open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jaroslavs Seiferts

**Jaroslavs Seiferts** (dzimis , miris ) bija čehu dzejnieks un žurnālists, 1984. gada Nobela prēmijas literatūrā laureāts.

## Biogrāfija
Dzimis 1901. gadā Prāgas priekšpilsētā Žižkovā (tagad Prāgas daļa) strādnieku ģimenē. Pievērsies komunisma idejām, strādājis par žurnālistu un redaktoru vairākos kreisajos izdevumos. 20. gados bijis viens no Čehoslovākijas literārā avangarda redzamākajiem pārstāvjiem. Tulkojis franču dzeju. 1929. gadā izslēgts no Čehoslovākijas Komunistiskās partijas par tās kritiku. Kopš 1949. gada Seiferts pievērsās tikai literārajai darbībai. Saņēmis vairākus valsts apbalvojumus, sešdesmito gadu beigās ievēlēts par Čehoslovākijas Rakstnieku savienības priekšsēdētāju. 1984. gadā saņēmis Nobela prēmiju literatūrā "...par dzeju, kas svaigi, jutekliski un ar bagātīgu izdomu rāda gara nelokāmības un cilvēka daudzpusības atbrīvojošo tēlu."

Jaroslavs Seiferts miris 1986. gadā Prāgā.

## Bibliogrāfija

### Oriģināldarbi
* *Město v slzách* (1921)
* *Samá láska* (1923)
* *Na vlnách TSF* (1925)
* *Slavík zpívá špatně* (1926)
* *Básně* (1929)
* *Poštovní holub* (1929)
* *Hvězdy nad Rajskou zahradou* (1929)
* *Jablko z klína* (1933)
* *Ruce Venušiny* (1936)
* *Jaro, sbohem* (1937)
* *Zhasněte světla* (1938)
* *Vějíř Boženy Němcové* (1940)
* *Světlem oděná* (1940)
* *Kamenný most* (1944)
* *Přilba z hlíny* (1945)
* *Ruka a plamen* (1948)
* *Šel malíř chudě do světa* (1949)
* *Píseň o Viktorce* (1950)
* *Maminka* (1954)
* *Chlapec a hvězdy* (1956)
* *Praha a Věnec sonetů (1956)*
* *Zrnka révy* (1965)
* *Koncert na ostrově* (1965)
* *Odlévání zvonů* (1967)
* *Halleyova kometa* (1967), dzejoļu krājums "Haleja komēta"
* *Kniha o Praze* (1968)
* *Morový sloup* (1968—1970), poēma "Mēra stabs"
* *Deštník z Picadilly* (1979)
* *Všecky krásy světa* (1979)
* *Býti básníkem* (1983)

### Darbu tulkojumi latviešu valodā
Latvijā Jaroslava Seiferta dzejoļi publicēti vairākkārt. Žurnālā "Jauno Trauksme" 1930. gada 1. numurā publicēts dzejolis "Miss Gada-Nigi" Martas Grimmas atdzejojumā. Četri viņa dzejoļi iekļauti M. Grimmas sastādītajā un atdzejotajā antoloģijā "Čehu lirika" (1932).

Pēc Nobela prēmijas saņemšanas, par spīti padomju varas noraidošajai attieksmei pret Seiferta vārdu, fragmenti no poēmas "Mēra stabs" Rūtas Ventas un Ulda Bērziņa atdzejojumā publicēti 1984. gadā (Literatūra un Māksla, 1984, 14.dec., 13.lpp.). Trimdas periodikā publicēti dzejoļi "Tikai vecumdienās es..." (atdz. Ārijs Vasko, "Latvija", 1984, 29. okt.) un "Ardievu tagad" (atdz. Aina Kraujiete, "Laiks", 1984, 3. nov.).

Pēc vairākiem gadiem seko arī dzejoļi no krājuma "Haleja komēta" (Latvju Teksti, Nr.7, 26.-28.lpp.) ar atdzejotāja Ulda Bērziņa ievadvārdiem 2012. gadā. Bērziņa atdzejojumā izdota arī Jaroslava Seiferta dzejas izlase latviešu valodā "Mēra stabs / Skūpstu grāmata" (2015), tā 2015. gadā iegūst žurnāla "Latvju Teksti" balvu dzejā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Borispiļas starptautiskā lidosta

**Borispiļas starptautiskā lidosta** (; IATA: **KBP**, ICAO: **UKBB**) ir starptautiska lidosta Borispiļā, 29 kilometrus uz austrumiem no Ukrainas galvaspilsētas Kijivas. Tā ir lielākā lidosta valstī, apkalpojot 65% no pasažieru apjoma, ieskaitot visus starpkontinentālos lidojumus un vairumu no starptautiskajiem lidojumiem. Kopā ar mazāko Žuļanu lidostu tā ir viena no divām Kijivas pasažieru lidostām.

## Termināļi
Borispiļas Starptautiskajā lidostā ir četri aktīvi termināļi, viens no tiem kravas, bet vēl viens VIP terminālis. 2015. gadā tiek plānots pabeigt vēl vienu termināli (E termināli), kam plānota 2000 pasažieru kapacitāte stundā. Vecais A terminālis tika slēgts 2011. gada 15. septembrī, novirzot visus vietējos pasažierus uz termināli B. Jaunākais no termināļiem D tika atklāts 2012. gada 28. maijā.

## Statistika

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Kārlis Johanness Gadilhe

**Kārlis Johannes Gadilhe** (; dzimis  Rīgā, miris  Bauskā) bija Bauskas pilsētas galva, maģistrāta sekretārs, notārs un advokāts.

Gadilhe dzimis Rīgas tirgoņa ģimenē, pabeidzis Rīgas ģimnāziju. No 1856. līdz 1860. gadam mācījies jurisprudenci Tērbatas Universitātē. Studentu korporācijas *[[Fraternitas Rigensis]]* biedrs.

No 1868. gada Bauskas pilsētas maģistrāta sekretārs. 1879. gadā ievēlēts par Bauskas pilsētas galvu, taču Kurzemes gubernators viņu neapstiprina amatā. Gadilhe turpina darboties domē un arī kā notārs. Pēc 1889. gada tiesu reformas strādā par advokātu. 1899. gadā viņu atkal ievēl par Bauskas pilsētas galvu, un šajā amatā viņš paliek līdz savai nāvei. Par nākamo Bauskas pilsētas galvu tiek ievēlēts Gadilhes meitas vīrs Oskars Brandenburgs.

## Atsauces
Šarlotenburgas pils

**Šarlotenburgas pils** () ir baroka un rokoko stilā celta pils Berlīnē, Vācijā, ap kuru plešas plašs angļu stila parks. Pils atrodas Šarlotenburgā, Berlīnes rietumu daļā. To 17. gadsimtā ir cēlis Brandenburgas kūrfirsts Frīdrihs I savai sievai Hanoveres Sofijai Šarlotei kā vasaras rezidenci. 
Šarlotenburgas pils ir lielākais pils komplekss Vācijā, kas ir saglabājies no Hoencollernu dinastijas laika.

Pils būvniecība tika uzsākta 1695. gadā un turpinājās līdz 1713. gadam. Vēlāk ap 18. gadsimtu pils komplekss tika paplašināts, un apkārt pilij tika izveidots liels angļu stilā iekopts parks, uzcelts teātris un mauzolejs. Otrā pasaules kara laikā pils komplekss tika stipri bojāts, un kopš tā laika ir uzsākta pils kompleksa rekonstrukcija. Mūsdienās pils un tam piegulošais parks ir populārs tūristu apskates objekts.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Saukas luterāņu baznīca

**Saukas Evaņģēliski luteriskā baznīca** ir Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas (LELB) dievnams Sēlijā. Tā ietilpst Daugavpils diecēzes Sēlpils iecirknī.

## Vēsture
Senākā Saukas baznīca celta Saukas ezera ziemeļu krastā pirmā Kurzemes un Zemgales hercoga Gotharda Ketlera laikā 1567. gadā. Gan pēc Poļu-zviedru kara 1636. gadā, gan pēc nopostīšanas Lielā Ziemeļu kara laikā 1725. gadā Saukā atkal uzcēla jaunu koka baznīcu. 1805. gadā koka baznīcu nojauca un 1825. gadā sāka celt mūra baznīcu.

Pēc 1865. gada gar baznīcas sienām uzbūvēja balkonu un kanceli, uzbūvēja tagadējās ērģeles un izgatavoja altāri ar apustuļu Pētera un Pāvela tēliem. 1868. gadā atklāja altāra gleznu "Jēzus pie krusta ar Mariju un Jāni" (Jūliuss Dērings), 1873. gadā baznīcas tornī uzvilka zvanu.

Pirmā pasaules kara laikā kopš 1915. gada baznīca atradās vācu karaspēka okupācijas zonā, zvanu evakuēja uz Novgorodu. 1933. gadā baznīcas jumtu malu pārklāja ar cinkoto skārdu. Pēc Otrā pasaules kara baznīcu vairākkārt izdemolēja.

## Atsauces

## Ārējās saites
Agudas Izrael (Latvija)

***Agudas Izrael*** ( — 'Izraēla savienība') bija ebreju politiskā partija Latvijā. Tās vadītājs bija Mordehajs Dubins. Partija bija daļa no starptautiskās *[[Agudas Izrael]]* kustības. Tā bija viskonservatīvākā no Latvijas ebreju partijām, tās elektorātu veidoja ortodoksālie ebreji. Partija sadarbojās ar Latviešu zemnieku savienību.

Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gada maijā tika apturēta *Agudas Izrael* kā partijas darbība, taču tā turpināja pastāvēt kā biedrība. No 1934. līdz 1940. gadam biedrība izdeva laikrakstu *Haint* ().

## Dalība Saeimas vēlēšanās

## Atsauces
Franču akadēmija

**Franču akadēmija** (, ) ir vecākā Francijas zinātniskā iestāde, viena no piecām Francijas institūta akadēmijām. To 1635. gadā dibinājis kardināls Rišeljē, akadēmijas darbība tika pārtraukta 1793. gadā Franču revolūcijas laikā, 1803. gadā akadēmijas darbību atjaunoja Napoleons Bonaparts. Akadēmijas sastāvā ir 40 locekļi, kas tiek ievēlēti uz mūžu.

Akadēmijas galvenais mērķis ir franču valodas un literatūras izpēte, normu izveide. Tā izdod franču valodas vārdnīcas un gramatiku.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Čehijas Silēzija

**Čehijas Silēzija** (, , silēziešu: *Czeski Ślůnsk*, ) ir viens no trīs Čehijas vēsturiskajiem reģioniem valsts ziemeļaustrumu daļā. Robežojas ar Morāviju dienvidos, Poliju ziemeļos un Slovākiju ziemeļaustrumos.

Čehijas Silēzijas administratīvais centrs ir Opava, bet lielākā pilsēta ir Ostrava. Vēsturiskā reģiona kopējā platība ir 4459 km², pēc 2013. gada datiem tajā dzīvo ap vienu miljonu iedzīvotāju.

Tā ir vismazākā no Čehijas vēsturiskajām zemēm pēc platības un iedzīvotāju skaita. Vēsturiskais reģionā ietilpst divi apgabali kā Morāvijas-Silēzijas apgabals un daļa no Olomoucas apgabala.

## Skatīt arī
* Silēzija

## Ārējās saites
Hauards Šors

**Hauards Leslijs Šors** (; dzimis ) ir kanādiešu komponists, pazīstams ar sacerēto mūziku filmām.

Ir sacerējis skaņu celiņus vairāk nekā 80 filmām, tai skaitā "Gredzenu pavēlnieka" un "Hobita" filmu triloģijai. Šors saņēmis trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvas, no tām divas par labāko oriģinālmūziku ("Gredzenu pavēlnieks: Gredzena brālība", "Gredzenu pavēlnieks: Karaļa atgriešanās") un vienu par labākā dziesmu (kopā ar Eniju Lenoksu un Frenu Volšu par dziesmu *Into the West* filmā "Gredzenu pavēlnieks: Karaļa atgriešanās"). Strādājis pie tādu pazīstamu filmu mūzikas kā "Jēru klusēšana", "Aviators", "Atkritēji", "Bīstamā metode", "Hugo", "Karte uz zvaigznēm", "Kosmopolise". Šors ir visu (izņemot vienu) Deivida Kronenberga filmu kopš 1979. gada mūzikas autors.

Ir sacerējis arī dažādus citus koncertdarbus, tai skaitā vienu operu — *The Fly*. Papildu Amerikas Kinoakadēmijas balvām ir saņēmis trīs Zelta globusa balvas un četras *[[Grammy]]* balvas.

## Ārējās saites

*
Šors

**Šors** var būt:
* šors — solončaka paveids
* Edijs Šors (*Eddie Shore*; 1902—1985) — kanādiešu hokejists
* Hauards Šors (*Howard Shore*; 1946) — kanādiešu komponists.
Francisks Skarina

thumb|Francisks Skarina 1517. gadā
**Francisks Skarina** (; dzimis ap 1490. gadu, miris ) bija baltkrievu apgaismotājs, ārsts un grāmatniecības pamatlicējs. Viens no pirmajiem grāmatu iespiedējiem Austrumeiropā, licis pamatus baltkrievu valodas attīstībai.

## Dzīvesgājums
Skarina piedzima turīga tirgotāja ģimenē Polockā, kas tobrīd bija Lietuvas lielkņazistes tirdzniecības un rūpniecības centrs. Precīzs dzimšanas gads nav zināms, vien nosakāms, ka Skarinam bija 14 gadi, kad viņš sāka studēt Jagaiļa universitātē Krakovā 1504. gadā. Viņš to absolvēja 1506. gadā, iegūstot bakalaura grādu mākslā. 1514. gadā, nokārtojot visus vajadzīgos pārbaudījumus, viņš ieguva doktora grādu medicīnā Padujas universitātē Itālijā.

1517. gadā Skarina nodibināja tipogrāfiju Prāgā, bet 1520. gadā — Viļņā, kas bija pirmā Baltijā.

## Ārējās saites

* Francysk Skaryna, the Martin Luther of Belarus // The Economist

## Atsauces
Nadežda Skardino

**Nadežda Skardino** (; dzimusi ) jeb **Nadzeja Skardzina** ()  ir baltkrievu biatloniste.

2004. gadā no distanču slēpošanas pārgājusi uz biatlonu. 2006. gadā debitējusi Pasaules kausā. Trīs reizes piedalījusies ziemas olimpiskajās spēlēs (, , ). 2014. gadā Sočos izcīnījusi bronzas medaļu 15 km distancē. 2018. gadā Phjončhanā Baltkrievijas komandas sastāvā uzvarēja stafetē.

Pasaules čempionātā startē kopš 2007. gada. 2011. gadā Baltkrievijas sieviešu komandas sastāvā izcīnīja bronzas medaļu stafetē.

2013.—2014. gada sezonā uzstādīja modernā biatlona rekordu gan starp vīriešiem, gan sievietēm. 22 šautuves pēc kārtas viņa šāva nekļūdīgi, kopā sašaujot 110 mērķus.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

### Statistika Pasaules kausā

## Atsauces

## Ārējās saites
*
BelKA

***BelKA*** (no  — "Baltkrievijas kosmiskais aparāts") bija plānots Baltkrievijas pirmais  pavadonis. Tas tika zaudēts nesējraķetes avārijā 2006. gada jūlijā. Pavadonis bija paredzēts kartogrāfijai, zemju saimnieciskās darbības kontrolei, ģeoloģijai, mežu un ūdens tilpņu uzraudzībai un citiem Zemes tālizpētes uzdevumiem.

Izgatavots Krievijas uzņēmumā *[[RKK Ènergija]]* uz platformas *Viktorija* bāzes. Optoelektronisko aparatūru izgatavoja Baltkrievijas organizācijas.
Tā izšķirtspēja bija 2 līdz 2,5 metri panhromariskā režīmā un 10 m četru spektrālo kanālu režīmā.

*BelKA* startēja  19:43 UTC ar nesējraķeti *[[Sojuz-FG/Fregat]]* no Baikonuras kosmodroma. Kopā ar to tika palaisti arī 17 nanopavadoņi.
73. sekundē pēc starta notika raķešdzinēju atslēgšanās. Raķete ar pavadoņiem nokrita Kazahstānas teritorijā. Raķetes startu novēroja Baltkrievijas prezidents Aleksandrs Lukašenko.

Izmeklēšanas komisija secināja, ka kļūmes cēlonis bija raķetes pirmās pakāpes ceturtā dzinēja hidropievada darbības traucējums. Tas regulē dzinēja vilces vektoru, un nebija darbojies 0,27 sekundes. Pa šo laiku raķete bija sākusi stipri rotēt. Pēc 2 sekundēm žiroskops sasniedza robežu un deva avārijas komandu izslēgt dzinējus. Visticamāk, hidropievada atslēgšanās notikusi degvielas temperatūras paaugstināšanās dēļ.

2012. gadā veiksmīgi palaists *[[BKA (pavadonis)|BKA]]*, kurš kļuva par Baltkrievijas pirmo pavadoni.

## Atsauces
1995. gada referendums Baltkrievijā

**1995. gada referendums [[Baltkrievija|Baltkrievijā]]** sastāvēja no četriem jautājumiem un notika 14. maijā kopā ar parlamenta vēlēšanām. Četri jautājumi, ko referendumā izšķīra, bija:
* vai krievu valodai jāpiešķir otrās oficiālās valsts valodas statuss,
* vai valstij jānomaina nacionālie simboli (ģerbonis un karogs),
* vai valstij ir vajadzīga ekonomiskā integrācija ar Krieviju,
* vai prezidents drīkst pāragri atlaist parlamentu, ja tas sistemātiski pārkāpj konstitūciju.

Valsts prezidents Aleksandrs Lukašenko jau kopš 1993. gada nesekmīgi centās panākt referenduma rīkošanu, tomēr neguva parlamenta atbalstu. Starp prezidentu un parlamentu esošās domstarpības atrisināja šķīrējkomisija, kas lēma par labu prezidentam un referenduma rīkošanai.

Referendumā nobalsoja 64,8% iedzīvotāju, atbalstot visus izteiktos priekšlikumus.

## Sekas
1995. gada 7. jūlijā prezidents parakstīja dekrētu par jauno valsts karogu un ģerboni.

Kopš referenduma Baltkrievijā būtiski ir samazinājies baltkrievu valodas lietojums, bet pieaudzis krievu valodas lietojums. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1999. gadā, 5 gadus pēc referenduma, baltkrievu valodā mājās runāja 36,7% valsts iedzīvotāju, bet 2009. gadā — tikai 11,9% iedzīvotāju.

## Rezultāti
### Krievu valodas statuss
;Vai Jūs atbalstāt krievu valodai noteikt tādu pašu statusu kā baltkrievu valodai?

### Integrācija ar Krieviju
;Vai Jūs atbalstāt prezidentu veidot ekonomisku integrāciju ar Krieviju?

### Valsts simboli
;Vai Jūs atbalstāt priekšlikumu par jauna valsts karoga un ģerboņa ieviešanu Baltkrievijā?

### Parlamenta atlaišana
;Vai Jūs piekrītat nepieciešamībai izdarīt izmaiņas Baltkrievijas Konstitūcijā, kas paredz Baltkrievijas Republikas prezidentam pirmstermiņa plenārsēžu pilnvaru izbeigšanu parlamentam par sistemātiskiem vai apjomīgiem konstitūcijas pārkāpumiem?

## Atsauces
Gregors XI

**Pāvests Gregors XI** (), īstajā vārdā **Pjērs Rožērs de Bofors** (; dzimis ap 1329. gadu, miris ), bija Romas pāvests no 1370. gada līdz savai nāvei 1378. gadā. Pēdējais no septiņiem pāvestiem, kuri rezidēja Aviņonā.

Pāvesta Klementa VI brāļadēls. Studēja Anžē Universitātē, pēc tam Perudžā. 1348. gadā, kad Pjēram Rožēram bija 19 gadu, Klements VI iecēla viņu par kardinālu. Bijis labi izglītots, veiksmīgi darbojās kā diplomāts. Pēc pāvesta Urbāna V nāves konklāvs 1370. gada 30. decembrī ievēlēja Gregoru par pāvestu.

1373. gada 10. oktobrī, atbalstot Rīgas arhibīskapa Zigfrīda lūgumu, Gregors XI izdeva tā saukto apģērbu bullu, kura noteica, ka turpmāk Rīgas arhibīskapam un domkapitula locekļiem jātērpjas melnās drēbēs.

Pontifikāta laikā stingri cīnījās pret lollardiem. Neskatoties uz kūrijas un Florences pilsētas pretestību, 1377. gada 17. janvārī atgriezās Romā, izbeidzot Aviņonas gūstu. Pēc daļas viedokļu, lēmums par pārcelšanos tika pieņemts cita starpā arī Sjēnas Katrīnas ietekmē. Drīz pēc Gregora XI nāves sākās Rietumu shizma — strīdi par pēctecību, kas noveda pie šķelšanās un antipāvestu parādīšanās, līdz 1417. gadā tika izvēlēts Martins V, kuru atzina galvenie pārējie pretendenti.

## Skatīt arī
* Romas pāvestu hronoloģisks uzskaitījums

## Ārējās saites

* [Pāvests Gregors XI Katoļu enciklopēdijā](https://en.wikisource.org/wiki/Catholic_Encyclopedia_(1913)/Pope_Gregory_XI)
Elkšņu baznīca

**Elkšņu Evaņģēliski luteriskā baznīca** ir Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams Elkšņu pagastā Sēlijā. Tā ietilpst Daugavpils diecēzes Sēlpils iecirknī.

## Vēsture
Senākā Elkšņu baznīca celta pie Ilzenbergas tuvu Ilzu muižas ezeram pie pašreizējās Latvijas-Lietuvas robežas pirmā Kurzemes un Zemgales hercoga Gotharda Ketlera laikā 1567. gadā. Lielā Ziemeļu kara laikā 1712. gadā, pēc tam no jauna 1777. gadā Elkšņos pie Susējas upes uzcēla baznīcu ar koka torni. No 1831. līdz 1833. gadam uzcēla tagadējo mūra baznīcu, ko iesvētīja 1834. gadā. Juliusa Dēringa altārglezna "Kristus pie krusta" ir valsts nozīmes mākslas piemineklis. 1887. gadā baznīcu remontēja, tad uzbūvēja tagadējo torni. 1905. gadā dievnamam uzlika jaunu jumtu un piebūvēja sakristeju. 

Pirmā pasaules kara laikā kopš 1915. gada baznīca atradās vācu karaspēka okupācijas zonā, zvanu evakuēja uz Krieviju. Tai tika sapostītas ērģeles, iznesti soli, nozudis kroņlukturis, bet priekšbaznīcā ierīkota labības noliktava. 1925. gadā atjaunoja ērģeles, 1934. gadā baznīcā atsakās dievkalpojumi. Pēc Otrā pasaules kara baznīca turpināja darboties.
2010. gada vasarā remonta laikā Elkšņu baznīcas altāra labajā pusē iebruka daļa sienas.

## Atsauces
Antans Jurgeļonis

**Antans Jurgeļonis** (, dzimis , miris ) bija Latvijā dzimis lietuviešu ārsts un sporta darbinieks. Specializējās sporta medicīnā un gerontoloģijā.

Dzimis Aknīstē. No 1916. līdz 1918. gadam studēja Petrogradas kara medicīnas akadēmijā. 1926. gadā beidza Parīzes universitāti. 1950. gadā ieguva medicīnas zinātņu kandidāta grādu.

Starp pasaules kariem Jurgeļonis bija viens no Lietuvas sporta medicīnas pamatlicējiem. No 1926. līdz 1929. gadā Lietuvas sporta līgas vadītājs. Lietuvas delegācijas vadītājs 1928. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs Amsterdamā. Pirmais "Fiziskās kultūras pils" (*Kūno kultūros rūmai*) Kauņā vadītājs. Tā bija pirmā valsts iestāde Lietuvā, kas vadīja sporta attīstību valstī. Žurnāla "Fiziskā audzināšana" (*Fiziškas auklėjimas*) pirmais redaktors no 1931. līdz 1935. gadam. 

No 1948. līdz 1951. gadam nodarbojās ar malārijas likvidēšanu Lietuvā. No 1960. līdz 1969. gadam strādāja Epidemioloģijas, mikrobioloģijas un higiēnas institūtā, vēlāk pievērsās pētījumiem gerontoloģijā. 

## Ārējās saites
* Par Jurgoļoni
Svētais Pantaleons

**Svētais Pantaleons** jeb **Panteleimons** (; dzimis ap 275. gadu, miris 303. gadā) bija kristīgais moceklis no Nikomēdijas, kurš cietis Diokletiāna kristiešu vajāšanās. Viens no četrpadsmit svētajiem palīgiem. Pantaleona dzīves apraksts lielā mērā uzskatāms par leģendāru. Bijis ārsts ietekmīgā ģimenē, ārstējis par velti. Sodīts ar nāvi, nocērtot galvu. Tiek uzskatīts par ārstu un slimnieku svēto aizbildni.

## Ārējās saites

*
Agudas Izrael

***Agudas Izrael*** (; tulkojumā — Izraēla savienība), saīsināti saukta arī ***Aguda***, ir 1912. gadā aizsākta starptautiska ebreju politiskā kustība, kura tika radīta ar mērķi stiprināt ortodoksālo ebreju kustības, kas nebija saistītas ar *[[Cionistu organizācija "Mizrahi"|Mizrahi]]* vai cionistu organizācijām.

*Agudas Izrael* kļuva populāra hasīdu vidū. Kustības pārstāvji tika ievēlēti Polijas un Latvijas parlamentos. Līdz Otrajam pasaules karam *Agudas Izrael* dibināja vairākas ebreju izglītības iestādes Eiropā. Šobrīd tādas pastāv ASV un Izraēlā. Kopš Izraēlas valsts dibināšanas *Agudas Izrael* ir piedalījusies parlamenta vēlēšanās ar savu partiju.

## Atsauces
Dinamo stadions (Minska)

**Dinamo stadions** () ir futbola stadions Minskā, Baltkrievijā. Te savas mājas spēles aizvada Baltkrievijas futbola izlase un *[[FC Minsk]]*.

Stadionā oficiāli ir 40 tūkstoši sēdvietu, tomēr augšējā daļa drošības iemeslu dēļ netiek izmantota, tāpēc stadionā reāli ir vietas 34 tūkstošiem skatītāju.

Atvērts 1934. gadā, pēc pieciem gadiem tika veikta stadiona paplašināšana. Otrā pasaules kara laikā tika sagrauts, no 1947. līdz 1954. gadam tika uzcelts no jauna. Lielāko rekonstrukciju piedzīvojis 20. gadsimta 70. gadu beigās pirms , kad šis bija viens no stadioniem, kur notika futbola turnīrs (tika aizvadīta arī viena ceturtdaļfināla spēle). 2012. gada oktobrī stadions tika slēgts rekonstrukcijai, 2014. gadā tika atvērts.

No 1934. līdz 2008. gadam te savas mājas spēles aizvadīja Minskas "Dinamo" futbola klubs. Stadionā Eiropas kausu spēles aizvada tie Baltkrievijas klubi, kuru stadioni neatbilst UEFA prasībām.

## Ārējās saites

* FC Minsk mājaslapa
Ebreju bloks

**Ebreju bloks** (arī **Žīdu apvienotais nacionālais bloks**) bija politisko partiju apvienība Latvijā. Tā vienoja Ebreju nacionāldemokrātu partiju un partijas *[[Mizrahi (Latvija)|Mizrahi]]* un *[[Histadrut-Hacionit]]*.

Apvienība piedalījās Satversmes sapulces vēlēšanās 1920. gadā un 1. Saeimas vēlēšanās 1922. gadā. Ievēlētie deputāti Saeimā veidoja vienotu frakciju. Sākot ar 2. Saeimas vēlēšanām Ebreju bloku veidojošās partijas piedalījās atsevišķi, taču Saeimā tika ievēlēta vienīgi *[[Mizrahi (Latvija)|Mizrahi]]*.

## Dalība Saeimas vēlēšanās

## Atsauces
Dinamo stadions

**Dinamo stadions** var būt:
* Dinamo stadions (Bukareste);
* Dinamo stadions (Minska);
* Dinamo stadions (Rīga);
* Dinamo stadions (Ufa).
Spridzināšana Minskas metro

**Spridzināšana Minskas metro** notika , kurā gāja bojā vismaz 15 cilvēki un tika ievainoti vairāk nekā 200 cilvēki. Sprādziens notika plkst. 17.55 pēc vietējā laika "Oktjabrjskaja" stacijā Minskas metro, Baltkrievijā.

Sākotnēji nebija skaidrs, kas izraisīja sprādzienu, vēlāk tika noskaidrots, ka tā ir bumba, kuras sastāvā bija naglas un lodīšu gultņi. Vēlāk tika atklāts arī tas, ka sprādzienā tika izmantota unikāla sprāgstviela.

 tika aizturēti divi aizdomās turamie. Savu vainu atzina Dmitrijs Konovalovs un Vlads Kovaļovs. Tiek uzskatīts, ka šo sprādzienu sarīkojuši tie paši cilvēki, kas sarīkoja sprādzienu 2008. gada Uzvaras dienā. 2012. gada martā gan Konovalovam, gan Kovaļovam tika izpildīts nāvessods nošaujot.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Informācija un ziņas
Pīters Pens

**Pīters Pens** () ir tēls, kuru radīja skotu rakstnieks Džeimss Metjū Berijs. Viņš ir zēns, kas spēj lidot un nekad nepieaug.

Nebeidzamo bērnību Pīters Pens pavada piedzīvojumos Nekurzemē, kur viņš ir "pazaudēto puiku" līderis. Vēl Nekurzemē dzīvo nāras, indiāņi, fejas un pirāti. Pena izskatu autors sīki nav aprakstījis nevienā no saviem darbiem.

Zēna, kas nekad nepieaug, idejas pamatā ir autora vecākais brālis Deivids, kas slidošanas negadījumā mira dienu pirms savas 14. dzimšanas dienas, tādējādi savas mātes atmiņās saglabādams "jauna puikas" tēlu. Paša Pītera vecums dažādos darbos bijis atšķirīgs, piemēram, romānā *Peter and Wendy* viņa vecums netiek nosaukts, vienīgi pateikts, ka viņam ir vēl visi piena zobi.

Pītera Pena tēls pirmoreiz parādījās Berija romānā *[[The Little White Bird]]* (1902). Lielāko atpazīstamību guvis 1904. gada lugā *[[Peter Pan, or The Boy Who Wouldn't Grow Up]]*, ko 1911. gadā izdeva romāna formātā ar nosaukumu *[[Peter and Wendy]]*. Vēlāk tēls parādījies dažādos mākslas darbos — gan filmās, seriālos, viņam uzceltas vairākas skulptūras.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Gūtenberga projekts
Kursors

Datorikā **kursors** ir indikators, ko izmanto, lai norādītu uz pozīciju monitorā vai citā displejā, kas atbilst ievadei no tastatūras vai rādītājierīces. Par kursoru tiek saukti dažādi atšķirīgi grafiskie elementi; tas var būt mirgojošs teksta kursors vai arī peles rādītājs, kam parasti ir bultiņas forma.

## Termina izcelsme
Kursora nosaukums radies no latīņu vārda ar nozīmi "skrējējs". Par kursoru sauc arī caurspīdīgo pārvietojamo daļu logaritmiskajam lineālam, kurā iegravēta skala. Termins pārgājis uz datoriku, izmantojot analoģiju.

## Teksta kursors

Vairumā komandrindas saskarņu vai teksta redaktoros teksta kursors ir pasvītrojuma simbols, pildīts taisnstūris vai vertikāla līnija, kas var būt nemainīga vai mirgot, norādot, kur tiks ievietots ievadītais teksts. Teksta režīma displejos starp rakstzīmēm nebija iespējams attēlot vertikālu līniju, lai norādītu, kur jaunais teksts tiks ievietots, tāpēc tika izmatots pasvītrojuma simbols vai pildītais taisnstūris. Gadījumos, kad tika izmantots pildītais taisnstūris, to parasti attēloja invertējot rakstzīmes pikseļus, izmantojot Būla algebras XOR funkciju. Mūsdienu teksta redaktoros un tekstprocesoros parasti tiek izmantots vertikālās līnijas simbols.

Teksta kursora mirgošana parasti tiek pārtraukta tā pārvietošanas brīdī, citādi tas varētu mainīt pozīciju brīdī, kad tas nav redzams, padarot grūtāku sekošanu tā atrašanās vietai.

Daļa saskarņu izmanto pasvītrojuma simbolu vai šauru vertikālu līniju, lai norādītu, ka lietotājs ir ievietošanas režīmā, kur teksts tiek ievietots pa vidu esošajam tekstam, un lielāku taisnstūri, lai norādītu, ka lietotājs ir pārrakstīšanas režīmā, kur ievadītais teksts pārrakstīs esošo tekstu. Šādi taisnstūra kursors var tikt uztverts kā iezīmēts teksts vienas rakstzīmes izmērā un rakstīšana aizvietos tekstu kursorā ar jaunu.

### Divvirzienu teksts
Sistēmās, kas atbalsta divvirzienu tekstu, tiek izmantota vertikālas līnijas teksta kursors ar nelielu piedēkli uz labo vai kreiso pusi, kas norāda teksta virzienu. Dažos gadījumos kursors var sadalīties divās daļās, katra norādot, kur tiks izvietots katrs no teksta virziena veidiem.

## Peles kursors
Peles rādītājs attēlo rādītājierīces, parasti peles vai skārienpaliktņa kustību.

## 3D kursors
[thumb|''[Blender (programmatūra)|Blender* 3D kursors]]

Kursora izmantošanas ideja kā marķieris vai ievietošanas punkts jauniem datiem vai transformācijām kā rotācija, var tikt paplašināts līdz [[3D modelēšana]]s vidēm. Piemēram, *Blender'' izmanto 3D kursoru, lai noteiktu kur notiks nākamās darbības.

## Atsauces

## Ārējās saites
Arams Hačaturjans

**Arams Hačaturjans** (; ; dzimis , miris ) bija armēņu komponists un diriģents. Tiek uzskatīts par vienu no vadošajiem padomju komponistiem.

Mācījies Gņesinu Muzikāli pedagoģiskajā institūtā un Maskavas konservatorijā. Bijis profesors abās mācību iestādēs. Darbos apvienojis pasaules tradīcijas ar armēņu folkloru. Rakstījis baletus, simfonijas, koncertus, mūziku kino, teātrim. Viens no viņa ievērojamākajiem darbiem ir balets "Gajanē" (1942), kas ticis iestudēts arī Latvijā. Latvijā iestudēti arī citi darbi. Populāra  ir arī "Zobenu deja" no baleta "Gajanē", kas ir izmantota vairākos popkultūras darbos un kurai ir tapušas vairākas kaverversijas. Par vairākiem darbiem ir saņēmis četras Staļina prēmijas un vienu PSRS Valsts prēmiju, ir arī Ļeņina prēmijas saņēmējs, 1954. gadā saņēmis PSRS tautas skatuves mākslinieka goda nosaukumu. No 1958. līdz 1962. gadam bijis PSRS Augstākās Padomes deputāts.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* 
* Virtuālais muzejs
Ēri

**Ēri** () ir pilsēta Pensilvānijas štatā, ASV. Nosaukta Ēri ezera, kas atrodas pie pilsētas, un Amerikas pamatiedzīvotāju cilts Ēri vārdā. Ar 102 tūkstošiem iedzīvotāju šī ir ceturtā lielākā pilsēta štatā pēc Filadelfijas, Pitsburgas un Alentaunas. Ēri apgabala administratīvais centrs.

Pilsētā ir vairākas augstākās mācību iestādes, mākslas muzejs, vēstures muzejs, planetārijs, zoodārzs, populāra atpūtas zona ir Preskailas štata parks pussalā.

## Sadraudzības pilsētas
Ēri sadraudzības pilsētas ir:

*  Dangarvana, Īrija (2007)
*  Ļubļina, Polija (1998)
*  Merida, Meksika (1973)
*  Dzibo, Ķīna (1985)

## Atsauces

## Ārējās saites
Itaipu aizsprosts

**Itaipu aizsprosts** (, , ) ir aizsprosts un hidroelektrostacija uz Paranas upes, atrodas uz robežas starp Brazīliju un Paragvaju. Ticis atvērts .

Otra lielākā hidroelektrostacija pasaulē gadā saražotās elektroenerģijas ziņā, 2013. gadā saražotas 98,6 TWh, 2014. gadā — 87,8 TWh, Ķīnā esošajā Triju aizu dambī 2013. gadā tika saražoti 83,7 TWh, 2014. gadā — 98,8 TWh. Ražošanas jauda sasniedz 14 GW. Te tiek saražoti apmēram 17% enerģijas, ko patērē Brazīlijā, un 75% enerģijas, ko patērē Paragvajā.

Amerikas civilinženieru biedrība (*American Society of Civil Engineers*) 1994. gadā iekļāva savā septiņu moderno pasaules brīnumu sarakstā.

Lēmums par Itaipu aizsprosta izbūvi tika pieņemts 1973. gadā, tādējādi iezīmējot jaunu sadarbības līmeni starp Brazīliju un Paragvaju. Izbūvējot aizsprostu, 1982. gadā tika pilnībā applūdināts viens no pasaulē lielākajiem ūdenskritumiem — Gvairas ūdenskrituma komplekss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bangaras forts

thumb|Bangaras forts|300px
**Bangaras forts** () ir 17. gadsimtā celts forts, kas atrodas Radžastānas reģionā, Indijā. Apkārt fortam ir izveidojies Bangaras ciems, kas vēlāk tika pamests. Būve ir iespaidīgs pamestu ēku kopums, kura lielākā daļa ir saglabājusies līdz mūsdienām. Pie Bangaras forta ir novietota zīme, kas brīdina, ka atrašanās tā teritorijā pēc saulrieta un pirms saullēkta ir stingri aizliegta. Par šīs zīmes izvietošanas iemeslu tiek uzskatīta spoku aktivitāte forta un ciema apkārtnē.

## Atsauces
Veličkas sāls raktuves

**Veličkas sāls raktuves** () atrodas Polijas dienvidos — Veličkas pilsētā.

Raktuves tika izbūvētas 13. gadsimtā, tajās sāls tika iegūta līdz pat 2007. gadam. Līdz darbības izbeigšanas brīdim tā bija viena no vecākajām sāls raktuvēm, kas vēl darbojās. Raktuves izvietotas deviņos dažādos līmeņos, raktuvju kopējais garums ir apmēram 300 km. Tajās atrodas vairākas statujas un četras kapelas, kuras raktuvju strādnieki izcirtuši no akmens sāls. Tiek uzskatīts, ka akustika vienā no kapelām ir labākā Eiropā. Dažkārt raktuves tiek sauktas par "Polijas pazemes sāls katedrāli".

1978. gadā raktuves tika iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 2013. gadā UNESCO iekļautajam objektam tika pievienotas Bohņā esošās sāls raktuves. Ik gadu raktuves apmeklē aptuveni 1,2 miljoni tūristu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Cracow Saltworks Museum in Wieliczka
Ceire-Cion

***Ceire-Cion*** ( — 'Cionas jaunatne') bija ebreju politiskā partija Latvijā. Tās vadītājs bija Maksis Lazersons. Tā apvienoja cionisma un demokrātiska sociālisma idejas. Viens no partijas mērķiem bija izveidot ebreju valsti Palestīnā.

1931. gadā apvienojās ar Latvijas Cionistu sociālistu organizāciju, izveidojot Cionistu sociālistu partiju.

## Dalība Saeimas vēlēšanās

## Atsauces
Odisejs Elitis

**Odisejs Elitis** (), īstajā vārdā **Odisejs Alepudellis** (; dzimis , miris ) bija grieķu modernisma dzejnieks un esejists, 1979. gada Nobela prēmijas literatūrā laureāts.

## Biogrāfija
Dzimis 1911. gadā Iraklijā Krētas salā, kas tobrīd *[[de jure]]* vēl nebija pievienota Grieķijai. 1936. gadā debitējis ar dzejas krājumu "Orientācijas" (). Tulkojis franču un itāļu dzeju, kā arī spāņu dzejnieka Federiko Garsijas Lorkas un krievu dzejnieka Vladimira Majakovska darbus. 20. gadsimta sešdesmitajos gados Eliša daiļrades popularitāti veicināja komponista Mika Teodoraka mūzika ar dzejnieka tekstiem. 1979. gadā saņēmis Nobela prēmiju literatūrā "par dzeju, kas grieķu dzejas tradīcijas kontekstā ar juteklisku spēku un intelektuālu asredzību rāda mūsdienu cilvēka tiekšanos pēc brīvības un radošuma." Miris 1996. gadā Atēnās.

## Tulkojumi latviešu valodā
Latviešu valodā Eliša dzeju tulkojis Knuts Skujenieks (Literatūra un Māksla, 1979, 28. dec.), atdzejojumi pārpublicēti Skujenieka Rakstu atdzejas sējumā (Skujenieks K. *Raksti: Atdzeja*. Nordik, 2006, 115.-117. lpp.). Latviešu valodā tulkota arī Eliša Nobela lekcija (Grāmata, 1990, Nr. 7, 46.-50. lpp.).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Nobela prēmijas profils
Balboa

**Balboa** var būt:

* Panamas balboa — Panamas nacionālā valūta;
* "Rokijs Balboa" — amerikāņu kinofilma;
* Rokijs Balboa (tēls) — galvenais varonis kinofilmu sērijā.

## Cilvēki ar šādu uzvārdu
* ‎Vasko Nunjess de Balboa (*Vasco Núñez de Balboa*; ap 1475―1519) — spāņu konkistadors.
BelAZ

***BelAZ*** (, ***БелАЗ*** — ‘Baltkrievijas automobiļu rūpnīca’) ir Baltkrievijas autobūves uzņēmums, atvērta akciju sabiedrība. Tas specializējies lielas kravnesības karjeru kravas automašīnu ražošanā. Ir holdinga grupas ***BELAZ-HOLDING*** mātes uzņēmums. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Žodzinā. Rūpnīca dibināta 1948. gadā.

thumb|Pašizgāzējs ''BelAZ-75214''
thumb|iekrāvējs ''BelAZ-78221''

## Vēsture
1946. gadā Baltkrievijas PSR Augstākā Padome pieņēma lēmumu būvēt kūdras mašīnbūves rūpnīcu. 1948. gadā Žodzinā sākta **Kūdras mašīnbūves rūpnīcas** celtniecība.
1950. gadā izlaista pirmā produkcija.
1951. gadā kūdras mašīnbūves rūpnīca pārprofilēta par Ceļu un meliorācijas mašīnu rūpnīcu ***Dormaš***.
1958. gadā rūpnīca pārdēvēta par **Baltkrievijas automobiļu rūpnīca**. Izlaists pirmais 25 tonnu kravnesības pašizgāzējs *MAZ-525*.
1978. gadā sākta lidmašīnu vilcēju ražošana.

1996. gadā rūpnīca kļuva par ražošanas apvienību "Baltkrievijas automobiļu rūpnīca".
2007. gadā ražošanas apvienībai pievienota Starodorožskas mehāniskā rūpnīca.
2009. gadā pievienota Mogiļevas vagonbūves rūpnīca.
2011. gadā ražošanas apvienībai pievienota atklāta akciju sabiedrība *Kuzlitmaš*.
2012. gadā pievienota Sluckas celšanas un transportēšanas iekārtu rūpnīca. 2012. gadā izveidots holdings *BELAZ-HOLDING*.

## Ārējās saites

* Oficiālā vietne
Marijas teātris

**Marijas teātris** () ir vēsturisks operas un baleta teātris Sanktpēterburgā, Krievijā.

Par paša teātra dibināšanas gadu tiek uzskatīts 1783. gads (Cariskais Lielais akmens teātris (*Большой Каменный Театр*)), pašreizējā teātra ēka tika uzcelta 1860. gadā. Teātrim uzcelšanas laikā bija lielākā skatuve pasaulē, bija 1625 skatītāju vietas. Teātris tika atvērts  ar Mihala Gļinkas operas *Жизнь за царя* iestudējumu. Teātris tika nosaukts Aleksandra II sievas Marijas Aleksandrovnas vārdā. Te ir notikušas dažādu ievērojamu mākslinieku darbu pirmizrādes. Bija Krievijas Impērijas galvenais baleta un operas teātris. PSRS laikā teātris tika nosaukts Sergeja Kirova vārdā. Kopš 1988. gada Valērijs Gergijevs ir teātra galvenais režisors un mākslinieciskais vadītājs.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Jānis Barons

**Jānis Barons** ( — ) bija latviešu karavīrs, nacionālais partizāns. Lāčplēša Kara ordeņa un Viestura ordeņa kavalieris.

## Dzīvesgājums

Dzimis Drustu pagastā, zemkopis. Pirmajā pasaules karā dienējis latviešu strēlniekos. 

Latvijas Bruņotajos spēkos dienējis no 1919. gada jūnija, piedalījies Latvijas brīvības cīņās — pret lieliniekiem un bermontiešiem. Par varonību, 1919. gada 22.novembrī Smārdes apkaimē veicot izlūkgājienu pretinieka aizmugurē, kura laikā iegūtās ziņas sekmēja uzvaru nākamajā kaujā, apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni.

Pēc atvaļināšanas no dienesta 1921. gada maijā atgriezies dzimtajā Drustu pagastā, kur bijis lauksaimnieks, kā arī pagasta vecākais. 1939. gadā apbalvots ar Viestura ordeņa V šķiru (ar šķēpiem).

Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada jūnijā Baronam izdevās izvairīties no izsūtīšanas, tomēr deportēta tiek viņa ģimene. Pēc vāciešu ienākšanas līdz 1944. gada rudenim bijis pagasta vecākais.

Pēc Latvijas reokupācijas Barons iesaistījās nacionālo partizānu kustībā. Kritis kaujā ar čekistiem turpat Drustu pagastā, netālu no "Lejas Mindaugu" mājām, apbedīts Drustu kapos. Kaujas vietā uzstādīts piemiņas krusts.

## Atsauces
Margita Gūtmane

**Margita Gūtmane** (dzimusi 1943. gada 24. oktobrī Jelgavā) ir latviešu rakstniece.

## Biogrāfija
1944. gadā Gūtmane gada vecumā kopā ar mātes māsu pēdējā kursējošajā vilcienā dodas bēgļu gaitās uz Vāciju. Viņas māte paliek Jelgavā un pēc kara tiek represēta, tāpēc Gūtmane uzaug šķirti no vecākiem. Viņa beigusi Minsteres latviešu ģimnāziju. No 1966. gada Stokholmas Universitātē studējusi baltu valodas. No 1969. gada Hamburgā studējusi literatūrzinātni un teātra vēsturi. Dzīvojusi Hamburgā, Latviju viņa pirmo reizi atkal apciemo 1988. gadā, bet 1996. gadā pārceļas uz dzīvi Latvijā. Latvijas Rakstnieku savienības biedre kopš 1992. gada.

Pirmā nozīmīgākā literārā publikācija ir dzejoļu kopa žurnāla "Jaunā Gaita" 71. numurā 1968. gadā. Par prozas grāmatas "Tā pati diena" manuskriptu saņēmusi J. Jaunsudrabiņa balvu (1984), par grāmatu "Vēstules mātei" PBLA Kultūras fonda balvu (1998), par Veronikai Strēlertei veltīto grāmatu "Dzīve ir viens vella izgudrojums" saņēmusi Literatūras gada balvas speciālo balvu (2012). Atdzejojusi vācu valodā Māra Čaklā grāmatas "Blūzs alejas galā" (2000) un "Desmit mīlas dziesmas Rīgai" (2001), Aleksandra Čaka, Vizmas Belševicas, Imanta Ziedoņa, Veronikas Strēlertes, Amandas Aizpurietes, Ulža Bērziņa un citu latviešu autoru darbus.

2024. gadā M. Gūtmane saņēmusi Literatūras gada balvu par mūža ieguldījumu latviešu literatūrā.

## Bibliogrāfija

### Dzeja
* *Ēnu spēles*. Imanta, 1971.
* *Kas zinās stāstīt*. Vesterosa: Ziemeļblāzma, 1976.
* *Klusuma robežās*. Stokholma: Atvase, 1981.
* *Dzejas*. Rīga: Teātra anekdotes, 1991.

### Citi darbi
* *Veronika Strēlerte* [rakstu krājums, sastādītāja]. Stokholma: Atvase, 1982.
* *Minkāns* [grāmata bērniem]. Stokholma: Atvase, 1985.
* *Tā pati diena* [proza]. Stokholma: Atvase, 1988.
* *Vēstules mātei* [proza]. Rīga: Preses nams, 1998.
* *Dvīņu zīmē: Vizmas Belševicas nozīme latviešu literatūrā un vēsturē* [rakstu krājums, sastādītāja]. Rīga: Karogs, 2007.
* *Veronika Strēlerte manās atmiņās*. Rīga: Neputns, 2012.

## Atsauces
Akvile Mikenaite

**Akvile Mikenaite** (, dzimusi , mirusi ) bija Latvijā dzimusi lietuviešu muzeju darbiniece un tautas mākslas pētniece. Jona Mikena un Joza Mikena māsa.

Dzimusi pie Aknīstes. 1931. gadā beigusi Subates ģimnāziju. No 1932. līdz 1939. gadam studēja Vītauta Dižā universitātē Kauņā, tomēr 1940. gadā pabeidza Viļņas Universitāti. No 1940. līdz 1961. gadam strādāja Viļņas Universitātē, bet no 1944. līdz pat 2001. gadam - Lietuvas Mākslas muzejā (*Lietuvos dailės muziejus*) Viļņā.

Akviles Mikenaites dzimtās mājas ir valsts nozīmes Latvijas vēstures piemineklis.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Par Akvili Mikenaiti
Centrālamerikas krupji

**Centrālamerikas krupji** (*Incilius*) ir viena no krupju dzimtas (*Bufonidae*) ģintīm, kas apvieno 40 krupju sugas. Tās sastopamas Ziemeļamerikā un Dienvidamerikā, izplatības areālam plešoties no ASV dienvidiem līdz Panamai un tālāk gar Klusā okeāna krastu, sasniedzot Ekvadoru. Šīs sugas galvenokārt mājo tropu mežos, gan kalnos, gan līdzenumos nelielu upīšu krastos. Dažas sugas ir ļoti plaši izplatītas un sastopamas dažādos biotopos, lauksaimniecības zemes un pilsētu vides ieskaitot, piemēram, krasta krupis (*Incilius nebulifer*).

## Sistemātikas izmaiņas
Nesenā pagātnē Centrālamerikas krupji tika klasificēti kā apakšģints īsto krupju ģintī (*Bufo*), bet saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem šī grupa izdalīta kā atsevišķa ģints.

## Sistemātika
[thumb|240px|[Lietus meža krupis (*Incilius campbelli*)]]
[thumb|240px|[Līdzenuma pundurkrupis (*Incilius canaliferus*)]]
**Centrālamerikas krupju ģints** (*Incilius*)
*Almirantes krupis (*Incilius peripatetes*)
*Apaļdziedzeru dienvidu krupis (*Incilius coccifer*)
*Apaļdziedzeru ziemeļu krupis (*Incilius cycladen*)
*Cekulainais krupis (*Incilius cristatus*)
*Centrālamerikas dzeltenais krupis (*Incilius luetkenii*)
*Centrālamerikas kalnu krupis (*Incilius cavifrons*)
*Čimalapas krupis (*Incilius tutelarius*)
*Čiriki krupis (*Incilius signifer*)
*Čivavas krupis (*Incilius mccoyi*)
*Dienvidkrasta krupis (*Incilius valliceps*)
*Dienvidmeksikas krupis (*Incilius perplexus*)
*Gerrero krupis (*Incilius gemmifer*)
*Gvanakastes krupis (*Incilius guanacaste*)
*Gvatemalas krupis (*Incilius ibarrai*)
*Hondurasas krupis (*Incilius leucomyos*)
*Īskāju krupis (*Incilius holdridgei*)
*Kokles krupis (*Incilius karenlipsae*)
*Kolorado upes krupis (*Incilius alvarius*)
*Komajagvas krupis (*Incilius porteri*)
*Kostarikas krupis (*Incilius aucoinae*)
*Krasta krupis (*Incilius nebulifer*)
*Kučumatanesas krupis (*Incilius aurarius*)
*Kurlais krupis (*Incilius bocourti*)
*Lielcekula krupis (*Incilius macrocristatus*)
*Lietus meža krupis (*Incilius campbelli*)
*Līdzenuma pundurkrupis (*Incilius canaliferus*)
*Marmorkrupis (*Incilius marmoreus*)
*Meksikas priežu krupis (*Incilius occidentalis*)
*Meksikas tropu krupis (*Incilius intermedius*)
*Mičoakanas krupis (*Incilius pisinnus*)
*Mūžzaļais krupis (*Incilius coniferus*) 
*Oahakas krupis (*Incilius signifer*)
*†Oranžzeltainais krupis (*Incilius periglenes*)
*Panamas dzeltengalvas krupis (*Incilius fastidiosus*)
*Serrobollo krupis (*Incilius majordomus*)
*Serročompipes krupis (*Incilius chompipe*)
*Sinaloa krupis (*Incilius mazatlanensis*)
*Takanas krupis (*Incilius tacanensis*)
*Talamankas krupis (*Incilius epioticus*)
*Tumši zaļais krupis (*Incilius melanochlorus*)

## Atsauces

## Ārējās saites
*Род: Incilius Cope, 1863
Eduards Romaņuta

**Eduards Romaņuta** (; dzimis  Ternopiļā) ir ukraiņu dziedātājs, komponists, mūziķis, aktieris, TV šovu vadītājs.

Eduards Romaņuta ir dzimis Ternopiļā, Ukrainas rietumos. Savu radošu darbību uzsāka četru gadu vecumā. Kad viņam bija pieci gadi, viņš pārsteidza tā laika Ukrainas prezidentu ar savu talantu. No 1999. līdz 2002. gadam Eduards Romaņuta piedalījās "Prezidenta Ziemassvētku eglīte" sniedzot vairāk nekā 170 priekšnesumus.

Bērnībā Eduards pēc uzvaras *Grand Prix* viņš piedalījās daudzos dziesmu konkursos: *The Pearl of the South* (Ukraina), *Italian magic* (Itālija). Pirmie dziesmu konkursi kur viņš uzvarēja bija *Song magic* (Bulgārija), *Italian magic* (Itālija), kā arī daudzos pašmājas konkursos — *Stars on stage*, *Song Vernissage*, *Slavic Bazaar*, *Sunny Skiff* un citos.

2015. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Eduards Romaņuta pārstāvēja Moldovu ar dziesmu "*I Want Your Love*", bet palik finālā neiekļuva.

## Atsauces
Jurijs Vardanjans

**Jurijs Vardanjans** (, dzimis ) ir bijušais armēņu svarcēlājs, kurš pārstāvēja PSRS. Vardanjans ieguva zelta medaļu 1980. gada Olimpiskajās spēlēs Maskavā, vienlaikus kļūstot par pirmo pasaules svarcēlāju, kurš 82,5 kg svara kategorijā raušanā un grūšanā kopā pārsniedzis 400 kilogramus. Savas karjeras laikā viņš uzstādīja vairākus pasaules rekordus. Viņš trenējās Armēnijā, Ļeņinakanas "Lokomotiv" biedrībā. 1977. gadā viņš saņēma PSRS Nopelniem bagātā sporta meistara titulu, bet 1985. gadā Ļeņina ordeni. 1994. gadā viņš tika ievēlēts par Starptautiskās svarcelšanas federācijas slavas zāles dalībnieku.

2009. gadā Vardanjans kļuva par Armēnijas prezidenta Serža Sargsjana padomdevēju un 2013. gada maijā tika apstiprināts par sporta ministru. Jūnijā pretrunīgi tika vērtēta viņa apstiprināšana par Armēnijas vēstnieku Gruzijā.

## Personiskie rekordi
* Raušana: 182,5 kg klasē līdz 82,5 kg.
* Raušana: 190,0 kg klasē līdz 90 kg.
* Grūšana: 224,0 klasē līdz 82,5 kg.
* Grūšana: 228,0 klasē līdz 90 kg.
* Kopā: 405,0 kg klasē līdz 82,5 kg.
* Kopā: 415,0 kg klasē līdz 90 kg.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Jurijs Vardanjans ''Lift Up'' vietnē
Īstie krupji

**Īstie krupji** jeb vienkārši **krupji** (*Bufo*) ir viena no krupju dzimtas (*Bufonidae*) ģintīm, kas apvieno 17 krupju sugas. Tās sastopamas Eiropā, Āzijā un Ziemeļāfrikā. Latvijā mājo viena īsto krupju suga — parastais krupis (*Bufo bufo*). Ģints zinātniskais nosaukums *Bufo* atvasināts no latīņu valodas un latviski nozīmē "krupis".

## Sistemātikas izmaiņas
Nesenā pagātnē krupju ģints apvienoja lielāko daļu krupju dzimtas sugu, tomēr saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem šī ģints sadalīta daudzās jaunās ģintīs un kļuvusi par vienu no mazākajām ģintīm dzimtā. Joprojām dažu sugu piederība kādai no ģintīm ir neskaidra un pagaidām tām tiek saglabāts vecais ģints *Bufo* nosaukums.

## Sistemātika
**Īsto krupju ģints** (*Bufo*)
*Ailao krupis (*Bufo ailaoanus*)
*Bezausu krupis (*Bufo cryptotympanicus*)
*Formozas krupis (*Bufo bankorensis*)
*Japānas krupis (*Bufo japonicus*)
*Japānas strautu krupis (*Bufo torrenticola*)
*Juņliņas krupis (*Bufo aspinius*)
*Kaukāza krupis (*Bufo verrucosissimus*)
*Korejas ūdenskrupis (*Bufo stejnegeri*)
*Kukunora krupis (*Bufo tuberculatus*)
*Ļuičuņas strautu krupis (*Bufo luchunnicus*)
*Menliaņas strautu krupis (*Bufo menglianus*)
*Milzu krupis (*Bufo spinosus*)
*Parastais krupis (*Bufo bufo*)
*Tališu krupis (*Bufo eichwaldi*)
*Tālo Austrumu krupis (*Bufo gargarizans*)
*Tenčunas krupis (*Bufo tuberospinius*)
*Tonkinas krupis (*Bufo pageoti*)
**Incertae Sedis*
**Adenas krupis (*"Bufo" tihamicus*)
**Arābijas krupis (*"Bufo" arabicus*)
**Pentona krupis (*"Bufo" pentoni*)

## Atsauces
Andrejs Ašarins

**Andrejs Ašarins** (, ; dzimis  Pērnavā, miris  Rīgā) bija vācbaltiešu/krievu pedagogs, literāts, tulkotājs un šahists.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1853. gadā Pērnavā, mācījās Tērbatas guberņas ģimnāzijā, bet no 1865. gada līdz 1874. gadam studēja tieslietas Tērbatas universitātē. Pēc studiju beigšanas 1875. gadā pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā un strādāja par līdzstrādnieku laikrakstos *St. Peterburger Herold* un *St. Peterburger Zeitung*. 1879. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi Rīgā un strādāja par vācu valodas un literatūras virsskolotāju Aleksandra un Lomonosova ģimnāzijās. Papildus skolotāja darbam viņš strādāja par ziņu žurnālistu vairākās vācu avīzēs.

## Literārā darbība
Plašu atpazīstamību Ašarins ieguva kā krievu literatūras tulkotājs vācu valodā. Daudzus A. Puškina, M. Ļermontova, A. Tolstoja un N. Gogoļa darbus vācu lasītājs varēja pirmoreiz iepazīt, pateicoties  Ašarina tulkojumiem.
A. Ašarins sarakstījis arī vairākus dzejoļus.

## Šaha panākumi
### Pēterburgā
Uzturoties Krievijas Impērijas galvaspilsētā, Ašarins ar labiem panākumiem spēlēja pret šaha meistariem Čigorinu, Vinaveru, Alapinu, Šifersu un citiem.

### Rīgā
1880. gada rudenī Rīgā viesojās Berlīnes meistars Emīls Šallops (1843-1919), Ašarins panāca pret spēcīgo pretinieku neizšķirtu. 1881. gada martā noslēdzās Amatu biedrības šaha kluba turnīrs. Spēcīgāko grupā pirmo godalgu izcīnīja Ašarins. Visās partijās viņš pretiniekiem deva priekšā zirdziņu. Ašarins ātri vien pulcēja ap sevi plašu šaha līdzjutēju grupu, kas vēlāk kļuva par pamatu 1890. gadā jaundibinātai Rīgas Šaha biedrībai. Biedrības dibināšanas sapulce ievēlēja Ašarinu par savu priekšsēdētāju.
1895. gadā Ašarins veselības dēļ no šī amata atteicās. 1895.-1896. gadā Ašarins bija jaunatvērtās šaha nodaļas redaktors laikrakstā *Düna Zeitung*.

## Publikācijas
* "Gedichte", Rīga 1878
* "Russischer Novellenschatz", 2 Bände; Mitau 1879–1880
* "Nordische Klänge. Russische Dichtungen in deutschen Übertragungen"; Rīga 1894
* "Schach-Humoresken", Rīga, 1894

## Literatūra
* "Baltische Schachblätter". Herausgegeben von F. Amelung. Heft 5. Berlin, 1898

## Atsauces

## Ārējās saites

* Dzejolis "Amazone" (vācu val.)
Harri Martinsons

**Harri Matinsons** (; dzimis , miris ) bija zviedru modernisma dzejnieks un prozaiķis, 1974. gada Nobela prēmijas literatūrā laureāts kopā ar Eivindu Junsonu.

## Biogrāfija
Harri Martinsons dzimis 1904. gadā Jemshēgā. Pēc tēva nāves un mātes aizbraukšanas, pametot ģimeni, pavadījis bērnību dažādās ģimenēs laukos, kur viņā dzimusi mīlestība pret dabu. Vēlāk, divus gadus klaiņojis pa Zviedriju un Norvēģiju, kļuva par jūrnieku, sešos gados nomainīdams četrpadsmit dažādus kuģus. Atgriezies Zviedrijā tuberkulozes dēļ, 1929. gadā debitēja kā dzejnieks un salaulājās ar zviedru rakstnieci Mou Martinsoni. 20. gadsimta trīsdesmito gadu sākumā darbojies arī kā gleznotājs. Pēc dalības Padomju rakstnieku kongresā Maskavā 1934. gadā vīlās komunisma ideālos. Vēlāk šī iemesla dēļ pēc Padomju Savienības uzbrukuma Somijai kļuva par brīvprātīgo Somijas pusē. Par šo pieredzi arī sarakstījis grāmatu. 1979. gadā saņēmis Nobela prēmiju literatūrā "par darbiem, kas notver rasas lāsi un atspoguļo visumu." Tā kā Martinsons bija Zviedrijas akadēmijas loceklis, prēmijas piešķiršana izraisīja asas debates un kritiku. Tas lielā mērā arī noveda pie Martinsona pašnāvības 1978. gadā Stokholmā.

## Daiļrade
Vairākās valodās tulkots Martinsona daļēji autobiogrāfiskais romāns "Ziedošā nātre" (*Nässlorna blomma*, 1935), kas vēsta par zēnu, kurš agri zaudējis tēvu, bet māte ģimeni pametusi un pārcēlusies uz Amerikas Savienotajām Valstīm, tāpat kā tas noticis ar pašu Martinsonu. Panākumus guvusi viņa zinātniski fantastiskā poēma "Aniāra" (*Aniara: en revy om människan i tid och rum*, 1956), pēc kuras motīviem sarakstīta un iestudēta opera. Martinsona dzejā dabas motīvi mijas ar civilizācijas kritiku.

## Darbu tulkojumi latviešu valodā
Latviešu valodā izdots Martinsona romāns "Ceļš uz Zvanu draudzi" (*Daugava*, 1953), dzejoļus atdzejojis Andrejs Irbe, publicēti trimdas žurnālā "Jaunā gaita".

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Harri Martinsona dzeja latviski Andreja Irbes atdzejojumā