Georgs Karlsons

**Georgs (Juris) Kārlis Reinholds Karlsons** (dzimis  Adulienas pagastā; miris  Berlīnē) bija latviešu strēlnieku, vēlāk Latvijas Bruņoto spēku pulkvedis un militārais vēsturnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Tirzas pagasta Adulienas muižā muižas pārvaldnieka ģimenē. Pēc reālskolas absolvēšanas Rīgā, 1893. gadā kā savvaļnieks iestājās Krievijas Impērijas armijā 113. kājnieku pulkā. 1894. gadā iestājās Kijivas junkurskolā, kuru absolvēja 1896. gadā kā podporučiks. Pēc absolvēšanas dienēja Liepājas cietokšņa artilērijā. 1898. gadā pabeidza kursus aviācijas parkā Pēterburgā. 1900. gadā sasniedza poručika dienesta pakāpi. 1903. gadā tika paaugstināts par štābskapteini un iestājās Nikolaja Ģenerālštāba akadēmijā, ko absolvēja 1906. gadā kapteiņa dienesta pakāpē. Pēc tam bija virsnieks Viļņas kara apgabala štābā, vēlāk 177. kājnieku pulkā. No 1908. gada bija virsnieks Amudarjas kara apgabalā, 2. divīzijā un Kijivas kara apgabala štābā. 1912. gadā tika paaugstināts par apakšpulkvedi, no septembra bija pasniedzējs Čugujevas karaskolā, no novembra Viļņas karaskolā.

Pirmā pasaules kara sākumā 1914. gada jūlijā tika komandēts uz Daugavpils kara apgabala štābu. 1915. gada februārī tika iecelts par 56. divīzijas štāba priekšnieku, jūnijā tika paaugstināts par pulkvedi, jūlijā tika norīkots par pasniedzēju Viļņas karaskolā. 1916. gada augustā tika iecelts par 41. divīzijas štāba priekšnieku, bet oktobrī par 1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku pulka komandieri. Vadīja pulku Ziemassvētku kaujās. 1917. gada februārī vienlaicīgi tika iecelts par 1. latviešu strēlnieku brigādes komandieri. Aprīlī tika pārvietots virsnieku rezervē, novembrī tika iecelts par Krievijas armijas Galvenā štāba pārvaldes Statistikas daļas priekšnieku. 1918. gada aprīlī iestājās Sarkanajā armijā, kurā dienēja līdz decembrim, kad atstāja dienestu un izbrauca uz ārzemēm. 1919. gadā dienēja Padomju Latvijas armijā un Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijā.

1919. gada decembrī tika pieņemts darbā par sekretāru Latvijas pārstāvniecībā Berlīnē. 1920. gada augustā atgriezās Latvijā. Tā paša gada 11. augustā iestājās Latvijas Bruņotajos spēkos pulkveža dienesta pakāpē, bija virsnieks Galvenā štāba virsnieku rezervē. No 1921. gada janvāra bija Virsnieku kursu Kājnieku nodaļas priekšnieks, no augusta Galvenā štāba Organizācijas-mobilizācijas daļas priekšnieks. 1926. gadā tika iecelts par Virsnieku akadēmisko kursu grupas vadītāju. 1932. gada oktobrī tika atvaļināts no dienesta sakarā ar maksimālā vecuma sasniegšanu. Pēc atvaļināšanas dzīvoja Rīgā. Nodarbojās ar militāro vēsturi.

Pēc Latvijas okupācijas izceļoja uz Vāciju. Otrajā pasaules kara laikā dzīvoja Berlīnē.

Miris 1945. gada 1. decembrī.

## Apbalvojumi
* Sv. Vladimira ordenis, III šķira, IV šķira (ar šķēpiem),
* Sv. Staņislava ordenis, II, III šķira,
* Sv. Annas ordenis, II, III šķira,
* Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira. 

## Darbi
* Kara mākslas vēsture. Grieķu un romiešu laikmets (1932)
* Vācu iebrukums Kurzemē 1915. gada pavasarī (1938)

## Literatūra

* Latvijas armijas augstākie virsnieki, 1918-1940: biogrāfiska vārdnīca. (Sast. Ē. Jēkabsons, V. Ščerbinskis); Latvijas Valsts vēstures arhīvs. Rīga: 1998. – 241. lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites