open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zofka Kvedere

**Zofka Kvedere** (, dzimusi , mirusi ) bija slovēņu rakstniece, tulkotāja un žurnāliste, Slovēnijas un Horvātijas feminisma kustības dalībniece.

Dzimusi Ļubļanā, lielāko daļu bērnības aizvadīja Lejassavas laukos, vēlāk sāka apmeklēt dzimtās pilsētas klostera skolu. 1897. gadā atrada darbu Ļubļanā. 1899. gadā pārcēlās uz Triesti un pēc tam uz Berni, kur iestājās universitātē, kuru finanšu trūkuma dēļ bija jāpamet. Devās uz Minheni, pēc tam uz Prāgu, kur publicēja savu pirmo īso stāstu grāmatu *Misterij žene* ("Sievietes noslēpumi"). Prāgā viņa satika arī savu topošo vīru Vladimiru Jelovšeku, horvātu medicīnas studentu, kopā ar kuru viņa 1906. gadā pārcēlās uz Zagrebu. 1912. gadā abi šķīrās, bet jau 1913. gadā viņa apprecējās ar horvātu politiķi Juraju Demetroviču.

Slovēņu literatūrā tiek vērtēts tā laika jauno rakstnieku atbalsts no viņas puses. Būdama Prāgā drukāta žurnāla *Domači prijatelj* redaktore, palīdzēja tādiem rakstniekiem kā Prežihovs Vorancs un France Bevks. Vēl viņa tulkoja slovēņu autoru Janko Kersnika un Ivana Cankara darbus vācu, horvātu un čehu valodās.

1926. gada 21. novembrī izdarīja pašnāvību vīra krāpšanas dēļ.

## Atlasītie darbi
* *Misterij žene*, īso stāstu krājums (1900)
* *Odsevi*, īso stāstu krājums (1902)
* *Iz naših krajev*, īso stāstu krājums (1903)
* *Iskre*, īso stāstu krājums (1905)
* *Njeno življenje*, romāns (1914 un 1918)
* *Vladka in Mitka*, (1927) 
* *Vladka, Mitka in Mirica*, (1928) 
* *Hanka*, novel (1917. gadā horvātu valodā un 1938. gadā slovēņu valodā)
* *Veliki in mali ljudje*, (1960)

## Lugas
* *Ljubezen*, (1901)  
* *Amerikanci*, (1908)
* *Unuk Kraljevića Marka* (1922)
* *Arditi na otoku Krku*, (1923)

## Atsauces

## Ārējās saites
Sociālās aprūpes centrs "Mārsnēni"

**Sociālās aprūpes centrs "Mārsnēni"** ir privāts sociālās aprūpes centrs (SAC), kas atrodas Cēsu novada Mārsnēnu pagasta "Gaismās". To uztur biedrība “Labāka rītdiena”, kurai pieder arī SAC "Sērmūkši" Cēsu novada Skujenes pagastā. 

## Atsauces
Nataļja Karamčakova

**Nataļja Karamčakova** (; dzimusi ) ir sportistes karjeru beigusi Krievijas brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, Pasaules čempionātu un Eiropas čempionātu medaļniece, Krievijas Starptautiskās klases sporta meistare.

## Biogrāfija
Nataļja Karamčakova dzimusi 1975. gada 7. maijā Hakasijas autonomā apgabala, tagadējā Hakasijas Republikā, desmit bērnu ģimenē. Viņas māsas - Inga, Tatjana, Lidija un brālis Andrejs arī kļuva par slaveniem sportistiem.

Ar brīvo cīņu Karamčakova sāka nodarboties 1993. gadā Abakanā, pirms tam praktizēja arī džudo. Viņa trenējās Krasnojarskas sporta skolā un CSKA klubā. Viņas treneri bija brālis Andrejs Karamčakovs (kopš 1993. gada), kā arī Viktors Raikovs un Valērijs Aļeksejevs (kopš 1998. gada).

2003. gadā viņa piedalījās pasaules čempionātā Ņujorkā. Startējot svara kategorijā līdz 51 kg, viņa iekļuva finālā, kur zaudēja topošai japāņu zvaigznei Čiharu Ičo un kļuva par pasaules vicečempioni. Tajā pašā gadā Eiropas čempionātā Rīgā viņa izcīnīja Eiropas čempiones titulu. Gadu vēlāk viņa Eiropas čempionātā ieguva bronzas medaļu. Pēc tam Nataļja bija spiesta sporta nodarbībās ņemt pārtraukumu laulības un meitas piedzimšanas dēļ. Pēc diviem gadiem viņa atgriezās uz paklāja, cerot piedalīties 2008. gada Pekinas olimpiskajās spēlēs. 2007. gadā viņa tika uzaicināta uz Krievijas valstsvienību un piedalījās Pasaules kausa izcīņā, kas notika Krasnojarskā. Mērķi piepildīt neizdevās, un pēc sacensībām Karamčakovai tika konstatēts aizliegtais medikaments - metandienons, kura dēļ viņai tika uzlikts naudas sods, un kopā ar treneri Valēriju Aleksejevu viņa tika diskvalificēta uz diviem gadiem, kas sportistei praktiski nozīmēja karjeras beigas.

Precējusies ar savu treneri Valēriju Aļeksejevu, ģimenē aug meita Aleksandra.

## Galveno sacensību rezultāti
### Pasaules čempionāti

### Eiropas čempionāti

## Atsauces

## Ārējās saites
Puzuris

[thumb|No [salmiem gatavots puzuris]]

**Puzuris**, **lukturis**, **krīģis** jeb **spurgulis** ir tradicionāls iekaramais telpu rotājums, kas gatavots, uz diega saverot niedru, salmu vai smilgu posmiņus un papildinot tos ar ēveļskaidām, dzīpariem, putnu spalvām un lupatu vai papīra gabaliņiem. Puzuris izplatīts ne vien Latvijā, bet arī daudzviet citur Ziemeļeiropā (Lietuvā, Igaunijā, Somijā, Zviedrijā un Norvēģijā), Austrumeiropā (Krievijā, Ukrainā un Baltkrievijā) un Viduseiropā (Polijā un Vācijā).

Puzurus parasti iekar griestos lina vai vilnas diegā. Tie kārti arī virs bērna šūpuļa aizsardzībai pret ļaunajiem gariem vai vedībās virs līgavas un līgavaiņa galda. Bija ticējums, ja puzurs pārstāj griezties, mājās kāds drīz saslimšot vai pat miršot, kas daļēji skaidrojams ar optimālu gaisa apriti telpā.

Mūsdienās puzurus galvenokārt pazīst kā Ziemassvētku rotājumus, tomēr senāk tos gatavoja no rudens līdz pavasarim un izmantoja arī daudzos citos svētkos. No svaigiem salmiem gatavotus puzurus izmantoja kā rudens vedību rotājumus, Lieldienās puzurus papildināja ar krāsainām olu čaumalām, bet Mārtiņos — ar gaiļa spalvām. Tie bija arī Meteņu rotājums, bet vēl, iespējams, puzurus gatavoja Apjumībās un Veļu laikā. Pēc svētkiem tos parasti sadedzināja un nākamajiem svētkiem gatavoja no jauna. Pēc cita ticējuma, visus vecos puzurus sadedzināja tieši Lieldienās vai Jāņos.

2021. gadā puzuri un to darināšana iekļauta Nacionālajā nemateriālā kultūras mantojuma sarakstā.

## Galerija

015 Himmeli, Krakau.JPG|Ar krāsainiem ziediņiem rotāts poļu puzuris ( — 'zirneklis')
Himmeli.JPG|Somu puzuris ()
Julekrune Nord-Karmøy.jpg|Ar Norvēģijas karodziņiem un eglīšu virtenītēm rotāts norvēģu puzuris ( — 'Ziemassvētku kronis')
Sodai-Marcinkoniu etnografinis muziejus.JPG|Lietuviešu puzuris ( — 'dārzs') Marcinkoņa Etnogrāfiskajā muzejā
Павук Різдвяний 2014-01-17 12-10.jpg|Ar krāsainiem ziediņiem rotāts ukraiņu puzuris ( — 'Ziemassvētku zirneklis')


## Atsauces

## Ārējās saites

* Puzuri un to darināšana Jelgavā / Latvijas Nacionālais nemateriālās kultūras mantojums 2021. 2021. gada 8. decembris. Jelgavas valstspilsētas pašvaldības iestāde „Kultūra”.
* Zane Bitmane (2016. gada 29. novembris). Video: Kā izveidot latvisko svētku rotājumu puzuri . Delfi.
Mežotnes luterāņu baznīca

thumb|Mežotnes baznīca (pēc 1930).
**Mežotnes baznīcas** drupas atrodas Bauskas novada Rundāles pagastā, blakus Mežotnes pilskalnam. Mežotnes luterāņu baznīca atrodas Valsts nozīmes arheoloģijas pieminekļa Nr. 354 „Mežotnes pilskalns ar senpilsētu” aizsardzības zonā.

## Vēsture

Celta sakarā ar hercoga Gotharda 1567. gada 28. februāra rīkojumu uz ziemeļiem no Mežotnes pilskalna bijušās senpilsētas teritorijā. Sākotnēji bijusi Bauskas sv. Ģertrūdes baznīcas filiāle, bet 1599. gadā jau minēta kā patstāvīga baznīca ar savu mācītājmuižu. Mācītājs bijis turīgs, jo netālās Grāvendāles barons no viņa aizņēmies ievērojamu summu. Pašreizējā mūra baznīca celta ap 1711. gadu (pēc cita avota - 17. gadsimtā, ar 1735. gadā uzbūvētu pildrežģa torni), bet tās mūra tornis par Mežotnes muižnieces Šarlotes Līvenas līdzekļiem celts 1817. gadā. Baznīca pārbūvēta 1820.–1821. gadā. 1824. gadā izveidoja Mežotnes-Bērsteles evaņģēliski luterisko draudzi.

1738. gada 6. janvārī baznīcā svinīgi kristīja 106 Krimas tatāru bērnus, kurus Krievijas armija bija sagūstījusi savos karagājienos. Tālākais šo bērnu liktenis nav izsekots baznīcas pierakstu bojāejas dēļ.

Pirmā pasaules kara Kurzemes ofensīvas laikā 1915. gadā Mežotnes baznīcu sašāva un tā nodega. Trīs zvanus 1800 rubļu vērtībā aizveda uz Krieviju. 1930. gada 20. jūlijā iesvētīja atjaunoto baznīcu, 1937. gadā Mežotnes baznīcas kapos tika apbedīts Mazmežotnes muižas īpašnieks Anatols Līvens.

Sarkanās armijas uzbrukuma gaitā Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā torni no jauna sašāva un baznīcai nodega jumts. Telpas pēc kara izdemolēja. 
Latvijas PSR laikā dievkalpojumus kādu laiku noturēja mācītājmuižā, bet 1960. gados to nojauca. Draudze bija spiesta darbu pārtraukt, baznīcā pēc 1960. gada ierīkoja minerālmēslu noliktavu. 1991. gada draudze atguva baznīcu un sāka to sakopt.

2004. gada 10. augustā Mežotnes baznīcas kapsētā apglabāja urnu ar Kanādā mirušās Mežotnes muižas īpašnieku pēcteces Luīzes Marijas Līvenas pīšļiem.
Mūsdienās baznīcu pamazām atjauno.

## Atsauces
Jevgeņija Osipenko

**Jevgeņija Osipenko** (pēclaulību uzvārds — Keļmjaškina, ; dzimusi ) ir bijusī krievu brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, Krievijas Starptautiskās klases sporta meistare.

## Biogrāfija
Jevgeņija Osipenko dzimusi 1973. gadā Sahalīnas apgabala pilsētā Šahtjorskā. Mācoties septītajā klasē, viņa pieteicās sambo sekcijā. Pēc tam trenējās tekvondo. Septiņpadsmit gadu vecumā, pēc iestāšanās kalnrūpniecības tehnikumā, viņa sāka nodarboties ar brīvo cīņu pie trenera Nikolaja Karpenko. Jau pēc divu mēnešu treniņiem treneris viņu veda uz Krievijas čempionātu.

1993. gadā Osipenko uzvarēja Krievijas čempionāta. Pēc tam piedalījās Eiropas čempionātā, kur, startējot svara kategorijā līdz 75 kg, izcīnīja čempiones titulu atstājot aiz sevis Ukrainas cīkstoni Tetjanu Kormaņicku un francūzieti Vanesu Sivi 1994. gada pasaules čempionātā viņa ieguva 2. vietu aiz japānietes Micuko Funakosi. Vēl vienu sudraba medaļu viņa ieguva 1996. gada Eiropas čempionātā Karlsrūē. Divdesmit četru gadu vecumā viņa beidza savu sporta karjeru.

Jevgeņija ir precējusies un audzina divus bērnus.

## Galveno sacensību rezultāti

### Pasaules čempionāti

### Eiropas čempionāti

## Atsauces

## Ārējās saites

* Jevgeņija Osipenko UWW datu bāzē.
Kujāvijas iela (Ščecina)

**Kujāvijas iela** ir Ščecinas iela, Centra administratīvajā rajonā, Centra apkaimē. Podhales iela sākas krustojumā ar Mazūrijas ielu un beidzas krustojumā ar Atbrīvošanas avēniju. Ielas kopējais garums ir 94,2 metri.

## Vēsturiskie nosaukumi
Iela izveidota 19. gadsimtā līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu, tās sākotnējais nosaukums bija **Kanta iela** (vācu: *Kantstraße*). 1945. gadā tā tika pārsaukta par **Kujāvijas iela** (polu: *ulica Kujawska*).

## Ielas raksturojums
Kujāvijas iela ir 94,2 metrus gara asfaltēta iela Ščecinas centrā. Tā sākas krustojumā ar Mazūrijas ielu un iet ziemeļaustrumu virzienā. Kujāvijas ielai ir savienojumi ar Atbrīvošanas avēniju.

## Ielu savienojumi
* Mazūrijas iela
* Atbrīvošanas avēnija

## Atsauces
Gada procentu likme

**Gada procentu likme** ir ikgadējā aizņēmuma izmaksa, kurā iekļauta procentu likme, komisijas maksas un citas papildus maksas, kas jāmaksā par aizņēmumu.

## Gada procentu likmes aprēķins
Gada procentu likmi aprēķina pēc šādas formulas:

:\sum_{k=1}^m C_k (1 + X)^{-t_k} = \sum_{l=1}^m D_l (1 + X)^{-s_l}

**Formulas atšifrējums:**

* X — gada procentu likme;
* m — kredīta izmaksu kopējais skaits;
* k — konkrētas kredīta izmaksas kārtas numurs;
* Ck — izmaksājamā kredīta daļas apmērs;
* tk — gados un gada daļās izteikts starplaiks starp pirmo kredīta izmaksas datumu un katras nākamās kredīta daļas izmaksas datums, tātad t1=0;
* m — atmaksas vai izmaksu maksājumu kopējais skaits;
* l — konkrētā maksājuma vai izmaksu maksājuma kārtas numurs;
* Dl — maksājuma vai izmaksu maksājuma summa;
* sl — gados un gada daļās izteikts starplaiks starp pirmās kredīta izņemšanas datumu un katra kredīta atmaksas maksājuma vai izmaksu maksājuma datumu.

**Sastādot Gada procenta likmi ņem vērā:**
# nosacījumu, ka summas, ko maksā kreditors un kredīta ņēmējs, var būt dažādas un tikt maksātas dažādos laika posmos;
# procentu likmi sāk aprēķināt ar pirmās kredīta daļas izmaksas dienas datumu;
# intervāli starp datumiem, kas lietoti aprēķinos, izsakāmi gados vai gada daļās, gada standarts 365 dienas(366 dienas garajā gadā), 52 nedēļas vai 12 mēneši;
# rezultātu ar precizitāti vismaz vienu decimāldaļu aiz komata, noapaļojot, ja trešais cipars aiz komata ir vienāds vai lielāks par 5.

## Atsauces
Parastā apmalpiepe

**Parastā apmalpiepe** (*Fomitopsis pinicola*) ir liela, Latvijā ļoti bieža daudzgadīga apmalpiepju dzimtas sēne, kuras augļķermeņi nav ēdami. Diezgan viegli atšķirama no citām piepēm pēc savas pirmajā gadā koši oranžās krāsas, kas, sēnei pieaugot, vairāku gadu laikā kļūst tikai par oranžu apmali pelēkajai cepurītei. Izraisa koksnes brūno trupi, tā nodarot kaitējumu koka celtnēm un dzīviem kokiem.

## Taksonomija
Suga pirmoreiz aprakstīja Ulofs Svarcs 1810. gadā kā *Boletus pinicola* (pēc tālaika tradīcijas, visas stobriņu sēnes tika apvienotas vienā *Boletus* grupā). 1821. gadā tika dots  nosaukums *Polyporus pinicola*, pašreizējo nosaukumu devis Peters Karstens 1881. gadā.

## Sēnes apraksts
thumb|250px|Apakšā jaunākas, augšā ļoti vecas parastās apmalpiepes
* Cepurīte: jaunas sēnes sākotnēji baltas un apaļas, vēlāk cepurītes virspuse oranža ar gaišu apmali, pieaugušām sēnēm krāsa pelēka ar zilganu vai brūnganu nokrāsu, ar koši oranžu vai oranžsarkanu apmali. Apmales ārmala gaišāka. Gluda, mitrā laikā bieži spīdīga, jaunas sēnes mitrā laikā reizēm izdala ūdens pilienus. Platums līdz 25 (50) cm, augstums līdz 10 (20) cm. Forma puslokveida. Mīkstums koksnains, bāli brūngans, ar skābenu smaržu un vāju garšu. Uz cepurītes labi izšķiramas pakavveida augšanas gadskārtas.
* Stobriņi: Atveres mazas (4—6 uz 1 mm²), apaļas, baltas vai iedzeltenas, vecumā tumšākas līdz oranžbrūnām.
* Kātiņš: nav.
* Sporas: cilindriski elipsoīdas, bezkrāsainas, masā baltas vai iedzeltenas, 6—9/3,5—4,5 µm.

## Augšanas apstākļi
Saprofīta sēne. Daudzgadīga, aug visu gadu uz lapu un skuju koku kritalām un bojātiem dzīviem kokiem to lejasdaļā, kā arī uz sagatavotiem kokmateriāliem. Epitets *pinicola* norāda uz augšanu uz priedēm, tomēr Latvijas avoti biežāk norāda uz eglēm un bērziem. Aug visā ziemeļu puslodes mežu joslā, ievazāta Okeānijā. Bieži aug lielās dažāda vecuma grupās, reizēm saaugot kopā. Viena no Latvijā visizplatītākajām lielajām piepēm.

## Barības vērtība
Nav ēdama koksnainuma dēļ pat jaunā vecumā. Var tikt lietota pulverveidā kā garšviela.

## Līdzīgās sugas
Atšķirama no citām piepēm pēc oranžās maliņas un skābenās smaržas. Līdzīga ir reti sastopamā rožainā apmalpiepe, kura aug uz egļu kritalām bez mizas un ir ar rozā vai brūni rozā apmali un viegli rozā apakšdaļu. Veci eksemplāri var tikt sajaukti ar bieži sastopamo pelēko īsto posapiepi (*Fomes fomentarius*), taču tai nav oranžas maliņas.

## Attēlu galerija

Fomitopsis pinicola 2.JPG|Cepurītes apakšdaļa
Fomitopsis pinicola 3.JPG|Jauns eksemplārs
Formitopsis pinicoola G4.jpg|Jauns eksemplārs
Polypore 271584530.jpg|Vairākus gadus audzis eksemplārs


## Atsauces

## Ārējās saites

* Mycobank
* Index Fungorum
* Kuo, M. (2010, February). Fomitopsis pinicola. MushroomExpert.Com
Stevo Pendarovskis

**Stevo Pendarovskis** (*Стево Пендаровски*, dzimis ) ir Ziemeļmaķedonijas politiķis, politologs. Kopš 2019. gada viņš ir Ziemeļmaķedonijas prezidents.

Stevo Pendarovskis piedzima Skopjē.
1987. gadā viņš absolvēja Sv. Kirila un Metodija Universitāti Skopjē tieslietās.

No 1998. līdz 2001. gadam Pendarovskis bija Maķedonijas iekšlietu ministra palīgs sabiedriskajās attiecībās un Iekšlietu ministrijas analītiskās un pētniecības nodaļas priekšnieks. Pēc tam viņš bija prezidenta Borisa Traikovska padomnieks nacionālās drošības un ārpolitikas jautājumos kopš 2001. gada līdz viņa nāvei 2004. gadā. Pēc tam Pendarovskis vadīja Valsts vēlēšanu komisiju. No 2005. līdz 2009. gadam viņš bija prezidenta Branko Crvenkovska padomnieks.

2006. gadā Stevo Pendarovskis ieguva maģistra grādu politoloģijā Sv. Kirila un Metodija Universitātē Skopjē.
2008. gadā viņš tajā pašā universitātē ieguva doktora grādu politoloģijā.
2008. gada Pendarovskis kļuva par docentu Amerikas koledžas universitātē Skopjē starptautiskā drošības, ārpolitikas un globalizācijas jomā.

Stevo Pendarovskis kandidēja 2014. gada prezidenta vēlēšanās kā Maķedonijas Sociāldemokrātiskās savienības pārstāvis, ieņemot otro vietu.

2019. gada 21. aprīlī prezidenta vēlēšanās Pendarovskis ieguva visvairāk balsu, bet tā kā neviens no kandidātiem nebija guvis vismaz 50 % balsu, 5. maijā notika vēlēšanu otrā kārta. Tajā viņš uzvarēja, saņemot 51,66 % balsu. 12. maijā Stevo Pendarovskis nodeva Ziemeļmaķedonijas prezidenta zvērestu, nomainot amatā Ģorgi Ivanovu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Maķedonijas prezidenta biogrāfija
Zīgfrīds un Rojs

thumb|Zīgfrīds un Rojs 2012. gadā
**Zīgfrīds un Rojs** () bija vācu-amerikāņu iluzionistu un izklaidētāju duets, kas vislabāk pazīstams ar uzstāšanos ar baltajiem lauvām un baltajiem tīģeriem. To veidoja **Zigfrīds Fišbahers** (1939—2021) un **Rojs Horns** (dzimis Ūve Ludvigs Horns; 1944—2020).

1999. gadā duetam piešķirta zvaigzne Holivudas Slavas alejā. Par viņiem uzņemta biogrāfiska filma *Siegfried & Roy: The Magic Box* (1999), kuras aizkadra tekstu ierunājis Entonijs Hopkinss.

## Ārējās saites
Zuzannas iela (Ščecina)

**Zuzannas iela** ir Ščecinas iela, Rietumu administratīvajā rajonā, Gumeņce apkaimē. Zuzannas iela sākas krustojumā ar Ģenerāļa Leopolda Okulicka ielu. Ielas kopējais garums ir 131,2 metri.

## Ielu savienojumi
* Ģenerāļa Leopolda Okulicka iela

## Atsauces
Rīgas patversmes Sieviešu nodaļa

**Rīgas patversmes Sieviešu nodaļa** ir Rīgas Domes uzturēta patversme, kas atrodas Eiženijas ielā  1E, Dzirciema apkaimē.
 
Patversme nodrošina personām bez noteiktas dzīvesvietas vai krīzes situācijā nonākušām pilngadīgām personām īslaicīgu patvērumu, uzturu, personiskās higiēnas iespējas un sociālā darba speciālistu pakalpojumus, kā arī veic klaidonības un bezpajumtniecības novēršanas preventīvus pasākumus Rīgā. Klientus institūcijā uzņem, vēršoties tieši institūcijā.

## Atsauces
Anna Levandi

thumb|Allars un Anna Levandi 2012. gadā.
**Anna Levandi** (meitas uzvārds — **Kondrašova**; , ; dzimusi ) ir bijusī padomju daiļslidotāja, 1984. gada pasaules čempionāta sudraba medaļniece, četrkārtējā Eiropas čempionātu bronzas medaļniece, trīskārtējā PSRS čempione.

Tagad viņa ir Igaunijas daiļslidošanas trenere.

## Biogrāfija

### Personīgā dzīve
Anna Kondrašova ir dzimusi Maskavā. 1989. gadā precējusies ar igauņu ziemeļu divcīņnieku Allaru Levandi, ar kuru iepazinusies Kalgari olimpiādes laikā. Ģimenē aug trīs bērni — Andress, Armands un Arlets.

Anna Levandi runā igauņu, krievu, angļu, norvēģu un somu valodā.

### Sporta karjera
ISU pieaugušo sacensībās Anna Kondrašova sāka piedalīties kopš 1983. gadā. 1984. gada pasaules daiļslidošanas čempionātā viņa ieguva sudraba medaļu aiz Katarīnas Vitas. Eiropas daiļslidošanas čempionātos viņa ieguva četrus bronzas medaļas: 1984. gadā un no 1986. līdz 1988. gadam.

Viņa pārstāvēja Padomju Savienību 1984. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kur viņa ieņēma 5. vietu, un 1988. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kur viņa ieņēma 8. vietu. Pēc šīs sezonas viņa beidza savu daiļslidotājas karjeru.

### Treneres karjera
Anna Levandi strādāja par daiļslidošanas treneri Norvēģijā, Somijā, Zviedrijā. Kopš 1999. gada viņa strādā Igaunijā, vadot pati savu "Rocca al Mare" skolu Tallinā. 2000. gadā skola saņēma dotāciju no Igaunijas Fiziskās kultūras un sporta fonda. 2002. gadā skolā tika atklāta jauna slidotava. Vislielākos panākumus Annas Levandi audzēkņu vidū guvusi septiņkārtējā Igaunijas čempione individuālajā slidošanā Jeļena Gļebova. 2008. gadā Anna kļuva par Gada treneri Igaunijā. 2015. un 2016. gadā viņas audzēkne Heleri Halvina uzvarēja Igaunijas čempionātā un ieņēma 19. vietu Eiropas čempionātā.

### Politiskās un sabiedriskās aktivitātes
2002. gadā Anna Levandi bija Igaunijas konservatīvās partijas Tēvzemes savienība kandidāte Tallinas pilsētas rajona Hābersti municipalitātes vēlēšanās. Kopš 2007. gada 21. jūnija viņa ir arī Sociālo līgumu fonda uzraudzības padomes locekle.

## Rezultāti

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Baltās Zvaigznes ordenis, 3. klase (Igaunija, 2009)
* Igaunijas Olimpiskās komitejas Atzinības medaļa (2017)
* Igaunijas Gada sieviete (2007)
* Tallinas Sporta asociācijas Gada trenere (2008)

## Atsauces

## Ārējās saites
Purvciema tirgus

**Purvciema tirgus** bija tirgus, kas atradās Rīgas Purvciema apkaimē, Dzelzavas un Stirnu ielas krustojumā (adrese Stirnu iela 25). Atklāts 1993. gadā. 2020. gada martā slēgtajā tirgū demontēja tirdzniecības vietas. Plānots, ka tirgus vietā uzbūvēs lielveikalu.

## Atsauces
Vilkastciems

**Vilkastciems** ir ciems Talsu novada Rojas pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Rojas upes un Vilkastes krastā. Atrodas 6,5 km no pagasta centra Rojas, 31,5 km no novada centra Talsiem un 132 km no Rīgas. Ciems faktiski saplūdis ar uz ziemeļiem esošo Rudi.

## Atsauces
Urss Fišers

**Urss Fišers** (; dzimis ) ir šveiciešu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā, aizvadījis četras spēles Šveices izlasē. Trenējis vairākus Šveices klubus. No 2018. līdz 2023. gadam bija Vācijas Bundeslīgas kluba *[[1. FC Union Berlin|Union Berlin]]* galvenais treneris. Kopš 2025. gada decembra ir *[[1. FSV Mainz 05|Mainz 05]]* galvenais treneris.

## Futbolista karjera
Spēlētāja karjeras laikā pārstāvēja tikai divus klubus: *[[FC Zürich]]* un *[[FC St. Gallen]]*. Abās komandās pildījis kapteiņa pienākumus. 2000. gadā ar *Zürich* kļuva par Šveices kausa ieguvēju. 

Šveices futbola izlasē debitēja  draudzības spēlē pret Spāniju. Izlases rindās ir aizvadījis četras spēles trenera Ulriha Štīlikes vadībā.

## Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām sāka strādāt *[[FC Zürich]]* sistēmā par jauniešu komandu treneri. 2010. gada aprīlī kļuva par *Zürich* galveno treneri. 2010.—2011. gada sezonā komanda ierindojās 2. vietā Šveices Superlīgā, bet nākamā sezona tika aizvadīta neveiksmīgi, un 2012. gada martā Urss Fišers tika atbrīvots no amata. No 2013. līdz 2015. gadam vadīja citu Šveices klubu *[[FC Thun]]*. 2014.—2015. gada sezonā ar to ieguva 4. vietu Superlīgā un kvalificējās UEFA Eiropas līgai.

2015. gada jūnijā pārgāja uz *[[FC Basel]]*, parakstot līgumu uz diviem gadiem. Ar Bāzeles klubu divas reizes izcīnīja Šveices čempiontitulu (2015–16, 2016–17). 2017. gadā uzvarēja arī Šveices kausa izcīņā. Tomēr klubs ar viņu līgumu nepagarināja. 2018. gada jūnijā kļuva par Vācijas kluba *[[1. FC Union Berlin]]* galveno treneri. 2018.—2019. gada sezonā aizveda komandu līdz 3. vietai 2. Bundeslīgā, vēlak uzvarēja pārspēlēs un izcīnīja ceļazīmi uz Bundeslīgu.

2020. gada decembrī U. Fišers pagarināja līgumu ar *Union Berlin* līdz 2023. gadam. 2020.—2021. gada sezonā viņš aizveda *Union* līdz septītajai vietai Bundeslīgā, tādējādi kvalificējoties UEFA Eiropas konferences līgas pirmajam turnīram. 2021.—2022. gada sezonā U. Fišera vadībā *Union* ieguva piekto vietu, tādējādi pirmo reizi vēsturē kvalificējoties UEFA Eiropas līgai. 2022. gada septembrī viņš vēlreiz pagarināja līgumu ar klubu. 2022.—2023. gada sezonā *Union Berlin* ieņēma ceturto vietu līgā, pirmo reizi kluba vēsturē kvalificējoties UEFA Čempionu līgas grupu turnīram. 2023. gada augustā Fišers tika atzīts par gada labāko futbola treneri Vācijā. 2023. gada 15. novembrī pēc sliktā sezonas sākuma, tostarp 14 neuzvarētām spēlēm pēc kārtas, viņš tika atbrīvots no amata.

2025. gada decembrī kļuva par *[[1. FSV Mainz 05|Mainz 05]]* galveno treneri.

## Atsauces

## Ārējās saites
Miko Lehtonens (1994)

**Miko Lehtonens** (, dzimis ) ir somu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, Somijas hokeja izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Lehtonens pārstāv Šveices hokeja līgas  komandu Cīrihes "Lions". Iepriekš Lehtonens ir spēlējis Somijas hokeja līgas komandās Turku TPS, Kouvolas "KooKoo" un Tamperes "Tappara", Zviedrijas hokeja līgas komandā HV71 un KHL komandās Helsinku "Jokerit" un Santpēterburgas "SKA". 2017. gadā kļuva par Zviedrijas čempionu. 2019.–2020. gada KHL sezonā Lehtonens bija līgas rezultatīvākais aizsargs.

Somijas hokeja izlases sastāvā Lehtonens 2019. gadā izcīnīja Pasaules čempionāta zelta medaļu un 2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs ar izlasi izcīnīja bronzas medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Multiraide

**Multiraide** datoru tīklā ir grupas komunikācija, kurā datu pārraide vienlaikus tiek adresēta mērķa datoru grupai. Multiraidei var būt sadalījums pa vienam pret daudziem vai daudziem pret daudziem. Multiraide nav jājauc ar fizisko slāni starp vairākiem punktiem.

Grupas komunikācija var būt vai nu lietojumprogrammu slāņa multiraide, vai tīkla atbalstīta multiraide, ja pēdējais ļauj avotam efektīvi nosūtīt grupai vienā pārraidē. Kopijas tiek automātiski izveidotas citos tīkla elementos, piemēram, maršrutētājos, slēdžos un mobilā tīkla bāzes stacijās, bet tikai uz tīkla segmentiem, kuros pašlaik ir grupas dalībnieki. Tīkla atbalstītas multiraides var īstenot datu pārraides slānī, izmantojot adresēšanu un pārslēgšanu viens pret daudziem, piemēram, *Ethernet* multiraides adresēšana, asinhronais pārsūtīšanas režīms, *point-to-multipoint* virtuālās shēmas (P2MP)  vai Infiniband multiraide. Tīkla atbalstītas multiraides var ieviest arī interneta slānī, izmantojot IP multiraides. IP multiraides koncepcijas ieviešana notiek IP maršrutēšanas līmenī, kur maršrutētāji izveido optimālus izplatīšanas ceļus datugrammām, kas tiek nosūtītas uz multiraides mērķa adresi.
thumb|Multiraide
Multiraidei bieži izmanto straumējošu multivides interneta protokola (IP) lietojumprogrammās, piemēram, IPTV un daudzpunktu videokonferencēs.

## Atsauces
Vannas ala

thumb|250px| Ieeja Vannas alā
**Vannas ala** (, izrunā [] no ( [] 'ala' + ( [] vanna) ir termiskā vanna dabiskā alā Miškolcas piepilsētā Miškolctapolcā, Ungārijā, 7 km no Miškolcas centra. 

Siltais ūdens (ar temperatūru ap 30°C) tiek uzskatīts par locītavu sāpju mazinātāju, un tāpēc, ka tajā ir mazāks sāļu saturs nekā lielākajā daļā termālo ūdeņu (ap 1000 mg/l), cilvēki tajā var peldēties daudz ilgāk, praktiski neierobežotu laiku. Vannas alu var apmeklēt visu gadu, izņemot janvāri.  

Ala un termiskais avots ir zināmi kopš seniem laikiem, bet Tapolca kļuva par iecienītu peldvietu tikai pēc osmaņu atkāpšanās no Ungārijas (16.—17. gs.). Šajā laikā teritorija piederēja grieķu pareizticīgo klosterim Miškolcas Gerembejā; Tapolcas izveidošana par peldvietu bija klostera priekšnieka ideja 1711. gadā. Viņš arī atveda ārstus no Kasas, mūsdienu Košices Slovākijā, lai pārbaudītu ūdens labvēlīgo iedarbību. 1723. gadā tika uzcelti trīs baseini un krodziņš. Pati ala vēl netika izmantota, un baseini atradās ārpusē. Ūdens bija vēsāks nekā tagad, jo baseinu piepildīšanai tika izmantoti arī Tapolcas aukstā ūdens avoti (kuriem tagad ir liela nozīme Miškolcas apgādē ar dzeramo ūdeni). Līdz 18. gadsimta vidum pēc neilga laika popularitātes kūrorts tika atstāts novārtā, un ap 19. gadsimta sākumu ēkas bija nonākušas drupās. 
thumb|left|Alas iekšienē

1837. gadā jaunais Gerembejas klostera priekšnieks ēkas lika atjaunot un paplašināt. Viņš arī lika uzbūvēt pirmo iekštelpu baseinu (lai arī tas joprojām atradās ārpus alas), kurš bija paredzēts tikai turīgajiem viesiem. 

20. gadsimta sākumā augošā Miškolcas pilsēta atpirka šo teritoriju no grieķu pareizticīgo baznīcas ne tikai termālā ūdens, bet arī dzeramā ūdens avota (kas tagad nodrošina pusi no pilsētas ūdens apgādes) dēļ. 

Turpmākajos gados tika uzceltas jaunas publiskās vannas. 1934. gadā Tapolca tika oficiāli atzīta par kūrortpilsētu. 1939. gadā sākās jaunas peldvietas celtniecība. Būvniecības laikā tika izdarīti vairāki arheoloģiski atklājumi, un tika atrasts jauns, iepriekš nezināms avots ar ūdens temperatūru 31,5°C. Termiskā vanna tika atvērta 1941. gadā, bet pašas alas vanna tika atvērta tikai 1959. gada 14. maijā. 

Kopš tā laika avotu komplekss ir paplašināts vairākas reizes. Āra baseins un raksturīgais, gliemežveidīgais jumts tika uzcelti 1969. gadā. Astoņdesmitajos gados tika izbūvētas jaunas telpas un koridori, kā arī siltāki baseini (34°C un 36°C). Kārtējā pirts kompleksa paplašināšana sākās 1998. gadā. 

Kopējais alas garums pašlaik ir 561 metrs, maksimālā vertikālā līmeņa starpība līdz 38 metriem, no tiem 18 metru dziļumā un 20 metru augstumā.

## Attēlu galerija

Barlangfurdooutside.jpg|Bērnu baseins 
Barlangfurdo2014-nyar (KCS) (1).JPG
Barlangfurdo2014-nyar (KCS) (35).JPG
Inthecavebath.JPG
Emblemofcavebath.jpg 


## Skatīt arī

* Oficiālā vietne
* Miškolcas tūrisma vietne

## Atsauces
Gabdulla Tukajs

**Gabdulla Tukajs** (, , dzimis , miris ) bija tatāru dzejnieks, literatūrkritiķis un tulkotājs. Tiek uzskatīts par mūsdienu tatāru literatūras un literārās valodas pamatlicēju, par vienu no tatāru literatūras klasiķiem.

## Ārējās saites
Sergejs Šipovs

**Sergejs Šipovs** (, dzimis ) ir Krievijas šaha lielmeistars (1996), kā arī šaha treneris, komentētājs, rakstnieks un šaha popularizētājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1966. gada 17. aprīlī Vladimiras apgabala Muromas pilsētā. 1970. gadu sākumā kopā ar ģimeni pārcēlās uz Kiržaču, kur apmeklēja šaha pulciņu. Otrajā klasē smagi traumēja kāju un trīs ar pusi gadus aizvadīja slimnīcā. 1979. gadā iestājās Maskavas sporta internātskolā, kur kopā ar viņu vienā klasē mācījās topošie lielmeistari Jevgeņijs Barejevs un Jurijs Dohojans. No 1983. līdz 1989. gadam studēja Maskavas Valsts universitātes Fizikas fakultātē. No 1989. līdz 1991. gadam strādāja PSRS Zinātņu akadēmijas ķīmijas un fizikas universitātē.

1992. gadā saņēma starptautiskā meistara titulu, bet 1996. gadā kļuva par šaha lielmeistaru. 1998. gadā izcīnīja Krievijas vicečempiona titulu. Piedalījās 1999. gada pasaules šaha čempionātā.

Bija Garija Kasparova sparinga partneris.

Kopš 1999. gada dzīvo un strādā Maskavā.

Guvis ievērojamus panākumus trenera darbā. Pie viņa trenējās tādi pazīstami šaha lielmeistari kā Aleksandra Kosteņuka, Svetlana Matvejeva, Vladimirs Belovs, Jans Ņepomņaščijs, Daniils Dubovs, Grigorijs Oparins un Andrejs Jesipenko.

### Komentētāja darbs
Komentētāja karjeras gaitā sadarbojās ar tādām mājaslapām kā *kasparov-chess.ru*, *chesspro.ru* un *64.ru*. 2006. gadā izveidoja savu šaha mājaslapu *crestbook.com.*

No 2013. līdz 2014. gadam bija interneta kanālu *Chess TV* un *Chess Cast* pastāvīgais komentētājs.

2016. gada novembrī komentēja maču par šaha čempiona titulu starp Mangnusu Kārlsenu un Sergeju Karjakinu.

Kopš 2016. gada viņš ir Krievijas televīzijas kanāla *Матч ТВ* pastāvīgais šaha eksperts.

### Literārā darbība
Šipovs ir četru šaha grāmatu autors:
*Дамский Я., Шипов С. *Последняя интрига века. Каспаров-Крамник. Лондон 2000*, Maskava 2000, 
*Шипов С., *Еж. Хищники на шахматной доске*, Maskava 2004, 
*
*

## Atsauces

## Ārējās saites
Dižmežciems

**Dižmežciems** ir ciems Talsu novada Rojas pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Plančvalka krastā.

## Atsauces
Piekrišanas laukums (Ščecina)

**Piekrišanas laukums** ir Ščecinas laukums Centra administratīvajā rajonā, Centra apkaimē.

## Vēsturiskie nosaukumi
Laukums izveidots 19. gadsimtā līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu, tā sākotnējais nosaukums bija **Bismarka laukums** (). 1945. gadā tas tika pārsaukts par **Piekrišanas laukumu** (), bet 1947. gadā to pārdēvēja par **Poļu un padomju draudzības laukumu** (). **Piekrišanas laukuma** nosaukumu tas atguva 1991. gada 28. februārī.

## Laukuma savienojumi
* Polijas armijas avēnija
* Prinča Boguslava X iela
* Edmunda Balukas iela
* Varšavas geto varoņu iela

## Atsauces
Džuta

**Džuta** ir šķiedraugs, kas apmēram 3 vai 4 mēnešos izaug līdz 3,5 m augsts. No džutas iegūst rupju šķiedru, ko lieto maisu, mēbeļaudumu, paklāju izgatavošanai, arī papīra ražošanai. Domājams, ka džutas dzimtene ir Dienvidāzijā.

## Ārējās saites
Dolma

thumbnail|235px|Dolma
**Dolma** jeb **vīnogu lapu tīteņi** ir sautēti gaļas, parasti jēra, rullīši, kas ietīti vīnogulāju lapās. Kā piedevas var būt pievienoti dažādi dārzeņi, piemēram, sīpoli, baklažāns, tomāti, sarkanie pipari un cukīni. Vīnogulāju lapu vietā dažreiz izmanto arī kāpostu lapas, bet gaļas vietā var lietot rīsus. Ēdiens tiek ēsts gan karstā, gan aukstā veidā kā uzkoda. Dolma ir izplatīta Turcijā, Balkānu pussalā un Kaukāzā. Turcijā šī ēdiena variācija tiek saukta arī par sarmu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Miko Lehtonens

**Miko Lehtonens** () var būt:

* Miko Lehtonens (1978) (*Mikko Lehtonen*, 1978) — somu hokejists;
* Miko Lehtonens (1987) (*Mikko Lehtonen*, 1987) — somu hokejists;
* Miko Lehtonens (1994) (*Mikko Lehtonen*, 1994) — somu hokejists.
Spiridons Staiss

**Spiridons Staiss** () bija grieķu sporta šāvējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Staiss 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja 200 metru šaušanā ar militāro šauteni. Šajā disciplīnā viņš ieguva 845 punktus un 12./13. vietu, kopā ar Dānijas sportistu Eiženu Šmitu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Spiridons Stass (SOK profils)
Ludvika Zamenhofa laukums (Ščecina)

**Ludvika Zamenhofa laukums** ir Ščecinas laukums Centra administratīvajā rajonā, Centra apkaimē.

## Vēsturiskie nosaukumi
Krustojums izveidots 19. gadsimtā līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu. Līdz Otrajam pasaules karam krustojumam nebija nosaukuma. 1945. gadā tas nosaukts poļu ārsta un esperanto radītāja Ludvika Zamenhofa vārdā.

## Laukuma savienojumi
* Ģenerāļa Ludomila Rajska iela
* Prinča Boguslava X iela
* Montekasīno iela
* Jagaiļa iela
Peteri Lindbūms

**Peteri Lindbūms** (; dzimis ) ir somu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, Somijas hokeja izlases pārstāvis. Kopš 2023. gada Lindbūms pārstāv Somijas hokeja līgas komandu Helsinku HIFK. Iepriekš Lindbūms ir spēlējis Somijas hokeja līgas komandās Helsinku "Jokerit" un Pori "Ässät", AHL komandā Čikāgas "Wolves", NHL komandā Sentluisas "Blues" un KHL klubā Helsinku "Jokerit".

Somijas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2019. gada Pasaules čempionātā, kur izcīnīja pirmo vietu.

## Ārējās saites
Joels Kiviranta

**Joels Kiviranta** (, dzimis ) ir somu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, Somijas hokeja izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Kiviranta pārstāv NHL komandu Kolorādo "Avalanche". Iepriekš Kiviranta ir spēlējis Somijas hokeja līgas komandās Helsinku "Jokerit" un Vāsas "Sport" un AHL komandā Teksasas "Stars" arī NHL komandā Dalasas "Stars".

Somijas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2019. gada Pasaules čempionātā, kur izcīnīja pirmo vietu.

## Ārējās saites
Konstantins Karakacanis (šāvējs)

**Konstantins Karakacanis** () bija grieķu sporta šāvējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Karakacanis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja 300 metru šaušanā ar šauteni. Diemžēl viņa iegūtais rezultāts precīzi nav zināms, viņš varētu būt ieņēmis 6. līdz 18. vietu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Konstantins Karakacanis (SOK profils)
LoRaWan

**LoRaWAN** (**Lo**ng **Ra**nge **W**ide **A**rea **N**etwork) ir viens no dažiem tīkla protokoliem, kas tika izstrādāti, lai definētu tīkla augšējos slāņus. *LoRaWan* ir mākoņ-bāzēts vides piekļuves vadības (MAC) slāņa protokols, bet tas galvenokārt darbojas kā tīkla slāņa protokols, lai pārvaldītu komunikāciju starp LPWAN vārtejām un beigu-mezglu ierīcēm, kā maršrutēšanas protokols. LoRaWan protokolu uztur *LoRa Alliance*.

*LoRaWan* definē komunikācijas protokolu un sistēmas arhitektūru tīklā, kamēr par liela attāluma komunikāciju fiziskajā slānī nodrošina *LoRa*. *LoRaWan* protokols arī regulē un pārvalda ierīču komunikācijas frekvences, datu plūsmas ātrumu un jaudu. Tīkla ierīces ir asinhronas un tās pārsūta datus tikai tad, kad tām ir ko sūtīt. Datus, ko nosūta gala mezgla ierīce, saņem vairākas vārtejas, kas, savukārt, datus tālāk pārsūta uz centralizētu tīkla serveri. Šis serveris filtrē datu paketes, veic drošības pārbaudes un pārvalda tīklu. Tālāk serveris datus pārsūta aplikāciju serverim. 

## Versiju vēsture
* Janvāris, 2015: 1.0
* Februāris, 2016: 1.0.1
* Jūlijs, 2016: 1.0.2
* Oktobris, 2017: 1.1, pievieno Class B
* Jūlijs, 2018: 1.0.3
Subates-Kokneses valnis

**Subates-Kokneses valnis** ir tektoniska struktūra Latvijas ielieces dienvidrietumu daļā. Nosaukta Subates un Kokneses pilsētu vārdā starp kurām valnis ir izvietots. 

## Apraksts
Valnis orientēts meridionālā virzienā, vairāk kā 60 kilometru garumā, Krokojuma šarnīra iegrimšana notiek virzienā uz ziemeļiem. Valni sarežģī divi lokāli pacēlumi: Aknīstes (Viesītes) un Seces pacēlums. Velvju amplitūda apmēram 20 metri. Subates-Kokneses vaļņa austrumu spārnu sarežģī kupolveidīgas struktūras ar amplitūdu līdz 50 metriem un izmēros 0,5-10,0 km², kas grupējas gar divām submeridionālām līnijām. Vienu struktūru grupu veido Kaktiņu-Avotiņkalnu, Sēlpils, Negaidu lokālie pacēlumi, bet otru Pļaviņu, Sarmasu pacēlumi. Visvairāk izpētīts ir Pļaviņu pacēlums. Tā platība ir 8 km², spārni asimetriski: austrumu spārns ir slīpāks (17°), bet rietumu - lēzenāks (13°). Pēdējo sarežģī nelieli krokojumi.
Boriss Vasilenko

**Boriss Vasilenko** (; dzimis , miris ) bija Ukrainas inženieris, elektroniķis. Viņš ir bijis Kijivas radiorūpnīcas galvenais inženieris, Ukrainas Nacionālās kosmiskās aģentūras ģenerāldirektora padomnieks.

Boriss Vasilenko piedzima Artemoves ciemā (tagad Zaļizne), Doneckas apgabalā.
1958. gadā Vasilenko ar izcilību beidza Taganrogas Radiotehnisko institūtu (tagad Dienvidu Federālās universitātes Inženieru tehnoloģiskā akadēmija) Taganrogā un sadalījumā tika nosūtīts darbā uz Kijivas radiorūpnīcas konstruktoru biroju (tagad *PAO Elmiz*). 1967. gadā viņš tika iecelts par laboratorijas priekšnieku. 1973. gadā viņš tika iecelts par KB priekšnieka pirmo vietnieku, bet 1976. gadā kļuva par Kijivas radiorūpnīcas galveno inženieri. Viņa darbs bija saistīts ar ciparu datortehniku. Pēc Vasilenko iniciatīvas tika izveidota rūpnīcas pirmā elektronu skaitļojamā mašīna (ESM) uz ferrīta tranzistoru elementu bāzes. Viņa vadībā tika izstrādātas rēķināšanas iekārtas pirmajiem raķešu kompleksiem. Viņš noorganizēja Harkivas *[[Hartron|NPO Hartron]]* projektēto ESM sērijveida ražošanu.
1982. gadā Vasilenko absolvēja PSRS Ministru Padomes Tautsaimniecības akadēmiju.

Kā galvenais inženieris Boriss Vasilenko piedalījās dažādu kaujas un kosmisko raķešu kompleksu vadības un vadības sistēmu izstrādē un ražošanā. Datorsistēmas tika ieviestas raķetēm *8K67*, *15A14*, *15A18*, *15A18M*, *3M65*, *3M37*, *RT-23 UTTH*, kā arī kosmiskajiem raķešu kompleksiem *11K65* (*[[Kosmos-3]]*), *1K11K25* (*[[Ciklon-3M]]*), *[[Energija (nesējraķete)|Energija]]* — *[[Buran]]*. Rūpnieciskā ražošanā tika apgūta tuvošanās un saslēgšanās aparatūra (*Igla* un *Kurs*), kā arī vadīšanas sistēma pilotējamiem un automātiskajiem kosmosa kuģiem *[[Sojuz (kosmosa kuģu sērija)|Sojuz]]* un *[[Progress (kosmosa kuģu sērija)|Progress]]*, kā arī orbitālajām stacijām *[[Almaz (orbitālā stacija)|Almaz]]*, *[[Mir (orbitālā stacija)|Mir]]* un Starptautiskajai kosmosa stacijai. Vasilenko bija *Ciklon-3M* raķetes un zemes aparatūras diviski pieciskā koda (automātiska kļūdu noteikšana) autors.

1995. gada decembrī Boriss Vasiļenko pārgāja darbā uz Ukrainas Nacionālo kosmosa aģentūru (UNKA, tagad Ukrainas Valsts kosmiskā aģentūra). No 1996. līdz 2005. gadam viņš bija UNKA ģenerāldirektora padomnieks, pēc tam līdz 2015. gadam — Sabiedriskās padomes priekšsēdētājs.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Умер выдающийся украинский конструктор Владимир Команов  
* «КУРС» будем делать в Киеве Василенко Б.Е.
Jagaiļa iela (Ščecina)

**Jagaiļa iela** ir Ščecinas iela, Centra administratīvajā rajonā, Centra, Centra-Rietumu un Tužinu apkaimē. Jagaiļa iela sākas krustojumā ar Aviatoru laukumu un beidzas krustojumā ar Kazimira Tvardovska ielu. Ielas kopējais garums ir 1779,2 metri.

## Vēsturiskie nosaukumi
Iela izveidota 19. gadsimtā līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu, tās sākotnējais nosaukums bija **Vingrošanas iela** (vācu: *Turnerstraße*). 1945. gadā tā tika pārsaukta par **Jagaiļa ielu** (polu: *Ulica Jagiellońska*).

## Ielas raksturojums
Jagaiļa iela ir 1779,2 metrus gara asfaltēta un bruģēta iela Ščecinas centrā. Tā sākas krustojumā ar Aviatoru laukumu un iet rietumu virzienā. Jogaiļa ielai ir savienojumi ar Mazūrijas, Mazpolijas, Kašūbijas ielām un Pāvesta Jāņa Pāvila II avēniju (Aviatoru laukums), Silēzijas ielu, Ģenerāļa Ludomila Rajska, Montekasīno un Boguslava X ielām (Ludvika Zāmenhofa laukums), Polijas armijas un Pjastu avēnijām, Boļeslava Drosmīgā un Pasta ielām, Varšavas varoņu avēniju, Šaušanā, Stanislava Noakovska un Kazimeža Tvardovska ielām.

## Ielu savienojumi
* Aviatoru laukums
** Mazūrijas iela
** Mazpolijas iela
** Kašūbijas iela
** Pāvesta Jāņa Pāvila II
* Silēzijas iela
* Ludvika Zāmenhofa laukums
** Ģenerāļa Ludomila Rajska iela
** Montekasīno iela
** Prinča Boguslava X iela
* Polijas armijas avēnija
* Pjastu avēnija
* Boļeslava Drosmīga iela
* Pasta iela
* Varšavas varoņu avēnija
* Šaušanā iela
* Stanislava Noakovska iela
* Kazimeža Tvardovska iela

## Attēlu galerija

A street in Szczecin, Poland, August 1990.jpg|Jogaiļa iela 1990. gadā
Jagiellońska Street in Szczecin, 2009.jpg|Jagaiļa iela 2009. gadā
0908 Szczecin Turzyn SZN 1.jpg|Jagaiļa iela 2009. gadā
Jagiellońska Street in Szczecin (7).JPG|Jagaiļa iela 2015. gadā
Jagiellońska Street in Szczecin (10).JPG|Jagaiļa iela 2015. gadā
Jagiellońska Street in Szczecin, 2017.jpg|Jagaiļa iela 2017. gadā
Repair of Jagiellońska Street in Szczecin, 2017.jpg|Jagaiļa ielas renovācija, 2017. gada
Jagiellońska Street in Szczecin, 2020 (2).jpg|Jagaiļa iela 2020. gadā
10 Jagiellońska in Szczecin, 2017.jpg|Pirmskara plāksne ar numuru
31-28 Jagiellońska Street in Szczecin, address plate.jpg|Pirmskara plāksne ar numerāciju


## Atsauces
Aglonas-Mežāres valnis

**Aglonas-Mežāres valnis** ir tektoniska struktūra Latvijas ielieces daļā uz dienvidiem no Gulbenes depresijas. Nosaukta Aglonas un Mežāres vārdā starp kurām valnis ir izvietots. Valnis izstiepts ziemeļrietumu virzienā un ir izsekojams 65 kilometru garumā. Vaļņa velves daļu sarežģī Medņu, Mežāres, Rudzātu, Priekules un Aglonas lokālie pacēlumi. Amplitūda 10-30 metri. Lokālās struktūras ar 10-15 metru amplitūdu atrodas vaļņa ziemeļaustumu spārnā.
Rumānijas pasts

right|thumb| Pasta nodaļas darbinieks 1931.–1941. gada formas tērpā
**Rumānijas pasts** () ir valsts pasta pakalpojumu sniedzējs Rumānijā. Tas ir vienīgais universālais pasta pakalpojumu piegādātājs jebkurā vietā Rumānijas teritorijā. Rumānijas pastam 2013. gadā bija ap 5700 pasta nodaļu, kuras nedēļā apkalpoja ap 11 miljonu sūtījumu.

Rumānijas pasts darbojas pasta un preses piegādes pakalpojumu brīvajā tirgū un veic darbības, kas vajadzīgas, lai rentabli izpildītu tā uzdevumus, proti, ārējo un iekšējo sakaru nodrošināšanu, pastmarku izlaišanu un citus pakalpojumus — medicīniskus, izglītības, kultūras utt. 

## Vēsture
left|120px|thumb| Rumānijas 1865. gada pastmarka.
Pasts Rumānijas provincēs ir zināms kopš viduslaikiem. Tas tika izveidots dēļ nepieciešamības izplatīt valdības rīkojumus līdz tai piederošās teritorijas robežām. Valdību kurjeri izmantoja zirgus, kurus caurjājamo ciematu un pilsētu iedzīvotājiem bija pienākums tiem piešķirt. 

Pirmais dokuments, kas apliecina pasta pakalpojumu esamību rumāņu valodā runājošajās zemēs, bija harta, kuru 1399. gadā Džurdžu pilsētā izdeva toreizējais gospodars Mirča Vecākais. Saskaņā ar to vietējai varai bija pienākums nodrošināt karaliskos kurjerus ar transporta līdzekļiem, zirgiem un divriču pajūgiem. 

Sākumā pasta pamatdarbs galvenokārt bija ceļotāju pārvadājumi un augsta statusa personu oficiālā sarakste un rīkojumi. Pēc 1850. gada pilsētās pasta stacijas tika pārveidotas par pasta nodaļām. Tajā laikā bija 30 pasta maršruti ar pasta stacijām, kuru kopējais centrs bija Krajova Valahijas centrālajā daļā. 1852. gadā Finanšu ministrijas uzraudzībā tika organizēti pasta pakalpojumi privātpersonām. 

1862. gada 23. jūlijā tika izdots dekrēts Nr. 527 par Moldovas un Valahijas pasta administrāciju apvienošanu, sākot ar 1862. gada 1. augustu. Pēc apvienošanas ģenerāldirektorāta vadība tika nodota Panaitam Sevesku, kurš kopš 1860. gada decembra vadīja Muntenijas filiāli Valahijas austrumos. 

## Starptautiskā darbība

Rumānijas pasts ir starp Vispasaules Pasta savienības (UPU) dibinātājiem 1874. gadā.  

Rumānija 2004. gadā organizēja UPU 23. vispārējā pasta kongresu, kurš notika Bukarestē un kurā tika noteikta starptautiskā pasta darbības politika un stratēģija laikā, kad Tīmekļa attīstības dēļ strauji mainījās pasaules pasta bizness.   

Laikā no 2004. līdz 2008. gadam Rumānija bija UPU Administrācijas padomes priekšsēdētāja vietniece, tādējādi sniedzot ieguldījumu lēmumu pieņemšanas procesā par pasta pakalpojumu nākotni. 

Rumānijas pasts ir arī starp *PostEurop* (Eiropas Sabiedriskā pasta operatoru asociācijas) dibinātājiem 1993. gadā un aktīvi iesaistījās tās darbībās, piedaloties vairākos Eiropas projektos, sniedzot ieguldījumu dažādu *Posteurop* komiteju un darba grupu darbā un sekmējot divu *PostEurop* plēnumu organizēšanu Bukarestē 1996. un 2004. gadā.

## Ārējās saites

* Oficiālā vietne 
* Rumānijas pasts — @ issuu  
* Romfilatelia  

## Atsauces
Starptautisks domēna vārds

**Starptautisks domēna vārds** jeb **IDN** ir domēna vārds, kurā izmantota vismaz viena ne latīņu alfabēta, piemēram, arābu, ķīniešu, kirilicas, ivrita, rakstzīme vai arī latīņu alfabēta burts ar diakritisku zīmi vai ligatūru, kā piemēram, latviešu vai franču valodās.

Dators šāda veida rakstzīmes kodē vairākbaitu *[[Unikods|unicode]]* virknē. Lai gan DNS atbalsta *unicode*, e-pasta un tīmekļa pārlūku izmantotie tīkla protokoli nosaka domēna vārdā izmantojamo rakstzīmju ierobežojumus. Lai nodrošinātu saderību ar lielāko daļu lietojumprogrammu, starptautiskos domēna vārdus DNS reģistrā pārvērta ierastajā ASCII formā. Domēna vārdu “internacionalizācija” ir tehnisks risinājums, kas, izmantojot *punycode* algoritmu, pārveido, unicode virkni par ASCII virkni un otrādi. DNS reģistrā faktiski tiek reģistrēts domēna vārds, kas izskatās kā šķietami nesakarīga simbolu virkne. Pārveidoto vārdu dēvē par ACE (ASCII Compatible Encoding) domēna vārdu un to var atpazīt pēc prefiksa “xn–“. 

## IDN veidi
Ir divu veidu IDN:

***otrā līmeņa IDN** (dēvēti arī par hibrīda IDN), kuru nosaukumā tiek izmantoti specifiski ne-ASCII simboli, taču augstākā līmeņa domēns ir tradicionāls, piemēram, 例如 .com vai dæmi.eu.
***augstākā līmeņa IDN** (vai pilnie IDN), kur abos līmeņos gan vārdā, gan pašā domēnā tiek izmantoti specifiski simboli, piemēram, пример.рф.

### Otrā līmeņa IDN
Jau kopš 2000. gada ir pieejami otrā līmeņa IDN. Pirmie valstu kodu domēni (ccTLD), kuri ieviesa otrā līmeņa IDN reģistrāciju, bija no Āzijas un Klusā okeāna reģiona. Savukārt Eiropa sāka piedāvāt šādu iespēju tikai 2004. un 2005. gadā.

Pašlaik lielākais otrā līmeņa IDN skaits reģistrēts *[[.com]]* domēnā (1,1 miljoni reģistrāciju), kam seko Vjetnamas domēns *[[.vn]]*, kurā starptautiskos domēnus reģistrē bezmaksas.

### Augstākā līmeņa IDN
Izmantojot jauno gTLD programmu, 2009. gadā ICANN ieviesa arī augstākā līmeņa starptautiskos domēna vārdus. Kopš tā laika domēna vārdi visos līmeņos var ietvert ne latīņu alfabēta rakstzīmju kopas, piemēram,  vai . Tas īpaši noder tiem lietotājiem, kuri nepārzina angļu valodu un neorientējās latīņu alfabētā. Līdz ar to šāds risinājums padara interneta lietošanu daudz vienkāršāku un intuitīvāku.

Jau 2010. gada martā tika ieviesti pirmie ccTLD augstākā līmeņa IDN: Krievija (.рф), Ēģipte (صر.), Saūda Arābija (السعودية.) un Apvienotie Arābu Emirāti (امارات.).

2012. gadā programmai pieteicās vēl 116 jaunie vispārējie augstākā līmeņa (gTLD) IDN, no kuriem 73 bija ķīniešu valodā. Lielākais IDN pieteicējs bija uzņēmums “Zodiac”, kurš izrādīja interesi par 15 ķīniešu domēniem, .com reģistrs “Verisign”, kurš pieteica 12 *.com* un *[[.net]]* tulkojumus vai atvasinājumus svešvalodās. Arābu un japāņu valodas ierindojās otrajā vietā pēc pieteikumu skaita.

Lai gan lielākais skaits augstākā līmeņa IDN reģistrāciju pieder Krievijas Federācijas .рф domēnam, taču visstraujāk augošākie ir .中国 (Ķīna).

## Atsauces

## Ārējās saites
1999. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

**1999. gada [[Pasaules čempionāts cīņas sportā]]** notika šķirti: vīrieši brīvajā sacentās no 7. līdz 10. oktobrim Ankarā (Turcija), vīrieši grieķu-romiešu cīņā no 23. līdz 26. septembrim Atēnās (Grieķija), sievietes brīvajā cīņā no 10. līdz 12. septembrim Bodenē (Zviedrija).

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Komandu vērtējums
Katrā svara kategorijā cīkstonis par izcīnīto 1. vietu komandai deva 10 punktus, 2. vietu — 9 punktus, 3.—4. vietu — 8 punktus, 5.—6. vietu — 6 punktus, 7. vietu — 4 punktus, 8. vietu — 3 punktus, 9. vietu — 2 punktus un 10. vietu — 1 punktus.

## Medaļu ieguvēji
### Brīvā cīņa, vīrieši

### Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

### Brīvā cīņa, sievietes

## Latvijas cīkstoņu rezultāti

## Atsauces
*UWW Database