Arturs Krišjānis Kariņš

**Arturs Krišjānis Kariņš** (dzimis  Delavēras štatā, ASV) ir latviešu politiķis un uzņēmējs. Pārstāv partiju "Vienotība" un apvienību "Jaunā Vienotība". Bijušais ekonomikas ministrs (2004—2006), Saeimas deputāts (2002—2009, 2022, 2024), partijas "Jaunais laiks" valdes priekšsēdētājs (2007—2008), Eiropas Parlamenta deputāts (2009—2019), Ministru prezidents (2019—2023) un ārlietu ministrs (2023—2024).

Pēc 10 gadu darbības Eiropas Parlamentā A. K. Kariņš 2019. gadā uzņēmās Ministru prezidenta amatu, sākotnēji vadot valdību, kurā viņa pārstāvētajam politiskajam spēkam bija izteikts mazākums. Neraugoties uz sarežģītiem apstākļiem (viņa valdību darbības laikā bija COVID-19 pandēmija un Krievijas iebrukums Ukrainā), A. K. Kariņš vadīja Ministru kabinetu vairāk nekā 4 gadus, viņa vadītā valdība kļuva par visilgāk strādājošo valdību demokrātiskās Latvijas vēsturē. A. K. Kariņa valdības īstenotā politika tika neviennozīmīgi uztverta, jo oponenti apstrīdēja faktiski piespiedu vakcinācijas COVID-19 laikā savienojamību ar cilvēktiesību ievērošanu, kā arī valsts aizņēmumi Kariņa laikā Latvijas ārējo parādu palielināja no 11 līdz 17 miljardiem eiro.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1964. gadā ASV trimdas latviešu ģimenē. Viņa tēvs Uldis Kariņš Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, vēlāk uz ASV. Arturs mācījās paralēli amerikāņu un Vilmingtonas latviešu svētdienas skolās, vasaras pavadīja Katskiļu nometnē. Mācības turpināja Kalamazū latviešu skolā un Beverīnas Latviešu Vasaras vidusskolā, pēc tās beigšanas 1983. gadā viņš vienu gadu mācījās Minsteres Latviešu ģimnāzijā (šeit starp viņa pedagogiem bija arī vēlākais Latvijas prezidents Egils Levits).

Bakalaura studiju pirmajos divos gados (1984—1986) specializējās matemātikā, filozofijā un literatūrā Anapolisas Sv. Jāņa koledžā (*St. Johns college*), tad no 1987. līdz 1988. gadam studēja Pensilvānijas Universitātē Filadelfijā, ASV, iegūstot bakalaura grādu ar specialitāti valodniecībā, uzņemts *Phi Beta Kappa* asociācijā. Pētīja abstrakto valodas struktūru. Saņēma diplomu ar uzslavu ().
No 1990. līdz 1996. gadam K. Kariņš turpināja studijas Pensilvānijas Universitātē. Viņa specialitāte bija skaņu mācība fonētikā, fonoloģijā, bet doktora darbs tika veltīts latviešu valodas zilbju intonācijai. Doktora disertāciju viņš izstrādāja 1994./1995. gadā, vāca materiālus Rīgā, braukāja pa laukiem, intervēja cilvēkus un veica skaņu ierakstus. Tajā pašā laikā viņš strādāja par asistentu kādā valodas laboratorijā. Paralēli studijām darbojies kā mācībspēks, pasniedzot dažādus valodniecības kursus. Ieguva doktora (*Ph.D.*) grādu valodniecībā.

Latvijā K. Kariņš satika savu nākamo sievu Andu, 1996. gadā apprecējās un pārcēlās uz pastāvīgu dzīvi Rīgā.

No 1996. gada līdz 1997. gadam kā *Linguistic Data Consortium* (Filadelfija, ASV) vecākais zinātniskais koordinators K. Kariņš vadīja pētniecības grupu, kas attīstīja elektroniskas izrunu vārdnīcas un valodu datu bāzes vācu, angļu, arābu un ķīniešu valodā. 1995. un 1998. gadā viņš bija vieslektors Latvijas Universitātē, pasniedzot kursus sociolingvistikā bakalaura un maģistratūras studentiem.

### Uzņēmēja karjera
1994. gada 19. oktobrī K. Kariņš dibināja SIA PK (zīmols "Lāču ledus") un līdz ievēlēšanai Saeimā 2002. gadā bija uzņēmuma prezidents. 1998. gada 4. februārī palielināja savu daļu skaitu līdz 95% (5890 latiem), bet 2001. gada 19. janvārī palielināja firmas pamatkapitālu, atstājot savu daļu tajā pašā apmērā un 52 440 latu vērtībā. K. Kariņa tēvs Uldis Kariņš dibināja SIA "Formula" un bija šīs kompānijas valdes priekšsēdētājs līdz 2000. gada 20. jūlijam. No 2000. gada 12. janvāra ar viņu kopā kā valdes priekšsēdētāja vietnieks un prezidents strādāja arī K. Kariņš. Kompānija izmantoja ārvalstu investora atvieglojumus nodokļu iemaksā, jo tās lielākais dalībnieks bija firma *Riga Overseas Investments Inc.* (Kanāda, 89,37%).

Lielākus ienākumus K. Kariņam nodrošināja starpniecība darbībā ar nekustamo īpašumu un sava vai nomāta nekustamā īpašuma izīrēšana un pārvaldīšana, ar kuru nodarbojās viņa firma "Kariņa konsultācijas" (vēlāk "Linaka"). No 1999. gada 13. janvāra līdz 2007. gada 8. oktobrim viņš bija tās vienīgais dalībnieks, pēc tam nodeva akcijas sievai Andai.

2013. gada 9. septembrī K. Kariņš uzdāvināja sievai no vectēva Vilhelma Nariņa un mātes Rasmas Nariņas-Kariņas mantoto nekustamo īpašumu Skolas ielā 2 (zeme un bijušā kinoteātra *[[Pionieris (kinoteātris)|Pionieris]]* ēka ar palīgēkām, kuru Nariņi saņēma denacionalizācijas rezultātā). Pēc *Lursoft* datiem, 2014. gada 7. jūlijā Anda Kariņa nodibināja SIA *S2 Rīga,* noguldot pamatkapitālā šo nekustamo īpašumu ar novērtējumu 2,152 miljoni eiro. 2014. gada 21. jūlijā divas Kiprā reģistrētas ārzonas kompānijas *Blackmerc Ltd.* un *Maalixo Ltd.* aizdeva SIA *S2 Rīga* miljonos mērāmas naudas summas, jo uz īpašumu tika reģistrētas divas hipotēkas 2,754 miljonu un 3,594 miljonu eiro apmērā. Publicists Lato Lapsa uzskata, ka hipotēka tika nostiprināta tikai kā saistību nodrošinājums un nekādus miljonus A. Kariņas uzņēmums nav saņēmis. 2014. gada 10. oktobrī SIA *S2 Rīga* iegādājās 2014. gada 23. maijā dibinātā SIA *P.J. Assets 1*, kas pieder 1956. gadā dzimušajam Jānim Podiņam un no nezināmām juridiskām personām aizņēmusies kopumā 6,479 miljonus eiro, no kuriem arī apmaksājusi Kariņu ģimenes īpašuma iegādi par 1,878 miljoniem eiro. 2018. gadā par 99,99% SIA *S2 Rīga* (un tātad arī bijušā kino ēkas un zemes) kapitāldaļu īpašnieku kļuva Kipras ārzonas uzņēmums *Blackmerc Ltd*. ar Krievijas pilsoni Mihailu Bivinu priekšgalā.

## Politiskā darbība
K. Kariņš bija viens no partijas "Jaunais laiks" dibinātājiem 2002. gadā. Tai pašā gadā ievēlēts par 8. Saeimas deputātu, no 2002. gada novembra līdz 2004. gada decembrim frakcijas "Jaunais laiks" priekšsēdētājs. Bijis Eiropas Konventa dalībnieks un Eiropas Savienības un Latvijas apvienotās parlamentārās komitejas Latvijas delegācijas vadītāja vietnieks.  ievēlēts partijas "Jaunais laiks" valdē. 2004. gada pilnsapulcē, 2005. un 2006. gada partijas kongresos ievēlēts atkārtoti.

No  līdz  K. Kariņš bija ekonomikas ministrs Aigara Kalvīša valdībā. 2006. gadā atkāpies no ministra amata, partijai pametot valdību. Ievēlēts 9. Saeimā, kur atkal vadījis "Jaunā laika" frakciju.  "Jaunā laika" kongresā ievēlēts valdes priekšsēdētāja amatā, ieņemot Einara Repšes vietu. 2008. gadā partijas vadību pārņēma Solvita Āboltiņa, savukārt Saeimas frakciju tobrīd jau vadīja Dzintars Zaķis.

2009. gadā kā vienīgais no "Jaunā Laika" saraksta ievēlēts Eiropas Parlamentā. Tāpat vēlētāju atbalstu saņēmis arī nākamajās Eiropas Parlamenta vēlēšanās 2014. gadā jau kā "Jaunā laika" pēcteces partijas "Vienotība" pārstāvis. Šajā sasaukumā K. Kariņš strādāja Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejā, Ekonomikas un monetāro lietu komitejā, kā arī divās speciāli izveidotajās komitejās (viena pētīja ar dīzeļdzinēju izmešu skandālu saistītos jautājumus, otra nodarbojās ar lieliem naudas atmazgāšanas gadījumiem un izvairīšanos no nodokļu nomaksas). Nevalstiskā organizācija *Vote Watch* 2017. gadā K. Kariņu ir ierindoja 19. vietā starp ietekmīgākajiem Eiropas Parlamenta deputātiem, viņš ir vienīgais no Baltijas, kurš iekļuva 70 ietekmīgāko sarakstā.

Pirms 2018. gada Saeimas vēlēšanām kļuva par partiju apvienības "Jaunā Vienotība" valdes priekšsēdētāju un Ministru prezidenta amata kandidātu.

thumb|300px|Ministru prezidenta Krišjāņa Kariņa darba novērtējuma vizuālais attēlojums
Valsts prezidents Raimonds Vējonis 2019. gada 7. janvārī Arturu Krišjāni Kariņu nominēja Ministru prezidenta amatam, dodot divas nedēļas valdības sastāva priekšlikuma izveidei. 2019. gada 23. janvārī Saeima apstiprināja Kariņa valdību un K. Kariņš kļuva par Latvijas Republikas Ministru prezidentu. Valdībai tās darbības laikā nācās pārvarēt vienu no lielākajām krīzēm Latvijas Republikas pastāvēšanas laikā — COVID-19 pandēmiju, savukārt starp paveiktajām reformām nozīmīgākā bija 2021. gada administratīvi teritoriālā reforma. 2022. gada 5. janvārī K. Kariņa vadītā valdība kļuva par visilgāk strādājošo valdību demokrātiskās Latvijas vēsturē, pie varas esot 1078 dienas (līdz šim visilgāk pie varas bijusī bija iepriekšējā — Māra Kučinska vadītā valdība).

2022. gada rudenī apvienības "Jaunā Vienotība" saraksts ar K. Kariņu kā Ministru kabineta priekšsēdētāja kandidātu pārliecinoši uzvarēja 14. Saeimas vēlēšanās, saraksta līderim saņemot otro lielāko plusu skaitu (35 013) starp visiem 14. Saeimā ievēlētajiem deputātiem. Īsi pēc tam viņš uzņēmās iniciatīvu sākt konsultācijas ar ievēlētajām partijām un apvienībām par iespējamas koalīcijas izveidošanu. 14. decembrī Saeima ar 54 balsīm "par" apstiprināja Krišjāņa Kariņa sastādīto Ministru kabinetu. 2023. gada 14. augustā pēc ilgākiem strīdiem koalīcijā, kas aizsākās ar nespēju vienoties par kopēju Valsts prezidenta kandidātu ("Vienotības" pārstāvis Edgars Rinkēvičs maija beigās tika ievēlēts ar opozīcijas deputātu balsu palīdzību), bet turpinājās ar "Jaunās Vienotības" vēlmi paplašināt koalīciju ar opozīcijā esošajiem politiskajiem spēkiem, K. Kariņš paziņoja par atkāpšanos no Ministru prezidenta amata un noraidīja iespēju uzņemties šo amatu trešo reizi.

2023. gada 15. septembrī ievēlēts par ārlietu ministru, Saeimai apstiprinot Evikas Siliņas Ministru kabinetu. Pēc tam, kad ģenerālprokuratūra nodeva Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojam izmeklēšanai kriminālprocesu par iespējamu finanšu līdzekļu izšķērdēšanu saistībā ar lidmašīnu līgumreisu izmantošanu, 28. martā K. Kariņš paziņoja, ka atkāpsies no ministra amata. Aprīlī viņa vietā par ārlietu ministri tika apstiprināta Baiba Braže, savukārt K. Kariņš atgriezās darbā Saeimā.

K. Kariņš kandidēja 2024. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, taču šoreiz netika ievēlēts parlamentā, jo saņēma daudz svītrojumu un palika 6. vietā. 2024. gada jūnijā par apvienības "Jaunā Vienotība" valdes priekšsēdētāju viņa vietā kļuva valdības vadītāja Evika Siliņa. Augusta beigās A. K. Kariņš paziņoja par Saeimas deputāta mandāta nolikšanu.

## Personīgā dzīve
Krišjānis Kariņš ir precējies ar ģimenes ārsti Andu Kariņu, viņiem ir četri bērni.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Artura Krišjāņa Kariņa biogrāfija Eiropas Parlamenta mājaslapā 
*