Senžermēna pie Lē

**Senžermēna pie Lē** (, ) ir pilsēta un komūna Francijā, Ildefransas reģiona Ivelīnas departamentā. Tā ir viena no Parīzes piepilsētām, atrodas 19 km uz rietumiem no Parīzes centra, un ir pazīstama ar savu bagāto vēsturi, kultūras mantojumu un ar bijušo Francijas karaļu rezidenci. Pilsētā atrodas Senžermēnas pils, kas celta 12. gadsimtā un līdz pat 17. gadsimtam kalpojusi kā Francijas monarhu rezidence. Šobrīd pilī atrodas Francijas Nacionālais arheoloģijas muzejs. Senžermēna pie Lajē ir arī slavena ar plašo mežu (*[[Forêt de Saint-Germain]]*), kas ir populāra atpūtas vieta. Mūsdienās komūna ir prestiža dzīvesvieta ar attīstītu infrastruktūru, starptautiskām skolām un labu transporta savienojumu ar Parīzi, tostarp RER A līniju.

## Vēsture
Senžermēnas pie Lē teritorija bijusi apdzīvota jau pirms mūsu ēras, kā to apliecina arheoloģiskie atradumi, kas atrodas mūsdienu Francijas Nacionālajā arheoloģijas muzejā. Teritorija bija daļa no gallu apdzīvotajiem apgabaliem, pirms to iekļāva Romas impērijas sastāvā. Viduslaikos šī vieta kļuva nozīmīga kā stratēģiska apmešanās vieta netālu no Sēnas upes.

Senžermēnas pie Lē attīstība cieši saistīta ar Senžermēna klosteri, kas tika dibināts 7. gadsimtā un veltīts svētajam Žermēnam no Oseras. Viduslaikos pilsēta kļuva par nozīmīgu reliģisko un tirdzniecības centru. 12. gadsimtā Francijas karalis Luijs VI Resnais lika uzcelt pirmo nocietināto pili, kas vēlāk tika vairākkārt pārbūvēta un paplašināta.

Senžermēnas pils (*Château de Saint-Germain-en-Laye*) kļuva par vienu no nozīmīgākajām Francijas karaļu rezidencēm. Franču karaļi, sākot ar Luiju IX, regulāri uzturējās šeit, un 16. gadsimtā Anrī II Valuā veica nozīmīgus pārbūves darbus, piešķirot pilij renesanses arhitektūras elementus. Tomēr, kad Versaļas pils kļuva par galveno karaļa rezidenci, Senžermēnas loma samazinājās. Pēc 1688. gada pils kļuva par trimdas vietu Anglijas karalim Džeimsam II Stjuartam, kurš pēc 1688. gada revolūcijas zaudēja troni. Viņš dzīvoja Senžermēnā līdz pat savai nāvei 1701. gadā.

Franču revolūcijas laikā (1789–1799) Senžermēnas pils tika nacionalizēta un izmantota kā militārā kazarma. Klosteris un baznīcas tika bojātas vai slēgtas, un daudzas aristokrātu ģimenes pameta šo teritoriju. Pilsētas politiskā un ekonomiskā loma šajā laikā samazinājās.

Napoleona Bonaparta laikā pils tika izmantota militārām vajadzībām, bet Napoleons III 1862. gadā nolēma izveidot arheoloģijas muzeju Senžermēnas pilī, kas tolaik bija bijusī militārā ieslodzījuma vieta. Pils tika atjaunota un pārveidota, lai tajā varētu izvietot arheoloģiskās kolekcijas, un 1867. gadā tika atklātas pirmās izstāžu zāles. 19. gadsimtā Senžermēna pie Lajē kļuva par prestižu dzīvesvietu. To veicināja dzelzceļa savienojums ar Parīzi, kas tika izveidots 1837. gadā kā pirmais Francijas dzelzceļa maršruts. Pilsēta piesaistīja gan turīgus Parīzes iedzīvotājus, gan māksliniekus un rakstniekus. 20. gadsimtā Senžermēna pie Lajē kļuva par starptautisku pilsētu, piesaistot ārzemju iedzīvotājus un tajā tika izvietotas vēstniecības.  šeit tika parakstīts Senžermēnas līgums, kas pēc Pirmā pasaules kara izbeidza karadarbību starp Austriju un Antanti.

## Atsauces

## Ārējās saites