open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sliktā skolotāja

**"Sliktā skolotāja"** () ir 2011. gada kinokomēdija, kuras režisors ir Džeiks Kasdans. Galvenās lomas filmā atveido Kemerone Diasa, Džastins Timberleiks, Filiss Smits, Džons Maikls Higinss un Džeisons Sīgels. Filmas pirmizrāde notika .

Elizabete Halsija ir slinka un nekompetenta skolotāja, kura ienīst savu darbu, skolēnus un kolēģus. Pēc tam, kad Elizabetes bagātais līgavainis viņu pamet, viņa ir spiesta atgriezties skolā, lai sakrātu naudu krūšu implantiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Seksa video

**"Seksa video"** () ir 2014. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Džeiks Kasdans. Galvenās lomas filmā atveido Kemerone Diasa, Džeisons Sīgels, Robs Kordrijs, Ellija Kempere un Robs Lovs. Filmas pirmizrāde notika .

Džejs un Ennija ir laulāts pāris ar diviem bērniem, pāra intīmajā dzīvē iestājies panīkums. Lai to labotu, Ennija piedāvā izveidot seksa video. Pēc video nofilmēšanas Ennija liek to izdzēst, tomēr Džejs video nejauši sinhronizē citās viedierīcēs, ko pāris laika gaitā ir atdevis paziņām. Kad video neizdodas izdzēst no tīkla, Džejs un Ennija panikā dodas atgūt atdotās viedierīces, pirms video tiek ieraudzīts.

## Atsauces

## Ārējās saites
The End of the Tour

***The End of the Tour*** ir 2015. gada ASV drāmas filma, kas balstīta uz Deivida Lipska memuāriem *Although of Course You End Up Becoming Yourself*. Filmas režisors ir Džeimss Ponsolds. Galvenās lomas filmā atveido Džeisons Sīgels un Džesijs Aizenbergs. Filmas pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā.

Filmas pamatā ir stāsts par piecas dienas ilgo interviju starp žurnāla *Rolling Stone* žurnālistu Deividu Lipski un pazīstamo rakstnieku Deividu Fosteru Volesu, kas notika pēc Volesa romāna "*Infinite Jest*" publicēšanas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Prinča Kārļa Zeme

**Prinča Kārļa Zeme** () ir Norvēģijai piederoša neapdzīvota sala Arktikā, sestā lielākā no Svalbāras arhipelāga salām.

## Ģeogrāfija
Prinča Kārļa Zeme ir 86 km gara un šaura, ziemeļu—dienvidu virzienā izstiepta sala arhipelāga rietumos, Forlannsunnets to atdala no Špicbergenas austrumos. Salas ziemeļu un vidusdaļa kalnaina, augstākā virsotne ir Monako kalns (1084 m vjl). Dienviddaļā 15 km garš līdzenums. Visu salas teritoriju un apkārtējo akvatoriju aizņem Forlannas nacionālais parks. Mīt valzirgi, roņi, daudzas putnu sugas.

## Vēsture
Salu atklāja holandiešu jūrasbraucējs Villems Barencs 1596. gadā. 1610. gadā angļu pētnieks Džonass Pūls to nosauca par Blekpointa salu *(Black Point Isle)*, bet kopš 1612. gada angļu vaļu zvejnieki to dēvēja tagadējā vārdā *(Prince Charles' Foreland)* par godu karaļa Džeimsa I dēlam Čārlzam, vēlākajam Anglijas un Skotijas karalim. Salas ziemeļu galā Fūlehūkena ragā angļi bija izbūvējuši īslaicīgu vaļu mednieku bāzi.

## Atsauces
Tallinas "Norma"

**Tallinas "Norma"** () bija futbola klubs no Tallinas Igaunijā.

Klubs tika dibināts 1959. gadā, Igaunijas PSR čempionātā piedalījies 32 reizes (sacensību rekords), piecas reizes kļuvis par čempionu. Pēc valsts neatkarības atgūšanas "Norma" kļuva par pirmo divu Igaunijas Meistarlīgas sezonu čempionu (1992, 1993). pēc 1994.—1995. gada sezonas pazemināts uz 2. līgu, vēl pēc diviem gadiem — trešo līgu. Beidza pastāvēt pēc 1996.—1997. gada sezonas.
Vītauts Mačernis

**Vītauts Mačernis** (, dzimis , miris ) bija lietuviešu dzejnieks.

Dzimis Šarneles ciemā, kur uzrakstīja savu dzejoļu lielāko daļu. 1935. gadā beidzis Sedas Proģimnāziju un iestājies Telšu ģimnāzijā. Studēja angļu valodu un literatūru Kauņā un filozofiju Viļņas Universitātē. Otrā pasaules kara laikā atgriezies dzimtajā ciemā, kur patstāvīgi pētīja astronomiju un fiziku un tulkoja Oskara Miloša darbus.

1936. gadā tika publicēts viņa pirmais dzejolis. 1942. gadā izdots viņa dzejoļu krājums *Vizijos*. Sarakstīja arī sonetu ciklu *Metai*, kurā iekļauts 81 sonets.

## Ārējās saites
The Discovery

***The Discovery*** ir 2017. gada ASV romantiskā zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Čārlijs Makdauels. Galvenās lomas filmā atveido Džeisons Sīgels, Džesijs Plemonss, Rūnija Mara, Railija Kio un Roberts Redfords. Filmas pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā.

Divus gadus pēc tam, kad Tomass Hārbors zinātniski pierāda, ka eksistē dzīve pēc nāves, viņa dēls Vills cenšas palīdzēt jaunai sievietei Ailai atbrīvoties no viņas tumšās pagātnes rēgiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Viktors Krons

**Viktors Flics-Krons** (; dzimis  Esterokerē), zināms arī kā ***Vic Heart***, ir zviedru dziedātājs. Viktors piedalījās 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā, pārstāvot Igauniju ar dziesmu *[[Storm (Viktora Krona dziesma)|Storm]]*. Savā pusfinālā viņš ieguva 4. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Finālā viņš ieguva 20. vietu.

## Atsauces
Jurijs Vekļenko

**Jurijs Vekļenko** (; dzimis  Klaipēdā), pazīstams arī kā vienkārši **Jurijs**, ir lietuviešu dziedātājs. Jurijs piedalījās 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā, pārstāvot Lietuvu ar dziesmu *[[Run with the Lions]]*. Savā pusfinālā viņš ieguva 11. vietu, kas neļāva kvalificēties finālam par tikai vienu punktu atpaliekot no 10. vietas.

## Atsauces
Abazīnu valoda

**Abazīnu valoda** (абаза бызшва) ir ziemeļkaukāziešu grupas valoda, kurā runā galvenokārt abazīni Karačajas-Čerkesijas Republikā un Stavropoles novadā (Krievijā). Tā ir viena no Karačajas-Čerkesijas oficiālajām valodām. Šajā valodā runā aptuveni 49,8 tūkstoši cilvēku. Tā ir ļoti radniecīga abhāzu valodai.

## Ortogrāfija

## Ārējās saites
Air Lithuania

**Air Lithuania (Aviakompanija Lietuva)** bija aviosabiedrība, kura darbojās no 1991. lidz 2005. gadam un kuras galvenā bāze bija Kauņas starptautiskā lidosta. Tika dibināta uz PSRS valsts aviokompānijas Aeroflot Kauņas vienības bāzes. Lidoja iekšējos reisus uz Palangu, kā arī starptautiskos reisus uz Dāniju, Norvēģiju, Vāciju, Zviedriju. Lidojumiem izmantoja *[[ATR 42]]* lidmašīnas. 2005. gadā bankrotēja un pārtrauca lidojumus. 

## Ārējās saites

*Lidsabiedrības mājaslapa Interneta arhīvā
Apatas Air

**Apatas Air** bija čarterlidojumu aviosabiedrība, kura darbojās no 1994. lidz 2009. gadam un kuras galvenā bāze bija Kauņas starptautiskā lidosta. Lidojumiem izmantoja divas *[[Let L-410 Turbolet]]* lidmašīnas. 2009. gadā pārtrauca darbību. 

## Ārējās saites
Kauno diena

***Kauno diena*** ir dienas laikraksts, kas tiek izdots Kauņā. Dibināts 1945. gadā un bija vietējās kompartijas nodaļas avīze. Lietuvas PSR laikā tās nosaukums bija *Tarybų Lietuva* ("Padomju Lietuva", 1945 - 1950), vēlāk *Kauno Tiesa* ("Kauņas taisnība"). Līdz neatkarības atgūšanai avīze tika izdota arī krieviski. 1992. gadā ieguva mūsdienu nosaukumu.

## Ārējās saites
*
Reņģe (stacija)

**Reņģe** ir preču vilcienu (agrāk arī pasažieru vilcienu) stacija dzelzceļa līnijā Glūda—Reņģe—Mažeiķi, kas atrodas Rubā.

Kopš Lietuvas valdības lēmuma demontēt sliežu ceļu virzienā no Reņģes uz Mažeiķiem 2008. gadā, aizbildinoties ar steidzamiem un neatliekamiem remontdarbiem, kravas vilcienu satiksme līnijā Rīga—Reņģe praktiski apstājās, divus gadus vēlāk — 2010. gadā tika pārtraukta arī pasažieru vilcienu satiksme.

2017. gadā Eiropas Komisija "Lietuvas dzelzceļam" uzlika par pienākumu līniju atjaunot. 2020. gada 15. februārī Satiksmes ministrs Tālis Linkaits kopā ar Lietuvas amatpersonām Mažeiķos svinīgi sagaidīja pirmo kravas vilcienu un atklāja atjaunoto sliežu ceļu. Ministrs arī paziņoja, ka līdz 2022. gadam plānots atjaunot pasažieru satiksmi iecirknī Glūda—Reņģe—Mažeiķi. Tomēr vēl 2023. gadā pasažieru vilcieni uz Reņģi nekursē finansējuma un ritošā sastāva trūkuma dēļ.

## Vēsture
thumb|left|200px|Senā Reņģes dzelzceļa stacija.
Dzelzceļa stacija Reņģe () atklāta 1873. gadā uz dzelzceļa līnijas Rīga—Jelgava—Mažeiķi. 2008. gadā Lietuvas valdība slēdza vilcienu satiksmi starp Reņģi un Mažeiķiem un sliedes steigšus demontēja. Pasažieru vilcieni Rīga-Reņģe kursēja vēl līdz 2010. gada 22. februārim.

Sakarā ar sliežu demontēšanu 2017. gada oktobrī Eiropas Komisija "Lietuvas dzelzceļam" uzlika naudas sodu par Eiropas Savienības konkurences noteikumu pārkāpšanu un uzlika par pienākumu līniju atjaunot. 2018. gada augustā simboliski uzsāka 19 km dzelzceļa posma Mažeiķi — Reņģe rekonstrukciju. 2019. gada 22. martā parakstīts līgums par Mažeiķu—Reņģes posma atjaunošanu, darbus paredzēts pabeigt līdz 2019. gada beigām.

2020. gada 15. februārī Satiksmes ministrs Tālis Linkaits kopā ar Lietuvas amatpersonām Mažeiķos svinīgi sagaidīja pirmo kravas vilcienu un atklāja atjaunoto sliežu ceļu. Ministrs arī paziņoja, ka līdz 2022. gadam plānots atjaunot pasažieru satiksmi līnijā.
thumb|Stacijas perons ar sliežu ceļu

## Ārējās saites
* Pēdējais reiss maršrutā Rīga — Reņģe (video)
* Pēdējais reiss Reņģe — Rīga plkst 6.28 Auces stacijā (video)

## Atsauces
Kauņas sporta halle

**Kauņas sporta halle** () ir sporta halle Kauņā, Lietuvā. Tiek dēvēta par "Lietuvas basketbola Meku". Uzcelta 1939. gadā Eiropas čempionātam basketbolā, un bija Eiropā pirmā sporta halle speciāli basketbola vajadzībām. Atrodas netālu no S. Darjus un S. Girēna stadiona un Lietuvas Sporta universitātes. No 1945. gada līdz Žalgira arēnas uzcelšanai šeit bāzējās basketbola klubs Kauņas "Žalgiris". Hallē mēdz notikt koncerti.

## Ārējās saites
Penkule (stacija)

thumb|270px|Penkules dzelzceļa stacija (pēc 1930).

**Penkules stacija** ir bijušais pieturas punkts dzelzceļa līnijā Glūda—Reņģe—Mažeiķi, kas atrodas Penkules pagastā. Kopš 2010. gada dzelzceļa līnija vairs netiek izmantota pasažieru vilcienu satiksmei, agrākā stacijas ēka tagad ir dzīvojamā māja.

## Vēsture
Pieturas punkts atklāts 1919. gadā uz dzelzceļa līnijas Rīga—Jelgava—Mažeiķi. 
Kad Latvijas Valsts Prezidents bija Alberts Kviesis (1930—1936), piektdienās līdz Penkules stacijai esot kursējis prezidenta salonvagons, kas svētdienās no jauna piekabināts cauri braucošajam vilcienam atceļā uz Rīgu.

Pēc tam, kad 2008. gadā Lietuvas valdība slēdza vilcienu satiksmi starp Reņģi un Mažeiķiem, pasažieru vilcieni Rīga-Reņģe pieturēja Penkulē vēl līdz 2010. gada 22. februārim.

## Ārējās saites
* Pēdējais reiss maršrutā Rīga — Reņģe (video)

## Atsauces
Vladislavs Heraskevičs

**Vladislavs Heraskevičs** (; dzimis  Kijivā) ir ukraiņu skeletonists. Viņš ir pirmais ukraiņu skeletonists, kas ir piedalījies olimpiskajās spēlēs, 2018. gadā izcīnot 12. vietu. Piedalījies arī septiņos pasaules čempionātos, labākais sasniegums ir 4. vieta 2025. gadā.

Ar skeletonu sācis nodarboties 2014. gadā, pirms tam nodarbojies ar boksu. Viņu trenē viņa tēvs Mihailo Heraškevičs. Pasaules kausā debitēja 2017. gada 10. novembrī Leikplesidā, izcīnot 27. vietu. Labākais sasniegums Pasaules kausa posmā ir divas reizes iegūta 4. vieta, kas izcīnīta 2024. gadā Leikplesidā un 2025. gadā Vinterbergā.

Heraskevičs bija Ukrainas delegācijas karognesējs  atklāšanas ceremonijā. Treniņbraucienos viņš piedalījās ar ķiveri, uz kuras bija atainoti Krievijas iebrukuma rezultātā mirušie ukraiņu sportisti. Starptautiskā Olimpiskā komiteja (SOK) aizliedza viņam startēt sacensībās ar šādu ķiveri. Tomēr sportistam atļāva nēsāt melnu apsēju. Heraskevičs nepiekrita nomainīt ķiveri, līdz ar to SOK viņu diskvalificēja.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ingušu valoda

**Ingušu valoda** (гӏалгӏай мотт, *ghalghaj mott*, ) ir ziemeļkaukāziešu grupas valoda, kurā runā galvenokārt inguši, kuri galvenokārt dzīvo Ingušijā un Čečenijā (Krievijā). Tā ir viena no Ingušijas oficiālajām valodām. Šajā valodā runā aptuveni 320 tūkstoši cilvēku. Tā ir ļoti radniecīga čečenu valodai.

## Ārējās saites
Vadakste (stacija)

**Vadakste** ir stacija dzelzceļa līnijā Glūda—Reņģe—Mažeiķi, kas atrodas Vadakstē. Kopš 2010. gada tā vairs netiek izmantota pasažieru vilcienu satiksmei. 

## Vēsture
thumb|300px|Vadakstes dzelzceļa stacija 1929. gadā.
Dzelzceļa pietura Vadakste () atklāta 1873. gadā uz dzelzceļa līnijas Rīga—Jelgava—Mažeiķi. Pēc tam, kad 2008. gadā Lietuvas valdība slēdza vilcienu satiksmi starp Reņģi un Mažeiķiem, pasažieru vilcieni Rīga-Reņģe pieturēja Vadakstē vēl līdz 2010. gada 22. februārim.

Līdz mūsdienām stacijas ēka nav saglabājusies. Perona atliekas dabā bija redzamas vismaz līdz 2017. gadam.

## Ārējās saites
* Pēdējais reiss maršrutā Rīga — Reņģe (video)

## Atsauces
Sātses zābaks

thumb|upright=1.5|Sātses zābaks apvilkts ar melnu apli
**Sātses zābaks** () ir Krievijas teritorija 115 hektāru platībā, kas iestiepjas Igaunijas teritorijā pie Veru apriņķa Setomā pagasta. Apgabala forma kartē atgādina zābaku, no kurienes ir cēlies nosaukums.

Lai šķērsotu Sātses zābaka teritoriju, ar automašīnu jāveic 900 m garš ceļš, to nedrīkst šķērsot kājām vai apstāties. Ja mašīna apstājas vai cilvēki cenšas šķērsot to kājām, tie var tikt arestēti un pēc nopratināšanas un soda samaksāšanas atlaisti brīvībā.

Šis ir svarīgākais ceļš, kas savieno Sātsi un apkārtējos ciemus ar pārējo Igauniju (uz ziemeļiem, uz Versku). Ceļš vispārējai satiksmei atvērts kopš 2008. gada.

Krievija ļauj Igaunijai ceļu uzturēt, pēdējos gados tas ir pārbūvēts — noklāts ar asfalta segumu. Tikusi plānota abu valstu robežas pārskatīšana, Sātses zābaka teritoriju atdodot Igaunijai, savukārt Krievijai iegūstot teritoriju Igaunijas Setomā pagastā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džefs, kurš dzīvo mājās

**"Džefs, kurš dzīvo mājās"** () ir 2011. gada kinokomēdija, kuras režisori ir Marks Duplass un Džejs Duplass. Galvenās lomas filmā atveido Džeisons Sīgels, Eds Helmss, Džūdija Grīra un Sūzana Sarandona. Filmas pirmizrāde notika  Toronto kinofestivālā.

Džefs ir 30 gadus vecs vīrietis, kurš dzīvo kopā ar savu māti. Kad Džefs saņem zvanu no mātes, kura lūdz viņam nopirkt līmi vai izvākties, Džefs dodas ārpus mājas un piedzīvo it kā ikdienišķus notikumus, kuri maina Džefa dzīves uztveri.

## Atsauces

## Ārējās saites
Piecu gadu saderināšanās

**"Piecu gadu saderināšanās"** () ir 2012. gada romantiskā kinokomēdija, kuras režisors, kā arī viens no scenārija autoriem un producentiem ir Nikolass Stollers. Galvenās lomas filmā atveido Džeisons Sīgels, Emilija Blanta, Kriss Prats un Elisona Brī. Filmas pirmizrāde ASV notika .

Gadu pēc satikšanās Toms bildina savu draudzeni Violetu, tomēr dažādi negaidīti notikumi liek viņiem kāzas atlikt, kā rezultātā abu attiecības sāk šķobīties.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mapeti

**"Mapeti"** () ir 2011. gada muzikāla kinokomēdija, kuras režisors ir Džeimss Bobins. Galvenās lomas filmā atveido Džeisons Sīgels, Eimija Adamsa, Kriss Kūpers un Rašida Džounsa. Filmas pirmizrāde notika  Savannas filmu festivālā. 2014. gadā filmai iznāca turpinājums *[[Muppets Most Wanted]]*.

Filma ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākā dziesma".

Filmā Mapetu fanam Volteram, viņa brālim Gerijam un Gerija draudzenei Mērijai jāpalīdz vardei Kermitam atkalapvienoties ar izjukušo Mapetu grupu. Apvienošanās mērķis ir iegūt 10 miljonus dolāru, lai izglābtu Mapetu teātri no Teksa Ričmena, uzņēmēja, kurš vēlas nojaukt teātri, lai iegūtu naftu teātra atrašanās vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Avīkne (stacija)

**Avīknes stacija** ir bijušais pieturas punkts dzelzceļa līnijā Glūda—Reņģe—Mažeiķi, kas atrodas Vītiņu pagastā. Mūsdienās no pieturas nekas nav saglabājies.

## Vēsture
Pieturas punkts atklāts 1934. gadā uz dzelzceļa līnijas Rīga—Jelgava—Mažeiķi, slēgts 1987. gadā.

## Atsauces
Bezgalīgais ceļojums

**"Bezgalīgais ceļojums"** () ir 2002. gada ASV romantiskā drāmas filma, kas balstīta uz Nikolasa Spārka tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors ir Ādams Šenkmens. Galvenās lomas filmā atveido Šeins Vests, Mendija Mūra, Pīters Kojots un Derila Hanna. Filmas pirmizrāde notika .

## Sižets
Lendons Kārters ir populārs jaunietis, kuram patīk iekulties nepatikšanās. Kādu dienu Lendona un viņa draugu grupas joka ietekmē viņu skolasbiedrs tiek nopietni savainots, kā rezultātā skolas direktors Lendonam par sodu liek darboties sabiedriskajā darbā. Sabiedriskais darbs sevī ietver palīdzēšanu mācībās, apkopēja pienākumus vai darbošanos skolas lugā. Lendons izvēlas skolas lugu. Drīz vien Lendonam sāk parādīties grūtības lugai sagatavoties, tāpēc viņš lūdz palīdzību Džeimijai, skolas atstumtajai meitenei. Lai arī Džeimija sākotnēji uzstāda noteikumu, ka Lendons viņā neiemīlēsies, jauniešu starpā drīz vien parādās jūtas, kam pretī stājas Džeimijas slimība — leikēmija, kas nav ārstējama.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tatjana Baramzina

**Tatjana Baramzina** (, dzimusi , mirusi ) bija padomju snaipere un telefoniste, ievērojama ar to, ka nošāvusi vismaz 36 ienaidnieka karavīrus.

Otrā pasaules kara gados beigusi Centrālo sieviešu snaiperu skolu, karoja 3. Baltkrievijas frontē. 1944. gada 5. jūlijā tika nogalināta no prettanku šautenes. Līķi izdevās atpazīt pēc mundiera atliekām un matiem. 1945. gadā viņai tika piešķirts Padomju Savienības Varoņa goda nosaukums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nataļja Poklonska

**Nataļja Poklonska** (, ; dzimusi ) ir krievu juriste un politiķe.
Pēc universitātes absolvēšanas N. Poklonska strādāja Ukrainas prokuratūrā dažādos amatos. Krimas krīzes laikā pameta darbu Ukrainas prokuratūrā un  kļuva par starptautiski neatzītās prokrieviskās Krimas Republikas prokurori. 2016. gadā viņu ievēlēja Krievijas Valsts Domē.

## Atsauces
Ilfs un Petrovs

thumb|270px|Ilfs un Petrovs (labajā pusē), 1932.

**Ilfs un Petrovs** bija divu Padomju Savienības rakstnieku Iļjas Fainzilberga (*IļF*, ebreju vārdā Jehels-Leibs ben Arje, 1897—1937) un Jevgēņija Petrova (īstajā vārdā Jevgēņijs Katajevs, 1903—1942) pseidonīms. Dzimuši Odesā, pazīstami ar satīriskajiem romāniem "Divpadsmit krēsli" (1928) un "Zelta teļš" (1931).

## Darbi
* Divpadsmit krēsli (1928, *Двенадцать стульев*)
* Neticami stāsti no Kolokolamskas pilsētas (1928, *Необыкновенные истории из жизни города Колоколамска*)
* Zelta teļš (1931, *Золотой теленок*)
* Vienstāvu Amerika (1937, *Одноэтажная Америка*)

## Latviskie tulkojumi
* Divpadsmit krēsli. Rīga: Latvijas Valsts izdevniecība, 1958.
** Divpadsmit krēsli. Necenzēts romāna variants ar komentāriem. Rīga: Zvaigzne ABC, 2012.
* Zelta teļš. Rīga: Zvaigzne ABC, 1985.
** Zelta teļš. Necenzēts romāna variants ar komentāriem. Rīga: Zvaigzne ABC, 2015.

## Teātra izrādes
2014. gada decembrī Jaunajā Rīgas teātrī notika Alvja Hermaņa iestudējuma "Divpadsmit krēsli" pirmizrāde. 

## Ārējās saites

* Ilf and Petrov - life and work mijn-eigen-website.nl
* American Photographs: The Road cabinetmagazine.org
* at Tea" by Ilf and Petrov sovlit.net
Roko Blaževičs

**Roko Blaževičs** (; dzimis  Splitā) ir horvātu dziedātājs. Roko piedalījās 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā, pārstāvot Horvātiju ar dziesmu *[[The Dream]]*. Savā pusfinālā viņš ieguva 14. vietu, kas neļāva kvalificēties finālam.

## Atsauces
Karaļa Kārļa Zeme

**Karaļa Kārļa Zeme** () ir Norvēģijai piederoša neapdzīvotu salu grupa Arktikā. Salas stiepjas 90 km garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā, sastāv no trijām galvenajām salām (Kongsejas, Svenskejas un Ābela salas), kā arī vairākām nelielām saliņām un klintīm. Ērika Ēriksena šaurums ziemeļos to atdala no Ziemeļaustrumu Zemes, bet Olgas šaurums rietumos — no Edža salas un Barenca salas. Augstākais kalns ir Reciusfjellets Kongsejas rietumos (320 m). Karaļa Kārļa Zemē sastopama lielākā leduslāču populācija Svalbārā. Visa salu teritorija un akvatorija ap tām ietilpst Ziemeļaustrumu Svalbāras dabas rezervātā.

## Vēsture
Salas, domājams, atklājis angļu vaļu mednieks Tomass Edžs 1617. gadā, kurš to nodēvēja par Vičes Zemi* (Wiche Land)* par godu vienam no *Muscovy Company* īpašniekiem Ričardam Vičem *(Richard Wyche)*. Atklājums tika aizmirsts un salas no jauna 1853. gadā atklāja norvēģu kapteinis Ēriks Ēriksens, kurš gan to sajauca ar Gilesa Zemi. 1959. gadā viņš izkāpa krastā Svenskejā. Karaļa Kārļa Zemes nosaukumu *König Karl Land* pirmoreiz lietoja Teodora fon Heiglina ekspedīcijas kartogrāfs Petermans, attiecinot to uz Virtembergas karali Kārli I. Norvēģi arī lietoja šo nosaukumu, bet attiecināja to uz Norvēģijas un Zviedrijas karali Kārli XV.

## Atsauces
Valentiniāns I

**Flāvijs Valentiniāns Augusts** (, dzimis , miris ), zināms arī kā **Valentiniāns I** un **Valentiniāns Lielais**, bija Romas impērijas valdnieks no Valentiniāna dzimtas, kurš valdīja no 364. līdz 375. gadam. Kļūstot par imperatoru, viņš savu brāli Valentu padarīja par līdzimperatoru, ļaujot viņam valdīt austrumu provincēs, bet pats valdīja rietumu provincēs.

Valdīšanas laikā Valentiniāns I veiksmīgi karoja ar alemaņiem, kvadiem un sarmatiem. Nozīmīgākā uzvara pār alemaņiem bija 367. gadā Solicīnijas kaujā. Valentiniāna I ģenerālis Teodosijs Vecākais palīdzēja apspiest sacelšanos Ziemeļāfrikā un novērst Lielo sazvērestību, kuru skoti, pikti un sakši organizēja Lielbritānijā. 
Valentiniāns I bija pēdējais Romas imperators, kurš devās karagājienos uz Reinas un Donavas apkārtni. Viņš pārbūvēja un uzlaboja nocietinājumus gar robežām, pat veidojot cietokšņus ienaidnieka teritorijā. Valentiniāns bija kristietis, bet īstenoja reliģisko brīvību impērijā, ierobežojot tikai dažādu maģijas formu praktizēšanu. Tai pašā laikā centies ierobežot arī kristiešu garīdznieku bagātības pieaugumu.

Valentiniāna I veiksmīgā valdīšana un impērijas straujais pagrimums pēc viņa nāves ir iemesls, kāpēc viņš tiek saukts par pēdējo lielo rietumu imperatoru. Valentiniāns I ir Valentiniāna dinastijas aizsācējs. Viņa dēli Graciāns un Valentiniāns II vēlāk bija valdnieki rietumu provincēs.

## Ārējās saites
Gvozdansko pils

right|thumb|200px|Gvozdansko pils drupas 2009. gadā
**Gvozdansko pils** ir no kaļķakmens būvētas pils drupas Gvozdansko ciematā, tās atrodas starp Dvoras un Glinas pilsētiņām un netālu no Zrinas pils, Sisakas-Moslavinas župānijā, centrālajā Horvātijā. 

## Vēsture
right|thumb|200px|Gvozdansko pilsdrupas
right|thumb|200px|Sudraba dālderis ar Zrinsku dzimtas ģerboni, kurš kalts Gvozdansko pilī XVI gadsimta pirmajā pusē
Gvozdansko pils visticamāk sākotnēji celta XV gadsimta otrajā pusē, pateicoties tās īpašnieces Zrinsku dzimtas minerālu ieguves tiesībām. Pils uzdevums bija aizsargāt apkaimē esošās dzelzs, vara, svina un sudraba raktuves. Pirmo reizi tā dokumentos minēta 1488. gadā. Nikola III Zrinskis un viņa dēls Nikola Šubičs Zrinskis bieži ieradās Gvozdansko, lai pārbaudītu raktuves un sudraba monētu kaltuvi, kuru viņi bija tajā izveidojuši.

Osmaņu turki vairākkārt mēģināja iekarot Gvozdansko pili.  Lielākos uzbrukumus vadīja 1561.gadā bejs Malkočs, 1574. gadā bejs Ferhads pašā Sokolovičs, un 1576. gadā - Kapidži pašā, kura artilērijai izdevās ievērojami pabojāt forta austrumpuses sienu. Pēdējais uzbrukums  ar 10 000 karavīriem, ko vadīja Ferhads pašā un kurš notika no 1577. gada 3. oktobra līdz 1578. gada 13. janvārim, bija daudz labāk izplānots. Šis Gvozdansko aplenkums beidzās ar osmaņu uzvaru, kad visi aizstāvji bija krituši vai miruši no bada un aukstuma. Gvozdansko aizsardzība kļuva par horvātu patriotisma simbolu, tomēr tās iznākumā pils nokļuva osmaņu pārvaldē. 1578. gada decembrī osmaņi cietoksnī novietoja pastāvīgu garnizonu. Tā sienas pārbūvēja 1579. gadā, un fortu aprīkoja ar papildu lielgabaliem.

Mūsdienās senais cietoksnis ir aizaudzis ar krūmiem un pie tā nav nekādas informācijas par kādreizējiem notikumiem.

## Arhitektūra

Gvozdansko pils bija aptuveni kvadrātveida forts uzkalnā pie galvenā ceļa starp Dvoru un Glinu. Tā stūros bija četri torņi un lielāks tornis iekšējā pagalmā. 
Iekšējais tornis bija novietots tālajā galā no ieejas, tas bija 16 m augsts un 9 m diametrā, ar 2 m biezām sienām. Forta arhitektūrai, neraugoties uz to, ka pirmais tā pieminējums ir 1488. gadā, raksturīgas XVI gadsimta sākuma Renesanses laikmeta iezīmes, t.i. pusloka aizsardzības torņi stūros un ambrazūru formas. No tā var pieņemt, ka esošā pils būvēta nojauktās sākotnējās vietā. Nav atrastas nekādas pēdas no pils iekšējās sienas; ja tāda vispār bijusi, tad acīmredzot no koka. Galvenā torņa apakšējie 3 stāvi bija pa 3 m augsti, ceturtā, dzīvojamā stāva griestu augstums bija 5 m un piektā, augšējā — aizsardzības stāva augstums bija 2 metri. No apakšējiem diviem stāviem bez atverēm sienās, kuru izmantoja kā noliktavas, nebija izejas uz augšējiem, kuros iekļuve bija pa paceļamām kāpnēm.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nauru starptautiskā lidosta

**Nauru starptautiskā lidosta** () ir Nauru vienīgā lidosta. Atrodas salas dienvidrietumos, Jarenas apgabalā. Lidostā bāzējas Nauru nacionālā aviosabiedrība *[[Nauru Airlines]]*, kas 2019. gadā nodrošināja lidojumus uz 6 virzieniem (Brisbenu Austrāliju, Honiaru Zālamana Salās, Madžuro Māršala Salās, Nandi Fidži, Ponpeju Mikronēzijā un Taravu Kiribati).

Lidostu izbūvēja Japāna 1943. gada janvārī, kad tā Otrā pasaules kara laikā bija okupējusi Nauru. Pēc kara tā tika piemērota civilai lietošanai.

## Ārējās saites
*Nauru Airlines mājaslapa
Jonida Maliči

**Jonida Maliči** (; dzimusi  Tirānā) ir albāņu dziedātāja un televīzijas raidījumu vadītāja. Jonida piedalījās 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā, pārstāvot Albāniju ar dziesmu *[[Ktheju tokës]]*. Savā pusfinālā viņa ieguva 9. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Finālā viņa ieguva 17. vietu.

## Atsauces
Karlovaca

**Karlovaca** (, ) ir pilsēta un pašvaldība Horvātijas centrālajā daļā. 2015. gadā Karlovacā dzīvoja 53,1 tūkstoši iedzīvotāju. Tas ir Karlovacas župānijas administratīvais centrs. Atrodas Zagrebas un Rijekas šosejas malā, 56 km uz dienvidrietumiem no Zagrebas un 130 km no Rijekas, vietā, kur satek kopā Koranas un Kupas upes. Pilsētas nosaukums radies no vācu nosaukuma *Karlstadt* (“Kārļa pilsēta”), kas bija agrākais nosaukums.

Karlovacā atrodas pareizticīgo un Romas katoļu katedrāles, kā arī vecākā publiskā bibliotēka Horvātijā. Karlovacā ir notikušas dažas no 1970. gada Pasaules čempionāta basketbolā un 1975. gada Eiropas čempionāta basketbolā spēlēm. Karlovacā ir organizētas arī dažas no sieviešu 2003. gada Pasaules čempionāta handbolā spēlēm.

## Ārējās saites
Srbuk

**Srbuhī Sargsjana** (; dzimusi  Erevānā), plašāk pazīstama ar skatuves vārdu ***Srbuk***, ir armēņu dziedātāja. *Srbuk* piedalījās 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā, pārstāvot Armēniju ar dziesmu *[[Walking Out]]*. Savā pusfinālā viņa ieguva 16. vietu, kas neļāva kvalificēties finālam.

## Atsauces
Nauru Airlines

***Nauru Airlines*** ir Nauru valstij piederoša nacionālā aviosabiedrība, kas darbojas no Nauru starptauriskās lidostas, nodrošinot regulārus aviopārvadājumus no Nauru uz Brisbenu Austrālijā, kā arī 5 vietām citās Klusā okeāna valstīs. Dibināta 1969. gadā kā *Air Nauru*. 2006. gadā tā tika pārsaukta par *Our Airline*, bet 2014. gadā ieguva mūsdienu nosaukumu.

## Galamērķi
[thumb|Nauru Airline [Boeing 737-300 lidmašīna Sidnejas lidostā, Austrālijā. (2007)]]
2023. gada decembrī Nauru Airlines apkalpo tālāk norādītos galamērķus:

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Iepriekšējā tīmekļa vietne via *[[Wayback Machine]]*
Botevgrada

thumb|Zvanu tornis Botevgradā.
**Botevgrada** () ir pilsēta Bulgārijas rietumos. Tā atrodas Sofijas apgabalā, netālu no Pravecas. Botevgrada atrodas 47 km attālumā no Sofijas.

Sākotnējo ciemu sauca Samundžijevo (*Самунджиево*), līdz tas 1865. gadā ieguva pilsētas tiesības, pilsētu sauca Orhanije (*Орхание*). 1934. gada 1. decembrī pilsētu nosauca par Botevgradu par godu bulgāru dzejniekam Hristo Botevam (*Христо Ботев*).

Botevgradas zvanu tornis ir nozīmīgs tūrisma objekts un pilsētas simbols, pirmās ziņas par to datējamas ar 1864. gadu.

Līdz 1999. gadam Botevgradā pastāvēja autobusu ražotne ar *Chavdar* zīmolu (). 1924. gadā tā sākās kā metālapstrādes darbnīca, kas vēlāk attīstījās par veiksmīgu autobusu ražotni. Ražotnē ražoja korpusus, bet šasijas ieveda no ārvalstīm. Līdz 1999. gadam rūpnīca bija lielākā pilsētas darba devēja.

Pilsētā atrodas liela *Sensata Technologies group* rūpnīca, uzņēmums specializējas elektronisku un elektromehānisku sistēmu dizainā un ražošanā, lietošanai automobiļu un citās nozarēs. Šeit atrodas arī *[[GE Pharmaceuticals]]* zāļu ražotne, kā arī 2006. gadā *[[Siemens]]* atvērtā augstsprieguma transformatoru rūpnīca.
 
2014. gadā tika pabeigta Botevgradas arēnas būvniecība, tā ilga divus gadus. Tās ietilpība ir 4 500 cilvēku, sporta pasākumiem 3 200.

## Sadraudzības pilsētas
Botevgradai ir sadraudzības attiecības ar:
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Juris Žuravļovs

**Juris Žuravļovs** (dzimis  Bauskā) ir Latvijas krievu uzņēmējs un politiķis, vairāku partiju dibinātājs, bijušais Rīgas domes deputāts (1997—2000).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1957. gadā Bauskā skolotāja Anatolija Žuravļova ģimenē. Mācījās Bauskas 2. vidusskolā, studēja Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūtā, strādāja par sporta instruktoru biedrībā "Dinamo". Uzsāka studijas arī Latvijas Valsts Universitātes Juridiskajā fakultātē.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas J. Žuravļovs 1991. gadā kļuva par finanšu un trasta kompānijas "Marika" ģenerāldirektoru, kompānijas prezidente ir viņa sieva Marika Žuravļova.

1993. gada 4. maijā viņš ieguva Latvijas pilsonību.

1996. gadā J. Žuravļovs izveidoja šūšanas fabriku "Marika". 1996. gadā viņam piederošā SIA "Pikal un partneri" iegādājās radiostaciju *PIK 100 FM*.

### Politiskā darbība
Reklāmas kampaņa pašam piederošajā radio stacijā viņam ļāva 1997. gada pašvaldību vēlēšanās kļūt par Rīgas domes deputātu no Armanda Stendzenieka dibinātās Nacionālā Progresa partijas saraksta.

1999. gadā viņš kļuva par jaundibinātās Labklājības partijas priekšsēdētāju, kurā darbojās arī viņa sieva Marika, vecākais brālis Sergejs Žuravļovs un brāļa sieva Aina Žurvļova, tajā iestājās arī aktrise Mirdza Martinsone un citi populāri cilvēki.
2000. gada 5. septembrī pēc Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes ierosinājuma Augstākās tiesas Civillietu palāta viņam atņēma Latvijas pilsonību sakarā ar nepatiesu ziņu sniegšanu. 2002. gadā viņa vadīto Labklājības partiju pārdēvēja par Sociāldemokrātisko Labklājības partiju (SDLP), kas 8. Saeimas vēlēšanās ieguva tikai 1,3% balsu, bet 2004. gada Eiroparlamenta vēlēšanās tā piedalījās kā Apvienotā sociāldemokrātiskā labklājības partija (ASDLP) un ieguva tikai 2,2% balsu.
2003. gadā piedalījās partijas "SDK Dzimtene" (Vislatvijas Sociāldemokrātu kustība "Par Dzimteni!") izveidē. 2005. gada pašvaldību vēlēšanās "Dzimtenes" un LSP kopīgais saraksts Rīgā ieguva 11,61% balsu un 8 vietas. Partiju apvienībā darbojās arī Viktors Kalnbērzs, Modris Lujāns, Jānis Misa, Normunds Grostiņš un Marika Žuravļova, kas 2005.—2006. gadā vadīja Rīgas domes Vides komiteju.
Pirms 2018. gada Saeimas vēlēšanām Juris Žuravļovs piedalījās partijas "Par Alternatīvu" dibināšanā, bet pirms 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanām to pārdēvēja par partiju "Jaunā Saskaņa".

2020. gada 16. martā tiešajā ēterā diskusijā par 1940. gada Latvijas okupāciju paziņoja:

2021. gada 1. jūlijā Nacionālā elektronisko plašsaziņas līdzekļu padome nolēma anulēt SIA "Pikal un partneri" izsniegto apraides atļauju programmai "Radio PIK". J. Žuravļovs ir šī uzņēmuma lielākais īpašnieks. 2022. gada janvārī prokuratūra izvirzīja apsūdzību J. Žuravļovam par publisku aicinājumu vērsties pret Latvijas valstisko neatkarību, suverenitāti, teritoriālo vienotību, valsts varu un valsts iekārtu Satversmē neparedzētā veidā.

J. Žuravļovs kandidēja 2025. gada Rīgas domes vēlēšanās no Centra partijas saraksta, bet netika ievēlēts.

## Atsauces
Dienvidu Klusā okeāna Universitāte

**Dienvidu Klusā okeāna Universitāte** () ir 12 Klusā okeāna valstu un teritoriju (Fidži, Kiribati, Kuka Salu, Māršala Salu, Nauru, Niues, Samoa, Tokelau, Tongas, Tuvalu, Vanuatu un Zālamanu Salu) valdībām piederoša universitāte. Galvenā mītne atrodas Fidži, bet universitātes struktūrvienības izkaisītas pa daudzām Klusā okeāna valstīm, aptverot teritoriju, kas trīsreiz lielāka par Eiropu, bet kurā dzīvo 1,3 miljoni iedzīvotāju (0,9 no tiem Fidži).

2024. gadā Times Higher Education reitingā universitāte ieņēma 1001.-1200. vietu. 2021. gadā Times Higher Education reitingā universitāte ierindojās 1001.–1200. vietā. Universitāte apgalvoja, ka tas nozīmē, ka tā ierindojas 10% labāko universitāšu skaitā pasaulē, tā izraisot kritiku, ka tā cenšas pārspīlēt savu reitingu.

## Atsauces

## Ārējās norādes

*
Aleksandrs Boļšunovs

**Aleksandrs Boļšunovs** (; dzimis  Brjanskas apgabalā) ir krievu distanču slēpotājs.

Piedalījies divās ziemas olimpiskajās spēlēs (, ). 2018. gadā Phjončhanā, pārstāvot Olimpisko sportistu no Krievijas delegāciju, viņš izcīnīja četras olimpiskās medaļas. 2022. gada spēlēs Pekinā kā Krievijas Olimpiskās komitejas pārstāvis ieguva piecas medaļas, trīs no tām zelta — skiatlonā, stafetē un 50 km distancē, kas laikapstākļu dēļ bija saīsināta.

Tāpat panākumus guvis Pasaules čempionātā. Pirmo reizi piedalījās 2017. gadā Lahti. 2019. gada Pasaules čempionātā Zēfeldē ieguva četras sudraba medaļas. 2021. gada Pasaules čempionātā Oberstdorfā kļuva par pasaules čempionu skiatlonā un izcīnīja vēl divas sudraba medaļas (50 km distancē un stafetē) un bronzu komandu sprintā.

Universāls slēpotājs, kas veiksmīgi startē visu garumu slēpošanas distancēs. Divas reizes uzvarējis *[[Tour de Ski]]* (2020. un 2021. gadā). Pasaules kausa sacensībās debitēja 2017. gadā. 2018.—2019. gada sezonas noslēgumā A. Boļšunovs kļuva par Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētāju distanču klasē (neskaitot sprinta distances), līdz ar to 22 gadu vecumā būdams jaunākais slēpotājs, kas to ir sasniedzis. 2019.—2020. gada Pasaules kausa sezonā uzvarēja absolūtajā kopvērtējumā, kļūdams par pirmo Krieviju pārstāvošo distanču slēpotāju, kas ieguvis Pasaules kausu vīriešu konkurencē. Pasaules kausu izcīnīja arī 2020.—2021. gada sezonā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hūpenradio

**Hūpenradio** () vai **Hūpenes meteroloģiskā stacija** (*Hopen meterologiske stasjon*) ir Norvēģijas vissezonas meteostacija Arktikā. Izvietojusies Svalbāras arhipelāgam pieskaitītajā Hūpenes salā, tās austrumu krastā, Hūsdālenas ieplakā starp Verenšelda un Kollera kalniem un ir vienīgā salas apdzīvotā vieta. Stacijas pastāvīgais personāls ir četri cilvēki.

## Vēsture
Pirmo meteostaciju «Svartisen» ierīkoja Vācijas *[[Luftwaffe (Vērmahts)|Luftwaffe]]* apgādes dienests 1943. gadā. Aprīkojumu un personālu uz salu nogādā ar zemūdeni un daļa aprīkojuma gāja bojā, tādēļ stacija darbu sākt nevarēja. 1944. gadā salā tika ierīkota otrā stacija «Helhus», kura darbojās un sūtīja ziņojumus līdz pat 1945. gada 5. augustam, kad personāls tika evakuēts.

1946. gada 8. oktobrī staciju pārņēma Norvēģija. 1948. gadā stacijā notika ugunsgrēks — nodega elektrostacija un noliktava. 1951. gadā tika uzbūvēta rezerves stacija, kas tika aprīkota, lai aizstātu galveno staciju ugunsgrēka gadījumā. 1953. gadā uzbūvēta pirts. 1955. gadā uzbūvēta Johshita salas rietumu krastā. 1957. gadā izbūvēta jauna galvenā ēka, 1959. gadā — elektrostacija. Kopš 1965. gada stacijā darbojas starptautiskas ekspedīcijas no Zviedrijas, Nīderlandes un Anglijas. 1973. gadā 10 km uz ziemeļiem no stacijas, Smohumpena austrumu pusē izbūvēts lidlauks ārkārtas situācijām, kas darbojās līdz 1975. gadam. 1980.—1990. gados tiek atjaunota lielākā daļa stacijas būvju un iekārtu, izbūvēts helikopteru lidlauks, uzstādīts satelītsakaru aprīkojums, ierīkotas attālās būves.

## Stacijas aprīkojums
Hūpenes meteostacija veidojas no galvenās ēkas, garāžas un siltās noliktavas, degvielas glabātuves (120 m³ dīzeļdegvielas), rezerves stacijas, laivu mājas, viesu nama un aukstās noliktavas. Dienvidos no stacijas atrodas helikopteru lidlauks ar degvielas glabātuvi, netālu vairākas radiosakaru un satelītu antenas. Elektrību stacijā nodrošina divi dīzeļģeneratori. Notekūdeņu attīrīšanas iekārta.

Stacijas teritorijā atrodas 1908. gadā būvēta Nilsebū mednieku būda, kas ir aizsargājams vēstures piemineklis. Aizsargājami objekti ir arī kapsēta un piemineklis.

Ārpus stacijas visā salas teritorijā izvietotas vairākas būves, daļa no kurām ir vēstures pieminekļi, bet daļa ir būvētas stacijas pētniecības darba vajadzībām. Tās ir (no ziemeļiem uz dienvidiem) *Beisarhytta* (1923. g., vēsturiska; tikai gruveši), *Beisarstua* (1973), *Casa Blanca* (1986), *Russehytta* (1908, vēsturiska), *Bjørnebo* (1971), *Rudihytta* (vēsturiska), *Johshytta* (1956), *Camp Skakk* (1963), *Sørhytta* (1997).

## Darbība
Stacijas galvenā darbības joma ir regulāra meteoroloģisko novērojumu veikšana un SYNOP un METAR ziņojumu sagatavošana un nosūtīšana. Papildus tam ziemā Norvēģijas Polārā institūta uzdevumā tiek veikta ledus novērošana. Stacijā ir aprīkojums Saules starojuma, ziemeļblāzmas, tektonikas un citu novērojumu veikšanai.

Tiek veikta arī salas leduslāču, valzirgu, polārlapsu, roņu, putnu un citu faunas pārstāvju novērošana un uzskaite.

## Atsauces
Dragans Nikoličs

**Dragans Nikoličs** (, dzimis , miris ) bija serbu aktieris.

Mācījies Belgradas Drāmas mākslas akadēmijā. 1967. gadā debitēja kā aktieris filmā *[[Kad budem mrtav i beo|When I Am Dead and Gone]]*. Kopš tā laika filmējies dažādu žanru filmās, kļūstot par vienu no pazīstamākajiem serbu aktieriem. No 2011. līdz 2013. gadam bija raidījuma *[[Who Wants to Be a Millionaire?]]* serbu adaptācijas vadītājs.

## Ārējās saites
Plitvices ezeru nacionālais parks

**Plitvices ezeru nacionālais parks** () ir viens no lielākajiem un vecākajiem nacionālajiem parkiem Horvātijā.

Atrodas kalnainā karstu rajonā valsts centrālajā daļā, pie robežas ar Bosniju un Hercegovinu. Nacionālais parks dibināts 1949. gadā unikālā 16 karsta ezeru kaskādes aizsargāšanai. Kopējā aizsargājamās teritorijas platība sasniedz 296,85 km2. Teritorijā atrodas ap 160 ūdenskritumiem, no kuriem augstākais ir 76 m. 1979. gadā Plitvices ezeru nacionālais parks tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Nozīmīgs tūrisma objekts, katru gadu to apmeklē ap 1 miljons cilvēku.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Salome Zurabišvili

**Salome Zurabišvili** (; dzimusi ) ir Gruzijas politiķe, bijusī Francijas diplomāte. No 2018. gada decembra līdz 2024. gada decembrim bija Gruzijas prezidente.

Dzimusi Parīzē, Francijā, gruzīnu imigrantu ģimenē. 20. gadsimta 70. gados pievienojās Francijas diplomātiskajam dienestam, trīsdesmit gadu laikā ieņēmusi dažādus augsta līmeņa amatus. No 2003. līdz 2004. gadam bijusi Francijas vēstniece Gruzijā. 2004. gadā pēc Francijas un Gruzijas savstarpējās vienošanās Zurabišvili pieņēma Gruzijas pilsonību un kļuva par valsts ārlietu ministri. 2016. gadā ievēlēta Gruzijas parlamentā. 2018. gadā uzvarējusi Gruzijas prezidenta vēlēšanās, kļūstot par pirmo sievieti valsts prezidentes amatā. Viņa ir pēdējā tautas vēlētā prezidente, jo nākamais prezidents tiks izraudzīts elektoru kolēģijas balsojumā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Valds Urbons

**Valds Urbons** (; dzimis  Panevēžā) ir lietuviešu futbola treneris un bijušais futbolists. Pašlaik (2019) ir Lietuvas futbola izlases galvenais treneris. 2017. gadā ir strādājis Latvijā, vadot Virslīgas klubu FK Spartaks Jūrmala.

## Karjera
Futbolista karjeras laikā spēlējis dažādos Lietuvas klubas. No 1997. līdz 1999. gadam spēlējis Ungārijā, pārstāvot *[[MOL Vidi FC|Videoton]]* un *[[Gázszer FC]]*. Karjeru noslēdza 2000. gadā Panevēžas "Ekranas".

 debitēja Lietuvas izlases sastāvā Baltijas kausa spēlē pret Igauniju. Savā pirmajā spēlē izlasē guva arī vārtus. Kopā izlases rindās aizvadījis 14 spēles.

Trenera karjeru sāka 2003. gadā kā asistents *[[FK Vėtra]]*. 2008. gadā kļuva par Panevēžas "Ekranas" galveno treneri. Piecas reizes aizveda komandu līdz Lietuvas A līgas čempionu titulam. 2008., 2011. un 2012. gadā atzīts par līgas labāko treneri. No 2014. līdz 2016. gadam vadīja *[[FK Trakai]]*.

2017. gada septembrī tika apstiprināts par Latvijas Virslīgas kluba FK Spartaks Jūrmala galveno treneri, stājoties amatā slovāku speciālista Jozefa Vukušiča vietā. Vadīja komandu līdz sezonas beigām, izcīnot Latvijas čempiontitulu. 2018. gada jūnijā sāka strādāt par Viļņas "Žalgiris" galveno treneri.

2019. gada februārī tika iecelts par Lietuvas futbola izlases galveno treneri. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Vikipēdija horvātu valodā

**Vikipēdija horvātu valodā** () ir bezmaksas tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas versija horvātu valodā. Sākumlapa tika izveidota , bet pirmais raksts (par horvātu valodu) tika izveidots . 2019. gadā izveidoto rakstu skaits Vikipēdijas horvātu valodas versijā pārsniedza 203 tūkstošos. Šī Vikipēdijas versija vairāk ir veidota kā Horvātijas valsts versija. Horvātu valoda ir viena no serbhorvātu valodas literārām valodām, un šai valodai ir sava versija — Vikipēdija serbhorvātu valodā.

2013. gada beigās Vikipēdijai horvātu valodā tika pievērsta pasaules uzmanība fašistiska pasaules skata veicināšanā, kā arī neobjektivitātei pret Horvātijas serbiem un pret LGBT vērstai propagandai. Tiek norādīts, ka tas pats tiek darīts mūsdienu Horvātijas politiķiem un publiskajām figūrām; tas tiek atbalstīts, plaši izmantojot neuzticamus avotus.

## Atsauces
Slavonski Broda

**Slavonski Broda** (, ) ir pilsēta Horvātijas austrumos, Slavonijas vēsturiskajā reģionā. 2015. gadā dzīvoja 56,8 tūkstoši iedzīvotāju. Tas ir Brodas-Posavinas župānijas administratīvais centrs. Pilsēta atrodas 197 km uz dienvidaustrumiem no Horvātijas galvaspilsētas Zagrebas, Savas upes kreisajā krastā, otrpus upei atrodas Bosnijas un Hercegovinas valsts. Bosniešu pusē atrodas pilsēta ar nosaukumu Broda (līdz 2009. gadam — Bosanski Broda).

## Ārējās saites
Jevgeņijs Garaņičevs

**Jevgeņijs Garaņičevs** (; dzimis ) ir krievu biatlonists,  bronzas medaļas ieguvējs 20 km individuālajā distancē.

## Karjera
Sportista karjeras sākumā nodarbojies ar distanču slēpošanu. 2008. gadā pievērsies biatlonam. Pasaules kausa sacensībās biatlonā debitēja  Antholcā. Tieši pēc gada pirmo reizi kāpa uz goda pjedestāla PK posmā, iegūstot 2. vietu sprinta sacensībās.  sprintā Holmenkollenē izcīnīja savu pirmo uzvaru.

 Sočos ieguva bronzas medaļu 20 km individuālajā distancē. Krievijas komandas sastāvā startēja jauktajā stafetē, ieņemot 4. vietu, bet vīriešu komandas sastāvā netika iekļauts. Garaņičevs netika iekļauts to sportistu sarakstā, ko Starptautiskā Olimpiskā komiteja uzaicināja piedalīties Olimpisko sportistu no Krievijas komandā 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Končar – Električna vozila

***Končar – Električna vozila d.d.*** ir Horvātijas elektrisko sliežu transportlīdzekļu ražotājs. Uzņēmums ietilpst *[[KONČAR]]* grupā, kurai pieder 75 % kapitāldaļu. Uzņēmuma rūpnīca atrodas Zagrebā.

Uzņēmums ražo zemās grīdas tramvajus, elektrolokomotīves, elektrovilcienus un dīzeļvilcienus ar elektrisko piedziņu. 

*Končar – Električna vozila* ir Eiropas Dzelzceļa nozares asociācijas *[[Union des Industries Ferroviaires Européennes|UNIFE]]* loceklis.

## Vēsture
Uzņēmums tika dibināts 1970. gadā ar nosaukumu ***Rade Končar - Električne Lokomotive***. 
Uzņēmums sāka darbību ar diožu elektrolokomotīvju ražošanu saskaņā ar Zviedrijas uzņēmuma *[[ASEA]]* licenci. Gandrīz vienlaikus tas sāka izstrādāt arī savas elektrolokomotīves, uz 1981. gadu tika radīta moderna tiristoru lokomotīve ar strāvas padevi 25 kV, 50 Hz.
1987. gadā ražošana tika pārcelta uz rūpniecisko zonu Jankomiru Zagrebas rietumu daļā.

Pēc ekonomiskās sistēmas pārveidošanas Horvātijā 1990. gadā uzņēmums tika reorganizēts par kapitālsabiedrību ***KONČAR - Električne Lokomotive d.d.***.
1990. gados uzņēmums izstrādāja unikālu diožu lokomotīvju modernizācijas risinājumu, tās pārveidojot par tiristoru tipu. Tajā pašā laikā tika sākta tramvaju ražošana.

2002. gadā tika sākta zemās grīdas tramvaja izstrāde, kas sērijveida ražošanā nonāca 2005. gadā.
Sakarā ar darbības un ražošanas klāsta paplašināšanos 2005. gadā uzņēmums mainīja nosaukumu uz ***KONČAR – Električna vozila d.d.***.
2005. gadā tika sākta zemās grīdas elektrovilciena izstrāde, līdz 2009. un 2010. gadā veiksmīgi tika izmēģināts tā prototips.
2009. gada beigās *KONČAR* piegādāja pirmo zemās grīdas elektrovilcienu Bosnijas un Hercegovinas federācijas dzelzceļam. 2011. gadā Horvātijas dzelzceļam tika piegādāti divi elektrovilcienu prototipi.

Līdz 2019. gadam uzņēmums bija piegādājis 352 jaunas elektriskās lokomotīves un modernizējis vairāk nekā 400 lokomotīves, kas darbojas Horvātijā, Bosnijā un Hercegovinā, Serbijā, Melnkalnē, Maķedonijā, Rumānijā, Bulgārijā un Turcijā.
Zagrebas pilsētai bija piegādāti 158 tramvaji, 142 no kuriem bija 100 % zemās grīdas tramvaji.
2018. gadā tika noslēgts līgums par 6 tramvaju (modelis *TMK 2300*) piegādi Latvijas pilsētai Liepājai, vēlāk tika pasūtīti vēl 8 tramvaji.

## Produkcija
* Elektrovilcieni (25 kV, 50 Hz un 3 kV līdzstrāvas), zemās grīdas
* Dīzeļa elektriskie vilcieni, zemās grīdas
* Tramvaji:
** zemās grīdas tramvaji *[[TMK 2200]]* un *[[TMK 2200-K]]* (*TMK 2300*)
** augstās grīdas tramvaji *[[TMK 2100]]*
* Elektrolokomotīves

Uzņēmums ražo arī rezerves daļas, kā arī veic sliežu transportlīdzekļu apkopi, remontu un modernizāciju.

## Galerija

Image:Crotram 2271.JPG| Zemās grīdas tramvajs *[[TMK 2200]]*
Image:Tip 2100.jpg| Vecāks tramvajs *[[TMK 2100]]* Zagrebā
Image:HZ 6112 001-0 1.jpg| Horvātijas dzelzceļa elektrovilciens *HŽ serija 6112*
Image:HŽ Class 7023 - InnoTrans 2016 (2).jpg|Horvātijas dzelzceļa dīzeļvilciens *HŽ serija 7023*
image:HŽ 1142 series locomotive (03).JPG|*HŽ serija 1142* elektrolokomotīve


## Ārējās saites
* 
* Rail vehicles
Silent House

***Silent House*** ir 2011. gada šausmu filma, kas veidota kā rīmeiks Urugvajas 2010. gada filmai "*La casa muda*", kas savukārt esot balstīta uz notikumu, kas, iespējams, notika kādā Urugvajas ciemā 20. gadsimta 40. gados. Filmas režisori ir Kriss Kentiss un Lora Lau; Lau ir arī filmas scenārija autore un viena no producentēm. Galvenās lomas filmā atveido Elizabete Olsena, Ādams Tress, Ēriks Šefers Stīvenss, Džūlija Teilore Rosa, Ādams Barnets un Halija Mērfija. Filmas pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā.

Sāra kopā ar tēvu un tēvoci viesojas viņas ģimenes pussagruvušajā mājā laukos, lai palīdzētu, to savest kārtībā. Drīz vien Sāra mājā sāk piedzīvot dažādus pārdabiskus notikumus, kas daļēji saistīti ar Sāras bērnībā piedzīvoto traumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Marta, Mārsija, Meja, Marlēna

**"Marta, Mārsija, Meja, Marlēna"** () ir 2011. gada psiholoģiskā trillera drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Šons Durkins. Galvenās lomas filmā atveido Elizabete Olsena, Džons Hokss, Sāra Polsone un Hjū Dānsijs. Filmas pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā.

Marta aizbēg no ļaunprātīga kulta un dodas pie savas māsas ģimenes. Tur Martu vajā sāpīgas atmiņas un paranoja, tomēr viņa cīnās, lai pielāgotos savai ģimenei.

## Atsauces

## Ārējās saites
Humanitārās zinātnes (filma)

**"Humanitārās zinātnes"** () ir 2012. gada drāmas filma, kuras režisors, scenārija autors, kā arī viens no producentiem un galveno lomu atveidotājiem ir Džošs Rednors. Citas lomas filmā atveido Elizabete Olsena, Ričards Dženkinss, Elisona Džanija, Džons Magaro un Elizabete Rīzere. Filmas pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā.

35 gadus vecais Džesijs atgriežas absolvētajā universitātē, lai nosvinētu sava bijušā angļu valodas pasniedzēja iešanu pensijā. Universitātē Džesijs satiek 19 veco studenti Zibiju; drīz vien starp abiem parādās romantiskas jūtas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vecais zēns (2013. gada filma)

**"Vecais zēns"** () ir 2013. gada asa sižeta trillera filma, kas veidota kā rīmeiks Dienvidkorejas 2003. gada filmai ar tādu pašu nosaukumu. Filmas režisors ir Spaiks Lī. Galvenās lomas filmā atveido Džošs Brolins, Elizabete Olsena, Šarlto Koplijs un Semjuels Džeksons. Filmas pirmizrāde notika .

Džo Dousets 1993. gadā tiek nolaupīts un ieslodzīts viesnīcas istabā. Tur Džo pavada 20 gadus, tomēr ieslodzījuma laikā tā arī neuzzina iemeslu, kāpēc viņš tur atrodas. 20 gadus vēlāk Džo tiek no istabas izlaists; nu viņš, atriebības vadīts, cenšas atrast savus ieslodzītājus un saprast sava ieslodzījuma iemeslus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ingrīda — pašiņu karaliene

**"Ingrīda — pašiņu karaliene"** () ir 2017. gada ASV melnā kinokomēdija, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Mets Spaisers. Galvenās lomas filmā atveido Obrija Plaza, Elizabete Olsena, Billijs Magnusejs, Vaiets Rasels, Poma Klementjeva un O'Šea Džeksons jaunākais. Filmas pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā.

Ingrīda Torbērna ir jauna sieviete ar garīgās veselības problēmām, kura dzīvo Pensilvānijā. Kādu dienu Ingrīda uzzina par sociālo mediju slavenību Teilori un izdomā, ka viņai jāpārceļas uz Losandželosu, lai sadraudzētos ar Teilori.

## Atsauces

## Ārējās saites