open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Frenks Māršals

**Frenks Džeimss Māršals** (; , Ņujorka — , Ņūdžersija) bija ASV šahists, kas 1907. gadā piedalījās mačā par Pasaules šaha čempiona nosaukumu.

## Šahista karjera
Lai gan Māršals piedzima Ņujorkā, tomēr jau 8 gadu vecumā kopā ar ģimeni pārcēlās uz Monreālu (Kanāda), kur 10 gadu vecumā iemācījās spēlēt šahu. Jau 1890. gadā, 13 gadu vecumā viņš kļuva par vienu no vadošajiem Monreālas šahistiem. 19 gadu vecumā Māršals atgriezās ASV.

1904. gadā Māršals pārliecinoši uzvarēja Kembridžspringsas (Pensilvānija) starptautiskajā šaha turnīrā, apsteidzot toreizējo Pasaules šaha čempionu Emanuelu Laskeru. Tajā pat gadā tika izcīnīta uzvara ASV šaha kongresā. Šis panākums ļāva izaicināt uz maču toreizējo ASV šaha čempionu Hariju Pilsberiju, taču mačs dažādu iemeslu dēļ tika atlikts, kamēr Pilsberijs 1906. gadā nomira. Par ASV čempionu Māršals kļuva 1909. gadā un noturēja šo titulu līdz 1936. gadam.

1907. gadā dažādās ASV pilsētās (Filadelfija, Vašingtona, Baltimora, Čikāga, Memfisa) notika Laskera un Māršala mačs par Pasaules čempiona titulu, kurš beidzās ar vairāk nekā pārliecinošu Laskera uzvaru 11½:3½ (+8-0=7), bet Māršalam neizdevās uzvarēt nevienā partijā.

1909. gadā Māršals piekrita spēlēt maču ar jauno kubieti Hosē Raulu Kapablanku. Daudziem par pārsteigumu Kapablanka uzvarēja savu pieredzējušo pretinieku ar 15:8 (+8-1=14). Par spīti zaudējumam Māršals neturēja ļaunu prātu uz Kapablanku, jo saskatīja viņa milzīgo šahista potenciālu. Māršals vēlāk daudz palīdzēja Kapablankam, lai tas varētu piedalīties spēcīgos šaha turnīros, bet 1911. gadā izkārtoja viņam ielūgumu uz Sansebastjanas šaha turnīru, kuru kubietis spīdoši uzvarēja. Pats Māršals ieņēma 4. vietu aiz Kapablankas, Rubinšteina un Vidmara.

1914. gadā Māršals finišēja 5. vietā prestižajā Sanktpēterburgas šaha turnīra finālā, palaižot sev priekšā tikai Laskeru, Kapablanku, Aļehinu, Tarrašu, bet apsteidzot tādus spēcīgus tā laika šahistus kā Rubinšteinu, Nimcoviču, Blekbērnu un Gunsbergu, kuri nekvalicējās turnīra finālam.

1915. gadā Māršals atvēra Ņujorkā šaha klubu, kurš vēlāk tika nosaukts viņa vārdā. Pašlaik tas ir viens no vecākajiem šaha klubiem ASV.

No 1930. līdz 1937. gadam Māršals pārstāvēja ASV izlasi Pasaules šaha olimpiādēs un bija tās kapteinis. Tie bija sekmīgākie gadi ASV šaha vēsturē. Kopā ar komandu Māršals 4 reizes (1931, 1933, 1935, 1937) uzvarēja kopvērtējumā, bet 1933. gadā izcīnīja arī individuālu uzvaru pie 2. galdiņa.

1936. gadā Māršals piekrita, ka ASV čempiona nosaukums katru gadu tiks izspēlēts atsevišķā turnīrā, kuru sponsorēja ASV šaha federācija. Māršala šaha klubs ziedoja uzvarētājam speciālu kausu, kuru saņēma pirmais turnīra uzvarētājs Semjuels Reševskis.

Māršals bija pazīstams kā aktīva un kombinacionāla stila spēlētājs. Jau atklātnē viņš nevairījās no asas spēles un bandinieku upuriem. Viņa vārdā ir nosaukts pazīstamais Māršala pretuzbrukums spāņu aizsardzībā, kuru Māršals pirmo reizi pielietoja 1918. gadā partijā pret Kapablanku. Lai gan Māršals partiju zaudēja, tomēr līdz mūsdienām šis pretuzbrukums ir pierādījis savu dzīvotspēju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Harijs Pilsberijs

**Harijs Pilsberijs** (; , Somervilla - , Filadelfija) bija ASV šahists, Pasaules šaha čempiona nosaukuma pretendents.

## Šahista karjera
Pilsberijs piedzima Masačūsetsas mazpilsētiņā Somervillā. 1894. gadā viņš pārcēlās uz Ņujorku, bet 1898. gadā uz Filadelfiju.

16 gadu vecumā iepazinās ar šahu. Divus gadus vēlāk Pilsberijs jau spēlēja stiprāk par vietējiem šahistiem, bet 1892. gada aprīlī viņš ar rezultātu 2:1 uzvarēja toreizējo Pasaules šaha čempionu Vilhelmu Steinicu, kurš deva savam jaunajam pretiniekam handikapā bandinieku. Pilsberija šahista spējas attīstījās ļoti strauji, un drīzumā viņam nebija līdzvērtīgu pretinieku Ņujorkas šahistu vidū.

1895. gadā Bruklinas šaha klubs sponsorēja Pilsberija ceļojumu uz Eiropu, kur notika Hastingsas tradicionālais šaha turnīrs. Turnīrs noslēdzās ar spožu jaunā amerikāņu šahista uzvaru, apsteidzot toreizējo Pasaules šaha čempionu Emanuelu Laskeru un tādus tālaika šaha milžus kā Vilhelms Steinics, Mihails Čigorins, Izidors Gunsbergs, Zīgberts Tarrašs, Karls Šlehters un Davids Janovskis.

Nākamais Pilsberija turnīrs bija Sanktpēterburgas starptautiskais turnīrs 1895.-96. gadā, kurā piedalījās tikai četri spēlētāji (Laskers, Steinics, Pilsberijs un Čigorins), kas savā starpā spēlēja 6 apļu turnīru. Pēc pirmās turnīra puses Pilsberijs bija vadībā ar 6½ punktiem no 9, taču turnīra otrajā pusē viņš ieguva tikai 1½ punktu no 9 un palika trešajā vietā. Pēc Garija Kasparova domām Pilsberijam izšķirošs bija zaudējums 4. apļa partijā pret Laskeru, kas viņu psiholoģiski salauza. Iespējams, ka tieši Sanktpēterburgas turnīra sākumā Pilsberijs bija inficējies ar sifilisu.

Pilsberijs iegājis šaha vēsturē arī kā lielisks spēlētājs neskatoties uz galdiņu. 1902. gadā Maskavā viņš uzstādīja rekordu, vienlaicīgi spēlējot ar 22 spēlētājiem (+17-1=4).

Tā kā Pilsberijs slēpa savu slimību, tad tā graujoši ietekmēja viņa veselības stāvokli. Pasliktinājās arī viņa garīgais stāvoklis. Par spīti slimībai Pilsberijs 1897. gadā uzvarēja mačā par ASV šaha čempiona nosaukumu. Šo titulu viņš saglabāja līdz savai pāragrai nāvei Filadelfijas slimnīcā 1906. gadā. Pilsberijs ir apglabāts Redingas (Masačūsetsa) pilsētas kapsētā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Radio Melodija

**Radio ''Melodija*** (iepriekš radio Baltkom) ir [[Latvija]]s ziņu un muzikālā [[Radiostacijas Latvijā|radiostacija]]. Kopš 2023. gada radiostacija pieder uzņēmumam SIA *Silver Group*, kas pārvada radio grupu *Mix Media Group* (bez Radio *Melodija* tajā ietilpst *Mix FM*, [[Radio ROKS]], [[Autoradio Latvija]] un *Relax FM*).

==Vēsture ==
Radio *Baltkom* sāka raidīt FM 93,9 MHz frekvencē Rīgā un tās apkaimē 2006. gada 16. jūlijā. Radiostacijas dibinātājs ir *Mix Media Group* īpašnieks Andrejs Feldmanis. Sākotnēji radiostacijas studijas vieta bija [[Krišjāņa Valdemāra iela (Rīga)|Krišjāņa Valdemāra ielā]] 8, [[Rīga|Rīgā]]. 2025. gada 17. martā radio Baltkom mainīja nosaukumu uz Radio Melodija.

== Par radio ==
Radio *Baltkom* programmas ir pārsvarā [[krievu valoda|krievu valodā]], bet ziņu izlaidumi tiek pārraidīti arī [[latviešu valoda|latviešu valodā]]. Radio *Baltkom* studijā bieži tiek aicināti valsts politiķi, eksperti, mūziķi, kā arī ārzemju zvaigznes, kas dalās ar saviem viedokļiem, piemēram, [[Andris Bērziņš (Latvijas prezidents)|Andris Bērziņš]], [[Nils Ušakovs]], [[Solvita Āboltiņa]], [[Valdis Dombrovskis]]. No ārzemju zvaigznēm radio *Baltkom* studijā ir viesojušies krievu aktieri Sergejs Garmašs, Leonids Jarmoļniks, Genadijs Hazanovs u.c. *Baltkom* oficiālajā mājaslapā var lasīt aktuālās ziņas, kā arī varēja skatīties interneta apraidi no studijas.

== Radio programmas saturs ==
Radio raidījumi:
* *Утро на Балткоме*
* *7 дней и ночей*
* *Voice Control*
* *Вечерний разворот*
* *Вопрос с пристрастием*
* *Деловой вторник*
* *Личное утро*
* *Прямая речь*
* *Разворот*
* *Раз в неделю''

## Apraide

## Radio personības
Natālija MihailovaVadims RadionovsMihails GubinsAbiks ElkinsOļegs PekaJūlija MihailovskaJekaterina PonomarenkoJuliāna ŽukovskaAndrejs LeškevičsOksana Antonenko
Džordžs Karlins

**Džordžs Karlins** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu *stand up* komiķis un aktieris. Karjeras laikā Karlins izdeva 17 komēdijas albumus un 14 HBO speciālizlaidumus, un saņēma piecas ''Grammy'' balvas. 2004. gadā *[[Comedy Central]]* Karlinu ierindoja otrajā vietā visu laiku labāko komiķu topā. Karlins savās uzstāšanās atklāti jokoja par jūtīgiem tematiem, kā reliģija, politika un sociālas problēmas. Daudzi mūsdienu komiķi min Džordžu Karlinu kā iedvesmas avotu un *stand up *komēdijas pionieri. Savu pēdējo HBO speciālizlaidumu *It’s Bad for Ya* Džordžs Karlins ierakstīja tikai četrus mēnešus pirms savas nāves sirds mazspējas dēļ.

## Karjera
Džordžs Karlins karjeru sāka 1950. gadu vidū. 1960. gados Karlins bieži uzstājās ASV komēdijas televīzijas raidījumā *[[The Tonight Show]]*. Šajā laikā Karlina uzstāšanās maniere un izskats bija līdzīgs citiem komiķiem, kad komiķu materiāls bija bez lamu vārdiem, un viņš uzstājās uzvalkā un ar īsiem matiem.

Karlins savu stilu kardināli mainīja 1970. gadu sākumā, sākot uzstāties izbalējušos džinsos, T-kreklā un ar atlaistiem, gariem matiem, kas tajā laikā bija ļoti neierasts izskats komiķiem. Šo izmaiņu dēļ Karlinu mūsdienās dēvē par kontrkultūras komiķi. Šajā laikā mainījās arī Karlina joki. Albumā *Class Clown* Karlins ierakstīja vienu no savām slavenākajām rutīnām *Seven Dirty Words* (). Šajā rutīnā Karlins nosauc un analizē septiņus vārdus, kurus nedrīkst teikt televīzijā: *shit*, *piss*, *fuck*, *cunt*, *cocksucker*, *motherfucker* un *tits*. Lai gan pretrunīgais materiāls veicināja Karlina popularitāti, jaunā rutīna pievērsa arī varas iestāžu uzmanību, un 1972. gadā pēc uzstāšanās Milvokī Karlinu apcietināja par piedauzības likumu () pārkāpšanu.

Nākamajās desmitgadēs Karlins izcēlās ar varas iestāžu un amerikāņu kultūras kritiku savās *stand up* rutīnās. 1980. gados un 1990. gadu sākumā Karlins izdeva HBO speciālizlaidumu katru otro gadu. Karlins atveidojis lomas filmās "Dogma", "Džejs un Klusais Bobs" un "Bila un Teda neticamie piedzīvojumi", tāpat Karlins ierunājis lomas animācijas filmās "Vāģi" un seriālā *[[Shining Time Station]]*.

Karlins turpināja uzstāties un rakstīt jaunu materiālu savam *stand up* līdz sava mūža galam, un pēdējo HBO speciālizlaidumu un disku *It’s Bad For Ya* Karlins izdeva četrus mēnešus pirms savas nāves, savukārt pēdējo reizi Karlins uzstājās nedēļu pirms savas nāves Lasvegasā.

## Nāve
Džordžs Karlins nomira 2008. gada 22. jūnijā sirds mazspējas dēļ. Problēmas ar sirdi Karlinu mocīja jau kopš 1970. gadu vidus. Pirmo sirdstrieku Karlins piedzīvoja 41 gada vecumā 1978. gadā. Vēlāk Karlins cieta arī no sirds aritmijas. Viņš nomira slimnīcā Santamonikas pilsētā, Kalifornijas štatā 71 gada vecumā. Džordžu Karlinu saskaņā ar paša vēlmēm kremēja un viņa bēres bija privātas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Geštaltpsiholoģija

**Geštaltpsiholoģija** (no  — 'forma', 'veids', 'struktūra') ir psiholoģijas teorija un psihoterapijas metode, uztveramo priekšmetu telpiski uzskatāma forma, ja šo priekšmetu būtiskākās īpašības nevar uztvert kā to daļu īpašību summu.

Par vienu no spilgtākajiem geštaltpsiholoģijas piemēriem tiek uzskatīta melodija, ko cilvēks pazīst pat tad, ja tā tiek transponēta. Dzirdot melodiju vēlreiz, mūsu atmiņa to pazīst. Un, pat ja tās elementu sastāvs mainās, mēs tik un tā pazīstam, kā skan tā pati melodija.

## Pamatprincipi
Šie principi, tāpat kā iemācītais un iepriekšējā pieredze, veido cilvēka ikdienas uztveri. Savukārt priekšnojautas un gaidas tikpat aktīvi vada mūsu sajūtu interpretāciju. Iespēju gūt uztveres veselumu un sakārtotību sniedz šādi principi:

* Tuvības princips – tendence blakus esošos stimulus uztver kopā; 
* Līdzības princips – tendence kopā uztvert pēc lieluma, krāsas vai formas līdzīgus stimulus; 
* Viengabalainība – uztverei ir tendence vienkāršot un skatīt kā veselumu; 
* Noslēgtība – atspoguļo tendenci pabeigt figūru tā, lai tā iegūtu pilnīgu formu; 
* Kopējā zona; 
* Robežošanās – stimulu tuvība laikā un telpā. Robežošanās uztverē var būt noteicoša, ja viens notikums izraisa citu notikumu. 

## Geštaltterapija

Terapijas pamatideja ir radīt līdzsvaru sevī, kā arī starp sevi un vidi. Dibinātājs Fricis Pērlzs personības izaugsmes procesu aplūkoja kā sevis apzināšanās zonu paplašināšanas iespējas. Pēc viņa domām, galvenais psiholoģisko izaugsmi traucējošais faktors ir izvairīšanās no apzināšanās. Psiholoģiskā veselība un cilvēka briedums tiek definēts kā spēja no balstīšanās uz vidi un vides regulēšanas pārorientēties uz pamata rašanu pašam sevī, uz pašregulāciju. Pērlza izpratnē veselīga, nobriedusi personība ir patstāvīga, pašregulējoša būtne.

## Atsauces
Ekoskola

**Ekoskolu** programma ir starptautiska kustība, kas aizsākās 1994. gadā kā atbilde uz 1992. gadā Riodežaneiro notikušās ANO konferences „Vide un Attīstība” apzinātajām vajadzībām. Programmu izstrādāja Vides izglītības fonds (*Foundation for Environmental Education*) ar Eiropas Komisijas atbalstu, sākotnēji iesaistot četras valstis: Dāniju, Vāciju, Grieķiju un Apvienoto Karalisti.

Programma ir viens no visaptverošākajiem un populārākajiem vides izglītības modeļiem pasaulē. Tā veicina izpratni par vidi, saistot to ar mācību priekšmetiem, veido attieksmi un vērtības, interesi par vidi, procesā iekļaujot ne tikai skolas dzīvē iesaistītos, bet arī apkārtējo sabiedrību, tā stiprinot kopējo vides apziņas attīstību. Pašlaik Ekoskolu programmā ir iesaistītas vairāk kā 40 000 skolas visā pasaulē. Ekoskolas visā pasaulē vieno programmas pārvaldes sistēma, kuras pamatā ir septiņi elementi: 

# **Ekopadome **organizē un vada Ekoskolas aktivitātes.
# **Vides novērtējums** sniedz priekšstatu un izpratni par skolas ietekmi uz vidi, palīdz izvēlēties prioritātes rīcībai. 
# **Darbības plāns** veidots, pamatojoties uz vides novērtējuma secinājumiem; ietver mērķus un secīgu plānu vides situācijas uzlabošanai. 
# **Pārraudzība un izvērtēšana** seko, izvērtē un dokumentē darbības plāna ieviešanu. 
# **Sasaiste ar mācību saturu** ilgtspējīgas attīstības jautājumu integrācijā visos mācību priekšmetos. 
# **Skolas un sabiedrības iesaistīšana** - saziņa un sadarbības veidošana ar reģionālajiem medijiem, vietējiem uzņēmumiem, organizācijām, pašvaldībām; ekoskolas darbības un panākumu popularizēšana. 
# **Vides kodekss** ietver rīcības plāna galvenos mērķus, nepieciešamās aktivitātes un ieguldījumu to sasniegšanai. 

## Ekoskolu simbols
Ekoskolu programmas simbols ir Zaļais karogs. Tas tiek piešķirts skolām, kuras parādījušas vislabāko sniegumu, ieviešot Ekoskolu programmas prasības vides aizsardzībā un ilgtspējīgas attīstības veicināšanā skolā un tās apkārtnē. Tā ir atzīta un prestiža vides kvalitātes zīme, ekosertifikāts, ar ko lepojas skolas visā pasaulē. To piešķir ekoskolu žūrija, pamatojoties gan uz skolu atskaitēm, gan arī apciemojot tās klātienē. Ekoskolas kritēriju sasniegšana parasti prasa vismaz divus gadus.

## Ekoskolu kustība Latvijā
Latvijā Ekoskolu kustību aizsāka Vides aizsardzības klubs, bet šobrīd turpina Vides izglītības fonds. Ekoskolas statuss 2013. gadā Latvijā piešķirts 120 izglītības iestādēm. Zaļā Karoga balvu ieguva 91 no tām. Nacionālo līmeņa balvu skolām – Latvijas Ekoskolas nosaukumu un diplomu – ieguva 29 izglītības iestādes, kas ir ceļā uz Zaļā karoga saņemšanu. 2013. gadā, pirmo reizi Latvijā, ekoskolas tituls un Zaļais karogs tika piešķirts arī augstākās izglītības iestādei – Vidzemes Augstskolai, kas šādi kļuvusi par pirmo eko-augstskolu Baltijā.

## Atsauces
Dekoratīvās žurkas

**Dekoratīvās žurkas** ir žurkas (galvenokārt pelēko žurku šķirnes), kas paredzētas turēšanai mājas apstākļos un ir ļoti atšķirīgas no savvaļas žurkām. Šīs žurkas tiek speciāli vairotas un audzētas ar mērķi nodot tās kā mājdzīvniekus grauzēju mīļotājiem.  Dekoratīvo jeb mājas žurku dzīves ilgums ir aptuveni 2-3 gadi.

thumb| Dekoratīvā žurka

## Turēšana
Iegādājoties žurku kā mājdzīvnieku, ir jāparūpējas par to, lai dzīvniekam tiktu nodrošināti nepieciešamie dzīves apstākļi un komforts. Ieteicams žurku turēt grauzējiem speciāli paredzētos būros, kurus var iegādāties zooveikalos. Būri vēlams aprīkot arī ar mājiņu, dzeramtrauku un ēdiena trauciņu.  Svarīgi atcerēties, ka būrim jābūt aprīkotam ar automātisko dzirdītavu, nevis šķīvīti vai citiem objektiem, kuri pildīti ar ūdeni. Improvizētās ūdenstilpnes, žurkas bieži mēdz izmantot, kā tualeti, nevis dzirdītavu.

## Kopšana
Mājdzīvnieka būri ieteicams izklāt ar pakaišiem, kas pieejami zooveikalos. Pakaiši maināmi vismaz reizi 4 dienās, jo nevajadzētu pieļaut, ka tie kļūst mitri, tas veicina nepatīkama aromāta izplatīšanos. Žurkai var dot arī sienu, lapiņas, pļavas puķes (pienene, āboliņš), lai padarītu būri līdzīgāku dabai aiz loga. Tāpat vienmēr jābūt svaigam ūdenim dzirdītavā, tam jābūt istabas temperatūrā un dzirdītavai novietotai tā, lai tā būtu brīvi un ērti aizsniedzama. Būri ieteicams mazgāt vismaz reizi nedēļā. 

## Barošana
Žurkas, tāpat kā daudzi citi grauzēji, ir slavenas ar to, ka ēd gandrīz visu. Mājas žurkas vajadzētu barot ar veikalos nopērkamajiem barības maisījumiem, kuri parasti satur graudus un žāvētus augļus. Tomēr, vajadzētu dot arī parastus augļus un dārzeņus. Siers žurkai nav veselīgs, cilvēku pārtika bieži ir pārāk trekna un garšvielām bagāta, kas var saīsināt dekoratīvās žurkas mūžu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sibīrijas haskijs

thumb|Sibīrijas haskijs
thumb|Sibīrijas haskijs.
**Sibīrijas haskijs** ir suņu šķirne, kuras dzimtene ir Sibīrijas ziemeļaustrumi, bet tālāk attīstijusies tā ir Aļaskā. Skausta augstums šim sunim var sasniegt 53—60 cm, kucei 51—56 cm. Sibīrijas haskijam ir vidēji garš apmatojums ar pavilnu, šīs šķirnes standarts pieļauj visas krāsas un jebkuru krāsu kombināciju, izņemot marmora un tīģerkrāsu. Tiem var būt arī daļēji zilas acis.

## Sibīrijas haskija raksturs un apmācīšana
Sibīrijas haskijs ir patstāvīgs, neatkarīgs, gudrs, enerģisks un ļoti dzīvespriecīgs suns. Tam patīk klejot, šis mājdzīvnieks ļoti mīl savu saimnieku un viņa ģimeni. Tā kā Sibīrijas haskijs pret visiem ir draudzīgs, viņš nav pārāk labs sargsuns. Suņa saimniekiem ir nepieciešama liela pacietība un spēja izprast šī ziemeļu suņa dabu. Sibīrijas haskijs pakļaujas vienīgi tādai pavēlei, kurā saskata jēgu.

## Suņa īpašības
Sibīrijas haskijs jūtas ļoti labi, ja var dzīvot ārā kopā ar vienu vai vairākiem citiem suņiem, un labi saprotas arī ar citiem mājdzīvniekiem. No lietus un aukstuma tos aizsargā biezais kažoks. Visvairāk šīs šķirnes sunim kaitē karstums, tādēļ vasarā viņu nedrīkst fiziski nodarbināt.

Suns ir ļoti piemērots ziemai un sniegotiem laikapstākļiem, jo Sibīrijas haskija acis ietver tumša āda. Tā iemesla dēļ acīs nokļūst mazāk sniega atstarotās gaismas. Tumšais acu ieēnojums ir tas, kas padara izteiksmīgāku šī suņa skatienu.

## Fiziskā slodze
Sibīrijas haskijam ir vajadzīga ievērojama fiziskā slodze. Šajā sakarā saimniekiem ir jābūt neatlaidīgiem.

Iedzimtais bara instinkts spilgti izpaužas suņu kolektīva darbā. Bara dominējošais suns kļūst par barvedi, un pārējie suņi paklausīgi izpilda viņu pavēles. Nedrīkst aizmirst, ka šim pajūgam ir divi barveži — suns un cilvēks. Bara instinktus vērot var tieši grupās, kurās šie suņi ir dzīvojuši kopā ilgstošu laiku.

Sava ātruma dēļ šie suņi ir slaveni visā pasaulē.

## Atsauces

## Ārējās saites

*"Aculiecinieks" - Haskiji. Sniega suņi.
Baltijas Tehniskā augstskola

thumb|200px|Baltijas Tehniskās augstskolas avīzes ''Rigaer Akademische Blätter'' 2. burtnīca 1918. gada 2. oktobrī 
**Baltijas Tehniskā augstskola** () bija tehniskā augstskola Rīgā, kas darbojās 1918. un 1919. gadā.
Augstskolu uz pirmskara Rīgas Politehniskā institūta bāzes nodibināja pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas un Baltijas hercogistes suverenitātes atzīšanas 1918. gada 22. septembrī. Augstskolas rektors bija Voldemārs fon Knīrīms, kas Latvijas brīvības cīņu laikā devās bēgļu gaitās uz Vāciju.
Latvijas Sociālistiskās Padomju Republikas pastāvēšanas laikā ar Pētera Stučkas parakstītu dekrētu 1919. gada 8. februārī Baltijas Tehnisko augstskolu likvidēja un izveidoja Latvijas Augstskolu profesora Paula Valdena vadībā. 

Pēc Rīgas ieņemšanas 1919. gada maijā atkal uz īsu laiku atjaunoja Baltijas Tehnisko augstskolu.
Pēc Strazdumuižas pamiera 1919. gada jūlijā Latvijas Pagaidu valdība Baltijas Tehnisko augstskolu slēdza un  28. septembrī atklāja kā  Latvijas Augstskolu, ko 1923. gada 28. martā pārdēvēja par Latvijas Universitāti.

## Ārējās saites
Ernests Nauks

**Ernsts Frīdrihs Nauks** (, 1819—1875) bija Rīgas Politehniskās augstskolas dabaszinātņu profesors (no 1862. gada) un pirmais direktors (1862—1875).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1819. gada 14. februārī Saksijas pilsētā Auerštetē luterāņu mācītāja ģimenē.
Mācījās Naumburgas ģimnāzijā, pēc tam Erfurtes skolotāju seminārā (1838—1840). Studēja dabaszinātnes Berlīnes Universitātē (1846—1849), ieguva zinātņu doktora grādu Halles Universitātē. Strādāja par fizikas un ķīmijas skolotāju Berlīnē, vēlāk par Krēfeldes amatniecības skolas direktoru (1852—1862).

1862. gadā pārcēlās uz dzīvi Rīgā, kur bija Rīgas politehniskās augstskolas ķīmijas, fizikas un mineraloloģijas profesors un augstskolas direktors. Viņa vadībā izveidoja augstskolas pirmās studiju programmas un uzbūvēja pirmo korpusu tagadējā Raiņa bulvārī 19 (1866—1869).

Miris pēkšņi, spēlējot šahu, 1875. gada 14. janvārī.

## Atsauces
TWAIN

**TWAIN** ir lietojumprogrammas programmēšanas interfeisu (API) un sakaru protokols, kas regulē saziņu starp programmatūru un digitālās attēlveidošanas ierīcēm, piemēram, skaneriem vai digitālajām kamerām. Jaunākā stabilā TWAIN versija ir TWAIN 2.3, kas publicēta .

TWAIN iniciatīvas grupu izveidoja digitālās attēlveidošanas ierīču vadošie ražotāji 1992. gadā, lai standartizētu šo ierīču interfeisu mijiedarbībai ar grafiskajām programmām. TWAIN nav akronīms, kaut arī ir izplatīta versija *Technology Without Any Interesting Name* (tehnoloģija bez jebkāda nosaukuma). TWAIN ir novecojis angļu vārds, kas nozīmē TWO (divi) un ņemts no Radjarda Kiplinga dzejoļa "Balāde par austrumiem un rietumiem" (fragments angliski — *…and never the twain shall meet…*). Tas tiek rakstīts lielajiem burtiem labākai izcelšanai un simbolizē skanera sarežģīto mijiedarbību ar datoru.

## Atsauces
Rubens Fains

**Rubens Fains** (; , Ņujorka - , Ņujorka) bija ebreju tautības ASV starptautiskais lielmeistars šahā (GM, 1950). Pēc profesijas psihologs.

## Šahista karjera
Piedzimis Ņujorkā nabadzīgā ebreju ģimenē, kas bija emigrējusi uz ASV no Krievijas. Šahu iemācījies spēlēt 8 gadu vecumā. Turnīros sācis piedalīties Māršala šaha klubā, kur ātri izvirzījies par vienu no labākajiem šaha ātrspēles speciālistiem. Pirmie panākumi bijuši 1930. gada Ņujorkas jauno meistaru turnīrā, pēc tam sekojusi 2. vieta Ņujorkas 1931. gada čempionātā un uzvara 15. Māršala šaha kluba čempionātā 1931. gadā. 1932. gadā Fains uzvarēja ASV atklātajā šaha čempionātā, šo panākumu viņam izdevās atkārtot vēl 6 reizes (1933, 1934, 1935, 1939, 1940, 1941).

1933. gadā Fains uzvarēja atlases sacensībās, kas tika rīkotas, lai noskaidrotu ASV izlases sastāvu Pasaules šaha olimpiādē. Kopumā ASV izlasi šaha olimpiādēs Fains pārstāvēja 3 reizes (1933-1937), un visās reizēs ASV izlase izcīnīja uzvaru komandu vērtējumā. Fains izcīnīja arī 2 individuālās medaļas: zeltu pie 2. galdiņa (1937) un sudrabu pie 3. galdiņa (1933).

1936. gadā Fains dalīja 3. vietu spēcīgajā Notingemas turnīrā ar Semjuelu Reševski un Maksi Eivi. 1936. gadā kopā ar toreizējo Pasaules šaha čempionu Eivi viņš uzvarēja Amsterdamas šaha turnīrā, bet Zandvortas turnīrā Fainam izdodas apsteigt Eivi. 1937. gadā Fains kopā Paulu Keresu dalīja uzvaru Margates šaha turnīrā, kurā viņš apsteidza Aleksandru Aļehinu. Relatīva neveiksme tiek piedzīvota tikai 1. Ķemeru starptautiskajā turnīrā, kurā Fains palika 8. vietā.

1938. gadā Fains kopā ar Keresu uzvarēja prestižajā AVRO turnīrā Nīderlandē, kurā piedalījās astoņi tolaik spēcīgākie pasaules šahisti. Pēc šī panākuma Fains tika uzskatīts par vienu no reālākajiem Pasaules šaha čempiona nosaukuma pretendentiem, tomēr Otrais pasaules karš pārtrauca Faina šahista izaugsmi. Fains gan piedalījās dažādos ASV turnīros, bet 1948. gadā kā viens no AVRO turnīra uzvarētājiem saņēma uzaicinājumu uz mačturnīru par Pasaules šaha čempiona nosaukumu. Taču Fains atteicās spēlēt un pamazām beidza savu aktīvā šahista karjeru.

Fains ir bijis pazīstams arī kā šaha literāts. 1941. gadā izdotā viņa grāmata par galotnēm - «Basic Chess Endings» - joprojām nav zaudējusi savu aktualitāti, un ir piedzīvojusi atkārtotus izdevumus.

FIDE 1950. gadā Fainam piešķīra starptautiskā lielmeistara nosaukumu (GM).

## Zinātnieka karjera
1932. gadā Fains beidza Ņujorkas pilsētas koledžu, pēc tam studēja psiholoģiju Dienvidkalifornijas Universitātē.

Otrā pasaules kara gados Fains bija iekļauts ASV kara flotes slepeno pētījumu vienībā, kas nodarbojās ar vācu zemūdeņu neitralizēšanu noteiktos punktos Atlantijas okeānā. Kā daudzu valodu zinātājs Fains tika iesaistīts arī tulkošanā.

1948. gadā Fains aizstāvēja doktora disertāciju psiholoģijā. Viņa pētījumi psiholoģijā galvenokārt bija saistīti ar šahistu uzvedību spēles laikā. Viņš ir publicējis daudzas grāmatas par psiholoģiju, arī par tās vēsturi - «A History of Psychoanalysis» (1979). Miris no infarkta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pasaule Ziemassvētku krāsās

**"Pasaule Ziemassvētku krāsās"** ir latviešu dziedātāja Igo un citu latviešu mūziķu 2012. gadā radīts un izdots Ziemassvētku mūzikas albums.

Albumā “Pasaule Ziemassvētku krāsās” ietvertas skaistākās dažādu tautu Ziemassvētku dziesmas latviešu, angļu, franču, armēņu, krievu, igauņu, norvēģu, ķīniešu, spāņu un vācu valodās. Ierakstā piedalījušies Igo, Rolands Ūdris, Ilona Balode, Ineta Rudzīte, Zane Biķe, Alise Kante, Juris Kristons, Ēriks Upenieks, Rolands Belēvičs, Edgars Jass, Roberts Rasa un Andis Klučnieks.

## Dziesmu saraksts
# Manā istabā - Igo / Aivars Hermanis 5:35
# Veksfordas korālis  - īru Ziemassvētku himna 3:05
# Jolis sapin - Michel Fugain / Claude Lemesle 3:19
# Ziemassvētku dziesma - armēņu t.dz. 4:31
# Ой, мороз, мороз - krievu t.dz. 2:54
# Там, за воротами - Rolands Ūdris / Rolands Ūdris 5:14
# Tiliseb - Leonhard Virkhaus /Julius Oro 2:25
# Sonja's sang til julestjernen - Monn-Iversen / Axel Helgeland 3:02
# Xia xue - Rolands Ūdris / Rolands Ūdris 3:10
# Te deseo felices fiestas - Hugh Martin / Ralph Blane 3:13
# O Tannenbaum - trad. t.dz. / Ernst Anschütz 3:17
# Es skaistu rozīt zinu - trad. vācu korālis 2:59
# Šī nakts - Igo / Igo 3:51
Eiropas autoceļš E261

|}
|}
**Eiropas autoceļš E261** ir daļa no Starptautiskā E ceļu tīkla B klases maršrutiem. Tā maršruts ietilpst Polijas robežās, un ved no Vroclavas uz Sveci. Visā savā garumā E261 seko daļai no Autoceļa 5 maršruta.
Eiropas autoceļš E372

|}
|}

**Eiropas autoceļš E372** ir daļa no Starptautiskā E ceļu tīkla B klases maršrutiem. Tas sākas Varšavā, Polijā un beidzās Ļvivā, Ukrainā. Tas ir 367 kilometrus garš.

## Maršruts
### Polija
* 17: Varšava-Ļubļina-Zamosca

### Ukraina
* M09: Rava-Ruska-Ļviva

## Atsauces
Luiss C.K.

thumb|''Louis C.K.'' uz skatuves
***Luiss C.K.***, īstajā vārdā **Luī Sēkejs**, (*Louis Szekely*, dzimis ) ir ungāru-meksikāņu izcelsmes amerikāņu komiķis, kinoproducents, režisors un aktieris.

## Bērnība
Luī Sēkejs dzīvoja Meksikas galvaspilsētā Mehiko līdz septiņu gadu vecumam. Viņam joprojām ir Meksikas pilsonība un par savu dzimto valodu *Luiss C.K.* uzskata spāņu valodu.

## Karjera

Pirmo reizi *Luiss C.K.* uzstājās uz skatuves 1984. gadā atvērtā mikrofona vakarā klubā Bostonā 17 gadu vecumā. Pirmā pieredze Luī bija neveiksmīga, jo joku materiāls beidzās jau pēc trim minūtēm. Pēc šī notikuma Luī neuzstājās divus gadus. Vēlāk viņš atgriezās uz skatuves, lēnām ieguva arī atzinību un sāka uzstāties nozīmīgākos pasākumos, līdz iesildīja publiku pirms komiķa Džerija Sainfelda. 1989. gadā *Luiss C.K.* pārcēlās uz Ņujorku.

Luiss C.K. ir biežs viesis amerikāņu vakara komēdiju raidījumos *[[Late Show with David Letterman]]*, *[[Late Night with Conan O'Brien]]*, *[[Lopez Tonight]]*, *[[The Tonight Show with Jay Leno]]* un *[[Jimmy Kimmel Live!]]*. Iedvesmojies no Džordža Karlina, kurš katru gadu raksta savu *stand up* rutīnu no jauna, *Luiss C.K.* sekoja Karlina piemēram, un 2007. gadā izdeva savu pirmo HBO speciālizlaidumu *Shameless*. Šobrīd Luī ir izdevis jau četrus *stand up* DVD diskus.

Bez *stand up*, Luī ir strādājis arī par scenāristu tādos raidījumos kā *Late Show with David Letterman*, *Late Night with Conan O'Brien*, *The Dana Carvey Show*un *The Chris Rock Show*. 1999. gadā par darbu *The Chris Rock Show* Luiss C.K. ieguva ''Emmy'' balvu. Kā aktieris *Luiss C.K.* ir piedalījies filmās *Welcome Home Roscoe Jenkins*, *Diminished Capacity*, un *The Invention of Lying*.

2009. gadā *Luiss C.K.* sāka veidot jaunu seriālu *[[Louie]]*. Tajā *Luiss C.K.* ir režisors, scenārists un galvenās lomas aktieris.

## Personiskā dzīve

1995. gadā *Luiss C.K.* apprecējās ar Aliksu Beiliju. Viņiem ir divas meitas. 2008. gadā viņi izšķīrās, un šobrīd dala aizbildniecību. Par savu ģimeni *Luiss C.K.* bieži joko uz skatuves.

## Atsauces
Aleksandrs Serebrovs

[thumb|right|250px|PSRS pastmarka par godu [Sojuz T-5 un Sojuz T-7 apkalpei L. Popovam, S. Savickai un A. Serebrovam]]
**Aleksandrs Serebrovs** (*Александр Александрович Серебров*; dzimis , miris ) bija PSRS / Krievijas kosmonauts, inženieris.

## Dzīvesgājums
Pēc Maskavas Fizikāli tehniskā institūta pabeigšanas 1967. gadā Aleksandrs Serebrovs 9 gadus strādāt tajā pašā institūtā. 1976. gadā sāka strādāt zinātniskās ražošanas apvienībā *Energija*, kur nodarbojās ar kosmisko aparātu izstrādi un izmēģināšanu.

### Kosmiskie lidojumi
1978. gada 1. decembrī Aleksandrs Serebrovs ieskaitīts kosmonautu grupā. Tika gatavots lidojumam ar kosmosa kuģi Sojuz T un orbitālo staciju *Saljut*.
Veicis četrus kosmiskos lidojumus ar kopējo laiku 372 dienas 23 stundas. Veicis 10 iziešanas kosmosā ar kopējo laiku 31 stunda 49 minūtes.
1982. gada augustā viņš kā bortinženieris ar kosmosa kuģi Sojuz T-7 devās uz staciju Saljut-7, atgriezās uz zemes ar Sojuz T-5.
1983. gada aprīlī ar Sojuz T-8 Serebrovs atkal devas uz staciju *Saljut-7*. Tehniskas kļūmes dēļ neizdevās saslēgties ar staciju, tādēļ lidojums ilga tikai divas diennaktis.
1989. gada septembrī kā bortinženieris ar Sojuz TM-8 viņš devās uz staciju Mir. Lidojuma laikā veica piecas iziešanas kosmosā, kur izmēģināja jauno skafandru *Orlan-DMA* un padomju pirmo kosmonauta pārvietošanās ierīci. Uz zemi atgriezās 1990. gada februārī.
Ceturto lidojumu Serebrovs veica no 1993. gada jūlija līdz 1994. gada janvārim ar kosmosa kuģi Sojuz TM-17 uz staciju *Mir*

1995. gadā atstāja kosmonautu grupu un *Energija*, aizejot pensijā. Pēc tam vadīja televīzijas raidījumu jauniešiem par kosmosu.
1997. gadā strādāja par Krievijas Aizsardzības padomes sekretāra palīgu.

## Ārējās saites

* Serebrova biogrāfija astronaut.ru 
* Serebrova biogrāfija PSRS Varoņu mājaslapā
Snēpeles muiža

thumb|250px|Snēpeles muižas pils 2008. gadā
**Snēpeles muižas pils** ir Snēpeles muižas kungu dzīvojamā ēka, kas atrodas Kuldīgas novada Snēpeles pagastā, Snēpelē. Tā ir bijusi barona Hāna medību pils, celta 19. gadsimta sākumā. Pilī mākslinieciski augstvērtīgi objekti ir fasādes dekoratīvā apdare, lieveņa margas un durvju komplekts, trīs krāsnis. Kopš 1924. gada muižas pils ēka ilgstoši izmantota skolas vajadzībām.

## Pils
Ēkas abās pusēs kolonnām rotāti portiki, parka pusē kaltas dzelzs margas no 19. gadsimta, ārdurvju vērtnes no 19. gadsimta otrās puses. Pirmajā stāvā izvietota zāle, baroneses guļamistaba ar palīgtelpām un piecas caurstaigājamas istabas. Otrajā stāvā barona medību viesu atpūtas telpas — katrai lielākajai telpai klāt neliela guļamistaba. Pagrabstāvā bijusi virtuve ar palīgtelpām (tagad skolas ēdnīca). Ēdieni uz otrā stāva ēdamzāli nogādāti ar liftu. Saglabājušies 3 kamīni, 4 kolonnas un 4 krāsnis ar ornamentiem. Koridoru galos otrajā stāvā saglabājušies lieli pusapaļi logi ar ornamentiem. Pils zālē ir bijis skaists griestu gleznojums, tas aizkrāsots. Jumtu sedz māla dakstiņi. Pili apsilda 32 krāsnis.

Pils telpas kopš 1924. gada pielāgotas skolas vajadzībām. Tajā darbojās Snēpeles pamatskola, vēlāk Kuldīgas centra vidusskolas Snēpeles filiāle, bet kopš 2015. gada Vilgāles pamatskolas nodaļa. Mūsdienās arī Vilgālē vairs ir tikai sākumskola, bet Snēpeles muižā — viena no tās pirmsskolas nodaļām.

## Atsauces
Gumijlēkšana

**Gumijlēkšana** ir darbība, kas ietver lekšanu no pietiekami liela augstuma, savienojot cilvēku ar garu, elastīgu gumiju. Lēkšana parasti notiek no tādiem objektiem, kā ēkas, tilti, gaisa vagoniņi, vai dažāda augstuma pacēlāji, taču ir arī iespējams lēkt no kustīga objekta, kā gaisa balons, helikopters, ar iespēju lidināties virs zemes. Šī aizraušanās nāk no brīvās krišanas. Cilvēkam izlecot, gumija izstiepjas un persona atkal lido uz augšu, gumijas elastības dēļ, turpinot svārstīties, kamēr kinētiskā enerģija pārtrauc savu darbību.

## Gumijlēkšanas aizsākumi
Klusajā okeānā atrodas salu arhipelāgs - Vanuatu Republika, kur atrodas arī Pentakosta sala. Tieši šī sala ir saucama par gumijlēkšanas tēvzemi. Šīs salas jaunākie iedzīvotāji (gados jauni zēni) nedēļām ilgi būvē torni, kas sastāv no koku stumbriem un zariem, apmēram 25–30 m augstu sastatni. Tālāk viņi piestiprina savas kājas pie liānas auga un lec ar galvu pa priekšu, pretī zemei. Ir ļoti svarīgi izvēlēties liānas, kas ir iespējami staipīgākas. Tiek ievērota liela precizitāte, veicot šos lēcienus, jo galvenais uzdevums ir lēciena kulminācijā aizsniegt ar savu galvu zemi, kas nereti ir beidzies ar letāliem gadījumiem. Izturot šo pārbaudījumu, jaunie puiši tiek uzņemti cilts vīriešu lokā un ir grantēti ar tiesībām iegūt sev sievu.

## Modernā gumijlēkšana
Modernā gumijlēkšana ir viens no jaunākajiem, ekstrēmākajiem un visaizraujošākajiem izklaides, kā arī sporta veidiem 20. gadsimtā. Pirmais, reģistrētais lēciens Eiropā notika 1979. gada 1. aprīlī, kad jaunekļi no Oksfordas Universitātes bija nolēmuši lekt no Kliftona tilta, kas atrodas Lielbritānijā. Jāpiebilst, ka jauniešus arestēja, taču tas neapturēja viņus no lekšanas turpināšanas. Modernajai gumijlēkšanai ir vairāk kā 100 000 000 izlekušu cilvēku no visas pasaules, un skaits turpina augt. Arī mūsdienās ir visdažādākās variācijas lekšanai ar gumiju, ieskaitot grupveida gumijlēkšanu un dažādu ekstrēmo veidu gumijlēkšanu.

## Augstākais lēciens
2002. gada 5. maijā Kurtiss Rivers (Curtis Rivers) no Lielbritānijas veica lēcienu no gaisa balona, kas atradās precīzi ​​4632 m virs zemes. Lēciens notika Puertollano, Spānijā. Ar šo lēcienu Kurtis ieguva Ginesa pasaules rekordu, sasniedzot augstāko lēkšanas punktu ar gumiju. Viņš izlēca izmantojot 10 m garu gumiju, kas lēciena laikā izstiepās līdz 30 m garumam. Pēc piecu reižu svārstīšanās augšup un lejup, viņš atbrīvoja sevi no gumijas stiprinājumiem un veiksmīgi piezemējās ar izpletni uz zemes. Tika izmantotas papildus elpināšanas ierīces, jo, atrodoties tik augstu, gaiss ir ļoti retināts, kas apgrūtināja Kurtisa elpošanu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Davids Janovskis

**Davids Janovskis** (; , Vavkaviska - , Vāra) bija ebreju tautības Francijas šahists, Pasaules šaha čempiona nosaukuma pretendents.

## Šahista karjera
Piedzimis Polijas ebreju ģimenē Krievijas impērijā. 1890. gadā pārcēlies uz dzīvi Parīzē. 1894. gadā sācis profesionāla šahista karjeru. Janovskis izcēlies ar ļoti ātru un agresīvu spēli, bijis labs taktiķis, bet diezgan vājš tehniskās pozīcijās un galotnēs. Šahu uztvēris vairāk kā mākslu. Tas gan neliedza Janovskim sasniegt vērā ņemamus panākumus turnīros. Viņš ir uzvarējis Vācijas šaha savienības čempionātā Hanoverā 1902. gadā (apsteidzot Hariju Pilsberiju), starptautiskajā turnīrā Ševeningenā (Nīderlande) 1913. gadā (apsteidzot Aleksandru Aļehinu) un daudzos citos turnīros.

1909. gadā Parīzē Janovskis nospēlēja divus mačus ar toreizējo Pasaules šaha čempionu Emanuelu Laskeru, kas gan neskaitījās oficiālie mači par čempiona titulu. Pirmo Janovskim izdevās nospēlēt neizšķirti 2:2 (+2-2=0), bet otrajā mačā viņš cieta sagrāvi ar 2:8 (+1-7=2). 1910. gadā Berlīnē jau notika oficiāls mačs par Pasaules čempiona nosaukumu starp Janovski un Laskeru, taču Janovskis cieta vēl smagāku sagrāvi ar 1½:9½ (+0-8=3). Laskers šajos mačos pielietoja psiholoģiski pamatotu stratēģiju. Zinot, ka viņa pretiniekam nepatīk spēlēt vienkāršas pozīcijas, viņš labprāt centās ar nomaiņām vienkāršot spēli un galotnēs apliecināja savu parākumu.

1914. gadā Janovskis piedalījās Manheimas starptautiskajā šaha turnīrā, kurš tika pārtraukts sakarā ar Pirmā pasaules kara sākumu. Visi spēlētāji, tajā skaitā arī Janovskis, kuri pārstāvēja valstis, kas atradās karastāvoklī ar Vāciju, tika internēti. Tomēr Janovski drīzumā atbrīvoja, un viņš caur Šveici izceļoja uz ASV, kur Ņujorkā nodzīvoja 9 gadus.

ASV viņam sākumā izdevās gūt labus panākumus turnīros: dalīta pirmā vieta Ņujorkā 1916. gadā, uzvara ASV 8. šaha kongresā 1921. gadā. Janovskis tika uzskatīts par trešo spēcīgāko šahistu ASV pēc Hosē Raula Kapablankas un Frenka Māršala. Tomēr dažu gadu laikā situācija mainījās, radās daudz jaunu talantīgu meistaru, un pēc neveiksmes lielajā 1924. gada Ņujorkas turnīrā, kurā Janovskis ieņēma pēdējo vietu, viņš nolemj atgriezties Francijā.

Dzīve Ņujorkā bija atstājusi arī ietekmi uz Janovska veselību. Viņš slimoja ar tuberkulozi, kuru tā arī neizdevās izārstēt. 1927. gada ziemā Janovskis nomira Vidusjūras kūrortā Francijā šaha turnīra laikā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Baltijas jūras divīzija

[right|thumb|Baltijas jūras divīzija [Hanko ostā 1918. gada 3. aprīlī]]
[right|thumb|Golcs un [Karls Gustavs Mannerheims|Mannerheims Mikeli]]
**Baltijas jūras divīzija** () bija Vācijas Impērijas bruņotā vienība Pirmā pasaules kara beigās, kura piedalījās Somijas pilsoņu karā Balto somu pusē. To komandēja ģenerālmajors Rīdigers fon der Golcs un tā bija 9500 — 12 000 vīru liela.

Divīzijas kodols sastāvēja no Vācijas austrumu frontes divām armijas brigādēm: 95. rezerves kājnieku brigādes (komandieris pulkvedis K. Volfs [*K. Wolff*]) un 2. gvardes kavalērijas brigādes (komandieris pulkvedis H. fon Čirskis un Bēgendorfs [*H. von Tschirsky und Bögendorff*]).

1918. gada 14. februārī Somijas Senāta pārstāvji Berlīnē oficiāli lūdza Vācijai palīdzību, un Vācijas Impērijas militārā padome nolēma sūtīt karaspēku uz Somiju.

20. martā uz 12. Landvēra divīzijas pamata tika saformēta divīzija cīņai Somijā pret Sarkanajiem gvardiem. 30. martā Dancigā karaspēka vienība iekāpa kuģos. 3. aprīlī tā izcēlās Hanko pussalā, kur nesastapa pretestību.

Pēc dažām nelielām sadursmēm 11. aprīlī vācieši nonāca pie Helsinkiem. Pilsētu jau bija pametusi Sarkano vadība un Krievijas jūras flotes kuģi, bet bija palikuši daudzas Sarkanās gvardes vienības. 12. aprīļa rītā 2000—3000 karavīru liela vācu brigāde fon Čirska vadībā no ziemeļrietumiem sāka uzbrukumu Helsinkiem. Viņiem pievienojās vietējie Baltie gvardi, kuri kara laikā bija slēpušies. Kaujā krita 100—200 vācu karavīru. 14. aprīlī Helsinki bija atbrīvoti.

18. aprīlī Golca spēki sāka virzīties tālāk ziemeļu virzienā uz Rīhimeki.

Savukārt 7. aprīlī krastā, 87 km uz austrumiem no Helsinkiem, izcēlās Vācijas 8. Armijas 3000 vīru vienība Oto fon Brandenšteina vadībā un ieņēma Lovīsu. 18. aprīlī pēc smagām kaujām Brandenšteina brigāde ieņēma Lahti. Nākamajā dienā tā sastapās ar Balto somu Rietumu armiju, tādējādi pārraujot Sarkano gvardu teritoriju divās daļās. Brigāde tika pievienota Baltijas jūras divīzijai.

Golca spēki virzījās uz ziemeļiem un no 21. līdz 22. aprīlim ieņēma Hivinkē un Rīhimeki. Ciešot lielus zaudējumus, pirmoreiz sastopoties ar Sarkano frontes daļām, 26. aprīlī Golca spēki ieņēma Hemēnlinnu. Nākamajā dienā tie sastapās ar Balto somu Rietumu armiju.

Ielenkti no visām pusēm, Sarkanie centās izlauzties. Golca divīzija nodrošināja rietumu un dienvidu pusi, bet Brandenšteina brigāde — austrumus. 2. maijā Sarkanie padevās.
Edvards Laskers

**Edvards Laskers** (; , Kempno - , Ņujorka) bija ebreju tautības Vācijas un ASV šahists, FIDE starptautiskais arbitrs (1956) un starptautiskais meistars (1963). Pēc profesijas mašīnbūves inženieris. Pazīstams arī kā go spēlētājs.

## Biogrāfija
Piedzimis Vācijas Impērijas Prūsijas daļā. Studējis Breslavā un Berlīnē. Pirms Pirmā pasaules kara sākuma emigrējis no Vācijas uz ASV. 1917. gadā saņēmis ASV pilsonību un līdz kara beigām iesaistījies militārā dienestā.

## Inženieris
Berlīnes Tehniskajā universitātē ieguvis bakalaura grādus mašīnbūvē un elektrotehnikā. 1923. gadā patentējis krūts sūkni, kas izglābis daudzu bērnu dzīvības un materiāli nodrošinājis savu autoru.

## Šahista karjera
1909. gadā bijis Berlīnes šaha čempions. 1913. gadā starptautiskajā turnīrā Ševeningenā (Nīderlande) dalījis 3. vietu un ieguvis meistara nosaukumu. ASV uzvarējis Ņujorkas (1915) un Čikāgas (1916) šaha čempionātos. Piecas reizes uzvarējis ASV atklātajos šaha čempionātos (1916, 1917, 1919, 1920, 1921). 1923. gadā zaudējis maču par ASV šaha čempiona nosaukumu Frenkam Māršalam - 8½:9½ (+4−5=9). Viens no galvenajiem Ņujorkas 1924. starptautiskā turnīra organizētājiem, kurā pats ierindojies 10. vietā. Turnīros aktīvi piedalījies līdz 1953. gadam. Pēc tam iesaistījies šaha turnīru tiesāšanā un pirmo šaha datorprogrammu izstrādē.

## Go spēlētājs
Bijis arī viens no go spēles popularizētājiem. 1911. gadā iepazinies ar go spēli komandējuma laikā Japānā. 1914. gadā uzvarējis Londonas go spēles čempionātā. Ņujorkā bijis viens no ASV go spēles federācijas dibinātājiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Baltijas aplis

**Baltijas aplis** ir starptautiskās sacensības mākslas vingrošanā, kas notiek katru vasaru Rīgā jau kopš 2000. gada.

## Vēsture
Baltijas apļa aizsācēja ir Ludmila Kačkalda. Šis turnīrs ir jau pazīstāms visā pasaulē, jo uz sacensībām atbrauc no dažādām valstīm visstiprākās un spožākās vingrotājas. Visus 14. gadus Latvijā bija atbraukušas mākslinieces no Krievijas, Lietuvas, Igaunijas, Baltkrievijas, Azerbaidžānas, Izrāelas, Vācijas, ASV, Norvēģijas, Bulgārijas, Uzbekistānas, Polijas, Somijas, Latvijas u. t.t. Baltijas aplī uzstājās arī lielā mēroga vingrotājas (2012. gadā uzstājās Olimpiskā čempione Jevgeņija Kanajeva). Sacensībās piedālās arī grupu vingrojumi. Sacensības notiek Olimpiskājā sporta centrā.

## Programma
Sacensības ilgst divas dienas. Pirmajā dienā uzstājās visas vingrotājas ar apli, bumbu, vālītēm un lentu. Viņus novertē tiesneši un liek atzīmi par katru vingrojumu. Pastāv liela konkurence, jo deviņām stiprākām vingrotājām būs iespēja nokļūt finālā, kur viņas startēs ar katru veidu un cīnīsies par vietām. Otrā dienā notiek fināls. Šajā dienā skatītāji var redzēt grupu vingrojumu uzstāšanos un individuālos vingrojumus, kā arī priekšnesumus. Pēc fināla tiek uzzinātas uzvarētajas. Tiek apbalvotas pirmās trīs uzvarētajas katrā vingrojumā, kā arī tiek apbalvotas grupu vingrojumu mākslinieces. Tad notiek priekšnesumi, kur meitenes sacenšās par Miss Elegances titulu. Tiek pasniegtas gleznas visskaistākajai un savdabīgākajai vingrotājai.

## Organizatori
Sporta un mākslas svētkus "Baltijas aplis" veido Rīgas domes Izglītības, kultūras un sporta departaments sadarbībā ar Latvijas Vingrošanas federāciju.

## Turnīra elegantākas vingrotājas
2000. Dace Vende (Latvija), 2001. Bri Robertsone (Austrālija), 2002. Jeļena Posevina (Krievija), 2003. Irina Čaščina (Krievija), 2004. Zarina Mukhitdinova (Krievija), 2005. Ļaisana Utjaševa (Krievija), 2006. Jevgeņija Kanajeva (Krievija), 2007. Marina Špehta (Krievija), 2008. Jana Lukjanova (Igaunija), 2009. Angelika Deičmane (Latvija), 2010. Jeļena Meijerzone (Izraēla), 2011. Zeinaba Džavadli (Azerbaidžāna), 2012. Ļubova Čerkašina (Baltkrievija).

## Ārējās saites
* Baltijas apļa oficiālā mājaslapa
Google meklētājs

**''Google'' meklētājs** () ir interneta meklētājprogramma, kas pieder *[[Google]]* uzņēmumam. *Google* meklētājs ir populārākais internetā, katru dienu tiek veikti vairāk nekā trīs miljardi meklējumu.

Rezultātu secība meklētājā pamatā ir balstīta uz tā saukto prioritāšu rangu *PageRank*, kas nosaukts Lerija Peidža, viena no *Google* dibinātājiem, vārdā. Ir iespējama pielāgotā meklēšana, izmantojot Būla operatorus: neiekļaušanu ("-xx"), izvēles variantus ("xx OR yy") un aizstājējus ("x * x").

*Google* meklētāju izstrādāja Lerijs Peidžs un Sergejs Brins 1997. gadā. Meklētājam ir vismaz 22 speciālās funkcijas, piemēram, sporta rezultātu atspoguļošana, kalkulators, mērvienību/valūtu pārrēķins.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Google'' mājaslapa
* Sākotnējais ''Google'' meklētājs
Burkards Valdiss

**Burkards Valdiss** (, ap 1490-1556) bija Reformācijas laikmetā Latvijā dzīvojošs vācu franciskāņu mūks, vēlāk dzejnieks un dramaturgs, daudzu luterāņu korāļu melodiju un tekstu autors un viens no pirmajiem lugu rakstniekiem vācu valodā.

## Dzīvesgājums
Dzimis aptuveni 1490. gadā Alendorfā (*Allendorf*) tagadējā Hesenes zemē. Jaunībā iestājās Franciskāņu ordenī un pirms 1522. gada ieradās Livonijas galvaspilsētā Rīgā, kur darbojās kā Rīgas arhibīskapa Jaspera Lindes sūtnis pie Svētās Romas impērijas ķeizara Kārļa V. Pēc atgriešanās Rīgā 1524. gadā Svētbilžu grautiņu laikā viņu apcietināja sakarā ar apvainojumiem pretdarbībā reformācijai. Cietumā viņš atteicās no katoļticības un pārgāja luterticībā. Pēc atbrīvošanas Valdiss izstājās no franciskāņu ordeņa, apprecējās un pelnīja iztiku kā Rīgas alvaslējējs, dodamies ceļojumos uz Antverpeni un Lisabonu. 1527. gadā Rīgā uzveda Valdisa muzikālo meteņu spēli "Parabola par Pazudušo dēlu".      
 
Viņu apcietināja par apvainojumiem ķecerībā un laikā no 1536. līdz 1540. gadam turēja cietumā Livonijas ordeņa Cēsu, Bauskas un  Vīlandes pilīs. Ieslodzījumā viņš atdzejoja vācu valodā visus 150 psalmus un arī komponēja tiem melodijas, kas vēl arvien atrodamas mūsdienu somu un zviedru luterāņu dziesmu grāmatās. 
Pēc atbrīvošanas 1541. gadā Valdiss devās uz dzimteni, kur Vitenbergas universitātē studēja teoloģiju un no 1544. gada līdz pat nāvei strādāja par luterāņu mācītāju Abterodē (*Abterode*) tagadējā Hesenes zemē.

Miris 1556. gadā.

## Darbi
* *De parabell vam vorlorn Szohn*, 1527
* *Streitgedicht gegen den Herzog Heinrich von Braunschweig...*, 1542
* *Herzog Heinrich von Braunschweigs Klagelied*, 1542
* *Wie der Lykaon von Wolfenbüttel jeztt neulich in einen Mönch verwandelt ist*, 1542
* *Wahrhaftige Historie von zweien Mäusen*, 1543
* *Ursprung und Herkommen der zwölf ersten alten Könige und Fürsten Deutscher Nation*, 1543
* *der ganz neuw gemachte und in reimen gefaßte Esopus*, 1548
* *Der Psalter in neue Gesangsweise gebracht*, 1553
* *Taten des streutbaren Theuerdank*, 1553
* *Regnum papisticum*, 1555
* *Summarien über die gantz Bibel*, 1556
* ''Martin Bucers Gesangbuch,  1566 ar 12 oriģināldziesmām

## Literatūra
* L. Arbusow. Einführung der Reformation in Liv-, Est- und Kurland. Leipzig 1921 (atkārtots izdevums 1962)
* O. Pohrt. Reformationsgeschichte Livlands. Leipzig 1928
* O. Hütteroth. Althessische Pfarrer der Reformationszeit. Marburg 2 1966, S. 385

## Atsauces