open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Māra Marnauza

**Māra Marnauza** (dzimusi ) ir latviešu kordiriģente. 1987. gadā absolvējusi Jāzepa Vītola Latvijas Valsts konservatoriju. Dzīvo Ādažu novada Carnikavas pagasta Garciemā.

## Dzīvesgājums

Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas profesore Māra Marnauza ar izcilību absolvējusi Jāzepa Vītola Latvijas Valsts konservatorijas Kordiriģēšanas nodaļu, profesora Mendeļa Baša diriģēšanas klasi (1982—1987); ieguvusi pedagoģijas doktora zinātnisko grādu mūzikas pedagoģijas apakšnozarē Latvijas Universitātē (2000).

M. Marnauza ir Latvijas Universitātes sieviešu kora BALTA (1999) un Ekonomikas un kultūras augstskolas kamerkora FORTIUS (1985) dibinātāja, mākslinieciskā vadītāja un diriģente, Dobeles un Saldus koru apriņķa virsdiriģente, XXV (2013) un XXVI (2018) Vispārējo latviešu Dziesmu svētku virsdiriģente, Baltijas valstu Studentu Dziesmu svētku Gaudeamus (1999, 2004, 2006, 2011, 2014, 2018), Latvijas Sieviešu un vīru koru salidojumu (2007, 2012, 2016), Kurzemes Dziedātāju svētku — 145 (2015), Kurzemes Dziesmu svētku (2016, 2019) u.c. reģionālo dziesmu svētku virsdiriģente.

M. Marnauza vadījusi meistarklases un guvusi atzinību kā diriģente daudzos mākslinieciskos projektos, festivālos un konkursos Latvijā un ārzemēs — Vācijā, ASV, Ukrainā, Zviedrijā, Krievijā, Norvēģijā, Dānijā, Spānijā, Itālijā, Somijā, Lietuvā, Igaunijā, Baltkrievijā, Polijā, Austrijā, Čehijā, Šveicē, Nīderlandē, Beļģijā, Lielbritānijā, Ķīnā. M. Marnauzai Em. Melngaiļa Tautas mūzikas konkursā (1999) piešķirta Labākā diriģenta balva, XIX Starptautiskajā garīgās mūzikas koru konkursā Nāmestovo, Slovākijā (2009) piešķirta starptautiskās žūrijas speciālbalva Labākais diriģents.

M. Marnauza bijusi daudzu konkursu žūrijas komisijas locekle — Interkultur A. Bruknera Starptautiskā koru konkursā Lincā (Austrija, Linca, 2013), VIII Pasaules koru olimpiādē (Latvija, Rīga, 2014), IV Starptautiskajā koru konkursā “Balsis mieram” (Itālija, Perudža, Asīze, 2019) Vācijas Nacionālā konkursa finālā (Vācija, Freiburga, 2018), žūrijas komisijas priekšsēdētāja Igaunijas Sieviešu koru konkursa finālā (Igaunija, Tallina, 2018) u.c.

Māra Marnauza ir daudzu zinātnisko izdevumu autore, zinātnisko rakstu krājumu redakcijas padomes priekšsēdētāja. Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmijā (2004—2017) strādājusi kā zinātņu prorektore, Mūzikas fakultātes un Pedagoģijas fakultātes dekāne, Diriģēšanas un vokālās mākslas katedras vadītāja, bakalaura un maģistra mūzikas pedagoģijas studiju programmu direktore, vairāku akadēmisku un zinātnisku komisiju vadītāja un locekle.

Nozīmīgākie izdevumi: 

Monogrāfija: Māra Marnauza, Mendelis Bašs (2012). Diriģēšanas metodoloģija. Rīga: Zinātne. 

CD, DVD ieraksti: Balta. Pērles, Pēteris Vasks. Mūsu dziesma (2018), Atklāsme skaņās, Sapņu zeme (2016), Ziemassvētku zvaigžņu gaismā (2015), Latviešu kormūzika (2014), The Loving Ones (2012), Džeza dzirkstis (2012), Mediatio Adventus (2011), Fragmenti no operas Dž. Geršvina Porgijs un Besa (2010), Gaismas dzirkstis (2003), Uz augšu (2000), Diena aust (1997).
Un garāka par mūžu diena ilgst

**"Un garāka par mūžu diena ilgst"** () ir kirgīzu rakstnieka Čingiza Aitmatova krievu valodā sarakstīts romāns, kas tika publicēts 1980. gadā žurnālā *Novij Mir*. 1982. gadā romāns izdots latviešu valodā (tulkojusi Valentīna Eisule).

## Nosaukums
1990. gadā uzrakstītajā sižetā "Čingishana gaišais mākonis" (*Белое облако Чингисхана*) autors atklāja, ka romāna oriģinālo nosaukumu – "Aproce" (*Обруч*) noraidīja cenzūra. Nosaukums "Un garāka par mūžu diena ilgst", ar kuru romānu izdeva literārais žurnāls *Novij Mir*, ir ņemts no Borisa Pasternaka dzejoļa "Vienīgās dienas" (*Единственные дни*). Šis nosaukums tika kritizēts lielā garuma dēļ un vēlāk romāns tika izdots žurnālā *Roman-Gazeta* ar nosaukumu "Vējputeņu starpstacija" (*Буранный полустанок*). No 21. gadsimta sākuma romāns atkal tiek izdots ar nosaukumu "Un garāka par mūžu diena ilgst".

## Sižets
Romāna notikumi risinās vienas dienas laikā. Stāsts ir par dzelzceļnieka Vējputeņu Jedigeja mēģinājumu apbedīt savu draugu Kazangapu Anabejitas kapsētā (no  – Mātes atdusas vieta). Pa ceļam uz Anabejitu Jedigejs stāsta par savu dzīvi Sariozekas stepēs. Nokļūstot Anabejitā, Jedigejs atklāj, ka kapsētas vietā ir uzbūvēts kosmodroms.

Otrā sižeta līnija stāsta par padomju un amerikāņu kosmonautiem, kuri stājās kontaktā ar citplanētiešiem un pameta kosmodromu, jo tika aicināti uz citplanētiešu dzimto planētu.

## Leģenda par mankurtiem
Viens no romāna pamatmomentiem ir stāsts par mankurtiem. Pirmoreiz tie tiek minēti Kazangapa bēru laikā. Saskaņā ar kirgīzu leģendām mankurti ir karagūstekņi, kuriem lika strādāt karstajā saulē, uzmaucot galvā nokautā kamieļa kakla ādu — širi. Kā raksta romāna autors: "Cilvēks, kas tika pakļauts šādai procedūrai, vai nu nomira, neizcietis spīdzināšanu, vai arī uz visu mūžu zaudēja atmiņu, pārvērzdamies par mankurtu — vergu, kas neatceras savu pagātni."

N. Šnaidmens paziņoja, ka mankurta motīvs, kas ņemts no Vidusāzijas teikām, ir romāna galvenā doma, kas savieno dažādus stāstījuma līmeņus un laika secības.  Vēlākajos Padomju Savienības gados vārds "mankurts" ienāca ikdienas valodā, lai aprakstītu cilvēka atsvešinātību no sabiedrības, kas viņu represējusi un grozījusi viņa tautas vēsturi. Bijušajās Padomju Savienības republikās ar šo terminu tiek apzīmēti tie nekrievu tautības cilvēki, kuri padomju sistēmas dēļ tika atdalīti no savām etniskajām saknēm.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Pilns darbs
Kvorums

**Kvorums** () ir ar likumu noteiktais sēdes vai sapulces dalībnieku skaits, kas ir pietiekams, lai sanākušie būtu tiesīgi lemt.
Agfa-Gevaert

**Agfa-Gevaert N.V. ** ir Beļģijā bāzēts globāls uzņēmums, kas ražo iekārtas un komponentus attēlu izgatavošanai un apstrādei, kā arī IT sistēmas. 20. gadsimta otrajā pusē *Agfa* bija viens no pazīstamākajiem masveida foto preču zīmoliem, tomēr 2004. gadā gala patērētājiem paredzēto produktu ražošanu atdalīja no *Agfa-Gevaert*, izveidojot *[[AgfaPhoto]]*, kas pēc gada bankrotēja. Mūsdienās *Agfa-Gevaert* nodarbojas tikai ar B2B produktu ražošanu. Tā ir ražotnes 10 valstīs, struktūrvienības 40 valstīs un pārstāvji 120 valstīs. Bizness iedalās trīs lielās grupās — grafika, medicīna un speciālās sistēmas. Uzņēmuma akcijas tirgo *[[Euronext]]* fondu biržā.

Uzņēmumu kā **''A**ktien**g**esellschaft **f**ür **A**nilinfabrikation* [[Berlīne|Berlīnē]] dibināja komponista [[Fēlikss Mendelszons|Fēliksa Mendelszona]] dēls [[Pauls Mendelszons-Bartoldi]]. Savukārt 1894. gadā [[Antverpene|Antverpenē]] tika nodibināts uzņēmums *L. Gevaert & Cie*. 1925. gadā *Agfa* iekļāvās *IG Farben* sastāvā. Pēc Otrā pasaules kara Sabiedrotie *IG Farben* sadalīja sastāvdaļās. 1945. gadā *Agfa* rūpnīca, kas atradās [[Vācijas Demokrātiskā Republika|VDR]] teritorijā, kļuva par uzņēmumu [[ORWO]]. 1952. gadā atkal tika nodibināta *Agfa* kā uzņemuma *Bayer* struktūrvienība. 1964. gadā apvienojās *Agfa AG* un *Gevaert Photo-Producten N.V.''.

## Ārējās saites

*
Nikosijas Selima mošeja

**Selima mošeja** (, ), vēsturiski pazīstama arī kā **Svētās Sofijas katedrāle** ir mošeja, kas atrodas Kipras pilsētas Nikosijas ziemeļu daļā, ko *de facto* kontrolē starptautiski neatzītā Ziemeļkipra.

Kad Kipru 1196. gadā iekaroja Ričards Lauvassirds, šajā vietā esot atradusies Bizantijas baznīca. Romas katoļu Svētā Sofijas katedrāle tika uzcelta starp 1209. un 1326. gadu un periodiski, kopā ar Svētā Nikolaja katedrāli Famagustā, tā kalpoja kā Kipras karaļu kronēšanas vieta. 15. gadsimtā katedrāle cieta dženoviešu uzbrukumos un zemestrīcēs. Pēc 1491. gada, kad Kipra nonāca Venēcijas kontrolē, katedrāli atjaunoja. 1571. gadā, kad Kipru ieņēma Osmaņu impērija, katedrāle tika pārveidota par mošeju, nosaucot to Selima vārdā un uzbūvējot divus minaretus. Mūsdienās tā ir Kipras galvenā mošeja.

## Attēlu galerija

Saint Sophia, Nicosia.jpg
Lefkoşa Selimiye-Moschee (Sophienkathedrale) Innen Chor 2.jpg
Chypre_Nicosie_Mosquee_Selimiye_Chevet_15062014_-_panoramio.jpg
A@a Agia Sofia church Nicosia cy - panoramio (1).jpg


## Ārējās saites
Čehijas Paradīze

**Čehijas Paradīze** () jeb **Bohēmijas paradīze** ir kultūrvēsturisks apvidus Čehijas ziemeļos Jizeras upes vidustecē, kas pazīstams ar unikālām smilšakmens klintīm. 1955. gadā šeit tika izveidots ainavu parks (*Chráněná krajinná oblast Český ráj*). Apvidu raksturo dažādu formu smilšakmens klintis (tostarp Adršpahas-Teplices klintis, Prahovas klintis). Apvidus ietilpst Vidusčehijas, Hradeckrāloves un Liberecas apgabalos un tā centrālā pilsēta ir Turnova. Viens no apvidus simboliem ir Trosku pils.

## Galerija

Prachovske_skaly_CZ_02.jpg|
Cesta_mezi_Drábskými_světničkami_a_Studeným_průchodem.jpg
Olšina_a_Březina,_z_Příhrazských_skal.jpg
Klokoci_-_Betlemske_skaly.jpg
Náměstí_Českého_ráje,_Turnov_(2).jpg|Turnovas centrs
Hrad_Trosky,_letecký_snímek.jpg|Trosku pils


## Ārējās saites

*
Nāšika

**Nāšika** (, *nāśik*, ) ir svēta pilsēta Indijas rietumos, Mahārāštras štata ziemeļrietumos. Pilsēta atrodas Rietumgatu kalnu grēdas ziemeļos, Godāvari upes krastā, aptuveni 180 km uz ziemeļaustrumiem no Mumbajas. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 1,49 miljoni iedzīvotāju, aglomerācijā iedzīvotāju skaits aptuveni 2 miljoni. Pēc iedzīvotāju skaita tā ir ceturtā lielākā pilsēta Mahārāštrā aiz Mumbajas, Punes un Nāgpuras.

Nāšikas apkaimē atrodas senie budistu tempļi un klosteri. Galvenokārt Godāvari upes svēto ūdeņu dēļ Nāšika ir nozīmīga pilsēta ne tikai budismā, bet arī hinduismā un džainismā. Leģendās un mītos uzskata, ka šeit ir dzīvojusi dievība Rāma ar savu sievu Sītu un brāli Lakšmanu. Reizi 12 gados Nāšika ir viena no četrām Indijas pilsētām, kur notiek hinduistu nozīmīgākie reliģiskie svētkie *[[Kumbh Mela]]*, kuros pulcējas simtiem tūkstošu svētceļotāju.

Nāšika ir nozīmīgs transporta mezgls. Attīstīta tradicionālā amatniecība (gatavo vara un misiņa izstrādājumus), militāro lidmašīnu rūpniecība, naftas pārstrāde, tehniskā spirta ražošana, valsts tipogrāfija. Nāšikā atrodas Punes Universitātes filiāles, koledžas. Nāšikā dzimis Dadasahebs Phalke, kurš tiek uzskatīts par Indijas kino “tēvu”. Nāšikas apkārtnē izteikti nodarbojas ar vīna darīšanu, tāpēc pilsēta tiek dēvēta arī par “Indijas vīna galvaspilsētu”.

## Vēsture
Nāšika ir zināma jau kā pilsēta Maurju impērijas valdnieka Ašokas valdīšanas laikā, 3. gadsimtā p.m.ē. Mogulu impērijas laikā, no 16. gadsimta, Nāšikas nosaukums bija Gulšānabāda. 1751. gadā tika atgriezts iepriekšējais nosaukums, tas ir, Nāšika. 1818. gadā Nāšika nonāca Britu impērijas pakļautībā.

1858. gadā iekļauta Britu Indijas sastāvā. 1864. gadā tika izveidota Nāšikas pašvaldība. Ap to pašu laiku cauri Nāšikai tika izbūvēta dzelzceļa līnija. Nāšika kļuva par plaukstošu ekonomisko centru. Nāšikā regulāri ir bijuši dažādi notikumi par brīvu Indiju, piemēram, 1909. gada 21. decembrī Indijas neatkarības cīnītājs Anants Kanhere nošāva vienu no Nāšikas ierēdņiem A. M. T. Džeksonu. Vēlāk Nāšikā atradās arī Mahātmas Gandija nevardarbīgās pretošanās kustības atbalsta punkts. 1950. gadā Indijas Nacionālā kongresa sesija tika novadīta Nāšikā.

## Klimats
Nāšika atrodas subekvatoriālajā joslā, kas nozīmē, ka no jūnija līdz septembrim ir lietains, musonu sezona, bet pārējā laikā valda tropiskās sausās gaisa masas.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Braitonas mols

**Braitonas mols**, pazīstams arī kā **Braitonas pils mols** vai **Pils mols** ir mols Braitonā, Anglijā, kas atrodas pilsētas centrā pretī Vecajam Šteinam (*Old Steine*). Tas tika atvērts 1899. gadā, un tā bija trešais mols, kas tika uzbūvēts Braitonā, taču tas ir vienīgais, kas joprojām pastāv. To pārvalda un kontrolē kompānija *Eclectic Bar Group*.

Braitonas mols tika uzbūvēts kā aizvietojums Ķēdes molam, kurš būvniecības laikā sabruka 1896. gadā. Braitonas mols ātri kļuva populārs un līdz 1911. gadam bija kļuvis par bieži apmeklētu teātra un izklaides vietu. Ja neskaita slēgšanu kara laikā, tas turpināja izklaidēt publiku līdz pat 70. gadiem. 1973. gadā teātra ēka bija bojāta, un pēc izpirkšanas tā tika nojaukta 1986. gadā, mainot piestātnes raksturu no piejūras izklaidēm uz atrakciju parku.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Braitonas mols — Nacionālā molu biedrība
Vita (upe)

**Vita** () ir Donavas labā krasta pieteka Bulgārijas ziemeļos. Tās garums ir 188,5 kilometri. 

Izveidojas Stara Planinas kalnos, satekot Baltajai un Melnajai Vitai. Tek ziemeļu - ziemeļautrumu virzienā. Pie upes vai tās tuvumā atrodas Tetevena, Plevena, Dolni Dabnika, Dolna Mitropolija un Guļanci.

## Ārējās saites
Papuks

**Papuks** () ir kalnu grēda Horvātijas ziemeļos.

Stiepjas austrumu — rietumu virzienā 40 kilometru garumā. Augstākais kalns Papuks ir Slavonijas augstākā virsotne. Kalnu grēdā ierīkots Papuka dabas parks un Papuka ģeoparks.

## Ārējās saites

* Papuka ģeoparks
* Papuka dabas parks
Kaseya Center

***Kaseya Center*** (agrāk zināma ar nosaukumiem *American Airlines Arena* (1999—2021), *FTX Arena* (2021—2023) un *Miami-Dade Arena* (2023)) ir daudzfunkcionāla halle Maiami, Floridā, ASV. Arēnā savas mājas spēles aizvada NBA komanda Maiami "Heat". Arēna tika atklāta .

## Ārējās saites
*
Kia Center

***Kia Center*** (līdz 2023. gadam *Amway Center*) ir daudzfunkcionāla halle Orlando, Floridā, ASV. Šeit savas mājas spēles aizvada NBA komanda Orlando "Magic". Arēna tika atklāta .

## Ārējās saites

*
Mako Ivamacu

**Makoto "Mako" Ivamacu** (, *Iwamatsu Makoto*, ; dzimis , miris ) bija japāņu izcelsmes amerikāņu aktieris un dziedātājs. Vislabāk pazīstams ar lomām filmās *[[The Sand Pebbles]]* (par kuru tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā Labākais aktieris otrā plāna lomā) un *[[The Island at the Top of the World]]* (1976), "Konans Barbars" (1982), "Konans iznīcinātājs" (1984) un "Septiņi gadi Tibetā" (1997). Gandrīz visās filmās ir norādīts kā **Mako**. 1976. gadā piedalījās Stīvena Sondheima Brodvejas mūziklā *Pacific Overtures*, par ko tika nominēts Tony balvai. Viņš bija arī viens no teātra organizācijas *East West Players* dibinātājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis Japānas pilsēta Kobē pazīstamo bērnu grāmatu autoru un ilustratoru ģimenē. 1939. gadā viņa vecāki, kas bija disidenti, pārcēlās uz Amerikas Savienotajām Valstīm, atstājot Mako vecmāmiņas aprūpē. Pēc kara vecāki organizēja dēla pārcelšanos uz ASV. Piecdesmitajos gados Mako iesaistījās armijā un 1956. gadā kļuva par naturalizētu Amerikas pilsoni. Kad Mako pirmo reizi pievienojās saviem vecākiem ASV, viņš studēja arhitektūru. Militārā dienesta laikā viņš atklāja savu teātra talantu un iestājās *Pasadena Playhouse* teātrī.

Kā kinoaktieris debitēja 1959. gada filmā *[[Never So Few]]*. Par lomu filmā *[[The Sand Pebbles]]* tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai. Vēl viņš tēloja filmās *[[The Hawaiians]]* (1970), *[[The Island at the Top of the World]]* (1974), *[[The Killer Elite]]* (1975), "Lielās ielu cīņas" (1980), *[[Under the Rainbow]]*, *[[Sidekicks]]* (1992). Viņš tēloja arī dažās Japānas televīzijas drāmās un filmās, piemēram, *[[Owls' Castle]]* (1999) un *[[The Bird People in China]]*.

2001. gadā atveidoja japāņu admirāli Isoroku Jamamoto episkajā drāmā "Pērlhārbora". Viņš arī piedalījies filmā *[[Bulletproof Monk]]*. 2005. gadā attēloja pats sevi filmā "Geišas atmiņas". Vēlākajos karjeras gados kļuva pazīstams kā balss aktieris, ieskaņojot Akū lomu seriālā "Samurajs Džeks" un Airo lomu seriālā "Avatārs: Leģenda par Āngu". Ieskaņoja arī videospēles *Lionheart: Legacy of the Crusader*, *Medal of Honor: Rising Sun*, *Samurai Jack: The Shadow of Aku*.

Mako ir piešķirta zvaigzne Holivudas Slavas alejā. Viņš bija starp tiem aktieriem, producentiem un režisoriem, kuri tika intervēti 2006. gada dokumentālajā filmā *[[The Slanted Screen]]* (režisors Džefs Adači).

Ivamacu nomira 2006. gada 21. jūlijā no barības vada vēža. Pēc Mako nāves dažas no viņa balss lomām pārņēma aktieris Gregs Baldvins.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vadims Baraņņiks

**Vadims Baraņņiks** (dzimis ) ir Latvijas politiķis un jurists, bijis trīs Rīgas domes sasaukumu deputāts. Līdz 2019. gada maijam pārstāvēja partiju "Saskaņa". No partijas izslēgts, pēc tam darbojies Rīgas domes Neatkarīgo deputātu frakcijā No 2019. gada 29. marta līdz 2019. gada 19. novembrim bija Rīgas vicemērs.

## Atsauces
Hello Kitty

***Hello Kitty*** (, *Harō Kiti*), zināma arī kā **Kitija Vaita** (, ), ir Japānas kompānijas *[[Sanrio]]* izstrādāts tēls, kuru izveidojusi māksliniece Juko Simidzu un pilnveidojis Juko Jamaguči. *Sanrio* attēlo *Hello Kitty* kā antropomorfisku (*gijinka*) japāņu bobteila šķirnes kaķēnu ar sarkanu banti un bez redzamas mutes. Pēc tēla leģendas, viņa ir mūžīga 3. klases skolniece, kas dzīvo ārpus Londonas. *Sanrio* 2018. gadā paziņoja, ka *Hello Kitty* un viņas dvīņu māsa *Mimmy* (ar dzeltenu banti), svin savas dzimšanas dienas 1. novembrī.

Kopš animācijas varones izveides 1974. gadā *Hello Kitty* izveidojusies par mediju franšīzi, kas ietver apģērbu, modes aksesuārus, rotaļlietu, manga komiksu, anime sēriju, populārās mūzikas un citus plašsaziņas līdzekļu produktu līniju. *Hello Kitty* vinila monētu maku *Sanrio* tirdzniecībā piedāvāja jau 1975. gada martā. 1976. gadā *Sanrio* tēlu sāka izplatīt Amerikas Savienotajās Valstīs. Līdz 2010. gadam *Sanrio* *Hello Kitty* pārvērta par globālu mārketinga fenomenu ar  ASV dolāru peļņu gadā. 2014. gadā *Hello Kitty* 40 gadu jubilejā viņas vērtība bija aptuveni  ASV dolāru gadā. *Hello Kitty* ir visu laiku pelnošākā franšīze.

*Hello Kitty* ir galvenais *[[kawaii]]* segmenta tēls Japānas populārajā kultūrā. *Hello Kitty* tēls, kura sākotnējā mērķauditorija bija pirms pusaudžu vecuma meitenes, iemantoja lielu komerciālo veiksmi ne tikai sākotnējā mērķauditorijā, bet arī starp pusaudžiem un pieaugušajiem. Daudzu gadu gaitā tēlā veidols izmantots gan uz skolas piederumiem un modes aksesuāriem, gan uz motoreļļas iepakojumiem. Ir izveidoti vairāki bērniem domāti *Hello Kitty* seriāli, kā arī vairāki mangas komiksi un anime filmas. Pavisam ir trīs *Sanrio* veidoti *Hello Kitty* atrakciju parki: *Harmonyland* Hidzi, Japāna, *Sanrio Puroland* Tokijā un bijušais *Sanrio Hello Kitty Town* Malaizijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Spēlmaņu nakts 2018/2019

**[[Spēlmaņu nakts]] 2018/2019** balvu pasniegšana ceremonija norisinājās , Dailes teātrī. Ceremonijas laikā tika apbalvotas 2018./2019. gada teātra sezonas izrādes un to veidotāji, kā arī pasniegtas balvas par mūža ieguldījumu teātra mākslā un skatītāju simpātijas balvas. Balvas tika pasniegtas 18 kategorijās.

Ceremonijas režisore ir Marija Bērziņa, scenārija autors Artūrs Dīcis, scenogrāfs Mārtiņš Vilkārsis, gaismu mākslinieks Oskars Pauliņš, video mākslinieks Artis Dzērve, ceremonijas producente Asnate Siliņa. Ceremoniju vadīja Latvijas Nacionālā teātra aktieris Ivars Kļavinskis.

## Žūrija
Žūrijas komisijas sastāvs: teātra kritiķe Ieva Rodiņa, teātra kritiķe Maija Svarinska, teātra kritiķis Normunds Akots, teātra kritiķis, laikraksta "Diena" žurnālists Atis Rozentāls, žurnālists un dramaturgs Uģis Segliņš.

## Laureāti un nominācijas
*Piez.: Pie nominācijām uzskaitīti visi izvirzītie pretendenti; laureāti atrodas saraksta augšgalā un ir izcelti *'treknrakstā*'.*

* Balva par mūža ieguldījumu tika pasniegta Rihardam Rudākam un Jānim Dreiblatam.
* Žūrijas specbalvu saņēma Valmieras vasaras teātra festivāls.
* Bērnu žūrijas balvu saņēma izrāde "Planēta Nr. 85" (Dailes teātris, režisors Dmitrijs Petrenko)
* Jauniešu žūrijas balvu saņēma izrāde "Pavasaris" (KVADRIFRONS, Valmieras vasaras teātra festivāls, režisore Alisja Goigelina)

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Target Center

**Target Center** ir daudzfunkcionāla halle Mineapolisā, Minesotā, ASV. Arēnā savas mājas spēles aizvada NBA komanda Minesotas "Timberwolves". Arēna tika atklāta .

## Ārējās saites

*
Paycom Center

***Paycom Center*** (agrāk zināma ar nosaukumiem *Ford Center* (2002—2010), *Oklahoma City Arena* (2010—2011) un *Chesapeake Energy Arena* (2011–2021)) ir daudzfunkcionāla halle Oklahomasitijā, Oklahomā, ASV. Šeit savas mājas spēles aizvada NBA komanda Oklahomasitijas "Thunder". Arēna tika atklāta . No 2005. gada līdz 2007. gadam halle kalpoja kā pagaidu mājas arēna Ņūorleānas "Hornets", jo viesuļvētra "Katrīna" bija nodarījusi lielus postījumus *[[New Orleans Arena]].*

## Ārējās saites
*
Pasaules augstākās ēkas

Šis ir **pasaulē augstāko ēku** saraksts. Šajā sarakstā nav iekļauti televīzijas torņi un citi līdzīgi objekti.

## Atsauces
Globālais ciemats

**Globālais ciemats**, **globālais ciems** jeb **pasaules ciemats** () ir ideja par to, ka pateicoties tehnoloģijai, visa pasaule kļūs “savienotāka” jeb par globālo ciematu. Globālais ciems ir 20. gadsimta 60. gados radies termins. To ieviesa kanādiešu filozofs Māršals Maklūans (*Marshall McLuhan*). Mūsdienās lielākajai daļai cilvēku ir pastāvīga pieeja datoram, mobilajam tālrunim, televizoram, radio un citām tehnoloģijām. Maklūans prognozēja, ka šādas tehnoloģijas (protams, tajā laikā šīs tehnoloģijas nebija tādas kā mūsdienās) savienos pasauli. Šis globālā ciemata jēdziens ir tapis kā aprakstošs jēdziens efektam, kādu saziņā radīja radio parādīšanās 20. gadsimta 20. gados. Cilvēce nekad iepriekš nebija pieredzējusi tik ātru informācijas apmaiņu. Ja agrāk vēstules nokļūšana līdz adresātam prasīja vairākas dienas, tad mūsdienās ir daudz veidu kā ar tehnoloģiju starpniecību nogādāt ziņu, lai arī kāds būtu fiziskais attālums starp sūtītāju un saņēmēju.

## Transporta nozīme
Transporta attīstība arī ir bijusi nozīmīga tajā, kāds ir veidojies globālais ciemats. Vēl ne pārāk senā pagātnē cilvēku galvenais transportlīdzeklis bija zirgs. Salīdzinot ar zirgu, mūsdienu automašīnas mūs var nogādāt daudz ātrāk un tālāk. Arī citas izmaiņas transporta nozarē ir veicinājušas globalizāciju. Piemēram, gaisa transports cilvēku var nogādāt uz jebkuru pasaules vietu pāris stundu laikā.

## Sociālo mediju nozīme
Arī sociālajiem medijiem ir būtiska loma globālā ciemata attīstībā. Tie nodrošina ātru starppersonu saziņu, dažādu informācijas apmaiņu un citādi veicina ātru mijiedarbību starp cilvēkiem neatkarīgi no to fiziskā attāluma. Sociālie mediji un internets var palīdzēt cilvēkam pielāgoties jaunai videi, iepazīt kultūru un ētikas normas, nodibināt un uzturēt jaunus kontaktus, tajā pašā laikā esot informētam par to, kas notiek mājās, lai arī cik plašs būtu jēdziens “mājas” (valsts, reģions, pilsēta, mājoklis). Sociālajos medijos arī būtiska iespēja ir izteikt savu viedokli, piedalīties diskusijās un komentēt, tādā veidā mijiedarbojoties ar citiem cilvēkiem neatkarīgi no savstarpējā attāluma.

Sociālie mediji un tehnoloģijas ne tikai veicina globālo ciematu nodrošinot ātru un ērtu starppersonu saziņu. Būtiski ir tas, ka abi šie elementi piedāvā neaptveramu informācijas daudzumu par visdažādākajām tēmām. Liela daļa nabadzīgo iedzīvotāju Āzijas un Āfrikas reģionos nebauda tādas dzīves ērtības, kā to dara liela daļa amerikāņu un eiropiešu. Taču tehnoloģiju dēļ viņi zina un redz, kas tāds ir citiem, kas viņiem nav. Viņi var skatīties, atdarināt un meklēt alternatīvas redzētajam vai arī šķērsot robežas cerībā uz labāku dzīvi.

## Atsauces
Sisimiutas lidosta

**Sisimiutas lidosta** (, ) ir lidosta Grenlandes dienvidrietumos, Sisimiutas apdzīvotajā vietā, kas aiz Nūkas ir otra lielākā pilsēta Grenlandē. Lidojumi tikai uz citām  Grenlandes pilsētām, tostarp uz starptautiskajām lidostām Nūkā un Kangerlusuakā. Lidosta atklāta 20. gadsimta deviņdesmitajos gados. Pirms tam gaisa satiksmi nodrošināja helikopteri.

## Ārējās saites

*
A. Le Coq

***A. Le Coq*** ir Igaunijas pilsētā Tartu bāzēts uzņēmums, kas nodarbojas ar alus, sidra, bezalkoholisko dzērienu un sulu ražošanu. Pieder Somijas kompānijai *[[Olvi]]*.

Uzņēmums *A. Le Coq & Co.* dibināts Londonā 1807. gadā. 19. gadsimta otrajā pusē tas piegādāja porteri Krievijas impērijai un tās galmam. Savukārt Tartu pilsētā pirmie mūsdienīgie alus ražošanas uzņēmumi radās 1800. gadā (B. J. Heses darītava) un 1826. gadā (J. R. Šramma darītava). 1884. gadā par Šramma rūpnīcas īpašnieku kļuva Morics Frīdrihs. 1898. gadā tika uzceltas jaunas ražošanas ēkas pašreizējā vietā. Tajā pašā gadā Frīdrihs nodibināja uzņēmumu *Actien-Gesellschaft der Bier- und Meth-Brauerei und Destillatur "Tivoli"*. 1913. gadā *A. Le Coq & Co.*, cenšoties nostiprināties Krievijas tirgū, uzņēmumu "Tivoli" pārpirka. Pēc Pirmā pasaules kara ražošana tika atjaunota. Sākoties PSRS okupācijai, rūpnīca tika nacionalizēta. Okupācijas laikos tā saucās Tartu alus rūpnīca (*Tartu Õlletehas/Тартуский пивзавод*), vēlāk Tartu eksperimentālā alus darīšanas rūpnīca (*Тартуский экспериментальный пивоваренный завод*). Pēc Igaunijas neatkarības atjaunošanas rūpnīca tika privatizēta, bet 1997. gadā to iegādājās Somijas uzņēmums *Olvi*.

## Ārējās saites

*
Miss Grand International

***Miss Grand International*** ir ikgadējs skaistumkopšanas konkurss, ko organizē *Miss Grand International Organization*. To 2013. gadā nodibināja Taizemes uzņēmējs *[[Nawat Itsaragrisil]]*. Uzvarētāja kā atlīdzību iegūst 40 000 ASV dolāru naudas balvu.

Šis konkurss ir viens no pieciem prestižākajiem skaistumkonkursiem pasaulē saskaņā līdzās *[[Mis Universe]]*, *[[Miss World]]*, *[[Miss International]]* un *[[Miss Supranational]]*.

## Uzvarētāji
} 
|  
| Karakasa, 
| 60
|-
| 2020
| Abena Appija
|  
| rowspan=2 |Bangkoka, 
| 63
|-
| 2021
| Ngujena Thuc Thuy Tien
|  
| 59
|-
| 2022
| Izabella Menina
| 
| Džakarta, 
| 68
|-
| 2023
| Lusiana Fusters
| 
| Hošimina, 
| 69
|-
| 2024
| Reičela Gupta
|  
| Bangkoka, 
| 68
|}

### Galerija

File:Rachel Gupta MGI24.png|**Miss Grand International 2024**Reičela Gupta
File:Luciana Fuster 2023.png|**Miss Grand International 2023**Lusiana Fusters
File:Isabella Menin.png|**Miss Grand International 2022**Izabella Menina
File:Nguyễn Thúc Thùy Tiên 2021.png|**Miss Grand International 2021**Ngujena Thuc Thuy Tien
File:Abena Akuaba Appiah.png|**Miss Grand International 2020**Abena Appija
File:Valentina Figuera Morales.png|**Miss Grand International 2019**Valentīna Figuera
File:Clara Sosa on FarangDay.jpg|**Miss Grand International 2018**Klāra Sosa
File:Miss Grand International 2017 visited Embassy of Peru in Bangkok 01 (cropped).jpg|**Miss Grand International 2017**Marija Hosē Lora
File:Ariska Putri Pertiwi in Ministry of Tourism and Creative Economy of The Republic of Indonesia Press Conference (1) (cropped).jpg|**Miss Grand International 2016**Ariska Putri Pertivi
File:Claire Parker.png|**Miss Grand International 2015**Klēra Elizabete Pārkere
File:Daryanne Lees.png|**Miss Grand International 2014**Līs Garsija
File:Janelee Chaparro.png|**Miss Grand International 2013**Dženelee Čaparro


## Pārstāvis no Latvijas

## Ārējās saites

*   Oficiālā mājas lapa

## Atsauces un piezīmes
Oogoniji

**Oogoniji** ir primārās dzimumšūnas, kas ovoģenēzes vairošanās periodā vairākkārt dalās. Zīdītāju sievišķo dzimumšūnu vairošanās notiek tikai embrionālās attīstības laikā. Ap sievišķajām dzimumšūnām izveidojas apvalks no mazākām šūnām. Šīs šūnu grupas kopā ar dzimumšūnu veido folikulu. Pēc tam dzimumšūnu un folikulu attīstībā uz ilgāku laiku apstājas un atsākas, tikai sasniedzot dzimumbriedumu.
Kovboji un citplanētieši

**"Kovboji un citplanētieši"** () ir 2011. gada ASV zinātniskās fantastikas vesterns, kura pamatā ir Skota Mičela Rozenberga tāda paša nosaukuma grafiskais romāns. Filmas režisors ir Džons Favro. Galvenās lomas atveido Denjels Kreigs, Harisons Fords, Olīvija Vailda, Sems Rokvels, Ādams Bīčs, Noa Ringers, Klānsijs Brauns un Pols Deino. Filmas pirmizrāde notika  ASV.

Filmas sižets norisinās 1873. gadā Arizonā. Kosmosa kuģis ierodas šajā ASV štatā, lai pārņemtu Zemi, sākot ar Mežonīgajiem Rietumiem. Vienīgie, kas traucē šiem citplanētiešiem ir vietējo kovboju un iedzīvotāju apvienība.

## Atsauces

## Ārējās saites
Edvards Vilsons

**Edvards Adrians Vilsons** (, dzimis  Čeltnemā, Anglijā, miris, domājams,  uz Rosa šelfa ledāja Antarktīdā) bija britu dabaszinātnieks un polārpētnieks, viens no Dienvidpola pirmatklājējiem. Piedalījās divās Roberta Skota vadītajās ekspedīcijas uz Antarktīdu: ar kuģiem "Discovery" (1901—1904) un "Terra Nova" (1910—1913).

## Antarktīdas ekspedīcijas
No 1901. līdz 1904. gadam E. Vilsons piedalījās R. Skota vadītajā Antarktīdas ekspedīcijā ar kuģi *Discovery*. Ekspedīcijā piedalījās arī tāds nākotnē pazīstams Antarktikas pētnieks kā Ernests Šekltons. Ekspedīcija sasniedza Antarktīdu 1902. gada janvārī, izpētīja piekrasti Rosa jūras rajonā un arī kontinenta iekšzemes apgabalus, veicot novērojumus ģeogrāfijā, bioloģijā, ģeoloģijā, meteoroloģijā un zemes fizikā. R. Skots, E. Šekltons un E. Vilsons devās arī iekšzemes pārgājienā uz dienvidiem, sasniedzot 82° 11’ dienvidu platumu (aptuveni 850 km no Dienvidpola). Ekspedīcija pārlaida Antarktīdā divas ziemas un Portsmutā atgriezās 1904. gada septembrī.

1910. gadā R. Skots vadīja jaunu ekspedīciju uz Antarktīdu ar kuģi "Terra Nova", kuras mērķis bija sasniegt Dienvidpolu pirmajiem, apsteidzot līdzīgu Norvēģijas ekspedīciju Roalda Amundsena vadībā. Starp ekspedīcijas dalībniekiem tika iekļauts arī E. Vilsons. 1911. gada Dienvidu puslodes ziemā E. Vilsons kopā ar Henriju Bauersu un Epsliju Čeriju-Gerardu veica varonīgu pārgājienu, lai iegūtu ligzdojošu imperatorpingvīnu olas to ligzdošanas vietās Krozjē raga apkaimē. 97 km garais ceļš tika pieveikts piecu nedēļu laikā gandrīz pilnīgā tumsā, gaisa temperatūrā, kas pazeminājās līdz —57 °C. Ekspedīcija bija sekmīga: lai arī tās dalībnieki guva apsaldējumus, tomēr atgriezās bāzes nometnē ar iegūtām pingvīnu olām bioloģiskiem pētījumiem.

 E. Vilsons tika iekļauts R. Skota vienībā, kas devās pārgājienā no Evansa raga bāzes uz Dienvidpolu (daļa ekspedīcijas ceļu uzsāka jau ātrāk, tika izveidota bāze ar pārtikas rezervēm, daļa vēlāk). Jau no paša sākuma R. Skota ekspedīciju vajāja nelaimes: motorkamanas izgāja no ierindas, bet Mandžūrijas ponijus, kuri bija izvēlēti suņu vietā, nācās nošaut, jo tie nespēja panest aukstumu un smagās nastas. Pēc tam smagās kamanas nācās vilkt pašiem polārpētniekiem.  piecu cilvēku ekspedīcija, starp kuriem bija arī E. Vilsons, sasniedza Dienvidpolu, kurā atrada Norvēģijas karogu un R. Amundsena vēstuli (konkurenti polu bija sasnieguši 33 dienas ātrāk). Vilšanās atpakaļceļu padarīja vēl grūtāku, un, nesasniedzot aptuveni 20 km attālumā esošo piekrastes bāzi ar pārtikas rezervēm,  vai dažas dienas vēlāk arī pēdējie trīs ekspedīcijas locekļi R. Skots, E. Vilsons un H. Bauerss nomira. Visu trīs tik tālu nokļuvušo ekspedīcijas dalībnieku līķi un dienasgrāmatas tika atrasti tikai 12. novembrī.

## Ārējās saites
Galaktikas meklējumos

**"Galaktikas meklējumos"** () ir 1999. gada ASV zinātniskās fantastikas asa sižeta kinokomēdija, kuras režisors ir Dīns Parisots. Galvenās lomas atveido Tims Allens, Sigurnija Vīvere, Elans Rikmens, Sems Rokvels, Tonijs Šalhūbs un Derils Mičels. Filmas pirmizrāde notika .

Televīzijas seriāla *Galaxy Quest* galveno lomu atveidotājiem savas lomas ir jāpārnes uz īsto dzīvi pēc tam, kad citplanētiešu rase lūdz viņu palīdzību.

## Atsauces

## Ārējās saites
Septiņi psihopāti

**"Septiņi psihopāti"** () ir 2012. gada kriminālkomēdija, kuras režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Mārtins Makdona. Galvenās lomas atveido Kolins Ferels, Vudijs Harelsons, Kristofers Vokens, Sems Rokvels, Toms Veitss, Ebija Korniša un Olha Kuriļenko. Filmas pirmizrāde notika  Toronto Starptautiskajā kinofestivālā.

Mārtijs ir scenārists, kurš cīnās par izdzīvošanu un sapņo pabeigt savu scenāriju *Seven Psychopaths*. Viņa labākais draugs Billijs savu iztiku pelna, nolaupot suņus un vēlāk no suņu īpašniekiem savācot atlīdzības. Pēc tam, kad Billijs nolaupa neparedzamā un bīstamā gangstera Čārlija Kostello šicū Boniju, Losandželosas noziedzīgajā pasaulē tiek ierauts arī Mārtijs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Satura kūrēšana

thumb|Satura kūrēšananu ilustrējošs attēls
**Satura kūrēšana** () ir tiešsaistes satura atrašanas, apkopošanas un rādīšanas process, kas attiecas uz konkrētu tēmu vai jomu, parasti ar nolūku pievienot vērtību.

## Satura kūrēšanas nozīme
Satura kūrēšana tīmeklī ir visaktuālākā. Tā ir nepārtraukta darbība, nevis vienreizējs notikums, jo informācija tiešsaistes vidē katru dienu pieaug. Visas vietas, kur saturs tiek koplietots un apspriests, ir labi satura kūrēšanas piemēri, tostarp sociālo mediju ziņas, ziņu apkopošanas vietnes, kā arī saites un raksti, kas minēti blogos. Nav noteikta standarta, kādam ir jābūt saturam. Tīmekļa vietnē bieži vien tiek kūrēts koplietots teksts, video, audio, attēli un infografikas.

Satura kūrēšana “izaug” no nepieciešamības atrast, atklāt, filtrēt, saglabāt un rada jēgu par lielo informācijas daudzumu internetā, kas ir reta, vērtīga, dezorganizēta un lielākoties nepārbaudīta.

Satura kūrēšana neietver sava satura izveidi. Satura kūrēšanas galvenais mērķis ir palīdzēt citiem atklāt, uzzināt un izprast kaut ko, kas nav viņiem pazīstams.

Satura kūrēšana ļauj izprast, izpētīt, izprast kādu tēmu, jautājumu, problēmu, personu vai notikumu, organizējot labākos informācijas resursus par to (rakstus, pētījumus, attēlus, video utt.) un sniedzot ātru ieskatu un ekspertu norādījumus par to izpēti.

## Vēsture
Satura kūrēšanas procesam ir sena vēsture. Jau pirms tūkstošiem gadu cilvēks to ir izmantojis, lai saglabātu, organizētu, atklātu un izceltu vērtīgu dzeju, filozofiskas idejas, kā arī vēsturiskus un mākslinieciskus mākslas darbus.

Pirmie piemēri par satura kūrēšanu parādījās renesanses laikmeta Eiropā, pirms pieciem gadsimtiem vēstules formāta veidā. Ar roku rakstītas vēstules izplatījās privāti starp tirgotājiem, izplatot informāciju par visu, sākot no ekonomiskajiem apstākļiem un beidzot ar sociālajām normām. Pats vēstuļu rakstītājs izlēma, kāda informācija ir svarīgākā un būtiskākā, organizējot un izplatot šīs zināšanas priekš publiskā patēriņa.

## Satura kurators
Satura kurators ir kā visa tīmekļa redaktors, kas apkopo, šķiro un izprot informāciju un pasniedz to viegli saprotamā veidā.

Satura kuratori atbild par visa satura sakārtošanu, lai pēc vajadzības varētu piekļūt blogu un sociālo mediju ierakstiem. Vienkāršāks skaidrojums ir domāt par satura kuratoru kā par bibliotekāru. Bibliotekāri kārto grāmatas un izvieto tās plauktos noteiktās grupās, pamatojoties uz informācijas veidu, kādu satur grāmatas. Tas ir līdzīgi tam, kā satura kuratori apkopo datus.

## Atsauces
Jiveskiles Universitāte

**Jiveskiles Universitāte** () ir universitāte Somijas vidienes pilsētā Jiveskilē. 

Universitātes pirmsākumi meklējami 1863. gadā, kad Jiveskilē nodibināja pirmo skolotāju semināru somu valodā. 1967. gadā tā ieguva mūsdienu nosaukumu. Daudzas universitātes celtnes projektējis Alvars Ālto, kurš uzaudzis Jiveskilē. Universitātē darbojas sešas fakultātes. Tās absolventu vidū ir rakstniece Sofi Oksanena un politiķe Juta Urpilainena. 

## Ārējās saites

*
Hans Solo

**Hans Solo** () ir Džordža Lūkasa filmu sērijas "Zvaigžņu karu" tēls, kuru lielākoties atveido Harisons Fords. Hans Solo pirmoreiz parādās 1977. gada filmā "Jaunā cerība", kur viņu attēloja Harisons Fords, kurš varoni spēlēja arī filmās "Impērija dod atbildes triecienu" (1980), "Džedu atgriešanās" (1983), "Spēks mostas" (2015), kā arī "Skaivokera atdzimšana", kā gars. Zvaigžņu karu triloģijā neiekļautajā filmā "Hans Solo: Zvaigžņu karu stāsts", tēla jaunāku versiju spēlē Aldens Enreihs.

Hans Solo ir kosmosa kuģa "Tūkstošgades piekūns" (*Millennium Falcon*) kapteinis, ko viņš pilotē kopā ar vūkiju Čubaku. Filmā "Jaunā cerība" viņš tiek nolīgts, lai aizvestu Obi-Vanu Kenobi un viņa mācekli Lūku uz Alderānu. Viņš arī satiek Leju Organu, kura vēlāk kļūst par viņa sievu. Viņiem piedzimst bērns Bens Solo, kurš vēlāk kļūst par Turpinājuma triloģijas galveno ļaundari Kailo Renu, kurš filmā "Spēks mostas" nogalina savu tēvu Hanu Solo.

Amerikas filmu institūts Hanu Solo ierindojis kā 14. labāko filmu varoni. 

## Atsauces
Sevēni

**Sevēni** (, ) ir kalnu masīvs un kultūrvēsturisks reģions Francijas dienvidos, daļa no Centrālā masīva. Kalnu sistēma krasi apraujas dienvidu un austrumu virzienā pret Ronas upes ieleju. Pavasarī no Sevēnu kalniem pūš mistrāls — auksts vējš, kas ietekmē Francijas dienvidu lauksaimniecību.

Kalni ir apdzīvoti no aizvēsturiskiem laikiem, sastopamas megalītiskas celtnes. Kalnu grēdā ierīkots Sevēnu Nacionālais parks (*Parc national des Cévennes*). Sevēni iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma objekta Kosi un Sevēni sastāvā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ludvigsburgas pils

**Ludvigsburgas pils** () ir 32 hektāru plašs pils komplekss, kas atrodas Vācijas federālās zemes Bādenes-Virtembergas Ludvigsburgas pilsētā, uz ziemeļiem no Štutgartes. Pils kompleksā ietilpst 18 celtnes ar 452 telpām.

Pils celtniecība tika uzsākta 1704. gadā. Vēlāk pārbūvēta un papildināta. Pils kalpojusi kā četru Virtembergas Karalistes rezidence un nav cietusi Otrā pasaules kara laikā. Pēc kara vairākkārt restaurēta. Mūsdienās pilī darbojas vairāki muzeji, tostarp baroka mākslas muzejs un Ludvigsburgas porcelāna muzejs.

## Attēlu galerija

CASTELLO_DI_LUDWISBURG_-_panoramio.jpg|Pils pagalms
Ludwigsburg Schloss Innen Ahnengalerie 2.jpg
RSLB_Schlafzimmer_Koenig_Friedrich.jpg|Karaļa Frīdriha guļamistaba
Stiege_schloss_ludwigsburg.jpg
Springbrunnen Schloss Ludwigsburg.jpg
Porzellanmanufaktur Ludwigsburg Logo.jpg|Ludvigsburgas porcelāna manufaktūras logo


## Ārējās saites

*
Leiktru kauja

**Leiktru kauja** () bija kauja 4. gadsimtā pirms mūsu ēras, kad Beotijas kara gaitā Tēbu karaspēks, izmantojot inovatīvu taktiku (tēbiešu līderis Epaminonds, pretēji tradīcijai,  koncentrēja izlases vienības kreisajā flangā un uzbrukumā dezorganizēja pretinieku), sakāva spartiešu karaspēku. Tas pārtrauca Spartas dominēšanu Peloponēsas pussalā, kas nodibinājās pēc Korintas kara.

## Ārējās saites
*
*
Pannonhalmas abatija

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q936285"
}

**Pannonhalmas abatija** (, ) ir 10. gadsimtā dibināts benediktiešu klosteris Ungārijas ziemeļrietumos, Pannonhalmā. Otra lielākā katoļu abatija pasaulē pēc Montekasīno abatijas.

Leģenda vēsta, ka abatijas kalna piekājē dzimis Svētais Mārtiņš. Klostera kompleksā ietilpst bazilika, krusteja, refektorijs, bibliotēka  ar 360 000 sējumiem. Klosterī dibināta pirmā skola valstī, bet 1055. gadā uzrakstīts pirmais dokuments ungāru valodā. 1996. gadā abatija un tās apkārtne iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Ārējās saites

*
Meizas cietums

**Meizas cietums** () ir bijušais cietums Ziemeļīrijā, kurā no 1971. līdz 2000. gadam tika ieslodzīti Ziemeļīrijas konfliktā iesaistītie kaujinieki. Pazīstams kā vieta, kur 1981. gadā notika īru kaujinieku badastreiks Bobija Sendsa vadībā. Badastreikā sevi nonāvēja 10 cilvēki, pievēršot pasaules uzmanību Ziemeļīrijas problēmai. 1983. gadā no cietuma izbēga 38 ieslodzītie. 2000. gadā cietumu slēdza, bet 2006. gadā sākās tā demontāža. 2013. gadā tika paziņots, ka atlikušajās cietuma celtnēs tiks ierīkots miera centrs. 

## Ārējās saites

*
Tanāro

**Tanāro** () ir Po labā krasta pieteka. Tās garums ir 276 kilometri.

Izteka no Ligūrijas Alpiem, Sakarello kalna rajonā. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Po pie Basinjanas. Ieteces vietā Tanāro garums ir lielāks par Po upes garumu. Lielākā pieteka — Bormida. Tanāro krastos atrodas Čeva, Alba, Asti un Alesandrija. Upei raksturīga liela sezonāla ūdens daudzuma variācija, bieži plūdi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tatra KT4

***Tatra KT4*** ir tramvaju modelis, kuru no 1974. gada līdz 1997. gadam beigām ražoja Čehoslovākijas rūpnīcā *[[ČKD]]*. Pavisam tika saražoti aptuveni 1748 tramvaju vagoni.

Tramvajs *Tatra KT4* tika ražots trijās modifikācijās: *Tatra KT4SU*, kas bija paredzēts Padomju Savienības tramvaju sistēmai, *Tatra KT4YU*, kas bija paredzēts Dienvidslāvijas tramvaju sistēmai un *Tatra KT4D*, kas bija paredzēts Austrumvācijas tramvaju sistēmai.

## Konstrukcija
*Tatra KT4* sastāv no divām daļām, kuras savā starpā ir saistītas ar šarnīru. Tas ir vienvirziena ar četriem motoriem, tam ir standarta augstā grīda. Pasažieru iekļuvi tramvajā nodrošina 4 durvis (pa divām durvīm katrā daļā). Vadītāja kabīne no salona ir atdalīta ar starpsienu un durvīm. Pasažieru sēdvietas ir izvietotas šķērsām pēc 2 + 1 sistēmas, lielākā daļa no tām ir braukšanas virzienā. Tramvajam *Tatra KT4* riteņus var uzstādīt standarta atstatumā — 1435 mm. Ir iespējams uzstādīt arī citus gabarītus un citādu atstatumu starp riteņiem.

## Tehniskie parametri
* Garums (bez sakabes āķa): 18,1 m
* Platums: 2,2 m
* Augstums: 3,1 m
* Pašmasa: 20,3 t
* Pasažieru ietilpība: 100 cilvēki / 95 cilvēki
** Sēdvietas: 26 / 38
** Stāvvietas: 83 / 105
* Spriegums: 600 V (standarts ar normālu prioritāti) (+ riteņi, — kontaktstieņi)
* Dzinēja jauda: 4 x 40 kW
* Maksimālais ātrums: 65 km/h

## Tramvaju modifikācijas

### Tatra KT4D
Pirmie divi tramvaji *Tatra KT4* brauca 1974. gadā Potsdamā, vēlāk tos piegādāja vēl 11 citām VDR pilsētām. Tramvaji brauca gan kā viens vagons, gan kā vairāki kopā sakabināti vagoni (M+M). Kopsummā tika piegādāti aptuveni 1042 šādu tramvaju.

### Tatra KT4SU
1976. gadā tramvajs *Tatra KT4SU* tika piegādāts Ļvivai Ukrainas PSR, vēlāk vēl 6 citām Padomju Savienības pilsētām. Kopsummā tika piegādāti aptuveni 415 šādu tramvaju.

### Tatra KT4YU
1980. gadā arī Dienvidslāvijas pilsētas Zagreba un Belgrada izteica vēlmi iegādāties šādus tramvajus. Kopsummā tika piegādāti aptuveni 271 šādu tramvaju.

## Tramvaju piegādes
[thumb|250px|Modernizēts ''Tatra KT4D'' tramvajs [Segeda|Segedā]]
[thumb|250px|Tramvajs ''Tatra KT4YU'' [Zagreba|Zagrebā]]
[thumb|250px|Tramvajs ''Tatra KT4D'' [Berlīne|Berlīnē]]
Laikā no 1974. gada līdz 1997. gadam tika saražoti aptuveni 1748 tramvaji.

### 

### 

### 

### 

### 

### 

### 

## Atsauces

## Ārējās saites

* Informācija par Tatra KT4 tramvajiem
Ūra (upe)

**Ūra** (, , ) ir Zaueres kreisā krasta pieteka Beļģijā, Luksemburgā un Vācijā. 

Izteka  - Beļģijas teritorijā pie Vācijas robežas. Tek dienvidu virzienā. Auģstecē kādu laiku veido Beļģijas - Vācijas robežu. Lejtecē veido Vācijas - Luksemburgas robežu. Upes krastos atrodas Viandene. Ietek Zauerē pie Vallendorfas. 

## Ārējās saites
Ģedimina prospekts

**Ģedimina prospekts** () ir galvenā Viļņas iela pilsētas centrā. Stiepjas no Viļņas katedrāles līdz Lietuvas Seima ēkai un Žverinas tiltam, austrumu — rietumu virzienā. Ģedimina prospektā atrodas arī citas valsts un kultūras iestādes — Konstitucionālā tiesa, Lietuvas nacionālais drāmas teātris, Lietuvas Banka, Lietuvas Mūzikas un teātra akadēmija, Lietuvas Nacionālā Martīna Mažvīda bibliotēka un citas. Ielā atrodas arī daži veikali un ēdināšanas iestādes. Vakaros un brīvdienās tā kļūst par gājēju ielu.

## Vēsture

Iela izveidota 1836. gadā un Krievijas Impērijas laikos tās nosaukums bija **Georga prospekts** (*Георгиевский проспект*). Starp pasaules kariem, kad Viļņa atradās Polijā, ielas nosaukums bija **[[Ādams Mickevičs|Ādama Mickeviča]] iela** (*ulica A. Mickiewicza*). PSRS okupācijas laikā iela bija nosaukta Staļina, kopš 1956. gada — Ļeņina vārdā.

## Ārējās saites
*
Pārmediju stāstniecība

**Pārmediju stāstniecība** ir process, kurā kāds stāsts tiek izstāstīts, izmantojot vairākas mediju platformas un formātus, izmantojot digitālās tehnoloģijas.

Pārmediju stāstniecība raksturo procesu, kurā neatņemami daiļliteratūras elementi tiek sistemātiski “izkaisīti” pa vairākiem piegādes kanāliem ar mērķi izveidot koordinētu izklaides pieredzi. Ideālā gadījumā katrs medijs pievieno kādu unikālu elementu, lai bagātinātu stāstu. Autors Henrijs Dženkinss () kā pārmediju stāstniecības piemēru min DC komiksus. Proti, ir komiksi, kuros tiek aprakstīti varoņu dzīves stāsti, tālāk tiek veidotas filmas, kas sniedz papildu ieskatu varoņa dzīvē. Ja komiksu faniem šķiet, ka kādas ainas no kopējā stāsta pietrūkst gan komiksos, gan filmās, fani paši sāk veidot savus stāstījumus — fanu stāstus.

## Vēsture
Ar pārmediju stāstniecības konceptu pirmo reizi iepazīstināja Henrijs Dženkinss 2003. gada janvārī. Pārmediju stāstniecību var skaidrot arī caur semiotikas un narrataloģijas konceptiem. Semiotika ir zinātne par zīmēm un, kā daudzi pētnieki uzskata, disciplīna, kas saistīta ar veidošanas un interpretācijas procesiem.

Trasnmediju stāstniecība ir stāstījuma struktūra, kas pārvar gan valodu (semiotiku), gan mediju (narratoloģiju). Dažas efektīvas pārmediju stāstniecības stratēģijas veido jaunu perspektīvu par oriģinālo materiālu un tā kontekstu cita medija platformā. Efektīvai pārmediju stāstniecībai nav pasīva pieeja, tā vietā tā meklē veidus, kā iesaistīties populārā kultūrā, padarot stāstu par savu un sniedzot jaunu kontekstu.

Pirmsākumi satura izplatīšanai dažādās precēs un medijos ir atrodami japāņu mārketinga jaukto mediju (*media mix*) stratēģijā 1960. gadu sākumā.

Interneta lietošanai kļūstot populārākai 1990. gados, vairāki dažādu produktu veidotāji sāka pētīt veidus, kā izstāstīt stāstus un izklaidēt auditoriju, izmantojot jaunas platformas. Daudzi no šiem piemēriem bija tā sauktās alternatīvās realitātes spēles (*alternative reality games* (*ARG*)), kas eksistēja reālajā laikā un tām bija milzīga auditorija. Daži no šiem piemēriem:
* "Zvaigžņu kari" (1977)
* "Zvaigžņu ceļš" (1966)
* "Matrikss" (1999)
* "Blēras ragana: Kursa darbs no viņpasaules" (1999)
* *On Line* (2001)
* *The Beast* (2001)
* *Majestic* (2001)
* *Avatar*
* *Lost*
* *Disney*
* *Marvel* un DC komiksi.

## Atsauces
Imdinas Svētā Pāvila katedrāle

**Imdinas Svētā Pāvila Metropolijas katedrāle** (, ) ir katoļu katedrāle, kas atrodas Maltas pilsētā Imdinā.

Tradīcija vēsta, ka vieta, kur atrodas katedrāle, Kristus laikos piederēja Maltas pārvaldniekam Svētajam Publijam, kurš šeit satika apustuli Pāvilu, kad tas ceļā uz Romu bija cietis kuģa avārijā. Pirmā katedrāle šajā vietā tika uzcelta 12. gadsimtā. Tā smagi cieta Sicīlijas zemestrīcē 1693. gadā. No 1696. līdz 1705. gadam tika uzcelta jauna katedrāle pēc Maltas arhitekta Lorenco Gafā projekta, un tā tiek uzskatīta par Gafā meistardarbu. Katedrālē atrodas Matia Preti un Albrehta Dīrera darbi.


St_Pauls_Cathedral_Mdina_2_(6942191833).jpg
Malta-Mdina-Cathedral-Detail.jpg
Malta - Mdina - Pjazza San Pawl - St. Paul's Cathedral in 08 ies.jpg


## Ārējās saites

*
Moon (filma)

***Moon*** ir 2009. gada zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Dankans Džounss. Galveno lomu atveido Sems Rokvels; vienu no galvenajām lomām ierunājis Kevins Speisijs. Filmas pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā.

Astronauts Sems Bells ir pavadījis nepilnus trīs gadus uz Mēness, kur viņš, strādājot kopā ar datoru *GERTY*, meklē un sūta uz Zemi resursus, kas palīdz mazināt enerģijas problēmas uz planētas. Nu, trīs gadus ilgajam periodam tuvojoties noslēgumam, Sems saskaras ar eksistenciālu krīzi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Krāpnieki

**"Krāpnieki"** () ir 2003. gada ASV un Apvienotās Karalistes kriminālkomēdija, kas balstīta uz Ērika Garsijas tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors un viens no producentiem ir Ridlijs Skots. Galvenās lomas atveido Nikolass Keidžs, Sems Rokvels, Elisona Lomena un Brūss Makdžils. Filmas pirmizrāde notika  Venēcijas kinofestivālā.

Rojs Volers ir krāpnieks ar Tureta sindromu un obsesīvi kompulsīvajiem traucējumiem. Rojs kopā ar savu partneri un protežē Frenku Merseru ir tuvu tam, lai paveiktu ļoti izdevīgu krāpniecību, tomēr visu iztraucē Roja 14 gadus vecā meita, kura pēkšņi ierodas pie sava tēva.

## Atsauces

## Ārējās saites
Heinrihs Johans fon Jannavs

thumb|270px|Laiuses baznīca.

**Heinrihs Johans fon Jannavs** (, 1753—1821) bija Apgaismības laikmeta Vidzemes guberņas teologs un vēsturnieks, dzimtbūšanas pretinieks. 

## Dzīvesgājums
Dzimis  Vīlandes apriņķa Holstres muižas (*Holstfershof*) pārvaldnieka Frīdriha Gustava Jannava ģimenē. Mācījās Rīgas Domskolā pie Herdera, studēja teoloģiju Getingenes universitātē. Pēc atgriešanās dzimtenē 1776. gadā viņš sāka strādāt par adjunktu Veravas apriņķa Pelvas draudzes novadā, vēlāk bija Laiuses draudzes novada luterāņu mācītājs (1779—1821), no 1814. gada prāvests, no 1819. gada Vidzemes konsistorijas padomnieks.

Miris  Laiusē.

## Darbi

* Sitten und Zeit, ein Memorial an Lief- und Ehstlands Väter (1781)
* Provinzialblätter an das lief- und ehstländische Publikum (1786)
* Geschichte der Sklaverey und Charakter der Bauern in Lief- und Ehstland (1786)
* Die Sophisterey in Ehstland, Ein Fragment an Herrn A. v. Kotzebue (1787)
* Geschichte von Lief- und Ehstland pragmatisch vorgetragenhttp://dspace.ut.ee/handle/10062/38233 (1793, 1796)

Vidzemes un Igaunijas pragmatiski izklāstītā vēsture.png|Vidzemes un Igaunijas pragmatiski izklāstītā vēsture (1793)
Geschichte der Sklaverey und Charakter der Bauern in Lief- und Ehstland.jpg|Verdzības vēsture un zemnieku raksturs Vidzemē un Igaunijā (1786)


## Literatūra
* Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Ķelne, Vīne: Böhlau Verlag, 1977. gads

## Atsauces