open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zentas Mauriņas Grobiņas vidusskola

**Zentas Mauriņas Grobiņas novada vidusskola** ir Zentas Mauriņas vārdā nosaukta vidusskola, kas atrodas Skolas ielā 1, Grobiņā. Tā izveidota 2019. gadā, Grobiņas ģimnāziju, Kapsēdes pamatskolu, Bārtas pamatskolu un Gaviezes pamatskolu pievienojot Grobiņas sākumskolai.

Vidusskola izglītības programmas īsteno Grobiņā, Bārtā un Kapsēdē. 2019. gadā tajā mācības uzsāka 892 skolēni, no kuriem 87 ir pirmklasnieki, strādā 128 pedagogi un 48 tehniskie darbinieki.

## Vēsture
thumb|270px|Jaunuzceltā Grobiņas pamatskolas ēka tagadējā Skolas ielā 1 (1936). (Foto: Kārļa Beihmaņa albums)
Pirmo reizi Grobiņas skolu savā 1560. gada atskaitē pieminējis Prūsijas hercoga atsūtītais vizitors mācītājs Johans Funks. Pēdējā Kurzemes hercoga Pētera Bīrona laikā 1787. gadā izdoti Grobiņas pilsētas skolas likumi. Grobiņas mācītājs Kristiāns Frīdrihs Launics no 1808. gada sarakstīja vairākas skolas grāmatas latviešu valodā. 1841. gadā Grobiņā pastāvēja zēnu elementārskola un latviešu baznīcas skola, vēlāk arī meiteņu privātskola. Pēc 1870. gada dibināta Grobiņas 1. pakāpes četru klašu pamatskola, 1900. gadā Grobiņā bez pamatskolas darbojās vēl zēnu evaņģēliski luteriskās baznīcas skola un privātā zēnu un meiteņu elementārskola. 1905. gadā toreizējā Pils nama ēkā iekārtoja pilsētas skolu, kas pirms tam atradās kopā ar pagasta skolu M. Namiķa ielā.

1912. gadā Grobiņā darbojās 4 skolas: divklasīgā kroņa elementārskola, Vācu savienības Kurzemē elementārskola E. Vīkberga vadībā, evaņģēliski luteriskās baznīcas elementārskola un baptistu skola, kuru vadīja draudzes sprediķotājs M. K. Fītiņš. 1929. gada 6. janvārī tika iesvētīta Grobiņas jaunā pamatskolas ēka, 1933. gadā pilsētas un arī pagasta bērni mācības uzsāka jaunuzceltajā Grobiņas sešklasīgās pamatskolas ēkā Birzmuižas ielā 1 (tagadējā Skolas ielā). Otrā pasaules kara beigās skolas ēkā iekārtoja Vērmahta kara hospitāli.  

1951. gadā izveidoja Grobiņas vidusskolu, kurai 1960. gadā uzcēla jaunu ēku. 1986. gadā vidusskolai uzcēla jaunu piebūvi ar sporta zāli un klašu telpām. 2006. gadā to pārdēvēja par ģimnāziju. 2015. gadā pēc 
savienojošā korpusa izbūves gan sākumskola, gan ģimnāzija bija zem viena jumta.

## Atsauces
Artūrs Šilovs

**Artūrs Šilovs** (dzimis ) ir latviešu hokejists, vārtsargs. 2025. gadā pārstāv Nacionālās hokeja līgas (NHL) komandu Pitsburgas "Penguins". Iepriekš no 2023. līdz 2025. gadam pārstāvēja Vankūveras "Canucks" un tās fārmklubu Amerikas hokeja līgā (AHL) Ebotsfordas "Canucks". A. Šilovs ir 2023. gada Pasaules čempionāta bronzas medaļas ieguvējs Latvijas hokeja izlases sastāvā, kā arī čempionāta labākais vārtsargs un vērtīgākais spēlētājs. 2025. gadā Ebotsfordas komandas sastāvā Šilovs izcīnīja Kaldera kausu un tika atzīts par AHL finālsērijas vērtīgāko spēlētāju.

## Spēlētāja karjera
Pārstāvējis Latvijas U-18 izlasi 2018. gada Pasaules čempionātā hokejā jauniešiem (U-18). 2019. gada NHL drafta 6.kārtā ar kopējo 156. numuru viņu izvēlējās Vankūveras "Canucks". 2019. gada augustā parakstīja 3 gadu sākuma līmeņa līgumu ar Vankūveras "Canucks". Iepriekš pārstāvējis HK Rīga un HS Rīga klubus. Nākamo sezonu Šilovs aizvadīja Ontārio hokeja līgas vienībā Berijas "Colts".

COVID-19 pandēmijas dēļ aizkavējoties hokeja sezonas sākumam Ziemeļamerikā, 2020.—21. gada sezonu A. Šilovs uzsāka Latvijas čempionāta klubā HS Rīga. Vēlāk, spēkā esošo ierobežojumu dēļ HS Rīga turnīrā nevarēja piedalīties, tādēļ Šilovs pārcēlās uz HK Mogo. Sezonas turpinājumā devās uz Ziemeļameriku, kur pievienojās Amerikas hokeja līgas vienībai Manitobas "Moose". 2021. gada aprīlī uz vienu spēli tika pieteikts arī NHL vienības Vankūveras "Canucks" sastāvā, taču laukumā Šilovs nedevās.

Latvijas hokeja izlases sastāvā ar uzvaru debitēja 2020. gada 6. novembra pārbaudes spēlē pret Vācijas U-23 izlasi. Pasaules čempionātā debitēja 2022. gadā, kurā Latvijas izlases vārtus sargāja kopumā 4 spēlēs (divas uzvaras un divi zaudējumi). 2023. gada Pasaules čempionātā, kas notika Rīgā un Tamperē, sargāja Latvijas vārtus visās spēlēs, nospēlējot kopā 601 minūti, un tika atzīts par vienu no trim Latvijas izlases labākajiem spēlētājiem turnīrā. Tāpat A. Šilovs tika atzīts par čempionāta labāko vārtsargu un visa turnīra vērtīgāko spēlētāju.

2023. gada 16. februārī debitēja NHL Vankūveras "Canucks" sastāvā ar zaudējumu 4:6 Ņujorkas "Rangers". 2024. gada 28. aprīlī Šilovs sāka savu pirmo NHL izslēgšanas spēli pret Našvilas "Predators", apturot 27 no 30 metieniem un palīdzot "Canucks" uzvarēt ar rezultātu 4:3 (izslēgšanas spēļu sēriju viņš uzsāka kā komandas trešais rezerves vārtsargs, taču abi pārējie vārtsargi guva traumas). 2024. gada jūlijā parakstīja jaunu līgumu ar "Canucks" uz divām sezonām.

2025. gadā "Canucks" AHL fārmkluba Ebotsfordas "Canucks" sastāvā Šilovs izcīnīja Kaldera kausu un tika atzīts par AHL finālsērijas vērtīgāko spēlētāju.

2025. gada vasarā A. Šilovs tika aizmainīts uz citu NHL komandu Pitsburgas "Penguins".

## Atsauces

## Ārējās saites
Tikkakoski

thumb|''Tikkakoski'' ražotne 1930. gadu sākumā
[thumb|''Tikkakoski'' ražotā ''[Suomi KP/-31* mašīnpistole]]
[[Attēls:Tikka ompelukone 2.jpg|thumb|*Tikka* šujmašīna]]
***Oy Tikkakoski Ab*** bija [[Somija]]s [[šaujamierocis|šaujamieroču]] ražotājs. 1983. gadā tas tika pievienots uzņēmumam *Sako*, kas kopš 2000. gada ietilpst Itālijas šaujamieroču pārvaldītājsabiedrībā *Beretta Holding*.

*Sako* turpina piedāvāt ***Tikko*** zīmola šautenes.

== Vēsture ==
1893. gadā inženieris Martins Stenijs (*Martin Stenij*) [[Jiveskile|Jiveskilē]] blakus Jivesjoki dzirnavām un kokzāģētavai izveidoja metāla darbnīcu. Tā laika gaitā piedzīvoja vairākus bankrotus un īpašumtiesību izmaiņas.

1912. gadā tika dibināts uzņēmums ***Tikkakosken Rauta- ja Puuteollisuus Oy*** ("Tikkakoski dzelzs un koka rūpniecība"). Tika pārtraukta saikne ar agrīnām dzirnavas un kokzāģētavas darbībām, uzņēmums koncentrējās uz metāla rūpniecību.
[[Somijas pilsoņu karš|Pilsoņu kara]] laikā 1918. gadā uzņēmums sāka šaujamieroču daļu ražošanu.

No 1927. līdz 1940. gadam uzņēmums izgatavoja *M27* šauteni, kas bija Somijas armijai pielāgota *Mosin-Nagant* modifikācija.
1928. gadā tika iegādātas patronu izgatavošanai nepieciešamās specializētās iekārtas, un uzņēmums sāka ražot munīciju *M27* šautenēm.

1929. gadā uzņēmums tika pārdēvēts par ***Tikkakoski Oy***.
1930. gadā uzņēmuma 40 % kapitāldaļu iegādājās vācu ieroču tirgotājs Villi Daugss (*Villi Daugs*). Uzņēmums iegādājās mašīnpistoles *Suomi KP/-31* ražošanas licenci, un 1931. gadā tika sākta tās ražošana. 1933. gadā uzņēmums mainīja nosaukumu uz ***Oy Tikkakoski Ab***, tādējādi atainojot divvalodību. Uzņēmums sāka ražot arī ložmetējus* Maxim M/09-21* un ložmetēju patronu lentes. 1938. gadā Villi Daugss bija iegādājies *Tikkakoski* vairākuma kapitāldaļu.

Otrā pasaules kara laikā uzņēmums izgatavoja šautenes, *Suomi KP/-31* mašīnpistoles un *Maxim* ložmetējus, kā arī ieroču stobrus. Tika ražota arī *.50 Browning* un *20×138mmB Solothurn Long* munīcija.

Pēc kara *Tikkakoski* tika uzskatīts par vāciešiem piederošu uzņēmumu, tādēļ 1947. gadā [[Padomju Savienība]] tā aktīvus konfiscēja. Uzņēmums pārgāja uz civilās produkcijas ražošanu. Piemēram, [[šujmašīna]]s tika izlaistas no 1946. līdz 1964. gadam. 1953. gadā pilnībā tika pārtraukta šaujamieroču produkcijas ražošana.
1957. gadā Somijas uzņēmēji uzņēmumu izpirka no PSRS.

1967. gadā *Tikkakoski* kapitāldaļu vairākumu iegādājās *Osuuspankkien Keskusosuuspankki* (*OKO*) banka.

1981. gadā *Tikkakoski* un cits Somijas šaujamieroču ražotājs *Sako* sāka sadarbību šauteņu prototipa izstrādē.
1983. gadā *Nokia*, kam piederēja *Sako*, iegādājās *Tikkakoski Oy*, kas tika apvienots ar *Sako*.
1989. gada 31. martā *Tikkakoski* ražotne pārtrauca darbu; *Tikka* produkcijas ražošana tika pārcelta uz [[Rīhimeki]].
*Sako* vairākkārt mainīja īpašniekus un nosaukumus, un tagad *Sako Oy* pieder Itālijas šaujamieroču uzņēmumam *Beretta Holding*.
*Sako* turpina ražot un attīstīt ***Tikko*** zīmola šautenes.

== Ārējās saites ==
* [https://www.tikka.fi *Tikka'' zīmols]
1924. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

**1924. gada [[Eiropas čempionāts cīņas sportā]]** notika no 1924. gada septembrī Vācijas pilsētā Neinkirhenē. Sacensības notika tikai grieķu-romiešu cīņā. 

Turnīrs praktiski bija Vācijas čempionāts, jo tajā piedalījās tikai vācieši.

## Grieķu-romiešu cīņa
### Medaļu sadalījums starp valstīm

### Medaļu ieguvēji

## Ārējās saites
* United World Wrestling Database
Edžertons

**Edžertons** var būt:

* Džoels Edžertons (*Joel Edgerton*; dzimis 1974. gadā) — Austrālijas aktieris un kinorežisors,
* Tarons Edžertons (*Taron Egerton*; dzimis 1989. gadā) — velsiešu aktieris un dziedātājs.
Drammenes komūna

**Drammenes komūna** (norvēģu un ) ir pašvaldība Norvēģijā, Buskerudas filkē. Drammenes komūnas platība ir 137 km². Komūnas administratīvais centrs ir Drammene. 2017. gadā Drammenes komūnā dzīvoja 116 tūkstoši iedzīvotāju.

## Ārējās saites
1911. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

**1911. gada [[Eiropas čempionāts cīņas sportā]]** bija  notika Budapeštā. Tas bija pirmais oficiālais Eiropas čempionāts cīņas sporta vēsturē. Sacensības notika tikai grieķu-romiešu cīņā. 

## Grieķu-romiešu cīņa
### Medaļu sadalījums starp valstīm

### Medaļu ieguvēji

## Ārējās saites
* United World Wrestling Database
Asarovas riucs

**Asarovas riucs** (arī **Asarovas strauts**, **Ašarovas strauts**, latgaliski - **Asarovas ryucs**) ir Supenkas labā krasta pieteka Balvu novadā. 

Izteka - no Bauzgovas pūra. Tek austrumu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Supenkā pie Plīnovas. Asarovas riucu šķērso valsts autoceļi V474 (Aususala – Svātūne) un V460 (Tilža – Baltinava). Tās krastos atrodas Kļangova, Morkova, Buksti.

## Atsauces
Aukupeite

**Aukupeite** (arī **Aukupe**) ir Nūmiernes ezera pieteka Ludzas un Balvu novados. 

Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Nūmiernes ezera dienvidu krastā. Aukupeites krastos atrodas Kaļviņa.

## Atsauces
Diukšupe

**Diukšupe** (arī **Daukšupe**, **Diuškupe**, **Dukšupe**, **Dūkšupe**, latgaliski - **Dyukšupe**) ir Tilžas kreisā krasta pieteka Balvu un Ludzas novados. 

Izteka - uz dienvidiem no Bauzgovas pūra. Tek dienvidrietumu virzienā. Lielākās pietekas - Mežupe, Nūvozine. Ietek Tilžā netālu no tās ietekas Ičā. Diukšupi šķērso valsts autoceļi P48 (Kārsava – Tilža – Dubļukalns) un V493 (Ruskulova – Bērzpils). Tās krastos atrodas Zeltupe, Mežupe, Vītoli.

## Atsauces
Griušļova

**Griušļova** (arī **Grūšļovas strauts**, latgaliski - **Gryušļova**) ir Supenkas kreisā krasta pieteka Balvu novadā.

Izteka - pie Ploskenes. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Supenkā pie Pliešovas. Griušļovu lejtecē šķērso valsts autoceļi V480 (Aususala – Breksene). Tās krastos atrodas Ploskene, Ostrolīdumi, Briežuciems, Pliešova.

## Atsauces
Romeo un Džuljeta (1968. gada filma)

**"Romeo un Džuljeta"** () ir 1968. gada Apvienotās Karalistes un Itālijas kopražojuma filma, kas balstīta uz Viljama Šekspīra lugu ar tādu pašu nosaukumu.

Filmas režisors ir Franko Dzefirelli, galvenās lomas tajā atveido Olīvija Hasija, Leonards Vaitings, Milo O'Šī, Maikls Jorks, Džons Makīnerijs, Nataša Perija, Peta Heivūda un Roberts Stīvenss. Filma ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijās "Labākais operatora darbs" un "Labākie kostīmi". Vēl tā tika nominēta Kinoakadēmijas balvām kategorijās: "Labākais režisors un "Labākā filma". Filmas pirmizrāde notika 1968. gada 8. oktobrī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Juhanna Matsone

**Juhanna Matsone** (; dzimusi ) ir zviedru sportiste, brīvā stila cīkstone, divkārtēja Eiropas čempione, pasaules čempionātu medaļniece, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece.

Dzīvo Helsingborjā, kur strādā par treneri. Juhanna ir pazīstamās cīkstones Sofijas Matsones māsa.

## Ārējās saites

* Zviedrijas Cīņas sporta federācija — Juhannas Matsones profils.
Stavangeres komūna

**Stavangeres komūna** (norvēģu un ) ir pašvaldība Norvēģijā, Rūgalannes filkē. Stavangeres komūnas platība ir 71 km². Pašvaldības administratīvais centrs ir Stavangere. 2018. gadā Stavangeres komūnā dzīvoja 133 tūkstoši iedzīvotāju.

## Ārējās saites
Kupsa

**Kupsa**  ir Puncuļovas kreisā krasta pieteka Balvu novadā. 

Izteka - no Obeļovas ezera austrumu krasta. Tek austrumu virzienā. Ietek Puncuļovā pie Puncuļovas. Kupsas augštecē atrodas Dupurova. Upes labajā krastā - Puncuļovas pilskalns.

## Atsauces
Nārstes riucs

**Nārstes riucs** () ir Kaņepes labā krasta pieteka Balvu novadā.

Izteka — pie Misāniem. Tek austrumu virzienā. Ietek Kaņepē pie autoceļu P45 (Viļaka—Kārsava) un V479 (Baltinava—Punduri) krustojuma. Nārstes riuca krastos atrodas Misāni, Ļevaškova, Putrova.

## Atsauces
Peisa riucs

**Peisa riucs** ir Supenkas labā krasta pieteka pie Baltinavas.

Izteka — pie Pleitovas. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Supenkā pie Baltinavas Mūzikas un mākslas skolas. Peisa riuca krastos atrodas Odumova, Kraukļova.

## Atsauces
Afghanoderus

***Afghanoderus*** Lis, 2001 ir monotipiska tīklblakšu ģints, kurā ietilpst tikai viena suga *[[Afghanoderus mirabilis]]*. *Afghanoderus* ir sastopama Afganistānā.

*Afghanoderus* vārdā sakne 'Afghano-' nozīmē atklāšanas vietu Afganistānu, un piedēklis '-der' ir bieži izmantojams *Cantacaderinae* apakšdzimtas taksoniem.

Pieaugušā īpatņa apraksts. Galva ir gara, kurai ir pāris garo un virzīto uz priekšu izaugumu. Bukulas (lat.: *bucculae*) ir garas, izteikti pārsniedz galvas virsotni, bet ne saskaras starp sevi galotnē. Bukulu plātnītes (lat. *laminae*) ir gandrīz paralēlas; rostrālas plātnītes ir zemas un sastāv no vienas areolu (lat. *areolae*) rindas.

## Atsauces
Požarīnes riucs

**Požarīnes riucs**  ir Kūkovas kreisā krasta pieteka Balvu novadā. 

Izteka - no Motrīnes ezera austrumu krasta. Tek austrumu virzienā. Ietek Kūkovā pie valsts robežas ar Krieviju. Ūdensteci lejtecē šķērso valsts autoceļš P45 (Viļaka—Kārsava). Požarīnes riuca krastos atrodas Motrīne, Boncāni, Kožurki.

## Atsauces
Epimixia

***Epimixia*** Kirkaldy, 1908 ir tīklblakšu ģints, kurā ietilpst 25 sugas sastopamas Austrālijā, Jaunkaledonijā un Papua Jaungvinejā. Šo tīklblakšu saimniekaugi ir galvenokārt no koslapju dzimtas (*Casuarinaceae*), taču dažreiz tos var sastapt uz miršu (*Myrtaceae*), proteju (*Proteaceae*) un tauriņziežu (*Fabaceae*) dzimtu augiem.

## Atsauces
Puncuļova (upe)

**Puncuļova**  ir Pazlaugas kreisā krasta pieteka Balvu novadā. 

Izteka - no Puncuļovas ezera austrumu krasta. Tek austrumu virzienā. Lielākā pieteka - Kupsa. Ietek Pazlaugā uz dienvidiem no  Apšovas. Ūdensteci augštecē šķērso valsts autoceļš P45 (Viļaka—Kārsava). Upes krastos atrodas Puncuļova. 

## Atsauces
Vīksnas grāvis

**Vīksnas grāvis**  ir ūdenstece Balvu novadā.

Izteka - uz ziemeļiem no Vīksnas. Lielāko daļu dienvidu virzienā, veidojot Latvijas valsts robežu ar Krieviju. Pie Punduriem pamet valsts teritoriju, vēlāk ieplūstot Rītupē (Utrojā).

## Atsauces
Zvaiga

**Zvaiga**  ir Supenkas labā krasta pieteka Balvu novadā.

Izteka - uz rietumiem no Slostovas. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Supenkā uagšpus Baltinavas. Upes krastos atrodas Slostova, Kuzņecova, Ezerova, Čudarīne, Ūzulova. Pie Čudarīnes upi šķērso valsts autoceļš P45 (Viļaka — Kārsava).

## Atsauces
Palnupe (upe)

**Palnupe** (arī **Palnupīte**, **Pelnupe**, **Pelnupes strauts**, **Pelnupīte**) ir Bolupes labā krasta pieteka Balvu novadā. 

Izteka - uz austrumiem no Vīksnas. Tek dienvidrietumu virzienā, lejtecē sagriežoties uz dienvidiem. Ietek Bolupē Balvu pilsētā starp Pērkonu un Balvu ezeriem. Upes krastos atrodas Slostova, Annasbirzs, Guznava, Tutinava. Pie Annasbirzs upi šķērso valsts autoceļš V454 (Pērkoņi – Vīksna – Mālupe), bet pie ieteces Bolupē - V490 (Balvi – Kuprava).

## Atsauces
Cantacader

***Cantacader*** Amyot & Serville, 1843 ir tīklblakšu ģints no Cantacaderinae apakšdzimtas, kurā ietilpst 40 sugas. *Cantacader* ir sastopamas Eirāzijas dienvidos, Japānā, Dienvidaustrumāzijā, Austrālijā un Āfrikā.

## Apraksts

### Pieaugušo īpatņu apraksts
Tās ir mazas blaktis, kuru ķermeņa garums ir no 3,3 līdz 4,9 mm. Vairogs (lat.: *scutellum*) ir pilnīgi apsegts. Pronotuma malā nav smailveidīgu un stūrveidīgu izaugumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Lace bugs database by Eric Guilbert
Kalama tricornis

***Kalama tricornis*** (Schrank, 1801) ir tīklblakšu suga. Izplatīta gandrīz visā Eiropā (arī Latvijā), Āzijā, Ziemeļāfrikā un Ziemeļamerikā.

## Apraksts
Pieaugušas blakts ķermeņa garums 2,7—3,8 mm. Cieti matiņi uz antenu III segmenta diezgan gari, ne īsāki par smailēm kā antenu pamatnē. III antenu segments ir garāks (mātītēm 0,97-1,23 reizes un tēviņiem 1,29-1,45 reizes) nekā galvas platums.

## Ekoloģija
*Kalama tricornis* tīklblakts apdzīvo sausas, smilšu vai akmeņainas vietas ar kaļķakmeņainu atsegumu, kas ir pārklāts ar zemu augāju. Sastopama arī meža klajumos ar mālu, smilšmālu, podzolētās un melnzemes augsni, mežmalās, lēzenas nogāzes grāvī, ceļmalās, ganībās, jaunās atmatās, parkos, retāk apstrādājamās pļavās, it īpaši uz daudzgadīgās zāles. Gan pieaugušās blaktis, gan nimfas pārsvarā turas uz augsnes, slēpjas  augāja detrītā, sūnās vai ķērpjos. Tās var atrast uz lauku vībotnes, mārsiliem, deviņvīruspēkiem, daglīšiem, Jēkaba krustaines, mētrām un citiem augiem. Iespējams, ka *Kalama tricornis* barojas uz lauku vībotnes, mazās mauragas un apiņu lucernas. G. M. Roško ir atzīmējis, ka *Kalama tricornis* Ukrainā (Aizkarpatu un Ivanofrankivskas apgabalos) barojas uz *[[Hieracium melaneilema]]*, *[[Hieracium magnauricula]]* un *[[Hieracium acutisquamum]]*.

## Atsauces
Teniss 1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**[[Teniss]] [[1984. gada vasaras olimpiskās spēles|1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]** Losandželosā bija demonstrācijas sporta veids. Šī bija otrā reize, kad teniss olimpisko spēļu programmā bija iekļauts kā demonstrācijas sporta veids. Šajā reizē medaļas oficiāli netika pasniegtas, taču norisinājās sacensības vīriešu un sieviešu vienspēlēs. Katrā notikumā startēja 32 spēlētāji, visi jaunāki par 21 gadu. Šiem notikumiem spēlētāji varēja pieteikties paši. Demonstrācijas tenisa turnīrs norisinājās no 6. līdz 11. augustam.

Pirmo vietu vīriešu vienspēļu turnīrā izcīnīja zviedrs Stēfans Ēdbergs, savukārt sieviešu vienspēļu turnīrā par uzvarētāju kļuva Rietumvācijas tenisiste Štefija Grāfa.

[200px|thumb|[Losandželosas tenisa centrs — 1984. gada vasaras olimpisko spēļu tenisa turnīra norises vieta.]]

## Rezultāti

### Vietu sadalījums pa valstīm

## Pārstāvētās valstis
1984. gada vasaras olimpisko spēļu demonstrācijas turnīrā bija pārstāvētas 34 valstis. Pirmoreiz tenisā bija pārstāvētas Dievidkoreja, Filipīnas, Haiti, Honkonga, Indonēzija, Izraēla, Ķīna, Ķīnas Taipeja, Maroka, Nigērija, Peru un Zimbabve.

*Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.*

*  (1)
*  (8)
*  (2)
*  (3)
*  (1)
*  (1)
*  (2)
*  (2)
*  (1)
*  (4)
*  (2)
*  (1)
*  (1)
*  (1)
*  (1)
*  (4)
*  (1)
*  (2)
*  (1)
*  (1)
*  (1)
*  (3)
*  (1)
*  (1)
*  (1)
*  (1)
*  (3)
*  (1)
*  (3)
*  (1)
*  (2)
*  (2)
*  (1)
*  (2)

## Dalībnieki
1984. gada olimpisko spēļu tenisa turnīrā startēja 64 tenisisti, 32 vīrieši un 32 sievietes.

### Vīrieši
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Sievietes
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Starptautiskās tenisa federācijas Olimpiskais tenisa turnīrs 
* Teniss 1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (SR/Olympic Sports)
Šauruma apmetnes

thumb|200px|Šauruma apmetņu kolonijas karogs (1925–1946).
thumb|200px|Šauruma apmetņu kolonijas teritorija (1922).
**Šauruma apmetnes** (*Strait Settlements*) bija Britu impērijas kroņa kolonija (1867–1946) Malakas pussalā tagadējās Malaizijas, Singapūras, kā arī Austrālijas teritorijā.

Dibināta 1826. gadā kā atsevišķa Britu Austrumindijas kompānijas prezidentūra Malakas šauruma austrumu krastā, kurā ietilpa Malaka, Pinanga un Singapūra 
1830. gadā to iekļāva Bengālijas prezidentūras sastāvā, bet 1851. gadā tieši pakļāva Britu Indijas ģenerālgubernatoram.
1867. gadā izveidoja atsevišķu kroņa koloniju — *Сrown Colony of the Straits Settlements*, 1886. gadā tajā iekļaujot arī Kokosu (Kīlinga) Salas un Ziemsvētku salu. 1874. gadā kolonijai pievienoja Dindingas teritoriju.  No 1906.gada Šauruma apmetņu sastāvā ietilpa arī Labuanas kolonija Borneo salas ziemeļrietumu piekrastē. 

No 1941. līdz 1945. gadam Šauruma apmetņu kroņa koloniju okupēja Japāna. Kad 1946. gadā izveidoja britu Malajas Savienību, tajā iekļāva Pinangas, Malakas un Dindingas teritorijas, bet Singapūru kopā ar Labuanu, Kokosu un Ziemsvētku  salām 1946. gada 1. aprīlī pārveidoja par atsevišķu britu koloniju. Tā paša gada 15. jūlijā Labuanu iekļāva Ziemeļborneo kroņa kolonijā. 1955. gadā Kokosu un 1958. gadā Ziemsvētku sala kļuva par Austrālijas Savienības daļu.
## Ārējās saites

* WorldsStatesmen Singapore, listing the chief administrators
Majoru vidusskola

**Majoru vidusskola** ir viena no Jūrmalas vidusskolām, kas atrodas Rīgas ielā 3.

## Vēsture
thumb|250px|Majoru-Dubultu Labdarības biedrības pamatskola 20. gadsimta sākumā.
1879. gada novembrī Valkas skolotāju semināru beigušais skolotājs Jānis Dumpis izveidoja privātskolu pie Majoru muižas. Mācības uzsāka 50 bērni no Majoriem un 20 no Dubultiem. Jau 1881. gadā skolu pārveidoja par **Majoru-Dubultu Labdarības biedrības pamatskolu**. 1899. gadā skolas ēku paplašināja un augšstāvā izbūvēja sarīkojumu zāli. 1907. gadā pie skolas atvēra bērnudārzu, bet 1911. gadā tirdzniecības skolu. Pirmā pasaules kara laikā skolu uzturēja biedrība „Ziemeļpalīdzība” (1916–1917).

Pēc Jūrmalas pievienošanas Rīgai 1946. gadā to pārdēvēja par **Rīgas 73. septiņgadīgo skolu**, 1959. gadā par **Jūrmalas septiņgadīgo skolu**, vēlāk par **Jūrmalas astoņgadīgo skolu**.
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas to nosauca par Majoru pamatskolu un veica ēku rekonstrukciju divās kārtās (1991—2004). 2011. gadā pamatskolu pārveidoja par Majoru vidusskolu.
2019. gadā Majoru vidusskola pārņēma likvidētās Jūrmalas vakara vidusskolas izglītības programmu īstenošanu.

2020. gada 13. martā COVID-19 pandēmijas dēļ skolā tika pārtrauktas mācības klātienē, un skolēni tās turpināja attālināti. 2021. gadā skolēni atgriezās pie mācībām klātienē.

## Skolas ēka

Skolai ir pieci stāvi, neieskaitot pagrabstāvu. Ceturtajā stāvā atrodas skolas muzejs ar informāciju par skolas vēsturi un labākajiem skolēniem, piektajā stāvā atrodas skolas bibliotēka. 

## Ievērojami skolēni
* Ansis Cīrulis, mākslinieks
* Laura Ikauniece, latviešu vieglatlēte

## Izglītības programmas

* Pirmsskolas izglītības programma (01011111)
* Pamatizglītības programma (31011011)
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (21015611)
* Pamatizglītības otrā posma (7.—9. klase) izglītības programma (23011112)
* Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (31011011)
* Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (31011013);
* Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena mazākumtautību programma (31011023)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Pašnovērtējuma ziņojums (2019)
Skrienot ar šķērēm

**"Skrienot ar šķērēm"** () ir 2006. gada drāmas filma, kas balstīta uz Augustēna Burouza tāda paša nosaukuma memuāriem. Filmas režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Raiens Mērfijs. Galvenās lomas filmā atveido Anete Beninga, Braians Kokss, Džozefs Fainss, Evana Reičela Vuda, Aleks Boldvins un Gvineta Paltrova. Filmas pirmizrāde notika .

Filmā parādīta Augustēna Burouza bērnība. Augustēna tēvs bija alkoholiķis, bet mātei ir neprognozējamas garastāvokļa svārstības un dīvaina uzvedība, tāpēc Augustēns nonāk mātes terapeita Finča ekscentriskajā ģimenē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lielie mazie noslēpumi

**"Lielie mazie noslēpumi"** () ir 2001. gada drāmas filma, kuras režisors un viens no producentiem ir Blērs Treu. Galvenās lomas filmā atveido Maikls Angarano, Evana Reičela Vuda un Deivids Galahers. Filmas pirmizrāde notika  Hārtlendas filmu festivālā.

Emīlija ir pusaudze, kurai padodas vijoles spēle. Katru trešdienu Emīlija savā pagalmā izveido stendu, kurā viņa par 50 centiem uzklausa savu kaimiņu lielākos noslēpumus. Tomēr drīz vien Emīlijai sāk rasties grūtības pie sevis paturēt visus viņai uzticētos noslēpumus, kā rezultātā rodas dažādi pārpratumi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pāri Visumam

**"Pāri Visumam"** () ir 2007. gada romantiskā drāmas filma, kuras režisore ir Džūlija Teimora. Galvenās lomas filmā atveido Džims Stērdžess, Evana Reičela Vuda, Džo Andersons, Mārtins Luters Makojs, T.V. Karpio un Deina Fuksa. Filmas pirmizrāde notika  Toronto kinofestivālā.

Filmas sižets norisinās 20. gadsimta 60. gados, kad divi jaunieši Džūds un Lūsija iemīlas viens otrā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jūrmalas Valsts ģimnāzija

**Jūrmalas Valsts ģimnāzija** ir viena no Latvijas valsts ģimnāzijām, kas atrodas Raiņa ielā 55, Jūrmalā.

## Vēsture
thumb|250px|Slokas sešgadīga pamatskola 20. gadsimta sākumā.|link=Special:FilePath/Slokas_sešgadīga_pamatskola_pēc_1920._gada.jpg

Slokas pilsētas skolas ēku Skolas ielā 3, Slokā uzcēla 1911. gadā, no 1920. gada līdz 1940. gadam tās nosaukums bija Slokas sešgadīgā pamatskola. 1945. gadā to pārveidoja par **Slokas 1. vidusskolu**, kurā mācības notika divās maiņās. Pēc Slokas iekļaušanas Jūrmalas pilsētā 1959. gadā to pārdēvēja par **Jūrmalas 1. vidusskolu**.

1974. gadā Jūrmalas 1. vidusskola pārcēlās uz jaunu ēku Raiņa ielā 55, Kauguru mikrorajonā. Sākot ar 1976. gadu, vidusskolā padziļināti māca matemātiku un fiziku. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas kopīgi ar Eskilstūnas ģimnāziju Zviedrijā tika īstenoti skolas demokratizācijas, valodu apguves, vides izglītības, kultūras projekti. Kopš 1994. gada skolā darbojas skolēnu pašpārvalde. 1998. gadā skola ieguva pilsētas ģimnāzijas statusu, bet 2001. gadā Jūrmalas 1. ģimnāzija tika reorganizēta, atdalot no tās 1. — 6. klasi un izveidojot patstāvīgu mācību iestādi — sākumskolu „Atvase”. 2008. gadā skola ieguva Valsts ģimnāzijas statusu. 2018./2019. mācību gadā Jūrmalas Valsts ģimnāzijā mācījās 318 izglītojamie, no tiem 10.—12. klasē — 132 audzēkņi. Lai stiprinātu pamatskolu un nodrošinātu skolēnu pieaugumu ģimnāzijas vidusskolas klasēs Jūrmalas Domes sēdē 2019. gada 21. februārī pieņēma lēmumu Jūrmalas Valsts ģimnāzijai pievienot Jūrmalas sākumskolu “Atvase”, kurā 2018./2019. mācību gadā mācījās 342 izglītojamie.

### Ievērojami skolēni
* Andris Ameriks, politiķis
* Romualds Jermaks, komponists
* Ojārs Kehris, ekonomists
* Ansis Kolmanis, reperis un mūzikas producents
* Ints Lubējs, rakstnieks 
* Artis Pabriks, politiķis 
* Ojārs Spārītis, vēsturnieks
* Bruno Šteinbriks, ministrs
* Rimants Ziedonis, rakstnieks, žurnālists

## Izglītības programmas
* pamatizglītības pirmā posma (1.—6. klase) matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma (31011011)
* speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (21015611)

* vispārējās pamatizglītības otrā posma (7.—9. klase) programma
* vispārējās vidējās izglītības profesionāli orientētā virziena (komerczinības) programma 
* humanitārā un sociālā virziena (valodas)  programma
* vispārizglītojošā virziena izglītības programma (31011013)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Pašnovērtējuma ziņojums (2016)
Ints Lubējs

**Ints Lubējs** (dzimis , miris ) bija latviešu rakstnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1931. gada 19. jūnijā Rīgā ārsta ģimenē. Mācījās Slokas vidusskolā, 1949. gadā žurnālā "Bērnība" tika publicēts viņa stāsts "Jaunais dārzs".  1950. gadā uzsāka studijas LVU Vēstures un filoloģijas fakultātes Latviešu valodas un literatūras nodaļā, kuru absolvēja 1955. gadā. Strādāja par Latvijas Valsts izdevniecības redaktoru (1957-1964) un žurnāla "Karogs" atbildīgo sekretāru (1964-1979). Uzņemts Latvijas Rakstnieku savienībā (1961). Sakārtojis J. Ezeriņa darbu izlasi "Stāsti un noveles" (1962).

Miris 2022. gada 19. jūlijā.

## Darbi
* "Satikšanās" (stāstu krājums, 1959) 
* "Mākoņi virs pilsētas" (stāstu krājums, 1961)
* "Saltā rasa" (garais stāsts, 1968)
* "Dvīņu zvaigznājs" (garo stāstu diloģija, 1977)
* "Naivās spēles" (miniromāni, 1994): "Daktera kungs", "Briesmīgā aka", "Kā es netiku grāmatā" 
* "Ēdenes izpostīšana" (pamfletromāns, 1999)

## Atsauces
Pafas eparhija

**Pafas eparhija** () ir viena no sešām Kipras eparhijām, atrodas valsts austrumos. Tās administratīvais centrs ir Pafas pilsēta. Dienvidos, rietumos un ziemeļos to apskalo Vidusjūra, austrumos robežojas ar Nikosijas un Limasolas eparhijām. Pafas eparhijas platība ir 1390 kvadrātkilometri. Pēc 2017. gada datiem tajā dzīvo 92300 cilvēku.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jaundubultu pamatskola

**Jaundubultu pamatskola** bija viena no Jūrmalas pamatskolām, kas atradās Lielupes ielā 21. Netālu atrodas gan Jūrmalas Mākslas skola, gan arī Jūrmalas Mūzikas vidusskola.

## Vēsture

 
1909. gadā pēc arhitekta Eižena Laubes projekta Strēlnieku prospektā 32 uzcēla L. Bērziņa un F. Šmidhena privātās **Dubultu ģimnāzijas** ēku.
1933. gadā **Rīgas Jūrmalas pilsētas ģimnāziju** pārcēla uz 1870. gadā celtās Dubultu kūrzāles telpām (arhitekts Johans Daniels Felsko), pēc Otrā pasaules kara pārdēvēja par **Dubultu vidusskolu** ar krievu mācību valodu.  
Pēc Rīgas Jūrmalas pievienošanas Rīgai 1948. gadā to pārdēvēja par **Rīgas 21. vidusskolu**. 

1968. gadā skolas ēku iznīcināja, lai atbrīvotu vietu Ļeņina piemineklim. 1969. gadā pabeidza **Jūrmalas 5. vidusskolas** ēkas celtniecību Lielupes ielā 21. 1992. gadā skolu pārdēvēja par Jaundubultu vidusskolu. 

No 2019. gada februāra līdz augustam bija plānots veikt būvdarbus eneroefektivitātes paaugstināšanai. Skolas ārējā fasāde tika atjaunināta, nosiltināta un nokrāsota, bija plānots to pabeigt līdz 1. septembrim, taču projekts ievilkās līdz oktobrim. Skolas remonta iekšdarbi gan bija pabeigti, un 2019./2020. gada mācību gadu skolēni Jaundubultu vidusskolā varēja uzsākt atjaunotās, nosiltinātās un vizuāli pievilcīgās telpās.

No 2022./2023. mācību gada Jaundubultu vidusskola tika reorganizēta par Jaundubultu pamatskolu.

2024. gadā skola apvienota ar Pumpuru vidusskolu, izveidojot Jūrmalas valstspilsētas Pumpuru vidusskolu.

### Ievērojami skolēni

* Aleksandrs Kaleri, kosmonauts
* Jefims Šifrins, aktieris
* Lūcija Vankina, latviešu arheoloģe
* Uldis Zemzaris, gleznotājs un rakstnieks

## Izglītības programmas
* Pamatizglītības mazākumtautību izglītības programma (21011121)
* Speciālās pamatizglītibas mazākumtautību programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (21015621)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Pašnovērtējuma ziņojums (2016)
Diridžibile Italia

**Diridžibile Italia** () ir Itālijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Svalbāras arhipelāga lielākās salas Špicbergenas ziemeļrietumos Nīolesunnas pētniecības pilsētiņā. Stacija pieder Itālijas Nacionālajai pētniecības padomei *(Consiglio Nazionale delle Recerche)*. Nosaukta par godu itāļu aviatora un polārpētnieka Umberto Nobiles 1928. gada polārajam lidojumam ar dirižabli *Italia*.

## Vēsture
Stacija izveidota 1997. gadā. Kopējā platība ir 300 m² un tā nodrošina 5—7 pētnieku funkcionēšanu visa gada garumā. Stacijas pārraudzībā ir arī Amundsena—Nobiles Klimata izmaiņu tornis un tā ir dalībniece arī Nīolesunnas Jūras laboratorijas konsorcijā. Galvenās pētniecības nozares ir atmosfēras ķīmija un fizika, jūras bioloģija, okeanogrāfija, vides zinātnes, cilvēka bioloģija un medicīna.

## Atsauces
Nikosijas eparhija

**Nikosijas eparhija** () jeb **Lefkosijas eparhija** () ir viena no sešām Kipras eparhijām, atrodas valsts centrālajā daļā. Tās administratīvais centrs ir Nikosijas pilsēta. Ziemeļos tā robežojas ar Kerinijas eparhiju, rietumos ar Famagustas eparhiju, dienvidos ar Larnakas un Limasolas eparhijām, bet rietumos ar Pafas eparhiju. Nikosijas eparhijas platība ir 2719 kvadrātkilometri. Pēc 2017. gada datiem tajā dzīvo 335 900 cilvēki. Sākot ar 1974. gadu Nikosijas eparhijas ziemeļus kontrolē Ziemeļkipras Turku Republika.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aviva stadions

**''Aviva'' stadions** (, ), pazīstams arī kā **Dublinas arēna** (*Dublin Arena*), ir futbola un regbija stadions Dublinā, Īrijā. Tajā savas mājas spēles aizvada Īrijas futbola izlase un Īrijas regbija izlase. Stadionu nozīmīgākajām spēlēm dažkārt izmanto arī regbija klubs *[[Leinster Rugby]]*. Tā ietilpība ir 51 700 vietu. Stadionā tiek rīkoti arī koncerti un citi pasākumi. Nosaukuma tiesības ir iegādājusies apdrošināšanas kompānija *Aviva*.

Tas ir uzcelts *[[Lansdowne Road]]* stadiona vietā, kas tika nojaukts 2007. gadā. Stadions tika atklāts . 2011. gadā tajā tika aizvadīts UEFA Eiropas līgas fināls.

Stadions bija izvēlēts par vienu no 2020. gada Eiropas čempionāta futbolā norises vietām. Bija paredzēts, ka tajā tiktu aizvadītas trīs grupu turnīra spēles un viens astotdaļfināls. 2021. gada aprīlī UEFA izpildkomiteja nolēma pārcelt tajā paredzētās spēles uz Sanktpēterburgu un Londonu, jo organizatori nespēja nodrošināt skatītāju klātbūtni stadionā vietējo varasiestāžu noteikto ierobežojumu dēļ.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Aleksandrs Kristovskis

**Aleksandrs Kristovskis** (1893—1941) bija Latvijas Bruņoto spēku virsnieks. Pēc Latvijas okupācijas un aneksijas apcietināts un nošauts.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1893. gada 12. februārī Ventspilī Andreja Kristovska ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, kur 1917. gadā pabeidza kara skolu. Piedalījās Latvijas brīvības cīņās 1919. gadā Cēsu rotas, vēlāk 1. latviešu atsevišķā bataljona sastāvā. 
Pēc kara beigām Latvijas armijā uzdienējās līdz Galvenā štāba administratīvās pārvaldes nodaļas priekšnieka amatam.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada septembrī viņu atlaida no darba armijā un viņš atrada darbu ziepju fabrikā "Dzintars".
1941. gada 11. jūnijā pulkvedi leitnantu Kristovski apcietināja. 1941. gada 29. jūlijā PSRS Augstākās tiesas kara kolēģija (*ВКВС СССР*) viņam piesprieda nāves sodu, ko izpildīja 1941. gada 16. oktobrī Komunarkas poligonā Maskavas tuvumā.

Bijušais Latvijas Republikas aizsardzības ministrs Ģirts Valdis Kristovskis savā īpašumā nejauši atrada virsnieka zobenu, kas, iespējams, piederējis viņa vectēva brālim, pulkvedim leitnantam Aleksandram Kristovskim.

## Apbalvojumi
* Viestura ordenis IV šķira ar šķēpiem (04.12.1939.) 

## Atsauces
Hieronims Radzejovskis

**Hieronims Radzejovskis** (; dzimis , miris ) bija Žečpospolitas valsts darbinieks un diplomāts, Inflantijas vaivads 1667. gadā. Citu amatu vidū no 1650. līdz 1652. gadam bija Kroņa vicekanclers (*Podkanclerzy koronny*), bet 1645. gadā - Sejma maršals (*Marszałek Sejmu*).

Dzimis Lenčicas vaivada Staņislava Radzejovska ģimenē. Precējies trīs reizes. Trešās sievas Elžbetas dēls Mihals Stefans Radzejovskis bija Polijas primass no 1688. līdz 1705. gadam.

Uzzinājis, ka sieva Elžbeta kļuvusi par Polijas karaļa Jana II Kazimira mīļāko, pieslējās karaļa pretiniekiem. 1652. gadā Sejma tribunāls piesprieda nāvessodu, ko nomainīja ar izsūtījumu. Hieronims Radzejovskis devās uz Zviedriju, kur deva lielu ieguldījumu pārliecinot Zviedrijas karali iebrukt Polijā. 1655. gadā pavadīja Polijā iebrukušos zviedru spēkus. Beidzoties karam, 1662. gadā Sejms Redzejovskim piedeva. Miris 1667. gadā diplomātiskās misijas gaitā.

Radzejovskis ir viens no negatīvajiem tēliem Henrika Senkeviča vēsturiskajos darbos "Ar uguni un zobenu" un "Plūdi".

## Ārējās saites

*Hieronims Radzejovskis portālā i-PSB
Jānis Puksis

**Jānis Puksis** (1895—1941) bija Latvijas Bruņoto spēku virsnieks, Latvijas brīvības cīņu dalībnieks. Pēc Latvijas okupācijas un aneksijas apcietināts un nošauts.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1895. gada 27. janvārī Jērcēnu pagastā zemnieka ģimenē. Mācījās Priekuļu lauksaimniecības skolā. 
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gada 15. maijā iesaukts Krievijas Impērijas armijā, dienēja latviešu strēlnieku Rezerves bataljonā. 1917. gada 30. aprīlī beidza Gatčinas praporščiku skolu. Piedalījās kaujās 6. Tukuma latviešu strēlnieku pulka sastāvā. 1917. gada 2. septembrī piedalījās Mazās Juglas kaujā pie Ikšķiles, apbalvots ar Staņislava III šķiras ordeni un Jura krusta IV šķiru. 
Iskolata varas laikā 1917. gada 1. novembrī arestēts un ieslodzīts Valmieras cietumā. Pēc atbrīvošanas devās uz Petrogradu, kur 1918. gada janvārī piedalījās Padomju Krievijas valdības un Krievijas Satversmes sapulces aizstāvēšanā. Vitebskas Latviešu kareivju nacionālās savienības uzdevumā atgriezās Vidzemē nacionālo karavīru grupu organizēšanai, operācijas "Dūres sitiens" laikā 1918. gada februārī krita vācu gūstā.

Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 6. janvārī iestājās Latvijas zemessardzē un 7. februārī piedalījās kaujā pie Lēnes muižas. 1919. gada aprīlī viņu iecēla par 3. eskadrona vada komandieri. 
Pēc uzvaras pār Rietumkrievijas Brīvprātīgo armiju viņu 1919. gada 18. decembrī paaugstināja par virsleitnantu, no 1921. gada 21. martā par kapteini un Jātnieku pulka eskadronā komandieri. Vēlāk paaugstināts līdz pulkvedim.

Otrā pasaules kara sākumā 1939. gadā viņš bija Armijas apmācības daļas priekšnieks.  
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 3. septembrī viņu iecēla par Sarkanās armijas 24. Latvijas teritoriālā korpusa 183. strēlnieku divīzijas 20. jātnieku pulka komandieri. 1940. gada decembrī pulku izformēja.

1941. gada 20. maijā viņu apcietināja, 1941. gada 18. jūlijā PSRS Augstākās tiesas kara kolēģija (*ВКВС СССР*) viņam piesprieda nāves sodu, ko izpildīja 1941. gada 16. oktobrī Komunarkas poligonā Maskavas tuvumā.

## Apbalvojumi
* Lāčplēša Kara ordenis III šķira, 
* Triju Zvaigžņu ordenis, IV un V šķira
* Viestura ordenis, III šķira

## Atsauces
Staņislavs Bžostovskis

**Staņislavs Bžostovskis** (; dzimis , miris ) bija Polijas—Lietuvas ūnijas valsts darbinieks, Inflantijas vaivads no 1767. līdz 1769. gadam, Lietuvas armijas pulkvedis (*pułkownik wojsk litewskich*).

## Dzīvesgājums
Dzimis Lietuvas lielā rakstveža (*pisarz wielki litewski*) Juzefa Bžostovska ģimenē. Bžostovska sieva Teofija (dzimusi Radzivila) bija redzama brīvmūrniecības pārstāve.

Bžostovskis daudzkārt piedalījies Sejmu darbā. Bija Karola Staņislava Radzivila "Panie Kochanku" atbalstītājs, pretojoties Čartorisku "ģimenes" politikai. 1767. gadā kļuva par Radomas konfederācijas maršalu. Baras konfederācijas laikā 1768. gadā nostājās Krievijas Impērijas pusē. Apbalvots ar Polijas un Krievijas ordeņiem.

## Ārējās saites
*Staņislavs Bžostovskis portālā i-PSB
Jūlijs Rozentāls

**Jūlijs Rozentāls** (1891—1941) bija Latvijas Bruņoto spēku virsnieks, Latvijas brīvības cīņu dalībnieks. Pēc Latvijas okupācijas un aneksijas apcietināts un nošauts.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1894. gada 1. maijā Kalnciema pagastā. Mācījās Jelgavas reālskolā, studēja agronomiju Rīgas Politehniskajā institūtā, ko Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā evakuēja uz Maskavu. 1916. gada aprīlī viņu iesauca Krievijas Impērijas armijā un nosūtīja uz Taškentas praporščiku skolu, pēc kuras beigšanas viņš dienēja Ašhabadas kājnieku družīnā Persijas pierobežā. 1917. gada augustā viņu pārcēla uz 2. Rīgas latviešu strēlnieku pulku. Pēc Oktobra revolūcijas dienēja Sarkanajā armijā, operācijas "Dūres sitiens" laikā 1918. gada februāra kaujās pie Pleskavas krita vācu gūstā, aprīlī kopā ar vecākiem atgriezās dzimtenē, dzīvoja Bēnes pagastā.
 
Latvijas brīvības cīņu laikā Rozentāls 1919. gada 4. jūlijā iestājās Latgales papildu bataljonā, Bermontiādes laikā kā rotas komandieris leitnanta pakāpē piedalījās Liepājas aizstāvēšanā 1919. gada novembrī. Pie Liepājas karostas viņa rota atsita Rietumkrievijas armijas vācu daļu uzbrukumu pie Šķēdes tilta.
Pēc brīvības cīņu beigām 1920. gada novembrī paaugstināts par 10. Aizputes kājnieku pulka sakaru komandas priekšnieku virsleitnanta pakāpē.
1923. gadā viņš beidza sakaru virsnieku kursus un paaugstināts par kapteini. 1928. gadā Rozentāls beidza kara akadēmiskos kursus un tika pārcelts uz 4. Zemgales divīzijas pārvaldi, kur bija štāba operatīvās daļas adjutants. 1932. gadā pārcelts uz karaskolu kursu priekšnieka amatā, pēc tam Armijas štāba apmācības kursu priekšnieks pulkveža leitnanta pakāpē (1933). 1934. gada aprīlī viņu iecēla par 2. Vidzemes divīzijas štāba priekšnieku.
1939. gadā pulkvedis Rozentāls bija žurnāla "Militārais Apskats" redaktors.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada septembrī viņu iecēla par Sarkanās armijas 24. Latvijas teritoriālā korpusa 181. divīzijas štāba priekšnieku.
1941. gada 20. maijā pulkvedi Rozentālu apcietināja, 1941. gada 18. jūlijā PSRS Augstākās tiesas kara kolēģija (*ВКВС СССР*) viņam piesprieda nāves sodu, ko izpildīja 1941. gada 16. oktobrī Komunarkas poligonā Maskavas tuvumā.

## Apbalvojumi
* Lāčplēša Kara ordenis III šķira

## Atsauces
Bjanka Andrejesku

**Bjanka Vanesa Andrejesku** (; dzimusi ) ir rumāņu izcelsmes Kanādas tenisiste. Viņas karjeras lielākais sasniegums ir uzvara 2019. gada ASV atklātā čempionātā. WTA vienspēļu rangā sasniegusi 4. vietu. Viņa ir pirmā *[[Grand Slam (teniss)|Grand Slam]]* titula ieguvēja no Kanādas un pirmā šajā tūkstošgadē dzimusī *Grand Slam* titula ieguvēja.

## Karjera
B. Andrejesku debitēja WTA tūrē 2017. gadā, tajā pašā gadā pirmoreiz spēlēja pieaugušo *[[Grand Slam (teniss)|Grand Slam]]* turnīra pamatsacensībās, kas notika Vimbldonas čempionātā. Savukārt vasarā viņa jau izcīnīja savu pirmo uzvaru pār TOP 20 spēlētājām.

2019. gadā kanādiete strauji progresēja un virzījās augšup reitingā. Viņas pirmais lielais panākums bija uzvara martā notiekošajā Indianvelsas ''Premier Mandatory'' turnīrā, kur finālā apspēlēta Angelika Kerbere. Augustā Toronto notiekošajā *[[Kanādas Masters|Rogers Cup]]* B. Andrejesku mājinieces statusā izcīnīja otro uzvaru, finālā uzvarot Serīnu Viljamsu, kura izstājās veselības problēmu dēļ. Abas spēlētājas finālā tikās arī gada noslēdzošajā *Grand Slam* turnīrā *US Open*, kur divos setos uzvarēja kanādiete, izcīnot savu pirmo visaugstākā līmeņa titulu.

## Karjeras statistika

### Vietas ''Grand Slam'' turnīros

|}

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Višķers

**Jānis Višķers** (dzimis ) ir latviešu vieglatlēts. Pievērsies garo distanču skriešanai: pusmaratonam un maratonam, retāk skrien sacensībās stadionā. 2019. gada uzstādījis otro augstāko rezultātu pusmaratonā Latvijas vieglatlētikas vēsturē — 1 stunda 4 minūtes un 56 sekundes. Bijis Latvijas čempions 3000 m un 5000 m distancēs stadionā. 2019. gadā pārstāvēja Latviju Pasaules čempionātā vieglatlētikas krosā Orhūsā, Dānijā.

J. Višķers nāk no Kokneses, šobrīd dzīvo Rīgā. Precējies ar agrāko trīssoļlēcēju, tagad garo distanču skrējēju Santu Višķeri. Ģimenē aug meita.

## Personiskie rekordi

## Apsūdzība kukuļdošanā
2023. gada janvārī prokuratūra nodeva Rīgas pilsētas tiesai krimināllietu, kurā Višķers tika apsūdzēts par 30 000 eiro kukuļa piedāvāšanu kādam Ādažu novada domes deputātam, mēģinot ietekmēt balsojumu pašvaldības priekšsēdētāja vēlēšanās. J. Višķers pilnībā noliedza savu vainu. Jūnijā pirmās instances tiesa Višķeram piesprieda divu gadu cietumsodu. 2024. gada oktobrī, Augstākajai tiesai atsakoties ierosināt kasācijas tiesvedību, stājās spēkā notiesājošais spriedums, un vieglatlēts uzsāka izciest piespriesto cietumsodu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eduards Hugo Jansons

**Eduards Hugo Jansons** (dzimis ) ir latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2020) spēlē Krievijas Augstākās līgas komandā Novokuzņeckas "Metallurg".

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Jansons sāka 2014.—15. gada sezonā, kuru aizvadīja Latvijas čempionāta vienībā Ogre/Sāga 18. Nākamajā sezonu aizsargs spēlēja Rīgas "Prizma", taču 2016.—17. gada sezonā pārstāvēja HK Zemgale rindas. 2017. gada vasarā noslēdza līgumu ar Krievijas Augstākās līgas klubu Aļmetjevskas "Neftyanik", tās sastāvā aizvadot nākamās divas sezonas. 2019. gada maijā noslēdza viena gada līgumu ar Rīgas "Dinamo". KHL aizvadījis vien divas spēles, novembra izskaņā no komandas rindām tika atbrīvots un pievienojās Karaghandi "Saryarka" sastāvam. 2020. gada oktobra nogalē pievienojās Novokuzņeckas "Metallurg".

## Ārējās saites
*
2019.—2020. gada Optibet hokeja līgas sezona

**2019.—2020. gada Latvijas čempionāta sezona** bija 29. Latvijas Virslīgas hokeja čempionāta sezona. Sezona sākās . COVID-19 pandēmijas dēļ izslēgšanas kārta tika atcelta un valsts čempione netika noskaidrota. Par regulārās sezonas uzvarētāju kļuva debitante Rīgas "Olimp".

Šajā sezonā Latvijas Virslīgas hokeja čempionātā startēja astoņas komandas. Čempionātam pievienojās HK Dinaburga un Rīgas "Olimp", savukārt čempionātā vairs nespēlēja HS Lido.

## Komandas
Latvijas Virslīgas Hokeja Čempionātā šosezon startē astoņas komandas:

## Formāts
Regulārajā sezonā tika aizvadīti pieci spēļu riņķi, kas nozīmē, ka katra no komandām aizvadīaj 35 spēles. Izslēgšanas kārtas bija plānots, ka cīņas tiktu aizvadītas sērijā līdz četrām uzvarām. Tām kvalificētos sešas labākās komandas.

## Apbalvojumi
### Mēneša vērtīgākais spēlētājs

## Komandu treneri un kapteiņi

## Regulārā sezona
### Turnīra tabula

### Labākie spēlētāji
#### Rezultatīvākie spēlētāji
[right|thumb|220px|[Gatis Sprukts kļuva par sezonas rezultatīvāko spēlētāju]]

#### Labākie vārtsargi

## Ārējās saites
* Līgas oficiālā mājaslapa
Kongseja

**Kongseja** ( — 'Karaļa sala') ir Norvēģijai piederoša neapdzīvota sala Arktikā. Izvietojusies Svalbāras austrumos Karaļa Kārļa Zemē un ir salu grupas lielākā sala. Stiepjas 40 km garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā, Lidiannas šaurums ziemeļaustrumos to atdala no Ābela salas, bet Rivalensundets dienvidrietumos — no Svenskejas. Krasta līnija izrobota ar daudziem līčiem. Dienvidu piekrastē Breibuktas līcis ar daudzām nelielām saliņām. Virsma samērā līdzena, augstākais kalns ir Reciusfjellets salas rietumos (320 m). Pastāvīgu ledāju maz. Visa salas teritorija ietilpst Ziemeļaustrumu Svalbāras dabas rezervātā.

## Vēsture
Salu, iespējams, atklājis angļu vaļu mednieks Tomass Edžs 1617. gadā. Atklājums tika aizmirsts un salu no jauna 1853. gadā atklāja norvēģu kapteinis Ēriks Ēriksens. Kongseja, tāpat kā visa Karaļa Kārļa Zeme ir nozīmīgākā polārlāču ziemošanas vieta Svalbārā. Salā novērots līdz pat 14 migu uz vienu kvatdrātkilometru blīvums. 20. gadsimta sākumā salā tika rīkotas intensīvas lāču medības, sezonā nomedījot līdz pat 100 lāču. Medības pilnībā tika aizliegtas 1971. gadā, bet kopš 1985. gada salā aizliegta jebkāda cilvēku aktivitāte bez speciālas atļaujas.

## Atsauces
Ceļš uz mājām

**Ceļš uz mājām** () ir godalgota 2015. gada pilnmetrāžas dokumentālā filma par Rietumu Jaungvinejas neatkarības kustības vadītāju un Nobela miera prēmijas kandidātu Beniju Vendu. Kopš dramatiskās bēgšanas no Indonēzijas cietuma 2002. gadā, kur viņš tika spīdzināts un turēts izolācijā kā politiskais ieslodzītais, Benijs ir bijis nerimtīgs politisks cīnītājs, kurš vada kampaņu par savas tautas atbrīvošanu no Indonēzijas koloniālā režīma varas.

## Fons
Saņēmis politisko patvērumu Lielbritānijā 2004. gadā, Venda saskārās ar pārvietošanās brīvības ierobežojumiem 2011. gadā, kad pēc Indonēzijas valdības lūguma Interpols izdeva “sarkano paziņojumu”, draudot viņam ar arestu un ekstradīciju uz Indonēziju izceļošanas gadījumā. Nākamajā gadā “sarkanais paziņojums” tika atcelts pēc tam, kad tas tika atzīts par “galvenokārt politiska rakstura” un tādēļ neatbilstošu Interpola noteikumiem. Pēc tam Venda sāka vispasaules "Brīvības tūri", lai veidotu pasaulē atbalstu un izpratni par rietumu papuasu neatkarības kustību. Ar to Benijs ir uzstājies daudzās valstīs, tādās kā Jaunzēlande, Austrālija, Šveice, Polija, Lielbritānija, Papua-Jaungvineja, Zālamana salas, Amerikas Savienotās Valstis un citās. Tikmēr iebraukšana Indonēzijā viņam joprojām nozīmē arestu.

## Uzņemšana
Filmu producēja un režisēja britu kinorežisors Dominiks Brauns, un tā tika uzņemta divu gadu laikā, kad filmas veidotājs pievienojās Benijam Vendam viņa ārzemju ceļojumos, ieskaitot viņa parādīšanos Oslo Brīvības forumā, un viņa pirmo oficiālo ārzemju tūri uz ASV, Austrāliju, Jaunzēlandi, Papua-Jaungvineju un Vanuatu.

## Balvas
Labākā dokumentālā filma — Amsterdamas filmu festivālā, 2016.

## Atsauces

## Ārējās saites

*  
* 
* Filmas treileris Youtube
2019. gada Grand Prix Cycliste de Québec

**2019. gada ''Grand Prix Cycliste de Québec*** bija [[šosejas riteņbraukšana]]s viendienas sacensības, kas notika 13. septembrī. Tā bija 10. reize, kad notika *Grand Prix Cycliste de Québec* sacensības un tās bija 35. sacensības [[2019. gada UCI Pasaules tūre]]s kalendārā.

Iepriekšējā gada uzvarētājs austrālietis [[Maikls Metjūss]] no ** atkārtoja savu uzvaru un aizstāvēja titulu.

== Komandas ==
Tā kā *Grand Prix Cycliste de Québec* bija [[2019. gada UCI Pasaules tūre|UCI Pasaules tūres]] sacensības, visas 18 UCI *WorldTeam* komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicinātas divas Profesionālās kontinentālās komandas un Kanādas nacionālā izlase. Katra komanda pieteica septiņus braucējus, izņemot *'', kura pieteica sešus, kas nozīmēja, ka startēja 146 braucēji, no kuriem finišēja 128.

## Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*