open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Asūne

**Asūne** (arī **Osiuns**; ) ir ciems Krāslavas novada Asūnes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Asūnīcas krastos ziemeļos no Lielā Asūnes ezera,  no novada centra Krāslavas,  no tuvākās pilsētas Dagdas un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izaugusi padomju gados kā ciema padomes un kolhoza «Putj Ļeņina» ciemats. Asūnē atrodas pagasta pārvalde, tautas nams, bibliotēka, aptieka, feldšeru un vecmāšu punkts, veikals, katoļu baznīca. Ierīkota Konstantīna Raudives piemiņas istaba. 2020. gadā slēgta Asūnes sākumskola.

1897. gadā katoļu ciemā bija 23 sētas.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Novadnieki
* Konstantīns Raudive (1909—1974) — rakstnieks, filozofs un parapsihologs.

## Atsauces
Kara ceļa mantinieki

**"Kara ceļa mantinieki"** ir 1971. gada Latvijas PSR spēlfilma, kas uzņemta Rīgas Kinostudijā. Filmas režisors ir Varis Krūmiņš.

## Sižets
Jaunajam rajona partijas komitejas sekretāram Dunavam jāpārbauda divu kolhozu priekšsēdētāju darbs un jāizlemj kurš no viņiem būtu cienīgs pārņemt jaunā apvienotā kolhoza vadību. Pirmais - vecs kara veterāns Cērnieks, bet otra - Vīnupe — jauna un enerģiska sieviete.

## Lomās
* Gunārs Cilinskis — *Dunavs*
* Dzidra Ritenberga — *Vīnupe*
* Kārlis Sebris — *Cērnieks*
* Aivars Siliņš — *Janka*
* Žanis Priekulis — *Žīgurs*
* Vilma Melbārde — *Žīgura sieva*
* Akvelīna Līvmane — *Ilze*
* Ausma Kantāne — *Laila*

## Interesanti fakti
* Filma uzņemta Kuldīgas rajona kolhozos Vilgālē, Snēpelē, Alsungā un Ēdolē.
* Pirmā kinoloma Akvelīnai Līvmanei.

## Ārējās saites

* Kino muzejs
Apprecējās vecītis ar večiņu savu

**"Apprecējās vecītis ar večiņu savu"** ir 1971. gadā Latvijas PSR, Rīgas Kinostudijā uzņemta īsfilma. Filmas režisors ir Garniks Arazjans (diplomdarbs Vissavienības Valsts kinematogrāfijas institūta Režijas fakultātē). Filma uzņemta pēc J. Lazareva stāsta "Līgavainis un līgava" motīviem.

## Sižets
Fjodors un Avdotja nodzīvojuši kopā piecdesmit gadu un izaudzinājuši četrus bērnus. Tikai oficiāli noformēt attiecības viņiem nav bijis laika. Kad Fjodors ciema padomē kārto dokumentus pensijai, izrādās ka trūkst laulības apliecības. Nākamajā rītā Fjodors un Avdotja ierodas uz laulības reģistrāciju, bet atpakaļceļā atceras pagājušo jaunību.

## Lomās
* Aleksejs Gribovs — *Fjodors Fjodorovičs*
* Anastasija Zujeva — *Avdotja Ņikitična*

## Ārējās saites

* Kino muzejs
Supremātisms

[right|thumb|''[Melnais aplis* ([[Maļevičs]], 1913), [[Valsts Krievu muzejs]], [[Sanktpēterburga]]]]
*'Supremātisms*' () bija mākslas kustība, kas par būtisku uzskatīja [[ģeometrija|ģeometriskas]] pamatformas (it īpaši kvadrātus un apļus). Tā izveidojās 1915.—1916. gadā [[Krievija|Krievijā]], par supremātisma pamatlicēju tiek uzskatīts [[Kazimirs Maļevičs]]. Viņš bija arī mākslas grupas *Supremus'' vadītājs, kuras sastāvā bija arī citi nozīmīgākie supremātisma pārstāvji: Aleksandra Ekstere, Ļubova Popova, Olga Rozanova, Ivans Punī un Nadežda Udaļcova.

Supremātisma galvenā ideja ir tāda, ka gleznās nevar attēlot vairākplakņu priekšmetus, jo tie vienmēr būs vienplaknes — tāda pati kā pati glezna. Tādējādi supremātismā gleznotie darbi ar vienplaknes ģeometriskajām formām ir vienīgie patiesie un nemelojošie mākslas darbi.

## Ārējās saites
Augškalne

**Augškalne** (arī **Augškaļne**, **Nadviški**; ) ir ciems Augšdaugavas novada Ambeļu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļos Tartaka kreisajā krastā  no pagasta centra Ambeļiem,  no novada domes Daugavpilī un  no Rīgas. Augškalnē atrodas katoļu baznīca (altāris un 4 gleznas ir valsts nozīmes mākslas pieminekļi) un kapsēta.

1897. gadā katoļu viensētā bija 6 cilvēki.
## Atsauces
Peterss (filma)

**"Peterss"** ir 1972. gada Latvijas PSR spēlfilma. Filmas režisors ir Sergejs Tarasovs un tā uzņemta Rīgas Kinostudijā.

## Sižets
Filma ir par vienu no Viskrievijas Ārkārtas komisijas jeb tā sauktās "čekas" izveidotājiem un vadītājiem Jēkabu Petersu un stāsta par Padomju Krievijas pirmajiem pastāvēšanas gadiem.

## Lomās
* Ģirts Jakovļevs — *Peterss*
* Uldis Dumpis — *[[Frīdrihs Briedis|Briedis]]*
* Juris Lejaskalns — *Lokarts*
* Anatolijs Falkovičs — *[[Felikss Dzeržinskis|Dzeržinskis]]*
* Aleksandrs Bojarskis — *Aleksandrovičs*
* Jurijs Kamornijs — *Ļimanovs*
* Maruta Feldmane — *Toņa*
* Sergejs Poļežajevs — *Savinkovs*
* G. Geide — *Pinka*
* Aleksejs Paņkins — *Cigankovs*
* Boriss Hmeļņickis — *Kustinskis*

## Apbalvojumi
* 1973 - Vissavienības kinofestivālā Almaatā balva par vīriešu lomas tēlojumu Ģirtam Jakovļevam.

## Ārējās saites

* Filmas profils vietnē *filmas.lv*
Rīgas 1. kristīgā pamatskola

**Rīgas 1. kristīgā pamatskola** ir Rīgas kristīgas ievirzes vispārējās pamatizglītības iestāde, kas atrodas Grīziņkalna apkaimē, Augusta Deglava un Tallinas ielas krustojumā (adrese Augusta Deglava iela 3).

## Vēsture
Skolas ēkas pamatakmens Rumpmuižas ielā 3 likts 1904. gada 24. septembrī. Pēc arhitekta R. Šmēlinga projekta celtā neogotikas stila ēka ir vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis. 1937. gadā ēkā esošo **15. Rīgas pilsētas pamatskolu** pārdēvēja par **Rīgas pilsētas Augusta Deglava pamatskolu**.

Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 1991. gadā tika izveidota **Rīgas 1. kristīgā skola**, kas 1995. gadā tika uzņemta Pasaules Kristīgo skolu asociācijā. 1998. gadā to pārveidoja par **Rīgas Kristīgo ģimnāziju**. Skolas idejas izauklētāja un pirmā direktore bija Vera Volgemute. 2003. gadā ģimnāzija pārtapa par **Rīgas Kristīgo vidusskolu**. 2019. gada 20. jūnijā tika nolemts no 1. augusta pazemināt skolas līmeni uz pamatskolu un mainīt nosaukumu uz pašreizējo, jo tobrīd jau vairākus gadus skolai bija tikai pamatskolas klases. 2026. gada februārī Rīgas dome atbalstīja priekšlikumu pievienot Rīgas 1. kristīgo pamatskolu Rīgas 6. vidusskolai.

## Izglītības programmas
Skolā tiek realizēta Vispārējās pamata izglītības programma ar obligāto kristīgās mācības stundu nedēļā. Draudzes namā darbojas Rīgas 1. kristīgās pamatskolas struktūrvienība — Brīvā laika centrs "Jota". 1. kristīgajai pamatskolai ir ciešas draudzības saites ar netālu esošās Svētā Pāvila baznīcas draudzi un skola par savu aizbildni uzskata apustuli Pāvilu.

## Atsauces
Lokomo

thumb|250px|''Tk3'' tvaika lokomotīve
***Oy Lokomo Ab*** bija Somijas mašīnbūves uzņēmums, kas pazīstams galvenokārt ar lokomotīvju ražošanu. Dibināts 1915. gadā. 1990. gados saplūdis ar uzņēmumu *[[Metso]]*.

*Lokomo* bijušās darbnīcas Tamperē tagad pieder *Metso Minerals Oy*, kas ražo akmens drupināšanas iekārtas ar zīmolu *Lokotrack*. *Lokomo* lietuves darbību turpina *Metso Lokomo Steels Oy*.

## Vēsture
Uzņēmumu *Lokomo* 1915. gadā Tamperē dibināja inženieri Verners Riselins, Jalmars Kastrēns un profesors J. Karvonens, kā arī citi biznesmeņi, tai skaitā Emils Āltonens, kurš 1926. gadā ieguva uzņēmuma akciju kontrolpaketi. Riselins pirms tam bija *[[Tampella]]* lokomotīvju darbnīcas direktors Tamperē. Pieprasījums pēc lokomotīvēm bija liels, jo Krievija bija iesaistīta Pirmajā pasaules karā.

Uzņēmums sākotnēji ražoja tvaika lokomotīves. 1959. gadā to izlaide tika pārtraukta, pārejot pilnībā uz dīzeļlokomotīvēm. *Lokomo* pavisam ir saražojis 671 lokomotīvi.

1921. gadā *Lokomo* sāka izgatavot akmens drupināšanas iekārtas.

Kara laikā *Lokomo* papildus ražoja lādiņu čaulas, artilērijas un lidmašīnu piederumus. Pēc kara beigām līdz 1952. gadam uzņēmums ražoja kara kontribūcijas produktus, tai skaitā gandrīz 300 šaursliežu tvaika un dīzeļlokomotīves, kā arī lielu daudzumu skābes izturīgu ventiļu. 1960. gados *Lokomo* sāka ražot celtniecības (greiderus, ekskavatorus, mobilos celtņus) un meža tehniku.

1970. gadā *Lokomo* tika pārdota Somijas uzņēmumam *[[Rauma-Repola]]*. Uzņēmuma nosaukums tika mainīts uz *Neles Oy* un vēlāk uz *Nordberg-Lokomo Oy*.
Lokomotīvju ražošana tika pārtraukta.

1987. gadā *Lokomo* PSRS izgatavoja pētniecisko dziļūdens aparātu (*MIR-1* un *MIR-2*) korpusus. 1980. gadu beigās uzņēmums pārgāja galvenokārt uz akmens drupināšanas iekārtu ražošanu.

1990. gadu beigās *[[Rauma]]* apvienojās ar *[[Valmet]]*, izveidojot korporāciju *[[Neles|Metso]]*.

## Atsauces
Pāvila 1. vēstule korintiešiem

**Pāvila 1. vēstule korintiešiem** (; saīsinājums: **1. Kor.**) ir viena no Jaunās Derības vēstulēm, par kuras autoru tradicionāli uzskata apustuli Pāvilu. To Pāvils esot rakstījis Korintas baznīcas draudzei.

Bieži izmantotas frāzes no Pāvila pirmās vēstules korintiešiem ir šādas: "..bet man nebūtu mīlestības, es nebūtu nekas" (1. Kor. 13:2), "Mēs tagad visu redzam neskaidri, kā spogulī" (1. Kor. 13:12), "Kad biju mazs bērns, es runāju kā bērns, domāju kā bērns un spriedu kā bērns" (1. Kor. 13:11).Pāvila pirmā vēstule bija lihonan.

## Ārējās saites

*
Egle rudzu laukā

**"Egle rudzu laukā"** ir 1972. gada Latvijas PSR spēlfilma. Filmas režisors ir Imants Krenbergs un tā uzņemta Rīgas Kinostudijā.

## Sižets
Lauksaimniecības akadēmijas studenti vasaras praksē kolhozā. Jauniešiem nākas pielikt roku pašiem steidzamākajiem darbiem, glābt lietavu apdraudēto ražu.

## Lomās
* Vija Artmane — *Dagmāra*
* Valdemārs Zandbergs — *Arnolds*
* Harijs Liepiņš — *Hermanis*
* Ēvalds Valters — *Krimuldēns*
* Rolands Zagorskis — *Gvido*
* Aivars Siliņš — *Ēriks*
* Ille Koni — *Ilona*
* Artūrs Dimiters — *docents Bērzs*
* Arnis Līcītis — *Andrejs*
* Juris Pļaviņš — *Imants*

## Ārējās saites

* Kino muzejs

## Video
*
Katusha–Alpecin

**Katusha–Alpecin** (, *[[Starptautiskā Riteņbraukšanas savienība|UCI]] komandas kods: ***KAT**) ir Šveices šosejas riteņbraukšanas komanda, kura piedalās *[[UCI World Tour]]*, izmantojot *[[Canyon Bicycles|Canyon]]* velosipēdus.

## Vēsture
2009. gada sezonas sākumā *[[Tinkoff Credit Systems]]* komandu pārsauca par *Team Katusha*. To organizē *Russian Global Cycling Project* fonds, kuru finansē tādi Krievijas uzņēmumi kā Gazprom, Itera un Rostechnologii.

Komanda tika izveidota ar ievērojamu budžetu, vairāk kā 15 miljoni eiro. Tā parakstīja līgumus ar tādiem vadošiem riteņbraucējiem kā Robijs Makjūens, Vladimirs Karpecs, Filipo Pocato un Gerts Stēgmanss. Komandas pirmās sacensības bija 2009. gada *[[Tour Down Under]]*.

2009. gada sezonā komanda guva 23 uzvaras. Ievērojamākās no tām bija Sergeja Ivanova uzvara velobraucienā Amstel Gold Race un Filipo Pocato uzvara Itālijas čempionātā. Antonio Koloms un Kristians Fannbergers uzrādīja pozitīvas EPO analīzes.

Pēc 2012. gada sezonas *Katusha* zaudēja savu *[[UCI World Tour]]* licenci, lai arī tās sastāvā bija 2012. gada čempions Hoakims Rodrigess un komandu vērtējumā tā ierindojās otrajā vietā. 2013. gada 15. februārī Sporta Arbitrāžas tiesa atzina ** apelāciju pret UCI lēmumu nepiešķirt *WorldTour* licenci par pamatotu. UCI bija jāpieņem lēmums piešķirt 19. licenci vai atņemt to kādai no esošajām *ProTeam* komandām. 18. februārī UCI apstiprināja, ka tā pieļaus 19 komandas šī gada *WorldTour* sacensībās.

## Latvijas sportisti
No 2012. līdz 2015. gadam komandu pārstāvēja Latvijas riteņbraucējs Gatis Smukulis.

## 2019. gada sezona
### Komandas sastāvs

### Uzvaras

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* 
*
Ordeņa karaspēka sakāve Zemgalē (1264)

[250px|thumb|[Livonijas konfederācijas karte XIII. gs. vidū. Livonijas ordeņa karaspēks devās no Rīgas karagājienā uz dienvidiem.]]

**1264. gada Ordeņa karaspēka sakāve Zemgalē** notika zemgaļu sacelšanās apspiešanai rīkotā apvienotā krustnešu karaspēka 1264. gada karagājiena laikā, kas notika vienlaicīgi ar karagājienu uz Kursas dienvidu daļu un kauju pie Griezes. Kauja notika nenosauktā vietā mežainā apvidū starp Rīgu un zemgaļu zemēm. Pēc sakāves kaujā pret zemgaļiem ordeņa vadība nolēma uzcelt jaunu cietoksni tuvāk Rīgai uz Garās salas Lielupē (tagad Jelgavas pils Pilssalā).
## Atskaņu hronikas vēstījums
Livonijas ordeņa mestrs Konrāds 1264.gadā sapulcināja lielu karaspēku, kas sastāvēja no ordeņa brāļu, karakalpu, "zemes ļaužu" un citu krustnešu karapulkiem, kas pirms tam bija karojuši un dedzinājuši sacēlušos kuršu pilis Kurzemē. Karaspēkam tika piepulcēti arī ordenim sākotnēji lojālie zemgaļu karavīri. Pēc tam, kad visā Zemgalē "šie pulki kāva, laupījumu vāca un visvisādi izdarījās", no tiem aizgāja saniknotie zemgaļu karavīri. 
Zemgaļi aizsprostoja visus iebrucēju atkāpšanās ceļus uz Rīgu ar lieliem aizžogiem. Kad krustnešu pulki piejāja pie kāda no aizžogiem, zemgaļi pēkšņi viņiem uzbruka. Kaujā krita sešsimt iebrucēju karaspēka vīru, starp tiem divdesmit ordeņa brāļu un daudzi tika ievainoti. Tikai "daži zemgaļi galvu lika par ķīlu, sargot tēvzemi".
Sakautie krustnešu karavīri mestra vadībā cauri mežiem sasniedza Rīgu. Ordeņa mestrs bažījās, ka zemgaļi tūlīt uzbruks arī otram krustnešu karaspēkam, kas ar Kursas kara laupījumu atpūtās pie jūras (jādomā tagadējā Jūrmalas teritorijā). Mestrs steigšus sūtīja jātnieku pie viņiem ar vēstījumu: “Nelaimē diemžēl Zemgalē iekļuvām un cīņu zaudējām. Nu celieties, ir laiks, stāv priekšā cīniņš baigs: jau zemgaliešu karaspēks nāk šurp kā milzīgs ugunsgrēks.” Tomēr tā izrādījās viltus trauksme un karaspēks gar jūru un tālāk gar Daugavu, ieradās Rīgā, kur sadalīja sagūstītos "vīrus, sievas, bērnus, zirgus, teļus, liellopus līdzīgi starp sirojuma dalībniekiem un pa daļai viņu ciešanas bija nu remdētas."

## Atsauces

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Biobio Universitāte

**Biobio Universitāte** () ir universitāte Čīlē, atrodas Konsepsjonā. Universitāte dibināta  kā Valsts Tehniskā universitāte (TUS). Universitātē ir sešās fakultātes: uzņēmējdarbības, arhitektūras un dizaina, zinātnes, pedagoģijas un humanitāro zinātņu, inženierijas un veselības zinātņu fakultātes. 2011. gadā Biobio Universitāte tika atzīta par vienu no 200 labākajām universitātēm Latīņamerikā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Novomisļi (Ezernieku pagasts)

**Novomisļi** (arī **Jaundome**; ) ir ciems Krāslavas novada Ezernieku pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā pie Eša ezera Novomisļu līča un reģionālā autoceļa P55 (Rēzekne_Dagda),   no pagasta centra Ezerniekiem,  no Dagdas un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Jaundomes (*Nowa Myśl*) muižas centru. Novomisļos atrodas katoļu kapela. 

Ciemā atrodas divi kultūras pieminekļi: valsts nozīmes mākslas piemineklis - Jaundomes muižas fasādes dekoratīvā apdare un vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis - Jaundomes muižas kungu māja.

Jaundomes muižā ir izveidota 880 metrus gara dabas taka, kas ļauj iepazīties ar muižas kultūrvēsturiskajiem objektiem un dabas daudzveidību.

1897. gadā muižā un krogā bija 8 sētas.
## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Novomisļi

**Novomisļi** var būt:
* Novomisļi — apdzīvota vieta Cirmas pagastā
* Novomisļi — apdzīvota vieta Ezernieku pagastā
* Novomisļi — apdzīvota vieta Rušonas pagastā
Auleja

**Auleja** ir ciems Krāslavas novada Aulejas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidienē Aulejas ezera ziemeļu krastā  no novada centra Krāslavas un  no Rīgas.

Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1599. gadā kā *Awly moza*. Mūsdienu apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Aulejas muižas centru. Izaugusi pēckara gados kā ciema padomes un kolhoza «Gaisma» centrālais ciemats. Aulejā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, tautas nams, bibliotēka, pasts, feldšeru un vecmāšu punkts, veikals, katoļu baznīca (celta 1709. gadā, valsts nozīmes arhitektūras piemineklis).

1897. gadā katoļu ciemā bija 29 sētas.
## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
UAE Team Emirates XRG

***UAE Team Emirates XRG*** (*[[Starptautiskā Riteņbraukšanas savienība|UCI]] komandas kods: ***UAD**) ir profesionāla Itālijas šosejas riteņbraukšanas komanda.

2005. gadā tā bija zināma kā *Lampre-[[Caffitaly|Caffita]]*, kura izveidojās, apvienojoties iepriekšējai *Lampre* un ** komandai. *Lampre* ir Itālijas ražošanas uzņēmums, kurš specializējies tērauda izstrādājumu ar pārklājumu ražošanā. *Merida* ir Taivānas velosipēdu ražotājs. Komanda ir *[[UCI ProTour]]* dalībniece jau kopš augstākās kategorijas izveides šosejas riteņbraukšanā 2005. gadā. Tomēr *Lampre* bija īslaicīgi diskvalificēta 2010. gadā, izlaižot 2010. gada *[[Tour Down Under]]*.

Laikā, kad komanda bija reģistrēta Itālijā, tajā pārsvarā bija Itālijas sportisti.

## Latvijas sportisti
No 1999. līdz 2002. gadam četras sezonas komandā brauca Latvijas riteņbraucējs Raivis Belohvoščiks. 2004. gadā šajā komandā savu pēdējo sezonu profesionālajā sportā aizvadīja Latvijas sportists, 2000. gada Pasaules čempions Romāns Vainšteins.

## 2025. gada sezona

### Komandas sastāvs

### Uzvaras

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Ulrihs

**Ulrihs** var būt:

## Cilvēka vārds
* Uldis

## Uzvārds
* Franks Ulrihs — vācu biatlonists;
* Jans Ulrihs — vācu riteņbraucējs;
* Vasilijs Ulrihs.
Hipodroms

[300px|thumb|Romiešu hipodroms senajā [Afrodīzijas pilsētā, šobrīd Turcijā]]

**Hipodromi** ( (*ippódromos*), no *ἵππος* (*íppos*) — 'zirgs' un *δρόμος* (*dromos*) — 'sacīkstes', 'trase') bija stadioni Senajā Grieķijā zirgu un kaujas ratu sacensībām. Arī šobrīd šo nosaukumu izmanto zirgu sacensību stadioniem, piemēram, Centrālais Maskavas hipodroms.

Grieķijas hipodromi bija līdzīgi romiešu cirkam. Lielākā atšķirība bija tāda, ka cirkā vienlaicīgi sacentās četri kaujas rati, bet Grieķijas sacensībās pat desmit un vairāk. Līdz ar to platums bija daudz lielāks, līdz pat 120 metriem, bet distances garums ap 210 metriem. Hipodroms nebija romiešu amfiteātris, ko izmantoja skatāmiem sporta veidiem, spēlēm un izrādēm, ne arī grieķu vai romiešu pusapaļais teātris, ko izmantoja teātra izrādēm. Grieķu hipodromu parasti veidoja paugura nogāzē un no vienas puses ņemto zemi izmantoja otrā pusē veidotajā valnī. Viens hipodroma gals bija pusapaļš, bet otrs ar taisniem stūriem un plašu portiku, kura priekšā, zemākā līmenī, atradās zirgu staļļi un kaujas ratu novietnes. Abos hipodroma galos atradās stabi, ap kuriem dalībniekiem bija jāapbrauc. Tā bija bīstamākā distances daļa un grieķi novietoja altāri Taraksipam, kurš bija dievība, kura sacensībās baidīja zirgus, lai norādītu vietu, kur daudzi no dalībniekiem krita un izstājās.

Viens no lielākajiem senajiem hipodromiem atradās Konstantinopolē, to būvēja no 203. līdz 330. gadam. Tomēr to būvēja pēc romiešu plāna, tāpēc tas vairāk atbilda cirka statusam.

## Ārējās saites
Romiešu cirks

[thumb|Bijušā ''[Circus Maximus* atrašanās vieta mūsdienu [[Roma|Romā]]]]

*'Romiešu cirks''' (no  — ‘aplis’) bija liela brīvdabas arēna, kuru Senajā Romā izmantoja publiskiem pasākumiem. Cirks bija līdzīgs Senās Grieķijas hipodromiem, lai arī kalpoja vairākiem mērķiem. Līdz ar teātriem un amfiteātriem, cirki bija vienas no tā laika galvenajām izklaides vietām. Cirki bija arēnas, kurās notika kaujas ratu un zirgu sacensības, kā arī uzstāšanās, kas bija saistītas ar svarīgiem impērijas notikumiem. Pasākumos, kuri iekļāva vēsturisku jūras kauju attēlojumu, cirku piepildīja ar ūdeni.
Valdis Zeps

**Valdis Juris Zeps** ( — ) bija trimdas latviešu valodnieks, profesors un rakstnieks.

## Biogrāfija
Dzimis Latgalē, Daugavpilī. Otrā pasaules kara laikā kopā ar ģimeni 1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju. Tur pabeidzis Lībekas latviešu ģimnāziju. 

1949. gadā izceļojis uz Amerikas Savienotajām Valstīm. 1953. gadā ar uzslavu absolvējis Maiami universitāti Ohaio štatā kā franču valodas filologs, tomēr studējot apmeklējis arī socioloģijas un eļļas glezniecības kursus. Pēc tam gadu mācījies Nebraskas Centrālajā Teoloģiskajā Seminārā un pēc tā divus gadus dienējis obligātajā militārajā dienestā. 1957. gadā apprecējis ar amerikāņu apģērbu dizaineri. 1961. gadā Zeps ieguva socioloģijas un filoloģijas doktora grādu Indianas universitātē Blūmingtonā. Pēc tam strādājis kā pasniedzējs Medisonas universitātē. Kopš 1978. gada vadījis šajā universitātē Baltijas pētījumu centru.

Zinātniskajā darbā galvenās pētījuma tēmas bijušas latviešu un latgaliešu valodas vēsture, valodu kontaktu jautājumi, valodas struktūrpētījumiem. Zeps tiek uzskatīts par matemātisko metožu iniciatoru trimdas latviešu valodniecībā. Nozīmīgākās monogrāfijas — "Latviešu un somugru valodu lingvistiskā konverģence" un "Latgales vietvārdi".

Ar pseidonīmu Jānis Turbads publicējis sacerējumu "Ķēves dēls Kurbads", kas 1959. gadā vairākos fragmentos tika publicēts trimdas kultūras žurnālā "Jaunā Gaita". Vēlāk viss darbs tika izdots 1970. gadā. Zeps, kuram bija latgaliska izcelsme, rakstīja arī latgaliešu valodā. Citi pseidonīmi — Kaņču Jezups, Andrzey Lurba.

## Atsauces
Zeps

**Zeps** (siev. dz. **Zepa**) ir uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Francis Zeps (1899—2000), latviešu politiķis;
* Valdis Zeps (1932—1996), latviešu valodnieks, profesors un rakstnieks;
* Viesturs Zeps (1981), latviešu uzņēmējs, pasniedzējs un politiķis.
Vienādspārnu spāres

**Vienādspārnu spāres** jeb **vienādspārņi** (*Zygoptera*) ir spāru kārtas (*Odonata*) apakškārta, kurā ir apmēram 2600 sugas. Tās parasti mājo seklu, saldūdens tilpju tuvumā, kas var būt gan tekoši, gan stāvoši. Latvijā mājo 4 dzimtu vienādspārnu spāru sugas: , ,  un .

Zinātniskais nosaukums *Zygoptera* ir cēlies no grieķu valodas. Pirmā vārda daļa *zygo* latviski nozīmē *pāris*, bet otrā daļa - *ptera* nozīmē *spārni*. Nosaukums atspoguļo faktu, ka tām ir divi pāri līdzīgu spārnu. Atpūšoties tās spārnus parasti tur sakļautus gar ķermeņa sāniem, bet reizēm paceltus un sakļautus vertikāli gaisā.

## Izskats un īpašības
[thumb|left|180px|Vienādspārnu spāre ''[Megaloprepus caerulatus* ir lielākā spāre pasaulē]]
Vienādspārnu spēres ir līdzīgas [[dažādspārņi|dažādspārnu spārēm]] (*Anisoptera*), bet parasti ir par tām mazākas un smalkākas. To ķermeņi ir trauslāki, adatai līdzīgi. Atpūšoties tās spārnus parasti tur sakļautus paralēli gar slaido ķermeni. Toties dažādspārnu spāres spārnus tur perpendikulāri pret ķermeni. Kā jau nosaukums norāda abi spārnu pāri vienādspārnu spārēm ir gandrīz vienādā platumā, kā arī to dzīslojums ir vienāds. Arī [[acis]] vienādspārnu spārēm novietotas atšķirīgi kā dažādspārnu spārēm. Tās atrodas attālināti viena no otras, bet dažādspārnu spārēm tās saskaras. 

Vienādspārnu spāres parasti ir nelielas un vidēji lielas spāres. Lai gan pasaules lielākā spāre, mērot [[spārnu plētums|spārnu plētumu]], ir [[Dienvidamerika|Dienvidamerikā]] un [[Centrālamerika|Centrālamerikā]] dzīvojošā vienādspārnu spāre *Megaloprepus caerulatus*, kuras spārnu plētums ir 19 [[centimetrs|cm]].

== Dzīves veids ==
Gan spāres, gan to kāpuri ir plēsīgi un barojas ar citiem [[kukaiņi]]em. Pieaugušas spāres parasti medī dažādus nelielus kukaiņus. Izņēmums ir *Pseudostigmatidae'' dzimtas sugas, kas specializējušās zirnekļu medībās, tos uzlasot no pašu tīkliem. Kāpuri mājo dīķos, strautos, dažādos seklos ūdeņos, reizēm tos var atrast pat koku dobumos. Kāpurs upuri nomedī, "izšaujot" garo apakšlūpu un uzķerot ar to kukaini.

Dažām sugām pārošanās laikā ir raksturīga tēviņu izrādīšanās. Tie, nosēžoties mātītei priekšā, izrāda savus zaigojošos spārnus vai ķermeni. Pārošanās laikā spāres saķeras riteņa pozā, tādā veidā pat lidojot kopā. Tēviņš bieži paliek pieķēries pie mātītes pat olu dēšanas laikā. Olas parasti tiek iedētas augu šūnās, izmantojot asmenim līdzīgo olu dējekli. Dažas sugas olas dēj ūdenī, mātītei atrodoties kontaktā ar ūdeni stundu vai ilgāk. Tēviņš tikmēr ārpusē gaida mātīti un, ja nepieciešams, tai palīdz pacelties gaisā no ūdens virsmas.

## Klasifikācija
* apakškārta 
** 
*** 
*** 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
** 
*** 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
** 
*** 
** 
*** 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 

## Atsauces

## Ārējās saites

* Spāres 
* Dragonflies and Damselflies
Jans Ulrihs

**Jans Ulrihs** (; dzimis ) ir bijušais vācu šosejas riteņbraucējs.

1997. gadā kļuva par pirmo Vācijas riteņbraucēju, kas uzvarējis *[[Tour de France]]*. Vēl ir izcīnījis piecas otrās vietas un 4. vietu 2004. gadā. Izcīnījis zeltu un sudrabu , tāpat guvis uzvaru 1999. gada *[[Vuelta a España]]*. 2006. gadā J. Ulrihs bija iesaistīts dopinga skandālā, pēc tā 2007. gadā arī beidza riteņbraucēja karjeru. 2012. gada februārī viņam tika piespriesta divu gadu diskvalifikācija ar atpakaļejošu datumu (no 2011. gada augusta). Tāpat tika anulēti visi sportista sasniegumi, kas gūti pēc 2005. gada.

2023. gadā J. Ulrihs atzina, ka lietojis dopingu arī agrāk, sākot no brīža, kad 1995. gadā kļuva par profesionāli *[[Team Telekom|Telekom]]* komandā. Šī atzīšanās draud ar viņa Sidnejas olimpisko spēļu medaļu un vairāku Pasaules čempionāta medaļu atņemšanu.

## Personīgā dzīve
Pēc karjeras beigām Ulriham bijušas problēmas ar alkohola un narkotiku atkarību, kā arī vardarbības izpausmēm to ietekmē.

2022. gadā pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā viņš labdarības izsolē, lai vāktu līdzekļus Ukrainas bērniem, par vairāk nekā 40 000 eiro pārdeva savu 1998. gada ''Tour de France'' velosipēdu, ar ko ieguva otro vietu sacensību kopvērtējumā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Visma–Lease a Bike

***Visma–Lease a Bike*** ir profesionāla šosejas riteņbraukšanas komanda, kas ir bijušās ***Rabobank*** komandas pēctece. Komanda sastāv no trim sekcijām: *ProTeam* (*[[UCI ProTour]]* komanda), Kontinentālā (talantu komanda, kas piedalās *[[UCI Europe Tour]]*), un velokrosa komandas.

Komanda iepriekš brauca ar velosipēdiem ar *[[Colnago]]* rāmjiem, 2009.-2013. gadā izmantoja *[[Giant Manufacturing|Giant]]* rāmjus ar *[[Shimano]]* komponentēm. Kopš 2014. gada komanda brauc ar *[[Bianchi Bicycles|Bianchi]]* velosipēdiem.

Komanda tika izveidota 1984. gada sezonā ar nosaukumu ***Kwantum***, pārsvarā izmantojot sportistus no *[[TI-Raleigh]]* komandas. Kopš 1984. gada komanda ir piedalījusies visās *[[Tour de France]]* sacensībās un kopš divīziju izveides 1998. gadā tā vienmēr ir atradusies augstākajā divīzijā.
2012. gadā Nīderlandes laikraksts *de Volkskrant* veica izpēti un secināja, ka laika posmā no komandas pirmssākumiem 1996. gadā līdz 2007. gadam dopinga lietošana kā minimums tika pieļauta. 2012. gada oktobrī *Rabobank* paziņoja, ka gada beigās pārstās sponsorēt profesionālo riteņbraukšanu, bet komanda paziņoja, ka turpinās savu darbību kā jauna organizācija ar "tukšu nosaukumu". 13. decembrī tika paziņots, ka nākamajā sezonā komanda startēs ar nosaukumu *Blanco Pro Cycling Team* ar mērķi atrast sponsoru 2014. gada sezonai, pretējā gadījumā izbeidzot savu darbību. Jūnijā tika parakstīts līgums ar elektronikas ražotāju *[[Belkin]]*, kurš uzņēmās komandas sponsorēšanu no 2013. gada ''Tour de France'' līdz 2015. gada sezonas beigām. Tomēr jau jūnijā tika paziņots, ka *Belkin* neturpinās sponsorēšanu un komanda atrada jaunus sponsorus, kļūstot par *Team LottoNL-Jumbo*.

2018. gada beigās komanda ieguva jaunu sponsoru — Norvēģijas IT pakalpojumu uzņēmumu Visma un 2019. gadā mainīja nosaukumu uz *Team Jumbo-Visma*.

thumb|Komandas ilggadējā sporta forma

## Latvijas sportisti
1995.—1997. gada sezonā komandā brauca Latvijas riteņbraucējs Arvis Piziks, 1995. gadā arī Dainis Ozols.

## 2025. gada sezona
### Komandas sastāvs

### Uzvaras

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Beresņi

**Beresņi** () ir ciems Krāslavas novada Svariņu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumos  no pagasta centra Svarinciem,  no Dagdas un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušo Bereznes (Beresnes) muižu. Beresņos atrodas Beresnes katoļu baznīca un kapsēta.

1897. gadā katoļu muižā bija 7 sētas ar 37 cilvēkiem.
## Atsauces
Mindauga karagājiens uz Cēsīm (1262)

[250px|thumb|[Livonijas konfederācijas karte 13. gadsimta vidū. Lietuvas karaspēks pāri Daugavai iebruka Rīgas arhibīskapam un Livonijas ordenim pakļautajās letu zemēs]]

**Mindauga karagājiens uz Cēsīm** notika Lietuvas-Livonijas kara (1262-1282) laikā, kas notika vienlaicīgi ar Novgorodas kņaza karagājienu uz Tērbatu.

## Atskaņu hronikas vēstījums
Lietuvas ķēniņš Mindaugs 1262. gadā lauza savienību ar Livonijas ordeni un vienojās ar lielkņazu Aleksandru Ņevski par militāru sadarbību. Kopā ar žemaišu valdnieku Tranaiti viņi sapulcēja karaspēku, kurā tiem "pulki bija neredzēti un gribēja tie netraucēti nu dievbruņnieku zemi to, ko leti, līvi apdzīvo, izpostīt un izmīdīt un arī ļaudis izkaustīt." Pa īsāko ceļu pāri Daugavai tie iebruka letu zemēs, kur tiem bija paredzēts savienoties ar krievu karaspēku, tomēr krievi norādītajā laikā neieradās. Mindaugs izlēma pats uzbrukt Cēsu pilij, kur Tranaitis bija solījis letu un līvu atbalstu. Tā kā Cēsu pils aizstāvji viņam nepadevās, Mindaugs apvainoja Tranaiti: "*Tu nelga un tu ļaunprāti, viss krievu teiktais meli bijis, tu mestru esi padarījis man par jo sīvu naidnieku. Kāds padoms tavs? Ko teiksi tu? Lūk, leti, līvi, zeme tā, ko solīji man, nedomā man pievērsties i ne par matu. Šai gājienā tik briesmas matu. Es tūdaļ gribu projām doties un, savā zemē atgriežoties, nekad vairs neiet kargaitās*." 

Tad Mindaugs lika saviem pulkiem doties mājup. Savai sievai Martai viņš žēlojās: "*Kad nonācu šai gājienā pie pilsētiņas letu daļā, neviens man neslēdza to vaļā, kā Tranaitis bij solījis; un, kad vēl visas zemes tās tik neganti man pretojās, tad dūša sašļuka man dikti. Man likās arī ļoti slikti, ka krievu nebija ar mums, kaut saistīja tos solījums, ko devu es bez apdoma pēc savu draugu lūguma: kā teica Tranaitis, tā tiku darījis. Bet tagad jāskumst man par to.*" 

Mindauga sieva Marta aicināja viņu atkal izlīgt ar ordeņa mestru, tomēr viņš atbildēja: "*Lai kas ar mani notiktu, Tranaitim es sekošu un žemaišiem, lai tur vai kas, mans lēmums galīgais ir tas. Es zinu gan, cik aplams viss ir bijis, ko es darījis. Gan padoms nāks reiz pats no sevis. Ar to es atvados no tevis.*” Drīz Marta mira nenoskaidrotos apstākļos un Mindaugs apņēma par sievu viņas māsu, kas bija Daumanta sieva.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Kauja pie Daugavgrīvas (1263)

[250px|thumb|[Livonijas konfederācijas karte 13. gadsimta vidū. Lietuvas karaspēks devās sirot uz Sāmsalas-Vīkas bīskapijai pakļautajām igauņu zemēm]]
**1263. gada kauja pie Daugavgrīvas** notika 1263. gada februārī Lietuvas-Livonijas kara (1262—1282) laikā. Tajā laikā Livonijas ordeņa karaspēks bija devies karagājienā uz Kursu (1263). Tranaiša vadītais lietuviešu un žemaišu karaspēks pēc sirošanas Vīkā devās Rīgas virzienā, kuras aizsargāšanai ordeņa mestrs mobilizēja vien Siguldas komturejas karaspēku.

## Atskaņu hronikas vēstījums
Lietuvas ķēniņš Mindaugs 1262. gadā lauza savienību ar Livonijas ordeni. Kopā ar žemaišu valdnieku Tranaiti viņi sapulcēja karaspēku, tomēr Mindauga karagājiens uz Cēsīm (1262) bija nesekmīgs. 

Tai laikā, kad Livonijas ordeņa brāļi uzbruka kuršu pilīm, Tranaitis savāca lielu karaspēku un gāja sirojumā uz Vīku mūsdienu Igaunijas rietumdaļā. Ordeņa mestrs sūtīja ziņnešus uz Siguldas pili, no kurienes ieradās ordeņa brāļi ar saviem (līvu) karapulkiem. Lai aizsargātu Rīgu pret iespējamo uzbrukumu, tiem piebiedrojās Rīgas pilsoņi, lai "lai glābtu savu dvēseli". 

Krustnešu karaspēks apmetās Daugavgrīvas klosterī (*Dunemunde*) un gaidīja Tranaiša karaspēka uzbrukumu. Pirms pusnakts mēnessgaismā sākās kauja, kura krita daudzi lietuvieši un "no asinīm lauks sarkans šķita, kur brālim blakus brālis krita. Tur krita arī pilsoņi un žēli gaudās varoņi, ar līķiem nosēts lauks bij viss."

Pēc atgriešanās Lietuvā Tranaitis devās pie Mindauga, kas viņu labi uzņēma.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Heinrihs Johumsens

**Heinrihs Kristians Johumsens** (*Heinrich Christian Jochumsen*, dzimis 1858. gada 13. maijā Rīgā, miris 1927. gada 16 februārī Rīgā) bija vācbaltiešu jurists, numismāts un ilggadīgs Vēstures un senatnes pētītāju biedrības biedrs.

No 1877. līdz 1884. gadam H. Johumsens Tērbatas Universitātē apguva tiesību zinātni. Studiju gados iestājās *[[Fraternitas Rigensis]]* korporācijā. Turpmākajos darba gados H. Johumsens strādāja dažādās Rīgas pilsētas tiesu un izglītības iestādēs. Pēc Antona Buhholca nāves 1901. gadā H. Johumsens kā viņa skolnieks tika iecelts par darba turpinātāju Rīgas pilsētas monētu kabinetā. 1901. gadā H. Johumsenam tika uzticēt arī Doma muzeja monētu glabātāja (*Münzwart*) pienākumi. Viņa pienākumos galvenokārt ietilpa A. Buhholca monētu un medaļu kolekcijas apstrāde.
 
H. Johumsena nozīmīgākais devums Baltijas numismātikā ir viņa 1919. gadā sastādītais „Antona Buhholca Baltijas monētu un medaļu kataloga” manuskripts.

## Literatūra
* Jochumsen, Heinrich. Verzeichnis aller bisher nachweisbaren Baltischen Münzen und Desiderata der Sammlung Anton Buchholtz. Bearbeitet und herausgeben von Dr. R. von Sengbusch. Mitt. Bd. 22, Heft 4. Riga, 1928. S.221-259.
* Heinrich Jochumsen†. Rigasche Rundschau. Nr. 40, 1927. g. 19. febr. S.6
Dispersā sistēma

**Dispersā sistēma** ir divu vielu maisījums, kurā viena viela (dispersā fāze) lielāku vai mazāku daļiņu veidā ir izkliedēta kādā citā vielā (dispersā vide). Pēc daļiņu lieluma tās sīkāk iedalās rupjdispersās sistēmās (daļiņas ≥100 nm), koloidālajos šķīdumos (daļiņas 100—1 nm) un īstajos šķīdumos (daļiņas ≤ 1 nm). Koloidālajiem šķīdumiem ir novērojams **Tindala efekts**, kas ļauj tos atšķirt no īstajiem šķīdumiem.

## Dispersijas veidi

## Tindala efekts
Tindala efekts ir parādība, kas ļauj atšķirt koloidālus šķīdumus no īstiem šķīdumiem.
Gan koloidālie šķīdumi, gan īstie šķīdumi ir caurspīdīgi, tomēr tos var atšķirt, ja caur tiem laiž šauru gaismas kūli. Koloidālā šķīdumā būs novērojams izteikts gaišs konuss. Šādu parādību sauc par Tindala efektu. Īstajos šķīdumos Tindala efektu novērot nevar. 

## Atsauces
Novgorodas krievu karagājiens uz Tērbatu (1262)

[250px|thumb|[Livonijas konfederācijas karte 13. gadsimta vidū. Novgorodas karaspēks iebruka Tērbatas bīskapam pakļautajās igauņu zemēs]]

**Novgorodas krievu karagājiens uz Tērbatu** notika Lietuvas-Livonijas kara (1262—1282) laikā, kas notika vienlaicīgi ar Mindauga karagājienu uz Cēsīm.

## Atskaņu hronikas vēstījums
Lietuvas ķēniņš Mindaugs 1262. gadā lauza savienību ar Livonijas ordeni un vienojās ar lielkņazu Aleksandru Ņevski par militāru sadarbību. 

Kad Zelta Ordas vasaļu Novgorodas, Pleskavas un Vitebskas kņazu vadītais krievu kņazistu karaspēks lielkņaza Aleksandra dēla Dmitrija vadībā iebruka Tērbatas bīskapijas zemēs, Livonijas mestrs Verners fon Breithauzens sūtīja bīskapam palīgā ordeņa bruņiniekus. Tikmēr iebrucēji sakāva vietējo karaspēku un uzbruka Tērbatas pilskalnam. 
Krievi nodedzināja visu pilsētu līdz pamatiem, bet bīskaps līdz ar domkungiem un karadraudzi patvērās pilī, kuru bija uzcēlis pirmais Tērbatas bīskaps Hermanis fon Bukshēvdens.

Kad palīgā ieradās ordeņa brāļi, tie ar bultām apšaudīja krievu karavīrus, kas bija aplenkuši pili. Pils aizstāvji no jauna ķērās pēc ieročiem. Lai gan krievu "strēlnieki pretī šāva, bet bultas tomēr viņus pļāva, tādēļ tie uzbrukumu beidza. Ar gūstekņiem un mantām steidza tie savā zemē atgriezties."
 
Kad Tērbatā citā rītā ieradās ordeņa mestrs ar karaspēku, "viņš bija gauži noskumis, ka krievu bars tā pamucis." 

## Atsauces

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Kuršu piļu nodedzināšana (1263)

[250px|thumb|[Livonijas konfederācijas karte 13. gadsimta vidū. Livonijas ordeņa karaspēks devās no Rīgas karagājienā uz dienvidiem no Kuldīgas (*Goldingen*)]]

**Kuršu piļu nodedzināšana 1263. gadā** notika kuršu sacelšanās apspiešanai rīkotā krustnešu karaspēka karagājiena laikā, kas notika pēc Dzintares pils nodedzināšanas 1261. gadā. Pēc tam, kad 1262. gadā Lietuvas ķēniņš Mindaugs atteicās no savienības ar Livonijas ordeni un devās karagājienā uz Cēsīm, mestrs Verners fon Breithauzens nolēma nodrošināt ordeņa Kuldīgas un Mēmeles piļu drošību un atkarot kuršu kontrolētās teritorijas.

## Atskaņu hronikas vēstījums
1262. gada beigās Livonijas mestrs Verners sūtīja vēstnešus pie Līvzemes komturiem, lai savervētu karapulkus karagājienam. Mestra slimības dēļ tika izraudzīts cits karaspēka vadonis. Pa Kurzemes kara ceļu gar jūrmalu tie nonāca Kurzemē, kur apvienojās ar Kuldīgas komtura savervēto karapulku. 
 
Vispirms karaspēks uzbruka Lažas (*Lasen*) pilskalnam (tagadējā Lažas pagastā).  Uzbrucēji sameta pils aizsarggrāvī kokus, kurus aizdedzināja. Vēja nestā uguns pārmetās uz kuršu pili, kas "kā salmi aizdegās un gruvešos drīz tad gruva." Vairumu kuršu karavīru nogalināja, bet citi gūstā padevās. Sievas un bērni tika aizdzīti gūstā, ordeņa brāļi guva daudz laupījuma.

Pēc tam krustneši uzbruka Merkes (*Merkes*) vai Nerkes pilij, kuras vieta nav droši lokalizēta.  Pils aizstāvji sīvi pretojās, dažus kuršu karavīrus apšāva. Tika noslēgts miera līgums ar nosacījumu, ka pils aizstāvjiem tā bija jāatstāj ar savu mantību un tad jānodedzina. 

Beidzot krustneši devās uz Grobiņas (*Grubîn*) pili, kas pēc 1253. gada dalījuma bija pielemta Livonijas ordenim. Līdzīgi, kā Merkes pils aplenkuma gadījumā, ar pils aizstāvjiem tika noslēgts miera līgums, pēc kura "dzīvību tiem saudzēja, tiem lika tikai projām doties, ar brāļiem spēkiem nemēroties. Tie brāļu gribai pakļāvās un citā vietā apmetās. Pie pils tad uguns likta tika." Kuršu dižciltīgie, "kas bij mieru līguši, tie visi sveiki, veseli ir nonākuši Kuldīgā, kur netraucēti dzīvo tā, kā dzīvot tiem ir ļauts".

## Atsauces

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Velokross

**Velokross**, arī **ciklokross** (), apzīmēts ar **CX**, **CCX** vai **cyclo-X**, ir riteņbraukšanas sporta veids. Sacensības parasti notiek rudenī un ziemā (starptautiskā jeb "Pasaules kausa" sezona ilgst no septembra līdz janvārim). Sacensību distance sastāv no daudziem īsiem apļiem (2,5—3,5 km), trasē iekļaujot asfaltu, meža takas, zālienu, stāvus paugurus un mākslīgus šķēršļus, kuru pārvarēšanai braucējam ātri jānokāpj no velosipēda, jāpārvar šķērsli, nesot velosipēdu, un atkal jāuzsēžas uz velosipēda. Pieaugušo kategorijā sacensības parasti ir no 30 minūtēm līdz stundai, distancei mainoties līdz ar trases stāvokli. Sporta veids ir populārs tradicionālās šosejas riteņbraukšanas valstīs, kā Beļģija (īpaši Flandrija), Francija un Nīderlande.

Velokrosam ir vairākas redzamas līdzības ar kalnu riteņbraukšanu, apvidus riteņbraukšanu un kritēriju sacensībām. Daļa no labākajiem velokrosa braucējiem piedalās arī citās riteņbraukšanas disciplīnās. Tomēr velokross ir sasniedzis tādu popularitāti, ka daļa braucēju specializējas tikai krosam un nepiedalās cita veida sacensībās. Velokrosa velosipēds ir līdzīgs šosejas velosipēdam: viegls, ar šaurām riepām un izliektiem stūres ragiem. Tomēr tiem ir līdzības arī ar kalnu velosipēdiem kā riepu protektors ar lieliem izvirzījumiem saķerei un disku bremzes (agrāk *cantilever* tipa bremzes), kuras labāk darbojas dubļainos apstākļos. Velosipēdiem jābūt viegliem, jo dalībniekiem tie jānes, lai pieveiktu šķēršļus vai pārāk stāvas nogāzes, lai tajās uzbrauktu. Skats, kad dalībnieki pūlas tikt augšā pa dubļainu nogāzi ar velosipēdiem plecos, ir klasisks sporta veida paraugs, lai arī nebraucamās trases daļas parasti sastāda ļoti mazu daļu no sacensību distances.

Salīdzinot ar citiem velosporta veidiem, taktika ir samērā vienkārša un uzsvars ir uz braucēja izturību un velosipēda pārvaldīšanas prasmēm. Citu dalībnieku aizvējš spēlē daudz mazāku lomu kā šosejas riteņbraukšanā, kur vidējie ātrumi ir daudz augstāki kā krosā.

Velokrosa braucējam sacensību laikā ir atļauts mainīt velosipēdus un saņemt mehāniķu palīdzību. Kamēr dalībnieks ir trasē, viņa tehniskā komanda var ātri nomazgāt, salabot un saeļļot otru velosipēdu. Mehāniķa esamība "pitstopā" ir parasti ir pieejama tikai profesionāliem dalībniekiem, zemāka līmeņa sacensībās šo darbu var veikt dalībnieka ģimenes locekļi vai draugi.

Vairāki panākumiem bagāti šosejas riteņbraucēji savu karjeru sākuši velokrosā — Matjē van der Pūls, Vauts van Ārts, Toms Pidkoks, Zdeņeks Štibars.

## Latvijā
Latvijā ar šīs disciplīnas popularizēšanu nodarbojies bijušais šosejas riteņbraucējs Arvis Piziks, rīkojot savā vārdā nosauktas sacensības.

## Atsauces

## Ārējās saites
Soudal–Quick-Step

***Soudal–Quick-Step*** (*UCI komandas kods:* **SOQ**) ir Beļģijas UCI ProTour riteņbraukšanas komanda. Komandas ilggadējs sponsors *Quick Step* ir lamināta grīdas segumu ražotājs.

Komanda tika izveidota 2003. gadā kā **Quick Step-Davitamon**, apvienojot darbiniekus un sportistus no *[[Domo-Farm Frites]]* un *[[Mapei (riteņbraukšanas komanda)|Mapei-Quick Step]]*, kura pēc deviņu gadu pastāvēšanas tika likvidēta. 2003. un 2004. gadā komandas pārstāvis Paolo Betīni ieguva UCI pasaules kausu, kā arī uzvarēja 2004, gada Olimpiskajās spēlēs grupas braucienā. 2005. gada UCI ProTour sezonā komandu pārsauca par **Quick Step-Innergetic** un tā uzvarēja vairākās klasiskajās sacensībās: Toms Bonens uzvarēja Flandrijas tūrē un Parīze-Rubē, Filipo Pocato *[[HEW Cyclassics]]* braucienā un Paolo Betīni *[[Züri-Metzgete]]* un *[[Giro di Lombardia]]*. 2005. gada beigās T. Bonens uzvarēja Pasaules čempionātā Madridē grupas braucienā un Maikls Rodžerss uzvarēja individuālajā braucienā.

2006. gadā Bonens saglabāja Flandrijas tūres uzvarētāja titulu un *[[Tour de France]]* laikā 4 posmus bija līdera lomā, F. Pozcato uzvarēja Milāna – Sanremo braucienā. Paolo Betīni uzvarēja Pasaules čempionātā Zalcburgā un saglabāja *[[Giro di Lombardia]]* titulu. 2007. gadā Bonens uzvarēja *Tour de France* sprinteru kategorijā, uzvarot divos posmos. Betīni aizstāvēja savu pasaules čempiona titulu Štutgartē. 2008. gadā Gerts Stēgmanss uzvarēja *Tour de France* pēdējā posmā Elizejas laukos. Pēc Pasaules čempionāta Varēzē karjeru beidza Paolo Betīni. 2008. un 2009. gadā Steins Devolders uzvarēja Flandrijas tūrē un Toms Bonens Parīze – Rubē.

## 2021. gada sezona
### Komandas sastāvs

### Uzvaras

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* 
*
Kuršu uzbrukumi Klaipēdai (1263)

[250px|thumb|[Livonijas konfederācijas karte 13. gadsimta vidū. Krētenes un Impiltes kuršu karaspēks uzbruka savrupi uzceltajam Livonijas ordeņa cietoksnim Klaipēdā (*Memel*)]]

**Kuršu uzbrukumi Klaipēdai 1263. gadā** notika kuršu sacelšanās laikā, aptuveni vienā laikā ar Livonijas ordeņa Kursas karagājienu (1263). Galvenie uzbrucēji bija 
Krētenes un Impiltes karavīri.

## Atskaņu hronikas vēstījums
Mēmeles pils (*Mimele*, tagadējā Klaipēda) kuršu sacelšanās laikā bija izolēta no sauszemes un visa apgāde notika pa jūru. Kurši atkārtoti uzbruka no netālu esošās Krētenes pils (*Kretênen, Kretêne*), kuras pilsnovads Megavas zemē (, ) minēts 1253. gada Kursas zemju dalīšanā.
 
Mēmeles komturs ar lielu ordeņa brāļu pulku devās uzbrukumā pilij, kuras aizstāvji atstāja pils nocietinājumus un devās pretī uzbrucējiem. Ordeņa bruņinieki tika sakauti un atgriezās Klaipēdā, vairāki no viņiem krita, bet Memeles komturs tika sagūstīts un sadedzināts uz sārta.
 
Tad ordenis rīkoja vēl vienu uzbrukumu Krētenes kuršiem, kurā "apkāva tos it patiesi ar sievām, bērniem ar turklāt - tā tikās viņiem atmaksāt par to, ko iepriekš saimnieki no viņiem bija ņēmuši. Bet pils līdz pašiem pamatiem, līdz zemei nodega caur tiem."

Klaipēdu aplenca arī Impiltes (*Ampille*) kuršu karapulki, kas cīnījās tik prasmīgi, ka "ja brāļiem nelīdzētu Dievs, tie nespētu tur turēties". Impiltes kuršu karaspēks siroja arī Skalavas (*Schalowe*) zemē Nemunas pietekas Jūras baseinā, kur tie "lietuviešiem brašiem ar cirtieniem jo ašiem tā dažu pulku sakapāja, ka mājās par tiem noraudāja".
Zināms, ka Impiltes pilsnovads () atradās kuršu Duvzares zemes daļā, kas pēc 1253. gada Kursas dalīšanas bija piedalīta Kurzemes bīskapijai, bet pēc sacelšanās sākuma bija atguvis neatkarību.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Ignacijs Lukasevičs

**Jans Juzefs Ingnacijs Lukasevičs** (; dzimis , miris ) bija Galīcijas poļu uzņēmējs un izgudrotājs. Viens no naftas rūpniecības pamatlicējiem. Viens no pirmajiem pasaulē 1856. gadā uzbūvēja naftas pārstrādes rūpnīcu. Uzlaboja petrolejas ieguves tehnoloģiju. Izgudroja petrolejas lampu. Viens no sava laika lielākajiem mecenātiem.

Dzimis poļu inteliģences ģimenē. Skolā gāja Žešovā. Vēlāk sāka strādāt aptiekā Laņcutā. 1840. gadā atgriezās Žešovā, kur tāpat strādāja aptiekā. 1845. gadā iesaistījās pagrīdes poļu organizācijā. 1846. gada februārī arestēts, ieslodzīts Ļvivā. 1847. gada decembrī atbrīvots pierādījumu trūkuma dēļ. Vēlāk strādāja aptiekā Ļvivā, studēja Krakovas un Vīnes universitātēs. 1853. gadā Lukasevičs pirmais pasaulē spēja iegūt petroleju no naftas (1846. gadā kanādietim Abrahamam Gesneram tas izdevās no oglēm). 1853. gada 31. jūlijā Lukasevičs izgatavoja petrolejas lampu operāciju veikšanai vietējā slimnīcā. Šo datumu var uzskatīt par mūsdienu naftas rūpniecības sākumpunktu.

1854. gada sākumā Lukasevičs pārcēlās uz Gorlici, un kopā ar vietējiem uzņēmējiem un zemes īpašniekiem izveidoja daudzus uzņēmumus. 1854. gadā pie Krosno izveidoja pasaulē pirmo naftas ieguves urbumu. 1856. gadā Lukasevičs pie Jaslo uzcēla pasaulē pirmo naftas pārstrādes rūpnīcu. Lukasevičš atklāti sponsorēja 1863. - 1865. gada Janvāra sacelšanos Krievijā. Miris 1882. gadā.

## Ārējās saites
Veličkas apriņķis

**Veličkas apriņķis** () ir apriņķis Polijā, Mazpolijas vojevodistē. Apriņķis robežojas ar Mazpolijas vojevodistes Bohņas, Misleņices un Krakovas apriņķiem, kā arī Krakovu.

## Apskates objekti
*Ņepolomices pils (*Zamek Królewski w Niepołomicach*)
*Veličkas sāls raktuves (*Kopalnia soli Wieliczka*)
*Župas pils (*Zamek Żupny*)

## Galerija

Zamek-niepolomice.jpg|Ņepolomices pils
Wieliczka-kinga.jpg|Veličkas sāls raktuves
Wieliczka,_věž_a_zeď.JPG|Župas pils


## Ārējās saites
*Ņepolomices pils
*Veličkas sāls raktuves
*Krakovas župu muzejs
Ņepolomice

**Ņepolomice** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Mazpolijas vojevodistē uz austrumiem no Krakovas pie Vislas upes Ņepolomices gāršas (vēsturiski karaļa medību teritorija) malā. Pilsētā atrodas 14. gadsimtā Kazimira Lielā celta medību pils. 1583. gadā Ņepolomices pilī Džons Dī tikās ar Polijas karali Stefanu Batoriju.
Kauja pie Griezes (1264)

[250px|thumb|[Livonijas Konfederācijas karte 13. gadsimta vidū. Livonijas ordeņa karaspēks devās karagājienā uz dienvidiem no Kuldīgas (*Goldingen*)]]
**1264. gada kauja pie Griezes** notika kuršu sacelšanās apspiešanai rīkotā jātnieku karaspēka karagājiena laikā, kas notika vienlaicīgi ar karagājienu uz Zemgali, kurā tie cieta smagu sakāvi. Kauja notika pie Griezes pils (*Gresen*) Varduvas upes labajā krastā pie tās ietekas Ventā, netālu no tagadējās Latvijas - Lietuvas robežas. 
Karagājiena iemesls bija Vaišelgas solījums atjaunot savienību ar Livonijas ordeni, ja viņam palīdzēs uzvarēt viņa tēva Mindauga slepkavības organizētāju žemaišu valdnieku Tranaiti, kas 1263. gada 12. septembrī apvērsuma rezultātā bija pārņēmis varu Lietuvā.
 
## Atskaņu hronikas vēstījums
Pēc tam, kad Livonijas ordeņa mestrs no Vaišelgas sūtņiem saņēma ziņu, ka kurši no Griezes pils gatavojas uzbrukt Kuldīgai, viņš sapulcināja karaspēku, kurā bija 550 jātnieku no dažādām viņam pakļautajām komturejām. Pa Kursas kara ceļu gar jūrmalu viņš jātnieku karaspēku nosūtīja uz Kuldīgu, kur tiem piebiedrojās tajā esošā konventa bruņinieki kopā ar karakalpiem un lojālajiem kuršu karavīriem.

Kuršu pavadoņi karaspēku cauri brikšņiem veda uz Griezes pili, kas atradās tajā Cekļa zemes daļā, kas pēc 1253. gada kuršu zemju dalīšanas atradās Kurzemes bīskapa domkapitula daļā un kopš sacelšanās sākuma bija atguvusi neatkarību.
Kad iebrucēji rīta agrumā pietuvojās Griezes pilij, kuras karavīri, neko nenojaušot, gatavojās karagājienam uz Kuldīgu. 
Krustneši ielauzās pilī un nogalināja daudzus tās aizstāvjus. Iebrucēji savāca laupījumu un aizdedzināja pili. "Tie vīrus, sievas, kalpones un visvisādas pekeles, un zirgus, teļus, liellopus sev līdzi veda vērtīgus."

## Atsauces

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari