Salvatore Todaro

**Salvatore Bruno Todaro** (; dzimis ; miris ) bija itāļu jūras spēku virsnieks un zemūdenes kapteinis Otrā pasaules kara laikā. Viņš ir vislabāk pazīstams ar savu dalību Atlantijas kaujā un diviem gadījumiem, kad viņš drošībā aizvilka glābšanas laivas ar izdzīvojušajiem no kuģiem, ko viņš bija nogremdējis.

## Biogrāfija
Todaro piedzima Sicīlijā, bet uzaudzis Kjodžā. 1923. gada 18. oktobrī viņš iestājās Jūras akadēmijā Livorno un 1927. gadā absolvēja to ar mičmaņa pakāpi. Nākamajā gadā viņš tika paaugstināts par leitnantu un nosūtīts uz Taranto apmācībām gaisa novērošanā. Pēc tam, 1931. gadā, viņš tika norīkots uz Jonijas jūras un Adrijas jūras dienvidu daļas Jūras dienesta štābu Taranto, bet nākamajā gadā — uz smago kreiseri "Trieste".

1933. gadā viņš Livorno apprecējās ar Rinu Aničini, ar kuru viņam bija divi bērni: Džans Luidži (dzimis 1939. gadā) un Grasiella Marina (dzimusi pēc viņa nāves 1943. gadā). 1933. gada 27. aprīlī Todaro ar 187. eskadriļas *[[Savoia-Marchetti S.55]]* hidroplānu cieta gaisa avārijā, kur viņš tika norīkots par novērotāju. Pēc torpēdas nomešanas kuģis ietriecās jūrā, un Todaro guva mugurkaula lūzumu, kas piespieda viņu visu atlikušo mūžu valkāt korseti.
[thumb|Zemūdene ''[Comandante Cappellini* 1944. gadā]]
Pēc dienesta Itālijas Karaliskajos gaisa spēkos (*Regia Aeronautica*) Ziemeļtirēnu jūras pavēlniecībā viņš 1934. gada 1. oktobrī atgriezās kara flotē (*Regia Marina*). 1935. gada 4. oktobrī Todaro norīkoja uz [[Sardīnija]]s gaisa spēku 146. hidroplānu eskadriļu, un nākamajā gadā viņš kļuva par vecāko virsnieku zemūdenēs *Marcantonio Colonna* (no 1936. gada 27. aprīļa līdz 14. decembrim) un *De Genay* (no 1936. gada 14. decembra). 1937. gada 22. maijā viņš saņēma savu pirmo komandiera dienestu mazajā piekrastes zemūdenē *H4*, kas piedalījās [[Spānijas pilsoņu karš|Spānijas Pilsoņu karā]], patrulējot republikāņu kuģus; pēc tam viņš komandēja zemūdenes *Macalle* 1938.—1939. gadā un *Jalea* 1939.—1940. gadā. 1940. gada 27. aprīlī viņš pārņēma zemūdenes *Luciano Manara* komandēšanu; 1940. gada 1. jūlijā, divdesmit dienas pēc Itālijas iesaistīšanās Otrajā pasaules karā, viņš tika paaugstināts par komandleitnantu, un 26. septembrī viņam tika uzticēta pavisam jaunās okeāna zemūdenes *Comandante Cappellini* komandēšana. Neilgi pēc zemūdenes būvniecības pabeigšanas tā tika pārcelta uz jauno bāzi [[Bordo]] pilsētā, lai piedalītos [[Atlantijas kauja|Atlantijas kaujā]].

== Atlantijas kauja ==
1940. gada 16. oktobra naktī, pirmās patruļas laikā [[Atlantijas okeāns|Atlantijas okeānā]] pie [[Madeira]]s, *Cappellini* pamanīja Beļģijas tvaikoni *Kabalo* (5186 tonnas), kas pārvadāja lidmašīnu rezerves daļas, un pēc trim neveiksmīgām [[torpēda|torpēdu]] izšaušanām to nogremdēja ar savu klāja lielgabalu. Pēc tam zemūdene tuvojās glābšanas laivai, kurā atradās divdesmit seši izdzīvojušie, un četras dienas to vilka uz [[Azoru salas|Azoru salām]]. Kad ceturtajā dienā laiva sāka grimt (bojāta vētras dēļ), Todaro pavēlēja izdzīvojušos jūrniekus uzņemt savā zemūdenē un nogādāt uz Azoru salām, kur viņi droši izsēdās neitrālā teritorijā. Beļģijas virsniekam, kurš pauda pārsteigumu par šādu cilvēcību, Todaro atbildēja: "Esmu jūrnieks tāpat kā jūs. Esmu pārliecināts, ka jūs manā vietā būtu rīkojies tāpat."

1940. gada 22. decembrī Todaro devās no Bordo, lai veiktu vēl vienu patruļu ar *Cappellini*. 1941. gada 5. janvārī starp [[Kanāriju salas|Kanāriju salām]] un Āfrikas krastu *Cappellini* uzbruka britu bruņotajam tvaikonim *Shakespeare* (5029 t), nogremdējot to pēc ilgstošas ​​apšaudes, kurā tika nogalināts arī itāļu artilērists. Pēc tam Todaro atkal glābšanas laivu ar divdesmit diviem izdzīvojušajiem aizvilka uz [[Kaboverde]]s salām, kur viņi tika droši izsēdināti krastā. Pēc tam *Cappellini* atsāka patruļu un 14. janvārī uzbruka britu bruņotajam tirdzniecības kuģim *Eumaeus* (7472 t) pie [[Frītauna]]s krastiem; Pēc neveiksmīgas divu torpēdu palaišanas un ilgstošas ​​apšaudes, kurā tika ievainoti deviņi itāļu lielgabalnieki un nogalināts *Capellini* vecākais virsnieks leitnants Danilo Stipovičs, kuģis *Eumaeus* tika nogremdēts. Neilgi pēc tam *Capellini* uzbruka un sabojāja britu hidroplāns *Supermarine Walrus*. Bojājumi piespieda Todaro meklēt patvērumu Puerto de la Luzā, [[Grankanārija|Grankanārijā]]. Pēc trīs dienas ilgušiem steigā veiktiem remontdarbiem zemūdene 1941. gada 23. janvārī atkal devās jūrā un atgriezās Bordo. Par šo patruļu Todaro apbalvoja ar Sudraba medaļu par militāro varonību.

Vēlāk Todaro veica vēl divas Atlantijas okeāna patruļas uz *Capellini*, taču turpmākus panākumus neguva.

== Dienests MAS un nāve ==
1941. gada novembrī Todaro brīvprātīgi pieteicās dienestam uz [[Motorizētā torpēdlaiva MAS|torpēdlaivām]] (MAS), norīkots uz 4. MAS flotili (*4ª Flottiglia MAS*), kas bija izvietota [[Melnā jūra|Melnajā jūrā]]; viņš izcēlās [[Sevastopoles aplenkums (1941—1942)|Sevastopoles aplenkuma]] laikā, saņemot vēl vienu Sudraba medaļu par militāro varonību.

Pēc tam viņu pārcēla uz 10. MAS floti, Itālijas Karaliskās Jūras kara flotes speciālo operāciju vienību, un viņam uzdeva plānot un veikt uzbrukumus kaujas kuģiem sabiedroto kontrolētajās ostās Francijas Ziemeļāfrikā pēc [[Operācija "Lāpa"|operācijas "Lāpa"]]. 1942. gada 13. decembrī, atgriežoties no vienas no šīm operācijām, viņš miegā gāja bojā uz bruņota tralera *Cefalo* — uzbrukuma kuģu bāzes, kuru pie Galites salām apšaudīja britu *Supermarine Spitfire* lidmašīna. Viņam pēc nāves piešķīra Zelta medaļu par militāro varonību, un viņa godā nosaukta zemūdeņu klase pēckara Itālijas Jūras kara flotē.

== Attēlojums mākslā un kino ==
2023. gadā par Todaro uzņemta itāļu filma *Comandante'', kur Salvatores Todaro lomā bija aktieris Pjērfrančesko Favīno.

## Atsauces

## Bibliogrāfija
* De Angelis, Edoardo i Veronesi, Sandro. Comandant. Edicions del Periscopi. Barcelona. 2024. ISBN 978-84-19332-64-6.
* Giorgerini, Giorgio. Uomini sul fondo. Storia del sommergibilismo italiano dalle origini a oggi. Mondadori. 2002. ISBN 978-8804505372.

## Ārējās saites