open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Druvis Skulte

**Druvis Skulte** (dzimis  Cēsīs) ir latviešu uzņēmējs un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts un Latvijas Republikas privatizācijas valsts ministrs.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Cēsīs. Mācījās Raunas deviņgadīgajā pamatskolā, tad Smiltenes vidusskolā (1970—1973). Studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Pārtikas rūpniecības tehnoloģijas fakultātē vīndara specialitātē (1973—1978). Strādāja ražošanas apvienības "Rīga" Vidrižu filiālē, bija Limbažu rajona komjaunatnes komitejas 2. sekretārs. Pēc karadienesta Padomju armijā (1983—1985) kļuva par Latvijas kompartijas Cēsu rajona komitejas instruktoru, nodaļas vadītāju, sekretāru, tad par 1. sekretāru.

Bijis PSKP biedrs (no 1982. līdz 1990. gadam). Atmodas kustības laikā D. Skulte 1988. gada augustā piedalījās Latvijas Tautas frontes (LTF) Cēsu nodaļas dibināšanā, tika ievēlēts arī par LTF valdes locekli. 1990. gadā viņu kā LTF kandidātu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 116. Piebalgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā D. Skulte balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

Pēc Augstākās padomes deputāta pilnvaru beigām D. Skulte bija apvienības "Latvijas Ceļš" dibinātāju skaitā un vadīja tās 5. Saeimas vēlēšanu kampaņu (pats nekandidēja). 1994. gadā viņš kļuva par Latvijas Republikas privatizācijas valsts ministru Māra Gaiļa valdībā (1995. gadā atkāpies pēc saņemtajiem pārmetumiem par krāpšanu). D. Skulte vadīja arī "Latvijas Ceļa" 6. Saeimas vēlēšanu kampaņu

D. Skulte bijis arī AS “Latvijas Kuģniecība” padomes priekšsēdētājs.

1997. gadā viņš kļuva Ministru prezidenta Andra Šķēles padomnieku.

2002. gadā 8. Saeimas vēlēšanās D. Skulte kandidēja no savienības “Latvijas ceļš” saraksta, taču netika ievēlēts. Šajā laikā darbojās kā AS "Aldaris" konsultants.

## Apbalvojumi
2000. gadā Druvi Skulti apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Izvestijas CIK salas

**Izvestijas CIK salas** () ir Krievijai piederoša salu grupa Ziemeļu Ledus okeānā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.

## Ģeogrāfija
Salas izvietojušās Karas jūras austrumos uz ziemeļrietumiem no Taimiras pussalas. Arhipelāgā ietilpst sešas salas, lielākā no kurām ir Troinoja, kurā atrodas arī arhipelāga augstākais punkts  vjl. Citas arhipelāga salas ir Pologija-Sergejeva, Gavriļina sala, Hļebņikova sala, kā arī divas bezvārda saliņas ziemeļrietumos no Troinojas.

Sala atrodas arktiskās tundras dabas zonā. Augājs nabadzīgs, galvenokārt ķērpji un sūnas. Arhipelāgs ietilpst Lielā Arktikas dabas rezervāta teritorijā.

## Vēsture
Salas 1932. gada augustā atklāja ekspedīcija ar ledlauzi *Rusanov* un lielākajai salai piešķīra Buharina vārdu. 

1933. gada 14.—15. augustā salas pētīja Vladimira Vīzes ekspedīcija ar ledlauzi *Sibirjakov*; arhipelāgu nodēvēja par godu avīzei «Izvestija» (avīzes pilnais nosaukums — *Известия Центрального Исполнительного Комитета (ЦИК) Советов рабочих и солдатских депутатов*), bet vienai no nelielajām salā tika piešķirts kuģa kapteiņa Hļebņikova vārds.

Tā paša gada 30. augustā arhipelāgu apmeklēja Rietumtaimiras hidrogrāfiskā ekspedīcija ar kuģi *Beluha*. Otru lielāko salu noturēja par divām atsevišķām salām un piešķīra tai divus nosaukumus — Sergejeva sala par godu kuģa kapteinim un Gronska sala par godu avīzes redaktoram Ivanam Gronskim. Vēl vienai salai tika piešķirts Gavriļina salas nosaukums par godu kapteiņa vecākajam palīgam.

1937. un 1939. gadā arhipelāgu apmeklēja vēl divas ekspedīcijas. Gronska sala tika pārdēvēta par Pologiju (‘Lēzeno’). 1940. gadā Buharina sala tika pārdēvāta par Trojnoju (‘Trīskāršo’).

1953. gadā Troinojas salā tika ierīkota Izvestijas CIK polārstacija.

## Atsauces
Horiņa

**Horiņa** () jeb **Hariņa** () ir 659 kilometrus gara Pripetes labā krasta pieteka Ukrainas ziemeļos un Baltkrievijas dienvidos.

Izteka Kremenecas augstienē starp Kremenecu un Ternopiļu. Līdz Izjaslavai plūst austrumu virzienā, vēlāk pagriežas uz ziemeļiem. Lielākā pieteka - Sluča. Ietek Pripetē pie Davidharadokas. Upes krastos atrodas Laņivci, Izjaslava, Slavuta, Netišina, Ostroha, Dubrovica, Stoļina, Davidharadoka. Pie Netišinas atrodas Hmeļnickas AES, kas izmanto upes ūdeni dzesēšanai.

## Ārējās saites
Pygocephalidae

***Pygocephalidae*** ir *[[Pygocephalomorpha]]* kārtas izmirušu augstāko vēžu dzimta. Šo dzimtu 1962. gadā izdalīja Harolds Kellijs Bruks, iekļaujot tajā četras ģintis. Tās ir sīku vēžveidīgo formas, kas dzīvoja paleozojā, karbona periodā. Dzimtā ir iekļautas 4 ģintis.

## Apraksts
Karapakss parasti ir bez aknu dzelkšņiem. Mātītes ar oostegītiem un spermas uzglabāšanas kameru. Telsons sašaurinās pakāpienveidīgi ar furkālām daivām uz katra pakāpiena. Pygocephalus ģints pārstāvjiem ir divi furkālo daivu pāri, bet pārējām ģintīm tikai viens pāris. Pygocephalidae dzimtas lielāko daļu raksturo karapaksa branhiostegītu zobotās sānu malas, priekšējie sānu dzelkšņi un kuņģa dzelkšņi. Kakla rieva vidū ir dalīta vai arī strauji noliecas uz aizmuguri.

## Sistemātika
Dzimtā ir zināmas 4 ģintis un 8 sugas.

* dzimta: † Pygocephalidae  Brooks, 1962 
:* ģints: † Anthracaris  Brooks, 1962 
::* suga: † *[[Anthracaris gracilis]]*  Meek & Worthen, 1865 
:* ģints: † Bellocaris  Fong, 1972 
::* suga: † *[[Bellocaris newfoundlandensis]]*  Fong, 1972 
:* ģints: † Mamayocaris  Brooks, 1962 
::* suga: † *[[Mamayocaris jaskowskii]]*  Schram, 1974 
::* suga: † *[[Mamayocaris jepseni]]*  Brooks, 1962 
::* suga: † *[[Mamayocaris serendipitous]]*  Hotton, Feldmann, Hook & Dimichele, 2002 
:* ģints: † Pygocephalus  Huxley, 1857 
::* suga: † *[[Pygocephalus aisenvergi]]*  (Birshteyn, 1967) 
::* suga: † *[[Pygocephalus cooperi]]*  Huxley, 1857 
::* suga: † *[[Pygocephalus dubius]]*  Prestwich, 1840) 

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Tenisistu uzskaitījums 1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

Šajā uzskaitījumā apkopoti **tenisisti, kuri startēja [[1996. gada vasaras olimpiskās spēles|1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]**.

1996. gada olimpiskajā tenisa turnīrā piedalījās 56 valstu **182 tenisisti**, 96 vīrieši un 86 sievietes. Tenisa sacensības notika  4 disciplīnās: vīriešu un sieviešu vienspēles, vīriešu un sieviešu dubultspēles.

## Sportistu uzskaitījums
**Vx1** —  vīriešu vienspēles; **Vx2** —  vīriešu dubultspēles; **Sx1** —  sieviešu vienspēles; **Sx2** —  sieviešu dubultspēles;  

## Pārstāvētās valstis

## Skatīt arī

* 1996. gada vasaras olimpiskās spēles
* Teniss 1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

## Ārējās saites
* Teniss 1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (SR/Olympic Sports)
Mihails Stepičevs

**Mihails Stepičevs** (dzimis  Rīgā, miris ) bija Latvijas krievu strādnieks un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā. Strādāja rūpnīcā VEF par radioaparatūras regulētāju.

Atmodas kustības laikā M. Stepičevs bija VEF darba kolektīva padomes loceklis, piedalījās rūpnīcas perspektīvās attīstības koncepcijas izstrādāšanā. 1988. gadā iesaistījies Latvijas Tautas frontē. 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 63. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā M. Stepičevs nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

No 1991. gada 1. jūlija viņš bija viens no Sabiedrības drošības departamenta Robežpsardzības daļas pirmajiem vadītājiem.

1993. gadā kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās Demokrātiskā Centra partijas sarakstā Latgales vēlēšanu apgabalā, taču netika ievēlēts.

## Apbalvojumi
2000. gadā M. Stepičevu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Kazimirs Šļakota

**Kazimirs Šļakota** (dzimis  Kaunatas pagastā) ir latviešu mežsaimnieks, sabiedriskais darbinieks un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993) un Latvijas Republikas mežu valsts ministrs (1991—1995).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Kaunatas pagastā, kā vecākais dēls četru bērnu ģimenē, viens no brāļiem Voldemārs Šļakota, uzņēmējs un sabiedriskais darbinieks. Mācījās Kaunatas vidusskolā, tad Viļakas vidusskolā. Studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Mežsaimniecības fakultātē.

Strādāja Viļakas mežrūpniecībā par meistaru. Pēc karadienesta Padomju armijā 1973. gadā sāka strādāt par mežzini Viļakas mežrūpniecības Liepnas mežniecībā. Pēc gada K. Šļakota kļuva par Viļakas mežrūpniecības direktora vietnieku, vēl pēc gada — par direktoru, bet 1985. gadā viņu iecēla par Balvu starpsaimniecību meža kombināta direktoru. Bijis PSKP biedrs, izstājies 1988. gadā.

Atmodas kustības laikā K. Šļakotu ievēlēja par Latvijas Tautas frontes (LTF) Balvu rajona nodaļas līdzpriekšsēdētāju, viņš izveidoja LTF Balvu nodaļas laikrakstu "Balvu Atmoda". 1990. gadā viņu atkārtotā balsošanā ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 108. Viļakas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā K. Šļakota balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

Līdztekus deputāta darbam K. Šļakota bija Latvijas Republikas mežu ministrs (1991—1995) Ivara Godmaņa vadītajā valdībā. Mežu valsts ministra amatu saglabāja arī sekojošajās Valda Birkava un Māra Gaiļa vadītajās valdībās. 1995. gadā atkāpās no ministra amata.

1995. gadā K. Šļakota kļuva par "Latvijas Universālās bankas" "Rīdzenes" filiāles pārvaldnieku (1995—1997), bet 1997. gadā par AS "SEB Latvijas Unibanka" viceprezidentu. Kopš 2009. gada bija Latvijas Komercbanku asociācijas konsultants, dzīvoja Žīguros.

## Apbalvojumi
2000. gadā K. Šļakotu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Kirēnijas kalni

**Kirēnijas kalni** () vai **Bešparmaks** () ir 160 kilometrus gara kalnu grēda Kipras ziemeļos. Stiepjas gar Kipras salas ziemeļu krastu. Kalnu grēdu kontrolē starptautiski neatzītā Ziemeļkipras republika. Kalnos atrodas vairākas drupas no antīkajiem laikiem, kā arī vairāku viduslaiku cietokšņu atliekas. 1995. gada jūlijā kalnu ekosistēma nopietni cieta ugunsgrēkā. Kirēnijas kalnu dienvidu nogāzē, iepretim Nikosijai izveidots 425 metru plats naktī izgaismojams Ziemeļkipras karogs.

## Galerija

Halefka.JPG
On_the_Mountain_Road_above_Kyrenia.jpg
Saint_Hilarion_Castle.jpg|Svētā Illariona pils drupas
Nicosia 01-2017 img17 View from Shacolas Tower.jpg|Ziemeļkipras karogs no Nikosijas


## Ārējās saites
* 
*
Japānas lauvronis

**Japānas lauvronis** (*Zalophus japonicus*) ir izmiris ausroņu dzimtas (*Otariidae*) jūras zīdītājs. Tā tuvākie radinieki ir mūsdienās dzīvojošie Galapagu lauvronis (*Zalophus wollebaeki*) un Kalifornijas lauvronis (*Zalophus californianus*). Līdz 2003. gadam uzskatīja, ka Japānas lauvronis ir Kalifornijas lauvroņa pasuga, līdz saskaņā ar pēdējo gadu ģenētiskajiem pētījumiem sistemātika tika izmainīta.

Japānas lauvronis apdzīvoja Japānas jūru, galvenokārt uzturoties Japānas arhipelāga salu un Korejas pussalas krastos. 1900. gados tas kļuva par komerciālo medību objektu, novedot pie sugas izmiršanas. Pēdējie Japānas roņa pierādītie novērojumi bijuši 1951. gadā. Lai gan par dzīvnieka novērojumiem tika ziņots arī 1974. un 1975. gadā, tomēr šie apgalvojumi uzskatāmi par mazticamiem.

## Izplatība
Japāns lauvronis bija sastopams Japānas jūrā, galvenokārt pie Japānas un Korejas pussalas krastiem. Retos gadījumos dzīvnieks tika novērots arī pie Kuriļu salām, Sahalīnas un tai tuvējās saliņās. 

## Izskats
Par Japānas roni nav pieejams plašs faktu materiāls. Ārēji dzīvnieks bija līdzīgs Kalifornijas lauvronim, bet par to nedaudz lielāks. Tēviņa ķermeņa garums bija 2,3—2,5 m, svars 450—560 kg, tā matojums bija tumši pelēks. Vecāki tēviņi bija gandrīz melni. Mātītes bija mazākas nekā tēviņi, apmēram 1,4—1,6 m garas. To matojums bija gaiši brūns ar tumšāku pakakli un krūtīm.

## Uzvedība
Japānas lauvroņa kolonijas mēdza uzturēties atklātās, smilšainās pludmalēs, indivīdiem labprāt slēpjoties krasta klinšu iedobēs un alās. Jūrā uzturējās seklajā piekrastes zonā, ne tālāk par 16 km no krasta. Tas barojās ar zivīm. Jūrā lauvroņa ienaidnieki bija lielā baltā haizivs un plakangalvas septiņžaunu haizivs (*Notorynchus cepedianus*).

## Izmiršana
Japānas lauvroņus vēsturiski medīja, lai iegūtu gaļu un taukus (eļļas lampām), un iekšējos orgānus, no kuriem tika gatavoti austrumu medicīnas ārstnieciskie līdzekļi. No ūsu sariem gatavoja pīpes tīrāmās slotiņas, no ādas dažādus ādas izstrādājumus. 20. gadsimtā dzīvniekus medīja arī, lai apmācītu un izmantotu cirka izrādēs.

18. un 19. gadsimta mijā tika nomedīti apmēram 3200 lauvroņi. Intensīvo medību ietekmē 1915. gadā savvaļā vairs bija sastopami tikai 300 īpatņi, bet 1930. gados mazāk nekā simts īpatņi. Japānas lauvroņu medības tika pārtrauktas 1940. gados, kad tos praktiski vairs nebija iespējams atrast, lai nomedītu. Pēdējie ticamie lauvroņu novērojumi tika veikti 1951. gadā, kad Liankūras salu krastos novēroja 50—60 Japānas lauvroņus.

## Atsauces

## Ārējās saites

*iNaturalist: Japanese Sea Lion
Ludvigs Teteris

**Ludvigs Teteris** (dzimis  Ventspils apriņķa Jūrkalnes pagastā; miris 2003. gada 7. maijā) bija latviešu inženieris un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Ventspils apriņķa Jūrkalnes pagasta "Deku" mājās zemnieku ģimenē.
Mācījās Jūrkalnes pamatskolā un Alsungas vidusskolā, kuru absolvēja 1961. gadā.
1961. gadā sāka studijas Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas (LLA) Lauksaimniecības mehanizācijas fakultātē, bet 1962. gadā iesaukts Padomju armijā. 1965. gadā atsāka studijas LLA Lauksaimniecības mehanizācijas fakultātē un 1970. gadā ieguva inženiera mehāniķa kvalifikāciju.

Strādāja LLA mācību un pētījumu saimniecībā "Vecauce" par lauksaimniecības tehnikas ekspluatācijas inženieri un 1974. gadā kļuva par šīs saimniecības galveno inženieri.
No 1976. gada bija Dobeles rajona apvienības "Lauktehnika" pārvaldnieks, no 1986. gada LLA mācību un pētījumu saimniecības "Vecauce" direktors. Vairākos sasaukumos bija Auces pilsētas un Dobeles rajona padomju deputāts.

Atmodas kustības laikā 1990. gadā L. Teteri ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes (AP) deputātu no 121. Auces vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

Pēc AP deputāta pilnvaru laika beigām turpināja strādāt LLU mācību un pētījumu saimniecībā "Vecauce". 1997. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Auces pilsētas domē no saraksta "Mēs Aucei" un bija Auces pilsētas domes priekšsēdētāja vietnieks.

Miris 2003. gada 7. maijā.

## Apbalvojumi
2000. gadā L. Teteri apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Andrejs Jessens

**Andrejs Jessens** (dzimis , miris ) bija latviešu bendija, hokeja un futbola spēlētājs.

1920. gados pievērsās bendijam, kļuva par vienu no labākajiem uzbrucējiem Latvijā. Latvijas Sporta biedrības sastāvā četras reizes kļuvis par Latvijas čempionu.

1930. gadu sākumā pievienojās Rīgas US hokeja komandai, kuras sastāvā kļuva par Latvijas čempionu 1937. gadā. Latvijas hokeja izlases sastāvā piedalījās 1935. gada Pasaules čempionātā, kur spēlē pret Nīderlandes izlasi guva trīs vārtus, kas ir pirmais Latvijas sportistu *hat trick* Pasaules čempionātā.

Otrā pasaules kara beigās nokļuva Vācijā, pēc tam pārcēlās uz dzīvi Kanādā, kur miris 1965. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jessens

**Jessens** (*Jessen*) ir dāņu cilmes tēvvārda uzvārds, kas burtiski nozīmē Jesa dēls. Jessens var būt:

* Andrejs Jessens (1909—1964) — latviešu bendija, hokeja un futbola spēlētājs;
* Hanss Jessens (*Hans Jessen*; 1935—1999) — vācu paleontologs.
Aļmas kauja

**Aļmas kauja** (, , , ) bija pirmā lielā Krimas kara kauja starp sabiedroto (britu/franču/turku) karaspēku, kas bija izcēlies Krimā 1854. gada 14. septembrī, un Krievijas karaspēku. Tā notika Aļmas upes dienvidu krastā kādus 45 kilometrus uz dienvidiem no Sevastopoles centra. Kaujas rezultātā krievu armija cieta zaudējumu, kas vēlāk ļāva sabiedrotajiem sākt Sevastopoles aplenkumu.

## Ārējās saites
* 
*
Ūga

***Ūga*** (no latgaliešu valodas — 'oga', īstajā vārdā **Daiga Barkāne**; dzimusi 1994. gada 16. decembrī Bērzgalē) ir latgaliešu repere.

## Dzīvesgājums

Skolas laikā Barkāne dziedāja korī un ansamblī. Pirmās dziesmas, kas bija ritmblūza stilā, viņa ierakstīja repera *Alex Foxz* studijā. Mācoties Malnavas koledžā, viņa sāka šīs dziesmas izpildīt dažādos pasākumos.

2016. gadā anša koncertā „Ausmeņas” kebabnīcā Rēzeknē Barkāne iepazinās ar vienu no *Ausmeņa Records* reperiem un bītmeikeriem Valnu, kurš piedāvāja ierakstīt kopīgu dziesmu, un drīz vien viņa pievienojās *Ausmeņa Records*. Tur viņa ieguva iesauku *Ūga*, ko vēlāk pieņēma kā savu skatuves vārdu.

2019. gada 8. decembrī tika izdots videoklips dziesmai „LG ir HH”, kas uzņemts sadarbībā ar tvnet.lv operatoru un režisoru Artūru Krūmiņu, kā arī fotogrāfu un gaismošanas asistentu Jāni Škaparu. 2020. gada 20. janvārī klajā nāca *Ūgas* debijas albums „LG ir HH”.

## Diskogrāfija
* LG ir HH (2020)

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''FaceBook'' lapa
* ''BandCamp'' lapa
* Anna Elīza Drele, Leila Rasima un Sintija Augustova (2018. gada 10. novembris). Latgaliešu repere - Ausmeņa records pārstāve ŪGA. *Pīci breinumi*. Latvijas Radio 5. Latvijas Sabiedriskie mediji. Skatīts: 2020. gada 25. janvārī.
Dainis Vanags

**Dainis Vanags** (dzimis  Zālītes pagastā) ir latviešu skolotājs, sabiedriskais darbinieks un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Zālītes pagastā, pēc mātes nāves 1957. gadā pārcēlās dzīvot pie tēva vecākiem Gulbenē. Mācījās Gulbenes 2. astoņgadīgajā skolā, tad Rīgas 2. internātskolā. Studēja Latvijas Valsts universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē, līdztekus arī Tautas kinoaktieru studijā (1972—1974).

Strādāja par Rīgas piena kombināta skaitļošanas stacijas perforācijas un tabulācijas mašīnu inženieri, pēc tam Rīgas rajona Baložu astoņgadīgajā skolā par santehniķi un saimniecības daļas vadītāju un stingrā režīma kolonijā OC/8 par matemātikas skolotāju. 1986. gadā D. Vanags pārcēlās uz dzīvi Ceraukstē, kur strādāja Griķu deviņgadīgajā skolā par direktora vietnieku mācību un audzināšanas darbā, bet no 1989. gada par skolas direktoru.

Atmodas kustības laikā 1988. gadā D. Vanags iesaistījās Latvijas Tautas frontē (LTF) un viņu ievēlēja par LTF Ceraukstes grupas priekšsēdētāju, savukārt Latvijas Tautas frontes Bauskas rajona nodaļas dibināšanas konferencē 1988. gada 12. novembrī tika ievēlēts par LTF Bauskas rajona nodaļas līdzpriekšsēdētāju, līdzās bārbelietim Ilgaram Krauzem un baušķeniekam Ainaram Bašķim. Gadu vēlāk ievēlēts par LTF Bauskas rajona nodaļas priekšsēdētāju. 1989. gadā iesaistījies arī LNNK. 1989. gada 10. decembra Latvijas PSR vietējo padomju vēlēšanās viņu ievēlēja par Bauskas rajona Tautas deputātu padomes deputātu. Bijis Bauskas rajona Tautas deputātu padomes priekšsēdētāja vietnieks. 1990. gadā D. Vanagu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 111. Iecavas vēlēšanu apgabala, kā arī par Pilsoņu kongresa delegātu. 1990. gada 4. maijā D. Vanags nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu, darbojās AP Tautas izglītības, zinātnes un kultūras komisijā, Aizsardzības un iekšlietu komisijā.

No 1991. līdz 1995. gadam D. Vanags bija LNNK Bauskas rajona nodaļas priekšsēdētājs un LNNK Domes loceklis. Ilgus gadus bija Latvijas Republikas Totalitāro režīmu noziegumu izmeklēšanas komisijas priekšsēdētājs.

1993. gadā nesekmīgi kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās no LNNK saraksta. Tāpat netika ievēlēts arī 6. Saeimas vēlēšanās, kandidējot no Latvijas Zemnieku savienības, Kristīgi demokrātiskās savienības un Latgales Demokrātiskās partijas saraksta, un 8. Saeimas vēlēšanās, kandidējot no LSDSP saraksta.

2004. gadā atgriezās darbā Griķu skolā, mācīja matemātiku un audzināja klasi. 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās kandidēja uz vietu Bauskas novada domē no LSDSP saraksta, taču netika ievēlēts. Šajā laikā D. Vanags strādāja Saulaines Profesionālajā vidusskolā par matemātikas skolotāju.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira (2000)
* 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.
* Maksims Krutikovs "Kaut pastalās, bet brīvi. Atmodas laiks Iecavā (1988—1991)". Ezerrozes grāmatas (2020)

## Atsauces
Jevģenijs Zaščerinskis

**Jevģenijs Zaščerinskis** (dzimis  Robežnieku pagastā) ir latviešu lauksaimnieks un politikis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Robežnieku pagastā skolotāja Jāzepa Zaščerinska ģimenē. Pēc Latvijas okupācijas sekojošās 1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā viņu kopā ar ģimeni izsūtīja uz Krasnojarskas novadu, no kurienes viņiem izdevās atgriezties Latvijā 1946. gadā.

Pēc Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Agronomijas fakultātes absolvēšanas Jevģenijs Zaščerinskis strādāja par agronomu dažādās padomju saimniecībās. 1967. gadā viņu iecēla par Dobeles rajona Lauksaimniecības pārvaldes galveno agronomu, pēc tam par pārvaldes priekšnieku. No 1977. gada viņš bija padomju saimniecības “Bērze” direktors.

## Politiskā darbība
Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1990. gadā J. Zaščerinskis tika ievēlēts par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 123. Krimūnu vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Darbojās Latvijas Tautas frontes frakcijā.

1993. gadā J. Zaščerinski no "Saskaņa Latvijai — Atdzimšana tautsaimniecībai" saraksta ievēlēja 5. Saeimā.1994. gadā viņš nolika Saeimas deputāta mandātu un bija Zemkopības ministrijas parlamentārais sekretārs.

1995. gadā nesekmīgi kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās no Tautsaimnieku politiskās apvienības saraksta “Tautsaimnieks”, kā arī saglabāja Zemkopības ministrijas parlamentārā sekretāra amatu. 1996. gadā viņš kļuva par Saeimas Tautsaimniecības komisijas konsultantu.

1997. gadā J. Zaščerinskis iestājās Latvijas Zemnieku savienībā. No tās saraksta 1998. gadā nesekmīgi kandidēja 7. Saeimas vēlēšanās, bet joprojām turpināja ieņemt Zemkopības ministrijas parlamentārā sekretāra amatu. 1999. viņš kļuva par Zemkopības ministra Pētera Salkazanova padomnieku. 2001. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās J. Zaščerinskis nesekmīgi kandidēja uz vietu Rīgas domē.

## Apbalvojumi
2000. gadā J. Zaščerinski apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Atsauces
Tealliocarididae

***Tealliocarididae*** ir *[[Pygocephalomorpha]]* kārtas izmirušu augstāko vēžu dzimta. Šo dzimtu 1962. gadā izdalīja Harolds Kellijs Bruks, iekļaujot tajā divas ģintis, tai skaitā arī *[[Pseudogalathea]]* ģinti, kas tagad atrodas *[[Tylocarididae]]* dzimtā. *Tealliocarididae* pārstāvji ir sīku vēžveidīgo formas (2-5 cm gari), kas dzīvoja paleozojā, karbona periodā. Dzimtā ir iekļautas 2 ģintis, taču *[[Pseudotealliocaris]]* ģints pastāvēšana tiek apšaubīta.

## Apraksts
*Tealliocarididae* atšķiras no citām dzimtām ar to, ka bez mediālā ķīļa uz karapaksa ir divi gareniski sānu ķīļu pāri (primārie un sekundārie sānu ķīļi). Karapakss bieži vien sašaurinās kakla rievas apgabalā. Priekšējie sānu dzelkšņi, ja ir tādi, tad maza izmēra. Dažām šīs dzimtas sugām uz telsona var būt mediāls ķīlis. Telsona mediālā izvirzījuma galā ir furkālā daiva.

Sākotnēji tika uzskatīts, ka *[[Tealliocaris]]* ģintij uz karapaksa ir tikai viens sānu ķīļu pāris. Taču 2013. gadā Neils Klarks parādīja ka arī tipveida sugai *[[Tealliocaris woodwardi]]* ir divi sānu ķīļu pāri, līdzīgi kā *[[Pseudotealliocaris]]* ģintij, kas lika apšaubīt *Pseudotealliocaris* ģints pastāvēšanu. 

## Sistemātika
Dzimtā ir zināmas 5 ģintis un 21 suga.
* dzimta: Tealliocarididae  Brooks, 1962  †
:* ģints: Jerometichenoria Schram, 1978 †
::* suga: *[[Jerometichenoria grandis]]* Schram, 1978 †
:* ģints: Laevitealliocaris Yang, Gueriau, Charbonnier, Ren & Bethoux, 2018 †
::* suga: *[[Laevitealliocaris xiaheyanensis]]*   Yang, Gueriau, Charbonnier, Ren & Bethoux 2018  †
:* ģints: Pseudotealliocaris Brooks, 1962 †
::* suga: *[[Pseudotealliocaris caudafimbriata]]* (Copeland, 1957) †
::* suga: *[[Pseudotealliocaris etheridgei]]* (Peach, 1882) †
::* suga: *[[Pseudotealliocaris holthuisi]]* Irham, Schram & Vonk, 2010 †
::* suga: *[[Pseudotealliocaris palincsari]]* Schram, 1988 †
:* ģints: Schramocaris  Clark, Gillespie, Morris & Clayton, 2015  †
::* suga: *[[Schramocaris clarksoni]]* Clark, Miller & Ross, 2016 †
::* suga: *[[Schramocaris gilljonesorum]]* Clark, Gillespie, Morris & Clayton, 2015 †
::* suga: *[[Schramocaris matthewi]]* Clark, Miller & Ross, 2016 †
::* suga: *[[Schramocaris robusta]]* (Peach, 1908) †
:* ģints: Tealliocaris Peach, 1908 †
::* suga: *[[Tealliocaris briggsi]]* Clark & Ross, 2024 †
::* suga: *[[Tealliocaris caudafimbriata]]* Copeland, 1957 †
::* suga: *[[Tealliocaris elliotti]]* Clark, 2024 †
::* suga: *[[Tealliocaris etheridgii]]* (Peach, 1882) †
::* suga: *[[Tealliocaris formosa]]* (Peach, 1882) †
::* suga: *[[Tealliocaris loudensis]]* Peach, 1908 †
::* suga: *[[Tealliocaris palinscari]]* Schram, 1988 †
::* suga: *[[Tealliocaris tarrassiana]]* Peach, 1908 †
::* suga: *[[Tealliocaris walloniensis]]* Gueriau, Charbonnier & Clément, 2014 †
::* suga: *[[Tealliocaris weegie]]* Clark & Ross, 2024 †
::* suga: *[[Tealliocaris woodwardi]]*  (Etheridge, 1877)  †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Alus piens

**Alus piens**, **siltalus**, **karsēklis** jeb **bieķēzis** (no  — 'alus siers') ir dzēriens, ko gatavo savārot vai sajaucot kopā karstu pienu ar alu, reizēm iedrupinot iekšā arī maizi. Dzēriens dažkārt arī saukts par **tirgus alu**, jo to mēdza gatavot no iepriekšējā dienā tirgū pirkta alus.

Pirmās ziņas par dzēriena gatavošanu Latvijā ir no vēlīnajiem viduslaikiem. 17. gadsimtā Rozins Lentilijs apcerējumā „Šis tas ievērības cienīgs par Kurzemi” raksta:

Līdzīgs dzēriens gatavots arī Igaunijā, Somijā un Zviedrijā. Igaunijā alus karstajā pienā iekults, un dažkārt tajā iedrupināta arī apgrauzdēta maize, bet Dienvidigaunijā — siers. Savukārt Somijā un Zviedrijā alus iebiezināts ar sieru un maizi.

## Atsauces
Izvestija CIK

**Izvestija CIK** () ir Krievijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Izvestijas CIK salu arhipelāga lielākas salas Troinojas vidusdaļā Karas jūras krastā.

## Vēsture
Stacija izveidota 1953. gada 15. septembrī Troinojas salas dienvidaustrumu krastā bijušajā Ziemeļu jūras ceļa hidrogrāfiskajā bāzē (1952-1953). 1962. gadā stacija pārnesta 5 km uz ziemeļrietumiem Poļarņika līča krastā. Stacijā tiek veikti regulāri hidrometeoroloģiskie un ģeofiziskie novērojumi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Полярная станция Известий ЦИК
* Выполнено снабжение и обслуживание МГ-2 Известий ЦИК
* ОСТРОВ В КАРСКОМ МОРЕ - ЗЕМЛЯ ПЛОТНИКОВЫХ
Sporta biedrības "Marss" velotreks

**Sporta biedrības "Marss" velotreks** bija sporta būve, kas atradās Rīgā, Brīvības gatvē 207.

## Vēsture
Sporta biedrība "Marss" (dibināta 1907. gadā) ar privātu ziedotāju atbalstu iegādājās zemes gabalu Rīgā, Pēterburgas šosejā 22. Divu gadu laikā (1909—1911) lielākoties pašas biedrības amatnieku spēkiem Kārļa Meņģeles vadībā tika uzbūvēts koka velotreks ar slīpām malām, bez jumta, kā arī nepieciešamās saimniecības ēkas.  Viens no galvenajiem ziedotājiem bija Berga bazāra galdnieku darbnīcas īpašnieks Ēvalds Vilsons, kurš ilgus gadus darbojās arī biedrības vadībā. Zemes gabalā atradās arī biedrības galvenā mītne un sporta laukums. Pirmā pasaules kara laikā velotreks nodega, pēc atjaunošanas atklāts 1922. gada 11. jūnijā.

Treks par valsts finansējumu rekonstruēts arī 1937. gadā un tajā notikušas arī motociklistu sacensības.

1944. gadā velotreku pārņēma sporta biedrība "Daugava" un tika izveidots Rīgas Centrālais riteņbraukšanas klubs (CRK).

Treka garums bija nedaudz mazāks par 250 metriem. Taisnēs tam bija betona segums, bet virāžām tam tika lietots rets risinājums — seguma koka līstes tika liktas vertikāli, nevis izliektas horizontāli pa ovālu. Tas palielināja treka izturību pret nolietojumu, bet samazināja sasniedzamo ātrumu. Segumam kļūstot vaļīgākam, tas kļuva arvien skaļāks.

1967. gadā treka sliktā stāvokļa dēļ to aizliedza izmantot. To atjaunoja tikai pēc pieciem gadiem, 1972. gadā.

1985. gadā treks tika nojaukts.

1989. gadā tika atjaunots kluba vēsturiskais nosaukums: Riteņbraukšanas klubs "Marss", tas darbojās līdz 2008. gada 31.martam.

## Valsts drošības dienests

2019. gada decembrī zemes īpašnieks Valsts nekustamie īpašumi ziņoja par plāniem degradētajā teritorijā sākt biroju ēkas celtniecību. Apkārtnes iedzīvotāji un pilsētvides aktīvisti pret to iebilda, piedāvājot ideju teritorijā izveidot parku. Tika uzsākta parakstu vākšanas kampaņa ManaBalss.lv vietnē, savācot vairāk nekā 11 tūkstošus parakstu un vairākus tūkstošus papīra formā. Tikai vēlāk tika paziņots, ka biroju ēka paredzēta Valsts drošības dienesta vajadzībām, kas bijis valsts noslēpums.

## Ārējas saites
* Ziedi un saknes 

## Atsauces
Pseudogalathea

***Pseudogalathea*** ir *[[Pygocephalomorpha]]* kārtas un *[[Tylocarididae]]* dzimtas izmirušu augstāko vēžu ģints. Šo ģinti 1883. gadā izveidoja angļu paleontologs Benjamins Pīčs pamatojoties uz Skotu Bordersā (Skotija) ievākto materiālu. Tās ir sīku (ap 2-3 cm garu) vēžveidīgo formas, kas dzīvoja Skotijā paleozojā, apakškarbonā. *Pseudogalathea* ģintī ir trīs sugas. Tipveida suga ir *Pseudogalathea macconochei*.

## Apraksts
Karapaksa priekšējie sānu stūri ar īsiem noapaļotiem izaugumiem. Aizmugurējie sānu stūri ir nosmailināti. Karapakss ir ar mediālo un sānu valnīšiem, un tā aizmugurējās un sānu malas ir stipri sabiezinātas. Abdomens ir mazs. Ķermenis ir horizontāli saplacināts.

## Sistemātika
Ģintī ir zināmas 3 sugas. 
* ģints: † Pseudogalathea  Peach, 1883 
:* suga: † *[[Pseudogalathea macconochei]]*  (Etheridge, 1879) 
:* suga: † *[[Pseudogalathea ornatissima]]*  (Peach, 1882) 
:* suga: † *[[Pseudogalathea rotunda]]*  Peach, 1883 

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Roberts Kurtozs

**Roberts II Kurtozs** bija Normandijas hercogs, kurš valdīja no 1087. līdz 1106. gadam. Viņš bija viens no galvenajiem pretendentiem uz Anglijas Karalistes troni. Robertam kā hercogam savas valdīšanas laikā bija radušās nesaskaņas ar brāļiem Viljamu II un Henriju I Izglītoto. Roberts ieķīlāja savu hercogisti, lai finansētu dalību Pirmajā krusta karā, kur viņš bija nozīmīgs krustnešu komandieris.

Galu galā viņa domstarpības ar Henriju noveda pie viņa nāves un Normandijas pievienošanas Anglijai.
Pygocephalus

***Pygocephalus*** ir Pygocephalomorpha kārtas un *[[Pygocephalidae]]* dzimtas izmirušu augstāko vēžu ģints. Šo ģinti 1857. gadā aprakstīja Tomass Hakslijs, izmantojot paraugus no Eštonas pie Linas (Lankašīra, Anglija). Tās ir sīku vēžveidīgo formas, kas dzīvoja paleozojā, karbona periodā. Ģintī ir iekļautas 3 sugas. Tipveida suga ir *Pygocephalus cooperi*.

## Apraksts
Karapakss bez aknu dzelkšņiem. Mātītes ar oostegītiem un spermas uzglabāšanas kameru. Telsons sašaurinās pakāpienveidīgi ar furkālām daivām uz katra pakāpiena, pie tam šīs ģints pārstāvjiem ir divi furkālo daivu pāri. Karapaksa branhiostegītu sānu malas ir zobotas. Kakla rieva vidū ir dalīta.

## Sistemātika
Ģintī ir zināmas 3 sugas.
:* ģints: † Pygocephalus  Huxley, 1857 
::* suga: † *[[Pygocephalus aisenvergi]]*  (Birshteyn, 1967) 
::* suga: † *[[Pygocephalus cooperi]]*  Huxley, 1857 
::* suga: † *[[Pygocephalus dubius]]*  Prestwich, 1840) 

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Štefans Ilzankers

**Štefans Ilzankers** (, dzimis ) ir bijušais austriešu futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā un bijis Austrijas futbola izlases pārstāvis.

Austrijas futbola izlases sastāvā Ilzankers ir spēlējis 2016. gada Eiropas čempionātā.
## Sasniegumi
**Red Bull Salzburg**

* Austrijas Bundeslīga: 2013–14, 2014–15
* Austrijas kauss: 2013–14

**Frankfurtes Eintracht**
* UEFA Eiropas līga: 2021–22

## Ārējās saites

## Atsauces
Jūliāns Baumgartlingers

**Juliāns Baumgartlingers** (, dzimis ) ir austriešu bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, pārstāvējis Austrijas futbola izlasi.

Savas karjeras laikā pārstāvējis Vācijas komandas ''1860 Munich'', ''Mainz 05'', ''Bayer Leverkusen'' un ''Augsburg'', kā arī Austrijas komandu ''Austria Wien''.

Austrijas futbola izlases sastāvā Baumgartlingers ir spēlējis 2016. gada Eiropas čempionātā.

## Ārējās saites
Brigita Zeltkalne

**Brigita Zeltkalne** (dzimusi  Liepājā; mirusi 2014. gada 6. jūnijā Rīgā) bija latviešu žurnāliste, publiciste un sabiedriskā darbiniece, bijusī Latvijas Augstākās Padomes deputāte.

## Dzīvesgājums
Dzimusi  Liepājā zemūdenes "Ronis" apkalpes locekļa Alberta Veita ģimenē. Mācījās Rīgas 35. septiņgadīgajā skolā un Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolā, strādāja ražošanas apvienībā "Sarkanais rīts" par mākslinieci modelētāju. 1967. gadā sāka strādāt Latvijas Valsts televīzijā, sākumā par redaktori Jaunatnes raidījumu redakcijā, pēc gada dažādos amatos Informatīvo raidījumu redakcijā, līdztekus studēja Latvijas Valsts universitātes Žurnālistikas fakultātē, ko absolvēja 1972. gadā.

Bijusi PSKP biedre.

Atmodas kustības laikā B. Zeltkalne iesaistījās Latvijas Tautas frontes (LTF) dibināšanā, bija LTF Domes locekle. Popularitāti ieguva ar reportāžām par migrācijas un dzīvokļu problēmām. 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputāti no 140. Skrundas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā B. Zeltkalne balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Darbojās Tautas pašvaldības un sabiedrisko lietu komisijā, vadīja Dzīvokļu komisiju un Apbalvojumu komisiju. Strādāja pie īres likuma sagatavošanas un likumdošanas sakārtošanas dzīvokļu jautājumos.

Pēc deputātes pilvaru beigām turpina darbu žurnālistikā, bija "Rīgas starptautiskā humanitātes fonda" prezidente, piedalījās projekta "Avīze Latvijas ieslodzījuma vietām" īstenošanā (1997).

2002. gadā B. Zeltkalne piedalījās Latvijas Atmodas partijas dibināšanā.

Mirusi 2014. gada 6. jūnijā.

## Darbi
* "Neesamība jeb Cilvēki būros" (1999)
* "Zināmais un nezināmais astrologs grāfs Vronskis" (2002)
* "Astroloģija" (2008)
* "Smieklojumi" (2016)

## Apbalvojumi
2000. gadā B. Zeltkalni apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Edvards Vesterlunds

**Edvards Vesterlunds** (; dzimis , miris ) bija somu grieķu-romiešu stila cīkstonis, 1924. gada vasaras olimpisko spēļu čempions, pasaules čempions, pasaules un Eiropas čempionātu medaļnieks.

## Biogrāfija
Edvards Vesterlunds sāka cīkstēties kā pusaudzis. Viņš pārstāvēja Helsinku atlētu klubu *Helsingfors*. Kā parasti Somijā, viņš sākotnēji piedalījās tikai grieķu-romiešu stila sacensībās. Taču kopš 1920. gadu vidus piedalījās arī valsts mēroga brīvā stilā  sacensībās. Vesterlunda starptautiskā karjera sākās jau 1921. gadā, kad viņš pasaules čempionātā Helsinkos grieķu un romiešu cīņā ieguva 3. vietu vidējā svara kategorijā. 1922. gadā Stokholmā Edvards Vesterlunds kļuva par pasaules čempionu grieķu-romiešu stilā vieglajā svarā. Savas karjeras lielāko panākumu viņš sasniedza 1924. gadā vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē, kur guva uzvaru grieķu-romiešu stila vidējā svara kategorijā. Viņš piedalījās arī 1928. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Amsterdamā, kur ieguva bronzas medaļu grieķu-romiešu stila vieglajā svara kategorijā. Visbeidzot, savas karjeras beigu posmā viņš kvalificējās arī 1936. gada olimpiskajām spēlēm Berlīnē. Tur viņš startēja grieķu-romiešu stilā pussmagā svara kategorijā, taču ieguva tikai 8. vietu.

Eiropas čempionātos, kurus regulāri organizēja no 1925. gada, viņš cīnījās tikai 1933. gadā Helsinkos. Viņš ieguva 3. vietu grieķu un romiešu cīņas vidējā svara kategorijā.

Edvards Vesterlunds trīs reizes bija Somijas čempions, viņš šo titulu nav izcīnījis biežāk galvenokārt Somijas spēcīgās konkurences dēļ. Viņa spēcīgākais konkurents bija Veine Kokinens.

Edvarda Vesterlunda brāļi Kalle un Emīls bija labi cīkstoņi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Anthracaris

***Anthracaris*** ir *[[Pygocephalomorpha]]* kārtas un *[[Pygocephalidae]]* dzimtas izmirušu augstāko vēžu ģints. Šo ģinti 1962. gadā aprakstīja Harolds Kellijs Bruks, pamatojoties uz Fildinga Mīka un Amosa Vortena aprakstīto sugu *Anthrapalaemon gracilis* no Ilinoisas (ASV) karbona nogulumiem. Tās ir sīku vēžveidīgo formas, kas dzīvoja paleozojā, karbona perioda otrajā pusē, Ziemeļamerikā. *Anthracaris* ir monotipiska ģints, kuru pārstāv tikai viena suga *[[Anthracaris gracilis]]*.

## Apraksts
Karapakss ir ar aknu un kuņģa dzelkšņiem. Kakla rieva vidū strauji noliecas uz aizmuguri. Mātītēm uz pēdējā krūšu sternīta ir liela spermas uzglabāšanas kamera, bet oostegīti nav konstatēti. Anthracaris mutes orgānu izvietojums ir līdzīgs *[[Mamayocaris jaskoskii]]*, t.i. aiz lielām gnatopodveidīgām maksillām seko divas žokļkājas. Telsona pamatne ir plata; tā platums strauji samazinās sānu furkālo daivu piestiprināšanās vietās. Telsonam ir tikai viens furkālo daivu pāris.

*Anthracaris*, domājams, vairāk dzīvoja saldūdens fācijā, atšķirībā no *[[Mamayocaris]]*, kas vairāk apdzīvoja jūras fāciju.

## Atsauces
Bellocaris

***Bellocaris*** ir *[[Pygocephalomorpha]]* kārtas un *[[Pygocephalidae]]* dzimtas izmirušu augstāko vēžu ģints. Šo ģinti 1972. gadā aprakstīja Kristofers Fongs, izmantojot paraugus no Ņūfaundlendas (Kanāda) karbona nogulumiem. Tās ir sīku vēžveidīgo formas, kas dzīvoja paleozojā, karbona periodā, Ziemeļamerikā. *Bellocaris* ir monotipiska ģints, kuru pārstāv tikai viena suga *[[Bellocaris newfoundlandensis]]*.

## Apraksts
Karapakss ir ar dubultiem kuņģa dzelkšņiem. Aknu dzelkšņi, ja tie ir, tad tikai aizmetņu veidā. Kakla rieva ir labi attīstīta un iet virzienā uz muguras viduslīniju. Rostrums samērā garš, izliekts, garumā 2/3 no karapaksa. Sānu ķīļi uz karapaksa ir izvietoti zemu un iet gandrīz līdz aizmugurējai malai. Uz branhiostegītu malām zobojuma nav, bet karapaksa malas priekšējā daļa ir laterāli izliektu plauktiņu veidā. Priekšējie sānu dzelkšņi ir labi attīstīti.

## Atsauces
Challenger katastrofa

thumb|230px|Notikuma kolāža
**''Challenger'' katastrofa** notika , kad NASA *[[Space Shuttle]]* programmas kosmosa kuģis *[[Challenger]]* uzsprāga 73 sekundes pēc pacelšanās. Negadījumā gāja bojā visi septiņi apkalpes locekļi: pieci NASA astronauti, viens kravas speciālists un skolotāja. Kosmosa kuģis sadalījās virs Atlantijas okeāna netālu no Keipkanaveralas Floridā plkst. 11.39 pēc vietējā laika. Negadījumu izraisīja bojāts O veida blīvējums uz vienas no dzinējraķetēm.

Pēc katastrofas kosmosa kuģu programma tika apturēta uz 32 mēnešiem. Negadījuma izmeklēšanā tika secināts, ka negadījumu veicinājusi NASA organizācijas kultūra un lēmumu pieņemšanas procesi, aģentūra pārkāpusi savus drošības noteikumus. NASA vadība jau kopš 1977. gada bija zinājusi, ka darbuzņēmēja *Morton-Thiokol* cietās degvielas paātrinātāju konstrukcijā ir potenciāli katastrofiska O veida blīvējuma problēma, taču viņi šo problēmu nebija spējīgi pienācīgi novērst. Netika ņemti vērā arī inženieru brīdinājumi par palaišanas bīstamību attiecīgajā rītā (bija zema gaisa temperatūra).

Palaišanu televīzijas tiešraidē vēroja aptuveni 17% amerikāņu, jo viena no apkalpes loceklēm bija skolotāja Krista Makolife, kas būtu bijusi pirmā skolotāja kosmosā. Šī katastrofa tikusi izmantota kā gadījuma izpēte daudzās tehnikas drošības un darba ētikas diskusijās.

2022. gada novembrī NASA apstiprināja ka pie Floridas krastiem ūdenslīdēji atraduši kosmosa kuģa atlūzas, sešus metrus garo kosmosa kuģa korpusa atlūzu nirēji pamanīja, meklējot Otrā pasaules kara laika lidmašīnu dokumentālās filmas par Bermudu trijstūri filmēšanas projekta ietvaros. Vraka atlūzas atradās uz ziemeļiem no Bermudu trijstūra, un filmas veidotājiem uzreiz radās aizdomas, ka tās varētu būt bēdīgi slavenā kosmosa kuģa atliekas.

## Ārējās saites

* Challenger STS 51-L Accident January 28, 1986 

## Atsauces
Ziedonis Ziediņš

**Ziedonis Ziediņš** (dzimis  Kuldīgā) ir latviešu lauksaimnieks un valsts darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Kuldīgā. Mācījās Kuldīgas 1. vidusskolā.
Pēc Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Lauksaimniecības mehanizācijas fakultātes absolvēšanas (1980) strādāja par lauksaimniecības inženieri, no 1982. līdz 1990. gadam bija kolhoza "Skaņaiskalns" valdes priekšsēdētājs.

Bijis PSKP biedrs no 1985. līdz 1988. gadam.

Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1988. gadā iestājies LNNK. 1990. gadā Z. Ziediņš tika ievēlēts par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 197. Mazsalacas vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Darbojās komisijā Latvijas Komunistiskās partijas īpašuma pārņemšanai.

Pēc deputāta pilnvaru beigām Z. Ziediņš 1993. gadā kļuva par 5. Saeimas deputāta Dzintara Ābiķa palīgu. Šajā pašā gadā viņš kļuva par Ekonomikas ministrijas Dzīvokļu un mazās apbūves privatizācijas nodaļas vadītāju. No 1995. gada viņš ieņēma Ekonomikas ministrijas Centrālās dzīvojamo māju privatizācijas komisijas priekšsēdētāja amatu. No 1996. līdz 2003. gadam Z. Ziediņš bija Centrālās dzīvojamo māju privatizācijas komisijas (CDzMPK) vadītājs, vairākkārt apsūdzēts par dienesta stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, tomēr tiesvedība pārtraukta pierādījumu trūjuma dēļ. Starp pārkāpumiem minēta no Centrālās dzīvojamo māju privatizācijas komisijas līdzekļiem nelikumīgi finansēts partijas biedra (1997. gadā Z. Ziediņš iestājies partijā "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK") Jura Dobeļa aģitācijas pasākumus un dokumentālas filmas uzņemšana.

2004. gadā Z. Ziediņu iecēla par Valsts Mājokļu aģentūras direktora Normunda Pēterkopa vietnieku, lai gan prokuratūra pret viņu bija ierosinājusi krimināllietu. 2006. gadā Rīgas Centra rajona tiesa atzina Z. Ziediņu par vainīgu un piesprieda viņam trīs gadu cietumsodu un lika atmaksāt 14 638 latus Finanšu ministrijai un piecus gadus liedza ieņemt vadošus amatus. Rīgas Apgabaltiesa daļēji atcēla Centra rajona tiesas spriedumu, atbrīvojot no cietumsoda un piemērojot Z. Ziediņam naudas sodu 80 minimālo mēnešalgu jeb 7200 latu apmērā, savukārt 2007. gada 8. martā Augstākās tiesas Senāts kasācijas kārtībā atcēla viņam aizliegumu ieņemt vadošus amatus.

2008. gadā Z. Ziediņš bija Būvniecības, enerģētikas un mājokļu valsts aģentūras Projektu, plānošanas un informācijas tehnoloģiju departamenta direktors, bet 2010. gadā strādāja par Rīgas Domes SIA "Rīgas ūdens" administratīvās nodaļas vadītāja vietnieku.

## Apbalvojumi
2000. gadā Ziediņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Atsauces
Mamayocaris

***Mamayocaris*** ir *[[Pygocephalomorpha]]* kārtas un *[[Pygocephalidae]]* dzimtas izmirušu augstāko vēžu ģints. Šo ģinti 1962. gadā aprakstīja Harolds Kellijs Bruks, izmantojot paraugus no Teksasas agrā perma nogulumiem. Tās ir sīku vēžveidīgo formas, kas dzīvoja paleozojā, karbona un perma periodos. Ģintī ir iekļautas 3 sugas. Tipveida suga ir *Mamayocaris jepseni*.

## Apraksts
Karapaksam ir īsi priekšējie sānu dzelkšņi, aiz kuriem parasti seko branhiostegītu malas zobojuma pieci zobi. Aknu dzelkšņu nav. Kakla rievu veido divas daļas, kas vidū strauji noliecas uz aizmuguri. Karapksa dorsālie ķīļi ir vāji izteikti. Telsons ir gandrīz trīsstūrveidīgas formas, sānos ar vienu furkālo daivu pāri. Mātītēm ir spermas uzglabāšanas kamera, bet oostegīti nav atrasti.

## Sistemātika
Ģintī ir zināmas 3 sugas.
* ģints: † Mamayocaris  Brooks, 1962 
:* suga: † *[[Mamayocaris jaskowskii]]*  Schram, 1974 
:* suga: † *[[Mamayocaris jepseni]]*  Brooks, 1962 
:* suga: † *[[Mamayocaris serendipitous]]*  Hotton, Feldmann, Hook & Dimichele, 2002 

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Drošības policija

**Drošības policija** var būt:

* Drošības policija (*Kaitsepolitseiamet*) — Igaunijas nacionālais iekšējās drošības un pretizlūkošanas dienests;
* Valsts drošības dienests — viena no trim Latvijas valsts drošības iestādēm.
Gunārs Klindžāns

**Gunārs Klindžāns** (dzimis  Rēzeknē) ir latviešu lauksaimnieks, uzņēmējs un valsts darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rēzeknē. Pēc Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Lauksaimniecības mehanizācijas fakultātes absolvēšanas (1979) strādāja par lauksaimniecības inženieri, no 1986. līdz 1993. gadam bija Rēzeknes rajona Tautas deputātu padomes izpildkomitejas priekšsēdētājs.

Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1990. gadā G. Klindžāns tika ievēlēts par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 165. Kaunatas vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā viņš kā neatkarīgais deputāts nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Darbojās Tirdzniecības un pakalpojumu komisijā un AP darba grupā Latgales sociāli ekonomiskās un kultūras attīstības kompleksās programmas izstrādāšanai.

Pēc deputāta pilnvaru beigām G. Klindžāns no 1993. gada bija telekompānijas "Latgales Televīzijas sabiedrība" vadītājs, SIA "Leiči" prezidents, 1995. gadā privatizējamās AS Latvijas Universālā banka viceprezidents.

Darbojies arī politikā: 1993. gadā bija apvienības "Latvijas Ceļš" dibinātāju skaitā, bet 2004. gadā piedalījās patijas "Latvijas Kalve" dibināšanā.

2017. gadā ievēlēts par "4. maija deklarācijas kluba" viceprezidentu.

## Apbalvojumi
2000. gadā G. Klindžānu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Atsauces
Marija Kārkla

**Marija Kārkla**, arī **Marija Kadakovska** (dzimusi  Laucienas ciemā) ir latviešu skolotāja un sabiedriskā darbiniece, bijusī Latvijas Augstākās Padomes deputāte.

## Dzīvesgājums
Dzimusi  Laucienas ciemā. Mācījās Vītolu pamatskolā un Kārsavas vidusskolā. Studēja Liepājas Pedagoģiskajā institūtā, pēc kura absolvēšanas strādāja par latviešu valodas un literatūras pasniedzēju Ludzas 1. vidusskolā un citās Latvijas skolās.

Atmodas kustības laikā M. Kārkla bija Latvijas Tautas frontes Ludzas nodaļas aktīviste. Piedalījusies "Baltijas ceļā". 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputāti no 149. Kārsavas vēlēšanu apgabala, apsteidzot lauksaimnieku Boļeslavu Laganovski. 1990. gada 4. maijā M. Kārkla nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu, darbojās AP Tautas izglītības, zinātnes un kultūras komisijā. 1992. gada 28. aprīlī viņa priekšlaicīgi pārtrauca savu darbību LR Augstākajā padomē, to pamatojot ar veselības pasliktināšanos.

Pēc deputātes pilnvaru beigām M. Kārkla bija Ciblas vidusskolas direktore (1995—2015).

2001. gada Latvijas pašvaldību velēšanās ievēlēta Ciblas pagasta padomē no saraksta "Mēs novadam" (deputāte līdz 2005. gadam). 2009. gada pašvaldību vēlēšanās nesekmīgi kandidēja uz deputāta vietu Ciblas novada domē no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira (2000)
* 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Video

* Intervija ar Mariju Kārklu 2020. gada aprīlī

## Atsauces
Viktors Kokorišs

**Viktors Kokorišs** (dzimis 1952. gada 6. jūnijā Krāslavas rajonā) ir elektrosakaru inženieris un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Republikas Augstākās padomes deputāts (1990—1993), ievēlēts no 135. Krāslavas vēlēšanu apgabala. Bija starp tiem AP deputātiem, kas nebalsoja par Latvijas neatkarības deklarāciju, tomēr neiesaistījās frakcijā "Līdztiesība" un darbojās kā neatkarīgais deputāts.

Līdz 1994. gadam V. Kokorišs bija Krāslavas rajona Tautas deputātu padomes priekšsēdētājs, vēlāk Aglonas bazilikas lietu pārvaldnieks.

## Atsauces