open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kurgāns

[thumb|250px|4. gadsimta p.m.ē. [sarmati|sarmatu kurgāns Dienvidurālos]]
**Kurgāns** ir antropogēna reljefa forma — zemes vai akmeņu uzbērums virs viena vai vairākiem apbedījumiem. Šis apbedīšanas veids bija raksturīgs dažādām tautām un kultūrām no neolīta līdz pat viduslaikiem, galvenokārt Eirāzijas stepju zonā.

## Etimoloģija
Termins "kurgāns" latviešu valodā, tāpat kā daudzās citās Eiropas valodās, ienācis ar krievu valodas *курган* starpniecību. Krievu valodā tas savukārt aizgūts no tjurku valodām (piemēram,  vai ), kur tas sākotnēji apzīmēja 'cietoksni', 'pauguru' vai 'uzbērumu'.

Vārda sakne saistāma ar tjurku darbības vārdu *kurmak* ('uzstādīt', 'uzbūvēt'). Senkrievu valodas rakstiskajos avotos šis vārds sastopams kopš 13. gadsimta, sākotnēji apzīmējot robežstabus vai nocietinātas vietas, bet vēlāk nostiprinājies kā apzīmējums tieši senajiem apbedījumu uzkalniem.

## Uzbūve un funkcijas
Kurgāni parasti ir koniskas vai puslodes formas uzbērumi, kuru augstums var variēt no dažiem desmitiem centimetru līdz pat 20 metriem. To iekšpusē atrodas viena vai vairākas apbedījumu kameras, kas veidotas no koka vai akmens. Kurgānos bieži tika guldīti cilts virsaiši vai karavīri kopā ar krāšņām kapa piedevām — ieročiem, rotaslietām, zirgu piederumiem un upurdzīvniekiem.

## Izplatība
Visplašāk kurgāni ir sastopami Austrumeiropas un Vidusāzijas stepēs, kur tos veidojušas tādas tautas kā skiti, sarmāti, huņņi un kumāni. 
* Bedru kultūra: viena no senākajām kultūrām (3. tūkst. p.m.ē.), kas sāka veidot kurgānus Dienvidkrievijas un Ukrainas stepēs.
* Skitu kurgāni: pazīstami ar īpaši bagātīgiem zelta izstrādājumiem (piemēram, Pazirika vai Soloha).

Līdzīgas struktūras citviet pasaulē sauc par tumulusiem (Rietumeiropā) vai uzkalniņkapiem (Latvijā).

## Kurgānu hipotēze
Arheoloģijā un valodniecībā ir pazīstama tā sauktā "Kurgānu hipotēze", ko 1956. gadā izvirzīja Marija Gimbutiene. Tā saista kurgānu kultūras izplatību ar indoeiropiešu valodu izcelšanos un to nesēju migrāciju no Pontas-Kaspijas stepēm uz Eiropu un Āziju.

## Skatīt arī
* Dolmens
* Kērnijs
* Kromlehs
* Megalīts
* Nekropole
* "Draudzības kurgāns"

## Atsauces

## Ārējās saites

* Encyclopedia Britannica raksts (angliski)
Tezero

**Tezero** () ir ciems un komūna Itālijas ziemeļos, Trentīno-Alto Adidžes reģionā, Trento provincē. Tas atrodas Valdifjemmes ielejā un ir nozīmīgs kultūras un sporta centrs Dolomītalpu reģionā.

## Vēsture
Pirmās ziņas par Tezero kā apdzīvotu vietu atrodamas dokumentos no 12. gadsimta. Pilsēta ir pazīstama ar savām amatniecības tradīcijām, īpaši kokapstrādi un mūzikas instrumentu (ērģeļu un klavieru rezonanses dēļu) izgatavošanu. Vēsturiski Tezero ir bijusi viena no *Magnifica Comunità di Fiemme* (Fjemmes ielejas kopienas) galvenajām apdzīvotajām vietām.

Pilsēta smagi cieta 1985. gada jūlijā Valdistavas dambja pārrāvuma katastrofā, kas ir viena no lielākajām industriālajām traģēdijām Itālijas vēsturē, prasot 268 cilvēku dzīvības.

## Sports
Tezero ir starptautiski pazīstams distanču slēpošanas centrs. Pilsēta bija izvēlēta par vienu no norises vietām 2026. gada ziemas olimpiskajām spēlēm, šeit notika sacensības distanču slēpošanā un ziemeļu divcīņā. Olimpisko spēļu laikā sacensības norisinājās Fabio Kanala slēpošanas un biatlona stadionā () — tajā vairākkārt notikuši pasaules čempionāti slēpošanā, un tas ir regulāra *[[Tour de Ski]]* posmu norises vieta.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā tīmeklja vietne (itāliski)
* Val di Fiemme tūrisma portāls (angliski)
Ro (Itālija)

**Ro** () ir pilsēta un komūna Itālijas ziemeļos, Lombardijas reģiona Milānas metropolē. Tā atrodas aptuveni 14 km uz ziemeļrietumiem no Milānas centra un ir nozīmīgs rūpniecības un izstāžu centrs.

## Vēsture
Ro ir viena no senākajām apdzīvotajām vietām Lombardijā; tās pirmsākumi meklējami romiešu laikos (tās nosaukums, iespējams, cēlies no latīņu *Vicus Raudus*. Viduslaikos pilsēta bija nozīmīgs lauksaimniecības centrs, taču 19. un 20. gadsimtā tā piedzīvoja strauju industrializāciju, pateicoties tās atrašanās vietai pie svarīgiem dzelzceļa un autoceļu mezgliem.

Mūsdienās pilsēta ir visā pasaulē pazīstama kā jaunā Milānas izstāžu kompleksa *[[Fiera Milano]]* mājvieta; tā tika atklāts 2005. gadā un ir viens no lielākajiem izstāžu centriem Eiropā. 2015. gadā Ro teritorijā norisinājās pasaules izstāde *[[Expo 2015]]*.

## Sports
Ro bija nozīmīga loma 2026. gada ziemas olimpisko spēļu infrastruktūrā. Lai gan pilsēta neatrodas kalnos, tās teritorijā esošais izstāžu komplekss tika pielāgots olimpisko sacensību vajadzībām. Olimpisko spēļu laikā sacensības norisinājās Milānas Ro izstāžu centrā (*Fiera Milano Rho*) — šeit tika izveidota pagaidu arēna ātrslidošanas sacensībām, jo sākotnēji plānotā norises vieta Baselgā di Pinē netika apstiprināta. Komplekss kalpoja arī kā Starptautiskais apraides centrs un Spēļu galvenais preses centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā tīmeklja vietne (itāliski)
* Milānas tūrisma portāls  (angliski)
Uzkalniņkapi

[thumb|250px|Karaliskie apbedījumi pie [Upsalas Zviedrijā]]
**Uzkalniņkapi** ir arheoloģisku pieminekļu veids — virszemes apbedījumu vietas, kurām raksturīgs mākslīgi izveidots zemes vai akmeņu uzbērums virs kapa vietas. Latvijas teritorijā šis apbedīšanas veids bija izplatīts no bronzas laikmeta līdz pat vēlajam dzelzs laikmetam.

## Raksturojums
Uzkalniņkapi parasti ir apaļi vai ovāli uzbērumi, kuru diametrs var sasniegt 10–15 metrus, bet augstums — no pusmetra līdz vairākiem metriem. Atkarībā no kultūras un perioda, uzkalniņkapu iekšējā struktūra var būt dažāda:
* Akmeņu krāvumi — raksturīgi bronzas laikmeta un agrā dzelzs laikmeta ziemeļdaļai (t.s. "tarakānu" jeb akmeņu krāvuma uzkalniņi).
* Zemes uzbērumi — biežāk sastopami vēlākajos periodos.

Uzkalniņos var atrasties gan skeletkapi, gan ugunskapi (kremācijas rezultātā). Bieži vien vienā uzkalniņā ir veikti vairāki apbedījumi — gan centrālais (sākotnējais), gan vēlāki ierīkotie apbedījumi nogāzēs.

## Reģionālās īpatnības Latvijā
Latvijas teritorijā uzkalniņkapi ir nevienmērīgi izplatīti:
* Ziemeļlatvijā un Kurzemē: Agrākie uzkalniņi bieži veidoti no akmeņiem, kas saistāmi ar somugru ciltīm.
* Austrumlatvijā: Plaši pazīstami ir latgaļu uzkalniņkapi (6.—12. gadsimts), kas koncentrēti lielos kapulaukos.
* Sēlijā: Sēļu uzkalniņkapiem raksturīgi akmeņu riņķi uzbēruma pamatnē.

## Salīdzinājums ar citiem terminiem
Zinātniskajā literatūrā Austrumeiropas stepju zonā esošās līdzīgās struktūras sauc par kurgāniem, savukārt Rietumeiropā lieto terminu tumuluss. Latvijas arheoloģijā terminu "kurgāns" parasti attiecina uz lielākiem, stepju tautām (skiti, sarmāti, huņņi) raksturīgiem uzbērumiem, bet "uzkalniņkapi" — uz vietējām Baltijas kultūrām.

## Skatīt arī
* Dolmens
* Kērnijs
* Megalīts
* Nekropole

## Atsauces

## Ārējās saites
Kārlis Illigers

**Johans Kārlis Vilhelms Illigers** (; dzimis 1775. gada 19. novembrī, miris 1813. gada 10. maijā) bija vācu zoologs un entomologs. Viņš bija Berlīnes Zooloģijas muzeja (mūsdienās — Berlīnes Dabaszinātņu muzejs) pirmais direktors kopš tā dibināšanas 1810. gadā.

## Biogrāfija
Dzimis Braunšveigā. Studējis dabaszinātnes pie Johana Kristiāna Fabrīcija. No 1810. gada darbojies Berlīnē, kur kļuvis par profesoru un vadījis jaundibināto Zooloģijas muzeju, kura pamatā bija viņa paša un grāfa fon Hofmanzega kolekcijas.

## Zinātniskais darbs
Illigera nozīmīgākais ieguldījums ir bioloģiskās klasifikācijas pilnveidošana. 1811. gadā savā darbā *Prodromus systematis mammalium et avium* viņš pirmo reizi ieviesa dzimtas (*familia*) jēdzienu kā starpposmu starp kārtu un ģinti. Viņš veicis nozīmīgus pētījumus entomoloģijā, īpaši pētot vaboles, un no 1802. līdz 1807. gadam rediģējis žurnālu *Magazin für Insektenkunde*.

Taksonomijā viņa aprakstītās sugas un grupas tiek apzīmētas ar autorvārdu **Illiger**. Viņa vārdā nosaukta putnu suga Illigera ara (*Primolius maracana*).

## Galvenie darbi
* *Versuch einer systematischen vollständigen Terminologie für das Thierreich und Pflanzenreich* (1800)
* *Magazin für Insektenkunde* (1802–1807)
* *Prodromus systematis mammalium et avium* (1811)

## Skatīt arī
* Taksonomija

## Atsauces

## Ārējās saites

* Illigera biogrāfija (vāciski)
Ķīļveida perlamutrene

**Ķīļveida perlamutrene** () ir dižgliemeņu dzimtas suga, kas plaši izplatīta Eiropas saldūdens baseinos. Šo sugu zviedru malakologs Lorenss Filipsons aprakstīja 1788. gadā Andersa Retciusa grāmatā "*Dissertatio historico-naturalis sistens nova testaceorum genera*". Sugas nosaukums "*tumidus*" latīniski nozīmē "uzpūstā" gliemene.

## Apraksts
Čaula ir ovāli olveidīga ar ķīļveidīgi nosmailinātu aizmugurējo malu un var sasniegt 90 mm garumu un ap 40 mm augstumu. Čaulas augšējā un apakšējā mala nav paralēlas viena otrai. Čaulas forma un sieniņu biezums var variēt samērā lielās robežās. Čaulas labais vāks ir ar vienu platu kardinālo zobu un vienu plākšņveida sānzobu. Kreisās puses vāks ir ar diviem kardinālajiem zobiem un diviem plākšņveida sānzobiem. Parasti kriesās puses vāka iekšējais priekšējais zobs ir izvirzīts nedaudz vairāk, nekā tam priekšā esošais ārējais zobs. Priekšējā iekšējā muskuļa nospiedumam ir pusmēness vai neres forma. Čaulas ārējā virsma ir zaļganbrūna līdz melnai, jaunām gliemenēm gaiši zaļganbrūna. Uz virsmas ir skaidri izsekojami koncentriski augšanas gredzeni. Ezeros čaulu ārējā virsma bieži vien ir ar dēdējumu.
[thumb|280px|Ķīļveida perlamutreņu [izplatības areāls Eiropā]]

## Izplatība
Ķīļveida perlamutrenes dzīvo lēni tekošos vai stāvošos ūdeņos. Tās ir izplatītas Eiropas lielākajā daļā, izņemot galējos dienvidu un ziemeļu apgabalus. Latvijā ķīļveida perlamutrenes ir izplatītas samērā bieži visā valsts teritorijā, galvenokārt upēs, ezeros un dīķos, smilšainā, ne pārāk dūņainā gruntī.

## Sistemātika
Ķīļveida perlamutrenēm ir zināmas trīs pasugas:
* *Unio tumidus tumidus* (visplakanākā no visām)
* *Unio tumidus longirostris* (mēreni plata)
* *Unio tumidus conus* (visplatākā)

## Atsauces

## Ārējās saites
Māja ceļa malā

**"Māja ceļa malā"** () ir 2024. gada ASV asa sižeta filma, kas ir 1989. gada filmas *[[Road House (1989. gada filma)|Road House]]* jauns ekranizējums un kopumā franšīzes trešā filma. Filmas režisors ir Dags Laimens, scenārija autori ir Entonijs Bagaroci un Čārlzs Mondrijs. Galvenajā lomā ir Džeiks Jillenhols, kurš atveido bijušo UFC cīkstoni, kurš sāk strādāt par ārā metēju kādā Floridakīzas ceļmalas krogā. Filmas producents ir Džoels Silvers, un otrā plāna lomas atveido Daniela Melšiora, Billijs Magnusens, Džesika Viljamsa, Žuakīns di Almeida, Dž. D. Pardo, Ostins Pousts un Konors Makgregors.

Filmas "Māja ceļa malā" pirmizrāde notika 2024. gada 8. martā festivāla *[[South by Southwest]]* atklāšanas vakarā, un *[[Amazon MGM Studios]]* to izlaida *[[Amazon Prime Video|Prime Video]]* platformā 2024. gada 21. martā. Tā saņēma dažādas kritiķu atsauksmes. Filmas turpinājums ir izstrādes procesā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džordžs Ņūbolds Lorenss

**Džordžs Ņūbolds Lorenss** (; dzimis 1806. gada 20. oktobrī, miris 1895. gada 17. janvārī) bija amerikāņu uzņēmējs un amatieris ornitologs. Viņš bija viens no nozīmīgākajiem 19. gadsimta Ziemeļamerikas ornitologiem, kurš īpaši pievērsās Centrālamerikas un Dienvidamerikas putnu izpētei.

## Biogrāfija
Dzimis un miris Ņujorkā. Lielāko mūža daļu nodarbojies ar tirdzniecību, kas viņam nodrošināja līdzekļus privātās putnu kolekcijas veidošanai. Viņa savāktā kolekcija, kurā bija aptuveni 8000 eksemplāru, pēc viņa nāves nonāca Amerikas Dabas vēstures muzejā.

## Zinātniskais darbs
Lorenss cieši sadarbojās ar citiem tā laika dabaszinātniekiem, īpaši ar Spenseru Fullertonu Bērdu un Džonu Kasinu. 1858. gadā viņi kopā publicēja nozīmīgu darbu *Birds of North America*. Lorenss savas dzīves laikā zinātniski aprakstīja vairāk nekā 300 jaunu putnu sugu.

Taksonomijā viņa aprakstītās sugas tiek apzīmētas ar autorvārdu **Lawrence**. Vairākas putnu sugas ir nosauktas viņa vārdā, piemēram, Lorensa ķivulis (*Spinus lawrencei*).

## Galvenie darbi
* *Birds of North America* (1858; kopā ar S. F. Bērdu un Dž. Kasinu)
* *Catalogue of the Birds of Antigua, Barbuda, Guadeloupe, Dominica, Martinique, St. Vincent and Grenada* (1878—1879)

## Atsauces

## Ārējās saites

* In Memoriam: George Newbold Lawrence (angliski)
Tvaika turbīna

250px|thumb|Mūsdienu spēkstacijas tvaika turbīnas rotors
**Tvaika turbīna** ir nepārtrauktas darbības siltumdzinējs, kurā augstspiediena tvaika potenciālā enerģija tiek pārvērsta kinētiskajā enerģijā, kas savukārt griež turbīnas rotoru, radot mehānisko darbu. Tvaika turbīnas ir galvenie dzinēji termoelektrostacijās un atomelektrostacijās, kur tās darbina elektroģeneratorus.

## Darbības princips
Tvaika turbīnas darbība balstās uz tvaika izplešanos, tam ejot caur sprauslām un lāpstiņu kanāliem.
# Potenciālās enerģijas pārvēršana: augsta spiediena un temperatūras tvaiks no tvaika katla nonāk turbīnas sprauslās, kur tā spiediens samazinās, bet ātrums strauji pieaug.
# Mehāniskā darba radīšana: ātrais tvaika strāvojums triecas pret turbīnas rotora lāpstiņām, liekot tām griezties.

Atkarībā no darbības principa izšķir:
* Aktīvās turbīnas: tvaika spiediens samazinās tikai nekustīgajās sprauslās.
* Reaktīvās turbīnas: tvaika spiediens samazinās gan sprauslās, gan kustīgajos lāpstiņu kanālos.

## Uzbūve
Tvaika turbīnas galvenās sastāvdaļas ir:
* Rotors: vārpsta ar nostiprinātiem darba ratiem un lāpstiņām.
* Stators (korpuss): nekustīga daļa, kurā atrodas sprauslas vai virzošās lāpstiņas.
* Gultņi: nodrošina vārpstas rotāciju un fiksāciju.
* Blīvējumi: novērš tvaika noplūdi no korpusa.

## Vēsture
250px|thumb|Pirmais ar tvaika turbīnu darbināmais kuģis ''Turbinia'': ātrākais pasaulē 1894. gadā
Pirmo ierīci, ko var uzskatīt par tvaika turbīnas priekšteci (eolipīlu), m.ē. 1. gadsimtā aprakstīja Aleksandrijas Herons. Tomēr praktiski izmantojamas tvaika turbīnas parādījās 19. gadsimta beigās, pateicoties Čārlza Pārsona (reaktīvā turbīna, 1884) un Gistava de Lavala (aktīvā turbīna, 1889) izgudrojumiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Steam turbine (angliski)
Sundarbani

thumbnail|upright=1.2|Ekoreģiona IM1406 atrašanās vieta. Šis reģions zināms arī kā Sundarbanu mangrovju ekoreģions
**Sundarbani** (, ) ir plaša dabas teritorija Dienvidāzijā, kas aptver pasaulē lielāko mangrovju mežu un izceļas ar unikālu plūdmaiņu ekosistēmu un augstu bioloģisko daudzveidību. Teritorija ir starptautiski nozīmīgs dabas objekts, ko raksturo sarežģīts upju atzaru, kanālu, dūņu lauku un saliņu tīkls, kā arī īpaši pielāgota flora un fauna. Sundarbani atrodas Gangas–Brahmaputras–Meghnas deltā Bengālijas līča piekrastē, un to teritorija ir sadalīta starp Bangladešas dienvidiem un Indijas ziemeļaustrumiem. Delta veidojas, satekot šo lielo upju sistēmām, radot vienu no dinamiskākajām un ekoloģiski sarežģītākajām deltām pasaulē. Regulāri plūdi, paisuma un bēguma cikli un sāļuma svārstības nosaka Sundarbanu dabiskos procesus un ekosistēmu struktūru.

Kā lielākais mangrovju mežs pasaulē, Sundarbani ieņem nozīmīgu vietu globālajā dabas mantojumā. Tas darbojas kā dabisks aizsargs pret piekrastes eroziju un tropiskajiem cikloniem, vienlaikus nodrošinot dzīvotni daudzām apdraudētām sugām, tostarp Bengālijas tīģerim. Mangrovju ekosistēmai ir nozīmīga loma arī klimata regulācijā un vietējo kopienu iztikas nodrošināšanā. Ņemot vērā Sundarbanu izcilo universālo vērtību, teritorijai piešķirts aizsargājamas teritorijas statuss, un nozīmīgas tās daļas ir iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā — Indijas pusē 1987. gadā un Bangladešas pusē 1997. gadā. Sundarbani vienlaikus ietver nacionālos parkus, biosfēras rezervātus un dabas liegumus, uzsverot to nozīmi gan reģionālā, gan globālā mērogā dabas aizsardzībā.

## Ārējās saites
Normena

**Normena** (, ) ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Oklahomas štatā, Klīvlendas apgabala administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Oklahomas centrālajā daļā, aptuveni 30 kilometrus uz dienvidiem no Oklahomasitijas, netālu no Kaneidjanas upes, un ietilpst Oklahomasitijas metropoles reģionā. Saskaņā ar 2020. gada ASV tautas skaitīšanas datiem Normenā dzīvoja  iedzīvotāji, kas to ierindo starp lielākajām pilsētām Oklahomā. Administratīvi Normena ir pilsēta ar attīstītu pašvaldības pārvaldi un daudzveidīgu saimniecības struktūru, kurā nozīmīgu lomu ieņem izglītība, pētniecība, pakalpojumu nozare un tehnoloģijas. Pēdējās desmitgadēs Normena bijusi arī viena no straujāk augošajām pilsētām štatā.

Normena ir īpaši nozīmīga kā universitātes pilsēta, jo tajā atrodas Oklahomas Universitāte, kas dibināta 1890. gadā. Šī augstākās izglītības iestāde būtiski ietekmē pilsētas demogrāfiju, kultūras dzīvi un ekonomisko attīstību, nostiprinot Normenas lomu kā nozīmīgam akadēmiskajam, zinātniskajam un sporta centram Oklahomā un plašākā ASV vidienes reģionā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Benina olimpiskajās spēlēs

**[[Benina]] [[Olimpiskās spēles|olimpiskajās spēlēs]]** piedalās kopš 1980. gada vasaras olimpiskajām spēlēm. Ar iepriekšējo nosaukumu Dahomejas Republika valsts piedalījās arī 1972. gada vasaras spēlēs. Neskatoties uz dalību divpadsmit dažādās olimpiskajās spēlēs, Benina nekad nav ieguvusi olimpisko medaļu. Beninas sportisti pirmo reizi ziemas olimpiskajās spēlēs piedalīsies 2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
## Dalības

## Medaļu tabulas
*Skatīt arī: [[Olimpisko medaļu skaits pēc valsts]]*

### Medaļas vasaras olimpiskajās spēlēs

## Ārējās saites
* 
* 
*
Jans Olševskis

**Jans Ferdinands Olševskis** ( – ) bija poļu jurists un konservatīvs politiķis. Olševskis bija Polijas premjerministrs piecus mēnešus no 1991. gada decembra līdz 1992. gada jūnija sākumam un vēlāk kļuva par vadošo personu nacionāli konservatīvajā Polijas atjaunošanas kustībā. Olševska vadības periods bija otrais īsākais Trešās republikas vēsturē.

## Ārējās saites
Franjo fon Almens

**Franjo fon Almens** (; dzimis ) ir šveiciešu kalnu slēpotājs, kas specializējas nobraucienā un supergigantā,  čempions nobraucienā, supergigantā un komandu kombinācijā, kā arī 2025. gada pasaules čempions nobraucienā un komandu kombinācijā.

## Karjera
FIS sacensībās sāka piedalīties 2017. gadā. Eiropas kausā pirmo reizi startēja 2021. gada janvārī. 2022. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja trīs sudraba medaļas: nobraucienā, supergigantā un kombinācijā. Pasaules kausā debitēja  Espenā. 2024. gada 28. janvārī izcīnīja savu pirmo pjedestālu, ieņemot 3. vietu supergigantā Garmišā-Partenkirhenē. 

 viņš izcīnīja savu pirmo Pasaules kausa uzvaru supergigantā Vengenē. Pirmo reizi Pasaules kausa posmā nobraucienā fon Almens uzvarēja tā paša gada 22. februārī Kransmontānā.

2025. gada Pasaules čempionātā Zālbahā viņš izcīnīja divas zelta medaļas: nobraucienā un komandu kombinācijā, kur startēja kopā ar Loiku Meijāru. 2024.—2025. gada Pasaules kausa sezonas kopvērtējumā ieņēma 4. vietu, bet nobrauciena ieskaitē bija otrais, piekāpjoties tikai Marko Odermatam. 

Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2026. gadā izcīnīja trīs zelta medaļas: nobraucienā, supergigantā un komandu kombinācijā kopā ar Tangī Nefu.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

## Atsauces

## Ārējās saites
Dominiks Pariss

**Dominiks Pariss** (; dzimis ) ir Itālijas kalnu slēpotājs, kas specializējas nobraucienā un supergigantā, 2019. gada pasaules čempions supergigantā,  bronzas medaļas ieguvējs nobraucienā.

## Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja 2008. gada decembrī. Ziemas olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās . gadā Vankūverā, kur startēja tikai kombinācijā un ieņēma 13. vietu. Savā debijas Pasaules čempionātā 2011. gadā Garmišā-Partenkirhenē nobraucienā ieņēma 20. vietu, bet kombinācijā nefinišēja. Pirmo uzvaru Pasaules kausa posmā izcīnīja  Bormio *Pista Stelvio* nobraucienā, uzrādot vienādu laiku ar Hannesu Reiheltu.

2013. gada Pasaules čempionātā Šladmingā, Austrijā, Pariss ieguva sudraba medaļu nobraucienā, par 0,46 sekundēm atpaliekot no zelta medaļas ieguvēja Aksela Lunda Svindāla. Pirmo uzvaru supergigantā izcīnīja 2015. gada janvārī Kicbīlē.

2019. gada Pasaules čempionātā Orē, Zviedrijā, kļuva par pasaules čempionu supergigantā. 2018.—2019. gada sezonā uzvarēja supergiganta kopvērtējumā un izcīnīja mazo kristāla globusu.

2021. gada decembrī sesto reizi karjerā uzvarēja nobraucienā Bormio. Līdz ar to Pariss kļuva par kalnu slēpotāju vīriešiem, kas izcīnījis visvairāk uzvaras Pasaules kausa sacensībās nobraucienā vienā norises vietā. , uzvarot supergigantā Kvitfjellā, Norvēģijā, izcīnīja savu 50. goda pjedestālu karjerā Pasaules kausa posmos.

 Pariss izcīnīja savu pirmo olimpsko medaļu — bronzu nobraucienā.

## Rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

## Atsauces

## Ārējās saites
Čaka dzīve

**"Čaka dzīve"** () ir 2024. gada ASV fantāzijas drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Maiks Flenegens. Filmā galvenās lomas atveido Toms Hidlstons, Čūetels Edžiofors, Kārena Gilana, Mija Sara, Karls Lamblijs, Bendžamins Padžeks, Džeikobs Tramblejs un Marks Hemils. Filma balstīta uz Stīvena Kinga 2020. gada tāda paša nosaukuma noveli.

Filma stāsta par parasta cilvēka Čārlza Kranca (Hidlstons) dzīvi. Filma sadalīta trīs daļās un pasniegta apgrieztā secībā, sākot no viņa nāves līdz pat bērnībai.

Filmas "Čaka dzīve" pirmizrāde notika  Toronto Starptautiskajā kinofestivālā. Latvijā filmas pirmizrāde notika . Filma nopelnīja vairāk nekā 19 miljonus ASV dolāru un saņēma pozitīvu kritiķu novērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
The Times of India

***The Times of India*** ir angļu valodā iznākošs dienas laikraksts Indijā. Tas ir trešais lielākais laikraksts Indijā pēc metiena un visvairāk pārdotais angļu valodas dienas laikraksts pasaulē kopš 19. gadsimta vidus.

## Vēsture
Laikraksts tika dibināts 1838. gada 3. novembrī kā *The Bombay Times and Journal of Commerce*, lai kalpotu Britu Rietumindijas iedzīvotājiem. Sākotnēji tas iznāca divas reizes nedēļā — trešdienās un sestdienās. 1850. gadā laikraksts sāka iznākt katru dienu, bet savu pašreizējo nosaukumu ieguva 1861. gadā.

## Īpašnieki
Kopš 1948. gada, kad Indija ieguva neatkarību, laikraksta īpašnieks ir uzņēmums *Bennett, Coleman & Co. Ltd.*, kas pieder Sahu Džaina ģimenei. Uzņēmums ir pazīstams arī kā *The Times Group*, un tas ir lielākais mediju konglomerāts Indijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Laikraksta tīmekļa vietne (angliski)
Džūdita Batlere

**Džūdita Batlere** (; dzimusi ) ir amerikāņu filozofe un sociālā un kultūras teorētiķe, viena no ietekmīgākajām mūsdienu feminisma un kvīru teorijas autorēm. Plašu starptautisku atpazīstamību viņa ieguva ar grāmatu *Gender Trouble: Feminism and the Subversion of Identity* (1990), kurā izstrādāta dzimtes performativitātes koncepcija; tajā dzimte tiek analizēta kā sociāli un diskursīvi īstenots process, kas veidojas caur atkārtotām praksēm un normām, nevis kā iepriekš dota, nemainīga identitāte. Batleres pētnieciskie virzieni aptver dzimtes un seksualitātes teoriju, subjekta veidošanos un normativitāti, kā arī politikas filozofijas un ētikas jautājumus, tostarp ievainojamību, vardarbību un atbildību. Viņas idejas ir plaši ietekmējušas humanitārās un sociālās zinātnes — filozofiju, socioloģiju, kultūras un literatūras studijas, antropoloģiju un politikas teoriju. Akadēmiskajā darbībā Batlere ilgstoši bijusi saistīta ar Kalifornijas Universitāti Bērkli.

## Ārējās saites
2026. gada ziemas olimpisko spēļu medaļu tabula

Šajā sarakstā apkopota informācija par **medaļu kopvērtējumu **.

## Medaļu kopvērtējums


## Ārējās saites
* Medaļu kopvērtējums
Mandeles (anatomija)

**Mandeles** () ir limfātisko audu sakopojumi mutes dobuma un rīkles gļotādā, kas veido nozīmīgu organisma imūnsistēmas daļu. Tās pieder pie gļotādām piesaistītās limfātiskās sistēmas un darbojas kā lokāla imūnās aizsardzības struktūra elpošanas un gremošanas trakta sākumposmā, kur organisms pirmo reizi nonāk saskarē ar ieelpotajiem vai uzņemtajiem mikroorganismiem. Anatomiski mandeles izvietotas rīkles gredzenā, kas sastāv no vairākiem limfātisko audu veidojumiem. Pie mandelēm pieder 
* aukslēju mandeles, kuras atrodas rīkles sānos starp aukslēju lokiem un ikdienas valodā visbiežāk tiek saprastas ar jēdzienu “mandeles”;
* aizdegunes (rīkles) mandele jeb adenoīdi;
* mēles mandele mēles saknes apvidū;
* dzirdes kanāla mandeles un sīkākas limfātisko audu kopas.
Šāds izvietojums nodrošina nepārtrauktu imūno uzraudzību deguna un mutes ieejas zonā.

Funkcionāli mandeles piedalās antigēnu uztveršanā, limfocītu aktivācijā un antivielu veidošanā, veicinot lokālās gļotādu imunitātes attīstību. Tās ir īpaši nozīmīgas bērnībā, kad imūnsistēma vēl nobriest un apgūst mikroorganismu atpazīšanu, taču to aizsargfunkcija saglabājas arī vēlākā dzīves posmā. Vienlaikus noteiktos gadījumos mandeles var kļūt par atkārtotu vai hronisku infekciju perēkli, piemēram, angīnas gadījumā, tomēr kopumā tās ieņem būtisku vietu cilvēka organisma aizsardzības sistēmā.

## Ārējās saites
Loidminstera

**Loidminstera** () ir pilsēta Kanādā, kura atrodas uz Albertas un Saskačevanas provinču robežas. Atšķirībā no vairuma pilsētu, kas tiek sadalītas ar augstāka līmeņa (provinču) administratīvajām robežām, Loidminstera tiek pārvaldīta kā viena pašvaldība abās provincēs ar vienotu pilsētas pārvaldi.

## Vēsture
Pilsētu 1903. gadā dibināja Bāra kolonisti — britu ieceļotāju grupa, kas tika nosaukta tās sākotnējā vadītāja Aizeka Bāra (*Isaac Barr*) vārdā. Pēc iekšējām domstarpībām vadību pārņēma anglikāņu mācītājs Džordžs Loids (*George Lloyd*), kura vārdā vēlāk tika nosaukta pati apmetne. 

Kad 1905. gadā tika izveidotas Albertas un Saskačevanas provinces, 110. meridiāns, kas kalpoja par jauno robežu, sadalīja apmetni divās daļās. Turpmākos 25 gadus Loidminstera faktiski pastāvēja kā divas atsevišķas administratīvās vienības: Loidminsteras pilsēta Saskačevanā un Loidminsteras ciems (vēlāk pilsēta) Albertā. Abas daļas beidzot tika apvienotas vienā pilsētā 1930. gadā, abām provincēm vienojoties par unikālu kopīgu pārvaldes modeli.

## Ekonomika
Pilsētas ekonomika ir cieši saistīta ar naftas un dabasgāzes ieguvi. Reģionā atrodas smagās naftas atradnes, un pilsētā darbojas nozīmīgas pārstrādes rūpnīcas. Tāpat svarīga loma ir lauksaimniecībai, galvenokārt graudaugu audzēšanai un lopkopībai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džordžs Olmens

**Džordžs Džeimss Olmens** (; dzimis 1812. gadā, miris 1898. gada 14. novembrī) bija īru dabas pētnieks, biologs un zoologs. Viņš bija Edinburgas Universitātes dabas vēstures profesors un viens no ievērojamākajiem sava laika jūras bioloģijas speciālistiem.

## Dzīvesgājums
Olmens dzimis Korkā un ieguvis medicīnisko izglītību Dublinas Universitātes Triniti koledžā, kuru absolvējis 1843. gadā. Drīz pēc tam viņš kļuva par botānikas profesoru tajā pašā universitātē, kur nostrādāja līdz 1855. gadam.

Pēc pārcelšanās uz Skotiju viņš ieņēma dabas vēstures profesora amatu Edinburgas Universitātē. Viņa galvenā pētniecības joma bija zemākie jūras bezmugurkaulnieki, īpaši hidrozoji un sūneņi. 1870. gadā viņš devās pensijā un apmetās Dorsetā, kur turpināja zinātnisko darbību.

Olmens bija Karaliskās biedrības biedrs un no 1874. līdz 1881. gadam pildīja Linneja biedrības prezidenta pienākumus. Viņa zinātniskais saīsinājums zooloģijā ir **Allman**.

## Atsauces

## Ārējās saites

* George James Allman (angliski)
Birmiešu kalendārs

**Birmiešu kalendārs** () ir tradicionāls lunisolārais kalendārs, ko izmanto Mjanmā reliģisko svētku un valsts brīvdienu noteikšanai. Tas balstās uz Mēness fāzēm un Saules gada kustību, sinhronizējot laiku ar papildu mēnešu un dienu pievienošanu.

## Vēsture
Birmiešu kalendāra sistēma ir cieši saistīta ar seno indiešu astronomiju un budisma tradīcijām. Kalendāra pašreizējā ēra, kas pazīstama kā Mjanmas ēra (ME) vai Kulasaka ēra, sākas ar 638. gada 21. martu pēc Gregora kalendāra. Vēsturiski kalendārs tika uzturēts birmiešu karaļu galmos, un tā precizitāti uzraudzīja galma astronomi un astrologi.

## Uzbūve
Kalendāra gads sastāv no 12 mēnešiem, kuru garums ir 29 vai 30 dienas. Mēneši sākas ar jauna mēness iestāšanos. Tā kā parastais lunārais gads ir īsāks par tropisko gadu, ik pēc dažiem gadiem kalendāram tiek pievienots starpmēnesis, lai saglabātu saikni ar gadalaikiem un lauksaimniecības ciklu.

Viena no raksturīgākajām birmiešu kalendāra iezīmēm ir astoņu dienu nedēļa. Atšķirībā no septiņu dienu nedēļas, trešdiena tiek sadalīta divās daļās: trešdiena no rīta līdz saulrietam un trešdiena pēc saulrieta (pazīstama kā Rahu diena). Katrai no šīm astoņām dienām ir savs simbolisks dzīvnieks un debespuse, kas spēlē nozīmīgu lomu birmiešu astroloģijā un personvārdu izvēlē.

## Jaunais gads
Birmiešu Jaunais gads, ko sauc par *Thingyan*, parasti iekrīt aprīļa vidū. Tas ir nozīmīgākais festivāls valstī, kas tradicionāli tiek atzīmēts ar ūdens svētkiem. Ūdens liešana simbolizē attīrīšanos no iepriekšējā gada grēkiem un sagatavošanos jaunam ciklam.

## Skatīt arī
* Budistu kalendārs

## Atsauces

## Ārējās saites

* Burmese calendar (angliski)
Lunāri solārais kalendārs

**Lunāri solārais** jeb **Mēness-Saules kalendārs** ir laika skaitīšanas sistēma, kuras pamatā ir gan Mēness fāžu cikls (sinodiskais mēnesis), gan Saules gads (tropiskais gads). Šāda veida kalendāros mēneši seko Mēness ciklam, bet, lai kalendārs nesāktu krasi atšķirties no gadalaikiem, tajā regulāri tiek ievietoti papildu mēneši vai dienas, saskaņojot to ar Saules gadu.

## Darbības princips
Lielākajā daļā lunāri solāro kalendāru gads sastāv no 12 mēnešiem. Tā kā 12 mēness mēneši kopā ir aptuveni 354 dienas gari, tie ir par aptuveni 11 dienām īsāki nekā Saules gads (365 dienas). Lai novērstu kalendāra novirzīšanos no gadalaikiem, tajā tiek izmantota interkalācija — periodiska papildu mēneša pievienošana.

Viens no vēsturiski nozīmīgākajiem saskaņošanas mehānismiem ir Metona cikls. Tas balstās uz novērojumu, ka 19 Saules gadi gandrīz precīzi atbilst 235 Mēness mēnešiem. Šajā 19 gadu periodā septiņas reizes tiek pievienots trīspadsmitais mēnesis, kas nodrošina, ka reliģiskie svētki vai lauksaimniecības cikli saglabā savu saikni ar konkrētu gadalaiku.

## Izmantošana
Mūsdienās lunāri solāros kalendārus galvenokārt izmanto kultūras un reliģisko tradīciju uzturēšanai, jo ikdienas dzīvē dominē Gregora kalendārs. Nozīmīgākie piemēri ir:

* Ebreju kalendārs — nosaka ebreju svētku datumus.
* Ķīniešu kalendārs — izmanto tradicionālo svētku un horoskopu noteikšanai.
* Budistu kalendārs — plaši lietots Dienvidaustrumāzijā.
* Hinduistu kalendārs — ietver dažādas reģionālās Indijas kalendāru variācijas.

Turpretī islāma kalendārs ir tīrs Mēness kalendārs, kurā netiek veikta saskaņošana ar Saules gadu, tādēļ tā mēneši pakāpeniski pārvietojas cauri visiem gadalaikiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Lunisolar calendar (angliski)
Svastika (Kanāda)

**Svastika** () ir neliela Kanādas pilsētiņa, kas dibināta ap raktuvju vietu Ontārio ziemeļos 1908. gadā. Mūsdienās tā atrodas Kērklendleikas pašvaldības robežās Ontārio provincē. Tā bieži ir minēta neparastu vietvārdu sarakstos. Svastika ir neinkorporēta apdzīvotā vieta, kas Kanādā apzīmē vietu bez savas pašvaldības, pakļautu citai pašvaldībai.

Svastika ir Ziemeļu Ontārio dzelzceļa (ONR) mezgls, kur atzars uz Ruinu-Norandu Kvebekā atiet no ONR galvenās līnijas no Nortbejas uz Mūsoni. Līdz 2012. gadam *Northlander* pasažieru dzelzceļa satiksme starp Toronto un Kokranu apkalpoja Svastikas dzelzceļa staciju ar savienojošo autobusu satiksmi, kas kursēja pa 66. šoseju uz Kērklendleikas centru.

Caur pilsētiņu tek Blanšas upe, tās apkaimē ir vairāki ezeri — Oto, Vaigress, Olsijas ezers.

## Vēsture
thumb|Dzelzceļa stacija Svastikā
Pilsēta tika nosaukta 1907. gadā izveidotās un 1908. gada 6. janvārī iekļautās Svastikas zelta raktuves vārdā, kuras nosaukums tika dots, iedvesmojoties no kaklarotas, kas bija iekritusi acīs īpašniekam. Vārds cēlies no sanskrita veiksmes simbola svastikas jeb kāškrusta.

Brāļi Džeimss un Viljams Dastijs ieguva tiesības uz šo vietu blakus Oto ezeram no Tavistokas kalnrūpniecības partnerības. Netālu atradās Temiskamingas un Ziemeļontārio dzelzceļa inženieru nometne, jo, virzoties uz ziemeļiem, šai rajonā bija jāuzbūvē divi dzelzceļa tilti. Pirmo reizi nosaukums "Svastika" uz dzelzceļa tika lietots viņu 1907. gada gada pārskatā, lai apzīmētu ūdens tvertni, kas atradās šajā vietā, lai apmierinātu tvaika vilcienu vajadzības, kas virzījās arvien tālāk Ontārio ziemeļiem.

Zelta meklētāji un kalnrači aizvien vairāk pulcējās šajā apgabalā. 1909. gadā Lakīkrosas raktuvēs, kas atrodas blakus Temiskamingas un Ziemeļontārio dzelzceļa sliedēm, arī sāka iegūt zeltu. Kāds Morisons jau 1907. gadā izveidoja fermu un naktsmītni blakus sliedēm, un no turienes attīstījās kopiena.

1911. gadā Svastikā dzīvoja 450 cilvēku un darbojās Lakīkrosas un Svastikas raktuves. Plauka viesnīca un nelieli uzņēmumi — veikali, ceptuve, bāri,- un 1912. gadā Harijs Oukss atklāja un attīstīja Kērklendleikas galvenās zelta raktuves. Svastika bija to galvenais transporta krustojums ar dzelzceļu un kļuva par sakaru centru.

No 1945. līdz 1949. gadam Svastikas raktuves sauca par Kresentas Kērklendas raktuvēm.

Otrā pasaules kara laikā provinces valdība noņēma svastikas zīmi un aizstāja to ar zīmi, kas pārdēvēja pilsētu par "Vinstonu". Iedzīvotāji noņēma Vinstonas zīmi un aizstāja to ar Svastikas zīmi ar uzrakstu "Ellē ar Hitleru, mums kāškrusts bija pirmajiem." (*To hell with Hitler, we had the swastika first*).

## Atsauces

## Ārējās saites
Saules kalendārs

**Saules kalendārs** jeb **solārais kalendārs** ir laika skaitīšanas sistēma, kuras pamatā ir tropiskais gads — laika posms, kurā Zeme veic vienu pilnu apriņķojumu ap Sauli (aptuveni 365,24 dienas). Šajā sistēmā kalendārais gads ir saskaņots ar astronomisko gadalaiku maiņu.

## Darbības princips
Tā kā astronomiskais Saules gads nav izsakāms veselās dienās, solārie kalendāri izmanto interkalāciju — periodisku papildu dienu pievienošanu, lai novērstu kalendāra nobīdi attiecībā pret gadalaikiem. Bez šīs korekcijas kalendārs pakāpeniski zaudētu saikni ar ekvinokcijām un saulgriežiem.

## Vēsture
Viens no senākajiem solārajiem kalendāriem tika izveidots Senajā Ēģiptē, kur gads sastāvēja no 365 dienām. Vēlāk šo sistēmu pilnveidoja romieši, ieviešot Jūlija kalendāru, kas paredzēja vienu papildu dienu reizi četros gados (garais gads).

Mūsdienās visā pasaulē visplašāk lietotais solārais kalendārs ir Gregora kalendārs. Tas tika ieviests 1582. gadā kā Jūlija kalendāra uzlabojums, precizējot garo gadu aprēķināšanas noteikumus, lai vēl precīzāk saskaņotu kalendāro gadu ar tropisko gadu.

## Citi solārie kalendāri
Lai gan Gregora kalendārs ir starptautiskais standarts, vēsturē un atsevišķās kultūrās ir izmantoti arī citi solārie kalendāri:
* Persiešu kalendārs (Džalali kalendārs) — tiek uzskatīts par vienu no precīzākajiem solārajiem kalendāriem pasaulē.
* Franču revolūcijas kalendārs — tika izmantots [{Francija|Francijā]] 18. gadsimta beigās.
* Koptu kalendārs — balstīts uz senās Ēģiptes sistēmu, joprojām tiek izmantots reliģiskām vajadzībām.

## Skatīt arī
* Lunāri solārais kalendārs
* Mēness kalendārs
* Tropiskais gads

## Atsauces

## Ārējās saites

* Solar calendar (angliski)
Septiņu karaļvalstu bruņinieks

**"Septiņu karaļvalstu bruņinieks"** () ir ASV fantāzijas drāmas televīzijas seriāls, ko veidojuši Aira Pārkers un Džordžs R. R. Mārtins. Tas ir seriāla "Troņu spēle" (2011—2019) prikvels, un trešais televīzijas seriāls Mārtina romānu sērijas "Ledus un uguns dziesmas" franšīzē, kas ir adaptācija romānu sērijām *Tales of Dunk and Egg*, sākot ar *The Hedge Knight*. Tajā galvenās lomas atveido īru aktieris Pīters Klefijs kā sers Dankans "Dunks" Garais, titulētais krūmu bruņinieks, un britu aktieris Deksters Sols Ansels kā viņa pāžs Eigons "Egs" Targarjens.

Seriāla pirmizrāde notika 2026. gada 18. janvārī HBO kanālā, un tā pirmā sezona sastāv no sešām sērijām. 2025. gada novembrī, pirms pirmās sezonas pirmizrādes, seriālu pagarināja uz otro sezonu, kas būs balstīta uz romānu sēriju *The Sworn Sword* un kuras pirmizrāde paredzēta 2027. gadā.

## Seriāla ražošana un translācija
Seriāla ražošana sākās 2024. gada jūnijā Belfāstā, Ziemeļīrijā, un noslēdzās septembrī. Otrās sezonas filmēšana sākās 2025. gada decembrī Belfāstā.

Pirmā sezona pirmizrādi piedzīvoja HBO un *HBO Max* kanālos 2026. gada 18. janvārī, un tajā ir sešas sērijas. Sākotnēji seriāla pirmizrāde bija plānota 2025. gada beigās. Seriāla pirmizrāde notika Berlīnē 2026. gada 13. janvārī *HBO Max* Vācijas pasākumā.

## Atsauksmes
Atsauksmju apkopotāja vietne *[[Rotten Tomatoes]]* ziņoja par 95 % atzinības vērtējumu, pamatojoties uz 118 kritiķu atsauksmēm. Vietnes kritiķu vienprātīgais viedoklis ir šāds: "Septiņu karaļvalstu bruņinieks ir gaidīta atgriešanās Vesterosā, kas labāk darbojas draugu komēdiju arēnā, nevis tikai sagrauj konkurentus." *[[Metacritic]]*, kas izmanto svērto vidējo rādītāju, piešķīra 74 no 100 punktus, pamatojoties uz 36 kritiķu atsauksmēm, kas norāda uz "kopumā labvēlīgām" atsauksmēm.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Hbomax.com mājaslapa
Ročestera (Minesota)

**Ročestera** () ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Minesotas štatā, Olmstedas apgabala administratīvais centrs. Tā atrodas Minesotas dienvidaustrumu daļā, aptuveni 140 km uz dienvidaustrumiem no Mineapolisas–Sentpolas metropoles reģiona, un ir viena no nozīmīgākajām pilsētām štata dienvidos. 2024. gadā Ročesterā dzīvoja 123,6 tūkstoši iedzīvotāju. Ročestera ir starptautiski pazīstama kā nozīmīgs medicīnas centrs, jo tajā atrodas *[[Mayo Clinic]]* vēsturiskais un lielākais komplekss, kas ir viena no pasaulē vadošajām medicīnas, pētniecības un izglītības institūcijām. Šīs iestādes klātbūtne būtiski ietekmē pilsētas saimniecības, sociālo un kultūras attīstību, veidojot veselības aprūpi, izglītību, pētniecību un augsto tehnoloģiju pakalpojumus par galvenajiem pilsētas attīstības virzieniem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ročestera

**Ročestera** () var būt:

* Ročestera (Anglija) — pilsēta Apvienotajā Karalistē, Anglijā;
* Ročestera (Mičigana) — pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Mičiganā;
* Ročestera (Minesota) — pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Minesotā;
* Ročestera (Ņujorka) — pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Ņujorkā.
Suhbātars

**Suhbātars Damdini** (; dzimis 1893. gada 2. februārī, miris 1923. gada 22. februārī) bija mongoļu revolucionārs un politiķis. Viņš tiek uzskatīts par vienu no nozīmīgākajām personām Mongolijas 1921. gada revolūcijā un Mongolijas Tautas Republikas izveidē.

## Vēsture
Suhbātars dzimis Urgā (mūsdienu Ulanbatora) nabadzīgā ģimenē. 1912. gadā viņš iestājās Mongolijas armijā un drīz vien izcēlās ar savām militārajām spējām. Pēc tam, kad 1919. gadā Ķīna anektēja Mongoliju, Suhbātars kļuva par vienu no galvenajiem pretestības kustības vadītājiem.

1920. gadā viņš bija viens no Mongolijas Tautas partijas dibinātājiem un devās uz Padomju Krieviju, lai lūgtu palīdzību cīņā pret ķīniešiem un baronu Ungernu fon Šternbergu. 1921. gadā viņa vadītā Tautas armija ar Sarkanās armijas atbalstu atbrīvoja Mongoliju. Pēc uzvaras Suhbātars ieņēma kara ministra un armijas virspavēlnieka amatus jaunajā valdībā.

Suhbātars mira 1923. gadā, tikai 30 gadu vecumā. Par godu viņam Mongolijas galvaspilsēta 1924. gadā tika pārdēvēta par Ulanbatoru (mongoļu valodā — "Sarkanais varonis").

## Pagodinājumi
Suhbātara vārdā ir nosaukts Mongolijas valsts galvenais laukums galvaspilsētā Ulanbatorā, kur 1946. gadā tika uzstādīts viņam veltīts jātnieka piemineklis. Tāpat viņa vārdu nes viens no Mongolijas aimakiem Suhbātara aimaks, kā arī Selenges aimaka administratīvais centrs Suhbātara un viena no galvaspilsētas pašvaldībām.

Līdz 2005. gadam viņa mirstīgās atliekas atradās īpaši izbūvētā mauzolejā Ulanbatoras centrā, taču pēc tam tās tika pārapbedītas saskaņā ar budisma tradīcijām. Viņa attēls ir izmantots uz Mongolijas naudaszīmēm — tugrikiem. Suhbātars ir arī augstākā Mongolijas valsts apbalvojuma — Suhbātara ordeņa — simbols.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Damdiny Suhbaatar (angliski)
Čoibalsans Horlogīns

**Čoibalsans Horlogīns** (; dzimis 1895. gada 8. februārī, miris 1952. gada 26. janvārī) bija Mongolijas Tautas Republikas politiskais un militārais līderis, maršals un premjerministrs. Viņš tiek dēvēts par "Mongolijas Staļinu", jo viņa valdīšanas laikā tika īstenotas plašas represijas, taču vienlaikus viņš nostiprināja Mongolijas neatkarību.

## Vēsture
Čoibalsans dzimis nabadzīgā ģimenē un jaunībā mācījies par budistu mūku, taču vēlāk pievērsies revolucionārajām idejām. Viņš bija viens no septiņiem Mongolijas Tautas partijas dibinātājiem un cieši sadarbojās ar Suhbātaru Damdini 1921. gada revolūcijas laikā.

Pēc Suhbātara nāves Čoibalsans pakāpeniski koncentrēja varu savās rokās, izmantojot ciešo saikni ar Padomju Savienību un Josifu Staļinu. 1930. gadu beigās viņš izvērsa "Lielo tīrīšanu", kuras laikā tika iznīcināti tūkstošiem budistu mūku, inteliģences pārstāvju un politisko pretinieku. 

Otrā pasaules kara laikā Čoibalsans vadīja Mongolijas armiju Halhingolas kaujās pret Japānas spēkiem. Viņa vadībā Mongolija saglabāja savu suverenitāti un 1945. gadā pēc referenduma ieguva starptautisku atzīšanu par neatkarību no Ķīnas. Čoibalsans mira Maskavā 1952. gadā no nieru vēža.

## Pagodinājumi
Čoibalsana vārdā ir nosaukta ceturtā lielākā Mongolijas pilsēta Čoibalsana. Viņa portrets ir attēlots uz Mongolijas valsts apbalvojumiem un vēsturiskajām banknotēm. Viņš bija vienīgais Mongolijas līderis, kuram tika piešķirts maršala tituls.

Līdz pat 2005. gadam viņa mirstīgās atliekas kopā ar Suhbātaru Damdinu atradās mauzolejā Ulanbatoras galvenajā laukumā, līdz tas tika demontēts un veikta pārapbedīšana.

## Atsauces

## Ārējās saites
Konors Metkalfs

**Konors Īsaks Metkalfs** (, dzimis ) ir austrāliešu futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Austrālijas futbola izlasi. Kopš 2022. gada Metkalfs spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā *[[FC St. Pauli]]*.

Iepriekš spēlējis Austrālijas komandā *[[Melbourne City FC|Melbourne City]]*.

Austrālijas futbola izlases rindās debitējis 2021. gadā. Pārstāvējis izlasi 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Sasniegumi
**FC St. Pauli**

* Vācijas 2. Bundeslīga: 2023—24

## Ārējās saites
Azizs Beičs

**Azizs Beičs** (, dzimis ) ir austrāliešu futbolists, kurš spēlē kreisās malas aizsarga pozīcijā un pārstāv Austrālijas futbola izlasi. Kopš 2023. gada Beičs spēlē Austrālijas komandā *[[Melbourne City FC|Melbourne City]]*.

Savas karjeras laikā pārstāvējis komandas gan Austrālijā, gan Eiropā. Spēlējis Turcijas komandās *[[Bursaspor]]*, Stambulas "Başakşehir", *[[Kayserispor]]* un *[[Giresunspor]]*, Nīderlandes komandā *[[PSV Eindhoven]]* un Skotijas komandā *[[Dundee United FC|Dundee United]]*.

Austrālijas futbola izlases rindās debitējis 2012. gadā. Pārstāvējis izlasi 2018. un 2022. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**İstanbul Başakşehir**

* Turcijas Superlīga: 2019—20

## Ārējās saites
Leandro Bakuna

**Leandro Bakuna** (; dzimis ) ir Kirasao futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Kirasao futbola izlasi. Kopš 2026. gada Bakuna spēlē Turcijas komandā *[[Iğdır F.K.|Iğdır]]*.

Savu karjeru sācis Nīderlandes komandā *[[FC Groningen|Groningen]]*. 2013. gadā pievienojies Anglijas Premjerlīgas komandai *[[Aston Villa FC|Aston Villa]]*. Vēlāk spēlējis arī Anglijas čempionāta komandās *[[Reading FC|Reading]]*, *[[Cardiff City F.C.|Cardiff City]]* un *[[Watford FC|Watford]]*. 2023. gadā atgriezies *Groningen*. 2025. gadā pievienojies Turcijas komandai *[[Bandırmaspor]]*.

Kirasao futbola izlases rindās debitējis 2016. gadā. Pārstāvējis izlasi trijos CONCACAF Zelta kausa turnīros.

## Ārējās saites
Railijs Makgrī

**Railijs Patriks Makgrī** (, dzimis ) ir austrāliešu futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Austrālijas futbola izlasi. Kopš 2022. gada Makgrī spēlē Anglijas čempionāta komandā *[[Middlesbrough FC|Middlesbrough]]*.

Iepriekš spēlējis Austrālijas komandās *[[Adelaide United FC|Adelaide United]]*, *[[Newcastle Jets FC|Newcastle Jets]]* un *[[Melbourne City FC|Melbourne City]]*. 2020. gadā pārdots uz ASV augstākās futbola līgas komandu *[[Charlotte FC]]*, kas viņu izīrēja uz Anglijas komandu *[[Birmingham City FC|Birmingham City]]*.

Austrālijas futbola izlases rindās debitējis 2021. gadā. Pārstāvējis izlasi 2022. gada FIFA Pasaules kausā un 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Ārējās saites
Nodzomi Marujama

**Nodzomi Marujama** (, *Maruyama Nozomi*; dzimusi  Narā) ir japāņu tramplīnlēcēja,  divu bronzas medaļu ieguvēja.

## Karjera
Pasaules kausā debitēja  Lillehammerē ar 29. vietu. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Zēfeldē, kur ieguva 17. vietu individuālajās sacensībās uz parastā tramplīna un sesto vietu sieviešu komandu sacensībās. Pasaules kausa posma desmitniekā pirmo reizi iekļuva 2020. gada janvārī Rišnovā, Rumānijā, ieņemot sesto vietu.

Pirmo reizi vietu uz pjedestāla Pasaules kausa sacensībās izcīnīja 2023. gada februārī Villingenē, ieņemot otro vietu sacensībās uz lielā tramplīna. Tajās sacensībās visu goda pjedestālu aizņēma Japānas sportistes.

 Pasaules kausa posmā Lillehammerē uzvarēja jaukto komandu sacensībās. Nākamajā dienā Marujama izcīnīja savu pirmo individuālo uzvaru. Sezonas turpinājumā izcīnīja vēl piecas uzvaras. , kas viņai bija pirmās karjerā, Marujama ieguva bronzas medaļu sacensībās uz parastā tramplīna. Vēlāk ieguva bronzu arī jaukto komandu sacensībās. 2025.—2026. gada Pasaules kausa sezonā ieņēma otro vietu kopvērtējumā, piekāpjoties tikai slovēņu tramplīnlēcējai Nikai Prevcai.

## Rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Karloss Ariass Navarro

**Karloss Ariass Navarro** ( — ) bija Spānijas premjerministrs Franko diktatūras pēdējos gados un Spānijas pārejas uz demokrātiju sākumā.

Ariass Navarro bija stingras līnijas politiķis un bija iesaistīts Baltajā terorā, Spānijas Republikas sagraušanas laikā parakstot tūkstošiem nāvessodu. Vēlāk, premjerministra amatā, viņš bija mērenāks līderis.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hāleds Hoseinī

**Hāleds Hoseinī** (, , , ; dzimis ) ir afgāņu izcelsmes amerikāņu rakstnieks un bijušais ārsts, kura romāni guvuši plašu starptautisku atzinību un tulkoti desmitiem valodu. Viņš ir viens no nozīmīgākajiem 21. gadsimta sākuma prozas autoriem, kurš pievērsis pasaules uzmanību Afganistānas vēsturei, sabiedrībai un diasporas pieredzei. Hoseinī literārā darbība aizsākās 2003. gadā un viņa darbi ātri ieguva globālu popularitāti. Pazīstamākie romāni ir “Pūķa ķērājs” (2003), *[[A Thousand Splendid Suns]]* (2007) un *[[And the Mountains Echoed]]* (2013), kas kopumā izdoti vairāk nekā 70 valstīs un pārdoti desmitiem miljonu eksemplāru. Viņa prozai raksturīgs emocionāli piesātināts, plašam lasītāju lokam pieejams stāstījums, kurā personiskas drāmas savijas ar karu, trimdu, vainas un atbildības jautājumiem, kā arī ģimenes un draudzības attiecībām plašā sociāli vēsturiskā kontekstā.

Mūsdienu afgāņu diasporas literatūrā Hoseinī ieņem īpašu vietu kā autors, kurš starptautiskajai auditorijai radījis vienu no ietekmīgākajiem naratīviem par afgāņu identitāti ārpus dzimtenes, aktualizējot atmiņas, traumas un piederības meklējumus. Paralēli rakstniecībai viņš aktīvi iesaistījies humānajā darbā. 2006. gadā iecelts par ANO Augstā komisāra bēgļu jautājumos labās gribas vēstnieku un vēlāk izveidojis fondu, kas sniedz palīdzību Afganistānas iedzīvotājiem.

## Ārējās saites
Biatlons 2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — jauktā stafete

**Jauktā stafete** bija viena no 11 disciplīnām biatlonā 2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Dienvidtiroles arēnā Antholcā 2026. gada 8. februārī. Tajās bija pārstāvēta 21 komanda. Komandu šajās sacensībās veidoja divi vīrieši un divas sievietes. Katram no sportistiem bija jāveic 6 kilometru slēpojums ar šaušanu.

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti
* Datums — 2026. gada 8. februāris.
* Sacensību sākuma laiks — 14:05 pēc pēc Centrāleiropas laika (UTC+1); pēc Latvijas laika — 15:05.

## Atsauces