open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Citoloģija

**Citoloģija** ( — 'šūna' + *logos* — 'mācība') ir bioloģijas nozare, kas pēta dzīvas šūnas, to uzbūvi, funkcijas, vairošanos, novecošanos un bojāeju. Citoloģija apskata gan vienšūnu organismus, kā baktērijas un vienšūņus, gan specializētas šūnas sarežģītākos organismos.

## Šūnu pētīšanas metodes

### Mikroskopija
Mikroskopija ir šūnu pētīšana, izmantojot optisko instrumentu mikroskopu. 

Gaismas mikroskopijā gaisma plūst cauri preparātam (sagatavotam pētāmajam objektam) un cauri lēcām, radot palielinātu, apgrieztu attēlu, kuru var projicēt acī vai fotogrāfijā (mikrofotogrāfija). Caurejošā gaismā veidota gaišā redzes lauka metode paredz divus preparāta pagatavošanas nosacījumus: pētāmo objektu krāsošanu, jo šūnas absorbē maz gaismas, tāpēc krāsošana paaugstina gaismas absorbciju un attēla kontrastainību, un pētāmo objektu griešanu, jo tiem jābūt ļoti plāniem (\sim1 µm), lai gaisma varētu plūst cauri. Ar šo metodi pētāmās šūnas tiek nonāvētas. Fāžu kontrasta metodē var pētīt nekontrastainus objektus, ievērojot gaismas viļņu izmaiņu īpašības pēc iziešanas caur objektu (objekta gaismas laušanas koefiecienta maiņa) un izmantojot fāžu plāksnītes.

Elektronmikroskopijā gaismas vietā izmanto elektronu plūsmu. Tai ir lielāks palielinājums un izšķirtspēja nekā gaismas mikroskopijai. Caurstarojošā elektronmikroskopijā elektroni iziet cauri pētāmajam objektam un tiek fokusēti lēcu sistēmā, un uz speciāla ekrāna vai fotoplates veidojas palielināts attēls (elektronmikrogrāfija). Skenējošajā elektronmikroskopijā iegūst trīsdimensiju attēlu. Ar šo metodi var pētīt diezgan biezus objektus. Preparāts tiek pārklāts ar plānu metāla kārtu, no kuras atstarojas skenējošā elektronu kūļa elektroni. 

Visu mikroskopijas metožu trūkums ir tas, ka rodas artefakti. Artefakti var būt ķimikāliju izgulsnējumi šūnā pēc tās krāsošanas vai gaisa pūšļi šūnā. 

### Frakcionēšana
Šūnu frakcionēšanas metodi izmanto, lai iegūtu dažādu organoīdu paraugus, lai kādu organoīdu pētītu atsevišķi. Vispirms sasmalcina audus, iegūstot homogenātu, un ievieto tos vēsā izotoniskā buferšķīdumā (zemā temperatūra samazina šūnas vielmaiņas aktivitāti, izotoniskais šķīdums saglabā organoīdu tilpumu nemainīgu, buferšķīdums saglabā nemainīgu pH un neizraisa fermentu denaturāciju denaturāciju). Ar centrifugēšanu, mainot apgriezienu skaitu, vienu no otra atdala homogenātā esošos organoīdus. Piemēram, kodolus un nebojāta šūnas iegūst nogulsnēs, centrifugējot homogenātu 10 minūtes ar 8000 apgriezienu minūtē (iegūst supernatantu un nogulsnes); centrifugējot supernatantu  20 minūtes ar 12000 apgriezienu minūtē, nogulsnēs iegūst mitohondrijus un lizosomas. 

### Kultūru metode
Šūnas var pētīt ''in vitro'', jo vairums šūnu spēj dzīvot, vairoties un arī diferenciēties ārpus organisma. Šādos mākslīgi radītos apstākļos var pētīt dažādu vielu ietekmi uz šūnām un šūnu mijiedarbību. 

## Atsauces

## Ārējās saites

* Citoloģija | Medicīnas termins
Svētais Adalberts no Prāgas

**Svētais Adalberts no Prāgas** (, , , ; dzimis ap , miris ) bija Prāgas bīskaps, kurš tika nogalināts, mēģinot kristianizēt prūšus. Vēlāk kļuva par Bohēmijas, Polijas, Ungārijas un Prūsijas svēto aizbildni.

## Dzīvesgājums
Dzimis otras ietekmīgākās (aiz Pšemisliem) Bohēmijas augstmaņu dzimtas Slavnīku pamatlicēja Slavnīka ģimenē viņa galvenajā varas centrā — Libicē pie Cidlinas. Mācījies Magdeburgā pie Svētā Adalberta no Magedeburgas. 980. gadā no Magdeburgas atgriezās Prāgā un 982. gadā kļuva par Prāgas bīskapu. 989. gadā pameta Prāgu un devās uz Romu. 993. gadā pāvests Jānis XV atkal iecēla Adalbertu par Prāgas bīskapu. 995. gadā gandrīz visa Slavnīku ģimene tika nogalināta un Adalbertam nācās doties prom no pilsētas. Viņš devās uz Ungāriju, kur kristīja ungāru princi Gēzu un viņa dēlu Ištvānu (nākamo karali Svēto Ištvānu I). Vēlāk devās uz Poliju, kur viņu laipni uzņēma lielkņazs (vēlāk karalis) Boļeslavs I.

Boļeslavs I apgādāja Adalbertu ar karaspēku un Adalberts gar Baltijas jūras krastu devās kristīšanas misijā uz Prūsiju. Kaut arī vairākārt brīdināts nepieskarties prūšu svētbirzīm, Adalberts sistemātiski tās izcirta. Atbildot uz šīm darbībām, prūši viņu nogalināja. Tas noticis pēc vienas versijas Truso (mūsdienu Elblongā), pēc citas — Trenkitenē (mūsdienu Primorskā). Boļeslavam I nācās samaksāt prūšiem tik daudz zelta, cik svēra Adalberta ķermenis.

left|thumb
999. gadā Svētais Adalberts tika kanonizēts. Viņa relikvijas tika ievietotas Polijas pirmās galvaspilsētas Gņezno katedrālē. 1039. gadā Bohēmijas kņazs Bržetislavs I it kā pārnesa relikvijas no Gņezno uz Prāgu. Pēc citiem nostāstiem, poļi daļu relikviju paslēpuši un 1127. gadā atraduši no jauna. 1928. gadā vienu Adalberta roku, kura tikusi 1000. gadā uzdāvināta imperatoram Oto III, pievienoja pie Adalberta kauliem Polijā. Mūsdienās Svētajam Adalbertam oficiāli ir divi kapi — Gņezno un Prāgā. Kuri kauli ir autentiski, nav zināms. Līdz 1923. gadam, kad poļu eksemplārs tika nozagts, abos kapos bija pa galvaskausam.

## Ārējās saites
Pensakola

**Pensakola** () ir pilsēta ASV Floridas štatā pie Meksikas līča,. Dibināta 1559. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Amerikas dižskābardis

**Amerikas dižskābardis** () ir daudzgadīgs dižskābaržu dzimtas koks. Šis koks savvaļā aug Ziemeļamerikas austrumdaļā. Koks ir liels, sasniedz 20-35 m augstumu. Tam ir gluda, pelēka miza. Lapas tumšzaļas, vienkāršas, lapu malas robotas ar sīkiem zobiņiem, 6-12 cm garas, ar īsu kātiņu. Amerikas dižskābardis ir vienmāju augs. Auglis — riekstiņš ar asām šķautnēm.

Amerikas dižskābarži labi pacieš noēnojumu. Lai gan eksistē Amerikas dižskābaržu tīraudzes, biežāk tie sastopami kopā ar citiem kokiem, tādiem kā cukura kļava, dzeltenais bērzs un Kanādas hemlokegle. Aug uz mitrām nogāzēm un auglīgās pakājēs. 

Amerikas dižskābarži ir nozīmīgi koki mežsaimniecībā. To koksne ir cieta, smaga, izturīga. Līdz motorzāģu izgudrošanai kokus nemaz nevarēja nozāģēt. Tāpēc saglabājušās daudzas vecu koku audzes. Koksni izmanto grīdas segumu, mēbeļu, dažādu tilpņu ražošanai.

Amerikas dižskābarži tiek audzēti arī kā dekoratīvi koki, tomēr retāk kā Eiropas dižskābarži.
Leonids I

**Leonids** ( (*Leōnídas*) — ‘Lauvas dēls, Kā lauva’) bija Spartas valdnieks, septiņpadsmitais no Agiādas dzimtas, viens no karaļa Anaksandrīda II dēliem, kurš tika uzskatīts par Hērakla pēcteci sava spēka un drosmes dēļ, kas padarīja slavenu viņa priekšteci. Lai gan ir zināms, ka Leonids mira Termopilu kaujā 480. gada augustā p.m.ē., ir maz zināms par viņa dzimšanas gadu un notikumiem pirms kļūšanas par karali. Zinātnieks un vēsturnieks Pols Kartlidžs spriež, ka viņa dzimšanas datums varētu būt bijis ap 540. gadu p.m.ē. Tiek pieņemts, ka Leonids piedzima līdz 540. gadam p.m.ē., tātad persiešu uzbrukuma laikā viņš bija ap piecdesmit gadu vecs.

## Atsauces
Grīnblats

**Grīnblats** ( — 'Zaļlapa'; sieviešu dzimtē **Grīnblate**) ir ebreju izcelsmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Guntars Grīnblats (1924—2013) — latviešu lauksaimnieks un politiķis;
* Māris Grīnblats (1955—2021) — latviešu politiķis, izglītības un zinātnes ministrs;
* Romualds Grīnblats (1930—1995) — padomju komponists.
Dīkons

**Dīkons** var būt:
* Džons Dīkons (*John Richard Deacon*; 1951) — angļu mūziķis;
* Frederiks Dīkons (*Frederick Deacon*; 1829—1875) — angļu šahists.
Korfs

**Korfs** (, ) ir uzvārds, lietots kopš 13. gadsimta (sākotnējā versijā *Corf*). Cilvēki ar šādu uzvārdu:

* Johans Albrehts fon Korfs (1697—1766), diplomāts un Pēterburgas Zinātņu akadēmijas prezidents,
* Nikolajs Korfs (vairākas personas),
* Modests fon Korfs (1800—1876), Krievijas impērijas valstsvīrs,
* Andrejs Korfs (1831—1893), Pieamūras ģenerālguberņas (*Приамурское генерал-губернаторство*) pirmais ģenerālgubernators (1884—1893) Tālajos Austrumos
* Freja fon Korfa (*Freya von Korff*;1986), vācu fantastikas rakstniece (*Jenseits der Zauberweiden*, 2004; *Die Reise nach Antaria*, 2005)

## Skatīt arī
* Korfi
Pensacola

***Pensacola*** var būt:
* Pensakola — pilsēta Floridā, ASV
* Pensakolas kalni *(Pensacola Mountains)* — kalnu masīvs Antarktīdā
Aivars Borovkovs

**Aivars Borovkovs** (dzimis  Rīgā) ir latviešu jurists, fotogrāfs, Latvijas Juristu biedrības prezidents, uzņēmējs, vada juridisko biroju "AB Grupa", pazīstams arī kā pārliecināts eiroskeptiķis.

Padomju laikā Borovkovs strādājis Latvijas PSR prokuratūrā par sevišķi svarīgu lietu izmeklētāju, izmeklējis slepkavības un lielus korupcijas gadījumus, arī Kremļa korupcijas lietas gan Maskavā, gan Vidusāzijā.

1988. gadā ierosinājis dibināt Latvijas Juristu biedrību, no tās dibināšanas  bijis biedrības viceprezidents, kopš 1996. gada ir tās prezidents.
2008. gada 12. decembrī LJB Kongresā pārvēlēts uz nākamo periodu.

1990. gadu sākumā bijis viens no kompānijas AS "Software House Rīga" (SWH Rīga) dibinātājiem un tās juridiskais viceprezidents. 

Darbojies arī politikā kā vairāku ministru prezidentu padomnieks juridiskajos un politiskajos jautājumos.

Viens no kluba 5x5 dibinātājiem un nosaukuma autors, kluba 21 dibinātājs, kādreiz nodarbojies ar cīņas un kaujas mākslas sportu, Atmodas laikā publicējies arī kā karikatūrists.

Kopā ar biznesa partneri - Ainaru Brūveli veido pasaules personu, vietu un notikumu enciklopēdisko un kultūrvēsturisko enciklopēdiju - nekropole.info, kopš 2017.gada - Timenote.info.

## Atsauces
Yahoo!

***Yahoo!*** ir tīmekļa pakalpojumu sniedzējs, kas pieder uzņēmumam *[[Yahoo (uzņēmums)|Yahoo, Inc.]]* Tā mītnes vieta ir ASV pilsētā Saniveilā, Kalifornijā.

Uzņēmumu *Yahoo* 1994. gadā dibināja Džerijs Jangs, Deivids Filo. Tā kļuva par populārāko vietni ASV, bet 2000. gadu otrajā pusē *Yahoo* zaudēja pozīcijas. 2017. gadā *Yahoo!* daļu iegādājās *Verizon*, bet daļa tika atdalīta uzņēmumā *[[Altaba]]*.

*Yahoo!* pazīstamākie pakalpojumi ir meklētājprogramma, interneta portāls, tīmekļa vietņu katalogs, elektroniskā pasta pakalpojumi, ziņas, sociālo mediju vietnes u.c.

## Nesenā vēsture
thumb|228px|''Yahoo'' logotips līdz 2013. gada septembrim
2016. gada 25. jūlijā paziņots, ka uzņēmumu par 4,83 miljardiem ASV dolāru iegādāsies telesakaru uzņēmums *[[Verizon Communications|Verizon]]*. Mērķis bija *Yahoo* apvienot ar *[[AOL]]*, ko *Verizon* iegādājās 2015. gadā. Darījumu bija paredzēts pabeigt 2017. gada pirmajā ceturksnī, 22. septembrī *Yahoo* atklāja, 2014. gadā bija notikusi datu noplūde, kas saistīta ar vismaz 500 miljoniem lietotāju kontu. Decembrī tika paziņots, ka 2014. gadā notikusi vēl viena datu noplūde. *Verizon* atsāka sarunas par pirkšanas cenas samazināšanu. 2017. gada janvārī paziņots, ka pārdošana atlikta līdz nākamajam ceturksnim. 8. jūnijā *Yahoo* akcionāri apstiprināja uzņēmuma pārdošanu par 4,48 miljardiem ASV dolāru. Pārdošanas darījums pabeigts 13. jūnijā; *Yahoo!* un *AOL* apvienoti uzņēmumā *[[Yahoo (uzņēmums)|Oath Inc.]]*
Darījums neietvēra *Yahoo* piederošās 15 % kapitāldaļas uzņēmumā *[[Alibaba Group]]* un 35,5 % *[[Yahoo! Japan]]* akciju; pēc iegādes pabeigšanas šie aktīvi tika atdalīti atsevišķā uzņēmumā *[[Altaba]]*. *[[Nasdaq]]* biržā *Yahoo* "mantinieks" bija *Altaba*, un 2017. gada 19. jūnijā biržas kods *YHOO* pārdēvēts par *AABA* (2019. gadā tas tika likvidēts).

2018. gada 17. jūlijā tika pārtraukts pakalpojums *Yahoo! Messenger*.
2019. gada 8. janvārī mātes uzņēmums *Oath* tika pārdēvēts par *Verizon Media*.
2019. gada aprīlī tika pārtraukts pakalpojums *Yahoo! Together*.

2021. gada 1. septembrī mātes uzņēmums *Verizon Media* tika pārdots investīciju fondiem, ko pārvaldīja uzņēmums *[[Apollo Global Management]]*; *Verizon Media* tika pārdēvēts par *[[Yahoo (uzņēmums)|Yahoo, Inc.]]*

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Nike

***Nike, Inc.*** ir ASV uzņēmums, kas nodarbojas ar apavu, apģērbu un sporta preču dizainēšanu un pārdošanu visā pasaulē. Tas ir viens no populārākajiem sporta preču ražotājiem pasaulē. *Nike Inc.* galvenā štāba mītne atrodas Bivertonā, Oregonā, ASV. Uzņēmums nodarbina vairāk kā 44 000 tūkstošus cilvēku visā pasaulē. Ražotāja sauklis ir *Just Do It*.

Kompānija ir dibināta 1964. gada 25. janvārī kā *Blue Ribbon Sports* un tā savu oficiālo nosaukumu *Nike, Inc.* ieguva 1971. gada 30. maijā. Tās dibinātāji ir Filips Naits un Viljams Bouermans.

Vides organizācija *Climate Counts* ir nosaukusi *Nike* kā vienu no videi draudzīgākajām organizācijām. Jau 15 gadu *Nike* nodarbojas ar sporta apavu otrreizējo pārstrādi, no nolietotajiem apaviem ražojot sporta un rotaļu laukumu segumus.

thumb|220px|''Nike Air'' apavi

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Mauthauzenes koncentrācijas nometne

**Mauthauzenes koncentrācijas nometne** () bija vācu koncentrācijas nometne no 1938. līdz 1945. gadam netālu no Mauthauzenes pilsētas, Austrijā. 1940. gadā tā tika apvienota ar Guzenes koncentrācijas nometni un pārsaukta par **Mauthauzenes-Guzenes koncentrācijas nometni** (). Šai nometnei tika pakļautas daudzas otršķirīgas koncentrācijas nometnes, kuras bija "izmētātas" pa visu Austrijas teritoriju.

## Ārējās saites

* Mauthauzenes memoriāls
Paukošana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — florete vīriešiem

**2008. gada vasaras olimpisko spēļu individuālās sacīkstes vīriešiem paukošanā ar floreti** notika 13. augustā. Zelta medaļu izcīnīja Vācijas sportists Bendžamins Kleibrinks. 

## Medaļu ieguvēji

## Fināls

## 1. sekcija

## 2. sekcija
Ķīnas Grand Prix

**Ķīnas ''Grand Prix*** ([[Ķīniešu hieroglifi|ķīniešu]]: *中国大奖赛*; [[piņjiņs]]: *Zhōngguó Dàjiǎngsài*) ir ikgadēja [[Formula 1|Pirmās formulas]] *Grand Prix* izcīņa, kas notiek [[Ķīna|Ķīnā]].

Ķīnas *Grand Prix* izcīņa pirmo reizi norisinājās . gadā un kopš tā laika regulāri tiek rīkota [[Šanhajas trase|Šanhajas starptautiskajā trasē]] [[Šanhaja|Šanhajā]]. Pašreizējās līgumsaistības ar Šanhajas trases vadību beidzas . gada beigās.

Pagaidām sekmīgākais braucējs Ķīnas *Grand Prix* izcīņās ir britu pilots [[Luiss Hamiltons]], kurš šeit ir uzvarējis veselas 6 reizes. Turpretim komandu kopvērtējumā visvairāk uzvaru šeit ir izdevies izcīnīt [[Scuderia Ferrari|*Ferrari*]] un [[Mercedes F1|*Mercedes*]] vienībām, kurām abām kopumā šeit ir pa 4 uzvarām.

Pašreizējais Ķīnas *Grand Prix* uzvarētājs ir vācu pilots [[Niko Rosbergs]], kurš šeit uzvarēja [[2016. gada Ķīnas Grand Prix|2016]]. gadā. Savukārt komandu konkurencē pašreizējie un aizstāvošie uzvarētāji ir [[Mercedes F1|*Mercedes*]] vienība, kas šeit ir triumfējusi jau pēdējos trīs gadus pēc kārtas ([[2014. gada Ķīnas Grand Prix|2014]], [[2015. gada Ķīnas Grand Prix|2015]], [[2016. gada Ķīnas Grand Prix|2016]]). Tiek paredzēts, ka [[2017. gada Ķīnas Grand Prix|2017. gada Ķīnas *Grand Prix*]] izcīņa norisināsies 9. aprīlī un kalpos par [[2017. gada F1 sezona|sezonas]] 2. posmu.

== Uzvarētāji ==
=== Vairākkārtējie uzvarētāji (piloti) ===



=== Vairākkārtējie uzvarētāji (komandas) ===



=== Saraksts ===
Minēti tikai uzvarētāji tajos *Grand Prix*, kas aizvadīti *F1* sezonu ietvaros.


== Skatīt arī ==
* [[F1 Grand Prix saraksts|*F1'' Grand Prix saraksts]]
* Šanhajas trase

## Atsauces

## Ārējās saites

*Šanhajas trases oficiālā mājaslapa
Žoržs Klemanso

**Žoržs Benžamēns Klemanso** (, dzimis , miris ) bija franču žurnālists un politiķis. Francijas premjerministrs no 1906. līdz 1909. gadam un no 1917. līdz 1920. gadam. Vadīja Franciju Pirmā pasaules kara beigās, uzvarot tajā. Bija viens no galvenajiem Versaļas līguma veidotājiem, nosakot smagas saistības uzvarētajai Vācijai.

Politikā darbojās no 1861. gada, kad nodibināja avīzi *Le Travail*. Bija kritisks Napoleona III režīmam, tāpēc no 1865. līdz 1869. gadam uzturējās Ņujorkā. Atgriezās Parīzē pēc Sedānas kaujas 1870. gadā un piedzīvoja Parīzes komūnu. 1871. gada jūlijā tika ievēlēts Parīzes mērijā, bet 1876. gada - valsts parlamentā.  Darbojās kā parlamentā līdz 1893. gadam, kad zaudēja vēlēšanās.

Iesaistījās Dreifusa lietā, kur aizstāvēja Alfredu Dreifusu pret apsūdzībām, publicējot savā laikrakstā *[[L'Aurore]]* Emila Zolā atklāto vēstuli *[[J'accuse]]*. 1902. gadā tika ievēlēts par senatoru. No 1906. gada marta līdz oktobrim - Francijas iekšlietu ministrs. No 1906. līdz 1909. gadam un no 1917. līdz 1920. gadam - valsts premjerministrs. Kā Francijas pārstāvis piedalījās Parīzes Miera konferencē, kuras laikā pārdzīvoja atentātu.

## Ārējās saites
Deivids Loids Džordžs

**Deivids Loids Džordžs** (; 1863. gada 17. janvāris — 1945. gada 26. marts) bija britu politiķis no Liberālās partijas. Vienīgais Lielbritānijas premjerministrs, kurš pēc tautības bija velsietis. Vadīja valsti Pirmā pasaules kara laikā. Viena no ietekmīgākajām personām 1919. gada Parīzes miera konferencē. Pēc 1922. gada Loida Džordža ietekme mazinājās. Gados pirms Otrā pasaules kara bija Hitlera Vācijas "nomierināšanas politikas" piekritējs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Garo nažu nakts

**Garo nažu nakts** (), arī **Operācija Kolibri** (*Unternehmen Kolibri*), bija Vācijas nacistisko varas iestāžu režīma ārpustiesas slepkavību sērija, kas notika no  līdz 2. jūlijam. To izvērsa  NSDAP valdošā frakcija pret NSDAP daļu, ko vadīja Gregors Štrasers, pret SA vadību, kā arī virkni vācu labējo konservatīvo politiķu. SA (*Sturmabteilung*) bija paramilitāra organizācija, nozīmīga daļa no agrīnās nacistu kustības. 

Ādolfs Hitlers bija pret SA un tās līderi Ernstu Rēmu, jo viņaprāt organizācija kļuva par daudz neatkarīga, kā arī manīja, ka organizācijas biedri uz ielām veic nelikumīgas darbības, tādā veidā izrādot draudus viņa varai. Hitlers vēlējās arī, lai Reihsvērs kļūtu par galveno militāro spēku valsti, kuru apdraudēja SA. NSDAP gan baidījās, gan nicināja SA. Baidījās galvenokārt tādēļ, ka Rēma ambīcijas varētu būt Reihvēra pakļaušana savai organizācijai. Hitlers šo attīrīšanu izmantoja, lai arī tiktu vaļā no viņa režīma kritiķiem, kā arī no veciem ienaidniekiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vojcehs Jaruzelskis

**Vojcehs Vitolds Jaruzelskis** (; dzimis , miris ) bija sociālistiskās Polijas Tautas Republikas politiķis, Polijas armijas ģenerālis.

## Dzīvesgājums
Dzimis poļu virsnieka ģimenē Ļubļinas apkaimē, bērnībā dzīvoja Bjalistokas apkaimē. Sākoties Otrajam pasaules karam, tēvs kopā ar ģimeni aizbēga uz Lietuvu. Vēlāk ģimene tika izsūtīta uz PSRS Āzijas daļu, kur tēvs Bijskā mira.

1943. gadā kā brīvprātīgais iestājās poļu armijas daļā, kas tika formēta PSRS teritorijā. Piedalījās kaujās frontē. 1947. gadā iestājās Polijas Strādnieku partijā (kopš 1948. gada — Polijas Apvienotā Strādnieku partija (PASP)). Mācījās Polijas Augstākajā kājnieku skolā un Ģenerālštāba akadēmijā. No 1968. gada — Polijas aizsardzības ministrs. Prāgas pavasara laikā komandēja poļu karaspēka darbību Čehoslovākijā.

1981. gadā, kad Polijā aizvien lielāku ietekmi ieguva nekomunistiskā arodbiedrība "Solidaritāte", Jaruzelskis kļuva par PASP ģenerālsekretāru un 1981. gada 13. decembrī pasludināja valstī karastāvokli un arestēja galvenos arodbiedrības "Solidaritāte" līderus. Vēlāk, pēc sociālistiskās iekārtas kraha, Jaruzelskis apgalvoja, ka to darījis, lai nepieļautu PSRS karaspēka iebrukumu Polijā, ko gan apšauba Jaruzelska oponenti.
[thumb|Varšavas pakta valstu vadītāji 1987. gadā Berlīnē (no kreisās: [Gustavs Husaks, Todors Živkovs, Ērihs Honekers, Mihails Gorbačovs, Nikolaje Čaušesku, Vojcehs Jaruzelskis, Janošs Kadars).]]

Sākoties PSRS politikas izmaiņām pēc Mihaila Gorbačova nākšanas pie varas un saskaroties ar streiku vilni, PASP Jaruzelska vadībā vairs nespēja kontrolēt situāciju valstī un piekrita Apaļā galda sarunām ar arodbiedrību "Solidaritāte" par Polijas valsts tālāko attīstību. Sarunas notika no 1989. gada 6. februāra līdz 15. aprīlim un sarunu rezultātā tika panākts kompromiss par daļēji brīvām vēlēšanām. Kaut arī PASP bija garantēts 65% mandātu skaits Polijas Seimā, Senātā, kur nebija PASP kvotas, tika ievēlēts tikai viens deputāts no PASP (no 100 senatoriem). Tomēr Nacionālā Asambleja ar vienas balss pārsvaru ievēlēja Jaruzelski par Polias prezidentu.

1990. gadā Jaruzelskis atkāpās no prezidenta amata un par Polijas prezidentu kļuva Lehs Valensa. 1991. gada janvārī Jaruzelskis demobilizējās no armijas. 2007. gada 17. aprīlī pret Jaruzelski un vairākiem citiem komunistu darbiniekiem tika izvirzītas apsūdzības par viņu valdīšanas laikā pastrādātiem noziegumiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vojceha Jaruzelska oficiālā mājaslapa
Kaukāza dižskābardis

**Kaukāza dižskābardis** () ir daudzgadīgs dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug apgabalā no Turcijas ziemeļrietumiem līdz Kaukāza kalniem un Elbrusam. Aug kalnu mežos, 500—2100 m virs jūras līmeņa. Koks ir liels, sasniedz 45 m augstumu, stumbra diametrs līdz 3 m. Lapas vienkāršas, 7—15 cm garas, 5—9 cm platas, ar 7—13 dzīslām katrā lapas pusē. Ziedu spurdzes parādās īsi pēc lapu uzplaukšanas pavasarī. Augļi ir trīsstūrveidīgi riekstiņi, 1,5—2 cm gari un 0,7—1 cm plati.

Kaukāza dižskābarži viegli krustojas ar Eiropas dižskābaržiem, veidojot hibrīdus *Fagus x tauric*.

Eiropas vidienē Kaukāza dižskābarži tiek audzēti kā dekoratīvi koki.
Sojuz TMA-13

**Sojuz TMA-13** (; ) bija pilotējams kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS).

Starts notika  07:01 UTC no Baikonuras kosmodroma ar nesējraķeti Sojuz-FG. Ar SKS kuģis saslēdzās  08:16:14 UTC pie Zarja moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās notika automātiskā režīmā.

 03:55:25 UTC Sojuz TMA-13 atvienojās no stacijas. 07:16 UTC nolaižamais aparāts nolaidās paredzētajā rajonā uz ziemeļaustrumiem no Džezkazganas Kazahstānā.

## Apkalpes
### Starta laikā
* Jurijs Lončakovs (*Юрий Валентинович Лончаков*) Sojuz komandieris, SKS idojuma inženieris (18. pamatekspedīcija), 
* Maikls Finks (*Michael Fincke*) Sojuz lidojuma inženieris, SKS komandieris (18. pamatekspedīcija), 
* Ričards Geriots (*Richard Garriott*) lidojuma dalībnieks (15. viesekspedīcija), 

### Nolaišanās laikā
* Jurijs Lončakovs
* Maikls Finks
* Čārlzs Simoni (*Charles Simony*), lidojuma dalībnieks (16. viesekspedīcija), 

### Rezerves apkalpe
* Genādijs Padalka (*Гeннадий Иванович Падалка*), komandieris 
* Maikls Berets (*Michael Barratt*), lidojuma inženieris 
* Niks Heliks (*Nik Halik*), lidojuma dalībnieks 

## Atsauces

## Skatīt arī
* Sojuz TMA-12
* Sojuz TMA-14
Geriots

**Geriots** () ir angļu uzvārds.
Personas ar šādu uzvērdu:
* Ouens Geriots (*Owen Garriott*), ASV kosmonauts (1930 — 2019)
* Ričards Geriots (*Richard Garriott*), ASV datorspēļu izstrādātājs, uzņēmējs, kosmiskais tūrists (dzimis 1961. gadā)
Roza Pārksa

**Roza Pārksa** (angļu: *Rosa Parks*, dzimusi , mirusi ) bija afroamerikāņu cilvēktiesību aktīviste. Vēlāk tika saukta par "Mūsdienu cilvēktiesību kustības māti" ("*Mother of the Modern-Day Civil Rights Movement"*).

Roza Pārksa kļuva slavena pēc , kad viņa Montgomeri, Alabamas štatā, autobusā atteicās atbrīvot sēdvietu baltādainajam pasažierim, kad to pieprasīja autobusa šoferis Džeimss Bleiks (*James Blake*), tāpēc tika arestēta. Tas nebija pirmais šāds atgadījums, bet, atšķirībā no citiem, aizsāka plašu afroamerikāņu cilvēktiesību kustību ASV.

## Dzīves pēdējie gadi
1992. un 1995. gadā Pārksa publicēja memuārus *Rosa Parks: My Story* un *Quiet Strength*. Pirmā grāmata bija domāta jaunajiem lasītājiem un vēstīja par iemesliem, kāpēc Pārksa atteicās atbrīvot sēdvietu autobusā. Otrā grāmata bija vairāk par reliģiju.

1994. gadā 81 gadu vecajai Pārksai savās mājās uzbruka afroamerikāņu laupītājs Džozefs Skipers. Viņš pieprasīja naudu, un, kad Pārksa atteicās, viņš viņu piekāva, paņēma 103 dolārus un aizbēga. Uzbrukuma dēļ Pārksu nācās hospitalizēt. Laikraksts *Detroit Free Press* norādīja: "Nevar neredzēt nežēlīgo ironiju, ka Rozu Pārksu viņas mājās piekāva un aplaupīja vainīgais, kurš tika raksturots kā afroamerikāņu izcelsmes vīrietis. Kā sieviete, kas iedvesmoja melnādaino pilsonisko tiesību kustību, varēja kļūt par melnādaina vīrieša uzbrukuma upuri?" Pati Parksa lūdza nepiešķirt pārāk lielu nozīmi notikušajam: "Mēs esam daudz paveikuši... Bet, kā redzat, mums vēl ir tāls ceļš ejams," viņa teica. Laupītājam tika piespriests cietumsods no 8 līdz 15 gadiem, un viņa drošības labad viņš tika pārvietots uz citu štata cietumu.

Viņa vairākus gadus cieta no progresējošas demences.

Roza Pārksa nomira 2005. gada 24. oktobrī 92 gadu vecumā. ASV vadošie laikraksti uz viņas nāvi reaģēja ar rakstiem pirmajās lappusēs. Rozas Pārksas zārku novietoja ASV Kapitolija Rotondā. Parksa kļuva par pirmo amerikānieti un otro personu pēc francūža Pjēra Šarla Lanfana, kurš nebija ASV valdības darbinieks, bet no kuras atvadas notika Rotondā. Viņa kļuva arī par pirmo sievieti un otro afroamerikānieti, kas šādi tikusi godināta. Bēres apmeklēja aptuveni 50 000 cilvēku.
## Galerija

Rosa parks bus.jpg|thumb|2857. numura autobuss, ar kuru Pārksa brauca pirms apcietināšanas, tagad ir muzeja eksponāts Henrija Forda muzejā.
Rosaparks fingerprints.jpg|thumb|Pārksas pirkstu nospiedumu karte no viņas aresta 1955. gada 1. decembrī
Rosa Parks being fingerprinted by Deputy Sheriff D.H. Lackey after being arrested on February 22, 1956, during the Montgomery bus boycott.jpg|thumb|Pārksai tiek noņemti pirkstu nospiedumi 1956. gada 22. februārī pēc tam, kad viņš tika atkal arestēta kopā ar citiem organizatoriem par Montgomerijas autobusu boikota organizēšanu.
President Bill Clinton presents Rosa Parks with the Presidential Medal of Freedom in the Oval Office.jpg|thumb|Prezidents Bils Klintons pasniedza Rozai Pārksai Prezidenta Brīvības medaļu 1996. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ričards Geriots

**Ričards Elens Geriots** (*Richard Allen Garriott*; dzimis ) ir ASV datorspēļu izstrādātājs, lidojis kosmosā. Izveidojis daudzas spēles sērijā *[[Ultima (datorspēļu sērija)|Ultima]]*.

1993. gada decembrī Ričards Geriots *[[Sotheby's]]* izsolē Ņujorkā no Krievijas uzņēmuma *[[Lavočkina NPO]]* par  ASV dolāriem nopirka uz Mēness esošo nolaižamo kosmisko aparātu *[[Luna-21]]* kopā ar mobili *[[Lunohod-2]]*.

Samaksājot vairākus desmitus miljonu ASV dolārs, Geriots ieguva iespēju doties kosmosā ar Krievijas kosmosa kuģi. Viņš startēja  kosmosa kuģī *[[Sojuz TMA-13]]*. Ričards kļuva par pirmo amerikāni, kurš ir kosmonauts otrajā paaudzē: viņa tēvs Ouens Geriots lidojis kosmosā 1973. un 1983. gadā.
Huans Karloss Agilera

**Huans Karloss Agilera Martins** (; dzimis 1969. gada 22. maijā Madridē) ir bijušais spāņu futbolists. Viņš pārsvarā spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bet dažreiz arī labā pussarga pozīcijā.

Viņš karjeru sāka Madrides "Atletico" klubā un debitēja 1988. gada 26. martā spēlē pret Hihonas "Sporting", pēc spēlēšanas 'B' komandā. Viņš spēlēja par "Atletico" vairāk kā sešus gadus iegūstot divus Copa del Rey, 1991. un 1992. gadā.

Viņš atvadījās no lielā sporta 2005. gadā.

## Ārējās saites

* Spānijas izlases profils
Didjē Oriols

**Didjē Oriols** (; dzimis , Monpeljē, Francijā) ir bijušais franču rallija pilots.

Sākotnēji Oriols bija ātrās palīdzības automašīnas vadītājs. Viņš vēlāk sāka piedalīties rallija sacīkstēs un . gadā kļuva par pasaules čempionu. Togad Oriols uzvarēja trīsreiz, lai gan divus gadus iepriekš viņam tas izdevās sešas reizes. Togad biežās izstāšanās ļāva titulu izcīnīt Karlosam Sainsam. Sešas uzvaras sezonā bija nepārspēts rekords līdz pat . gadam, kad Sebastjēns Lēbs uzvarēja desmit reizes. Oriols ilgi piedalījās sacīkstēs: pēdējā uzvara tika izcīnīta 42 gadu vecumā.
Velebaijs Patels

thumb|215px|Velebaijs Patels.

**Velebaijs Patels** (, IPA: , dzimis , miris ) bija Indijas politiskais un sociālais līderis, kuram bija nozīmīga loma cīņā par Indijas neatkarību un palīdzēja apvienot valsts iedzīvotājus vienotā, neatkarīgā nācijā. Indijā un visā pasaulē viņu bieži dēvēja par **Serdāru** (, IPA: ), kas daudzās Indijas valodās nozīmē "vadonis", "vadītājs".

## Ārējās saites
Patels

**Patels** ir indiešu uzvārds. Patels var būt:
* Devs Patels (*Dev Patel*), indiešu izcelsmes britu aktieris (dzimis 1990. gadā);
* Velebaijs Patels (વલ્લભભાઈ પટેલ), Indijas politiskais un sociālais līderis (1875—1950).
Antonio Vivaldi

**Antonio Lučo Vivaldi** (, ; dzimis , miris ) bija itāļu baroka mūzikas komponists, katoļu priesteris un vijoļvirtuozs. Antonio Vivaldi bija viens no pirmajiem lielajiem koncertu komponistiem. Viņa slavenākais darbs ir koncertu kopa "Četri gadalaiki".

## Biogrāfija
Antonio Vivaldi dzimis Venēcijā 1678. gadā. Uzskata, ka tieši viņa tēvs Džovanni, kas pēc profesijas bija bārddzinis, iemācīja 10 gadus vecajam Antonio Vivaldi spēlēt vijoli. Venēcijā arī sākusies viņa mākslinieciskā darbība — nākamais komponists bija slavens vijoļvirtuozs un diriģents. 1703. gadā Vivaldi kļuva par katoļu priesteri. Tā paša gada septembrī oficiāli kļuva par vijoļmeistaru un sāka mācīt vijoļspēli arī citiem. Pēc tam viņš kļuva par orķestra vadītāju.

Kaut arī 18. gadsimta pirmajā trešdaļā Antonio Vivaldi slava bija aizskanējusi līdz Parīzei, Austrijai un Vācijai, komponists palika uzticīgs dzimtajai pilsētai (tikai dažus gadus viņš darbojās Mantujā, 1718–1722). Antonio Vivaldi bija temperamentīgs, ļoti dzīvs un kustīgs cilvēks ar lielu organizatora prasmi un lietišķu ķērienu. Galu galā šī komponista rosīgā un praktiskā darbība tomēr nevarēja neiespaidot viņa attiecības ar baznīcu, kuras ietekme Venēcijā joprojām bija milzīga, tādēļ mūža nogali, sākot ar 1730. gadu beigām, viņš pavadīja Vīnē. 1740. gadā viņš devās darba meklējumos uz Drēzdeni, bet, darbu neatradis, atgriezās Vīnē. 1741. gada 28. jūlijā Vivaldi nomira no iekšēja iekaisuma.

## Darbi
Antonio Vivaldi visslavenākais darbs ir 1723. gadā tapušā koncertu kopa "Četri gadalaiki", kas sastāv no četriem vijoļkoncertiem: "Pavasaris", "Vasara", "Rudens" un "Ziema". Viņš ir uzrakstījis vēl vairāk nekā 500 citus koncertus, no kuriem aptuveni 230 ir paredzēti izpildīt ar vijoli. Ir zināmas gandrīz 50 Vivaldi operas, lai gan pieļauj, ka kopējais viņa sacerēto operu skaits varētu būt tuvu simtam. Vēl viņš ir sacerējis simfonijas, aptuveni 90 sonātes un kamermūziku. Slavens vijoļvirtuozs un diriģents. Ar to slavens visā Eiropā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Perikls

**Perikls** (; dzimis ap 495. gadu p.m.ē., miris 429. gadā p.m.ē.) bija viens no nozīmīgākajiem Senās Grieķijas valstsvīriem — Atēnu politiķis, orators un karavadonis —, kura darbība atstāja ilgstošu ietekmi uz Atēnu un visas antīkās pasaules vēsturi. Viņš 5. gadsimtā p.m.ē. bija vadošā politiskā figūra Atēnās, laikā, kad pilsētvalsts sasniedza politiskās varas, militārās ietekmes un kultūras uzplaukuma virsotni. Perikls antīkajā pasaulē tiek uzskatīts par vienu no demokrātijas idejas praktiskajiem nostiprinātājiem un par centrālo personu Atēnu “zelta laikmeta” vēsturē. Perikla loma Atēnu politiskajā, militārajā un kultūras attīstībā bija daudzpusīga. Politiskajā jomā viņš veicināja tiešās demokrātijas nostiprināšanu, paplašinot pilsoņu līdzdalību valsts pārvaldē un ieviešot atalgojumu par sabiedriskajiem amatiem, tādējādi padarot politisko līdzdalību pieejamāku plašākām sabiedrības grupām. Militārajā ziņā Perikls kā stratēģis noteica Atēnu jūras lielvalsts politiku, balstot to uz spēcīgu floti un Atēnu hegemoniju Dēlas jūras savienības ietvaros, kuru viņa vadībā pārveidoja par Atēnu parvaldītu impēriju. Viņš Peloponēsas kara sākumposmā arī vadīja Atēnas.

Kultūras jomā Perikls aktīvi atbalstīja mākslu, literatūru, filozofiju un arhitektūru, veicinot vērienīgus būvniecības projektus Akropolē, tostarp Partenona celtniecību, kas nostiprināja Atēnu reputāciju kā klasiskās kultūras etalonu. Ar viņa darbību cieši saistīts jēdziens “Perikla laikmets”, kas parasti apzīmē periodu, kad Perikls bija Atēnu ietekmīgākais publiskais līderis (aptuveni 461–429 p.m.ē.). Šo posmu raksturo izcils politiskais, kultūras un intelektuālais uzplaukums, kura laikā tapa daudzi klasiskās grieķu kultūras kanoniskie sasniegumi — drāma, vēstures rakstniecība, filozofija un tēlotājmāksla —, kas vēlāk kļuva par Rietumu pasaules pamatu. Tādējādi Perikls vēsturē tiek uztverts ne tikai kā politiķis un karavadonis, bet arī kā simboliska figūra Atēnu “zelta laikmetam” un klasiskās Grieķijas ideālu iemiesotājs.

## Skatīt arī
*Aspasija — Perikla otrā sieva

## Ārējās saites
Parks (nozīmju atdalīšana)

**Parks** var būt:

* Parks, cilvēku atpūtai pieejama vai īpaši iekārtota dabas teritorija;
* Roza Pārksa (*Rosa Parks*), ASV cilvēktiesību aktīviste (1913—2005).

## Skatīt arī
* Pārks
Mudžiburs Rahmans

thumb|294x294px|Mudžiburs Rahmans 1950
**Mudžiburs Rahmans** (, dzimis , miris ) bija bengāļu politiķis un Bangladešas valsts dibināšanas vadītājs, saukts par "valsts tēvu". Viņš kļuva par Bangladešas pirmo un ceturto prezidentu, kā arī bija valsts premjerministrs.

 nogalināts valsts apvērsumā.

## Ārējās saites
Otrais Krusta karš

thumb|219px|Mazāzija un krustnešu valstis ap 1140. gadu.

**Otrais Krusta karš** (1147—1149) bija otrs nozīmīgākais krusta karš, kurš sākās no Eiropas. Tas bija atbildes gājiens Edesas grāfistes krišanai 1145. gadā. Edesa bija pirmā krustnešu valsts, kuru dibināja pēc Pirmā Krusta kara (1095—1099) un bija pirmā, kura krita seldžuku gūstā. Otro Krusta karu izsludināja pāvests Eugenijs III un bija pirmais krusta karš, kuru vadīja Eiropas karaļi, konkrēti, Francijas karalis Luijs VII un Vācijas karalis Konrāds III. Tajā Robēra de Kraona vadībā piedalījās arī Templiešu bruņinieku ordenis.

## Skatīt arī
* Krusta kari
* Pirmais Krusta karš
Rodžers Teilors

**Rodžers Medouzs Teilors** (; dzimis , Norfolkā, Apvienotajā Karalistē) ir angļu mūziķis, zināms kā rokgrupas *[[Queen]]* bundzinieks un vokālists. Tiek uzskatīts par vienu no 70. un 80. gadu ietekmīgākajiem bundziniekiem. 2005. gadā Planet Rock klausītāji ierindojuši Teiloru 8. vietā visu laiku lieliskāko klasiskā roka bundzinieku sarakstā. Sarakstījis tādus *Queen* hitus kā *[[One Vision]]*, *[[Radio Ga Ga]]*, ''A Kind of Magic'', *[[Breakthru]]* un *[[These Are the Days of Our Lives]]*.

Teilors spēlēja arī citus instrumentus, kā ģitāra, basģitāra un taustiņinstrumenti. Savā pirmo soloalbumu viņš ierakstīja viens pats, gan dziedot, gan spēlējot visus instrumentus. 1987. gadā bundzinieks izveidoja grupu *[[The Cross]]*, vēlēdamies nokomplektēt rokmūzikas supergrupu, tomēr šo nodomu pa īstam realizēt neizdevās. Teilors ir sadarbojies ar tādiem mūziķiem kā Ēriks Kleptons, Rodžers Voterss, Rodžers Daltrijs, Roberts Plānts, Eltons Džons, Džons Bon Džovi un citiem.

Slavens kļuvis starpgadījums dziesmas *[[I'm in Love With My Car]]* sakarā. Teilors vēlējās, lai tā tiktu izdota kā *[[Bohemian Rhapsody]]* B-puse. *Queen* solists Fredijs Merkūrijs tam nepiekrita. Tādēļ Teilors ieslēdza sevi skapī, līdz Merkūrijs pārdomāja.

Teilors ir pazīstams ar savu falseto vokālu, kas vislabāk dzirdams *Queen* dziesmās *[[Bohemian Rhapsody]]* un *[[Somebody to Love]].*

## Ārējās saites
Ernests Šekltons

**Ernests Henrijs Šekltons** (, dzimis , miris ) bija īru izcelsmes britu polārpētnieks, četru ekspedīciju uz Antarktiku dalībnieks.

## Biogrāfija
Ernests Šekltons ir dzimis Kildēras grāfistē, Īrijā, 48 kilometrus no Dublinas kā otrais desmit bērnu ģimenē. Jau no 16 gadu vecuma viņš strādāja uz tirdzniecības kuģiem, bet no 24 gadu vecuma bija jau kuģa kapteinis.

No 1901. līdz 1903. gadam Šekltons piedalījās Roberta Skota vadītajā ekspedīcijā ar kuģi "Discovery", kas pētīja Antarktīdas krastus Rosa jūras rajonā. Skots, Šekltons un Edvards Vilsons devās arī iekšzemes pārgājienā uz dienvidiem, sasniedzot 82° 11’ dienvidu platumu (aptuveni 850 km no Dienvidpola).

Pēc ekspedīcijas viņš atgriezās dzimtenē. 1904. gadā apprecējās, 1906. gadā kandidēja Lielbritānijas parlamenta vēlēšanās, bet netika ievēlēts.

No 1907. līdz 1909. gadam Ernests Šekltons vadīja ekspedīciju uz Antarktiku ar kuģi "Nimrod". Šekltons ar grupu devās uz Dienvidpolu, bet nokļuva līdz 88° 23' dienvidu platuma (aptuveni 180 km no Dienvidpola), sasniedzot Birdmora ledāju.

1914. gadā Ernests Šekltons organizēja jaunu ekspedīciju uz Antarktīdu ar kuģi "Endurance". Viņa mērķis bija kontinenta šķērsošana, jo Dienvidpolu pirms dažiem gadiem jau bija sasnieguši Roalds Amundsens un Roberts Skots, tādēļ šis pēc Šekltona uzskatiem bija izaicinošākais atlikušais mērķis. Tomēr ekspedīcija izvērsās katastrofā: "Endurance" iestrēga ledū Vedela jūrā un nogrima (kuģa vraku 2022. gada 5. martā atklāja vairāk nekā 3000 m dziļumā). 1916. gadā ziemā avarējušā kuģa 22 vīru komanda četrus ar pusi mēnešus pavadīja Elefantas salā, kamēr pats Šekltons ar pieciem vīriem atvērtā glābšanas laivā veica 800 jūdzes garu ceļu līdz Dienviddžordžijas salai. Elefantā palikušos augusta beigās izglāba čīliešu tvaikonis "Yelcho" kapteiņa Luisa Pardo vadībā, kam salas ziemeļu piekrastē jūrnieku apmetnes vietā uzstādīts piemineklis. Šekltona komandas neticamā izglābšanās dzimtenē gan netika atbilstoši novērtēta, jo Eiropā bija sācies Pirmais pasaules karš.

1921. gadā Šekltons atkal devās ekspedīcijā uz Antarktīdu ar kuģi "Quest", taču, ekspedīcijai vēl neuzsākot darbu, tās vadītājs 47 gadu vecumā negaidīti nomira ar sirdslēkmi un tika apbedīts Dienviddžordžijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Samanta Smita

**Samanta Rīda Smita** (, dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu skolniece un miera aktīviste no Meinas štata, kas kļuva slavena ASV un PSRS,  Aukstā kara laikā. 1982. gadā Smita nosūtīja vēstuli Padomju Savienības komunistiskās partijas ģenerālsekretāram Jurijam Andropovam un saņēma arī personīgu atbildes vēstuli, kurā bija izteikts aicinājums apmeklēt Padomju Savienību, ko viņa arī pieņēma.

Smita abās valstīs piesaistīja plašu mediju uzmanību un tika nodēvēta par "Labas Gribas Vēstnesi". Pirms nāves lidmašīnas avārijā 13 gadu vecumā viņa uzrakstīja grāmatu par Padomju Savienības apmeklēšanu un piedalījās TV seriālā *Lime Street*.

## Ārējās saites
Smita

**Smita** var būt:

* Jārdlija Smita (*Yeardley Smith*; dzimusi 1964), amerikāņu balss aktrise;
* Megija Smita (*Maggie Smith*; 1934—2024), angļu aktrise;
* Petija Smita (*Patti Smith*; dzimusi 1946. gadā), amerikāņu mūziķe;
* Samanta Smita (*Samantha Smith*; dzimusi 1969. gadā), amerikāņu aktrise;
* Samanta Smita (*Samantha Smith*; 1972—1985), amerikāņu skolniece;
* Džeida Pinketa-Smita (*Jada Pinkett Smith*, dzimusi 1971. gadā), amerikāņu aktrise un sarunu šovu vadītāja.

## Skatīt arī
* Smits
Oriols

**Oriols** var būt:

* Didjē Oriols (*Didier Auriol*; 1958) — franču autorallija pilots;
* Vensāns Oriols (*Vincent Auriol*; 1884—1966) — franču politiķis, pirmais Ceturtās republikas prezidents.
Roberts Skots

**Roberts Falkons Skots** (, dzimis  Devonportā, Anglijā, miris, domājams,  uz Rosa šelfa ledāja Antarktīdā) bija britu jūrnieks, karaliskās flotes virsnieks un polārpētnieks, viens no Dienvidpola pirmatklājējiem. Vadīja divas ekspedīcijas uz Antarktīdu: ar kuģiem "Discovery" (1901—1904) un "Terra Nova" (1910—1913).

Pirms savas pirmās Antarktiskās ekspedīcijas Roberts Skots bija britu karaliskās flotes virsnieks. Līdz tam īpašas intereses par polāro apgabalu izpēti viņam nebija, taču iespēja vadīt ekspedīciju ar kuģi *Discovery* bija lieliska iespēja veidot spožu karjeru flotē. Skots bija ekspedīcijas kapteinis, viņa pakļautībā atradās arī tādi nākotnē pazīstami Antarktikas pētnieki kā Ernests Šekltons un Edvards Vilsons. Ekspedīcija sasniedza Antarktīdu 1902. gada janvārī, izpētīja piekrasti Rosa jūras rajonā un arī kontinenta iekšzemes apgabalus, veicot novērojumus ģeogrāfijā, bioloģijā, ģeoloģijā, meteoroloģijā un zemes fizikā. Skots, Šekltons un Vilsons devās arī iekšzemes pārgājienā uz dienvidiem, sasniedzot 82° 11’ dienvidu platumu (aptuveni 850 km no Dienvidpola). Ekspedīcija pārlaida Antarktīdā divas ziemas un Portsmutā atgriezās 1904. gada septembrī.

1910. gadā Roberts Skots vadīja jaunu ekspedīciju uz Antarktīdu ar kuģi "Terra Nova", kuras mērķis bija sasniegt Dienvidpolu pirmajiem, apsteidzot līdzīgu Norvēģijas ekspedīciju Roalda Amundsena vadībā.  Roberts Skots devās gājienā uz polu (daļa ekspedīcijas ceļu uzsāka jau ātrāk, tika izveidota bāze ar pārtikas rezervēm, daļa vēlāk). Jau no paša sākuma Skota ekspedīciju vajāja nelaimes: motorkamanas izgāja no ierindas, bet Mandžūrijas ponijus, kurus Skots izvēlējās suņu vietā, nācās nošaut, jo tie nespēja panest aukstumu un smagās nastas. Pēc tam smagās kamanas nācās vilkt pašiem polārpētniekiem.  Skota piecu cilvēku ekspedīcija sasniedza Dienvidpolu, kurā atrada Norvēģijas karogu un Amundsena vēstuli (konkurenti polu bija sasnieguši 33 dienas ātrāk). Vilšanās atpakaļceļu padarīja vēl grūtāku, un, nesasniedzot aptuveni 20 km attālumā esošo piekrastes bāzi ar pārtikas rezervēm,  vai dažas dienas vēlāk Skots gāja bojā. Viņa un pārējo divu tik tālu nokļuvušo ekspedīcijas dalībnieku līķus un dienasgrāmatas atrada tikai 12. novembrī.

## Ārējās saites
Bronhīts

**Bronhīts** () ir bronhu gļotādas iekaisums. Tam raksturīgs gļotādas pietūkums un pastiprināta gļotu izdalīšanās. Visvairāk ar bronhītu slimo vietās, kur ir mitrs un auksts klimats. Bez tam bronhīts bieži pievienojas citām vispārējām slimībām. Vīrieši slimo ar bronhītu biežāk nekā sievietes (daļēji to var izskaidrot ar smēķēšanu). Bronhīts var būt akūts un hronisks. Akūts bronhīts rodas sakarā ar akūtu infekciju. Visbiežāk sastopams gripozais bronhīts un ar citām akūtām respiratoriskām slimībām saistīts bronhīts. Bez tam akūts bronhīts var rasties pēc kodīgu gāzu vai putekļu ieelpošanas un būt pavadslimība garajam klepum, masalām, difterijai u.c.

## Simptomi

Bronhīta simptomi ir: sauss klepus, dedzinoša sajūta vai spiediena sajūta aiz krūšu kaula. Pēc dienas vai vēlāk parādās nedaudz krēpu, kas ir gļotaini strutainas, dzelteni zaļganā krāsā. Rodas nespēks, temperatūra var būt normāla vai paaugstināta — līdz 38°. Akūts bronhīts ilgst 7 — 14 dienas. Rūpīgi un laikus ārstēts, tas beidzas ar pilnīgu izveseļošanos. Iespējamas arī sāpes aiz krūšu kaula dziļi ieelpojot, ausu sāpes pēc klepošanas, arī iesnas. Ne vienmēr jābūt krēpām. Savukārt hronisks bronhīts ir viena no visvairāk izplatītajām elpošanas orgānu slimībām. Visbiežāk ar to slimo pieaugušie un veci cilvēki. Hroniskais bronhīts var izveidoties no neizārstēta akūta bronhīta. Hronisku bronhītu veicina arī dažādi toksiski arodfaktori, kas pastiprina bronhu gļotādas jutīgumu. Hroniskā bronhīta cēlonis var būt arī aptaukošanās un krūškurvja deformācija, jo tad ir traucēta plaušu ventilācija. Galvenie simptomi: klepus, krēpas un reizēm arī aizdusa (vēlākajos slimības periodos). Klepu pastiprina aukstums un mitrums, kā arī putekļaina gaisa ieelpošana. Neārstētam bronhītam var būt nopietnas komplikācijas: pneimoskleroze, plaušu emfizēma, bronhektāzes. Bez tam hroniskais bronhīts veicina plaušu karsoņa un bronhiālās astmas rašanos.

## Profilakse

Jānovērš visi kaitīgie faktori, kas var radīt bronhītu. Nozīme ir arī organisma norūdīšanai.

## Skatīt arī

* Plaušu karsonis
* Bronhiālā astma

## Ārējās saites
* Bronhīts| Medicīnas termins
Peldēšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 200 metri tauriņstilā vīriešiem

Sacīkstes **200 metru tauriņstilā vīriešiem** notika no 11. līdz 13. augustā. Sacīkstēm kvalificējās 44 sportisti. Zelta medaļu izcīnīja ASV peldētājs Maikls Felpss.

## Medaļu ieguvēji

## Priekšsacīkstes

Priekšsacīkstes tikai aizvadītas 6 grupās. 16 labāko rezultātu uzrādītāji kvalificējās pusfinālam.

## Pusfināls
Pusfinālos labāko 8 rezultātu uzrādītāji kvalificējās finālam.

## Fināls
Merkel

***Merkel*** (arī ***Merckel***) ir izplatīts vācu cilmes uzvārds. Uzvārda variants ir arī *[[Merkl]]*. Tas izveidojies kā senvācu vārdu, piemēram, *Markwart* (‘robežsargs’) vai *Markhard* (‘spēcīga robeža’), saīsinātā vārda versija. Latviešu valodā vēsturiski šo uzvārdu atveidoja kā Merķelis (Merķele).

*Merkel* var būt:

* Merkele — uzvārds sieviešu dzimtē;
* Merķelis — uzvārds vīriešu dzimtē.

## Atsauces
Mol

**Mol**, **mol** vai **MOL** var būt:
* mol, vielas daudzuma SI mērvienības mola apzīmējums
* mol, moldāvu valodas ISO 639-2 un ISO 639-3 kods
* *[[Manned Orbital Laboratory]]*, atcelts ASV orbitālās stacijas projekts
* *[[MOL Group]]*, Ungārijas enerģētikas uzņēmums
* *[[MOL Liga]]*, hokeja līga Ungārijā un Rumānijā

## Skatīt arī
* Mols
Ļevs Tolstojs

**Ļevs Tolstojs** (; dzimis , miris ) bija krievu rakstnieks, pedagogs un domātājs. Dzimis Jasnaja Poļanas muižā (Tulas guberņā). Studējis Kazaņas Universitātē (1844—1847). Piedalījies Kaukāza un Krimas karā (1851—1855) un šajā laikā uzsācis savu literāro darbību.

Jasnaja Poļanā organizēja skolu zemnieku bērniem un kopā ar pieaicinātiem pedagogiem strādāja par pedagogu no 1859. gada. Pēc šīs skolas parauga tika organizētas vairākas citas skolas zemnieku bērniem.

Skolā pedagoģiskais darbs balstījās uz ticību bērnu radošajiem spēkiem, humānu attieksmi dvēseliskajā audzināšanā, centieniem attīstīt prāta darbību.

Pēc skolu slēgšanas (1862) sāk rakstīt "Karu un mieru". Pēc tā pabeigšanas (1870), uzrakstīja "Ābeci", vairākas "Grāmatas lasīšanai", kā arī darbus metodikā. Pēc tam iedziļinājies rakstniecības un filozofiski reliģisku problēmu risināšanā.

## Bibliogrāfija
### Romāni un noveles
* Bērnība (*Детство*, 1852)
* Zēna gadi (*Отрочество*, 1854)
* Jaunība (*Юность*, 1856)
* Ģimenes laime (*Семейное счастие*, 1859)
* Kazaki (*Казаки*, 1863)
* Karš un miers (*Война и мир*, 1865—1869)
* Anna Kareņina (*Анна Каренина*, 1875—1877)
* Ivana Iļjiča nāve (*Смерть Ивана Ильича*, 1887)
* Kreicera sonāte (*Крейцерова соната*, 1889)
* Augšāmcelšanās (*Воскресение*, 1899)
* Viltotais kupons (*Фальшивый купон*, 1902—1904)
* Hadži Murats (*Хаджи-Мурат*, 1896—1904, publicēta 1912. gadā)

### Stāsti
* Sirojums (*Набег*, 1853)
* Marķiera piezīmes (*Записки маркера*, 1855)
* Mežaciršana (*Рубка леса*, 1855)
* Sevastopoles stāsti (*Севастопольские рассказы*, 1855—1856)
* Putenis (*Метель*, 1856)
* Divi huzāri (*Два гусара*, 1856)
* Lucerna (*Люцерн*, 1857) 
* Alberts (*Альберт*, 1858)
* Trīs nāves (*Три смерти*, 1859)	
* Poļikuška (*Поликушка*, 1863)
* Dievs taisnību redz, bet ne tūlīt saka (*Бог правду видит, да не скоро скажет*, 1872)	
* Kaukāza gūsteknis (*Кавказский Пленник*, 1872)
* Auļotājs (*Холстомер*, 1864, 1886)
* No kā ļaudis dzīvo (*Чем люди живы*, 1882) 
* Palaidīsi uguni, nenodzēsīsi (*Упустишь огонь, не потушишь*, 1885)
* Kur mīlestība, tur arī Dievs (*Где любовь, там и бог*, 1885)
* Vai gan cilvēkam daudz zemes vajag (*Много ли человеку земли нужно*, 1886)
* Stāsts par Ivanu Muļķīti (*Сказка об Иване-дураке*, 1886)
* Nelabais (*Дьявол*, 1889.)
* Dārgi maksā (*Дорого стоит*, 1890)
* Saimnieks un kalps (*Хозяин и работник*, 1895)
* Tēvs Sergijs (*Отец Сергий*, (1898)
* Trīs jautājumi (*Три вопроса*, 1903)
* Aļoša Podiņš (*Алеша Горшок*, 1905)
* Ogas (*Ягоды*, 1906)
* Korņejs Vasiļjevs (*Корней Васильев* 1906)

### Lugas
* Tumsības vara (*Власть тьмы*, traģēdija 1886)
* Izglītības augļi (*Плоды просвещения*, komēdija 1889)	
* Dzīvais mironis (*Живой труп*, drāma 1900)

### Apceres
* Mana ticība (*В чём моя вера*, 1884) 
* Grēksūdze (*Исповедь*, 1882)
* Kas jādara? (1886)
* Dieva valstība mūsos (*Царство Божие внутри вас*, 1894)
* Evaņģēlijs īsumā (1896)
* Kas ir māksla? (1897)
* Vēstule liberāļiem (1898)
* Dzīves ceļš (*Путь Жизни*, 1910)
* Mīlestības likums un vardarbības likums (publicēts 1940) 

## Ārējās saites

* Ļevs Tolstojs Open Library
Fantāzijas Futbola Līga

thumb|195px|Fantāzijas Futbola Līgas logo.

**Fantāzijas Futbola Līga**, saīsinājumā **FFL**, bija, ņemot par pamatu Zviedrijā radītu programmatūru, latviešu valodā izveidota futbola menedžmenta tīmekļa pārlūka datorspēle (*browser-based game*). 2008. gada septembrī šajā līgā bija 288 virtuālas komandas, no kurām lielāko daļu vadīja reālas personas. Gandrīz visām komandām ir reālu futbola klubu nosaukumi. FFL pastāv no 2000. gada un astoņu gadu laikā ir bijušas 11 sezonas. Sākotnēji bija divas sezonās vienā gadā, bet vēlāk viena sezona notika vienā gadā, kura sākās septembrī un beidzās maijā.

Fantāzijas Futbola Līgā varēja piedalīties ikviens, kam regulāri pieejams internets. Tā ir bezmaksas, lai gan to varēja finansiāli atbalstīt, pretī iegūstot minimālas priekšrocības pār citiem vadītājiem. Tāpat kā citās futbola menedžmenta spēlēs, piemēram, *[[Hattrick]]*, spēlētājiem bija jāizvēlas taktika, ar kādu viņa komanda izies laukumā nākamajā spēlē, notiek aktīva spēlētāju tirgošana starp komandu vadītājiem, kā arī bija pieejamas dažādas citas darbības.

Pēdējās ziņas par līgas aktivitāti attiecas uz 2015. gadu.

## Atsauces un piezīmes