open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šārona Dreipere

thumb| Šārona Dreipere 2018. gadā
**Šārona Millsa Dreipere** () ir amerikāņu autore, dzejniece un pedagoģe. Viņa ir saņēmusi daudz balvu par mācīšanu, kā arī sarakstījusi daudzas grāmatas, dzejoļus un īsus stāstus. Viņa bija skolotāja Sinsinati no 1970. līdz 1997. gadam, bet 1991. gadā kļuva par autori un turpina ar to nodarboties līdz mūsdienām. Viņas pirmais darbs bija “Viena maza lāpa” (*One small Torch*) — īss stāsts, kas tika publicēts žurnālā "Melnkoks" (*Ebony*) 1991. gadā kā uzvarētājs konkursā, kurā bija iesniegti 20 000 pieteikumi. Savā rakstībā viņa izvēlas afroamerikāņu vīriešu tēlus, lai dotu "balsi" afroamerikāņu jaunajiem vīriešiem.

## Agrīnā dzīve
Šārona Dreipere dzimusi 1948. gada 21. augustā Klīvlendā, Ohaio štatā. Viņa bija vecākā meita trīs bērnu ģimenē.

## Izglītība
Šārona Dreipere ieguva bakalaura grādu Peperdīnas universitātē 1971. gadā un maģistra grādu Maiami universitātē Ohaio štatā 1974. gadā.

## Pasniedzējas karjera
Šārona Dreipere strādāja par skolotāju Sinsinati valsts skolā no 1970. līdz 1997. gadam un ieguva ASV "Gada skolotāja balvu" 1997. gadā par savu ieguldījumu skolas darbā. Viņa ir aprakstījusi mācīšanu kā savu "profesiju un aicinājumu" un saka, ka viņa māca, jo viņai tas ir jādara. *"Tas ir manā sirdī un dvēselē; daļa no manis pašas definīcijas. Es mācu, lai kur arī es atrastos."*

## Grāmatas
Daži no viņas publicētajiem darbiem ietver:

* *Tīģera asaras*, 1994.
* *Zigijs un melnie dinozauri*, 1995.
* *Uguns kalts*, 1996.
* *Romiete un Hulio*, 1997.
* *Džezimācija*, 1999.
* *Mācība no sirds*, 1999.
* *Ne gluži izdedzis, bet kraukšķīgs ap malām*, 2001.
* *Tumsa pirms rītausmas*, 2001.
* *Dubultā holandiešu valoda*, 2002.
* *Jērikas kauja*, 2003.
* *Vara saule*, 2006.
* *Novembra blūzs*, 2007.
* *No mana prāta*, 2010.

## Apbalvojumi
Šārona Dreipere ir daudzkārt apbalvota izglītības un rakstīšanas jomā. Savā rakstnieces karjerā viņa ieguva *Coretta Scott King Genesis balvu* nominācijā "Literatūra" (1995.) un "Amerikas Bibliotēku asociācijas" balvu par labāko grāmatu jauniešiem (1995.). Viņa arī ieguva Ohaio štata "Gada skolotāja" (1997.), ASV "Nacionālā gada skolotāja" (1997.), Nacionālās Padomes sertifikātu, Nacionālās profesionālās izglītības standartu padomē (1995.), Direktoru padomes, Nacionālās profesionālās izglītības standartu padomes (1997.) titulu., Nacionālās padomes afroamerikāņu sieviešu izcilības balvu pedagoģijā (1997.) un Delta Kapa Gammas Goda biedra statusu kā sieviešu pedagogs.

## Atsauces

## Ārējās saites

## Literatūra
* "Šārona M. Dreipere." Biogrāfija kontekstā. Gale, nd Web.
* "Pasaules grāmatu tiešsaistes uzziņu centrs | Tiešsaistes uzziņu grāmata| Tiešsaistes enciklopēdija." Pasaules grāmata. Np, nd Web. 2015. gada 23. marts.
Keita Bornšteina

thumb|200x200px| Keita Bornšteina
**Ketrīna Vandama "Keita" Bornšteina** (dzimusi 1948. gada 15. martā) ir amerikāņu rakstniece. Viņa dzīvo Ņujorkā kopā ar savu partneri Barbaru Karrellesu. 2012. gadā viņa uzņēma videoklipu Dena Sevidža projektam "Kļūs labāk". 2012. gada augustā viņai tika diagnosticēts plaušu vēzis.

Bornšteina dzimusi Ņūdžersijā, ebreju ģimenē.

1970. gadā Bornšteina pievienojās Scientoloģijas baznīcai, bet to pameta 1981. gadā.

Bornšteina nejūtas kā vīrietis vai sieviete. Viņa piedzima kā vīrietis, bet 1986. gadā viņai tika veikta dzimuma maiņas operācija. Viņa ir sarakstījusi grāmatas par dzimumu nozīmi. Vispazīstamākais darbs ir "Dzimums ārpus likuma".

2013. gadā tika uzņemta dokumentālā filma par Bornšteinu — *"Keita Bornšteina — dīvaina un patīkami bīstama"*.

## Atsauces
Dorotija Elisone

**Dorotija Elisone** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu rakstniece no Dienvidkarolīnas, kuras rakstīšanas uzmanības centrā bija šķiru cīņa, seksuāla vardarbība, vardarbība pret bērniem, feminisms un lesbisms. Viņa sevi identificēja ka lesbiete-sieviete (*femme*). Elisone ieguvusi vairākas rakstniecības jomas balvas, tostarp vairākas Lambda literārās balvas.

Elisone piedzima nabadzīgai vientuļai pusaugu meitenei Grīnvilā, Dienvidkarolīnā. Viņa daudzus gadus cieta no patēva seksuālās vardarbības.
Elisones pirmā grāmata publicēta 1983. gadā. 1989. gadā Elisone ieguva savu pirmo Lambda literāro balvu par grāmatu *Trash: Short Stories*. Pēc romāna *Bastard Out of Carolina * (1992) motīviem uzņemta tāda paša nosaukuma filma.

Elisone nomira no vēža savās mājās Ziemeļkalifornijā , 75 gadu vecumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Centrālukraina

thumb|Centrālukrainā parasti iekļautie apgabali (sarkanā krāsā) un dažkārt iekļautie apagabali (dzeltenā krāsā)
**Centrālukraina** () ir kultūrvēsturisks novads, kurā ietilpst mūsdienu Vinnicas, Dņipropetrovskas, Kirovohradas, Poltavas un Čerkasu apgabali.

## "Centrālukrainas" jēdziens
No ekonomiskā viedokļa Centrālukraina sastāv tikai no Čerkasu un Kirovohradas apgabaliem.
[thumb|[Hetmanāts 1654. gadā]]
Vēsturiskajā kontekstā Centrālukraina ietver zemes, kas bija Kijivas Krievzemes centrs. 17. un 18. gadsimtā šeit izveidojās kazaku valsts — Hetmanāts. Dņepras upe sadala Ukrainu labajā un kreisajā krastā.

20. gadsimtā Centrālukraina kļuva par Ukrainas valstiskuma, kā arī ukraiņu tautas veidošanās kodolu.

## Reliģija
2016. gadā aptuveni 73,5 % centrālās Ukrainas iedzīvotāju atzina sevi par ticīgiem, 4,8 % par neticīgiem, bet 2,6 % par ateistiem. No kopējā iedzīvotāju skaita 86,5 % bija kristieši (76,7 % — pareizticīgie, 6,5 % — vienkārši kristieši, 1,9 % — katoļi, 1,0 % — protestanti un 0,4 % — grieķu katoļi), 0,3 % — ebreji un 0,1 % — musulmaņi. Nereliģiozi un citi ticīgie, kas neidentificējas ne ar vienu no lielākajām reliģijām, veidoja aptuveni 12,8 % iedzīvotāju.

## Nozīmīgākās pilsētas
Centrālukrainas pilsētas ir vienas no vecākajām Ukrainā. Atšķirībā no valsts dienvidaustrumu daļas šajā novads nozīmīgāka ir lauksaimniecība, tostarp saulespuķu audzēšana.
* Kijiva — Ukrainas galvaspilsēta un lielākā pilsēta, liels saimniecības un kultūras centrs.
* Vinnica — lielākā pilsēta vēsturiskajā Podolijas novadā. Ģeogrāfiskā izvietojuma, vēsturisko un kultūras saišu ziņā pilsēta ieņem starpposmu starp Ukrainas rietumu un centrālo makroreģionu, kas nodrošina Vinnicas strauju attīstību.
* Kropivnicka — nozīmīgs vieglās rūpniecības un lauksaimniecības mašīnbūves centrs.
* Žitomira — nozīmīgs transporta mezgls.
* Poltava — viena no senākajā Kijivas Krievzemes pilsētām, ko 9. gadsimtā dibinājuši severieši.
* Kremenčuka — Kremenčukas aglomerācija ir viena no desmit lielākajām valstī.
* Krivijriha — liels saimniecības centrs. Ukrainas prezidenta Volodimira Zelenska dzimtā pilsēta.

## Skatīt arī

* Rietumukraina
* Austrumukraina
* Dienvidukraina

## Atsauces
Grebu Bļodas kalns

**Grebu Bļodas kalns** atrodas Vidzemē, Valmieras novada Dikļu pagasta ziemeļrietumos uz dienvidiem no Buivas. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.

Pilskalnu apzinājis Pēteris Abuls, aprakstījis Ernests Brastiņš. Tas ir savrups, apaļš, apmēram 10 metrus augsts paugurs, plakums — 75 metri diametrā, ar zemes uzbērumu (apmēram 1 m augstu) visapkārt. Datējums — vēlais dzelzs laikmets, viduslaiki. Uz rietumiem no Grebu Bļodas kalns atrodas Grebu pilskalns.

2026. gadā, kopā ar Grebu pilskalnu, atzīts par gada arheoloģisko pieminekli.

## Ārējās saites

* Grebu Bļodas kalns portālā https://www.latvijas-pilskalni.lv/

## Atsauces
Baltkrievu virtuve

thumb|Draņiki tradicionālajā trauciņā
**Baltkrievu virtuve** () ir baltkrieviem raksturīgo ēdienu un to gatavošanas īpatnību kopums, kas veidojies dažādu ģeogrāfisku un vēsturisku apstākļu ietekmē.

## Vēsture
Baltkrievu virtuve ir veidojusies daudzu gadsimtu garumā. Baltkrievu virtuves īpatnības nosaka klimatiskie apstākļi un zināmā mērā arī valsts ģeogrāfiskais novietojums, kas atrodas uz lielu ģeopolitisko reģionu robežas un ir piedzīvojusi pareizticīgo, katoļu, Baltijas, musulmaņu un ebreju ietekmi.

Senos laikos gaļas bija maz. Tāpat kā pie kaimiņiem ukraiņiem, ļoti populārs bija sālīts speķis (*сала*).

## Mūsdienu virtuve
[thumb|Baltkrievu maltīte kafejnīcā [Vitebska|Vitebskā]]
Šodien populāras zupas ir uha, sēņu zupa, zirņu zupa, borščs. Degvīns (*гарэлка*) ir visizplatītākais alkoholiskais dzēriens Baltkrievijā. Baltkrievu kvass ir raudzēta bērzu sula. Populāri ir skābēti kāposti un skābēti gurķi.

Saldie ēdieni:
* oladijas;
* bliņas (*бліны*);
* pīrāgi (*піро́г*).

## Kartupeļi
thumb|Rīvētu kartupeļu, cepta speķa, gaļas un sīpolu sacepums babka.
Baltkrievijas teritorijā tāpat kā Latvijā kartupeļus sāka audzēt 17. gadsimtā. Baltkrievijas auglīgā zeme izrādījās ļoti piemērota kartupeļu audzēšanai, tādēļ ar laiku kartupeļi kļuva par arvien nozīmīgāku baltkrievu ikdienas uztura sastāvdaļu, nopietni konkurējot ar labību.

Draņiki (baltkrievu: *дранiкi*) ir viens no Baltkrievijas kulinārajiem simboliem, kartupeļu pankūkas. Kartupeļus nomazgā, nomizo un sarīvē uz smalkās rīves. Nolej lieko šķidrumu, bet ne visu, jo masai nav jābūt pilnīgi sausai. Pievieno sakultas olas un samaisa. Pieber sāli, piparus un garšvielas. Ar kausiņu lej uz sakarsētas pannas un cep mazas pankūciņas.

Mūsdienu baltkrievs gadā apēd aptuveni 160 kg kartupeļu (aptuveni 0,5 kg dienā).

## Atsauces

## Ārējās saites
Šteinhūdermērs

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q165782"
}


**Šteinhūdermērs** () ir ezers Vācijā, 30 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Hannoveres. Lejassaksijas lielākais ezers.

Ezers ir neparasti sekls, vidēji tas ir tikai 1,4 metrus dziļš, bet tā maksimālais dziļums ir 2,9 metri. Ezers ir populārs tūrisma objekts, ap to izveidots Šteinhūdermēra dabas parks (*Naturpark Steinhuder Meer*). Ezerā atrodas 18. gadsimtā Šaumburgas-Lipes firstistes izveidota mākslīga Vilhelmšteinas sala, kas kalpojusi gan kā militārs nocietinājums, gan cietums.

1976. gadā Šteinhūdermērs tika iekļauts Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā.

## Galerija

Wilhelmstein_island_Steinhuder_Meer_lake_Lower_Saxony_Germany.jpg|Vilhelmšteinas sala
Papagena im Wind - panoramio.jpg|Mākslas objekts
Steinhuder Meer Anleger Steinhude Boote.jpg
Steinhude_Naturparkzentrum.jpg|Dabas parka infocentrs


## Ārējās saites
Trešā pasaule

[thumb|'''Aukstā kara laika "trīs pasaules", 1975. gada aprīlis-augusts.''' [Pirmā pasaule (zilā krāsa): Rietumu bloks, ko vadīja ASV.

Otrā pasaule (sarkanā krāsa): Austrumu bloks, ko vada PSRS. Trešā pasaule (pelēkā krāsa): Nepievienošanās kustība un citas neitrālas valstis]]
**Trešā pasaule** sākotnēji bija 20. gadsimta otrās puses politoloģijas termins, ar ko apzīmēja neatkarīgas valstis, kas nebija tieši iesaistītas Aukstajā karā. ASV, Kanāda un to sabiedrotie pārstāvēja "pirmo pasauli", bet Padomju Savienība, Ķīna, Kuba, Ziemeļkoreja, Vjetnama un to sabiedrotie pārstāvēja "otro pasauli". Šī terminoloģija nodrošināja veidu, kā plaši iedalīt Zemes tautas trīs grupās, pamatojoties uz politisko iedalījumu. Sarežģītās nozīmes un kontekstu attīstības vēstures dēļ nav skaidras vai saskaņotas Trešās pasaules definīcijas. Mūsdienās ar to parasti apzīmē mazāk attīstītās valstis, bieži nievājošā nozīmē.

## Vēsture
Šajā izpratnē termins pirmo reizi tika lietots franču zinātnieka Alfrēda Sovī (*Alfred Sauvy*) 1952. gada 14. augusta rakstā laikrakstā *L'Observateur*, kurā viņš salīdzināja Trešās pasaules valstis ar tradicionālās sabiedrības trešo kārtu. Sākotnēji ar šo terminu apzīmēja valstis, kas Aukstā kara laikā nebija ne Rietumu (NATO), ne sociālistiskās valstis (Varšavas pakts).

Lielākā daļa trešās pasaules valstu ir nabadzīgas bijušās kolonijas. Pēc neatkarības iegūšanas daudzas no šīm valstīm, īpaši mazākās, pirmo reizi pašas saskārās ar valsts un iestāžu veidošanas izaicinājumiem. Ar šo terminu mūsdienu lietojumā parasti apzīmē valstis, kuras nav attīstījušās līdz tādam pašam līmenim kā ESAO valstis, un tādējādi atrodas attīstības procesā, un agrākā nozīme "mazattīstītās valstis" tiek aizstāta ar politkorektāko terminu "attīstības valstis".

Aukstā kara laikā gan Pirmā, gan Otrā pasaule uzskatīja Trešās pasaules valstis par potenciālām sabiedrotajām. Tāpēc Amerikas Savienotās Valstis un Padomju Savienība pielika lielas pūles, lai nodibinātu sakarus šajās valstīs, piedāvājot ekonomisko un militāro atbalstu, lai iegūtu stratēģiski nozīmīgas alianses (piemēram, Amerikas Savienotās Valstis Vjetnamā vai Padomju Savienība Kubā). Līdz Aukstā kara beigām daudzas Trešās pasaules valstis bija pieņēmušas kapitālistiskos vai sociālistiskos ekonomikas modeļus un turpināja saņemt atbalstu no tās puses, kuru tās bija izvēlējušās.

## Citi lietojumi
Ķīnā Mao Dzeduna laikā bija pieņemta cita klasifikācija, kurā "trešās pasaules" valstis tika uzskatītas par lielvalstu ekspluatējamām, un Ķīna tādējādi tika pieskaitīta trešajai pasaulei.

Kazahstānā Nursultans Nazarbajevs izvirzīja teoriju, ka 2010. gados trīs pasauļu konfigurācija esot cita - "pirmā pasaule" esot postindustriālās Rietumu valstis (ASV, vairums Rietumeiropas), "otrā" - valstis - izejvielu avoti (piemēri - Irāna, Saūda Arābija, Venecuēla), "trešā" - industriālās valstis (piemēri - Vācija, Ķīna, Krievija).

## Skatīt arī

* Austrumu bloks
* NATO
* Nepievienošanās kustība

## Atsauces

## Ārējās saites
Lapurgu pilskalns

**Lapurgu pilskalns** atrodas Vidzemē, Valmieras novada Dikļu pagasta uz ziemeļrietumiem no Budenbrokas, Zundas labajā krastā. Vietējās nozīmes kultūras piemineklis. Datējums — vēlais dzelzs laikmets.

## Ārējās saites

* Lapurgu pilskalns portālā https://www.latvijas-pilskalni.lv/
Hodinkas traģēdija

thumb|260x260px|Sabradātie cilvēki Hodinkas traģēdijā
**Hodinkas traģēdija** bija negadījums, kas norisinājās Krievijas Impērijā, Maskavā, Hodinkas laukā 1896. gada 18. maijā. Lielā cilvēku pūlī līdz nāvei tika sabradāti 1379 cilvēki.

## Notikumi
Par godu Nikolaja II Romanova un viņa sievas Aleksandras Fjodorovnas kronēšanai, kas notika 1896. gada 14. maijā, uz 18. maiju tika izsludināta tautas svinēšana ar izrādēm un paša imperatora ierašanos Hodinkas laukumā. Šajā laukā tika uzcelti 100 kioski, no kuriem izdalītu cara dāvanu — paciņu, kurā būtu emaljēts piemiņas kausiņš, baltmaizes kukulis, saldumi, pārsimts grami desas un īpaša svētku piparkūka. Tas viss ietīts katūna lakatā, uz kura attēlots Maskavas kremlis un kronēto monarhu portrets. Uz šo notikumu bija atnākuši tik daudz apmeklētāju, ka cilvēki viens otru sāka saspiest. Rezultātā līdz nāvei tika sabradāti 1379 un ievainoti vairāki simti cilvēku.

Pēc pāris stundām par notikušo tika paziņots Nikolajam II. Imperators nemainīja svētku programmu un pēc pasākuma devās uz rautu Francijas vēstniecībā. Nikolaja II rīcība sabiedrībā daudzus šokēja, un tajā cilvēki saskatīja imperatora simbolisko attieksmi pret savu tautu.

## Atsauces
Seņavina salas

**Seņavina salas** () ir koraļļu atolu un salu grupa Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Ponpejas pavalstī. Salu grupu veido vulkāniskā sala Ponpeja un divi koraļļu atoli — Pakīna un Anta. Seņavina salas ir apdzīvotākā salu grupa Ponpejas pavalstī, tās iedzīvotāji ir mikronēzieši, runā ponpejiešu valodā.

Domājams, ka pirmais eiropietis, kurš sasniedza Ponpejas arhipelāgu, bija portugāļu jūrasbraucējs un pētnieks Pedro Fernandess de Kviross (*Pedro Fernández de Quirós*) 1595. gada 23. decembrī ar kuģi *San Gerónimo*. Otrā zināmā rietumnieku vizīte notika daudz vēlāk, kad austrālieša Džona Henrija Rova kuģis *John Bull* ieradās salā 1825. gada 10. septembrī, kur tam uzbruka vietējie iedzīvotāji. 1828. gadā krievu jūrasbraucējs Frīdrihs fon Litke sasniedza salu grupu un nosauca to Krievijas admirāļa Dmitrija Seņavina vārdā. Litke nebija izkāpis krastā atklātajās salās, taču, redzot kanoe laivas, lēsa, ka to iedzīvotāju skaits ir ap 2000.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gaurenītes

**Gaurenītes** () ir neļķu dzimtas augu ģints. Tās dabiskais izplatības areāls ir no mērenās līdz subtropu joslai, kā arī tropu kalnos.

Latvijā ir sastopamas divas sugas — gulošā gaurenīte (*Sagina procumbens*) un mezglainā gaurenīte (*Sagina nodosa*).

## Sugas
Ģintī ir klasificētas šādas sugas:

* Gulošā gaurenīte (*Sagina procumbens*) L.
* Mezglainā gaurenīte (*Sagina nodosa*) (L.) Fenzl
* *Sagina abyssinica* Hochst. ex A.Rich.
* *Sagina afroalpina* Hedberg
* *Sagina apetala* Ard.
* *Sagina belonophylla* Mattf.
* *Sagina brachysepala* Chiov.
* *Sagina caespitosa* Lange
* *Sagina chilensis* Gay
* *Sagina decumbens* (Elliott) Torr. & A.Gray
* *Sagina diemensis* L.G.Adams
* *Sagina diffusa* (Hook.f.) Timaná
* *Sagina donatioides* F.Muell.
* *Sagina glabra* (Willd.) Fenzl
* *Sagina hawaiensis* Pax
* *Sagina hookeri* Timaná
* *Sagina humifusa* (Cambess.) Fenzl ex Rohrb.
* *Sagina japonica* (Sw.) Ohwi
* *Sagina libanotica* Rech.f.
* *Sagina maritima* Don
* *Sagina maxima* A.Gray
* *Sagina* × *media* Brügger
* *Sagina merinoi* Pau ex Merino
* *Sagina* × *micrantha* Boreau
* *Sagina micropetala* Rauschert
* *Sagina monticola* Merr. & L.M.Perry
* *Sagina namadgi* L.G.Adams
* *Sagina nivalis* (Lindblad) Fr.
* *Sagina oxysepala* Boiss.
* *Sagina papuana* Warb.
* *Sagina pilifera* (DC.) Fenzl
* *Sagina purii* R.D.Gaur
* *Sagina quinquevalvis* Gilli
* *Sagina revelierei* Jord. & Fourr.
* *Sagina rupestris* R.T.A.Schouten ex K.Larsen
* *Sagina sabuletorum* (J.Gay) Lange
* *Sagina saginoides* (L.) H.Karst.
* *Sagina stridii* Kit Tan, Zarkos & V.Christodoulou

## Galerija

Attēls:Sagina japonica 3.JPG|*Sagina japonica*
Attēls:Sagina nodosa kz11.jpg|*Sagina nodosa*
Attēls:Sagina maxima.jpg|*Sagina maxima*
Attēls:Sagina procumbens (Liggende vetmuur) - Noordwijk, South Holland, NL v2.jpg|*Sagina procumbens*
Attēls:Sagina saginoides 2 RF.jpg|*Sagina saginoides*
Attēls:Sagina subulata a1.jpg|*Sagina subulata*


## Atsauces


## Ārējās saites
Volmatingenes niedrājs

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q2592649"
}


**Volmatingenes niedrājs - Unterezers - Gnādenezers** () ir dabas liegums (*Naturschutzgebiet*) Bodenezera daļas Unterezera krastā starp Reihenavas salu rietumos un Konstancu austrumos.

Liegums sastāv no sekla ezeru niedrāja, periodiski applūstošām pļavām un neliela, barības vielām bagāta ezera. Liegums ir svarīga putnu ligzdošanas, barošanās un ziemošanas vieta.

1976. gadā dabas liegums tika iekļauts Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā.

## Ārējās saites
Irbenes iela

**Irbenes iela** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Ziepniekkalnā. Irbenes iela sākas krustojumā ar Vienības gatvi un beidzas krustojumā ar Valdeķu ielu un Kartupeļu ielu. Kopējais ielas garums ir 580 metri. Iela klāta ar asfalta segumu, šeit ir dzīvojamo namu apbūve.

Iela nosaukta Irbenes — ciema Ventspils novada Ances pagastā — vārdā.

## Ielu savienojumi
Irbenes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Vienības gatve (T veida krustojums)
* Pastendes iela (T veida krustojums)
* Vaiņodes iela
* Zaļenieku iela
* Valdeķu iela
* Kartupeļu iela

## Skatīt arī
* Ziepniekkalns

## Atsauces
Gotlobs Totlēbens

**Gotlobs Kurts Heinrihs fon Totlēbens** (1715—1773) bija vācu izcelsmes Krievijas Impērijas ģenerālis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1715. gada 21. decembrī barona Kārļa Ādolfa fon Totlēbena ģimenē, iestājās Polijas karaļa un Saksijas kūrfirsta Augusta III dienestā, vēlāk dienēja Nīderlandes Apvienoto provinču karaspēkā, bet 1751. gadā viņš pārcēlās uz Prūsiju. Septiņgadu kara laikā iestājās Krievijas Impērijas dienestā un komandēja vieglās kavalērijas korpusu. 1760. gada oktobrī ģenerālmajora Totlēbena vadītais korpuss īslaicīgi ieņēma Berlīni.

1761. gada jūnijā viņu apcietināja par Krievijas armijas operatīvo plānu pārdošanu Prūsijas karalim Frīdriham II. 1763. gadā uz nāvi notiesāto Totlēbenu apžēloja Krievijas Impērijas ķeizariene Katrīna II. Krievu-turku kara laikā 1769. gadā Katrīna II viņam uzdeva cauri Dariali aizai šķērsot Kaukāzu un uzbrukt Osmaņu impērijai. Totlēbenam izdevās ieņemt Imeretijas galvaspilsētu Kutaisi un aplenkt ostas pilsētu Poti.

1771. gadā ģenerāli Totlēbenu iecēla par kazaku un baškīru karaspēka vadītāju un Polijas dalīšanas laikā 1772. gadā nosūtīja uz anektēto Polijas-Lietuvas kopvalsts daļu. Miris Varšavā 1773. gada 20. martā.

## Ārējās saites
Totlēbeni

thumb|Totlēbenu dzimtas ģerbonis.

**Totlēbeni** (, arī *Tottleben, Todtleben, Todleben*) ir vācu dzimta, kas 18. gadsimtā no Tīringenes ieceļoja Kurzemē. Dzimta ierakstīta Igaunijas bruņniecības (1856), Kurzemes bruņniecības un Vidzemes bruņniecības (1857), tad Sāmsalas bruņniecības (1858) matrikulā.

## Vēsture
Dzimtas izsekojama līdz Frīmaras (*Friemar*) luterāņu mācītājam Mihaelam Tutelebenam (*Teutleben, Todtleben*, ap 1560–1623)  Tīringenē, vēlāk Totlēbeni bija Gēras pilsoņi. Totlēbenas muižas īpašnieka dēls Gotlobs Totlēbens uzdienējās par Krievijas Impērijas armijas ģenerālmajoru.  Ādams Heinrihs Totlēbens (1714–pēc 1773) kļuva par Insterburgas pilsoni, bet viņa dēls tirgotājs Teodors Frīdrihs Totlēbens (1749–1804) kļuva par Sabiles pilsoni, vēlāk viņš apmetās Jelgavā, tad Rīgā, kļūdams par dzimtas vācbaltiešu atzara ciltstēvu. Viņa mazdēls inženieris Eduards Totlēbens (1818−1884) veica spožu militāro karjeru Krievijas Impērijas armijā dienestā, 1869. gadā viņu paaugstināja ģenerāļa pakāpē un piešķīra dzimtmuižu Ķēdaiņos, bet 1879. gadā viņam piešķīra mantojamu grāfa titulu. Arī viņs dēls grāfs Nikolajs Georgs Eduards Totlēbens (1874–1945) dienēja Krievijas Impērijas armijā un 1917. gadā atvaļinājās ģenerālmajora pakāpē.

## Totlēbenu villa Dobelē
Celta 19. gadsimtā kā vasaras māja klasicisma stilā (arhitekts A. Vinbergs) ar skatu uz Dobeles viduslaiku pili, pirms 1855. gada uzbūvēja gotiski torni. "Latviešu Avīzes" 1881. gadā rakstījaː "Šī vasaras māja, kas ar torni, balkoniem un izpušķotām ģēvelēm greznota, pieder no Sevastopoles kara pazīstamā F. E. Totlēbena brāļa sievai". Nodedzināta 1945. gada 9. maijā, saglabājušās vienīgi kāpnes.

Dobele_19.gs.jpg|Dobeles pilsdrupas un Totlēbena villa 19. gadsimtā (Štafenhāgens)
Totlēbena villa Dobelē ap 1918.jpg|Totlēbena villa Dobelē (ap 1918)
Totlēbena villa Dobelē 1937.jpg|1937. gadā
Krievu pasaule

[thumb|[Ukrainas karogs|Ukrainas karoga aizstāšana ar Krievijas karogu. Donecka (2014)]]
**Krievu pasaule** () ir Krievijas neoimperiālā ģeopolitiskā un ideoloģiskā doktrīna, kas balstās uz ideju par krievu kultūras, valodas un garīgo vērtību dominanci. Šī koncepcija tiek izmantota, lai pamatotu Krievijas ietekmi bijušajās Padomju Savienības teritorijās un aizstāvētu krievu tiesības šajās valstīs.

Krievu pasaule tiek prezentēta kā civilizācijas modelis, kas pretnostatīts rietumnieciskām vērtībām, un tai ir svarīga loma Krievijas ārpolitikā, it īpaši attiecībā uz Ukrainu, Baltkrieviju un citām pēcpadomju valstīm.

## Izcelsme
Lai gan par "krievu pasaules" filozofiskās un politiskās doktrīnas autoru uzskata Pjotru Ščedrovicki, Krievijas Federācijas prezidents Vladimirs Putins šo jēdzienu pirmo reizi izmantoja savā uzrunā tautiešu kongresā 2001. gadā. Fonda „Rosijaņe” 2004. gada izdevumā krievu pasaule tika definēta kā „etnokultūras fenomens, kam ir tīklveida struktūra un kas sastāv no krievu kultūras un valodas vidē esošām lielām un mazām sabiedrībām, kuras uzlūko Krieviju kā garīgu centru.” 2005.  gada aprīlī V. Putins, uzrunājot Krievijas Federālo sapulci, paziņoja, ka „Padomju Savienības sabrukums bija gadsimta lielākā ģeopolitiskā katastrofa.
2007. gadā ar V. Putina dekrētu izveidoja fondu "Krievu pasaule" Krievijas kultūras un krievu valodas popularizēšanai.

Krievu pasaules ideoloģija atspoguļojās politiskajos notikumos, kas 2014.-2016. gadā norisinājās Krimā un Ukrainas austrumos: Krimas aneksija 2014. gadā, tā saucamais "Krievu pavasaris" un mēģinājums izveidot "Novorosiju", kas noveda pie kara Austrumukrainā. Krievijas propaganda Ukrainā bija paredzēta, lai pielāgotu masu apziņu Krievijas Federācijai labvēlīgā virzienā, un kalpoja kā sagatavošanās tramplīns iebrukumam Krimā. Imperiālistiskā mentalitāte, ko atbalstīja plašsaziņas līdzekļi, noveda pie tā, ka lielākā daļa krievu atbalstīja Krimas aneksiju. Tāpēc pat tad, kad  V. Putins vispirms paziņoja par Krievijas karaspēka neesamību Ukrainas teritorijā, bet vēlāk atzina šo faktu gan tieši (Krimā), gan netieši (Ukrainas austrumos), tas auditorijā neizraisa ne izbrīnu, ne disonansi.

"Krievu pasaules" koncepcija tiek uzskatīta par putinisma ideoloģisko pamatu un kalpo kā pamats militārai agresijai, lai atjaunotu Krieviju PSRS robežās un atgrieztu ietekmes zonu Eiropā, Kaukāzā un Ziemeļeiropā. Daži pētnieki uzskata, ka "Krievu pasaules" projekts ir pilnīgs Trešā reiha analogs vai kompilācija.

## Koncepcija
"Krievu pasaules" koncepcija ir arī viens no mēģinājumiem izveidot utopisku, uz Krieviju orientētu austrumslāvu (sk. panslāvisms) civilizāciju (alternatīvu Eiropai), kas balstīta uz trim elementiem:

* pareizticība
* krievu kultūra un jo īpaši krievu valoda
* vāji maskētu autokrātiju (diktatūru), kas tiek pasniegta kā "kopīga vēsturiskā atmiņa un kopīgi uzskati par sociālo attīstību". Tā Krievijā sāka idealizēt bijušo autokrātiju, kas sajaukta ar staļinismu.

## Skatīt vēl
* Rašisms
* Putinisms
* Eirāzisms
* Krievijas 2022. gada iebrukums Ukrainā
* Krimas okupācija
* Donbasa karš

## Atsauces

## Ārējās saites
Lelde Ceriņa

**Lelde Ceriņa** (dzimusi **Lelde Lietaviete** ) ir žurnāliste, televīzijas un radio raidījumu un pasākumu vadītāja.

## Biogrāfija
Lelde Ceriņa augstāko izglītību ieguvusi komunikācijas zinātņu jomā Latvijas Universitātes Sociālo zinātņu fakultātē. 

Karjeru uzsākusi kanālā TV24 kā ziņu reportiere, vēlāk producente un autorraidījumu vadītāja. Vadījusi raidījumus par modi (Rīgas stila pavēlnieks), vides ilgtspējību (Zaļākais darba kolektīvs), kultūru un dizainu (''Tête-à-Tête'' ar Rīgu), veselību un estētisko medicīnu (Ceļā uz pārliecību). 

2023. gadā pievienojusies kanālam TV3 , vadot raidījumu “Mēs mīlam ģimeni” un paralēli veidojusi satura rubriku StarFM. Lelde Ceriņa ir strādājusi arī jauniešu televīzijā Kivi TV un Latvijas Televīzijā producējusi raidījumu Mana pirmā šepte.  

Piedalījusies TV3 raidījumā "Balss maskā". 

## Privātā dzīve
Lelde Ceriņa bērnību pavadījusi Vangažos.  apprecējās ar Aivi Ceriņu. Pārim ir divi bērni — meita un dēls. 2023. gada nogalē A. Ceriņš paziņoja, ka pāra laulība ir izjukusi.

## Atsauces
Putinisms

[thumb|Vladimira Putina uzruna [Sevastopole|Sevastopolē (2018)]]
**Putinisms** (krievu: *Путинизм*) jeb **Putina režīms**, ir 21. gadsimta politiskā pārvaldes sistēma Krievijā, kas izveidojusies Vladimira Putina valdīšanas laikā, kā arī ideoloģija (dažādu konservatīvu ideju kopums).

Putinisms ir novedis pie kara Ukrainā, prasījis daudzu tūkstošu Ukrainas civiliedzīvotāju un karavīru dzīvības.

Īpaši pēc 2012. gada putinisms guva iedzīvotāju atbalstu, paļaujoties uz grupu emocijām un padarot nacionālo identitāti par galveno Krievijas pašapziņas identitāti. Putina režīms balstās uz konflikta pastāvēšanu, lai attaisnotu savu autoritārismu un apspiestu opozīciju, tam nav alternatīvu leģitimācijas avotu.

## Putinisma un fašisma salīdzinājums
Daudzi analītiķi salīdzina putinismu ar fašismu un uzsver arī šādas putinisma iezīmes:

* Politiskās varas monopolizācija prezidenta rokās;
* valsts interešu prioritāte pār indivīda interesēm, pilsoņu tiesību ierobežošana, pilsoniskās sabiedrības apspiešana;
* represijas, "aplenkta cietokšņa" tēla veidošana, attieksme pret opozīciju kā pret naidīgu spēku un tās izspiešana no politiskā lauka ar administratīvām metodēm;
* Putina personības kults, valsts nepārtrauktības iemiesojums viņā pēc PSRS sabrukuma psiholoģiskās traumas;
* birokrātijas un autoritārisma režīms, valdošās partijas, kas saplūdusi ar birokrātiju, klātbūtne;
* spēcīga valsts kontrole pār īpašumu;
* agresīva ārpolitika;
* orientācija uz kārtību un konservatīvām vērtībām;
* nacionālās diženuma ideoloģija un Krievijas pilsoņu ultranacionālisms;
* antiamerikānisms, antieiropeisms un eiroskepticisms;
* tiesībaizsardzības iestāžu lomas palielināšanās;
* "puspartijas" sistēma kā pēckara Itālijā;
* politisko partiju likvidēšana un marginalizācija;
* obskurantisms (mērķtiecīga masu apziņas arhaizācija) un tradicionālisms.

## Skatīt arī
* Rašisms
* Krievu pasaule (ģeopolitika)
* Krievijas 2022. gada iebrukums Ukrainā
* Krimas okupācija
* Donbasa karš

## Atsauces

## Ārējās saites
Dregoviči

[thumb|250px|[Austrumslāvi|Austrumslāvu apdzīvotās zemes 7.—8. gadsimtā (zaļā krāsā)]]
[thumb|250px|Dregoviču vīriešu piederumi: kaujas cirvis, šķiļamdzelzs un [rotaslietas (krelles, piekariņi un auskari) Valsts Vēstures muzejā]]

**Dregoviči** (senaustrumslāvu: *дрегови́чи*, , , ; no baltisma „dreguva” — 'purvs') bija austrumslāvu cilšu savienība, kas agrajos viduslaikos apdzīvoja Pripetes lejteces baseinu un Dņepras labā krasta baseina ziemeļu daļu (mūsdienu Baltkrievijas Gomeļas, Brestas, Grodņas un Minskas apgabalus). Dregovičiem uz rietumiem dzīvoja drevļani un volīnieši, uz ziemeļrietumiem — jātvingi un lietuvji, uz ziemeļiem — kriviči, uz ziemeļaustrumiem — Dņepras balti, uz austrumiem — radimiči, uz dienvidaustrumiem — severjani un uz dienvidiem — poļani.

## Vēsture
Ap 6. un 7. gadsimtu gadsimtu dregoviči no Bjarezinas, Pripetes un Sožas lejteces baseina rietumu krasta sāka virzīties ziemeļaustrumu virzienā, iespiežoties Dņepras baltu apdzīvotajās zemēs Dņepras baseina austrumu krasta ziemeļu daļā. Ap 10. gadsimtu dregovičus pakļāva Kijivas lielkņazs Oļegs, dregoviču apdzīvotajās zemēs nodibinot Turovas kņazisti, bet ziemeļrietumu zemes 10. gadsimta pirmajā pusē pievienojot Polockas kņazistei.

Kā „druguvīti” () dregoviči pieminēti Bizantijas imperatora Konstantīna VII 950. gada esejā „Par impērijas pārvaldi” () kā viena no Kijivas Krievzemei pakļautajām slāvu ciltīm. 12. gadsimtā apkopotajā „Pagājušo gadu vēsturē” dregoviči minēti kā viena no 12 austrumslāvu ciltīm, kas maksāja meslus Kijivas Krievzemei, bet vēlāk dregoviči rakstiskos avotos vairs neparādās, tāpēc vēsturnieki uzskata, ka ap šo laiku dregoviči sākuši pārtautoties, ieplūstot krivičos, poļanos un vēlāk rutēņos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ukrainas valdība

**Ukrainas Ministru kabinets** (), ko parasti dēvē par **Ukrainas valdību** (), ir augstākais valsts izpildvaras orgāns Ukrainā. Kā Ukrainas PSR Ministru kabinets tā tika izveidota 1991. gada 18. aprīlī ar Ukrainas PSR likumu Nr. 980-XII. Par pirmo Ukrainas premjerministru tika apstiprināts Vitolds Fokins.

Ministru kabinets ir koleģiāla institūcija, ko veido Ministru kabineta prezidijs, kura sastāvā ir Ukrainas premjerministrs un viņa vietnieki, kā arī citi ministri, kuri piedalās un balso Ministru kabineta sēdēs. Ministru prezidents vada kabinetu. Daži vicepremjerministri var tikt iecelti par pirmajiem vicepremjerministriem. Atšķirībā no padomju valdības perioda, kad prezidijs faktiski bija funkcionējoša institūcija, pašreizējās valdības prezidijs ir nomināls, un vicepremjerministriem nav lielu priekšrocību salīdzinājumā ar citiem ministriem. Par visiem valdības lēmumiem balso un tos pieņem valdības sēdēs tikai ministri vai centrālo izpildvaras iestāžu vadītāji ar ministra statusu. Ministru kabineta sekretariāts nodrošina Ministru kabineta darbību, savukārt Ukrainas Nacionālā civildienesta aģentūra nodrošina valdības ierēdņu cilvēkresursus.

Ukrainas valsts pārvaldes pamatvienība ir centrālā izpildvaras iestāde, kurai var piešķirt ministra statusu. Katru šādu centrālo izpildvaras iestādi vada tās vadītājs. Daudzi centrālie izpildvaras biroji bez ministra statusa var būt daļa no valdības ministrijas, bet citi darbojas atsevišķi vai atbalsta Ukrainas prezidenta vai Augstākās Radas darbu. Centrālie izpildvaras biroji bez ministra statusa ir vai nu dienesti, aģentūras, vai inspekcijas. Atsevišķiem izpildvaras centrālajiem birojiem ir piešķirts "īpašs statuss". Tikai daži centrālie izpildvaras biroji ir nosaukti par fondiem, komitejām vai citādi.

Pašreizējais Ukrainas Ministru kabinets ir Sviridenko valdība, kas tika izveidota 2025. gada 17. jūlijā un kuru vada Jūlija Sviridenko.

## Ministrijas
Ukrainas valdība sastāv no 14 ministrijām:
* Iekšlietu ministrija;
* Enerģētikas ministrija;
* Ārlietu ministrija;
* Kultūras ministrija;
* Aizsardzības ministrija;
* Izglītības un zinātnes ministrija;
* Veselības aizsardzības ministrija;
* Ekonomikas, vides un lauksaimniecības ministrijas;
* Kopienu un teritoriju attīstības ministrija;
* Veterānu lietu ministrija;
* Digitālās transformācijas ministrija;
* Finanšu ministrija;
* Jaunatnes un sporta ministrija;
* Sociālās politikas, ģimenes un Ukrainas vienotības ministrija;

## Atsauces

## Ārējās saites
Poļani

[thumb|Poļani maksā meslus [hazāriem]]
**Poļani** (senkrievu: *Полѧне*) bija austrumslāvu cilšu savienība, kas apdzīvoja Dņepras upes labo krastu, kur tika nodibināta Kijivas Krievzemes galvaspilsēta Kijiva.

Pašu poļanu izcelsme joprojām ir neskaidra, jo viņu apmetnes teritorija atradās vairāku arheoloģisko kultūru krustpunktā.

Poļanu centrs bija Kijiva, citas apdzīvotas vietas bija Višhoroda, tagad Vitačiva, Zvenigoroda, Vasiļkiva un citas.

## Skatīt arī
* Kijs

## Ārējās saites
Kumikija

**Kumikija** (kumiku: *Къумукъ*) ir vēsturisks un ģeogrāfisks reģions, kas aptver teritoriju, kuru vēsturiski apdzīvoja kumiku tauta.

Pirmo reizi vēsturiskais kumiku apgabals arābu avotos minēts 10. gadsimtā. Caur Kumikiju gāja svarīgākie tirdzniecības ceļi, jo īpaši Lielais zīda ceļš.

## Mūsdienu ģeogrāfija
Administratīvā iedalījuma ziņā Kumikija šodien ir sadalīta starp vairākiem Krievijas administratīvajiem reģioniem, tostarp Dagestānas Republiku, Ziemeļosetijas Republiku, Čečenijas Republiku un Ingušijas Republiku.

Liela vēsturiska un kultūras nozīme ir Kumikijas vēsturiskajai galvaspilsētai Tarki, Andžikalai (mūsdienu Mahačkala), Kizļarai un citām.
Ārpolitika

**Ārpolitika** ir stratēģisks process, kas ietver mērķu noteikšanu, rīcības plānošanu un diplomātiskās taktikas izmantošanu, lai sasniegtu nacionālās intereses starptautiskajā arēnā.

Valsts ārpolitiku var ietekmēt gan iekšējie faktori, piemēram, ekonomiskā situācija, sabiedriskā doma un politiskie līderi, gan ārējie faktori, piemēram, citu valstu politika, starptautiskie konflikti un globālās tendences. To ietekmē arī daudzpusējas organizācijas, piemēram, Apvienoto Nāciju Organizācija (ANO), Eiropas Savienība (ES) un Pasaules Tirdzniecības organizācija (PTO), kurās valstis sadarbojas, lai risinātu globālus izaicinājumus, piemēram, klimata pārmaiņas, cilvēktiesības un starptautisko tirdzniecību.

## Mērķi
Ārpolitika var būt vērsta uz aizsardzību un drošību, ekonomisku ieguvumu vai palīdzības sniegšanu valstīm, kurām tā ir nepieciešama. Visi ārpolitikas mērķi ir savstarpēji saistīti un veido vienotu, visaptverošu katras valsts ārpolitiku. Atšķirībā no iekšpolitikas ārpolitikas jautājumi parasti rodas pēkšņi, reaģējot uz notikumiem ārvalstīs.

### Aizsardzība
Ārpolitika bieži tiek īstenota, lai nodrošinātu valsts drošību. Valstu valdības veido militāras alianses ar citām valstīm, lai novērstu uzbrukumu.

21. gadsimtā aizsardzības ārpolitika ir paplašinājusies, lai risinātu globālā terorisma draudus.

### Ekonomika
Ekonomiskās ārpolitikas jautājumi var ietvert tirdzniecības nolīgumu slēgšanu, kā arī importa un eksporta pārvaldību.

### Internacionālie mērķi
Daudzas valstis ir izstrādājušas humanitārās programmas saskaņā ar "atbildība aizsargāt" koncepciju. Liberālā internacionālisma piekritēji uzskata, ka spēcīgāku un bagātāku valstu pienākums ir palīdzēt un atbalstīt mazāk spēcīgas valstis.

## Skatīt arī
* Politika
* Latvijas Ārpolitikas institūts

## Atsauces

## Ārējās saites
Iļja Ponomarjovs

**Iļja Ponomarjovs** (; dzimis 1975. gada 6. augustā Maskavā) ir Krievijas un Ukrainas politiķis.

## Karjera
Ponomarjovs bija vienīgais Krievijas Valsts domes deputāts, kurš 2014. gada Krievijas iebrukuma Ukrainā laikā balsoja pret Krimas aneksiju. Lai gan viņš kritizēja 2014. gada Ukrainas revolūciju, savu Ponomarjovs nostāju domē pamatoja ar to, ka nepieciešams uzturēt draudzīgas attiecības ar "brālīgo ukraiņu tautu" un izvairīties no militāras konfrontācijas, viņš arī apgalvoja, ka Krievijas rīcība Krimā izstumtu Ukrainu ārpus tradicionālās Krievijas ietekmes sfēras un, iespējams, provocētu NATO turpmāku paplašināšanos.

Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā Ponomarjovs pievienojās Ukrainas bruņotajiem spēkiem.

2022. gada maijā Viļņā notikušajā trimdinieku konferencē, ko sponsorēja Brīvās Krievijas forums, Ponomarjovs aicināja atbalstīt Krievijas kara komisariātu dedzināšanu.

2022. gada augustā tika nogalināta krievu filozofa un "Krievu pasaules" ideologa Aleksandra Dugina meita Darja Dugina. Dugins ir tuvs Krievijas prezidenta Vladimira Putina sabiedrotais un dažkārt ticis dēvēts par “Putina smadzenēm” un “Putina Rasputinu”. Krievijas Federālais Drošības dienests apgalvoja, ka aiz notikušā auto sprādziena stāv Ukraina. Bet pēc Darjas Duginas slepkavības Ponomarjovs paziņojis, ka atbildību par nogalināšanu uzņemas līdz šim nezināmā partizānu kustība “Nacionālā republikāniskā armija” (NRA). Vēlāk ēterā viņš nolasīja NRA manifestu. Opozicionārs arī deva mājienu, ka nākamo mēnešu laikā var notikt jauni uzbrukumi, arī Krievijas valdībai un drošības spēkiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Babrānu pilskalns

**Babrānu pilskalns** atrodas Jēkabpils novada Sēlpils pagastā Sēlijā, uz austrumiem no Vecsēlpils. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.

Pilskalnu aprakstījis Kārlis fon Lēviss of Menārs un Ernests Brastiņš. Tas ir austrumu-rietumu virzienā orientēts, 6—7 metrus augsts paugurs, plakums ir iegareni apaļš, apmēram 50 metrus diametrā. Datējums — vidējais dzelzs laikmets.

## Ārējās saites

* Babrānu pilskalns portālā https://www.latvijas-pilskalni.lv/
Unterelba

**Unterelba** () ir 141 kilometrus garš Elbas lejteces posms, kuru ietekmē Ziemeļjūras plūdmaiņas.

Unterelba šakas pie Gēstrahtas Šlēsvigā-Holšteinā, bet beidzas pie Kukshāfenes, kur Elba ieplūst Vatu jūrā. Unterelba veido Šlēsvigas-Holšteinas un Lejassaksijas robežu, izņemot vidustecē, kur tā plūst cauri Hamburgai. Hamburgā Unterelbai ir divas ievērojamas attekas — Norderelba un Zīderelba. Unterelbas lejasdaļa tiek dēvēta par Nīderelbu.

1976. gadā reģions ap Barnkrūgu un Oterndorfu Unterelbas lejasdaļas kreisajā krastā tika iekļauts Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā.

## Ārējās saites
Anta

**Anta** (, ) ir neapdzīvots koraļļu atols Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Ponpejas pavalstī, administratīvi pakļauta Kiti municipalitātei Ponpejas salas dienvidrietumos. Daivinga tūrisms.

## Ģeogrāfija
Anta ir koraļļu atols Karolīnu salu centrālajā daļā Seņavina salu grupā 10 km uz dienvidrietumiem no Ponpejas ārējā rifa. Atolā 13 salas, kopējā to sauszemes platība ir . Koraļļu rifs ieskauj  lielu līdz  dziļu lagūnu; kopējā atola platība ir . Atola salas izvietojušās uz atola dienvidu—dienvidrietumu rifa, lielākās no tām ir Pānmveka (60 ha), Nikalapa (47 ha) un Pasa (19 ha).

## Atsauces

## Ārējās saites
Etilmaltols

**Etilmaltols** ir organiska viela ar ķīmisko formulu C7H8O3.  Etilmaltols ir balta viela ar saldenu smaržu, ko var raksturot kā karamelizēta cukura vai karamelizētu augļu smaržu. To lieto kā garšas pastiprinātāju **E637** dzērieniem un ēdieniem, arī kā smaržvielu.
Šivelučs

**Šivelučs** () ir aktīvs stratovulkāns Krievijā, Kamčatkas pussalā. Izvietojies Austrumu grēdas ziemeļos ap 80 km no okeāna krasta. Nosaukums cēlies no itelmeņu valodas un nozīmē ‘dūmojošais kalns’. Tuvākā apdzīvotā vieta ir Kļuču ciemats 47 km uz dienvidrietumiem.

## Ģeoloģija
Vulkāna pakājes diametrs ir ap 45—50 km. Vulkāna masīvu veido Vecā Šiveluča stratovulkāns, vecā 9 km diametra kaldera un aktīvais krāteris Jaunais Šivelučs, no kura regulāri izvirst lava un piroklastiskie izmeži. Vulkāna kopējais augstums ir 3283 m vjl, bet aktīvā krātera augstums ir ap 2800 m vjl.

Vulkāna nogāzēs līdz 750 m augstumam aug akmens bērza meži un zemās ciedru audzes. Augstāk atrodas pļavas, bet tuvāk virsotnei — lavas un pelnu klājums.

## Izvirdumi
Šivelučs tiek uzskatīts par vienu no pasaules aktīvākajiem vulkāniem. Zināmie izvirdumi notikuši 1790., 1854., 1879.—1883., 1896.—1898., 1905., 1927.—1929., 1944.—1950., 1964., 1980.—1981., 1993.—1995., 2001.—2003., 2008.—2016. gados.

2004.—2005. gada izvirduma rezultātā vulkāna augstums samazinājās par 115 metriem. Viens no spēcīgākajiem pēdējā laika izvirdumiem bija 1964. gada 12. novembra izvirdums, kad vulkāns uzmeta pelnu kolonnu 15 kilometru augstumā, bet dubļu un vulkānisko iežu atlūzu plūsmas sniedzās 20 kilometrus tālu.

Pēdējais izvirdums sācies 2023. gada 11. aprīlī, un izvirduma rezultātā netālajā Kļuču ciemā izveidojās līdz pat 5 cm bieza pelnu kārta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Shahed

thumb|Trīs ''Shahed 136'' demonstrēšana Irānā (2023)
thumb|2025. gada janvārī Ukrainā notriektā drona Krievijas modifikācija ("Gandrene")
***Shahed*** ( — "liecinieks") ir Irānas tāla darbības rādiusa militārie droni, kas izstrādāti militārajā uzņēmumā *Shahed Aviation Industries*.

Irānas dronus pirmo reizi lietoja Jemenas pilsoņu kara laikā, lai 2019. gadā uzbruktu Saūda Arābijas naftas atradnēm. Vēlāk tos izmantoja gan Sīrijas pilsoņu karā, gan arī Krievijas 2022. gada iebrukumā Ukrainā ar nosaukumu *Герань-2* (gandrene).

## Vēsture
Pēc Rietumvalstu izlūkdienestu ziņām 2022. gada 20. augustā Teherānas lidostā nolaidās Krievijas transporta lidmašīna *[[Il-76]]* ar ASV un Lielbritānijas ieročiem, kurus Krievija bija ieguvusi Ukrainā. Krievijas valdības pārstāvji samaksājuši 140 miljonus eiro par pirmo bezpilota lidaparātu partiju, kurā bija 100 droni-kamikadzes *Shahed* un seši lielie lidaparāti.
Pēc Ukrainas puses ziņām līdz 2025. gada vidum Krievija tai uzbruka ar gandrīz 29 000 Irānas izstrādātajiem droniem.

## Attēli

Shahed 121 and Shahed 129.jpg|*Shahed 121* and *Shahed 129* (pa labi) droni
Shahed 136 rendering.png|*[[Shahed 136]]* datorgrafiskais attēls
Shahed 171 Simorgh.jpg|*Shahed 171* (2019)


### Ukrainā notriektie Shahed-136 droni

Russian drone found in Ukraine 01.jpg|
Remains of Russian missiles and drones in Kyiv (2023-05-12) 05.jpg|
Remains of Shahed drone in Mykolaiv Oblast, 2024-02-01 (01).jpg|
Remains of Shahed drone in Vinnytsia Oblast, 2024-03-15 (01).jpg|
Remains of Shahed drone in Vinnytsia Oblast, 2024-03-15 (12).jpg|
Remains of Shahed drone in Vinnytsia Oblast, 2024-03-18 (01).jpg|
Russian drone found in Ukraine 03.jpg|
Russian drone found in Ukraine 04.jpg|



## Atsauces
Pakīna

**Pakīna** (, ) ir koraļļu atols Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Ponpejas pavalstī, administratīvi pakļauta Sokēsas municipalitātei Ponpejas salas ziemeļrietumos. Atola iedzīvotāji ir mikronēzieši, runā ponpejiešu valodā.

## Ģeogrāfija
Pakīna ir koraļļu atols Karolīnu salu austrumu daļā Seņavina salu grupā  uz ziemeļrietumiem no Ponpejas ārējā rifa. Atolā 9 salas, kopējā to sauszemes platība ir . Koraļļu rifs ieskauj  lielu līdz  dziļu lagūnu; kopējā atola platība ir . Atola salas izvietojušās uz atola austrumu—ziemeļu rifa, lielākās no tām ir vienīgā apdzīvotā sala Nikalapa (68 ha) atola ziemeļrietumos; tur atrodas Pakīnas pamatskola, kā arī Mvanda (31 ha) dienvidos un Ujetika (21 ha) austrumos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Indaines

**Indaines** () ir augu ģints asklēpiju dzimtā. Šīs ģints dabiskais izplatības areāls ir Eiropā, Āfrikas ziemeļrietumos, Sokotrā, un Āzijā līdz Klusā okeāna dienvidrietumiem.

## Sugas
Ģintī ir klasificētas vairāk nekā 250 sugas, no kurām Latvijā ir sastopama tikai viena — ārstniecības indaine (*Vincetoxicum hirundinaria*).

Ģintī klasificētās sugas (nepilns saraksts):

* *Vincetoxicum angustifolium* (Schltr.) Meve & Liede
* *Vincetoxicum anomalum* (N.E.Br.) Meve & Liede
* *Vincetoxicum anthopotamicum* (Hand.-Mazz.) Meve & Liede
* *Vincetoxicum augustinianum* (Hemsl.) Meve & Liede
* *Vincetoxicum auriculatum* (Royle ex Wight) Kuntze
* *Vincetoxicum auritum* (Tsiang & P.T.Li) Meve, H.H.Kong & Liede
* *Vincetoxicum barbatum* (R.Br.) Kuntze
* *Vincetoxicum belostemma* (Benth.) Kuntze
* *Vincetoxicum biglandulosum* (Endl.) Kuntze
* *Vincetoxicum bilobatum* (P.I.Forst.) Meve & Liede
* *Vincetoxicum biondioides* (W.T.Wang) C.Y.Wu & D.Z.Li
* *Vincetoxicum brachystelmoides* (P.I.Forst.) Liede
* *Vincetoxicum bracteatum* (Thunb.) Meve & Liede
* *Vincetoxicum cameroonicum* (N.E.Br.) Meve & Liede
* *Vincetoxicum canescens* (Willd.) Decne.
* *Vincetoxicum dionysiense* Mouterde
* *Vincetoxicum diplostigma* Meve & Liede
* *Vincetoxicum doianum* (Koidz.) Kitag.
* *Vincetoxicum forrestii* (Schltr.) C.Y.Wu & D.Z.Li
* *Vincetoxicum forsteri* Meve & Liede
* *Vincetoxicum fruticulosum* (Decne.) Decne.
* *Vincetoxicum grandiflorum* (R.Br.) Kuntze
* *Vincetoxicum hainanense* (Chun & Tsiang) Meve, H.H.Kong & Liede
* *Vincetoxicum harmandii*
* *Vincetoxicum hirsutum* (Wall.) Kuntze
* *[[Ārstniecības indaine|Vincetoxicum hirundinaria]]* Medik.
* *Vincetoxicum hookerianum* Kuntze
* *Vincetoxicum lineare* (Decne.) Meve & Liede
* *Vincetoxicum linearisepalum* (P.T.Li) P.T.Li
* *Vincetoxicum linifolium* Balf.f.
* *Vincetoxicum nicobaricum* (Murugan & M.Y.Kamble) Meve & Liede
* *Vincetoxicum nigrum* (L.) Moench
* *Vincetoxicum nipponicum* (Matsum.) Kitag.
* *Vincetoxicum pingshanicum* (M.G.Gilbert & P.T.Li) Liede
* *Vincetoxicum polyanthum* Kuntze
* *Vincetoxicum potamophilum* A.Kidyoo
* *Vincetoxicum rockii* (M.G.Gilbert & P.T.Li) Liede
* *Vincetoxicum rossicum* (Kleopow) Barbar.
* *Vincetoxicum rotundifolium*
* *Vincetoxicum rupestre* (Blume) Kuntze
* *Vincetoxicum rupicola* (P.I.Forst.) Meve & Liede
* *Vincetoxicum × sakaianum* (Honda) Kitag.
* *Vincetoxicum setosum* (Schltr.) Meve & Liede
* *Vincetoxicum shaanxiense* Meve & Liede
* *Vincetoxicum siamicum* A.Kidyoo
* *Vincetoxicum tridactylatum* (Goyder) Meve & Liede
* *Vincetoxicum tsaii* Meve & Liede
* *Vincetoxicum tsiangii* (P.T.Li) P.T.Li
* *Vincetoxicum williamsii* (P.I.Forst.) Meve & Liede
* *Vincetoxicum woollsii* (Benth.) Kuntze
* *Vincetoxicum xinpingense* H.Peng & Y.H.Wang

## Galerija

Attēls:Cynanchum auriculatum (7763833740).jpg|*Vincetoxicum auriculatum*
Attēls:Vincetoxicum hirundinaria flowers-retouched.jpg|*Vincetoxicum hirundinaria*
Attēls:Vencetósigo negro - Vincetoxicum nigrum (15060096286).jpg|*Vincetoxicum nigrum*
Attēls:Vincetoxicum rossicum Ciemiężyk 2020-08-07 01.jpg|*Vincetoxicum rossicum*
Attēls:Vincetoxicum woollsii.jpg|*Vincetoxicum woollsii*


## Atsauces

## Ārējās saites
Kristaps Dārgais

**Kristaps Dārgais** (dzimis  Rīgā) ir latviešu basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja un spēka uzbrucēja pozīcijā. 2025. gadā pārstāv Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas un Latvijas Basketbola līgas (LBL) klubu BK Ogre, kurā aizvadījis lielāko daļu karjeras un ir arī komandas kapteinis. K. Dārgais ir viens no labākajiem *slam-dunk* pratējiem ne vien Latvijā, bet arī starptautiski, pazīstams arī kā profesionāls "dankeris".

K. Dārgais nāk no Jumpravas, beidzis Jumpravas vidusskolu. Pēc tam absolvējis Rīgas Tehniskās universitātes Būvniecības fakultāti. Sieva Rūta Dārgā ir ieguvusi izglītību uzņēmējdarbībā un vadībā, darbojas politikā, ievēlēta Ogres novada domē no Nacionālās apvienības.

## Karjera
Jaunatnes basketbolā trenējies Ogres sporta skolā, pārstāvējis tās komandu LJBL. Pirmie treneri Kaspars Sparāns un Pēteris Ozoliņš.

Sākotnēji pieaugušo basketbolā spēlējis BK Ogre komandā Latvijas Basketbola līgas 2. divīzijā. Pirmā profesionālā komanda, ko pārstāvēja bija BK Latvijas Universitāte, kuras sastāvā debitēja LBL 2011. gadā. Kopš 2017. gada pārstāv savu pirmo klubu BK Ogre. Karjeras augstākais sasniegums — Latvijas Basketbola līgas sudraba medaļa BK Ogre sastāvā 2020. gadā un Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas bronzas medaļa 2021. gadā. 2022. gadā atzīts par Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas regulārās sezonas vērtīgāko spēlētāju.

Karjeras laikā K. Dārgais ir bijis izcils bumbas triekšanā grozā. Vairākkārt piedalījies Latvijas Basketbola līgas Zvaigžņu spēlē un kļuvis par tās *slam-dunk* konkursu uzvarētāju. Bijis profesionāls "dankeris", pārstāvot programmu *Dunk Elite*. Uzvarējis *FIBA 3x3 Slam Dunk* konkursā 2013. gadā un daudzos mazākos konkursos dažādās valstīs.

2025. gada novembrī K. Dārgais kļuva par pirmo spēlētāju, kas Latvijas—Igaunijas Basketbola līgā ir izcīnījis 2000 atlēkušās bumbas, un drīz pēc tam arī uzstādīja līgas rekordu vienā spēlē izcīnītajās atlēkušajās bumbās, savācot 24 bumbas zem groziem uzvarētā spēlē pret *[[Viimsi KK|Viimsi]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites