Vienlīdzīgi teikuma locekļi

**Vienlīdzīgi teikuma locekļi** ir tādi funkcionāli līdzvērtīgi teikuma locekļi, kas teikumā paskaidro vienu un to pašu vārdu un atbild uz vienu un to pašu jautājumu. Vienlīdzīgus teikuma locekļus var veidot gan divi, gan vairāk nekā divi viena nosaukuma (piemēram, vairāki apzīmētāji vai apstākļi) teikuma locekļi. Vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem ir viena un tā pati sintaktiskā funkcija, tāpat tiem piemīt sakārtojuma sakars. Vienlīdzīgi teikuma locekļi teikumā var atrasties gan līdzās, gan šķirti. Tie var būt saistīti gan ar saikļiem (vienvārda, vienvārda atkārtotajiem, vairākvārdu, vairākvārdu pāru saikļiem), gan bez tiem. Ja saistījumā netiek izmantoti saikļi, tādā gadījumā to saistīšanai tiek izmantots komats, retāk — domuzīme, kols vai semikols. Var būt arī jaukts saistījums — daļa vienlīdzīgo teikuma locekļu tiek saistīti bez saikļa, daļa ar to. Vienlīdzīgi var būt jebkuri teikuma locekļi — gan virslocekļi, gan palīglocekļi. Parasti tie tiek kārtoti pēc izteikto darbību, norišu vai parādību secības.

Par vienlīdzīgiem teikuma locekļiem netiek uzskatīti viena un tā paša vārda atkārtojumi, piemēram, "Viņš **gāja, gāja**", ko pieskaita pie atkārtotajiem teikuma locekļiem. Tāpat pie vienlīdzīgiem teikuma locekļiem nav pieskaitāmas konstrukcijas ar saskaņoto un nesaskaņoto apzīmētāju, piemēram, teikumā "Šodienas jautro noskaņojumu nomāca **pelēkā vakara** krēsla".

Vienlīdzīgi teikuma locekļi teikumā var tikt lietoti ar vispārinošo vārdu.

Latviešu valodā pastāv liela daudzveidība, kā arī plašs vienlīdzīgo teikuma locekļu lietojums. Vienkāršā teikumā vai salikta teikuma daļā var būt ne tikai viena, bet gan divas un vairāk vienlīdzīgo teikuma locekļu grupas, piemēram, "**Vecais** un zilā kreklā **tērpies** kungs **gāja** tālāk un **domāja** par rītdienu", kur vienu grupu veido "vecais" un "tērpies", bet otru — "gāja" un "domāja".

Vienlīdzīgus teikuma locekļus, kuru pamatā ir noslēgtas, nevis vaļējas vārdrindas, parasti veido vienīgi divi komponenti. Šādām konstrukcijām ir raksturīgi saikļi *bet, nevis, nevis — bet, jeb, vai nu — vai arī* u.c., piemēram, "Es **vēlos** lūgt viņas roku, bet **baidos**".

## Pieturzīmju lietojums
### Komats

Ja vienlīdzīgie teikuma locekļi netiek saistīti ar saikļiem, ir jālieto pieturzīmes. Parasti tiek izmantots komats. Ar komatu ir atdalāmi visi savā starpā vienlīdzīgi teikuma locekļi, tomēr ir jāņem vērā satura nianses. Tās bieži nosaka to, vai vienlīdzīgi ir apstākļi un dubultlocekļi vai arī kādi citi teikuma locekļi. Piemēram, teikumā "Pagalmā guļ **aizmests sadauzīts** televizors." divdabji "aizmests" (dubultloceklis) un "sadauzīts" (apzīmētājs) katrs attiecas uz savu vārdu teikumā (*aizmests* uz guļ un sadauzīts uz *televizors*), tādēļ nav liekams komats šo locekļu atdalīšanā, tomēr teikumā "Guļ **pamesta, apsnigusi** lokomotīve." abi divdabji — "pamesta" un "apsnigusi" — ir vienlīdzīgi apzīmētāji.

Ar komatiem atdalāmi vienlīdzīgi teikuma locekļi, kur katru paskaidro vēl kādi vārdi, piemēram, "putni **taisa** ligzdu, **dēj** olas, **baro** mazos". Ja vienlīdzīgie teikuma locekļi tiek saistīti ar pāra saikļiem (piemēram, *ne — bet*, *ne tikai — bet arī*), tad komats tiek likts pirms saikļa otrās daļas.

Ar komatu netiek atdalīti ar vienādām verba formām izteikti divi izteicēji, kas izsaka vienu jēdzienu un pirmais verbs tiek lietots stilistiska pastiprinātāja funkcijā (parasti tās ir darbības vārdu *iet, ņemt* formas), piemēram, "**Ej** nu **sazini**, kur viņš aizgāja". Komats liekams starp šādiem izteicējiem, ja pirmais darbības vārds izsaka atsevišķu darbību un nav lietots kā pastiprinātājs, piemēram, "**Izej**, **nomazgā** mašīnu". Ar komatu nav atdalāmi priekšvārdi, kas attiecas uz vienu personu ("**Jānis Alberts** Jansons"), kā arī morfoloģiski vienādus vienotu jēdzienu izsakošus vārdus, kas veido frazeoloģiskas vienības, piemēram, *šis tas, kāds nekāds, šur tur*. Ar komatu nav atdalāmi tādi vienas vārdšķiras vārdi, ar kuriem tiek nosaukta viena jēdzieniska vienība, kas izteikta ar pakāpeniskiem jēdzieniem, piemēram, "  vecs bērns".

Ja vienlīdzīgi teikuma locekļi tiek saistīti ar saikļiem *un, vai, jeb*, tad komats saikļu priekšā pēc pirmās to izmantošanas reizes netiek lietots. Ja ar šiem saikļiem tiek saistīti vismaz trīs vienlīdzīgi teikuma locekļi, komats tiek likts katra atkārtotā saikļa priekšā, piemēram, "Šai meitenei bija skaistas **acis** un **sirds**, un **mati**".

Komats atkārtotā saikļa *un* priekšā nav vajadzīgs, ja pa pāriem tiek saistīti semantiski tuvi vai pretēji teikuma locekļi, piemēram, "Nekārtība bija tur **un** tur **un** tur **un** tur". Tāpat komats nav liekams, ja katrs atkārtotais *un* attiecas uz savu vienlīdzīgo teikuma locekļu grupu, piemēram, "Viņi **bija** **skaisti** un **jauni** un ar laiku **izbija**", kur pirmais *un* saista "skaisti" un "jauni", savukārt otrs — "bija" un "izbija". Komats atkārtota *un* priekšā nav vajadzīgs, ja iepriekšējais *un* ticis lietots ne kā vienlīdzīgu teikuma locekļu saistītājs, bet gan kā palīgteikuma ievadītājs u.t.t., piemēram, "Un zirgs **skrēja** un **sāka** celties kalnā".

### Semikols
Vienlīdzīgu teikuma locekļu saistīšanai semikols tiek lietots, ja katrs komponents veido plašāku konstrukciju, kurā nepieciešams komats, piemēram, "dzeltena, spoža saule; auksts, patīkams vējš". Tādējādi notiek izvairīšanās no pārpratumiem, kas var rasties, ja tiek lietoti vienīgi komati.

Semikols var tikt lietots, ja nepieciešams vienlīdzīgus teikuma locekļus apvienot semantiski vienotās grupās vai arī jāparāda parādību nevienlīdzīgums vai nevienādums, piemēram, "Kādreiz Velns **bijis** izslāpis; **piegājis** pie dīķa un **bridis** iekšā".

### Domuzīme
Domuzīme vienlīdzīgo teikuma locekļu saistīšanā parāda dažādas semantiskas un stilistiskas nianses.

Domuzīme tiek lietota vairāku izteicēju saistīšanā, lai tos nošķirtu semantiski. Parasti aiz domuzīmes lietotais izteicējs izsaka iepriekšējā izteicēja darbības sekas vai arī paskaidro to tuvāk, piemēram, "Lapsa **palika** uz vietas — **stāvēja** un **klausījās**". Domuzīme var tikt lietota, ja vienlīdzīgie teikuma locekļi tiek saistīti ar saikli *bet* un iepriekšējā komponenta beigās ir izklāstīts nosacījums, piemēram, "Sākumā mēs gājām **ātri**, bet, aizdomājušies par notikušo, — **lēni**".

## Vienlīdzīgi teikuma locekļi ar vispārinošo vārdu

Vispārinošais vārds ir plašākas nozīmes vārds, kurā ietverts ar atsevišķajiem vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem nosaukto priekšmetu vai pazīmju sugas vārds. Tas dod kopīgu nosaukumu visām parādībām vai pazīmēm, kas tiek izteiktas ar vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem. Vienlīdzīgie teikuma locekļi ar vispārinošo vārdu rakstos var tikt saistīti gan ar domuzīmi, gan kolu, retāk tiek lietots arī komats, runā tiek lietota pauze.

Vispārinošais vārds var atrasties gan pirms uzskaitījuma, gan aiz tā. Ja tas atrodas pirms vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem, tad tas nosauc plašāku jēdzienu, kam seko tā elementu vai piemēru uzskaitījums. Ja vispārinošais vārds atrodas aiz vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem, tad tie precizē vai detalizē tā saturu.

Par vispārinošo vārdu tiek lietoti lietvārdi vai vietniekvārdi, retāk — skaitļa vārdi, īpašības vārdi un apstākļa vārdi.

### Vienlīdzīgi teikuma locekļi aiz vispārinošā vārda
#### Lietojums ar kolu
Ja vienlīdzīgi teikuma locekļi atrodas aiz vispārinošā vārda, kas izteikts ar vietniekvārdu *viss*, kam seko tā elementu uzskaitījums, tiek lietots kols. *Viss* var atrasties tieši priekšā kolam, tāpat starp *viss* un kolu var būt dažādi paskaidrojoši vārdi, piemēram, "Viņam bija **viss**: māja, darbs, ģimene." un "Parkā **viss** tik gaišs: koki, zālīte, celiņš!"

Kols tiek lietots aiz vispārinošā vārda nozīmē lietota lietvārda, kas nosauc sugas jēdzienu un kam seko pasugas jēdzienu uzskaitījums ("Pāri bija palikušas tikai dažas **lietas**: grābekļi, atkritumu maisi un cimdi.").

Kols lietojams aiz vispārinošā vārda nozīmē lietota lietvārda, kas ticis sasaistīts ar vietniekvārdu *šāds, tāds* vai arī skaitļa vārdiem, kā arī apzīmētāju, kas izteikts ar adjektīvu *dažāds, visāds, citāds* daudzskaitļa formām, piemēram, "Mums bija **dažādi uzdevumi**: ravēšana, rakšana, vākšana". Kols lietojams arī gadījumā, ja pēc kola esošie vienlīdzīgie teikuma locekļi nav tās pašas kategorijas vārdi kā vispārinošais vārds, piemēram, "Kaķi izturējās **naidīgi**: slēpās un šņāca".

#### Lietojums ar domuzīmi
Domuzīme aiz vispārinošā vārda lietojama, ja vienlīdzīgie teikuma locekļi vairāk paskaidro un izvērš vispārinošā vārda saturu. Domuzīme lietojama, ja vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem ir vairāk domas izvērsuma nozīme nekā uzskaitījuma nozīme, piemēram, "Jānim ir vairāki **automobiļi** — viens vieglais un daži smagie".

Domuzīme liekama gan pirms, gan arī pēc vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem, ja tie un vispārinošais vārds atrodas starp citiem teikuma locekļiem, piemēram, "Viņa pasauca savus **bērnus** — Jāni un Pēteri — un gāja uz veikalu". Vienlīdzīgo teikuma locekļu priekšā liekams komats un domuzīme, ja vispārinošais vārds vēl tiek paskaidrots ar palīgteikumu, piemēram, "**Visur**, kur mēs gājām, — veikalā, restorānā, sabiedriskajā transportā — mūs atpazina".

Ja vienlīdzīgie teikuma locekļi un vispārinošais vārds pēc interpunkcijas likumiem no pārējā teikuma atdalāms ar komatu, tad aiz vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem lietojama gan domuzīme, gan komats, piemēram, "Dažādi **koki** — priedes, bērzi un apses —, kas pavērās mums priekšā, izkrāšņoja šo jauko ceļojumu". Aiz noslēdzošās domuzīmes lietojams komats, ja aiz vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem seko vēl kāds teikuma komponents, piemēram, "Jūs varat runāt par **visiem** — ārstiem, ugunsdzēsējiem, policistiem —, bet par skolotājiem gan paklusējiet!" Ar domuzīmēm (dažkārt papildus var tikt lietoti arī komati) tiek atdalīti tie vispārinošie vārdi, kas lietoti gan pirms, gan aiz vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem, piemēram, "**Visur** — lielās rūpnīcās, mazās skolās, pilsētu laukumos, lauku ciematos — **visur** runāja par vēlēšanām".

#### Lietojums ar komatu
Aiz vispārinošā vārda esošos vienlīdzīgos teikuma locekļus var atdalīt arī ar komatu, tādējādi tos mazāk izdalot. Tā parasti tiek darīts ar tiem vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem, kas tiek saistīti ar pāra saikļiem, piemēram, "**Abiem**, tiklab Jānim, kā arī Pēterim, bija skaistas sievas". Ar komatu tiek atdalīti vienlīdzīgie teikuma locekļi, ja tie tiek ievadīti ar salīdzinātājvārdu *kā* un izvērš precizējamā vārda saturu, piemēram, "Vairākas Gaujas pietekas, **kā** Rauna, Amata, Vējupīte, Krāčupe, ir ļoti skaistas". Komats nav lietojams, ja veidojas konstrukcija ar *tādi kā*, piemēram, "**Tādas** Gaujas pietekas **kā** Rauna, Amata, Vējupīte, Krāčupe ir ļoti skaistas".

### Vienlīdzīgie teikuma locekļi pirms vispārinošā vārda
Ja vispārinošais vārds atrodas aiz vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem, tad tā priekšā liekama domuzīme. Parasti aiz vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem lietotais vispārinošais vārds ir vietniekvārds *viss, tas viss* vai arī apstākļa vārds *visur*, piemēram, "Skolotājiem, tehniskajam personālam, skolēniem — **visiem** bija jāpulcējas pagalmā".

No vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem tiek atdalīts plašākas nozīmes jēdziens, kas parasti izteikts ar darbības vārdu, lietvārdu vai citas vārdšķiras vārdu, var būt arī plašāks vārdu savienojums, piemēram, "Jāmāca bērni, jālabo kontroldarbi — **jāpelna** dienišķā maize".

Domuzīme liekama pirms palīgteikuma vai vārdu savienojuma, ja tam ir vispārinājuma nozīme un tas atrodas vispārinošā vārda priekšā, piemēram, "Jānim vajadzīgas grāmatas, burtnīcas, pildspalvas — vārdu sakot, **viss**, kas skolēnam nepieciešams".

## Atsauces

## Literatūra
* 
* 
* 
* 
* 

## Ārējās saites
* Vienlīdzīgi teikuma locekļi
* Vienlīdzīgie teikuma locekļi ar vispārinošo vārdu