiskā komiteja šobrīd sastāv no: 
* **Prezidents:** Viktors Lukašenko;
* **Viceprezidents:** Dmitrijs Dauhalioņaks;
* **Ģenerālsekretārs:** Poļina Golovina;

* **Locekļi**: Dmitrijs Baskovs, Valentīns Barakovs, Artjoms Curans, Ļubova Čarkašina, Tatjana Drozdovskaja,Antons Juspa, Aleksandrs Petkevičs,  Dmitrijs Pinevičs, Sergejs Repkins un Oļegs Šepels.

## Biedru federācijas
Baltkrievijas Nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Pašlaik Baltkrievijā darbojas 36 vasaras olimpisko sporta veidu un 8 ziemas olimpisko sporta veidu federācijas, kā arī vairākas citu veidu federācijas.

### Olimpisko sporta veidu federācijas

## Skatīt arī
* Baltkrievija olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Baltkrievijas profils SOK mājas lapā
Inga Karamčakova

**Inga Karamčakova** (; dzimusi ) ir bijusī Krievijas brīvā stila cīkstone, četrkārtējā Eiropas čempione, Pasaules čempionātu medaļniece, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare..

## Biogrāfija
Viņa dzimusi 1978. gada 29. aprīlī Hakasijas autonomā apgabala Azkizas rajonā, tagadējā Hakasijas Republikā, Ustjtaštipā, desmit bērnu ģimenē. Viņas māsas — Lidija, Nataļja, Tatjana un brālis Andrejs arī kļuva par slaveniem sportistiem..

Viņa ir beigusi Hakasijas Valsts universitātes Vēstures un tiesību institūtu Abakanā. Krievijas nacionālajā izlasē — no 1995. līdz 2006. gadam. Viņa pārstāvēja Augstāko sporta meistarības skolu (*ШВСМ*, Abakana). Viņas treneris bija brālis Andrejs Karamčakovs.

Inga Karamčakova savu sporta karjeru noslēdza 2006. gadā. Viņa strādā par direktora vietnieku izglītības darbā Hakasijas Republikas Valsts budžeta izglītības iestādē — "Olimpisko rezervju skola".

## Galveno sacensību rezultāti

### Pasaules čempionāti

### Eiropas čempionāti

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Hakasijas Republikas valdības Goda raksts.
* Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lidija Karamčakova

**Lidija Karamčakova** (; dzimusi ) ir sportistes karjeru beigusi Krievijas brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, Āzijas spēļu medaļniece, Krievijas Starptautiskās klases sporta meistare, un trenere, Krievijas Nopelniem bagātā trenere. 

## Biogrāfija
Lidija Karamčakova dzimusi 1968. gada 17. februārī Hakasijas autonomā apgabala, tagadējā Hakasijas Republikā, desmit bērnu ģimenē. Viņas māsas - Inga, Nataļja, Tatjana un brālis Andrejs arī kļuva par slaveniem sportistiem.

1995. gadā viņa beidza Krasnojarskas Valsts universitātes Juridisko fakultāti. Studiju laikā, 1990. gadā viņa sāka nodarboties ar brīvo cīņu pie treneriem Viktora Raikova un Valērija Aļeksejeva.

Lidija Karamčakova ir Krievijas divkārtējā čempione (1996, 1997) un daudzkārtējā Krievijas čempionātu medaļniece, daudzkārtējā Krievijas kausa ieguvējs, Eiropas čempione (2000) un Eiropas čempionāta medaļniece (1997), trīs pasaules čempionātu dalībniece, daudzkārtēja starptautisko turnīru uzvarētāja un medaļniece, 2004. gada Atēnu olimpisko spēļu dalībniece (7.vieta). No 1996. līdz 2001. gadam Krievijas izlases komandas dalībniece. No 2002. līdz 2004. gadam pārstāvēja Tadžikistānu, no kuras piedalījās 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

2009. gadā beigusi Sibīrijas Federālās universitātes Fiziskās kultūras un sporta fakultāti. Pašlaik viņš strādā par treneri un skolotāju Krasnojarskas jaunatnes sporta skolā un D. G. Mindiašvili cīņas akadēmijā. Viņa ir Krasnojarskas novada kadetu un junioru sieviešu komandas vecākā trenere.

## Galveno sacensību rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāti

### Eiropas čempionāti

### Āzijas spēles

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Krievijas Nopelniem bagātā trenere (2013).

## Atsauces

## Ārējās saites
Ika (upe)

**Ika** (, , ) ir upe Krievijā, Kamas kreisā krasta pieteka. Upe savu tecējumu sāk Bulgumas–Belebejevskas augstienē, Baškortostānā. Tālāk tā ir Baškortostānas un Orenburgas apgabala robežupe, pēc tam Baškortostānas un Tatarstānas robežupe un visbeidzot ietek Nižņekamskas rezervuārā, Tatarstānas teritorijā. Upes garums ir 571 km. Ikas baseina platība ir . Lielākā apdzīvotā vieta upes krastos ir Oktjabrska.

## Ārējās saites
Kotora

**Kotora** () ir pilsēta Melnkalnes dienvidrietumos, netālu no Adrijas jūras. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 12,6 tūkstoši iedzīvotāju.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Ojāra Vācieša iela

**Ojāra Vācieša iela** var būt:

* Ojāra Vācieša iela — iela Rīgā;
* Ojāra Vācieša iela — iela Alūksnē;
* Ojāra Vācieša iela — iela Carnikavas pagasta Carnikavā;
* Ojāra Vācieša iela — iela Babītes pagasta Priežciemā.
Joannis Georgjadis

**Joannis Georgjadis** (;  — ) bija grieķu paukotājs, pirmais olimpiskais čempions paukošanā ar zobenu. Viņš startēja divās vasaras olimpiskajās spēlēs 1896. gada Atēnu olimpiskajās spēlēs un 1924. gadā Parīzes olimpiskajās spēlēs, kā arī 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Atēnās.

## Olimiskās spēles

1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Georgjadis startēja paukošanā ar zobenu. Piecu sportistu apļa turnīrā viņš uzvarēja visus pretiniekus un izcīnīja zelta medaļu.

1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Georgjadis startēja individuālajā paukošanā ar zobenu un komandu paukošanā ar zobenu. Abās šajās disciplīnās viņš izcīnīja medaļas. Zelta medaļu viņš izcīnīja individuālajā paukošanā ar zobenu, bet sudraba medaļu izcīnīja komandu paukošanā ar zobenu.

1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš startēja arī individuālajā paukošanā un komandu paukošanā ar zobenu, kur tālāk par pirmo kārtu sacensības neturpināja.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Joannis Georgiadis(SOK profils) 
* Joannis Georgiadis (Sport Reference profils)
Tetjana Lavrenčuka

**Tetjana Lavrenčuka** (; dzimusi ) ir ukraiņu brīvā stila cīkstone, Eiropas spēļu un Eiropas čempionāta medaļniece.

## Biogrāfija
Ar cīņas sportu Tetjana Lavrenčuka sāka nodarboties 2006. gadā. Viņas pirmais treneris bija Sergejs Meļņiks. Kopš 2010. gada viņa ir Ukrainas nacionālās izlases dalībniece. Tajā pašā gadā Sarajevā viņa kļuva par Eiropas kadetu čempionāta bronzas medaļnieci. Par šo panākumu viņa ieguva sporta meistara titulu. Šo rezultātu viņa atkārtoja  divreiz, bet jau Eiropas junioru čempionātos - 2011. gadā Zreņaninā un 2012. gadā Zagrebā. Pēc bronzas medaļas Eiropas čempionātā Tbilisi 2013. gadā viņa ieguva Ukrainas starptautiskās klases sporta meistares titulu. Kopš 2015. gada viņa trenējas Oresta Skobeļska vadībā. 2015. gadā viņa izcīnīja sudraba medaļu Eiropas spēlēs Baku, dramatiskā finālā ar 3-2 zaudējot Emešei Barkai.

Tetjana Lavrenčuka ir Ukrainas un starptautisko cīņas sporta turnīru uzvarētāja un medaļniece. Ļvivas Valsts fiziskās kultūras universitātes absolvente (2015).

## Atsauces

## Ārējās saites
Ilana Kratiša

**Ilana Kratiša** (; dzimusi ) ir Izraēlas brīvā stila cīkstone, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, Eiropas spēļu un Eiropas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
Ilana Kratiša dzimusi 1990. gadā repatriantu ģimenē, kas Izraēlā ieradusies no Sanktpēterburgas.Sākumā tēva vadībā, kas bija džudo treneris, nodarbojās ar džudo, pēc tam pārgāja uz brīvo cīņu. Viņa ir trenera Viktora Zilbermaņa audzēkne. 2013. gadā viņa kļuva par sudraba medaļas ieguvēju Eiropas čempionātā un gadu vēlāk atkārtoja šo rezultātu. 2015. gadā kļuva par Eiropas spēļu sudraba medaļnieci.

## Galveno sacensību rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāti

### Eiropas spēles

### Eiropas čempionāti

## Atsauces

## Ārējās saites
Progress MS-14

***Progress MS-14*** (***Прогресс МС-14***; SKS apzīmējums ***ISS-75P***) bija Krievijas automātisks *[[Progress-MS]]* sērijas kravas kosmosa kuģis kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Tas orbītā tika palaists 2020. gada 25. aprīlī. *Progress MS-12* darbību beidza 2021. gada 29. aprīlī.

Šis starts bija veltīts 75 gadiem kopš PSRS uzvaras Lielajā Tēvijas karā.

## Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2475 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela (), saspiestās gāzes (), ūdens (). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam ) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas un medicīnas preces.

## Lidojuma gaita
*Progress MS-13* tika palaists  01:51:41 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1a]]* no Baikonuras kosmodroma 31. laukuma 6. palaišanas iekārtas.

Saslēgšanās ar staciju automātiskā režīmā notika 25. aprīlī 05:12 *UTC* pie *[[Zvezda (SKS)|Zvezda]]* moduļa, 3 stundas 20 minūtes pēc starta, kas bija ātrākais kosmosa kuģa lidojums uz staciju.

2021. gada 27. aprīlī 23:11:00 *UTC* *Progress MS-14* atvienojās no SKS.
29. aprīlī 00:01 *UTC* uz četrām minūtēm tika iedarbināts dzinējs bremzēšanas manevram. Kravas kuģis nogāja no orbītas. Tas iegāja Zemes atmosfērā un sadega. Nesadegušās daļas aptuveni 00:42 *UTC* iekrita Klusā okeāna dienvidu daļā.

## Stacijas orbītas paaugstināšanas manevri

## Atsauces

## Ārējās saites
* Progress MS-14 arrives at ISS Anatoly Zak
Erevānas dzelzceļa stacija

**Erevānas dzelzceļa stacija** () ir Armēnijas galvaspilsētas Erevānas centrālā stacija. Atrodas Sasunas Dāvida laukumā. Blakus atrodas viena no Erevānas metropolitēna stacijām, kā arī lokomotīvju un vagonu depo.

## Vēsture
1902. gadā Erevānā tika uzbūvēta pirmā dzelzceļa līnija, izveidojot savienojumus ar Aleksandropoli un Tiflisu. 1908. gadā uzbūvēja otru līniju, kas savienoja Erevānu ar Džulfu un Persiju. Stacijas ēka tika uzbūvēta 1956. gadā.

2009. gada 31. jūlijā stacijas ēkā tika atklāts Armēnijas dzelzceļa transporta muzejs. Pie stacijas stāv tvaika lokomotīve ar borta numuru 3ա705-46.

2010. gadā uzņēmums "Krievijas dzelzceļš" pārbūvēja stacijas kompleksu. Renovācijas gaitā tika veikta stacijas interjera restaurācija. Stacijā parādījās LCD ekrāni ar pasažieriem aktuālo informāciju. Turklāt, sakarā ar pasažieru skaita pieaugumu un nepieciešamību padarīt ērtāku biļešu pirkšanu, stacijas telpas sadalīja uz starppilsētu un starpvalstu satiksmes zālēm. Lai zāļu dizains nepārkāptu kopējo arhitektūras stilu, telpu izrotāšanai tika izmantoti sākotnējiem materiāliem identiskie dabīgie un mākslīgie materiāli. Stacijas ēkā uzbūvēja viesnīcu numurus, lai tajos varētu izvietot gan dzelzceļa darbiniekus, gan starpvalstu satiksmes pasažierus.

## Maršruti
### Tālsatiksmes vilcieni

### Piepilsētas satiksme
Piepilsētas satiksmi veic ER2 sērijas vilcieni. Maršrutos numur 100/101 un 102/103 reisus veic EP2D sērijas vilcieni.

## Numismātikā
thumb|right|250px
Erevānas dzelzceļa stacija kļuva par vienu no retajām pasaules stacijām, kas tikušas attēlotas uz naudaszīmēm. Laikaposmā no 1993. līdz 2004. gadam skats uz staciju no Sasunas Dāvida laukuma tika attēlots uz 10 Armēnijas drahmu banknotes.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Erevānas stacijas fotogrāfijas
Krievu-baškīru draudzības piemineklis

**Krievu-baškīru draudzības piemineklis** () ir piemineklis Baškortostānas galvaspilsētā Ufā. Piemineklis veltīts 400. gadadienai kopš Baškortostānas (Baškīrijas) brīvprātīgās pievienošanās Krievijas impērijai. Piemineklis atrodas kalnā pie Belajas upes. 

Pieminekļa būvniecība tika sākta 1957. gadā par godu 400. gadadienai, kopš Baškortostāna ir Krievijas daļa. Piemineklis tika atklāts 1965. gada 7. augustā ar oficiālu ceremoniju.

Pieminekļa pamatnē ir bronzas skulptūras, kuras veido divas sievietes, kas attēlo Krieviju un Baškortostānu. Abas šīs skulptūras sēž strēlas malās. To rokās ir miera simboli un lauri vainagi. Uz pieminekļa ir izgrebti gadi "1557 - 1957" un uzraksts: 

**СЛАВА ВЕЛИКОЙ БРАТСКОЙ ДРУЖБЕ РУССКОГО И БАШКИРСКОГО НАРОДОВ <br> РУС ҺӘМ БАШҠОРТ ХАЛЫҠТАРЫНЫҢ БӨЙӨК ТУҒАНЛЫҠ ДУҪЛЫҒЫНА ДАН**()

## Galerija

Ufa Monument at winter.jpg|Krievu-baškīru draudzības piemineklis 2011. gada ziemā. 
Monument - panoramio (6).jpg|Skats no Belajas upes.

## Atsauces
Alfrēds Kalniņš (biologs)

**Alfrēds Kalniņš** (1895—1989) bija latviešu mikrobiologs. Latvijas Universitātes (no 1924) un Jelgavas Lauksaimniecības akadēmijas docētājs (no 1940), Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas profesors (1957). Augsnes mikrobioloģijas zinātnes pamatlicējs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1895. gada 7. janvārī Cēsīs Dāvja Kalniņa un viņa sievas Karlīnas, dzimušas Pīlaines, ģimenē.
Mācījās Rīgas Pētera I reālskolā (1904—1913). Studēja Rīgas Politehniskā institūta Ķīmijas un lauksaimniecības nodaļā (1913—1918), tad Latvijas Universitātes Lauksaimniecības fakultātē (1920—1923). No 1926. gada 26. janvāra līdz 1927. gada 31. martam viņš papildinājās Rotamstedas lauksaimniecības izmēģinājumu stacijā Lielbritānijā.

1936. gadā A. Kalniņu ievēlēja par Lauksaimniecības tehnoloģijas katedras privātdocentu, bet pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā viņš sāka vadīt arī JLU Mikrobioloģijas katedru. Vācu okupācijas laikā docentu Kalniņu atcēla no amatiem un kā profesora A. Kirhenšteina līdzgaitnieku īslaicīgi apcietināja.

Pēc Otrā pasaules kara docents Kalniņš vadīja LLA Mikrobioloģijas katedras atjaunošanu, piedalījās Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Mikrobioloģijas institūta organizēšanā. Pēc Mikrobioloģijas katedras apvienošanas ar augu fizioloģijas katedru viņš no 1949. līdz 1955. gadam un no 1960. līdz 1971. gadam viņš bija apvienotās katedras vadītājs. 1962. gadā A. Kalniņš aizstāvēja bioloģijas zinātņu doktora grādu. Viņa vadībā izstrādātas un aizstāvētas 14 zinātņu kandidātu disertācijas mikrobioloģijā, augu fizioloģijā un biotehnoloģijā.

Vairākus gadus viņš lasīja lekcijas arī Bulduru dārzkopības tehnikumā un LVU Bioloģijas fakultātē.
Miris 1989. gada 23. augustā, apglabāts Rīgas 2. Meža kapos.

## Zinātniskā darbība
Jau studiju gados A. Kalniņš LU Rūgšanas un lauksaimniecības tehnoloģijas laboratorijā P. Delles vadībā pētīja augļu un ogu vīnu rūgšanas mikrofloru un tehnoloģiju. Vēlāk A. Kalniņš pievērsās *[[Clostridium]]* un *[[Bacillus]]* baktēriju pētījumiem, skaidrojot linu mirkšanas bioķīmiskās un mikrobioloģiskās norises. Atklāja 17 jaunas celulozes noārdītāju baktēriju sugas. Par šo pētījumu viņš saņēma Starptautiskās izglītības padomes stipendiju studijām Lielbritānijā.

A. Kalniņš pētīja segraugu un raugveida organismu morfoloģiskās un fizioloģiskās īpašības, to līdzdalību un nozīmi rūgšanas procesā. Praktiska nozīme ir pētījumiem par lupīnas zaļmēslojuma iestrādāšanu augsnē augsnes auglības celšanas nolūkā. Pēc A. Kalniņa ierosinājuma no 1950. gadiem Latvijas Zemkopības ZPI Tīraines selekcijas un izmēģinājumu stacijā sāka ražot agara nitragīnu un citus baktēriju preparātus. Pazīstami arī viņa ekoloģiskie pētījumi par gumiņbaktēriju īpašībām (virulenci, aktivitāti, konkurences spējām) un to izplatību Latvijas augsnēs. Ilgus gadus A. Kalniņš veltījis pētījumiem par gumiņbaktēriju bakteriofāgiem un izstrādājis oriģinālas metodes fāgu izolēšanai un kultivēšanai, kā arī to daudzuma noteikšanai augsnē.

## Pagodinājumi
* Latvijas PSR Nopelniem bagātā zinātnes darbinieka goda nosaukums (1964)
* ordenis "Goda zīme" (1971)
* L. Pastēra 150. dzimšanas dienai veltītā medaļa

## Atsauces
Joannis Malokinis

**Joannis Malokinis**  (; dzimis 1880. gadā, miris 1942. gadā) bija grieķu peldētājs, olimpiskais čempions. Vinš startēja 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Joannis Malokinis dzimis Speces salā, arvanītu ģimenē, kas aktīvi darbojās 1821. gada revolūcijas laikā. Viņš strādāja uz kaujas kuģa Hidra (*Ύδρα*).

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Joannis Malokinis startēja 100 metru brīvā stila peldēšanā jūrniekiem. Viņš šajās olimpiskajās spēlēs ar rezultātu 2:20.4 izcīnīja zelta medaļu. Viņš pārspēja savus tautiešus Spiridonu Hasapi un Dimitriju Drivu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Joannis Malokinis (SOK profils) 
* Joannis Malokinis (Sports Reference profils)
Valmieras ģimnāzija

**Valmieras ģimnāzija** var būt:

* Valmieras Valsts ģimnāzija
* Valmieras Pārgaujas Valsts ģimnāzija
Joannis Frangudis

**Joannis Frangudis**  (; dzimis 1863. gadā, miris 1916. gada 19. oktobrī) bija grieķu armijas virsnieks. Viņš startēja 1896. gada vasaras olimpisko spēļu šaušanas sacensībās, kur izcīnīja trīs olimpiskās medaļas.

Joannis Frangudis ir arī pazīstams ar to, ka viņš bija klāt Grieķijas karaļa Georga I slepkavībā un aizturēja karaļa slepkavu Aleksandru Shinu.

Fangudis nomira negadījumā, apmeklējot Ņujorku 1916. gada 19. oktobrī.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Joannis Frangudis startēja četrās no piecām šaušanas disciplīnām. 25 metru ātršaušanā ieguva 344 punktus, ar 23 trāpījumiem, izcīnīja zelta medaļu. 30 metru šaušanā ar pistoli viņš ieguva bronzas medaļu. 25 metru šaušana ar militāro pistoli bija vienīgā disciplīna, kurā viņš neizcīnīja olimpisko medaļu; šajā disciplīnā viņš ieguva 4. vietu. Savukārt 300 metru šaušanā ar šauteni 3 pozīcijās viņš ar 1312 punktiem, 31 trāpījumu, izcīnīja sudraba medaļu. Olimpisko spēļu laikā trešās vietas ieguvējs netika apbalvots, Starptautiskā Olimpiskā komiteja viņam bronzas medaļu piešķīra vēlāk, ar atpakaļejošu datumu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
*  Joanis Frangudis (SOK profils) 
* Joanis Frangudis (Sports Reference profils)
Felikss Ingaunis

**Felikss Ingaunis** (1894—1938) bija Latvijas lietuviešu izcelsmes kara lidotājs, Krievijas pilsoņu kara dalībnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1894. gada 30. maijā Liepājā lietuviešu izcelsmes strādnieka Antona Ingauņa ģimenē. Strādāja par atslēdznieku kuģu remonta uzņēmumā, mācījās amatniecības vakarskolā un Liepājas jūrskolā, kuru nepabeidza Pirmā pasaules kara dēļ. 1915. gada maijā Kurzemes ofensīvas laikā devās bēgļu gaitās uz Petrogradu, kur turpināja strādāt par atslēdznieku.
1915. gadā viņu iesauca Krievijas Impērijas armijā, kur viņš pabeidza mehāniķu kursus, tad Petrogradas aviācijas skolas kursus. 1917. gada februārī pabeidza arī Maskavas lidotāju skolu un piedalījās kaujās iznīcinātāju grupas sastāvā.
1918. gada maijā iesaistījās Krievijas pilsoņu karā Sarkanās armijas pusē, komandēja 2. kavalērijas armijas 1. kaujas aviogrupu un 1. iznīcinātāju divīziju.

Pēc pilsoņu kara beigām beidza Mihaila Frunzes militāro akadēmiju, bija Ukrainas PSR gaisa spēku priekšnieks. 1931. gadā iestājās VK(b)P.
1934. gadā viņu iecēla par Baltkrievijas PSR gaisa spēku komandiera palīgu un Kijivas kara apgabala komandiera vietnieku.
1937. gadā viņu iecēla par Tālo Austrumu Īpašās armijas kara aviācijas (*ВВС Особой Краснознаменной Дальневосточной армии*) priekšnieku.

NKVD "Latviešu operācijas" laikā Ingauni 1937. gada 29. novembrī Habarovskas viesnīcā arestēja. Pēc ilgām pratināšanām viņam PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija 1938. gada 28. jūlijā piesprieda nāvessodu,  tajā pašā dienā nošauts un aprakts Komunarkas poligonā.

## Apbalvojumi
* Sarkanā Karoga ordenis (1920)
* Sarkanā Karoga ordenis (1930) par lidojumu Мaskava—Ankara—Tbilisi—Teherāna—Kabula—Taškenta—Maskava
* Ļeņina ordenis (1936)

## Atsauces
Irina Kuračkina

**Irina Kuračkina** (; dzimusi ) ir baltkrievu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvēja, Pasaules čempionātu medaļniece, 2015. gada Eiropas spēļu čempione, divkārtējā Eiropas čempione un Eiropas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
Ar cīņu Irina Kuračkina sāka nodarboties  2010. gadā. Viņas pirmā trenere bija Olga Bubenko. Viņa ir Bobruiskas Olimpiskās rezerves koledžas absolvente. Sacensībās viņa piedalās kā Mogiļevas Augstākās sporta meistarības pārstāve. Treneris - Artūrs Zaicevs. 2017. gadā viņa absolvēja A. Kulešova vārdā nosauktās Mogiļevas Valsts universitātes Fiziskās audzināšanas fakultāti. Viņa strādā par Baltkrievijas Republikas nacionālās komandas cīņas sporta instruktori.

## Galveno sacensību rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāti

### Eiropas spēles

### Eiropas čempionāti

## Atsauces

## Ārējās saites
Sociālās aprūpes un rehabilitācijas centrs "Lode"

**Sociālās aprūpes un rehabilitācijas centrs "Lode"** ir Valmieras novada sociālās aprūpes centrs (SAC), kas atrodas Lodes pagasta "Liepkalnos".

Valmieras novada pašvaldība iestādes darbībā piedalās kā līdzfinansētājs ar ēku un pamatlīdzekļu daļu, savukārt LR Labklājības ministrija nodošina valsts finansēta pakalpojuma sniegšanu personām ar garīga rakstura traucējumiem, bet pārējo finansējumu sedz paši SAC iemītnieki, kas ir visu novadu pensijas vecuma personas un pilngadīgās personas ar fiziska rakstura traucējumiem. Uzturēšanās maksa vienam klientam mēnesī ir 525 EUR, bet klienta maksa par ēdināšanu dienā ir 2,50 EUR.

SAC klienti var pilnveidot vai uzlabot savas sadzīviskās iemaņas, piemēram, ēst gatavošanu, savu personīgo apģērbu kopšanu un mazgāšanu, kā arī iesaistīties palīgdarbu veikšanā. Radošajā darbnīcā ir iespēja apgūt rokdarbu, ziedu dizaina, aplicēšanas, zīda apgleznošanas un citas pamatprasmes. Vasarā iespēja pilnveidot dārznieka darba iemaņas.

## Atsauces
Bosnijas un Hercegovinas Olimpiskā komiteja

**Bosnijas un Hercegovinas Olimpiskā komiteja**  (, ) ir bezpeļņas organizācija, kas pārstāv Bosnijas un Hercegovinas sportistus Starptautiskajā Olimpiskajā komitejā. Olimpiskā komiteja organizē valsts pārstāvjus vasaras un ziemas olimpiskajās spēlēs. Bosnijas un Hercegovinas Olimpiskā komiteja ir dibināta 1992. gada 4. jūnijā, bet Starptautiskā Olimpiskā komiteja, to atzina 1993. gadā. Komitejas galvenā mītne atrodas Bosnijas un Hercegovinas galvaspilsētā Sarajevā. Bosnijas un Hercegovinas izmantotais SOK kods ir **BIH**.

Olimpiskā komiteja izveidojās no *ZOI '84* organizācijas, kas bija 1984. gada ziemas olimpisko spēļu organizatori Sarajevā.

Komitejas locekļi ir 30 sporta federācijas, kuras ievēl Izpildpadomi, kurā ietilpst prezidents un divpadsmit locekļi.

Bosnija un Hercegovina olimpiskajās spēlēs startē kopā 1992. gada vasarai, līdz tam tā startēja Dienvidslāvijas sastāvā. Līdz šim Bosnija un Hercegovina ir startējusi 7 vasaras olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz 1992. gada Barselonas spēlēs) un 7 ziemas olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz 1994. gada Lillehammeres spēlēs).

## Olimpiskās komitejas prezidenu uzskaitījums

## Izpildkomitejas sastāvs
Bosnijas un Hercegovinas Olimpiskā komiteja šobrīd sastāv no:
* **Prezidents:** Izets Rado;
* **Viceprezidents:** Marijans Kvesičs, Siniša Kisičs
* **Locekļi:** Munirs Talovičs, Kornēlija Rajkoviča, Branislavs Crnogoracs, Gorans Bošnjaks, Nihads Selimovičs, Nevens Rašičs, Maja Klepičs Jokanovičs, Mirsads Čatiča, Ivans Brkičs, Milanko Mučibabičs.

## Biedru federācijas
Bosnijas un Hercegovinas nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Pašlaik Bosnijā un Hercegovinā darbojas 24 olimpiskās vasaras un 6 ziemas sporta federācijas, kā arī vairākas citu sporta veidu federācijas.

### Olimpisko sporta veidu federācijas

## Skatīt arī
* Bosnija un Hercegovina olimpiskajās spēlēs

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Bosnijas un Hercegovinas profils SOK mājas lapā
Krakovas Jāņa Pāvila II starptautiskā lidosta

**Krakovas Jāņa Pāvila II starptautiskā lidosta** () ir starptautiska lidosta Polijas dienvidos, 11 kilometrus uz rietumiem no Krakovas centra. Otra lielākā starptautiskā lidosta valstī. Lidosta tiek izmantota arī militāriem nolūkiem.

Lidosta tika atvērta civilajiem lidojumiem 1964. gadā. 1993. gadā tika atvērts jauns pasažieru terminālis. 1995. gadā tā tika nosaukta pāvesta Jāņa Pāvila II vārdā. 2002. gadā tā tika vēlreiz modernizēta.

Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2020. gadā nodrošināja aviosabiedrības *[[Aegean Airlines]]*, *[[American Airlines]]*, *[[Austrian Airlines]]*, *[[British Airways]]*, *[[Brussels Airlines]]*, *[[EasyJet]]*, *[[EasyJet Switzerland]]*, *[[Eurowings]]*, *[[Finnair]]*, *[[flydubai]]*, *[[Iberia Express]]*, *[[Jet2.com]]*, *[[KLM]]*, *[[Lauda (lidsabiedrība)|Lauda]]*, *[[Polijas aviolīnijas LOT]]*, *[[Lufthansa]]*, *[[Norwegian Air Shuttle]]*, *[[Ryanair]]*, *[[Scandinavian Airlines]]*, *[[Sun d'Or]]*, *[[Swiss International Air Lines]]*,  *[[Transavia]]*, *[[Wizz Air]]*. Visu sezonu lidojumi notiek uz 28 valstīm (tās ir AAE, ASV, Austrija, Beļģija, Čehija, Dānija, Francija, Grieķija, Gruzija, Islande, Itālija, Izraēla, Īrija, Jordānija, Kipra, Lielbritānija, Malta, Nīderlande, Norvēģija, Polija, Portugāle, Somija, Spānija, Šveice, Ukraina, Ungārija, Vācija, Zviedrija), bet sezonāli - vēl uz 4 valstīm (Bulgārija, Horvātija, Maroka, Rumānija).

## Ārējās saites

*
Rebeņu senkapi

**Rebeņu senkapi** jeb **Kapu kalns** ir aizsargājams valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis Alūksnes novada Alsviķu pagasta dienvidos, uz dienvidrietumiem no Nēķenes. 

## Ārējās saites
*Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes db
Kapu kalns

**Kapu kalns** var būt:

*Kapu kalns - kalns Baltinavas novadā
*Jaunlaiviņu senkapu cits nosaukums
*Rebeņu senkapu cits nosaukums
Krokainais rumpucis

**Krokainais rumpucis** (*Helvella crispa*) ir Latvijā bieži sastopama rumpuču ģints sēne, kuras augļķermeņi pēc apstrādes ir ēdami.

Sugu par savu logotipu izvēlējusies Latvijas Mikologu biedrība un 2003. gadā tā bijusi Gada sēne Latvijā.

## Taksonomija

Sugu 1772. gadā aprakstīja itālis Džovanni Skopoli, nosaucot to par *Phallus crispa* un tādējādi saradojot to ar zemestaukiem. 1822. gadā zviedrs Eliass Frīss deva tai mūsdienu nosaukumu. Frīss piedāvāja nosaukumu "*Elvella*", ar mājienu uz tālaika priekšstatiem par elfiem, kuri varētu jāt uz šādām sēnēm. Zinātniskā pasaule izvēlējās konservatīvāku pieeju, taču angliskais sēnes nosaukums *Elfin Saddles* — "Elfu segli" pastāv joprojām. Tiesa, reizēm to piedēvē arī pēc formas līdzīgajai rudens bisītei.

## Sēnes apraksts
thumb|right|Krokainie rumpuči Polijā
* Cepurīte: balta vai krēmkrāsas līdz gaiši dzeltenai. Forma seglveida, ar 2—4 daivām, parasti nelīdzeni krunkota, augstums līdz 10 cm, platums 1,5—5 cm, vietām pieaugusi kātiņam, ar nokarenām brīvām malām. Mīkstums plāns, trausls, balts vai bālgans, bez īpašas smaržas un garšas vai ar vāju smaržu.
* Kātiņš: balts līdz dzeltenīgam, vecākām sēnēm var kļūt pelēks, dobs, reizēm ar kamerām, cilindrisks, uz apakšu paplašināts, gareniski dziļi rievots. Garums līdz 7 cm, resnums 1,5—3,5 cm. 
* Sporas: plati eliptiskas vai elipsoidālas, gludas, bezkrāsainas, ar baltu nobirumu, ar vienu lielu eļļas pilienu centrā, 17—21/10—12 µm.
* Aski: cilindriski, 200—260x12—14 µm, galos noapaļoti, katrā askā 8 sporas. Klāj cepurītes virsmu. Parafīzes cilindriskas, vālesveida, caurspīdīgas, platumā 5—12 µm.

## Augšanas apstākļi
Saprofīts, iespējams, ka veido mikorizu. Aug uz augsnes izkliedus grupās no augusta līdz oktobrim lapu un jauktu koku mežos, zālē vai starp sūnām, ceļmalās, kaļķainā augsnē. Sastopams dažādos kontinentos un klimatiskās zonās, ziemelu puslodē līdz 62. platuma grādam. Anglijā parasti novērots pie dižskābaržiem un ozoliem. Krievijā atzīmēts kā vislabāk augošs pie liepām.

## Barības vērtība
thumb|right
Ēdams pēc novārīšanas ar ūdens noliešanu, cepams. Par garšīgumu ir dažādi viedokļi. Nenovārīts var būt indīgs. Daži ASV avoti apgalvo, ka sēne satur bisītēm raksturīgo indīgu vielu giromitrīnu.

## Līdzīgās sugas

Atšķirams no līdzīgām sugām ar gaišo krāsu, dziļi rievoto kātiņu un seglveida formu. No parasti tumšā dobā rumpuča, kuram reizēm ir gaiša forma, atšķiras ar cepurītes ieritinātu malu jaunībā un viegli pūkaino cepurītes apakšdaļu. Šis apakšdaļas pūkainums atšķir to arī no Latvijā vēl neatrastā rumpuča *Helvella lactea*. Elastīgais rumpucis ir ar tievu kātiņu bez rievām.

## Skatīt arī

* Sēņošana
* Sēnes kulinārijā

## Atsauces

## Ārējās saites

* Index Fungorum
* Mycobank
* Mikologu biedrība: Latvijā konstatētās sēņu sugas
Pantelis Karasevds

**Pantelis Karasevds** (; dzimis 1877. gadā, miris 1946. gada 14. martā) bija grieķu šāvējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un zelta medaļas ieguvējs. No 1924. līdz 1926. un no 1928. līdz 1930. gadam viņš bija klubu ''Panathinaikos FC'' un *[[Panathinaikos AC]]* prezidents. Karasevds, apvienojot divas sporta organizācijas, izveidoja *[[Panachaiki G.E.]].*

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Pantelis Karasevds 19 gadu vecumā startēja 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs šaušanas sacensības trijās disciplīnās. 200 metru šaušanā ar militāro pistoli viņš ar 40 trāpījumiem, iegūstot 2350 punktus, izcīnīja zelta medaļu. 300 metru šaušanā ar šauteni trijās pozīcijās viņš ieguva 1039 punktus, izcīnot 5. vietu. Savukārt 25 metru šaušanā ar militāro pistoli viņš sacensības nebeidza.

### Rezultāti

## Cita informācija
Karasevds studēja tiesību zinātni Atēnu universitātē, bet vēlāk kļūstot par militārpersonu, piedalījās gandrīz visos Grieķijas militārajos pasākumos, sākot no Grieķu-Turku kara 1897. gadā līdz Grieķijas pretošanās kustībai Pirmā pasaules kara laikā, ieskaitot Pirmo Balkānu karu, kurā viņš tika nopietni ievainots Samā.

Viņš bija ievērojams venizēlists un anti-rojālists, tāpēc viņš kopš 1910. gada tika ievēlēts par parlamenta deputātu.

Divas reizes (1924—1926 un 1928—1930) viņš tika ievēlēts par *[[Panathinaikos AC]]* prezidentu, kā arī bija Grieķijas Olimpiskās komitejas loceklis no 1924. līdz 1935. gadam.

Karasevds nomira 1946. gada 14. martā Astaksā, tajā pašā pilsētā, kurā viņš bija dzimis.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  Pantelis Karasevds (SOK profils) 
* Pantelis Karasevds (Sports Reference profils)
Latvijas Universitātes Tehnoloģiju māja

thumb|270px|Skats uz projektēto LU Tehnoloģiju mājas vietu Vienības gatves labajā pusē (2012).
**Latvijas Universitātes Teholoģiju māja** ir Latvijas Universitātes (LU) projektēta ēka Vienības gatvē Rīgas Torņakalna apkaimē. Tajā plānots izveidot pētniecisko infrastruktūru, lai nodrošinātu Latvijas Universitātes radīto tehnoloģiju  prototipu izstrādi un inovāciju komercializāciju, nodrošinot intelektuālā īpašuma aktīvu pārvaldību. Tehnoloģiju mājā plāno izvietot moderni aprīkotas laboratorijas, un tā darbosies kā tehnoloģiju attīstības un pārneses centrs. 
 
LU Tehnoloģiju māja būs ceturtā ēka 4,5 hektārus plašajā teritorijā, kur līdz 2023. gadam paredzēts izveidot jaunu LU studentu pilsētiņu, kurā ietilps arī Dabas māja, Zinātņu māja, Rakstu māja, Veselības māja, Sporta māja, kā arī Studentu un viesu māja.

## Tehnoloģiju mājas struktūra
* Tehnoloģijas pārneses birojs: nodrošinās procesu pārvaldību un juridisko atbalstu, veiks infrastruktūras uzturēšanu un plānošanu, sertifikācijas un kvalitātes kontroli, IT atbalsta funkcijas.
* Dzīvības zinātņu centrs: nodrošinās jaunu tehnoloģiju un produktu izstrādi dzīvības zinātņu jomā, sadarbības attīstību ar industriju un jaunuzņēmumu veidošanu. Radīs materiāltehnisko bāzi jaunu tehnoloģiju, ražošanas sistēmu un produktu un pakalpojumu radīšanai farmācijas un medicīnas nozarēs. 
* Augstas enerģijas daļiņu centrs: komercializēs augstas enerģijas starojuma pētniecību, atbalstīs gan esošās radiācijas tehnoloģijas, gan inovatīvu tehnoloģiju izstrādi, stiprinās akadēmisko aprindu un rūpniecības partnerību radiācijas zinātnes un tehnoloģiju jomā. 
* Materiālmehānikas un prototipēšanas centrs: attīstīs kompozīto materiālu izpēti aviācijas un kosmosa nozares vajadzībām, radīs jaunu materiālu, prototipu un ražošanas tehnoloģiju dizainu un veiks to modelēšanu.

## Ēka
Tehnoloģiju māja projektēta kā divu stāvu ēka ar kopējo platību 4 300 m2, aptverošās zemes platību 1 500 m2. Tā nodrošinās aptuveni 50 darbavietu. Plānotās celtniecības izmaksas 2020. gada sākumā bija 8,9 miljoni eiro, bet plānotās iekārtu izmaksas bija 36,2 miljoni eiro.

## Atsauces
Latvijas Universitātes Veselības māja

thumb|270px|Skats uz projektēto LU Veselības mājas vietu pie Vienības gatves (kreisajā pusē, 2011).
**Latvijas Universitātes Veselības māja** ir Latvijas Universitātes (LU) projektēta ēka Vienības gatvē Rīgas Torņakalna apkaimē. Tajā plānots izveidot studiju, zinātnes un pētniecības bāzi ambulatoro pakalpojumu jomā, kas veidos ārstniecības, pedagoģijas un zinātnes sinerģiju un veicinās jaunu ārstniecības tehnoloģiju izstrādi. Veselības centrs plāno sniegt pakalpojumus 28 000 klientiem — LU studentiem, personālam un Torņakalna apkaimes iedzīvotājiem. Ēkā plāno izvietot ambulatoro klīniku ar konsultāciju kabinetiem, specializēto klīniku ar īstermiņa stacionāru un manipulāciju kabinetiem, kā arī mācību un zinātnes bloku un sporta zinātnes bloku. 
 
LU Veselības māja būs viena no septiņām ēkām 4,5 hektārus plašajā teritorijā, kur līdz 2023. gadam paredzēts izveidot jaunu LU studentu pilsētiņu, kurā ietilps arī Dabas māja, Zinātņu māja, Rakstu māja, Tehnoloģiju māja, Čempionu māja, kā arī Studentu un viesu māja.

## Veselības mājas struktūra
* Sociālās pediatrijas centrs, 
* Ģimenes ārstu kompetences/ekselences centrs,
* Sporta zinātnes un medicīnas centrs ar neiromuskulāro funkciju laboratoriju, kardiorespiratoro funkciju un metabolisma novērtēšanas laboratoriju, vides ietekmju veselības pētījumu laboratoriju.

## Ēka
Veselības māja projektēta kā divu stāvu ēka ar kopējo platību 6 600 m2, aptverošās zemes platību 2 200 m2. Tā nodrošinās aptuveni 40 darbavietu. Plānotās celtniecības izmaksas 2020. gada sākumā bija 13,6 miljoni eiro, bet plānotās iekārtu izmaksas bija 1,2 miljoni eiro.

## Atsauces
Latvijas Universitātes Studentu un viesu māja

**Latvijas Universitātes Studentu un viesu māja** ir Latvijas Universitātes (LU) ēkas projekts LU Akadēmiskā centra teritorijā, Rīgas Torņakalna apkaimē. Tajā plānots izveidot studentu un vieslektoru mītni un LU Studentu padomes biroju.  
 
LU Studentu un viesu māja būs viena no septiņām ēkām 4,5 hektārus plašajā teritorijā, kur līdz 2025. gadam paredzēts izveidot jaunu LU studentu pilsētiņu, kurā ietilps arī Dabas māja, Zinātņu māja, Rakstu māja, Tehnoloģiju māja, Veselības māja, kā arī Sporta māja.

## Studentu un viesu mājas struktūra
* Divvietīgi dzīvokļi – 150
* Vienvietīgi dzīvokļi – 100