open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nobiruma leņķis

thumb|300x300px| Nobiruma leņķis
**Nobiruma leņķis jeb nobirums** grunts mehānikā un kravzinībās ir beramkravu leņķis, ko veido sabērta irdena materiāla virsma ar horizontālo plakni.

Materiāla virsējās daļiņas sasniedz kritisko līdzsvara robežstāvokli un nenobirst zemāk. Nobiruma leņķi iespaido berzes koeficients, un tas ir atkarīgs no materiāla raupjuma, mitruma, lieluma sadalījuma un formas, kā arī no materiāla īpatnējā svara.

Grunts nobiruma leņķis ir tās izturības parametrs. Tā formulējums ir atvasināts no Mora — Kolumba (ENG Mohr—Coulomb) sabrukuma kritērija, lai aprakstītu grunts berzes bīdes pretestības likumsakarības pie normāla efektīvā sprieguma.

Pēc dabiskā nobiruma leņķa nosaka: beramkravas tilpumu noliktavā; uzglabāšanas vietas platības vai bortu augstuma pietiekamību nepieciešamā masīva drošai noglabāšanai; iekraušanu un transportēšanu vaļējā ritošā sastāvā u.c.

Kratot, blīvējot un saspiežot beramkravu, notiek nobiruma leņķa sašaurināšanās beramkravas daļiņu noslīdēšanas rezultātā, kas tālāk atšķirsies no dabīgā nobiruma leņķa irdenām beramkravām.
Attēls:Angle of repose.jpg|Berzes shēma
Attēls:Cornpiled2017.jpg|Kukurūza
Attēls:Siegen Monte Schlacko.jpg|Izdedži
Attēls:TalusConesIsfjorden.jpg|Īsfjorda klints konusveida nobirumi


## Dabīgais beramkravu nobirums
Beramkravu saraksts un to aptuvenais nobirums .

## Laboratorijas eksperimentālie darbi

## Atsauces
1992. gada ASV prezidenta vēlēšanas

**1992. gada ASV prezidenta vēlēšanas** bija 52. ASV prezidenta vēlēšanas, kas notika 1992. gada 3. novembrī.

Izvēle bija starp Arkanzasas gubernatoru Billu Klintonu (Demokrātu partija) un tābrīža ASV prezidentu Džordžu H. V. Bušu (Republikāniskā partija). Pirmo reizi kopš 1912. gada trešās partijas kandidātam Rosam Perotam bija iespēja uzvarēt vēlēšanas. Perots saņēma 18,9% no visām balsīm, iegūstot otro vietu Jūtā un Meinā

Bills Klintons uzvarēja, saņemot 370 elektorus un 43% balsu. Džordžs H. V. Bušs saņēma 168 elektorus un 37,4% balsu. Ross Perots nesaņēma elektorus, bet saņēma 18,9% balsu, kas ir augstākais trešās partijas pārstāvja rādītājs kopš 1912. gada. Šīs vēlēšanas arī bija pēdējās līdz 2020. gadam, kad vēlēšanu zaudētājs uzvarēja vēlēšanās Floridas štatā (to atkārtoja Donalds Tramps).

## Kandidātu izvirzīšana

## Atsauces

## Ārējās saites
Muāvija I

**Muāvija ibn Abī Sufjāns** (, *Muʿāwiya ibn Abī Sufyān*, dzimis 597., 603. vai 605. gadā, miris 680. gada aprīlī) bija Umajādu kalifāta izveidotājs un tā pirmais kalifs. Viņš cīnījās pret Alī ibn Abī Tālibu. 661. gadā pēc Alī nāves Muāvija apvienoja musulmaņu zemes, izveidojot Umajādu kalifātu ar tās galvaspilsētu Damaskā.

## Biogrāfija
Muāvija ir dzimis Mekā, kuraišītu ģimenē. Viņa tēvs bija Abū Sufjāns ibn Harbs, kurš iestājās pret Muhameda sludināto islāmu. Precīzs Muāvijas dzimšanas gads nav zināms. Tiek pieļauts, ka viņš ir dzimis 597., 603. vai 605. gadā.

630. gados Muāvija piedalījās Sīrijas iekarošanā, kuru veica arābi. 639. gadā kalifs Umars Ibnelhatābs iecēla Muāviju par Sīrijas pārvaldnieku. Muāvijas vadībā tika izveidota Vidusjūras flote, ar kuru 647. gadā iekaroja Kipru. Pēc tam Muāvija turpināja uzbrukt Austrumromas impērijai un centās iekarot Konstantinopoli.

Pēc kalifa Osmāna Ibn Afāna nāves 656. gadā, Muāvija neatzina Alī ibn Abī Tālibu par jauno kalifu un uzsāka cīņu pret viņu. 657. gadā Muāvija cieta sakāvi, bet tas netraucēja 660. gadā iebrukt Irākas teritorijā, bet 661. gadā uzbrukt Hidžāzam, iekarojot Meku un Medīnu. 661. gada janvārī Alī ibn Abī Tālibs tika nogalināts. Muāvija I izmantoja momentu, un vēlreiz iebruka Irākā, kur jau par jauno kalifu tika ievēlēts Muhameda mazdēls Hasans ibn Alī, piespiežot viņu padoties un politisko varu atdot Muāvijam. Par jauno arābu kalifu kļuva Muāvija I un tika izveidots Umajādu kalifāts. Par Umajādu kalifāta galvaspilsētu Muāvija I pasludināja Damasku.

669. gadā Muāvija I deklarēja, ka kalifa postenis ir mantojams, lai to paturētu savā ģimenē, par troņmantnieku pasludinot savu dēlu Jazīdu I. 670. gados Muāvija I iekaroja Austrumromas impērijas teritorijas Ziemeļāfrikā; kalifāta teritorijā tika iekļauta mūsdienu Lībijas teritorija. No 674. līdz 677. gadam vairākkārtīgi centās iekarot Konstantinopoli. 678. gadā Muāvijas Vidusjūras flote tika sakauta.

Muāvija I nomira 680. gada aprīlī. Par jauno Umajādu kalifāta valdnieku kļuva Jazīds I.

## Atsauces

## Ārējās saites
1988. gada ASV prezidenta vēlēšanas

**1988. gada ASV prezidenta vēlēšanas** bija 51. ASV prezidenta vēlēšanas, kas notika . Vēlēšanās par ASV prezidentu tika ievēlēts Džordžs H. V. Bušs un Dens Kveils par viceprezidentu.

## Kandidātu izvirzīšana

## Atsauces
Ernests Jons Pūls

**Ernests Jons Pūls** (; dzimis , miris ) bija britu vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

Pūls 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja maratona skriešanas disciplīnā. Diemžēl viņš bija viens no sešiem sportistiem, kas izstājās no sacensībām un nefinišēja.

Pūls bija arī ievērojams riteņbraucējs un garo distanču soļotājs. 1903. gadā viņš finišēja ceturtais skrējienā Londona – Braitona – Londona, to pieveicot 24 stundās, bet 1904. gadā finišēja sestais 50 jūdžu skriešanas sacensībās. Pūls bija pirmais Sari soļošanas kluba prezidents 1899. gadā un līdz 1914. gadam arī darbojās Londonas vieglatlētikas kluba komitejā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ernests Jons Pūls (SOK profils) 
* Ernests Jons Pūls (Olympedia.org) 
* Ernests Jons Pūls (Sports Reference profils)
Sergejs Čubars

**Sergejs Čubars** (dzimis ) ir bijušais Latvijas hokejists, uzbrucējs. Karjeras lielāko daļu aizvadījis dažādās Dānijas hokeja līgas komandās. Latvijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2003. gada pasaules čempionātā.

Viņa dēls Viktors Čubars arī ir profesionāls hokejists.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Čubars sāka 1992.—93. gada sezonā, kad spēlēja Rīgas "Pārdaugava" Latvijas čempionāta sastāvā. 1995. gadā Rīgas "Juniors" rindās spēlēja Austrumeiropas hokeja līgā, savukārt 1997. gadā pārcēlās uz Dāniju.

Dānijas hokeja līgā Čubars devies laukumā 15 sezonās, 482 spēlēs atzīmējoties ar 254 rezultativitātes punktiem. HK Hvidovre, kuras rindās uzbrucējs aizvadījis sešas sezonas, ir iemūžinājusi Čubara valkāto 41. krekla numuru.

Latvijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2003. gada pasaules čempionātā. Kopumā izlases sastāvā piedalījies 28 spēlēs.

## Ārējās saites
*
1980. gada ASV prezidenta vēlēšanas

**1980. gada ASV prezidenta vēlēšanas** bija 49. ASV prezidenta vēlēšanas, kas notika 1980. gada 4. novembrī. Vēlēšanās uzvarēja tobrīdējais Kalifornijas gubernators Ronalds Reigans.

## Kandidātu izvirzīšana
Uz Republikāņu partijas nomināciju pieteicās 12 galvenie kandidāti. Priekšā izvirzījās Kalifornijas gubernators Ronalds Reigans. 1980. gada 17. jūlijā viņš arī tika nominēts. 

## Atsauces
Gastons Rageno

**Ādolfs Gastons Rageno** (; dzimis , miris ) bija franču vieglatlēts. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē, 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Atēnās un 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā. Izcīnījis olimpisko bronzas medaļu 1900. gadā 5000 metru komandu skrējienā.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš bija viens no Francijas komandas pārstāvjiem (citi Anrī Deložs, Žans Šastanjē, Andrē Kastaņē un Albērs Šampudrī). Viņi ieguva otro vietu, piekāpjoties Jauktās komandas pārstāvjiem. 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs viņš startēja 5 jūdžu skrējienā. Šajā disciplīnā viņš nefinišēja. 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš startēja 1500 metru, 5 jūdžu un 3200 metru šķēršļu skrējienā.

Rageno no 1901. līdz 1906. gadam uzvarēja sešos Francijas čempionātos krosā un 1900. gadā ierindojās piektajā vietā, 1907. gadā — otrajā vietā un 1908. gadā — trešajā vietā. Viņš arī finišēja otrais 800 metros (1900. gadā) un 400 metru barjerskrējienā (1907. gadā) un trešais 800 metros (1902. gadā) un 1500 metros (1904. gadā). Viņš uzstādīja Francijas nacionālos rekordus 10 000 metros (1899 ar 34:25.0 un 1905 ar 32:36.0) un vienas stundas skrējienā 1899 ar 17.190 km, 1903 ar 17.315 km, 1904 ar 17.800 km un 1905 ar 18.067 km).

## Atsauces

## Ārējās saites
* Gastons Rageno (SOK profils) 
* Gastons Rageno (''Olympedia'' profils) 
* Gastons Rageno (''Sports Reference'' profils)
Gustavs Rau

**Gustavs Ādolfs Frīdrihs Gotfrīds Rau** (; dzimis , miršanas datums *nav zināms*) bija vācu vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja 200 metru barjerskrējienā. Šajā disciplīnā viņš startēja tikai kvalifikācijas kārts skrējienā un fināla skrējienam nekvalificējās, jo bija ieguvis beidzamo vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Gustavs Rau (SOK profils) 
* Gustavs Rau (''Olympedia'' profils) 
* Gustavs Rau (''Sports Reference'' profils)
Ivars Strautiņš

** Ivars Strautiņš** (dzimis  Rīgā; miris  Rīgā) bija latviešu uzņēmējs, politiķis un sabiedriskais darbinieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis Otrā pasaules kara laikā  Rīgā. 1958. gadā sāka strādāt par atslēdznieku rūpnīcā VEF, vēlāk kļuva par veikala "Laimdota" direktoru. Līdztekus studēja Vissavienības Tirdzniecības institūta Prečzinību fakultātē, kuru absolvēja 1980. gadā un kļuva par Latvijas PSR Republikāniskās vairumtirdzniecības bāzes direktoru. 1985. gadā I. Strautiņš kļuva par Kopdarbības centrālas savienības "Turība" valdes priekšsēdētāju.

Atmodas kustības laikā viņu 1989. gadā ievēlēja par PSRS tautas deputātu no Latvijas (1989—1991).

Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas I. Strautiņš bija AS "Rīgas piena kombināts", SIA "Baltijas lāse", AS "Trikātas siers", SIA "Minhauzena unda" un citu uzņēmumu dalībnieks un vadītājs.

Turpinājis darboties arī politikā. 1993. gadā viņš kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās "Republikas platformas" sarakstā, būdams Republikāņu partijas biedrs. Pēc Alberta Kaula demisijas 1996. gadā viņš pretendēja uz zemkopības ministra amatu. 1999. gadā I. Strautiņš bija Ministru prezidenta Andra Šķēles padomnieks. 2010. gadā viņš bija kustības "Par Labu Latviju" dibinātāju skaitā

I. Strautiņš bijis Rīgas Latviešu biedrības, Latvijas Biatlona federācijas, 1991. gada barikāžu dalībnieku biedrības, Latvijas Pārtikas uzņēmumu federācijas biedrs. Viens no Biznesa augstskolas "Turība" dibinātājiem.

Miris  Rīgā.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis (2003)

## Atsauces
1984. gada ASV prezidenta vēlēšanas

**1984. gada ASV prezidenta vēlēšanas** bija 50. ASV prezidenta vēlēšanas, kas notika . Vēlēšanās uz otro termiņu pārliecinošo tika ievēlēts Ronalds Reigans ASV prezidenta amatā un Džordžs H. V. Bušs viceprezidenta amatā.

## Kandidātu izvirzīšana
Republikāņu partija bez nekādas opozīcijas nominēja tolaik populāro ASV prezidentu Ronaldu Reiganu.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Muāvija

**Muāvija** var būt:

* Muāvija I — Umajādu kalifāta valdnieks;
* Muāvija II — Umajādu kalifāta valdnieks.
Relativity Media

***Relativity Media*** ir ASV mediju kompānija, kuras sēdeklis atrodas Beverlihilsā, Kalifornijā. To 2004. gadā dibināja Linvuds Spinkss un Raiens Kavanovs. Līdz bankrotam  tā bija trešā lielākā mazā studija pasaulē. Tā veica pilna apjoma kinostudijas darbus: iegādājās, attīstīja, ražoja un izplatīja filmas. Uzņēmuma partneri un finanšu iestādes, tādas kā *[[Citibank]]*, *[[Merrill Lynch]]*, *[[Deutsche Bank]]* un citas, kopš 2012. gada ir ieguldījušas 20 miljardus ASV dolāru izklaides investīcijās. *Relativity Media* darbojās arī modes, sporta, digitālajā un mūzikas jomā.

 pēc tiesas prāvām un aizdevuma maksājumu iztrūkuma uzņēmums ASV Bankrota tiesas Ņujorkas dienvidu apgabalam iesniedza pieteikumu par bankrotu.  Kā rezultātā uzņēmums sāka pārdot iepriekš iegādātās filmu idejas, tostarp "Sufražiste" (*Suffragette*), *[[Jane Got a Gun]]*, *[[The Bronze]]*, "Visums starp mums" (*The Space Between Us*), *[[Solace]]*, *[[Kidnap]]*, "Pirms es pamostos" (*Before I Wake*), *[[Animal Crackers]]*, "Dūzis" (*Shot Caller*) un *[[The Secret Scripture]]*. Uzņēmums izkļuva no bankrota 2016. gada martā, bet 2018. gada maijā tas atkal iesniedza bankrota pieteikumu. Studija joprojām ir atvērta uzņēmējdarbībai, un tagad to vada tās jaunais mātesuzņēmums *UltraV Holdings*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
Frederiks Rendells

**Frederiks Dereks Rendells** (; dzimis , miris ) bija britu vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

Rendells 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja maratona skriešanas disciplīnā. Diemžēl viņš bija viens no sešiem sportistiem, kas izstājās no sacensībām un nefinišēja.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Frederiks Rendells (SOK profils) 
* Frederiks Rendells (Olympedia.org) 
* Frederiks Rendells (Sports Reference profils)
Mispesčanija

**Mispesčanija** (), arī **Pesčanaja** (*Песчаная*) ir slēgta Krievijas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Severnaja Zemļas arhipelāga otras lielākās salas Boļševikas ziemeļos, Oļeņijas pussalas ziemeļu galā Pesčanija ragā.

## Vēsture
Stacija izveidota 1941. gada pavasarī meteoroloģiskās informācijas nodrošināšanai Ziemeļu jūras ceļa ziemeļu atzaram. Stacija slēgta 1994. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* T-48-I,II,III поляр. ст. Песчаная
Jānis Hvoinskis

**Jānis Hvoinskis** (dzimis  Rīgā) ir latviešu dzejnieks un tulkotājs.

## Biogrāfija
No 1967. līdz 1975. gadam mācījies Rīgas 48. vidusskolā. No 1975. līdz 1979. gadam mācījies Rīgas Elektromehāniskajā tehnikumā. No 2006. līdz 2008. gadam studējis Liepājas medicīnas koledžā. 2007. gadā apmeklējis Latvijas Rakstnieku savienības Literāro akadēmiju.

Dzejas publikācijas kopš 2003. gada. Izdoti dzejoļu krājumi "Lietus pār kanālu e" (2009) un "Mūza no pilsētas N." (2019). No krievu valodas atdzejojis Maksima Ameļina un Josifa Brodska dzeju. Tulkojis Vladimira Nabokova romānu "Camera obscura" (2018). Rakstījis dziesmu tekstus Zigmara Liepiņa koncertuzvedumam "Kapteiņu stāsti".

Krājums "Mūza no pilsētas N." nominēts Literatūras gada balvai, tas 2020. gadā saņēmis Dzejas dienu balvu un Ojāra Vācieša prēmiju.

## Atsauces
Reinholds Bernhards

**Reinholds Bernhards**, arī **Mārtiņš-Reinholds Bernhards**, (dzimis  Carnikavā, Rīgas apriņķī, Vidzemes guberņā Mārtiņa Bernharda ģimenē, miris ) bija tālbraucējs kapteinis, Latvijas SPR Kara flotes komandieris, Pēterburgas Zinātņu akadēmijas hidrogrāfs, meteorologs un hidrologs, Polinēzijas ģeogrāfs un antropologs.

## Dzīvesgājums
1900. gadā absolvēja Mangaļu jūrskolu, no 1901. gada bija tālbraucējs stūrmanis. 1903. gadā ieguva tālbraucēja kapteiņa diplomu, bija pasniedzējs Lubezeres jūrskolā.

1904. gadā iesaukts Krievijas Impērijas armijā. No 1918. gada 2. augusta līdz 22. augustam Padomju Krievijas Volgas kara flotiles komandieris. No 1919. gada februāra Padomju Latvijas armijas kara flotiles komandieris. 1919. gada 22. maijā, pēc Rīgas zaudēšanas, flotile pilnā sastāvā viņa vadībā pārgāja Latvijas zemessardzes pusē. No 1919. gada augusta līdz 1920. gada janvārim apakšpulkvedis Judeņiča Ziemeļrietumu brīvprātīgo armijā. 1930. gadā atvaļināts no Latvijas Republikas armijas.

Strādāja par Latvijas Radio diktoru. Sarakstīja pirmās kara kuģniecības taktikas mācību grāmatas latviešu valodā, kā arī virkni noveļu. Valsts prezidenta u.c. augstāko amatpersonu standartu un karogu idejas autors.

Izvadīts no Rīnūžu Baltās baznīcas, apglabāts Vecmīlgrāvja Daugavgrīvas Baltāsbaznīcas draudzes kapsētā.

## Apbalvojumi

* Sv. Vladimira ordenis (Krievijas Impērija)
* Sv. Annas ordenis (Krievijas Impērija)
* Sv. Staņislava ordenis (Krievijas Impērija)

## Atsauces
Čamaņu kapu kapliča

**Čamaņu kapu kapliča** ir 1821. gadā celta kapliča, kas atrodas Augšdaugavas novada Bebrenes pagasta Čamaņu kapos, uz dienvidiem no Bebrenes. Vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.

Kapličas lielums 6x4 metri, celta no akmeņiem, tai ir skārda jums ar nelielu tornīti un zvanu. Tā ir viena no vecākajām kapličām Augšdaugavas novadā, saglabājusi sākotnējo būvapjomu, kompozīciju un detaļas. Uzrāda stila rustifikāciju un un atspoguļo reģionālās arhitektūras īpatnības. Remontēta 1975. gadā.

## Ārējās saites
* Grozījums Kultūras ministrijas 1998.gada 29.oktobra rīkojumā Nr.128 "Par Valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu sarakstu"
Ilzes pilskalns

**Ilzes pilskalns** atrodas Augšdaugavas novada Bebrenes pagastā, starp Bebreni un Ilzi.

Pilskalnu 2001. gadā aprakstījis Juris Urtāns, kurš atzīmēja, ka pilskalna uzmērījums pagaidām nav veikts. Tas ir ziemeļu-dienvidu virzienā orientēts, savrups, kokiem neapaudzis, apmēram 10 metrus augsts paugurs, kas ilgstošas aršanas rezultātā iespējamās pilskalna mākslīgā izveidojuma pazīmes ir pilnīgi zaudējis.

1926. gadā pilskalnā tika konstatēts kultūrslānis, kas vēlāk, iespējams, noarts nogāzēs. Pašlaik pakalnā, kura virsmas garums apmēram 70 metri, bet platums apmēram 40 metri, varbūtējs kultūrslānis konstatējams tikai atsevišķās vietās.

## Foto galerija

Attēls:Ilzes pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Ilzes pilskalna 3D modelis
Attēls:Ilzes pilskalns.jpg|alt=|Ilzes pilskalna 3D modelis


## Ārējās saites
* Ilzes pilskalns
Gunārs Freimanis

**Gunārs Freimanis** (dzimis , miris ) bija Carnikavā dzīvojošs latviešu dzejnieks, publicists un represiju upuris. PEN kluba Rietumvācijas centra goda biedrs no 1985. gada. Latviešu preses biedrības Kanādas kopas goda biedrs no 1989. gada.

## Dzīvesgājums
Dzimis Vaiņodē 1927. gadā saimnieka ģimenē. 
1942. gadā absolvēja Rīgas pilsētas 33. pamatskolu un sāka mācīties Rīgas Valsts tehnikuma Elektrotehnikas nodaļā.

1946. gadā Valsts drošības komiteja Freimani apcietināja par pretpadomju propagandu, viņš tika notiesāts uz desmit gadiem ieslodzījumā “Sevvostlaga” nometnē Tālajos Austrumos. Atbrīvots 1959. gadā, uzsāka darbu Latvenergo. No 1963. gada dzīvoja Līņu ielā 17, Carnikavā, dārzkopības sabiedrībā "Gauja" Ādažu ciema padomes teritorijā netālu no dzejnieka Ojāra Vācieša dzīvesvietas. Pēc atgriešanās Freimanis sāka rakstīt dzejoļus, daži no tiem 1964. gadā tika publicēti žurnālā "Karogs". Apstākļu sakritības dēļ žurnāla numurs ar Freimaņa dzejoļiem iznāca īsi pēc viņa otrā aresta.

Par pretpadomju dzejoļu sacerēšanu 1964. gada 27. martā Valsts drošības komiteja Freimani vēlreiz apcietināja, viņu notiesāja uz pieciem gadiem Mordvijas soda nometnēs. 1969. gadā atbrīvots, turpināja darbu Latvenergo. 1976. gada 8. oktobrī viņam tika izteikts oficiāls brīdinājums par darbību nepieļaujamību, kas ir pretrunā ar PSRS valsts drošības interesēm. 1983. gadā par pretpadomju darbību, dzejas un prozas sacerējumiem Latvijas PSR Valsts Drošības komiteja Freimani apcietināja trešo reizi. Tiesāts kopā ar Gunāru Astru. Atšķirībā no citām 1983. gada politiskajām prāvām, Freimaņa nodarījums kvalificēts pēc Latvijas PSR Kriminālkodeksa 65. panta otrās daļas, kurā bija paredzēts smagāks sods. Trešoreiz Freimani notiesāja uz četriem gadiem nometnēs un diviem nometinājumā, bijis ieslodzījumā Permas apgabalā. 1987. gada februārī atbrīvots.
Miris 1993. gadā Rīgā.

## Piemiņa
2020. gada 1. oktobrī izdevniecība "Mansards" izdeva grāmatu par Gunāru Freimani "Es neesmu viens. Ar mani ir mana tauta", kurā Janīna Kursīte-Pakule, Lidija Lasmane, Rasma Pērkons, Maija Cālīte, Inta Purva, Jānis Vēveris stāsta par tikšanos ar Gunāru Freimani, publicēti arī literatūrzinātnieka Rolfa Ekmaņa iespaidi par Gunāra Freimaņa dzeju un sarakste ar rakstnieku Jāni Klīdzēju. Redaktors Arnis Šablovskis.

## Atsauces
Solņečnaja

**Solņečnaja** (), arī **Buhta Solņečnaja** (*Бухта Солнечная*) ir slēgta Krievijas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Severnaja Zemļas arhipelāga otras lielākās salas Boļševikas dienvidos, Solņečnajas līča krastā Anceva ragā.

## Vēsture
1945. gadā Solņečnajas līča krastā tika izveidota hidrogrāfiskās ekspedīcijas bāze, kuras vajadzībām uzbūvēja dzīvojamo ēku un vairākas tehniskās ēkas. Pēc ekspedīcijas darba beigām 1947. gadā bāze tika pamesta. 1949.-1950. gada ziemā līcī bija spiesti pārziemot vairāki kuģi, kuru apgādei tika izmantota aviācija. Lidlauka darba nodrošināšanai tika izveidota meteostacija ar triju cilvēku apkalpi, ko izmitināja bijušās hidrogrāfiskās ekspedīcijas bāzē. 1951. gadā staciju pārveidoja par pastāvīgo. Tā kā ievāktie meteoroloģiskie dati nebija reprezentabli, 1952. gada vasarā tika izlemts pārcelt staciju uz netālo Anceva ragu līča austrumu galā. 1953. gada vasarā jaunā stacija tika pabeigta. 1958. gada rudenī loģistikas problēmu dēļ (apgādes kuģis ledus apstākļu dēļ nespēja piekļūt stacijai) stacija uz gadu tika slēgta. Kopš 1959. gada līdzās polārstacijai izveidoja pretgaisa aizsardzības garnizonu, kam izbūvēja kazarmas un virsnieku kopmītnes. Garnizons darbojās līdz 1993. gadam. Solņečnajā bija arī atsevišķa ģeoloģiskās izpētes ekspedīciju atbalsta bāze ar savām kopmītnēm un noliktavām. Polārstacija slēgta 1992. gada februārī.

## Atsauces

## Ārējās saites
* T-48-XIII,XIV,XV полярная ст. Солнечная 1988 г
Misbaranova

**Misbaranova** (), līdz 1991. gadam — **Prima** (*Прима*), ir Krievijas pētniecības polārstacija Arktikā. Izvietojusies Severnaja Zemļas arhipelāga otras lielākās salas Boļševikas ziemeļrietumos, Šokaļska šauruma krastā  no Baranova raga.

## Vēsture
Stacija izveidota kā 1986. gadā kā Arktikas un Antarktikas zinātniski pētnieciskā institūta (AANII) lauka pētniecības bāze **Prima**. Stacijai attīstoties, tajā vienlaicīgi varēja strādāt ap 100 cilvēku. Stacijā bija dzīvojamās ēkas, ēdnīca, ambulance, laboratoriju kompleksi, dažādas darbnīcas, elektrostacija. Pie stacijas bija izbūvēts helikopteru lidlauks un ziemas lidlauks, kurš varēja uzņemt arī lielizmēra lidmašīnas Il-76 un An-22.

1991. gadā sakarā ar finansējuma trūkumu zinātniskās programmas stacijā slēdza, bet tā turpināja darboties kā Misbaranovas tūrisma bāze, kas nodrošināja tūristu transportēšanu ar helikopteriem uz Ziemeļpolu un atpakaļ. Līdz 1996. gadam, kad bāzi slēdza, tajā tika apkalpoti ap 200 ārzemju tūristu.

Lai arī stacijas atjaunošanu AANII plānoja jau kopš 2007. gada, tās atvēršana notika pēkšņi 2013. gadā, kad nācās steigšus evakuēt dreifējošo polārstaciju Severnij Poļus 40, zem kuras sāka sairt ledus. Stacijas personālu un aprīkojumu tika izlemts evakuēt uz tobrīd slēgto Misbaranovas bāzi, kura steidzamības kārtā tika atkonservēta. Vēlāk stacijā tika uzbūvētas vairākas jaunas ēkas, atjaunots helikopteru lidlauks.

Stacijas platuma grādos ir gara polārā nakts (no 22. novembra līdz 22 februārim) un polārā diena (no 22 aprīļa līdz 22. augustam). Gaisa temperatūra vasarā no 0 līdz , ziemā — no -25 līdz . Raksturīgi stipri vēji 10-15 m/s, vētras līdz 50 m/s. Augsne vasarās atkūst 30-40 cm dziļumā.

Stacijā tiek īstenotas pētniecības programmas glacioloģijā, okenoloģijā, klimatoloģijā, ģeofizikā, zooloģijā, botānikā; tā ir viena no globālā CryoNet tīkla stacijām.

## Atsauces

## Ārējās saites
* T-47-X,XI,XII фьорд Марата 1992 г
* Research station «Ice Camp «Cape Baranova» (79N, 101E) - possible candidate to BSRN
Glābšanas velkonis

[thumb|Franču glābšanas velkonis ''Abeille Bourbon'', kurš kalpo arī kā [ārkārtas vilcējs.]]
[thumb|USNS [USNS Grapple (T-ARS-53)|''Grapple'' — moderna jūras kara flotes glābšanas velkoņa piemērs.]]
**Glābšanas velkonis** (saukts arī par **vraku velkoni**) ir specializēts velkoņu veids, kuru izmanto, lai glābtu nelaimē esošus kuģus, tajā skaitā tādus, kuriem draud nogrimšana, kā arī, lai glābtu jau nogrimušus vai uz sēkļa esošus kuģus.

## Pārskats
Pavisam nedaudz velkoņu ir bijuši pilnībā izmantoti glābšanas darbiem. Lielāko daļu laika glābšanas velkoņi tiek ekspluatēti, velkot baržas, platformas, kuģus, vai arī izpildot citus parasta velkoņa uzdevumus.

Velkoņi, kuri aprīkoti glābšanas darbiem, pasaulē sastopami nelielā daudzumā ar augstāku koncentrāciju ap rajoniem, kuros ir gan intensīva kuģu satiksme, gan nelabvēlīgi laikapstākļi.

Glābšanas velkoņus ekspluatē īpaši sagatavotas komandas, kas ir pieredzējušas glābšanas operāciju veikšanā (glābēji). Specifiskais aprīkojums, ar kuru apgādāti kuģi, iekļauj:
* Attīstītu buksēšanas ierīci un papildus vilkšanas tauvas vai troses ar iespējām vilkt objektus gan no priekšgala, gan pakaļgala, kā arī dažādos leņķos;
* Papildus celtņus;
* Ugunsdzēsības sistēmas:
** Ūdens izsmidzināšanas sistēmas;
** Šļūtenes;
** Stobrus.
* Tādu mehānisko aprīkojumu kā:
** Rezerves daļas vienkāršiem mehāniskiem remontdarbiem;
** Pneimatiskos instrumentus;
** Ūdenslīdēju aprīkojumu;
** Tēraudu korpusa ielāpiem;
** Metināšanas aprīkojumu.
* Sūkņus.

## Mūsdienas
Kopējais pieprasījums pēc glābšanas velkoņu pakalpojumiem ir būtiski samazinājies no to pieprasījuma virsotnes, kura bija gados ap otro pasaules karu.

Pieaugošā sabiedrības jūtība un normatīvie akti attiecībā uz apkārtējās vides degradāciju, kā arī kuģu izmēru palielināšanās, zināmā mērā ir kompensējusi veikto glābšanas operāciju skaita samazinājumu. Tādas lielo naftas produktu tankkuģu avārijas kā uzsēšanās uz sēkļa vai nogrimšana, piemēram, ''Exxon Valdez'' naftas noplūde vai *[[Amoco Cadiz]]* un *[[Torrey Canyon]]* katastrofas, var prasīt daudzpusīgus glābēju pūliņus, lai mēģinātu samazināt kaitējumu apkārtējai videi.

## Televīzijā
*Shipwreck Men* ir 2013. gada dokumentāls TV seriāls, kurā tiek sekots komandām, kuras glābj un paceļ bojā gājušus kuģus.

## Piezīmes un atsauces

## Ārējās saites
* Starptautiskā glābšanas apvienība. 
* Glābšanas uzņēmumi:
** Donjon Marine Co., Inc., ASV bāzēts velkoņu un glābšanas uzņēmums; 
** Resolve Marine, Globāls ASV bāzēts uzņēmums, kurš nodarbojas ar jūras avāriju seku likvidāciju; 
** SMIT salvage 
** Svitzer
Valaiņu pilskalns (Bebrenes pagasts)

**Valaiņu pilskalns** atrodas Augšdaugavas novada Bebrenes pagastā, uz dienvidiem no  Putnu salas.

Pilskalnu 2008. gadā atklāja tuvējo māju saimniece. 2009. gadā to apsekoja Latvijas Petroglifu centra ekspedīcija Andra Grīnberga vadībā. Tās laikā tika konstatēts, ka zem koku izgāzumiem atrastās lauskas varētu būt datētas ar mūsu ēras pirmās tūkstošgades otro pusi. Pilskalns apmēram 10 metrus augsts, plakums, iespējams, mākslīgi izlīdzināts un ir 37 metrus garš un 35 metrus plats. Daļēji saglabājušās terases.

2014. gadā laikā, kad pilskalns tika formēts kā valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis, tā teritorijā tika veikta meža izciršana un tas tika izpostīts, izbraukājot ar meža tehniku.

## Foto galerija

Attēls:Bebrenes Valainu pilskalns.jpg|alt=|Valaiņu pilskalna 3D modelis
Attēls:Bebrenes Valainu pilskalns5.jpg|alt=|Valaiņu pilskalna 3D modelis


## Atsauces

## Ārējās saites
* www.latvijas-pilskalni.lv
Aleksejs Saveļjevs

**Aleksejs Saveļjevs** (dzimis  Rīgā) ir Latvijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Latvijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada pārstāv Latvijas Virslīgas komandu FK Liepāja.

## Karjera
Saveļjevs ir JFC Skonto audzēknis. 2016. gadā spēlēja Latvijas 1. līgā RTU FC rindās, vēlāk pievienojās SK Babīte. 2017. gadā debitēja Latvijas Virslīgā SK Babīte/Dinamo sastāvā. Aizvadīja 10 spēles un guva trīs vārtus. Klubs tika izslēgts no Virslīgas, un Saveļjevs nonāca Lietuvas klubā Marijampoles "Švyturys". No tās tika izīrēts Itālijas klubam *[[Hellas Verona F.C.|Hellas Verona]]*. Futbolists spēlēja kluba jauniešu komandā *Primavera* čempionātā. 2018. gada maijā *Hellas Verona* izpirka tiesības uz futbolistu, parakstot līgumu uz trīs gadiem.

 pirmo reizi tika iekļauts *Hellas Verona* pieteikumā B sērijas spēlei pret *[[U.S. Lecce|Lecce]]*, taču laukumā neiznāca. 2020. gada janvārī tika izīrēts Itālijas C sērijas klubam *[[Rende Calcio 1968|Rende]]*. 2020. gada septembrī pārgāja uz C sērijas klubu *[[Mantova 1911]]*.

2021. gada jūlijā atgriezās Latvijā, pievienojoties Virslīgas klubam Riga FC. 2022. gada sezonā tika izīrēts citam Virslīgas klubam FK Auda. Šī kluba sastāvā kļuva par 2022. gada Latvijas kausa ieguvēju. 2023. gada sezonā turpināja pārstāvēt FK Auda jau uz pastāvīga līguma pamata. 2025. gada janvārī pārgāja uz Rumānijas klubu *[[FC Gloria Buzău|Gloria Buzău]]*.

Spēlējis dažādu vecumu Latvijas jauniešu izlasēs. Pirmo reizi uz  Latvijas pieaugušo izlasi tika izsaukts 2018. gada novembrī pirms 2018.—2019. gada UEFA Nāciju līgas spēlēm. Tajās spēlēs palika rezervē. Latvijas izlasē debitēja  drauzības spēlē pret Sanmarīno, dodoties laukumā sākumsastāvā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Saveļjevs

**Saveļjevs** ir krievu uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārdu var būt:

* Aleksejs Saveļjevs (dzimis 1999. gadā), Latvijas futbolists;
* Jakovs Saveļjevs (*Яков Савельев*; 1922—1995), Daugavpilī dzimis Sarkanās armijas karavīrs.
Šķibu purvs

**Šķibu purvs** ir 1977. gadā izveidots dabas liegums Aizkraukles novada Bebru pagasta rietumos. Natura 2000 teritorija.

Tas ir klajš augstais purvs ar dažām nelielām vecu priežu mežu apaugušām salām. Nozīmīga augsto purvu ar pundurbērzu (*Betula nana*) aizsardzības vieta. Sastopamas aizsargājamas putnu sugas - zivju ērglis, rubenis, mežirbe, dzeltenais tārtiņš un citi.

## Ārējās saites
* Dabas aizsardzības pārvalde
Džons Rimmers

**Džons Tomass "Džeks" Rimmers** (; dzimis , miris ) bija britu vieglatlēts, izcīnījis divas zelta medaļas vieglatlētikā 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Rimmers kopumā startēja trijās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās, no kurām divās viņš izcīnīja zelta medaļas. Pirmā disciplīna, kurā viņš startēja olimpiskajās spēlēs bija 1500 metru skriešana. Šajā disciplīnā viņš varētu būt ieņēmis 7. līdz 9. vietu, jo precīzs viņa iegūtais rezultāts nav zināms. Nākamajā dienā, 16. jūlijā, viņš startēja 400 metru šķēršļu skrējienā, kur ar rezultātu 12 minūtes 58.4 sekundes izcīnīja savu pirmo zelta medaļu. Otro zelta medaļu viņš izcīnīja Jauktās komandas sastāvā kopā ar Čārlzu Benetu, Sidniju Robinsonu, Alfrēdu Tisē un Stenu Rouliju, 5000 metru komandu skrējienā, kur viņi pārspēja Francijas komandu.

1900. gadā viņš izcīnīja čempiona titulu 4 jūdžu skrējienā Anglijas amatieru vieglatlētu asociācijas čempionātā, viņš arī trīs gadus (1899—1901) pēc kārtas uzvarēja 10 jūdžu skrējienā. Rimmers uzvarēja arī 1899. gada apvidus krosa sacensībās pārstāvot Liverpūles "Harriers AC" komandu. Vēlāk viņš pārgāja Sautportas "Harriers" sastāvā. No 1951. gada līdz pat savai nāvei viņš bija Seftonas "Harriers" komandas prezidents.

1901. gadā Rimmers sāka strādāt Liverpūles pilsētas policijā un tur nostrādāja 30 gadus, līdz aizgāja pensijā kā seržants. Viņš turpināja skriet arī pēc 50 gadu vecuma.

Viņš tika pasludināts par "ātrāko balto vīrieti Eiropā 1900. gadā" 2009. gada 13. aprīlī kā daļu no Eiropas vieglatlētikas asociācijas (EAA) balvām.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Džons Rimmers (SOK profils) 
* Džons Rimmers (Olympedia.org) 
* Džons Rimmers (Sports Reference profils)
Vecbebru muiža

**Vecbebru muiža** () bija Vidzemes muiža, kas atradās mūsdienu Aizkraukles novada Vecbebru ciemā. Mūsdienās muižas apbūve ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis. Apbūvē ietilpst kungu māja (valsts nozīmes piemineklis), klēts, stallis, pagrabs un parks.

## Vēsture

Vecbebru muižas dzīvojamā ēka klasicisma stilā celta 19. gadsimta pirmajā pusē Fīdriha fon Meijendorfa laikā. Muižas kungu māja nodedzināta 1905. gadā. Vēlāk to atjaunoja arhitekta Vilhelma Bokslafa vadībā. Atjaunojot muižas kungu māju, tai izbūvēts rizalīts, kas ir izteiksmīgs jūgendstila arhitektūras paraugs.

Pēc Latvijas agrārreformas 1922. gadā Vecbebros nodibināja biškopības un dārzkopības skolu, ko 1944. gadā pārdēvēja par Vecbebru biškopības tehnikumu, 1972. gadā — par Vecbebru sovhoztehnikumu, kas apsaimniekoja visas pagasta lauksaimniecības zemes. Vecbebros izveidoja sovhoztehnikuma saimniecisko centru, ap to izauga ciems. 1982. gadā tehnikums pārgāja uz jauno mācību korpusu. 1996. gadā ēkā tika atvērta Bebru vispārizglītojošā internātskola, bet 2017. gadā tā tika slēgta. Pēc skolas slēgšanas muižas komplekss tika iznomāts SIA “Alt-Bewershof”, kas plānoja muižas ēku atjaunošanu un viesmīlības biznesa attīstību. Nomas līgums lauzts 2020. gadā un kopš tā laika par ēkām rūpējas Aizkraukles novada pašvaldība, kas meklē tās izmantošanas funkciju.

## Ārējās saites

## Atsauces
Sidnijs Robinsons

**Sidnijs Džons Robinsons** (; dzimis , miris ) bija britu vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja trīs olimpiskās medaļas, tajā skaitā zelta medaļu 5000 metru komandu skrējienā.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Robinsons startēja trijās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās, kur visās izcīnīja visa kaluma olimpiskās medaļas. Zelta medaļu viņš kā Jauktās komandas pārstāvis izcīnīja 5000 metru komandu skrējienā, kur viņš startēja kopā ar Čārlzu Benetu, Džons Rimmeru, Alfrēdu Tisē un Stenu Rouliju. Viņi šajā distancē pārspēja vienīgos pretiniekus Francijas komandu. Sudraba medaļu viņš izcīnīja 2500 metru šķēršļu skrējienā, ar rezultātu 7 minūtes 38 sekundes. Šajā disciplīnā viņš piekāpās kanādietim Džordžam Ortonam (rezultāts —7:34.4). Savukārt bronzas medaļa tika iegūta otrā šķēršu skrējiena disciplīnā — 4000 metros. Viņa rezultāts šajā disciplīnā bija 12 minūtes un 58.8 sekundes. Šajā disciplīnā viņš piekāpās saviem tautiešiem Čārlzam Benetam (rezultāts — 12:58.6) un Džonam Rimmeram (rezultāts — 12:58.4).

Robinsons, kurš pārstāvēja Northemptonas riteņbraukšanas un vieglatlētikas klubu, no 1896. līdz 1903. gadam četras reizes uzvarēja Lielbritānijas amatieru vieglatlētikas asociācijas čempiona šķēršļu skrējienā un divreiz bija čempions 10 jūdzēs 1898. un 1900. gadā. Viņš bija arī Nacionālais čempions krosa distancē 1897. un 1898. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Sidnijs Robinsons (SOK profils) 
* Sidnijs Robinsons (Olympedia.org) 
* Sidnijs Robinsons (Sports Reference profils)
Atvašu svētliepas

**Atvašu svētliepas** ir sena kulta vieta, valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis Gulbenes novada Beļavas pagastā uz ziemeļrietumiem no Beļavas. 

Vecā svētliepa 2010. gada jūlijā nolūzusi. Stumbrs apzāģēts, atrodas jauno liepu atvasēm apaugušā uzkalniņā. Pierakstīti folkloras materiāli līdz šim nav atrasti.

## Ārējās saites
* Atvašu svētliepas portālā senvietas.lv
Pilari fon Pilhavi

thumb|Baronu Pilaru fon Pilhavu dzimtas ģerbonis.
**Pilari fon Pilhavi** () ir sena vācbaltiešu dzimta, kas ieceļojusi Zviedru Igaunijā 17. gadsimtā un vēlāk izplatījusies arī Krievijā, 20. gadsimtā izceļojusi uz Vāciju.

## Vēsture
Dzimtas aizsācējs Baltijā bija Vencels Pilars fon Pilhavs (1606–1675), kas 1656. gadā no Silēzijas ieradās Vidzemē un piedalījās Rīgas aizstāvēšanā pret Krievijas karaspēku. Pēc zviedru uzvaras viņu paaugstināja par pulkvedi un iecēla par Narvas cietokšņa komendantu. 
1746. gadā dzimtu uzņēma Igaunijas bruņniecības un 1797. gadā Vidzemes bruņniecības matrikulā.
1855. gadā Krievijas impērijas Senāts Pilariem fon Pilhaviem piešķīra mantojamu baronu titulu.

### Muižas
Dzimtai piederēja šādas muižas: 
* Igaunijas guberņā *Vaida (Wait), Oru (Orrenhof), Meremõisa (Merremois), [[Raasiku]] (Rasik), Palivere (Pallifer), Orkse (Orks), Loodna (Pall), Kääsla (Käsal), Reopalu (Reopall), Lehtse (Lechts), Velise (Schloß Felks), Karjaküla (Karjaküll), Eivere (Eyefer), Kulina (Kullina), Enivere (Sternberg), Kirna (Kirna), Vardi (Schwarzen), Valgu (Walck), Nurtu (Alt-Nurms), Ravila (Meks), Palvere (Pallfer)*
* Vidzemes guberņā *Halinga (Hallick), Uulu (Uhla), Lelle (Lelle), [[Vecsalaca]] (Alt-Salis), Audru (Audern), Are (Arrohof), Lindi (Woldenhof), Haeska (Hasik), Oriküla (Orriküll), Sandla (Sandel)*.

### Ievērojami dzimtas pārstāvji
* Georgs Pilars fon Pilhavs (*Georg Ludwig Pilar von Pilchau*, *Егор Максимович Пиллар*, 1767-1830), Krievijas armijas ģenerālmajors; 
* Kārlis Pilars fon Pilhavs (*Karl Magnus von Pilar von Pilchau*, *Карл Фёдорович Пилар фон Пильхау*, 1791-1861), kavalērijas ģenerālleitnants; 
* Gustavs Pilars fon Pilhavs (*Gustav Friedrich von Pilar von Pilchau*, *Густав Фёдорович Пилар фон Пильхау*, 1793-1862), ģenerālmajors; 
* Teodors Pilars fon Pilhavs (*Theodor von Pilar von Pilchau*, *Фёдор Густавович Пилар фон Пильхау*, 1835-1863), majors; 
* Nikolajs Pilars fon Pilhavs (*Nicolai von Pilar von Pilchau*, *Николай Густавович Пилар фон Пильхау*, 1831-1886) ģenerālleitnants; 
* Ādolfs Pilars fon Pilhavs (1851-1925), politiķis un sabiedriskais darbinieks. 


Pillar Egor Maximovich.jpg|Georgs Pilars fon Pilhavs (1767-1830), Krievijas armijas ģenerālmajors
Pilar von Pilchau F G.jpg|Teodors Pilars fon Pilhavs (1835-1863), majors
Ādolfs Pilars fon Pilhavs.jpg|Ādolfs Pilars fon Pilhavs (1851-1925), politiķis


## Atsauces
Klevaņa

**Klevaņa** () ir pilsēta Rivnes rajonā  Rivnes apgabalā Ukrainas rietumos. Tās iedzīvotāju skaits 2001. gadā pēc Ukrainas tautas skaitīšanas datiem sasniedza 7470.

## Vēsture
left|thumb|200x200px|Dievmātes Pasludināšanas baznīca
Pirmās ziņas par apdzīvotu vietu Klevaņas teritorijā, Stublas upes krastos, ir no 12. gadsimta. Tolaik apmetni sauca par **Kolivaņu** (). Pirmā Klevaņas rakstiskā pieminēšana parādās 1458. gadā kā Čartorisku ģimenes īpašums. 1654. gadā apdzīvotai vietai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības, un 1940. gadā piešķirts pilsētas statuss.

## Ģeogrāfija
Klevaņa atrodas pie Stublas upes, 28&nbsp;km uz ziemeļrietumiem no Rivnes un 50 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Luckas.

## Ievērojamas apskates vietas
left|thumb|233x233px| Mīlestības tunelis pie Klevaņas
Klevaņā vērts apskatīt Klevaņas pils drupas. Pils celtniecība sākās 1475. gadā un tika pabeigta 1561. gadā. Pilsētā atrodas arī Dievmātes Pasludināšanas baznīca ar zvanu torni, kas celta ap 1630. gadu, kā arī Kristus Piedzimšanas baznīca, kas tika uzcelta 1777. gadā. Klevaņas dzelzceļa stacija savieno pilsētu ar apgabala administratīvo centru Rivni un Kiverciem.

Netālu no Kļevanas atrodas arī koku ieskauts dzelzceļš, kas kļuvis  pazīstams kā Mīlestības tunelis.

## Cilvēki no Klevaņas

* Mihaels Fredriks Čartoriskis, Polijas-Lietuvas muižnieks, Klevaņas un Žukovas hercogs.

## Atsauces
Svitjazs

**Svitjazs** () ir karsta izcelsmes ezers Ukrainā, valsts dziļākais ezers ar maksimālo dziļumu 58,4 metri. Pēc platības tas ir otrais lielākais Ukrainā. Svitjazs pieder pie Šackas ezeru grupas, kas atrodas Poļesjē (Volīnijas apgabals) Ukrainas ziemeļrietumu stūrī, netālu no Polijas un Baltkrievijas robežām. Ezers ir daļa no Šackas nacionālā dabas parka (Šackas rajons, Volīnijas apgabals). Ezera vidū atrodas 7 hektāru liela sala. Ezers aizņem 27,5 km² platību, vidējais dziļums ir 7.8 metri, maksimālais ūdens caurspīdīgums sasniedz 8 metrus. Ezera garums ir 7.8 km.

Ezers ir nozīmīgs tūrisma objekts. Vasarā ezera smilšainas pludmales un siltais ūdens piesaista daudz tūristu.

## Ārējās saites
Šokaļska šaurums

**Šokaļska šaurums** () ir jūras šaurums Ziemeļu Ledus okeānā Krievijā. Tas atdala Severnaja Zemļas arhipelāga Boļševikas salu dienvidaustrumos no Oktobra Revolūcijas salas rietumos un savieno Karas jūru dienvidrietumos un Laptevu jūru ziemeļaustrumos. Šaurums ir  garš un šaurākajā vietā  plats, kuģojams.

Šauruma krasti stipri izroboti, lielākoties krauji, klāti ar ledājiem, no kuriem noplūst aisbergi. Vairākas nelielas salas, lielākā no kurām ir Naidjoniša pie šauruma ziemeļu ieejas. Lielāko gada daļu klāts ar ledu.

Šaurumu 1913. gadā atklāja Krievijas hidrogrāfiskā ekspedīcija Borisa Viļkicka vadībā ar kuģiem *Taimir* un *Vaigač*, bet noturēja to par jūras līci. Nodēvēts par godu vienam no ekspedīcijas plānotājiem, ģeogrāfam un kartogrāfam Jūlijam Šokaļskim. 1932. gadā Nikolaja Urvanceva ekspedīcija atklāja, ka tas ir jūras šaurums, kas atdala divas lielas salas.

Šauruma ziemeļaustrumu piekrastē izvietojusies Misbaranovas polārstacija, bet dienvidrietumu piekrastē no 1935. līdz 1943. gadam darbojās Misolovjannijas polārstacija.

## Ārējās saites

## Atsauces
Margrietas iela

**Margrietas iela** ir iela Rīgā, Pārdaugavā, Kurzemes administratīvajā rajonā, Āgenskalna un Zasulauka apkaimē. Kopējais ielas garums ir 640 metri. Tā sākas krustojumā ar Mazo Nometņu ielu, Atpūtas ielu un Ormaņu ielu un beidzas krustojumā ar Āgenskalna ielu, Kuldīgas ielu un Mazo Kuldīgas ielu. Ielā ir divas braukšanas joslas ar asfalta un bruģa segumu. Pa to ved 8. tramvaja maršruts.

Margrietas ielā ir dažāda tipa apbūve, tostarp 14. (vakara) vidusskola (Margrietas ielā 4, 1937. gadā celtā ēkā). Margrietas ielu šķērso satiksmes pārvads Kalnciema tilts (zem tā saglabājies vēsturiskais krustojums ar Kalnciema ielu).

## Ielu savienojumi
Margrietas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Mazā Nometņu iela
* Atpūtas iela
* Ormaņu iela
* Ernestīnes iela (T veida krustojums)
* Kapseļu iela (T veida krustojums)
* Kalnciema iela
* Kristapa iela (T veida krustojums)
* Valentīna iela
* Āgenskalna iela
* Kuldīgas iela
* Mazā Kuldīgas iela

## Sabiedriskais transports
Pa Margrietas  ielu iet 8. tramvaja maršruts (pietura Kalnciema iela).

## Skatīt arī
* Zasulauks
* Āgenskalns

## Atsauces
Stens Roulijs

**Stenlijs Rūperts Roulijs** (; dzimis , miris ) bija austrāliešu vieglatlēts, sprinteris 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja vienu zelta un trīs bronzas medaļas vieglatlētikā.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja četrās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās, kur visās izcīnīja olimpiskās medaļas. Savu pirmo olimpisko medaļu (bronzas) viņš izcīnīja 14. jūlijā 60 metru skriešanas disciplīnā. Viņa rezultāts fināla skrējienā bija 7,2 sekundes, piekāpjoties amerikāņiem Volteram Tjūksberijam un Alvinam Krencleinam. Nākama dienā, 15, jūlijā, viņš izcīnīja vēl vienu bronzas medaļu 100 metru skriešanā ar rezultātu 11,2 sekundes. Šajā disciplīnā viņš piekāpās amerikāņiem Alvinam Krencleinam un Frenkam Džervisam. Trešo bronzas medaļu viņš izcīnīja 200 metru disciplīnā, kur viņa rezultāts bija 22,9 sekundes. Šoreiz viņš piekāpās Normenam Pričardam un Voltram Tjūksberijam.

Zelta medaļu viņš kā Jauktās komandas pārstāvis izcīnīja 5000 metru komandu skrējienā, kur viņš startēja kopā ar britu skrējējiem Čārlzu Benetu, Džons Rimmeru, Sidniju Robinsonu un Alfrēdu Tisē. Viņi šajā distancē pārspēja vienīgos pretiniekus Francijas komandu.

Roulijs arī uzvarēja nacionālajos čempionātos 100 un 220 jardos 1898. un 1900. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Stens Roulijs (SOK profils) 
* Stens Roulijs (Olympedia.org) 
* Stens Roulijs (Sports Reference profils)
Moriss Salomē

**Moriss Gustavs Fernāns Salomē** (; dzimis , miris ) bija franču vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Salomē startēja 800 metru skriešanas disciplīnā. Šajā disciplīnā viņš kvalifikācijas kārtas priekšskrējienā ieguva 4. vietu, taču precīzs viņa rezultāts nav zināms. Fināla skrējienam viņš nekvalificējās.

Viņš tika nogalināts Pirmā pasaules kara laikā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Moriss Salomē (SOK profils) 
* Moriss Salomē (''Olympedia'' profils) 
* Moriss Salomē (''Sports Reference'' profils)
Viljams Savards

**Viljams Savards** (; dzimis , miršanas datums *nav zināms*) bija britu vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

Savards 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja maratona skriešanas disciplīnā. Diemžēl viņš bija viens no sešiem sportistiem, kas izstājās no sacensībām un nefinišēja.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Viljams Savards (SOK profils) 
* Viljams Savards (Olympedia.org) 
* Viljams Savards (Sports Reference profils)
Oktobra Revolūcijas sala

**Oktobra Revolūcijas sala** () ir Krievijai piederoša neapdzīvota sala Ziemeļu Ledus okeānā Severnaja Zemļas arhipelāgā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Karas jūras austrumos Severnaja Zemļas arhipelāga vidienē, tā lielākā sala.  Šokaļska šaurums dienvidaustrumos to atdala no Boļševikas, Sarkanās Armijas šaurums ziemeļrietumos un ziemeļos — no Komsomoļecas un Pioņeras, bet Austrumu šaurums rietumos — no Sedova arhipelāga. Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un pussalu. Krasti galvenokārt lēzeni, izņemot vietas, kur jūrā no ledājiem noplūst ledus. Piekrastē daudz nelielu salu, lielākā no kurām ir Naidjoniša ziemeļaustrumu piekrastē Šokaļska šaurumā. Apmēram 50% salas teritorijas klāj ledāji, lielākie no kuriem ir Karpinska ledājs ar salas augstāko punktu 963 m vjl, Rusanova ledājs, Universitātes ledājs, Vavilova ledājs un Aļbanova ledājs. Reljefu veido platoveidīga kalniene. Daudz upju, kas ziemā izsalst, lielākā no kurām ir arhipelāga garākā upe Ozjornaja (65 km). Vairāki nelieli ezeri, lielākais no kuriem ir Fjordu ezers (57 km²) Karpinska ledāja pakājē.

Sala atrodas arktiskā tuksneša dabas zonā. Augājs nabadzīgs, galvenokārt ķērpji un sūnas. Mīt baltais lācis, ziemeļbriedis, polārlapsa, lemingi, krastos valzirgu kolonijas. Salas ziemeļu un austrumu krastā putnu tirgi — alki, kaijas, sniedzes.

Parīzes Komūnas pussala rietumos un Matuseviča fjorda apkārtne salas ziemeļos ietilpst Severozemeļskija dabas liegumā.

## Vēsture
Salas austrumu krastu 1913. gada 3. septembrī atklāja Krievijas hidrogrāfiskā ekspedīcija Borisa Viļkicka vadībā. Nākamajā gadā pēc atklāšanas ar 1914. gada 23. janvāra Jūras ministra pavēli salu kopā ar tālāk dienvidos esošo tagadējo Boļševiku nosauca par Nikolaja II Zemi (*Земля Императора Николая II*).

No 1930. līdz 1933. gadam padomju polārpētnieki Georgija Ušakova un Nikolaja Urvanceva vadībā detāli izpētīja Severnaja Zemļas arhipelāga salas, cita starpā veicot aerofotografēšanu ar dirižabli *Graf Zeppelin*. Pēc ekspedīcijas rezultātiem galvenajām arhipelāga salām tika piešķirti tagadējie nosaukumi.

Salā dažādos laika posmos darbojušās vairākas polārstacijas — Misolovjannija, Kupolvavilova un Misvatutina.

2006. gadā Taimiras (Dolganu-Ņencu) autonomā apvidus Dome pieņēma lēmumu atgriezt arhipelāgam 1919. gadā nogalinātās Krievijas cara ģimenes vārdus, tajā skaitā Oktobra Revolūcijas salu pārdēvēt par Svētās Aleksandras salu. Pēc Taimiras autonomā apvidus pievienošanas Krasnojarskas novadam 2007. gadā tā vadība šo ierosmi neatbalstīja.

## Atsauces

## Ārējās saites
Luijs Segonī

**Luijs Segonī** (; dzimis , miris ) bija franču vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

Segonī 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja 1500 metru skriešanas disciplīnā. Šajā disciplīnā viņš varētu būt ieņēmis 7. līdz 9. vietu, jo precīzs viņa iegūtais rezultāts nav zināms.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Luijs Segonī (SOK profils) 
* Luijs Segonī (''Olympedia'' profils) 
* Luijs Segonī (''Sports Reference'' profils)
Justuss Skrefords

**Justuss Moaks Skrefords** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

Skrefords 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja 800 metru skriešanas disciplīnā. Kvalifikācijas skrējienā ar rezultātu 2 minūtes 1.8 sekundes ieguva 3. vietu, taču fināla skrējienam nekvalificējās.

Viņš bija arī Filadelfijas stafetes komandas loceklis 1901. gadā kopā ar Hariju L. Gardneru, Fosteru S. Postu un Maieru Prinšteinu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Justuss Skrefords (SOK profils) 
* Justuss Skrefords (''Olympedia'' profils) 
* Justuss Skrefords (''Sports Reference'' profils)
Kupolvavilova

**Kupolvavilova** () ir bijusī Krievijas pētniecības polārstacija Arktikā. Izvietojusies Severnaja Zemļas arhipelāga lielākās Oktobra Revolūcijas salas rietumu daļā, Vavilova ledāja virsotnē.

## Vēsture
Stacija izveidota 1974. gadā un tā piederēja Arktikas un Antarktikas zinātniski pētnieciskajam institūtam. Stacija atradās Vavilova ledus kupola virsotnē un izvietojās vairākās ledājā iedziļinātās ēkās, virspusē atstājot tikai ieejas tamburu un transporta infrastruktūtu. Stacijas pastāvīgais personāls bija ap 11 cilvēkiem, bet intensīvo pētījumu laikā tas varēja ievērojami palielināties. Stacijas apgāde notika ar aviācijas palīdzību tieši uz ledus aerodromu uz kupola, vai arī no Sredņijas lidlauka caur Misvatutinas polārstaciju piekrastē. Stacija slēgta 1989. gadā.

Stacijā tika veikti nepārtraukti kompleksi vides pētījumi 15 gadu garumā, specializējoties glacioloģijā, klimatoloģijā, meteoroloģijā, veikta ledāja radiozondēšana un termiskā urbšana.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Л. С. ГОВОРУХА, 10 лет «Куполу Вавилова»
* "Свидание с северной землей" (Майя Самсонова)