open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Johans Ludvigs Aleksandrs fon Laudons

thumb|270px|Laudona pils Hadersdorfā.
**Johans Ludvigs Aleksandrs fon Laudons** (, vēlāk *Loudons*; dzimis ), miris ) bija Rīgā dzimis Austrijas impērijas armijas feldmaršalleitnants. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1767. gadā Rīgā Krievijas impērijas armijas leitnanta Johana Reinholda fon Laudona (1714-1787) ģimenē. Jau kā pusaudzis sāka dienēt Krievijas armijā, tad pārgāja Austrijas armijas dienastā kādā no viņa tēvoča Ernesta Gideona fon Laudona komandētajām karaspēka vienībām.

Austrijas-Krievijas-Turcijas kara (1787—1792) laikā viņš pulkvežleitnanta pakāpē piedalījās uzbrukumā turku varā esošajai Bosnijai un Serbijai 1789. gadā, kas noslēdzās ar Belgradas aplenkumu 1789. gadā. 1790. gadā viņa tēvocis pēkšņi nomira militārās kampaņas laikā pret Prūsiju. Johans Ludvigs mantoja tēvoča pili Hadersdorfā un 1791. gadā apprecējās. 

Piedalījās Pirmās koalīcijas karā pret Franciju (1792—1797), 1796. gadā tika paaugstināts ģenerālmajora pakāpē, vadīja brigādi kaujās pret frančiem Tiroles Alpos. Otrās koalīcijas karā pret Franciju (1798/99–1801/02) viņš sekmīgi vadīja grenadieru brigādi kaujā pie Novi (1799), 1800. gadā viņu paaugstināja feldmaršalleitnanta pakāpē un nosūtīja uz Galīcijas provinci.  
Trešās koalīcijas karā pret Franciju (1805) viņš kaujā pie Ulmas krita franču gūstā. 
Piektās koalīcijas karā pret Franciju (1809) Laudons neveiksmīgi komandēja rezerves karaspēka vienības Morāvijā un pēc Austrijas sakāves tika atvaļināts no karadienesta.   

Miris savā pilī Hadersdorfā 1822. gadā.

## Ārējas saites
* Feldmarschall Laudon bei Napoleon-Online
*

## Atsauces

## Literatūra
* *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften*, Livland, 2, 1938, S. 838—860
Fēmarna

**Fēmarna** () ir Vācijas Šlēsvigas-Holšteinas zemē ietilpstoša sala Baltijas jūrā. No Vācijas krasta to atdala Fēmarnzunda šaurums. Ar cietzemi tā savienota ar 1963. gadā uzbūvēto, 963 metrus garo Fēmarnzunda tiltu.

Sala atrodas 18 kilometrus no Dānijai piederošās Lollandes salas. Salas Putgardenes ostā darbojas prāmju satiksme ar Dāniju. 2021. gadā sākta zemūdens tuneļa celtniecība, kas savienotu Fēmarnu ar Lollandi, krietni saīsinot ceļu no Hamburgas uz Kopenhāgenu. Sala ir populāra vējdēļu un kaitborda cienītāju vieta.

Fēmarna kā Fembre pieminēta jau Brēmenes Ādama rakstos. Salā pirms Pirmā pasaules kara dzīvoja un gleznoja Ernsts Ludvigs Kirhners. 1970. gada 6. septembrī Fēmarnas festivālā *Open Air Love & Peace* savu pēdējo koncertu sniedza Džimijs Hendrikss.

## Atēlu galerija

Fehmarn msu-2018-5090.jpg|Fēmarnas piekraste
Dreischiffge Hallenkirche St. Nikolai aus dem 13.–15. Jh in Burg auf Fehmarn - nach Reformation ev.-luth. Kirchengemeinde - Foto Wolfgang Pehlemann DSCN0039.jpg|Fēmarnas Nikolaja baznīca
Fehmarnsundbrücke_1963_Femernsundbroen_Insel_Fehmarn_Sound_Bridge_963_Meters_Schleswig-Holstein_Germany_-_Foto_2018_Wolfgang_Pehlemann_P1260910.jpg|Fēmarnzunda tilts
Puttgarden-2008.jpg|Putgārdenes osta
Jimi_Hendrix_memorial_P7230128.JPG|Piemineklis Džimijam Hendriksam


## Atsauces

## Ārējās saites

*
Alberts Baumanis

**Alberts Baumanis** () bija šveiciešu sporta šāvējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās viņš startēja šaušanā — 200 metru šaušanā ar militāro pistoli. Šajā disciplīnā viņš ieguva 1294 punktus, izcīnot 8. vietu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Alberts Baumanis (SOK profils)
Luijs Cuters

**Luijs Cuters**, pilnajā vārdā: **Žils Aleksis "Luijs" Cuters** (; dzimis , miris ) bija šveiciešu vingrotājs, olimpiskais čempions vingrošanā, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Cuters startēja četrās sporta vingrošanas disciplīnās. No šīm četrām disciplīnām viņš trijās izcīnīja olimpiskās medaļas. Zelta medaļu viņš ieguva vingrošanā uz zirga. Savukārt sudraba medaļas viņš izcīnīja atbalsta lēcienā (piekāpās vācu sportistam Kārlim Šūmanim) un vingrošanā uz līdztekām (piekāpās vācu sportistam Alfrēdam Flatovam). Savukārt vingrošana uz stieņa bija vienīgā disciplīna, kurā viņš neizcīnīja kādu olimpisko medaļu. Šajā disciplīnā viņa iegūtais rezultāts nav precīzi zināms.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Luijs Cuters (SOK profils)
Džuzepe Rivabella

**Džuzepe Rivabella** (; dzimšanas gads *nav zināms*, miris ) bija itāļu sporta šāvējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Rivabella bija vienīgais Itālijas pārstāvis pirmajās vasaras olimpiskajās spēlēs. Tajās viņš startēja 200 metru šaušanā ar militāro šauteni. Viņa iegūtais rezultāts diemžēl precīzi nav zināms; viņš varētu būt ieņēmis 14. līdz 41. vietu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites

* Džuzepe Rivabella (SOK profils)
Cēsu klīnika

**Cēsu klīnika** ir III līmeņa neatliekamās palīdzības lokālā daudzprofilu slimnīca Slimnīcas ielā 9 Cēsīs, kas izveidota 2010. gadā uz pašvaldības aģentūras „Cēsu rajona slimnīca” bāzes.  

## Vēsture
thumb|250px|Cēsu pilsētas slimnīcas galvenā ēka (ap 1932).

Slimnīca dibināta koka ēkā 1762. gada 4. jūlijā kā Cēsu hospitālis, kas darbojās kā izolators infekcijas slimību laikā un sākumā tajā strādāja viens ārsts.
1881. gadā būvuzņēmēja Pētera Pētersona vadībā uzbūvēja Cēsu pilsētas slimnīcas mūra ēku Lielā Dārza ielā 18 (tagadējā Bērzaines ielā). 
1926. – 1929. gadā notika ēkas renovācijas darbi, ierīkojot kanalizāciju, centrālo ūdens apsildīšanu, ārstnieciskās vannas, rentgena un fizioterapijas kabinetus, slimnīcas inventāru, kā arī veicot citus uzlabojumus. Gultu skaitu palielināja no 25 līdz 60.
1929. gadā slimnīcai pievienoja arī blakus esošo ķieģeļu divstāvu ēku, gultu skaitu palielinot līdz 140.

Cēsu pilsētas slimnīcas vadītājs no 1891. līdz 1928. gadam bija Ernests Ķivulis, līdz 1932. gadam Ernests Andšmits, līdz 1944. gadam Artūrs Meija.

1975. gada 12. jūlijā atklāja Cēsu rajona slimnīcu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* cesuklinika.lv
Dārzu iela

**Dārzu iela** var būt:

* Dārzu iela (Jūrmala)
* Dārzu iela (Rēzekne)
* Dārzu iela (Ventspils)

## Skatīt arī
* Dārza iela
* Dārziņu iela
Edvards Batels

**Edvards Batels** () bija britu riteņbraucējs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs un 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Batels 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja trijās riteņbraukšanas disciplīnās.

Grupas braucienā viņš bija viens no 7 sportistiem, kas startēja šajā disciplīnā. Batels šajā disciplīnā ieguva 3. vietu, taču viņa iegūtais rezultāts precīzi nav zināms. Viņš piekāpās Grieķijas sportistam Aristidim Konstantinidim (zelta medaļas ieguvējs) un Vācijas sportistam Augustam fon Gēdriham (sudraba medaļas ieguvējs). Individuālajā braucienā pa treku (333.⅓ metru liels aplis) viņš ar rezultātu 26.2 sekundes izcīnīja 4. vietu. Savukārt 100 kilometru braucienā pa treku viņš nefinišēja, izstājoties 17 kilometrā.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Edvards Batels (SOK profils)
Eduarda Tisē iela

**Eduarda Tisē iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Ezerkrasta apkaimē. Eduarda Tisē iela sākas krustojumā ar Lauku ielu, bet beidzas krustojumā ar Tukuma ielu un Ganību ielu. Ielas garums ir ap 950 metriem un to pilnībā sedz asfalts. Kustība ielā norit abos virzienos. Caur Eduarda Tisē ielu kursē 3., 4., 9. un 10. autobusu maršruti. Ielas apbūve sastāv pārsvarā no daudzdzīvokļu mājām.

Ielas nosaukums ir veltīts Liepājā dzimušajam kinooperatoram Eduardam Tisē.

## Ielu savienojumi
Eduarda Tisē iela ir savienota ar šādām ielām:
* Lauku iela
* Airītes iela ("T" veida krustojums)
* Dzērves iela ("T" veida krustojums)
* Usmas iela ("T" veida krustojums)
* Zirņu iela
* Ganību iela
* Tukuma iela
Lauku iela (Liepāja)

**Lauku iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Vecliepājas apkaimē. Iela sākas krustojumā ar Klaipēdas ielu, bet beidzas krustojumā ar Eduarda Tisē ielu. Ielas garums ir ap 1150 metriem un to pilnībā sedz asfaltbetons. Kustība ielā norit abos virzienos. Caur Lauku ielu kursē 3., 4., 9. un 10. autobusa maršruti. Ielas apbūve sastāv no pirmskara koka mājām un savrupmājām.

## Ielu savienojumi
Lauku iela ir savienota ar šādām ielām:
* Klaipēdas iela
* Cenkones iela
* Vaļņu iela
* Bernātu iela
* Zaķu iela
* Pļavu iela
* Rāvas iela
* Ganību iela
* Ozolu iela
* Zirņu iela
* Dzērves iela
* Eduarda Tisē iela
Krievu—zviedru kari

**Krievu—zviedru kari** var atteikties uz šādiem kariem un kaujām:
* Zviedrijas—Novgorodas kari: Ņevas kauja (1240), Kekisalmi kauja (1323)
* Krievu—zviedru karš (1495—1497) ()
* Krievu—zviedru karš (1554—1557) (*Stora ryska kriget*)
* Livonijas karš (*Livländska kriget*, 1558—1582)
* Krievu—zviedru karš (1570—1595) (*Nordiska tjugofemårskriget*, 1570—1595)
* Krievu—zviedru karš (1610—1617) (*De la Gardieska fälttåget*,1609–1610; *Ingermanländska kriget*, 1610–1617)
* Otrais Ziemeļu karš (*Karl X Gustavs ryska krig*, 1656—1661)
* Lielais Ziemeļu karš (*Stora nordiska kriget*, 1700—1721)
* Krievu—zviedru karš (1741—1743) (*Hattarnas ryska krig*, 1741—1743)
* Krievu—zviedru karš (1788—1790) (*Gustav III:s ryska krig*, 1788—1790)
* Krievu—zviedru karš (1808—1809) (*Finska kriget*, 1808—1809)
Cenkones iela

**Cenkones iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Vecliepājas apkaimē. Cenkones iela sākas krustojumā ar Klaipēdas ielu, bet beidzas krustojumā ar Ventas ielu. Ielas garums ir ap 1010 metriem un to pilnībā sedz asfalts. No Ventas ielas līdz Kandavas ielai kustība norit abos virzienos, bet no Kandavas ielas līdz Klaipēdas ielai kustība norit vienā virzienā. Ielas apbūve sastāv no pirmskara koka mājām un savrupmājām.

## Ielu savienojumi
Cenkones iela ir savienota ar šādām ielām:
* Klaipēdas iela
* Sudrabu Edžus iela
* Salmu iela
* Lauku iela
* Riepu iela
* Miera iela
* Līvas iela
* Pampāļu iela
* Nīcas iela
* Kandavas iela
* Saldus iela
* Mazā iela
* Ventas iela
Melnkalniešu alfabēts

**Melnkalniešu alfabēts** ir kopējs nosaukums, kas dots melnkalniešu latīņu alfabētam **Abeceda** un melnkalniešu kirilicas alfabētam **Азбука**. Abas šīs rakstības sistēmas izmanto melnkalniešu valodā. To 2009. gada 9. jūnijā pieņēma Melnkalnes izglītības ministrs Sretens Škuletičs un tas aizstāja līdz tam izmantotos serbu kirilicas un Gaja latīņu alfabētus, jeb vukovicu un gajevicu.

Lai arī latīņu un kirilicas alfabētiem ir vienāds statuss saskaņā ar Melnkalnes konstitūciju, valdība un melnkalniešu valodas piekritēji dod priekšroku latīņu burtiem; tos arī plašāk izmanto visos ikdienas rakstiskās saziņas aspektos valstī, izglītībā, reklāmā un plašsaziņas līdzekļos.

## Vēsture
Centieni izveidot melnkalniešu alfabēta burtus, kas balstīti uz latīņu burtiem, meklējami vismaz kopš Pirmā pasaules kara, kad Cetiņē tika izdots laikraksts, kurā tika izmantoti gan latīņu, gan kirilicas burti.

## Latīņu alfabēts
**Melnkalniešu latīņu alfabēts** (melnkalniešu: *crnogorska latinica* / *црногорска латиница*, *crnogorska Abeceda* / *црногорска абецеда* vai *Crnogorski alfabet* / *црногорски алфабет*) bāzēts uz latīņu alfabēta burtiem un izmanto 32 burtus.

* Abeceda: A B C Č Ć D Dž Đ E F G H I J K L Lj M N Nj O P R S Š Ś T U V Z Ž Ź

Tas izmanto lielāko daļu ISO latīņu pamata alfabēta burtu, izņemot *Q*, *W*, *X* un *Y*, kurus izmanto tikai to vārdu rakstībai, kas tieši aizgūti no svešvalodām.

Melnkalniešu latīņu raksta pamatā ir 19. gadsimtā Gaja izstrādātā serbu-horvātu latīņu valoda, kurai pievienoti divi burti Ś un Ź, lai aizstātu SJ un ZJ pārus (kurus nezinātāji neuztvēra kā vienu skaņu). Atbilstoši ir ieviesti divi melnkalniešu kirilicas alfabēta burti, kas nepastāv serbu rakstā, С́ un З́. Tos vēl var atrast vecākos tekstos kā *sj* un *zj*, un attiecīgi kirilicā сj un зj. 

Tiek lietoti ar diakritiskajām zīmēm paplašināti burti, kas sastāv no latīņu pamata burta un vienas no divām zīmēm (akūtais akcents vai apgrieztais jumtiņš - karons) virs **C**, **S** un **Z**, kā arī papildu pamata līdzskanis **Đ** : tie ir nepieciešami, lai iezīmētu fonētiskās atšķirības.

### Digrafi
Alfabētā ir saglabājušies arī daži agrākie no esošajiem burtiem veidotie digrafi (kurus uzskata par vienu burtu): **Dž**, **Nj** un **Lj**.

## Kirilicas alfabēts

**Melnkalniešu kirilicas alfabēts** ( /  vai  / ) ir melnkalniešu valodas oficiālā rakstība kirilicā. To lieto paralēli latīņu valodas rakstam un arī tajā ir 32 burti.

* Азбука: А Б В Г Д Ђ Е Ж З З́ И Ј К Л Љ М Н Њ О П Р С С́ Т Ћ У Ф Х Ц Ч Џ Ш

Tās pirmo versiju 1970. gados izstrādāja Vojislavs Nikčevičs, kurš bija dienvidslāvu disidents un uzskatīja melnkalniešu dialektu par unikālu valodu un pelnījušu tās nodalīšanu no serbhorvātu valodas.

Mūsdienu versiju oficiāli sāka lietot 2009. gada sākumā Izglītības ministrija Sretena Škuletiča vadībā. To nosauca par pirmo melnkalniešu pareizrakstību, tajā bija iekļauta jauna pareizrakstības vārdnīca un ar to aizstāts serbu raksts, kas līdz tam bija oficiālais. Šis akts bija Melnkalnes valodas standartizācijas procesa sastāvdaļa, kas sākās ar 2008. gada vidu pēc tam, kad melnkalniešu valoda tika pieņemta par Melnkalnes oficiālo valodu.

## Atsauces
Rokzvaigzne (animācijas filma)

**"Rokzvaigzne"** () ir 2016. gada Ķīnas un ASV animācijas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Ešs Brenons. Filmas pirmizrāde notika  Šanhajas Starptautiskajā kinofestivālā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ņižņaja Kamas nacionālais parks

**Nižņaja Kamas nacionālais parks** (; ; abās valodās: "Lejas Kamas nacionālais parks") ir nacionālais parks Krievijas centrālajā daļā, kas atrodas Tatarstānas Tukajevskas un Jelabužskas rajonos. Tas tika izveidots 1991. gada 20. aprīlī, lai aizsargātu skujkoku (galvenokārt priežu) mežus Kamas upes krastos.

## Ģeogrāfija

Parku veido trīs izolētas kopas. Divas no tām — nelielais *Malij Bors* un gar krastu izstieptā *Tanajevskaja Dača* — atrodas netālu no Jelabugas pilsētas, Kamas labajā krastā, turpretī trešā, *Boļšoi Bors*, atrodas uz pussalas Kamas kreisajā krastā, pie Naberežnije Čelnu pilsētas. Lielā daļā parka Kama darbojas kā Ņižņekamskas HES ūdenskrātuve, taču ūdenskrātuve nav aizpildīta līdz projektētajam augstumam ekoloģisku protestu dēļ. Upes labais krasts ir augsts, ar gravām. Toimas upe ir lielākā Kamas pieteka parkā. Kamas kreisais krasts ir lēzens. Zemāk pēc HES dambja pie parka piederīgi ir arī Kamas labā krasta līkumi un pļavas.

### Aizsargājamo teritoriju iedalījums

Rezervāta zona aizņem 20 km² un īpaši aizsargājamā — 43 km², pārējā daļa paredzēta tūrisma, saimnieciskiem un atpūtas mērķiem.

## Fauna
Parkā plaši izplatīto lielo zīdītāju skaitā ir aļņi, stirnas, mežacūkas, lūši, āpši, Eirāzijas bebrs un jenotsuns. Ir vairākas sikspārņu sugas, dažas no tām ir reti sastopamas. Parkā ir vairāk nekā 190 putnu sugu, 6 rāpuļu sugas, 10 abinieku sugas un 16 zivju sugas.

## Flora
Teritorijas, kas atrodas blakus Ņižņekamskas ūdenskrātuvei, aizņem mežs. Tālāk no krasta meži sastopami kā izolētas audzes. Starp kokiem visizplatītākās sugas ir priedes (65,4% no meža platības), bērzi (19%) un apses (6%). Daļa meža ir stādīta.

## Attēlu galerija

Attēls:Nkama Malybor2.jpg|Malij Bors 
Attēls:Nkama pumpjack.jpg|Naftas pumpis nacionālajā parkā netālu no Pospelovo ciema 
Attēls:Урочище "Большой Бор", "Богатый лог". Вид на реку Кама, Национальный парк "Нижняя Кама".jpg|Kamas lejtece, Boļšoi Bors 
Attēls:Национальный парк Нижняя Кама, Елабужский район 1.jpg|Kama rudenī


## Atsauces

## Ārējās saites

* Parka interaktīvā karte
Valērijs Neverovs

**Valērijs Neverovs** (, dzimis ) ir Ukrainas šaha lielmeistars (1991). Četrkārtējais Ukrainas čempions (1983, 1985, 1988 un 1996).

1991. gadā uzvarēja Kapablankas memoriālu Havanā. 1994. gadā kļuva par *Politiken* kausa uzvarētāju. 2002. gadā pārstāvēja Ukrainu 35. šaha olimpiādē. Piedalījās 2004. gada FIDE pasaules šaha čempionātā, kur pirmajā kārtā zaudēja Azerbaidžānas lielmeistaram Šehrijaram Memmedjarovam. Uzvarēja Hastingsas Starptautiskajā šaha kongresā 2005/2006. Tajā pašā turnīrā 2006/2007. gadā viņam bija neizšķirts ar Merabu Gagunašvili, bet 2007/2008. gadā nospēlēja neizšķirti ar Nidžatu Memmedovu un Vadimu Malahatko un kopā ar viņiem sadalīja 1. vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Borovaja Sloboda

**Borovaja Sloboda** bija skrajciems Rēzeknes novada Kantinieku pagastā. Atradās pagasta centrālajā daļā Liužonkas upes kreisā krastā 3,5 km no pagasta centra Liužas, 20 km no novada centra Rēzeknes un 223 km no Rīgas.

Pēc Valsts zemes dienesta datiem ciemā atrodas tikai 1 viensēta.

1897. gadā ciemā bija 1 sēta ar 19 cilvēkiem.
## Atsauces
Azercell Telekom

[thumb|180px|''Azercell'' birojs [Baku]]
***Azercell Telekom MMC*** ir Azerbaidžānas mobilo sakaru uzņēmums, kas darbojas ar zīmolu ***Azercell***. Tas ir dibināts 1996. gadā. Galvenais birojs atrodas Baku.

*Azercell* 100 % kapitāldaļu turētājs ir Turcijā reģistrēta pārvaldītājsabiedrība *Azertel Telekomünikasyon ve Yatırım Dış Ticaret A.Ş.* Savukārt *Azertel* 51,3 % akciju pieder Azerbaidžānas valstij piederošajam uzņēmumam *Azerbaijan International Telecom* (*AzInTelecom*), 42,2 % — Turcijā reģistrētam uzņēmumam *Cenay Iletsim Hismetlesi*, 6,5 % — Maltā reģistrētam uzņēmumam *FA Invest*.

*Azercell* mobilo sakaru tīklā ir vairāk nekā 5 miljoni abonentu.

## Vēsture
1996. gada 19. janvārī Turcijas uzņēmums *Azertel* (64,3 % kapitāldaļu) un Azerbaidžānas Republikas Sakaru ministrija (35,7 %) dibināja kopuzņēmumu ***Azercell Telekom MMC***. *Azertel* 79,8 % akciju piederēja Turcijas sakaru operatoram *[[Turkcell]]*, un 20,2% — Turcijas sakaru iekārtu ražotājam *Cenay Group*.
1996. gada 15. decembrī tas sāka komerciālu darbību atklājot Azerbaidžānā pirmo *[[GSM]]* tīklu.
1998. gadā *Azercell* sāka piedāvāt priekšapmaksas sistēmu *SimSim*.

2000. gada februārī *Turkcell* akcionāru struktūrā notika reorganizācija, un *Turkcell* piederošās *Azertel* kapitāldaļas nodeva Nīderlandē reģistrētai pārvaldītājsabiedrībai *Fintur Holding BV*, kur 40 % piederēja Turcijas uzņēmumam *[[Çukurova Holding|Çukurova]]*, 35 % — Somijas *[[Sonera]]* (2002. gadā tā apvienojās ar *[[Telia]]* un kļuva par *TeliaSonera*, bet kopš 2016. gada ir *[[Telia Company]]*), 25 % — *Turkcell*. 2002. gadā *Çukurova* pārdeva savas daļas *Fintur Holding*, tādējādi *Sonera* daļa tajā kļuva 58,55 %, bet *Turkcell* — 41,45 %.
2005. gadā *Cenay Group* pārdeva vairumu *Azertel* kapitāldaļu Turcijā reģistrētam uzņēmumam *Cenay Iletsim Hismetlesi*.

2008. gadā notika *Azercell* privatizācija. *Azertel* izpirka Azerbaidžānas valdībai piederošās *Azercell* kapitāldaļas par 180 miljoniem ASV dolāru un kļuva 100 % *Azercell* īpašnieku. Vienlaikus *Cenay Group* palielināja dalību *Azertel* līdz 48,7 %, bet *Fintur* samazināja dalību līdz 51,3 %.

Kopš 2009. gada ekskluzīvas tiesības *[[3G]]* izmantošanai Azerbaidžānā bija konkurentam *[[Azerfone]]*. Tikai 2011. gadā *Azercell* ieguva *3G* licenci.
2011. gadā *Cenay Group* pārdeva atlikušo 6,55 % *Azertel* akciju Maltā reģistrētam ārzonas uzņēmumam *FA Invest*.
2012. gadā *Azercell* sāka piedāvāt *4G* sakaru pakalpojumus.

2018. gada 5. martā tika panākta vienošanās par *Fintur* piederošo 51,3 % *Azertel Telekommunikasyon Yatirim Diş Ticaret A.Ş.* kapitāldaļu pārdošanu Azerbaidžānas valstij piederošajam uzņēmumam *Azerbaijan International Telecom* (*AzInTelecom*).

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Azercell'' vietne
Frederiks Kīpings

**Frederiks Kīpings** (; dzimis , miris ) bija britu riteņbraucējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Kīpings 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja divās treka ritenbraukšanas disciplīnās — individuālajā braucienā un 12 stundu braucienā. Individuālajā braucienā viņš ar rezultātu 27.0 sekundes ieņēma dalīto 5./7. vietu. Savukārt 12 stundu braucienā viņš bija viens no diviem sportistiem, kas veica pilnu distanci. 12 stundu laikā Kīpings veica 314.664  kilometrus un tikai par 300 metriem (vienu apli) piekāpās Austrijas sportistam Ādolfam Šmalam, kura rezultāts bija 314.997 kilometri.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Frederiks Kīpings (SOK profils)
Adi Hiters

**Ādolfs "Adi" Hiters** (; dzimis ) ir austriešu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Austrijas futbola izlases dalībnieks. Kā treneris strādājis vairākos Austrijas klubos, bijis arī Vācijas Bundeslīgas klubu Frankfurtes "Eintracht" un Menhengladbahas "Borussia" galvenais treneris. 

## Futbolista karjera
Hiters ir *[[SC Rheindorf Altach|Rheindorf Altach]]* kluba audzēknis. Vēlāk pārstāvēja *[[Grazer AK]]* un LASK. 1993. gadā pārgāja uz Zalcburgas "Austria" (tagad *Red Bull Salzburg*), kurā nospēlēja septiņas sezonas. Šajā laikā trīs reizes kļuva par Austrijas čempionu (1994., 1995. un 1997. gadā). 1994. gadā ar Zalcburgas klubu iekļuva UEFA kausa finālā, kurā piekāpās Milānas "Internazionale". 2000. gadā atgriezās *Grazer AK*, 2002. gadā ar to uzvarēja Austrijas kausa izcīņā. No 2002. līdz 2005. gadam pārstāvēja Austrijas 1. līgas komandu *[[Kapfenberger SV]]*. Karjeru noslēdza 2007. gadā *Red Bull Salzburg* otrajā komandā.

Austrijas izlasē debitēja  draudzības spēlē pret Ungāriju. Savā otrajā spēlē izlasē pret Skotiju guva vārtus. Divreiz karjeras laikā spēlējis pret Latvijas izlasi. Pēdējo spēli izlasē aizvadīja 1997. gadā pret Baltkrieviju 1998. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijā. Kopumā izlases rindās aizvadījis 14 spēles un guvis trīs vārtus.

## Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām palika strādāt *[[FC Red Bull Salzburg|Red Bull Salzburg]]* kluba sistēmā. Sākumā bija kluba otrās komandas trenera asistents, vēlāk kļuva par otrās komandas galveno treneri. No 2009. līdz 2012. gadam vadīja *[[SC Rheindorf Altach|Rheindorf Altach]]* Austrijas otrajā pēc līmeņa līgā, bet nespēja klubu atgriezt Austrijas Bundeslīgā. 2012. gada vasarā kļuva par *[[SV Grödig]]* galveno treneri un jau pirmajā sezonā ar to iekļuva Bundeslīgā. 2013.—2014. gada sezonā izcīnīja 3. vietu, iegūstot ceļazīmi uz UEFA Eiropas līgu. 2014.—2015. gada sezonā bija *Red Bull Salzburg* galvenais treneris un kļuva par Austrijas Bundeslīgas čempionu, kā arī uzvarēja Austrijas kausa izcīņā, tomēr pēc sezonas klubu atstāja.

2015. gada septembrī tika apstiprināts par Šveices Superlīgas kluba *[[BSC Young Boys|Young Boys]]* galveno treneri. 2017.—2018. gada sezonā aizveda komandu līdz Šveices čempiontitulam. 2018. gada maijā kļuva par Vācijas Bundeslīgas kluba Frankfurtes "Eintracht" galveno treneri, aizvietojot Niko Kovaču. Ar Frankfurtes klubu sasniedza 2018.—2019. gada UEFA Eiropas līgas pusfinālu. 2019. gada jūnijā Vācijas Profesionālo futbolistu savienība atzina Hiteru par sezonas labāko treneri. Pēc 2020.—2021. gada sezonas atstāja klubu un kļuva par Menhengladbahas "Borussia" galveno treneri. Vācijas Bundeslīgā ar komandu ieņēma tikai 10. vietu un sezonas beigās pēc abpusējas vienošanās amatu atstāja. 2023. gada jūlijā kļuva par *[[AS Monaco FC|AS Monaco]]* galveno treneri. 2023.—2024. gada sezonā ieguva otro vietu *Ligue 1*, bet nākamajā sezonā — trešo.  pēc neveiksmīgā sezonas sākuma tika atbrīvots no amata.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ceriņi

**Ceriņi** (*Syringa*) ir olīvu dzimtas ģints, kura apvieno 12 krūmu sugas. To dabiskais izplatības areāls ir Vecās pasaules tropu un siltās zemes. Tie tiek plaši kultivēti kā krāšņumaugi. Ziedu krāsa var būt dažāda — lillā, violeti, zili, balti, sārti, dzelteni un arī daudzkrāsaini.

Ceriņi ir lapu koks un atkarībā no variācijas augstumā var stiepties līdz pat 2,5-5 metriem, platumā no 1,6 līdz 3 metriem. Ovāla vai sirdsveida formas lapas ir aptuveni 5-12 cm garas un iekrāsojas tumši zaļā, kā arī nedaudz zilganzaļā krāsā. Iespējamas arī dažādas pildīto ceriņziedu variācijas. No apputekšņotajiem ziediņiem attīstās brūni, kapsulveidīgi augļi.

## Vēsture
Uzskata, ka ceriņus kā košumkrūmus Eiropā ieveda no Persijas, to nosaukums cēlies no persiešu valodas vārda "zilgans" (نیلک, "nilak"). Sākotnēji tas 16. gadsimtā no Osmaņu impērijas izplatījās Austrijā, tad kļuva populārs Francijas galvaspilsētā Parīzē ().

## Galerija

Syringa microphylla C.jpg|*Syringa microphylla*
Syringa emodi 002.jpg|*Syringa emodi* 
Syringa vulgaris Sarah Sands.jpg|*Syringa vulgaris* 'Sarah Sands'
Syringa meyeri Palibin.jpg|*Syringa meyeri* 'Palibin'
Syringa 'Pamyat o Vekhove' 01.jpg|'Pamyat o Vekhove'
Ab plant 487.jpg| baltie ceriņi
Šeřík1.jpg|ceriņu dārzs (siringārijs)
Syringa 'Pavlinka' 03.JPG|'Pavlinka'
Syringa 'Oberon' 01.JPG|'Oberon'
Lilacs 2.jpg|Dubultziedu *Syringa vulgaris* 


## Atsauces

## Ārējās saites
2033. gads

**2033. gads** () būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies sestdienā.

## Paredzētie notikumi

* Lielbritānijā plānots pabeigt ātrgaitas High Speed 2 dzelzceļa savienojumu.
* 8. oktobrī notiks pilns Mēness aptumsums.
* Mastercard kredītkartēm un debetkartēm vairs nebūs magnētiskās joslas.
* ASV notiks 2033. gada Pasaules kauss regbijā sievietēm.

## Atsauces
Jūlijs Druva

**Jūlijs Druva** (dzimis , miris ) bija latviešu pedagogs, žurnālists un sabiedriskais darbinieks.

## Bibliogrāfija
Jūlijs Druva dzimis 1882. gadā Apšupes muižā modernieka ģimenē. Māte Ilze (dzimusi Bušmane). Pamatizglītību ieguvis Jelgavas Aleksandra skolā, pēc tam mācījies Baltijas skolotāju seminārā Kuldīgā. Līdz 1906. gadam strādājis par skolotāju, tad pievērsies žurnālistikai. No 1902. gada laikraksta "Pēterburgas Avīzes" korespondents. Strādājis laikrakstos "Jaunās Latviešu Avīzes", *"Утро"* (Harkivā, 1907—1909), "Sadzīve" (1909—1911), "Jaunais Vārds"  (1914—1915). No 1922. gada laikraksta "Brīvā Zeme" līdzstrādnieks, no 1929. līdz 1938. gadam tā redaktors. Sabiedrisko lietu ministrijas Rakstu un mākslas kameras priekšsēdētājs no 1938. gada līdz 1940. gadam. Latvijas Zemnieku savienības Centrālās valdes priekšsēdētājs no 1929. gada līdz 1934. gadam. Latvijas Preses biedrības priekšsēdētājs no 1931. gada līdz 1940. gadam. Darbojies Kultūras un Tēvzemes balvas fondos, dažādās saimnieciskās organizācijās.

1941. gadā PSRS okupācijas laikā, aresta draudu dēļ, pārcietis smagu sirdslēkmi. Tā viņu glābusi no deportācijas, jo čekas darbinieks, kas slimnīcā bija ieradies viņu arestēt, izlēmis šo mirēju neaiztikt.

Vācu okupācijas periodā vadījis darbus savā zemnieku saimniecībā Vecauces pagasta "Mežmāļos". 1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju. Dzīvojis Vircburgas bēgļu nometnē. 1950. gadā pārcēlies uz Mičiganas štatu (ASV). Miris pēc sirds triekas 1950. gada 2. augustā.

## Atsauces
Sebastians Andešons

**Martins Sebastians Andešons** (; dzimis  Engelholmā) ir zviedru bijušais futbolists. Spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Zviedrijas futbola izlases dalībnieks.

## Karjera
Karjeru sāka dzimtās pilsētas klubā *[[Ängelholms FF]]* Zviedrijas otrajā spēcīgākajā līgā *[[Superettan]]*. 2012. gada pārgāja uz *[[Allsvenskan (futbols)|Allsvenskan]]* klubu *[[Kalmar FF]]*. Vēlāk pārstāvēja arī *[[Djurgårdens IF Fotboll|Djurgårdens IF]]*, bet no 2016. līdz 2017. gadam spēlēja *[[IFK Norrköping]]* sastāvā, 2017. gadā iekļūstot Zviedrijas kausa finālā.

2017. gada augustā pievienojās Vācijas klubam *[[1. FC Kaiserslautern]]*, kas tolaik spēlēja 2. Bundeslīgā. Pēc gada pārgāja uz citu 2. Bundeslīgas klubu *[[1. FC Union Berlin]]*. 2018.—2019. gada sezonā guva 12 vārtus, palīdzot klubam iekļūt Bundeslīgā. 2019.—2020. gada Bundeslīgas sezonā guva 12 vārtus. 2020. gada septembrī pārgāja uz citu Bundeslīgas klubu *[[1. FC Köln]]*.

Zviedrijas izlasē debitēja  draudzības spēlē pret Kotdivuāru. Pirmos vārtus izlases labā guva četras dienas vēlāk pret Slovākiju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Markuss Tirāms

**Markuss Lilians Tirāms-Uljēns** (*Marcus Lilian Thuram-Ulien*; dzimis  Parmā, Itālijā) ir Francijas futbolists. Spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2023. gada pārstāv Itālijas A sērijas klubu Milānas "''Internazionale''".

Viņš ir 1998. gada FIFA Pasaules kausa ieguvēja Francijas izlases sastāvā Liliana Tirāma dēls, arī viņa jaunākais brālis Kefrens Tirāms ir futbolists. Vārdu ieguvis par godu Jamaikas aktīvistam un melnādaino tiesību aizstāvim Markusam Gārvijam.

Profesionāla futbolista karjeru sāka *[[FC Sochaux-Montbéliard|Sochaux]]* klubā Francijas 2. līgā (*Ligue 2*). Pirms tam pārstāvēja arī kluba jauniešu un dublieru komandas. 2017. gada jūlijā pārgāja uz *[[Ligue 1]]* klubu *[[En Avant de Guingamp|Guingamp]]*. 2019. gadā pievienojās Bundeslīgas klubam Menhengladbahas "''Borussia''", parakstot līgumu uz četriem gadiem. Pēc līguma beigām viņš pārgāja uz Itālijas A sērijas klubu Milānas "''Internazionale''".

Spēlējis dažādu vecumu Francijas jauniešu izlasēs, pārstāv pieaugušo Francijas futbola izlasi.

## Sasniegumi
**Guingamp**
* Coupe de la Ligue finālists: 2018–19

**Inter Milan**
* Itālijas čempionāts / A sērija: 2023—24
*Supercoppa Italiana: 2023
* UEFA Čempionu līga finālists: 2024–25

**Francija**
*FIFA Pasaules kauss: finālists 2022
* UEFA Nāciju līga trešā vieta:2024—2025

## Atsauces

## Ārējās saites
Tarvastas pils

thumb|250px|Tarvastas pilsdrupas ar kapelu (Vilhelma Tuša zīmējums, 19. gs.).
thumb|250px|Tarvastas pilsdrupu plāns (Vilhelma Tuša zīmējums).
**Tarvastas pils** (, ) bija viduslaiku pils netālu no Tarvastu upes ietekas Vircezerā Sakalas, vēlāk Livonijas ordeņa valsts teritorijā.

Līdz mūsdienām saglabājušās pilsdrupas 6555 m2 platībā pie Tarvastu ciema Vīlandes apriņķī Igaunijā. Pilsdrupu tuvumā atrodas 19. gadsimta sākumā klasicisma stilā būvēta kapela.

## Vēsture
Uzskata, ka Tarvastas pils vietā pirms Livonijas krusta kariem atradies sakaliešu pilskalns. Pēc tam, kad 1329. gadā Tarvastai uzbruka lietuviešu karaspēks, tajā uzcēla mūra pili. 
Pēc 1410. gada Vīlandes komturejas Tarvastas pilī uzturējušies Livonijas ordeņa mestri, pils ziemeļu pusē atradušās ūdensdzirnavas, ko sargāja 14 metrus plats tornis ar 1,7 m biezām sienām.
Livonijas—Maskavijas kara laikā, kad valdīja mestrs Bernds fon der Borhs, 1481. gadā pili iekaroja krievu karaspēks un sagūstītos pils ļaudis aizveda uz Krieviju.

Livonijas kara laikā 1560. gadā to ieņēma un nopostīja Krievijas caristes karaspēks. 1562. gadā Tarvasta bija viens no astoņiem Vidzemes pilsnovadiem, kas bija Lietuvas princeses Katrīnas pūra tiesa pēc kāzām ar Somijas hercogu Juhanu. Kad 1582. gadā Krievija un Polija-Lietuva noslēdza Jamzapoļskas miera līgumu, tā tekstā maskaviešu ieņemtā Tarvastas pils tika dēvēta par Tarvasu (), krieviski par *Тарваз* vai *Тервесс*.

Pēc kara beigām Tarvasta nonāca Polijas-Lietuvas kopvalsts Pērnavas vaivadijas sastāvā kā stārastijas centrs un kopš 1588. gada pakļāvās Karkuses pils pārvaldniekam Fārensbaham. Pēc pulvera eksplozijas 16. gadsimta beigās pils pārvērtās drupās un vairs netika atjaunota. 
1825. gadā Tarvastu muižniece Šarlote Luīze fon Menzenkampfa (*Mensenkampff*) sava mirušā vīra piemiņai pie Tarvastu ordeņa pils drupām uzcēla kapelu.

## Attēli

Tarvastu ordulinnus 1.jpg|
Tarvastu ordulinnus 2.jpg|
Tarvastu ordulinnus 3.jpg|
Tarvastu ordulinnus 4.jpg|
Tarvastu ordulinnus 5.jpg
Tarvastu ordulinnus 6.jpg
Tarvastu ordulinnus 7.jpg
Tarvastu ordulinnus 8.jpg
Tarvastu ordulinnus 9.jpg
Tarvastu ordulinnus 10.jpg
Tarvastu ordulinnus 11.jpg
Tarvastu ordulinnus 12.jpg
Tarvastu ordulinnus 13.jpg
Tarvastu ordulinnus 14.jpg
Tarvastu ordulinnus 15.jpg
Tarvastu ordulinnus 16.jpg
Tarvastu ordulinnus 17.jpg
Tarvastu ordulinnus 19.jpg
Tarvastu ordulinnus 20.jpg
Tarvastu ordulinnus 21.jpg
Tarvastu ordulinnus 22.jpg
Tarvastu ordulinnus 23.jpg
Tarvastu ordulinnus 24.jpg
Tarvastu ordulinnus 25.jpg
Tarvastu ordulinnus 26.jpg
Tarvastu ordulinnus 27.jpg
Tarvastu ordulinnuse varemed.jpg


## Literatūra
*
Amonīti

**Amonīti** (*Ammonoidea*) ir izmirušu jūras galvkāju apakšklase, kas dzīvoja no devona līdz krīta periodam un izmira krīta-terciāra masveida izmiršanas laikā. Mezozojā tā bija viena no skaitliski visbagātākajām jūras organismu grupām, un tādēļ savas daudzveidības dēļ (virs 5000 sugām) ir pieskaitāmi nozīmīgākajām mezozoja vadfosilijām. Amonīti ir sastopami arī Latvijas teritorijā (Dienvidkurzemē juras nogulumos).

## Apraksts
Čaula pārsvarā planospirāliska, bet var būt arī citas formas (taisna, saliekta, āķveidīga, spirāliski-koniska u.t.t.). Dzīvojamā kamera sastāda no ½ līdz 1,5-2 vijumiem. Protokonhs lodveida formā. Sifons sākas ar lodveida paplašinājumu (cekumu) un no iekšpuses pie protokonha stiprinās ar prosifonu. Pirmajos vijumos sifons var variēt no centrālā līdz marginālajam. No otrā-trešā vijuma ieņem ventrāli marginālu stāvokli. Izņēmums ir vēlā devona klimenīdu kārtas pārstāvji ar dorsālu sifona izvietojumu. Sifons ir plāns; septālās caurulītes variē no īsām līdz garām, paleozoja formām - retrohoanītiskas, t.i. vērstas atpakaļ (līdzīgi kā nautiloīdiem). Mezozoja formām prohoanītiskas (vērstas uz priekšu).

Čaulas septas (kameru starpsienas) savienojas ar čaulu nevis pa vienkāršu līniju (kā nautiloīdiem), bet pa komplicētu līkumainu līniju, sauktu par šuves līniju. Šo līniju var veidot dažāda veida locījumi, kuru rezultātā ir izdalīti četri šuves līniju tipi: agoniatītu, goniatītu, ceratītu un amonītu. Čaulas atvere tika noslēgta ar kaļķa vāciņiem - aptihām. Žokļi un radulas pēc sava uzbūves tipa ir līdzīgi kā divžauņiem. Tiem bija arī tintes maiss. Čaula no ārpuses bija gluda vai skulpturēta un varēja sasniegt divus metrus diametrā.

## Attīstība
Attīstība, domājams, bija tieša bez kāpura stadijas. No olas izšķīlās amonitella ar protokonhu un pirmo vijumu, kur atradās dzīvojamā un viena vai divas hidrostatiskās kameras. Olas bija sīkas un to bija daudz. Amonitellas čaula un pirmās divas septas veidotas no  prizmatiskā slāņa, visi turpmākie vijumi sastāv no trim slāņiem: diviem prizmatiskajiem slāņiem un plātņainā slāņa starp tiem. Visas septas, izņemot divas pirmās, sastāv tikai no plātņainā slāņa.
thumb|385px|Amonītu čaulas ar dažādas sarežģītības pakāpes šuves līnijām.

## Dzīvesveids un ekoloģija
Lielākā amonītu daļa pieskaitāma nektonam, t.i. ūdenī brīvi peldoši organismi. Dažas heteromorfas formas bija bentosa organismi. Barojās, aktīvi medījot laupījumu. Tie bija stenohalīdi organismi un dzīvoja tikai noteikta sāļuma apstākļos. Labākie peldētāji starp amonītiem bija tādi, kam čaulai bija ķīļveida forma (piemēram *[[Cardioceras]]*), jo šāda forma samazināja ūdens pretestību. Daudzi paleontologi uzskata, ka sarežģīta šuves līnija izveidojusies pielāgojoties straujām vertikālām kustībām (eiribātiskam dzīvesveidam), jo tādai šuves līnijai ir lielāks laukums un, attiecīgi, labāk lielāku stiprību čaulai. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Briseles Brīvā universitāte (franču valoda)

**Briseles Brīvā universitāte** () ir 1970. gadā dibināta universitāte Beļģijas galvaspilsētā Briselē ar mācībām franču valodā. Universitāte radās pēc valodas principa sadalot 1834. gadā dibināto Briseles Brīvo universitāti. Mācības organizētas 11 fakultātēs un centros.

Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami imunologs Žils Bordē (*Jules Bordet*), matemātiķis Pjērs Delinjs (*Pierre Deligne*), paleontologs Luijs Dollo (*Louis Dollo*), fiziķis Fransuā Anglērs, jurists Anrī Lafontēns (*Henri La Fontaine*), literatūrkritiķis Pols de Mans (*Paul de Man*), ārsts Deniss Mukvege, rakstniece Amēlija Noromba (*Amélie Nothomb*), rakstnieks Pols Otlē (*Paul Otlet*), ķīmiķis Iļja Prigožins.

## Ārējās saites

*
Vīnes Centrālā kapsēta

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q240744"
}


**Vīnes Centrālā kapsēta** () ir 1874. gadā ierīkota kapsēta Austrijas galvaspilsētas Vīnes dienvidos (kapsēta par Centrālo nosaukta svarīguma, ne sava ģeogrāfiskā novietojuma dēļ). Tajā ir ap 3 miljoni apbedījumu un ap 330 000 kapavietu. Kapsētā apbedītas daudzas ievērojamas Austrijas un pasaules personības — zinātnieki, mākslinieki, politiķi.

Tā tika izprojektēta un izveidota 19. gadsimta vidū. Kapsētas milzīgo izmēru dēļ pa to ir atļauta transportlīdzekļu kustība (izņemot Visu Svēto dienu). Jau no pirmsākumiem Vīnes Centrālā kapsēta bija starpkonfesionāla, tāpēc šeit atrodas vairāku konfesiju un ticību dievnami. Centrālās Svētā Karlo Borromeo baznīcas kriptā apglabāti visi mirušie pēckara Austrijas prezidenti. Šī baznīca kādreiz saukta Kārļa Lugera memoriālā baznīca, jo Vīnes mērs Lugers arī apglabāts baznīcā. No Vīnes Švarcenberga laukuma uz kapsētas centrālo ieeju ved Vīnes tramvaja 71. (pēc numerācijas pēdējā) līnija. Vīnes iedzīvotāji mēdz teikt par mirušo — "Viņš iesēdās 71." ().

Kapsētā citu vidū apglabāti Alfrēds Ādlers, Ludvigs van Bēthovens, Ludvigs Bolcmanis, Johanness Brāmss, Kristofs Vilibalds Gluks, Imre Kalmans, Hedija Lamarra, Ģerģs Ligeti, Ādolfs Loss, Rihards Rēti, Antonio Saljēri, Arnolds Šēnbergs, Arturs Šniclers, Johans Štrauss I, Johans Štrauss II, Francis Šūberts, Francis Verfels un daudzas citas pazīstamas personības. Kaut arī Volfgangs Amadejs Mocarts apglabāts netālu esošajā Sv. Marka kapsētā un viņa kaps ir zudis, Vīnes Centrālajā kapsētā ierikots Mocarta kenotafs.

## Ārējās saites

*
Midžors

**Midžors** jeb **Midžurs** (, ) ir 2169 metrus augsts kalns uz Serbijas un Bulgārijas robežas. Tas ir augstākais kalns Stara Planinas rietumos un augstākā virsotne Serbijā (pati Serbija oficiāli par valsts augstāko virsotni uzskata 2660 metrus augsto Veliku Rudoku Kosovā, kuras neatkarību nav atzinusi).

## Ārējās saites

*Midžors summitpost.org
Laisas pils

thumb|Laisas pils
thumb|250px|Laisas pilsdrupas no austrumu puses (Vilhelma Tuša zīmējums, 19. gadsimts).
thumb|250px|Laisas pilsdrupu plāns (Vilhelma Tuša zīmējums).
**Laisas pils** () jeb **Laijuzes pils** () bija viduslaiku pils pie Lajuzes strauta Livonijas ordeņa valsts teritorijā.

Līdz mūsdienām saglabājušās iespaidīgas pilsdrupas pie Laijuzeveljas (*Laiusevälja*) ciema Jegevas apriņķī Igaunijā pie  Jegevas—Mustvē autoceļa.

## Apraksts
Kastellas tipa pilij bijuši trīs torņi, no kuriem saglabājušies ziemeļu un austrumu torņi, bet no dienvidu torņa jaušami vien pamati. Pie dienvidrietumu mūra bijusi akmens celtne, pie pārējiem mūriem koka ēkas. Agrāk pili apņēmuši ar ūdeni pildīti aizsarggrāvji.

## Vēsture
Uzskata, ka Vīlandes komturejas Laisas pili Livonijas ordenis būvējis 14. gadsimtā pie robežas ar Tērbatas bīskapijas zemēm, pirmo reizi rakstos tā minēta 1406. gadā. Pili nocietinājis Vīlandes komturs, vēlākais ordeņa mestrs Zīgfrīds Landers fon Špānheims.

Livonijas kara laikā 1558. gada augustā pili pēc atkārtotām kaujām ieņēma Krievijas caristes karaspēks vojevodas Pjotra Šuiska vadībā. 
1559. gada decembrī pili neveiksmīgi aplenca ordeņa karaspēks mestra Gotharda Ketlera vadībā. 
Kad 1582. gadā Krievija un Polija-Lietuva noslēdza Jamzapoļskas miera līgumu, Laisas pils pieminēta kā (), krieviski *Лаис*.
Pēc kara beigām Laisa nonāca Polijas-Lietuvas kopvalsts Tērbatas vaivadijas sastāvā kā stārastijas centrs.

Poļu-zviedru kara (1600-1629) laikā zviedri 1600. gada oktobrī ieņēma Laisas pili, tomēr 1602. gadā to atguva Lietuvas karaspēks. Zviedrijas armija 1622. gada janvārī Zviedrijas karaspēks Heinriha Fleminga vadībā ieņēma cietoksni, iznīcinot pils ziemeļaustrumu un dienvidaustrumu mūrus un dienvidu torni. 
Zviedru Vidzemes laikā Laisas pilsmuiža piederēja Flemingu dzimtai.

Lielā Ziemeļu kara laikā no 1700. gada decembra līdz 1701. gada maijam Laisas pilsmuižā pārziemoja Zviedrijas karaspēka daļa karaļa Kārļa XII vadībā. Koka ēkas cietokšņa apkārtnē tika sakārtotas personāla izvietošanai. Pats karalis tika izmitināts reprezentatīvākā ēkā cietokšņa dienvidaustrumu pusē. Dienvidrietumu pusē atradās zirgu staļļi.

## Attēli

Laiuse Castle ruins.jpg|
Laiuse linnus.jpg|
Laiuse linnuse varemed1.jpg|
Laiuse linnus 3.jpg|
Laiuse linnus 2.jpg|
Laiuse linnuse varemed2.jpg|
Laiuse linnus 4.jpg|
Laiuse linnuse varemed3.jpg|
Laiuse linnus 6.jpg|
Laiuse Castle, Estonia.jpg
Laiuse Castle, Toompea, Estonia.jpg
Laiuse ordulinnus ülalt.png


## Literatūra
*Heinrich von Hagemeister, F. von Buxovden: Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands Teil 2, Riga: E. Frantzen 1836./1837., lpp. 126–127

## Ārējās saites
Korana

**Korana** () ir 134 kilometrus gara Kupas labā krasta pieteka Horvātijā un Bosnijā un Hercegovinā. 

Upe iztek no Plitvices ezeriem, tek ziemeļu virzienā. Augštecē izgrauzusi kanjonu. Ietek Kupā pie Karlovacas. Vidustecē caurtek Sluņai. Augšpus Sluņas apmēram 25 kilometrus Korana veido Horvātijas un Bosnijas robežu.

## Ārējās saites
Eduarda Veidenbauma iela (Liepāja)

**Eduarda Veidenbauma iela** ir iela Liepājā, Vecliepājas apkaimē. Eduarda Veidenbauma iela sākas krustojumā ar Siena ielu un Kuršu laukumu, bet beidzas krustojumā ar Zirņu ielu un Tebras ielu. Ielas garums ir ap 760 metriem un to sedz gan bruģis, gan asfaltbetons. Kustība ielā norit abos virzienos. Ielas apbūve sastāv no pirmskara mūra un koka ēkām un savrupmājām.

Eduarda Veidenbauma ielā 1 atrodas Liepājas Svētās Annas baznīca, bet Eduarda Veidenbauma ielā 3 atrodas Liepājas pilsētas domes Sociālais dienests.

Ielas nosaukums ir veltīts latviešu dzejniekam Eduardam Veidenbaumam.

## Ielu savienojumi
Eduarda Veidenbauma iela ir savienota ar šādām ielām:
* Siena iela
* Kuršu laukums
* Pļavu iela (T veida krustojums)
* Palmu iela (T veida krustojums)
* Bāriņu iela (T veida krustojums)
* Apšu iela
* Bērzu iela
* Ganību iela
* Dorupes iela
* Caunu iela
* Zirņu iela
* Tebras iela
Apturi Covid

**Apturi ''Covid*** ir brīvprātīga *Covid-19* izplatības kontaktu fiksēšanas [[lietotne]] [[Latvija|Latvijā]], ko radīja vietējie informācijas un komunikācijas tehnoloģiju nozares un zinātnes pārstāvji, lai ierobežotu [[COVID-19 izplatīšanās Latvijā|*Covid-19* izplatību Latvijā]]. Pieejama *App Store* un *Google Play* no 2020. gada 29. maija. Lietotne ar *Bluetooth* palīdzību apmainās ar signāliem, ko uzglabā uzstādītāja tālrunī šifrētā veidā. Ja viena tālruņa lietotājs saslimis, otrs tiks brīdināts, ka kādā brīdī savās ikdienas gaitās ir saskāries ar *Covid-19'' slimnieku. Inficētā persona un vieta, kur noticis kontakts, lietotājam netiek atklāta. Tiek pieņemts, ka lietotne nevāc GPS datus un neizseko lietotājus.

Lietotni pirmajā nedēļā lejupielādēja 40 000 lietotāju. 23. oktobrī to bija lejupielādējuši 175 000 lietotāji un anonīmi savas kontaktpersonas bija informējuši 110 saslimušie. Novembra beigās to bija lejupielādējuši gandrīz 250 000 reižu, SPKC bija ģenerējis vairāk nekā 720 kodu, ar to palīdzību atrastas vismaz 1300 kontaktpersonas, kuras lietotnē ievadījušas savu telefona numuru.

Lietotnes spēj sadarboties ar 15 citu Eiropas Savienības valstu kontaktu fiksēšanas lietotām (2021. gada aprīlis).

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Pļavu iela (Liepāja)

**Pļavu iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Vecliepājas apkaimē. Pļavu iela sākas krustojumā ar Eduarda Veidenbauma ielu, bet beidzas krustojumā ar Vaiņodes ielu. Ielas garums ir ap 2090 metriem un to sedz gan bruģis, gan asfaltbetons, gan grants. Kustība ielā norit abos virzienos. Ielas apbūve sastāv no savrupmājām.

Pļavu ielā 17 atrodas ražotne Liepājas papīrs.

## Ielu savienojumi
Pļavu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Eduarda Veidenbauma iela
* Klāva Ukstiņa iela
* Ezera iela
* Strautu iela
* Vidusceļa iela
* Sudrabu Edžus iela (T veida krustojums)
* Salmu iela
* Doņu iela (T veida krustojums)
* Lauku iela
* Riepu iela (T veida krustojums)
* Miera iela
* Rucavas iela (T veida krustojums)
* Nīcas iela
* Saldus iela
* Mazā iela (T veida krustojums)
* Priekules iela
* Tukuma iela
* Virgas iela (T veida krustojums)
* Vaiņodes iela
Kuršu iela (Liepāja)

**Kuršu iela** ir iela, kas atrodas Vecliepājas apkaimē. Iela sākas krustojumā ar Peldu ielu, bet beidzas krustojumā ar Jūrmalas ielu, Klaipēdas ielu un Ezera ielu. Ielas garums ir ap 500 metriem un to pilnībā sedz bruģis. Posmā no Peldu ielas līdz Siena ielai kustība norit vienā virzienā, bet tālāk tā norit abos virzienos. Caur Kuršu ielu kursē 3., 4., 7., 9., 10. un 11. autobusa maršruti. Ielas apbūve sastāv no pirmskara mūra ēkām.

Kuršu ielā 11 atrodas Liepājas Pētertirgus.

## Ielu savienojumi
Kuršu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Peldu iela
* Rakstvežu iela
* Rožu iela
* Siena iela
* Klāva Ukstiņa iela
* Jūrmalas iela
* Klaipēdas iela
* Ezera iela
Krišjāņa Valdemāra iela (Liepāja)

**Krišjāņa Valdemāra iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Vecliepājas apkaimē. Krišjāņa Valdemāra iela sākas krustojumā ar Graudu ielu, bet beidzas krustojumā ar Klaipēdas ielu. Ielas garums ir ap 1240 metriem un to sedz gan bruģis, gan asfaltbetons. No Graudu ielas līdz Ludviķa ielai kustība norit abos virzienos, bet līdz Klaipēdas ielai kustība norit vienā virzienā. Caur ielu kursē 1. tramvajs. Ielas apbūve sastāv no pirmskara mūra un koka mājām.
Ielu sākotnēji sauca par Vilhelmīnes ielu.

Krišjāņa Valdemāra ielā 4 atrodas Liepājas Universitātes Dabas un inženierzinātņu fakultāte, bet Krišjāņa Valdemāra ielā 35/37 atrodas Liepājas Jāņa Čakstes vidusskolas ēka. Krišjāņa Valdemāra ielā atrodas arī Jāņa Čakstes laukums.

## Ielu savienojumi
Krišjāņa Valdemāra iela ir savienota ar šādām ielām:
* Graudu iela
* Avotu iela (T veida krustojums)
* Republikas iela (T veida krustojums)
* Ludviķa iela
* Peldu iela
* Rakstvežu iela (T veida krustojums)
* Rožu iela
* Jēkaba Janševska iela (T veida krustojums)
* Jūrmalas iela
* Antas Klints iela (T veida krustojums)
* Dārtas iela (T veida krustojums)
* Arnolda iela (T veida krustojums)
* Robežu iela (T veida krustojums)
* Klaipēdas iela (apļveida krustojums)

## Atsauces
Robežu iela (Liepāja)

**Robežu iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Vecliepājas apkaimē. Robežu iela sākas krustojumā ar Krišjāņa Valdemāra ielu, bet beidzas strupceļā kāpās, netālu no pludmales. Ielas garums ir ap 465 metriem un to pilnībā sedz asfalts. Kustība Robežu ielā norit abos virzienos. Ielas apbūve sastāv no savrupmājām.

## Ielu savienojumi
Robežu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Krišjāņa Valdemāra iela (T veida krustojums)
* Alejas iela (T veida krustojums)
* Uliha iela
* Dzintaru iela
Jūrmalas iela (Liepāja)

**Jūrmalas iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Vecliepājas apkaimē. Iela sākas pie Daugavas stadiona rezerves laukuma, bet beidzas krustojumā ar Kuršu ielu, Ezera ielu un Klaipēdas ielu. Ielas garums ir ap 730 metriem un to pilnībā sedz asfalts. Kustība ielā norit abos virzienos. Caur Jūrmalas ielu kursē 11. autobusa maršruts. Ielas apbūve sastāv no pirmskara koka un mūra ēkām.

## Ielu savienojumi
Jūrmalas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Liepu iela (T veida krustojums)
* Dzintaru iela
* Uliha iela
* Alejas iela
* Krišjāņa Valdemāra iela
* Kuršu iela
* Ezera iela
* Klaipēdas iela
Dzintaru iela (Liepāja)

**Dzintaru iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Vecliepājas un Dienvidrietumu rajona apkaimē. Iela sākas krustojumā ar Peldu ielu, bet beidzas krustojumā ar Klaipēdas ielu. Ielas garums ir ap 1580 metriem un to pilnībā sedz asfaltbetons. Kustība Dzintaru ielā norit abos virzienos. Ielas apbūve sastāv no savrupmājām un daudzdzīvokļu ēkām. Iela sākotnēji bija nosaukta Kurzemes gubernatora Paula Lilienfelda vārdā.

## Ielu savienojumi
Dzintaru iela ir savienota ar šādām ielām:
* Peldu iela ("T" veida krustojums)
* Krišjāņa Barona iela
* Rožu iela
* Leona Paegles iela
* Jēkaba Janševska iela
* Virsnieku iela
* Jūrmalas iela
* Antas Klints iela
* Dārtas iela
* Arnolda iela
* Robežu iela
* Kalēju iela
* Sūnu iela
* Pērkones iela
* Palangas iela
* Klaipēdas iela ("T" veida krustojums)

## Atsauces
Liepu iela (Liepāja)

**Liepu iela** ir iela Liepājā, kas atrodas Vecliepājas apkaimē. Iela sākas krustojumā ar Peldu ielu, bet beidzas krustojumā ar Jūrmalas ielu. Ielas garums ir ap 650 metriem un to pilnībā sedz asfalts. Kustība Liepu ielā norit vienā un pa to var braukt tikai Jūrmalas ielas virzienā. Apbūve Liepu ielā sastāv no savrupmājām.

Liepu ielā atrodas Jūrmalas parks.

## Ielu savienojumi
Liepu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Peldu iela ("T" veida krustojums)
* Krišjāņa Barona iela ("T" veida krustojums)
* Rožu iela ("T" veida krustojums)
* Leona Paegles iela ("T" veida krustojums)
* Jēkaba Janševska iela ("T" veida krustojums)
* Virsnieku iela ("T" veida krustojums)
* Jūrmalas iela ("T" veida krustojums)