open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
1606. gads

**1606**. () bija parastais gads, kas sākās svētdienā.

## Notikumi
* 1. jūnijs - par Krievijas caru tiek kronēts Vasilijs IV Šuiskis.

## Dzimuši

* 6. jūnijs - Pjērs Korneijs (*Pierre Corneille*), franču dramaturgs (miris 1684.)
* 15. jūlijs - Rembrants van Reins, holandiešu gleznotājs (miris 1669.)
* 18. augusts - Spānijas Marija Anna (*Maria Anna von Spanien*), Svētās Romas impērijas ķeizariene (mirusi 1646.)

## Miruši
* 17. maijs - Viltusdmitrijs I, Krievijas cars. 
* 29. decembris — Ištvāns Bočkai (*Bocskai István*), Transilvānijas princis (dzimis 1557.)
Sērkociņš

right|thumb|235px|Sērkociņi, no kuriem viens jau ir izdedzis
**Sērkociņš** ir stienītis, kas izgatavots no viegli degoša materiāla (parasti koka) un kura vienā galā ir īpaši viegli uzliesmojoša galviņa, kas kalpo uguns iegūšanai. Sērkociņus parasti izgatavo no apses koka. Uguni iegūst, sērkociņa galviņu strauji velkot gar sērkociņu kastītes nelīdzeno (brūngano) malu (zēveli). Eksistē arī tādi sērkociņi, kuru aizdedzināšanai kā zēvele var tikt izmantota jebkura virsma to galviņas citādā ķīmiskā sastāva dēļ. 

Tiek ražoti arī lielāku izmēru sērkociņi, kas domāti kamīnu iekuršanai.

## Sērkociņu vēsture
Pirmie sērkociņi radās 1820. gadā. Parīzē sērkociņi tika ražoti 1816. gadā, tātad tur tika ātrāk ražoti. Pirmo komerciālo sērkociņu ražošanu Anglijā organizēja Džons Volkers 1826. gadā. Šos sērkociņus, kas saturēja balto fosforu, varēja aizdedzināt, paberzējot pret jebkuru virsmu, taču tas izraisīja biežu sērkociņu aizdegšanos pat kastītē. Pirmais solis sērkociņu padarīšanai par drošiem bija Gustava Paša (*Gustay E. Pasch*) 1844. gada izgudrojums. Viņš fosforu no sērkociņa galviņām pārvietoja uz kastītes sānu virsmu sarkanā fosfora veidā. 1855. gadā zviedrs Karls Francs Lundstroms patentēja noteiktus sērkociņu galviņu un beržamo virsmu sastāvus, kā arī izveidoja "drošu" sērkociņu ražotni. Šis jaunievedums bija tik veiksmīgs, ka tiek izmantots vēl joprojām ar ļoti maznozīmīgām izmaiņām.

### Latvijā
1878. gadā Luijs Hiršmans nodibināja pirmo Latvijā sērkociņu ražošanas uzņēmumu (fabriku) Kuldīgā, kas bija viens no pirmajiem šai nozarē visā Krievijas Impērijā. Hiršmanam piederēja arī sērkociņu automāta un oriģinālās sērkociņu kastītes patenti.

## Sastāvs

## Atsauces

## Skatīt arī

* Lāpa
* Šķiltavas
* Uguns iegūšana
1607. gads

**1607**. () bija parastais gads, kas sākās pirmdienā.

## Notikumi
* 25. aprīlis - kaujā pie Gibraltāra holandiešu flote sakauj spāņu floti.

## Dzimuši
* 12. marts — Jans Līvens, holandiešu gleznotājs (miris 1674.)
* 24. oktobris — Pauls Gerharts (*Paul Gerhardt*), vācu baznīcas dziesmu autors (miris 1676.)

## Miruši
* 28. jūnijs - Domeniko Fontana, itāļu arhitekts. (dzimis 1543.)
1608. gads

**1608**. () bija garais gads, kas sākās otrdienā.

## Notikumi
* 3. jūlijs - franču ceļotājs Semuels de Šamplēns Sentlorensas upes grīvā dibina Kvebekas pilsētu. 

## Dzimuši
* 24. aprīlis — Orleānas hercogs Gastons (*Gaston d'Orléans*), franču augstmanis (miris 1660.)
* 13. jūlijs — Ferdinands III, Svētās Romas imperators (miris 1657.)
* 15. oktobris — Evandželista Toričelli (*Evangelista Torricelli*), itāļu fiziķis (miris 1647.)
* 9. decembris — Džons Miltons (*John Milton*), angļu dzejnieks (miris 1657.)

## Miruši
* 17. maijs - Džovanni Figino, itāļu gleznotājs. (dzimis 1548/1551.)
Tobruks

thumb|right|250px|Tobruks Liepājā. Paredzēts izmantošanai ar MG-34 vai MG-42 ložmetēju
**Tobruks** (no ) ir dzelzsbetona nocietinājums, kuru 2. pasaules karā izmantoja vērmahts. Tobruki plaši tika lietoti Atlantijas vaļņa un Zigfrīda līnijas nocietinājumos, nocietinājumos starp Odras un Vartas upēm Polijā, kā arī citās vietās. Nosaukums cēlies no Lībijas pilsētas Tobrukas, kur 1941. un 1942. gadā vācu Āfrikas korpuss un Sabiedroto karaspēks iesaistījās smagās cīņās. Tobruka apkalpē parasti atradās 1—2 kareivji.

Latvijā tobruki ir redzami, piemēram, Liepājā. Tie ir izvietoti gar Cietokšņa kanālu un ārējā aizsardzības loka redutē.
 
## Uzbūve
thumb|200px|left|Tobruka iekšpuse
Tobruks ir neliels dzelzsbetona bunkurs, kurš nosacīti sadalīts divās daļās. Augšējā daļā atrodas apmēram 80 cm plats apaļš vai oktagonāls atvērums. Tobruka apakšējā daļā atrodas telpa, kurā glabājās munīcija, pārtika, varēja tikt izvietota strēlnieku guļvieta. Sānu malā atrodas ieeja, iespējama arī neliela atvere krāsniņas skurstenim. Tobruka sienu biezums bija apmēram 40 cm. Viena MG tipa ložmetējam paredzēta tobruka izgatavošanai bija nepieciešami apmēram 11 m3 betona.

## Nomenklatūra
Vācu militārajā nomenklatūrā tobruki tika apzīmēti kā *Ringstände, Regelbau 58a-d* vai *Bauform 201-292*. Vienkāršākie tobruki, kā Ringstände 58c-d bija bruņoti ar MG-42 vai MG-34 ložmetējiem. Bija tobruki, kuru augšdaļā atradās no tanka nomontēts tornis, kurš aizsargāja strēlnieku (Bauform 231-241). 

## Bruņojums
Tobruki varēja būt bruņoti ar dažāda veida ieročiem. Piemēram, Regelbau 58c-d bija bruņoti ar MG-34 vai MG-42 ložmetējiem. Tobruka augšdaļā bija iemontēta metāla aploce, uz kuras speciālā rāmī vai vienkārši tāpat varēja novietot ložmetēju. Ložmetējnieks varēja brīvi mainīt uguns virzienu, šaujot visos virzienos.
Bija speciāli tobruki ugunsmetējiem (bauform 216), nelieliem lielgabaliem (bauform 222), prettanku ieročiem (bauform 217), u.c.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ringstände 
* Nocietinājums Polijā
Elektrostacija

right|250px|thumb|Hidroelektrostacija Brazīlijā
**Elektrostacija** ir ēka vai ēku kopums, kur atrodas viss nepieciešamais aprīkojums elektroenerģijas ražošanai. Elektrostacijas galvenais komponents ir ģenerators, kuru griež siltuma, ūdens vai vēja dzinējs. Elektrostacijas iedala pēc dzinēja veida. Lielākās elektrostacijas ir divu veidu - hidroelektrostacijas, kurās lieto ūdens dzinēju jeb hidroturbīnu, un siltuma elektrostacijas, kurās lieto siltuma dzinēju jeb tvaika turbīnu (TES, TEC un AES).

## Elektrostaciju veidi
* Atomelektrostacija (AES)
* Termoelektrostacija
** Gāzes elektrostacija
*** Dabasgāzes elektrostacija
** Šķidrā kurināmā elektrostacija
** Cietā kurināmā elektrostacija
*** Ogļu elektrostacija
*** Kūdras elektrostacija
* Hidroelektrostacija (HES)
** Hidroakumulācijas elektrostacija
** Plūdmaiņu elektrostacija
** Jūras straumju elektrostacija
** Viļņu elektrostacija
* Vēja elektrostacija
* Ģeotermālā elektrostacija
* Saules elektrostacija

## Ārējās saites
Kordova (Spānija)

**Kordova** (, ) ir pilsēta Spānijas dienvidos, Andalūzijā, Kordovas provinces administratīvais centrs. Tā atrodas Sjerramorenas kalnāja nogāzē, Gvadalkiviras upes labajā krastā. Pilsēta pastāvēja jau Romas impērijas laikā.

Mūsdienu Kordova ir moderna vidēja lieluma pilsēta ar vairāk kā 320 tūkstošiem iedzīvotāju. Vecpilsētā ir saglabājušies daudzi arhitektūras pieminekļi no laikiem, kad Kordova bija Kordovas kalifāta galvaspilsēta.

## Vēsture
thumbnail|200px|left|Kordovas mošeja–katedrāle
Ir uzskats, ka Kordovu dibinājuši senie feniķieši, taču pirmās ticamās liecības par šo pilsētu nāk no Romas impērijas laikiem. Šī pilsēta bija Romas kolonija un saucās Korduba. Pilsētā ir dzimuši tādi senās Romas dzejnieki un filozofi kā Seneka Vecākais, Seneka Jaunākais un Lukāns. Par vestgotu valdīšanas laiku attiecībā uz Kordovu ir maz ziņu.

711. gadā Pireneju pussalā ienāca mauru iekarotāji Tarika ben Saida vadībā. Virzoties uz Toledo, Tariks ben Saids atstāja nelielu vienību Kordovas aplenkšanai. Pilsētas komendants nolēma pretoties, taču nodevības dēļ pilsēta tika ieņemta. Apmēram piecdesmit gadus pēc pilsētas ieņemšanas Kordovu par savu rezidenci izvēlējās Abderahmans I no Umajādu dinastijas. Viņa valdīšanas laikā Kordova sāka strauji attīstīties. Šajā laikā pilsētā bija ap 500 tūkstoši iedzīvotāju (tas ir vairāk, kā jebkurā citā tā laika Eiropas pilsētā). Tika uzbūvētas daudzas mošejas, 800 skolas, 600 viesnīcas, 900 pirtis un 50 slimnīcas. 9.-10. gadsimtos Kordovā bija zinātnes un kultūras ziedu laiki. Šeit attīstījās kultūra. Arābu pasaulē un vēlāk arī Eiropā Kordova tika saukta par «otro Bagdādi», «pasaules rotu», «zinātnes mājvietu». Kordovas Universitātē mācījās ap 10 tūkstoši studentu. Pilsētā bija 70 bibliotēkas, lielākā no tām Hakema II bibliotēka tika atklāta 915. gadā un tajā bija ap 400 tūkstoši grāmatu. Tikai grāmatu katalogs sastāvēja no 44 sējumiem. Neviena Eiropas bibliotēka nevarēja sacensties ar to.

756. gadā Umajādu princis Abd al Rahmans I atteicās pakļauties Abāsīdu kalifātam ar centru Damaskā un panāca Kordovas emirāta neatkarību.
929. gadā Kordovas emīrs Abd el Rahmans III pasludināja sevi par kalifu, lai nostiprinātu savu statusu attiecībā pret Abāsīdu kalifātu ar centru Bagdādē un Fatimīdu kalifātu ar centru mūsdienu Tunisijā. 11. gadsimtā berberu iebrukuma un savstarpējo nesaskaņu rezultātā kalifāts izira.

Rekonkistas laikā, 1236. gadā Kordovu atkaroja kastīlieši Ferdinanda III vadībā.

## Vēsturiskais centrs
1984. gadā UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā tika iekļauta Kordovas mošeja–katedrāle. Desmit gadus vēlāk, 1994. gadā, Pasaules mantojuma sarakstā tika iekļauts viss Kordovas vēsturiskais centrs, kurā ietilpst arī Kordovas mošeja–katedrāle.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Pilsētas domes oficiālā mājas lapa
Atņemšana

[thumb|200px|5 − 2 = 3 (ilustrācija ar [ābols|ābolu palīdzību).]]
120px|thumb|Mīnus zīme.
**Atņemšana** ir matemātiska darbība, kas atbilst kāda objekta (vienkāršākajā gadījumā skaitļa) samazināšanai par noteiktu daudzumu. Šo darbību apzīmē ar simbolu "−". Piemēram, izteiksme 5&nbsp;−&nbsp;2 nozīmē, ka no skaitļa 5 tiek atņemts skaitlis 2. Skaitli 5 šajā izteiksmē sauc par **mazināmo**, bet skaitli 2 — par **mazinātāju**. Izteiksmes 5&nbsp;−&nbsp;2 vērtību sauc par **starpību**. Atņemšanas rezultātu pieraksta šādi: 5&nbsp;−&nbsp;2&nbsp;=&nbsp;3 — no pieciem āboliem atņemot divus, iegūst trīs ābolus (skatīt ilustrāciju). Atņemšanai pretējā darbība ir **[[saskaitīšana]]**.

## Atņemšanas saistība ar saskaitīšanu

Atņemšana un saskaitīšana ir pretējas darbības. Tas nozīmē, ka skaitlis nemainās, ja tam vispirms pieskaita un pēc tam atņem vienu un to pašu skaitli vai arī otrādi. Piemēram, 5&nbsp;+&nbsp;2&nbsp;−&nbsp;2&nbsp;=&nbsp;5&nbsp;−&nbsp;2&nbsp;+&nbsp;2&nbsp;=&nbsp;5.

Atņemšanu var realizēt ar saskaitīšanas palīdzību, ja mazinātāja zīmi nomaina uz pretējo, piemēram, 5&nbsp;−&nbsp;2&nbsp;=&nbsp;5&nbsp;+&nbsp;(−2). Parasti atņemot iegūst mazāku skaitli, taču, ja mazinātājs ir negatīvs, starpība var būt arī lielāka par mazināmo, piemēram: 5&nbsp;−&nbsp;(−2)&nbsp;=&nbsp;7&nbsp;>&nbsp;5. Tādā gadījumā ir ērtāk mazinātāja zīmi nomainīt uz pretējo un atņemšanas vietā lietot saskaitīšanu: 5&nbsp;−&nbsp;(−2)&nbsp;=5&nbsp;+&nbsp;2&nbsp;=&nbsp;7.

## Atņemšana kā unāra operācija

Parasti atņemšanu lieto kā bināru operāciju jeb operāciju, kam ir divi argumenti, taču, ja mazināmais ir vienāds ar nulli, tad to var nerakstīt un atņemšanu padarīt par unāru operāciju jeb operāciju, kam ir tikai viens arguments. Piemēram, 0&nbsp;−&nbsp;2&nbsp;=&nbsp;−2. Unārā atņemšana jeb mīnus zīmes pierakstīšana skaitļa priekšā atbilst tā pareizināšanai ar −1, piemēram, −2&nbsp;=&nbsp;(−1)&nbsp;·&nbsp;2.

Dažās programmēšanas valodās, piemēram assembler un *[[Mathematica]]*, binārajai un unārajai atņemšanai ir paredzētas dažādas komandas, taču lielākajā daļā programmēšanas valodu abas darbības apzīmē ar simbolu "−". Ja sastādot aritmētisko izteiksmi tiek ievērota attiecīgās valodas sintakse, tad kompilators spēj atšķirt vai domāta binārā vai unārā atņemšana.

## Atsauces
Ņūfaundlenda un Labradora

**Ņūfaundlenda un Labradora** (, ) ir viena no Kanādas desmit provincēm, kas pievienojās Kanādai 1949. gadā. Līdz 2001. gadam provinces nosaukums bija Ņūfaundlenda.

Province atrodas valsts austrumu krastā pie Atlantijas okeāna un sastāv no Ņūfaundlendas salas un teritorijas Labradoras pussalas austrumu daļā. Ņūfaundlenda un Labradora dienvidos robežojas ar Kvebeku.

Provinces kopējā platība ir 405 212 km², pēc 2016. gada provizoriskajiem datiem provincē dzīvo 528 336 iedzīvotāji. Tā ir devītā lielākā Kanādas province pēc platības un iedzīvotāju skaita. Tās galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Sentdžonsa.

## Vēsture
Ņūfaundlenda un Labradora ir viena no vecākajām eiropiešu apdzīvotajām teritorijām Ziemeļamerikā. Pirms eiropiešu ierašanās šo reģionu apdzīvoja pamatiedzīvotāji – beotuki (Ņūfaundlendā) un inuīti / innu (Labradorā). Pirmie eiropieši, kas nonāca reģionā, bija vikingi ap 1000. gadu.

1497. gadā Džovanni Kaboto (Džons Kabots), angļu karaļa Henrija VII uzdevumā, sasniedza Ņūfaundlendu, kas kļuva par vienu no pirmajām Eiropas zvejas bāzēm Amerikā. 16.–17. gadsimtā reģionā ieradās britu, franču, basku un portugāļu zvejnieki. Briti nostiprināja kontroli, un 1713. gada Utrehtas līgums piešķīra Ņūfaundlendu Lielbritānijai.

Ņūfaundlenda kļuva par britu koloniju 1855. gadā ar pašpārvaldi un 1907. gadā par dominionu (tādu pašu statusu kā Kanādai vai Austrālijai). Tomēr pēc ekonomiskās krīzes 1930. gados province atteicās no pašpārvaldes un atgriezās Lielbritānijas pārvaldībā.

1949. gadā, pēc referenduma, Ņūfaundlenda pievienojās Kanādai kā tās desmitā province. 2001. gadā provinces nosaukums tika oficiāli mainīts uz Ņūfaundlenda un Labradora, iekļaujot arī kontinentālo daļu – Labradoru.

## Ārējās saites
Hidroelektrostacija

250px|thumb|Pasaulē lielākā hidroelektrostacija Ķīnā
**Hidroelektrostacija** (saīsināti: *HES*) ir elektrostacija, kur par enerģijas avotu izmanto ūdens plūsmas enerģiju. Parasti hidroelektrostacijas ceļ uz upēm, uzbūvējot arī dambi un izveidojot ūdenskrātuvi.

Lai elektroenerģijas ražošana būtu efektīvāka, nepieciešami divi faktori: HES jābūt nodrošinātai ar ūdeni visu gadu, kā arī upes ielejai vēlams būt kanjonveidīgai, t. i. krastiem jābūt stāviem un 10 metrus augstiem, lai izveidotā ūdenskrātuve neapplūdinātu apkārtni.

2005. gadā HES pasaulē kopā saražoja 19% no visas saražotās elektroenerģijas. HES kopējā jauda bija 715 gigavati (salīdzināšanai: Rīgas HES jauda ir  402 megavati).

HES ierīkošana var radīt gruntsūdens līmeņu izmaiņas, var veidoties "mirusī" jeb pārmitrinājuma zona.

## Lielākās Latvijas hidroelektrostacijas
[thumb|250px|[Latvijas lielākā hidroelektrostacija — Pļaviņu HES]]

Latvijā kopumā ir 158 HES.

## HES vēsture
Ūdensdzirnavas ir vieni no pirmajiem mehānismiem tehnikas attīstības vēsturē, kuru darbināšanai cilvēks izmantoja tikai un vienīgi dabas spēkus. Par hidroenerģijas pirmsākumu var uzskatīt koka dzirnavas. Šādus dažāda veida ūdensratus izmantoja daudzās Eiropas un Āzijas valstīs jau pirms vairāk kā 2000 gadiem. Ar gadiem tehnoloģijām attīstoties un regulāri darbinot, šo dzirnavu efektivitāte sasniedza pat 70%. Uzlabojoties inženiertehniskajām zināšanām un prasmēm, ap 19. gadsimtu tika izstrādātas jaudīgākas un izturīgākas iekārtas, lai ražotu elektroenerģiju.

### HES attīstība Latvijā
Ūdensspēka izmantošana Latvijā attīstījās pakāpeniski, bet pēdējos divos-trijos gadsimtos straujāk – sākumā graudu malšanai, kokapstrādei, vilnas apstrādāšanai, papīra un kartona ražošanai u.c., vēlāk arī elektroenerģijas ražošanai. Latvijas pirmās ūdensdzirnavas bija cietokšņa tipa celtnes, lai nodrošinātos pret ienaidnieku uzbrukumiem. Nozīmīgas ir senās ūdensdzirnavas ar dzirnavu dīķiem, kuros uzkrāja malšanai nepieciešamo ūdeni. Dzirnavu dīķos bieži audzēja karpas un citas zivis, kā arī ūdensputnus. Sākotnēji ūdens mehānismus darbināja ar koka ūdensrata palīdzību, bet kopš 19. gadsimta beigām Latvijā sāka izplatīties Frensisa turbīnas. Ar uzlabojumiem Frensisa turbīnas lieto arī mūsdienās. Elektrības ražošana, izmantoja ūdens enerģiju, Latvijas teritorijā sākās 19. un 20. gadsimtu mijā. 1876. gadā sākta elektroenerģijas ražošana Billes voiloka fabrikā pie Amatas, bet 1878. gadā – Šablovska papīrfabrikā (Augstpriedēs) pie Mazās Juglas. Mazajām hidroelektrostacijām bija īpaša loma Latvijas elektrifikācijas aizsākšanā un vietējo elektrotīklu izveidē. To būvniecība vērtās plašumā un 1926. gada beigās jau darbojās 26 HES. Daudzās ūdensdzirnavās ražoja arī elektrību, galvenokārt apgaismošanai. Pēc Valsts Zemes bankas izdevuma Latvijas dzirnavu saraksts 1938. gada 1. jūlija datiem, Latvijā darbojās 666 ūdensdzirnavas. Faktiskais to skaits tomēr bija nedaudz lielāks.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Mazās Hidroenerģētikas Asociācija
* Vides Vēstis par mazajām HES
Elbruss

**Elbruss** (, ) ir aprimis vulkāns un kalns Lielajā Kaukāzā, Krievijas un Kaukāza kalnu augstākā virsotne. Dažkārt to uzskata arī par Eiropas augstāko virsotni, ja Eiropas un Āzijas robeža tiek vilkta pa Lielā Kaukāza galveno grēdu. Izvietojies nedaudz uz ziemeļiem no Lielā Kaukāza galvenās grēdas Sānu grēdā (Bokovoja grēdā) Kabardas-Balkārijas teritorijā. Elbrusam ir divu virsotņu sedlienveidīgs vulkāna konuss. Augstākā ir rietumu virsotne, kuras augstums ir 5642 metru vjl., austrumu virsotnes augstums ir 5621 m. Pēdējais zināmais vulkāna izvirdums bija aptuveni 50. mūsu ēras gadā. Elbrusa ledāju kopplatība ir 134,5 km2.

Kalna zemākajā austrumu virsotnē 1829. gadā pirmais uzkāpa Krievijas zinātniskās ekspedīcijas karačaju pavadonis Kilars Hačirovs, bet augstākajā, rietumu, virsotnē — 1874. gadā angļu alpīnistu grupa Florensa Grova (*Florence Crauford Grove*) vadībā. Elbrusa nosaukums, tāpat, kā Elburss Irānā, domājams, cēlies no irāņu mitoloģijā (Avestā) minētās Harā Berezaitī (*Harā Bərəzaitī*) kalnu grēdas, kas tulkojumā varētu nozīmēt “Augstais sargpostenis”.

## Ģeogrāfija
thumbnail|left|Elbrusa apkārtnes topogrāfiskā karte (franču valodā)
Elbruss atrodas Kaukāza ziemeļrietumos uz Kabardas-Balkārijas un Karačajas-Čerkesijas robežas, Krievijas Federācijas teritorijā, aptuveni 11 km no robežas ar Gruziju. 100 km attālumā uz rietumiem atrodas Melnā jūra, bet 370 km uz austrumiem atrodas Kaspijas jūra. Elbruss ir Krievijas Federācijas augstākā virsotne. Tam ir divu virsotņu sedlienveidīgs vulkāna konuss. Augstākā ir rietumu virsotne, kuras augstums ir 5642 metru vjl, un no 5621 m augstās austrumu virsotnes atdala 3 km gara un 5416 m vjl. augsta sedliene. Elbrusa relatīvais augstums ir 4741 m, kas to padara par desmito augstāko virsotni pasaulē pēc relatīvā augstuma. Topogrāfiskā izolācija ir 2473 km (līdz Everestam). Elbrusam tuvākās lielās pilsētas ir Kislovodska (65 km uz ziemeļaustrumiem) un Naļčika (80 km uz austrumiem).

### Klimats
No jūlija līdz septembrim 50% dienu ir saulainas, tāpēc šis periods ir vislabākais, lai uzkāptu Elbrusā. Dominējošie ir rietumu vēji, kas arī šajā periodā var izraisīt strauju gaisa temperatūras krišanu. Vēja ātrums brāzmās mēdz sasniegt 100 km/h (27,8 m/s). Ziemā gaisa temperatūra virsotnē mēdz būt -50 °C.

## Kultūra
Elbruss ir attēlots Kabardas-Balkārijas karogā un ģerbonī. Elbruss ir saistīts ar dažādām leģendām, piemēram, sengrieķu mitoloģijā titāns Prometejs ar važām tika piekalts pie kalna, kas bija sods par to, ka Olimpijā nozaga uguni un nonesa to cilvēkiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pelējums

[right|200px|thumb|Šeit redzams, kā 6 dienu laikā pelējuma sēnes iznīcina [persiku|persiku. Attēls uzņemts ik pēc 12 stundām]]
**Pelējums** ir mikroskopisku sēņu kopums. Pelējumu veido vairāku sugu mikroskopiskās sēnes. Daži pelējumi var būt kaitīgi veselībai, bet citi tiek izmantoti pārtikas rūpniecībā un zāļu izgatavošanai.

[right|thumb|200px|Pūdētais [Stiltonas siers]]

## Pelējuma sēņu dzimtas
* *[[Penicillium]] [[spp.]]*
* *[[Aspergillus]]*
* *[[Moniliaceae]]*
* *[[Dematiaceae]]*
* *[[Fusarium]]*
* *[[Acremonium]]*
* *[[Scytalidium]] dimidiatum* (*Nattrassia magniferae*)
* *[[Onychocola]] canadensis*

## Ārējās saites
* Sēne, kas sagrauj mājokli, kā atbrīvoties no pelējuma
* Plaša informācija par pelējumu + 79 minūšu gara dokumentālā filma par pelējumu
Atstarotājspēja

**Atstarotājspēja** apraksta, cik daudz no krītošā starojuma virsma atstaro. Teorētiski atstarotājspēja ir atkarīga gan no krītošā starojuma virziena, gan no viļņa garuma, gan atstarotā starojuma virziena, bet bieži vien tiek apskatīta vidējā vērtība neatkarīgi no šiem lielumiem:

\rho = \frac{G_{\mathrm{atst}}}{G_{\mathrm{krit}}}

kur *G* ir starojuma intensitāte. Vai ņem vērā tikai viļņa garumu:

\rho(\lambda) = \frac{G_{\mathrm{atst}}(\lambda)}{G_{\mathrm{krit}}(\lambda)}

## Skatīt arī
* Albedo
Endijs Vorhols

**Endijs Vorhols** (, ; dzimis , miris ) bija rusīnu izcelsmes amerikāņu mākslinieks un kinorežisors. Viens no redzamākajiem popārta pārstāvjiem.

## Biogrāfija
Endijs Vorhols ir dzimis kā Andrijs Varhola 1928. gada 6. augustā Amerikas Savienotajās Valstīs no Slovākijas austrumiem emigrējušā rusīnu ģimenē. Viņš ģimenē bija trešais, jaunākais bērns. No 1945. līdz 1949. gadam Karnegī tehnoloģiskajā institūtā studēja lietišķo grafiku un dizainu. Pēc studijām apmetās uz dzīvi Ņujorkā. 1950. gadu sākumā viņš mainīja vārdu uz Endijs Vorhols.

Pēc veiksmīgas ilustratora karjeras žurnālos *[[Vogue]]* un *[[Harper’s Bazaar]]*, Vorhols kļuva par pazīstamu un pretrunīgi vērtētu mākslinieku. Darbojies ļoti dažādās mākslas tehnikās. Veidojis arī filmas un rakstījis grāmatas. Bija rokgrupas *[[The Velvet Underground]]* pirmais menedžeris. Radījis teicienu "15 slavas minūtes".

Endijs Vorhols bija atklāts gejs. Ņujorkas studijā *[[The Factory]]* pulcēja ap sevi raibu bohēmu no dažādiem sabiedrības slāņiem, kura izcēlās ar visai brīviem tikumiem. Citu starpā studijā pulcējās tādi cilvēki kā Viljams Barouzs, Deivids Bovijs, Miks Džegers, Greisa Džonsa, Baiens Džonss, Trūmens Kapote, Džons Keils, Džims Morisons, Niko, Lū Rīds un daudzi citi.

 viņu sašāva radikāla feministe Valērija Solanasa (*Valerie Solanas*). Šī notikuma sekas Vorhols ik pa laikam juta līdz pat mūža beigām. Endijs Vorhols nomira  pulksten 6:32 no rīta, 58 gadu vecumā, no komplikācijām, kas bija radušās pēc žultspūšļa operācijas.

## Popkultūrā
2016. gada septembrī paziņoja, ka Džēreds Leto atveidos Vorholu Maikla De Lukas producētajā biogrāfiskajā filmā "Vorhols", filmas scenāriju sarakstījis Terenss Vinters balstoties uz Viktora Bokrisa grāmatas *Warhol: The Biography* motīviem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Par Vorholu artcyclopedia.com
Vilpīte

**Vilpīte** ir Kausupītes kreisā krasta pieteka Ķekavas un Ogres novados. Sākas Sausajā tīrelī dienvidaustrumos no Skurbeniešiem Baldones pagastā. Tek pa mežainu pārpurvotu apvidu. Upes gultne visā garumā regulēta. Vidustecē upi šķērso valsts autoceļš V4 (Baldone – Tome).

## Atsauces
Frānsiss Dreiks

**Sers Frānsiss Dreiks** (dzimis ap 1540. gadu, miris ) bija Anglijas Karalistes militārpersona (viceadmirālis), tālbraucējkapteinis, kaperis, stūrmanis, vergu tirgotājs un Elizabetes ēras politiķis. Viņš bija otrs cilvēks, kas veica ceļojumu apkārt zemeslodei. Ceļojumu apkārt zemeslodei veica no 1577. līdz 1580. gadam. Viņš bija pirmais kapteinis, kas šo ekspedīciju paveica nonākot galapunktā dzīvs. Dreiks devās uz Kluso okeānu jaunu zemju pētīšanā, viņš atklāja teritoriju, kas mūsdienās ir Kalifornija. Šo zemi nosauca par Jauno Albionu. Viņš iesāka angļu cīņas ar spāņiem par Amerikas rietumu piekrasti.

Anglijas karaliene Elizabete I 1581. gadā Dreiku iecēla bruņinieku kārtā. 1588. gadā viņš piedalījās angļu uzvarā pār spāņu "Neuzvaramo armādu", kurā viņam bija ļoti liela nozīme. Frānsiss Dreiks nomira no dizentērijas 1596. gada janvārī pēc neveiksmīga uzbrukuma Sanhuanai, Puertoriko. Angļiem Frānsiss Dreiks bija varonis, savukārt spāņi viņu uztvēra kā pirātu. Spāņi viņam bija iedevuši iesauku *El Draque*.

## Atsauces un piezīmes

### Piezīmes

### Atsauces

## Ārējās saites
Dobeļupe

**Dobeļupe** ir upe Latvijā, Dienvidkurzemes novadā, Virgas labā krasta pieteka. Sākas grāvju sistēmā uz rietumiem no Audariem, Priekules pagastā. Upes tecējumā atrodas Dobeļdīķis un Parka dīķis. Senāk, kad Priekulē pie Dzirnavu dīķa darbojās dzirnavas, to darbināšanai tika uzkrāts ūdens ne tikai Dzirnavu dīķī, bet arī Dobeļdīķī un Parka dīķī. Dobeļdīķī un Parka dīķī uzkrātais ūdens pa Dobeļupi ieplūda Virgas upē un tā nokļuva līdz dzirnavām. Upe ir lēna.
Vilhelms fon Humbolts

**Frīdrihs Vilhelms Kristians Karls Ferdinands brīvkungs fon Humbolts** (; dzimis , miris ) bija vācu valdības funkcionārs, diplomāts, filozofs, Humbolta universitātes dibinātājs. Lingvistikas kā zinātnes pamatlicējs.

Vilhelms kopā ar savu brāli Aleksandru auga Tēgeles pilī, kas piederēja Humboltu ģimenei. No 1777. līdz 1789. gadam Humboltam bija privātskolotājs. 1787. gadā Vilhelms iestājās Frankfurtes universitātē. Pēc pirmā semestra Humbolts pārgāja uz Getingenes universitāti, kur viņš trīs semestrus studēja klasisko filozofiju un dabas zinātnes. Šajā laikā Humbolts iepazinās ar Imanuela Kanta darbiem, viņš tos studēja un analizēja. Šajā universitātē viņš iepazinās ar Augustu Vilhelmu Šlēgeli un Frīdrihu Heinrihu Jakobi, kuri drīz kļuva par viņa tuviem draugiem. Pēc dabas zinātņu, latīņu valodas, franču valodas un grieķu valodas studijām Humbolts uzsāka savu karjeru valdībā un filozofijā.

## Ārējās saites
Mīlupīte

**Mīlupīte** (arī **Milupīte**) ir Misas labā krasta pieteka Ķekavas novadā. Sākas no grāvju sistēmas ziemeļaustrumos no Piebalgām. Augštecē līdz autoceļam P89 tek pa mežainu apvidu. Vidustecē līdz Mīlu kalniem krastos lauksaimniecības zemes. Līdz Vārpu - Iecavas ceļam upes gultne regulēta. Lejtecē tek pa izteiktu ieleju. Upi šķērso autoceļš P89.

## Atsauces
Radio 1

**Radio 1** ir radiostacija, kas raida Jēkabpilī (107,0 MHz frekvencē) un Preiļos (91,6 MHz frekvencē).

## Programma
Radiostacijā skan gan latviešu, gan ārzemju mūzika, kā arī ziņas, anekdotes un reklāmas.

## Apraide

## Ārējās saites
* Radio 1 oficiālā tīmekļa vietne
Urbanizācija

[right|250px|thumb|[Čikāga un tās urbanizētā apkārtne ir trešā lielākā aglomerācija Amerikas Savienotajās Valstīs]]
**Urbanizācija** () ir process, kam galvenokārt ir raksturīga pieaugoša iedzīvotāju migrācija no lauku reģioniem uz pilsētām. Tāpat ar šo jēdzienu var saprast jau esošo pilsētnieku īpatsvara pieaugumu, pašu pilsētu teritoriju paplašināšanos, kā arī arvien intensīvāku ražošanas līdzekļu koncentrāciju pilsētās. Visbeidzot ar to var apzīmēt arī procesu, kurā kaut kas arvien vairāk sāk līdzināties pilsētai, kļūst arvien "pilsētnieciskāks".

## Iemesli
* Lauku apdzīvoto vietu kļūšana par pilsētām; 
* Plašu aglomerāciju veidošanās; 
* Migrācija no laukiem uz pilsētām.

## Latvijā un pasaulē

right|250px|thumb|Karte, kurā redzams urbanizācijas procentuālais līmenis pasaules valstīs 2014. gadā.
Urbanizācijas līmeni aprēķina, dalot pilsētnieku skaitu ar valsts kopējo iedzīvotāju skaitu. Latvijā urbanizācijas līmenis 1935. gadā bija 35 %, bet 1989. gadā 70,8 %, t.i. divas trešdaļas valsts iedzīvotāju dzīvo pilsētās. Pasaulē urbanizācijas līmenis 1900. gadā bija tikai 13 % (220 miljoni iedzīvotāju dzīvoja pilsētās), 1950. gadā 29 % (732 milj.), 2005. gadā 49 % (3,2 miljardi), bet kopš 2007. gada pilsētnieku skaits pasaulē pārsniedz laucinieku skaitu (ir lielāks par 50 %). Paredzams, ka 2030. gadā urbanizācijas līmenis pasaulē sasniegs 60 procentus, bet 2050. gadā jau divas trešdaļas pasaules iedzīvotāju dzīvos pilsētās.

## Skatīt arī
* Aglomerācija
* Ekumenopole
* Metropole
* Pilsēta

## Atsauces
Rētošana

[300px|thumb|right|Mūsdienu rētojuma piemērs ([Eilera vienādojums)]]
**Rētošana** jeb **skarifikācija** () ir process, kurā uz ķermeņa, iegriežot vai iededzinot ādu, tiek veidotas rētas. Rētošana, atšķirībā no tetovējumiem, labāk parasti ir redzama uz tumšādaino cilvēku ādas. Rētošanas procesā ķermenī var izdalīties endorfīns, kas cilvēkam var radīt eiforisku stāvokli. Skarifikācijas iemesli ir arī sociāli un reliģiski. Saskaņā ar dažu cilšu pārliecību Āfrikā, radot rētas jaundzimušam bērnam, palīdz novērst ar redzi saistītās slimības. Skarifikācija rada kaitējumu un traumu uz ādas, tādēļ tas nav droši. Ne tikai materiāliem, ar ko veido brūces, bet arī pašām brūcēm ir jābūt tīrām, izmantojot antibakteriālus šķīdumus vai ziepes. Bieži brūces iekaist. Rētojumu veidotājam ir jābūt pilnvērtīgām zināšanām par cilvēka ādas anatomiju, lai novērstu iegriešanu pārāk dziļi, pārāk karstu vai pārāk ilgu dedzināšanu. 
Rētošana nav tik populāra kā tetovēšana, tāpēc ir grūtāk atrast skarifikācijas meistaru ar pieredzi. 

## Vēsture
Rētošana tika izmantota dažādās kultūrās dažādu iemeslu dēļ:
* Lai pārietu pusaudža kārtā vai iezīmētu emocionālo stāvokli — bēdas vai labklājību.
* Rētošanu, tīši dedzinot ādu, sauca par zīmolu un vēsturiski tika izmantots, lai iezīmētu vergus un noziedzniekus, parasti ar redzamu zīmi un kodu, kas atspoguļo noziegumu.
* Dažās kultūrās sievietes lēmums veikt sev rētošanu parāda viņas briedumu un gatavību dzemdēt bērnus.

## Process
300px|thumb|right|Rētošanas veikšanas process
Ādas griešanu kosmētiskām vajadzībām nedrīkst jaukt ar pašsakropļojumu, kas ir arī attiecināms uz eifēmismu „griešana”. Līnijas tiek grieztas ar ķirurģiskajiem asmeņiem. Šī tehnika ietver dažādas metodes:
* tintes ieberzēšanu,
* ādas noņemšanu/nodīrāšanu,
* tamponēšanu.

## Dziedināšana
Parasti, jo ilgāk brūci dziedē, jo izteiktākas būs rētas. Tādējādi, lai būtu izteiktākas rētas, brūces var glabāt atvērtas ilgstošu laiku. Tas ir, noberžot kreveli un kairinot brūci ar ķīmisku vai dabīgi kairinošu līdzekli kā, piemēram, zobu pastu vai citrona sulu. Daži praktiķi izmanto joda tinktūru, kas ir pierādījusi, ka spēj radīt redzamāku rētojumu (tādēļ to neizmanto nelielu brūču ārstēšanai). Ar šo metodi brūce var dzīt mēnešiem.

## Skatīt arī
* Skarifikators
Vāverupīte

**Vāverupīte** ir Misas kreisā krasta pieteka Bauskas novadā. Sākas no grāvju sistēmas meliorētā meža masīvā starp Iecavas staciju un Dzelzāmuru. Upes krastos plaši mežu masīvi, gultne visā garumā regulēta.

## Atsauces
Zvirgzde (upe)

**Zvirgzde** (arī **Zvirgzda**, **Zvirgzdupe**) ir Misas labā krasta pieteka Bauskas un Ogres novados. Sākas kā grāvis mežā austrumos no Birzgales Birzgales pagastā. Tipiska līdzenumu upe, kuras krastos meliorētas lauksaimniecības platības. Upes gultne visā garumā regulēta. Lielākās pietekas: Augstupe (10 km), Rūsiņupīte (7 km). Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Birzgale, Zvirgzde. Upi šķērso autoceļš P89.

## Atsauces
Apiņupīte (Misas pieteka)

**Apiņupīte** ir Misas labā krasta pieteka Bauskas novadā. Sākas osu grēdas pakājē austrumos no Piebalgām Vecumnieku pagastā. Upe tek pa mežainu, augštecē pārpurvotu, apvidu. Upes gultne līdz Drākanei regulēta. Upi šķērso autoceļš P89.

## Atsauces
Rūsiņupīte

**Rūsiņupīte** ir Zvirgzdes labā krasta pieteka Bauskas novadā. Sākas mežu masīvā Vecumnieku pagasta ziemeļaustrumos. Upe tek pa mežainu purvainu apvidu. Lielākajā daļā tecējuma upes gultne regulēta. Netālu no ietekas pie bijušajām dzirnavām uzpludināts Staņķu ezers. Lielākā pieteka Aklais strauts.

## Atsauces
Aklais strauts

**Aklais strauts** ir Rūsiņupītes labā krasta pieteka Bauskas novadā. Iztek no Aklā ezera. Tek pa līdzenu mežainu apvidu šķērsojot vairākus purvus, lielākais no kuriem ir Bises purvs. Lielākā pieteka Plošu grāvis. Gultne visā garumā regulēta.

## Atsauces
Džeriņš

**Džeriņš** (sieviešu dzimtē Džeriņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Andris Džeriņš (1988) — hokejists;
* Guntis Džeriņš (1985) — hokejists;
* Ralfs Džeriņš (1997) — futbolists.
Islāmfobija

**Islāmfobija** ir pret islāmu vai musulmaņiem vērsti aizspriedumi vai diskriminācija. Tiek uzskatīts, ka termins cēlies 1980. gadu beigās, bet plašāk sākts lietot pēc 2001. gada 11. septembra uzbrukuma ASV.

## Raksturojums
1997. gadā Lielbritānijā „Runnymede Trust” (atklātais fonds, kas aizstāv etnisko vienlīdzību) islāmfobiju nodēvēja šādi: „Bailes vai naids pret islāmu, kas izraisa bailes vai nepatiku pret visiem musulmaņiem.” Fonds turklāt uzskata, ka islāmfobija ir musulmaņu diskriminācija, atstumjot viņus valsts ekonomiskajā, sociālajā un sabiedriskajā dzīvē. Tā pamatā esot nepareizi pieņēmumi par to, ka islāms neesot reliģija un tā pamatā esot citām kultūrām svešas vērtības, tas esot mazvērtīgāks par rietumu kultūru un tā politiskā ideoloģija esot balstīta uz vardarbību. Profesore Anna Sofija Roalda savā grāmatā par musulmaņiem Eiropā raksta, ka islāmfobijas termina oficiālai atzīšanai 2001. gada janvārī sperti pirmie soļi Stokholmas Starptautiskajā forumā par cīņu pret neiecietību, kur islāmfobija uzskaitīta kā viens no neiecietības veidiem blakus tādiem kā ksenofobija un antisemītisms.

## Atsauces
Eglīte

**Eglīte** var būt:

* Eglīte — apdzīvota vieta Naujenes pagastā;
* Eglīte — uzvārds;
* Edītes upes cits nosaukums.

## Skatīt arī
* Egle
Zvirgzde

**Zvirgzde** var būt:
* Zvirgzde - apdzīvota vieta Vecumnieku pagastā
* Zvirgzde - upe, Misas pieteka
1990. gada F1 sezona

**1990. gada F1 sezona** bija 41. F1 sezona. Tā sākās  un beidzās .

Otro reizi savā karjerā par čempionu kļuva brazīlietis Airtons Senna. Viņa pārstāvētā McLaren komanda ieguva konstruktoru kausu, par 11 punktiem pārspējot Ferrari.

## Komandas un piloti

## Kopvērtējumi un rezultāti
### Pilotu kopvērtējums

### Konstruktoru kauss

### Sacīkstes

## Piezīmes un atsauces
Elmārs Bauris

**Elmārs Bauris** (dzimis , Alūksnē, miris ) bija latviešu hokejists, centra uzbrucējs.

Elmāra ģimene no Alūksnes pārcēlās uz Rīgu, kad viņam bija pusotrs gads. Elmāra brālis Artūrs Bauris bija desmit gadu vecāks, spēlēja hokeju Rīgas LSB sastāvā. No 1938. līdz 1940. gadam LSB sastāvā spēlēja arī Elmārs. Komandā Bauris debitēja 19 gadu vecumā, kad, spēlējot ar vienu slidu un vienu zābaku ar daiļslidošanas asmeni, guva divus vārtus. Desmit sezonas aizvadīja Rīgas "Dinamo" (vēlāk Rīgas "Daugava") komandā PSRS čempionātos. 1949.—1950. gada sezonu aizvadīja Maskavas "Spartak", taču sezonas gaitā ielūza uz dīķa ledus un vēlākās slimības dēļ daudz nespēlēja, kā rezultātā atgriezās Rīgā. No 1950. līdz 1956. gadam Elmārs Bauris bija Rīgas "Daugavas" uzbrukuma līderis. 1956. gadā beidza spēlētāja karjeru. Pēc hokejista karjeras beigām Elmārs Bauris turpināja darbu ar jauniešu hokeja komandām.

## Atsauces
Plošu grāvis

**Plošu grāvis** ir Aklā strauta kreisā krasta pieteka Bauskas novadā. Sākas austrumos no Plošu purva Vecumnieku pagastā. Tek pa mežainu apvidu, novadot apkārtējo purvu ūdeņus uz Aklo strautu un tālāk uz Rūsiņupīti un Zvirgzdi.

## Atsauces
Peldēšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 100 metri brīvajā stilā vīriešiem

Sacīkstes **100 metru peldēšanā brīvajā stilā vīriešiem** notika no 12. līdz 14. augusta. Sacīkstēm kvalificējās 64 sportisti. Zelta medaļu izcīnīja Francijas peldētājs Alens Bernārs. Sacīkšu finālā divi peldētāji uzrādīja vienādus trešās vietas rezultātus un abiem tika pasniegtas bronzas medaļas. Sacīkstēs piedalījās arī Latvijas peldētājs Romans Miloslavskis, kas priekšsacīkstēs izcīnīja 46. vietu un pusfinālam nekvalificējās.

## Medaļu ieguvēji

## Priekšsacīkstes
Priekšsacīkstes tika aizvadītas 9 grupās. 16 labāko rezultātu uzstādītāji kvalificējās pusfinālam.

Milorads Čavičs atteicās no piedalīšanās pusfinālos, lai labāk sagatavotos 100 metru tauriņstila sacīkstēm.

## Pusfināls

## Fināls
Osmaņu impērijas pirmās konstitūcijas laikmets

thumb|Litografija, švenčianti jaunųjų turkų revoliuciją, kurioje pavaizduoti judėjimo įkvėpimo šaltiniai Midhat Pašā, princas Sabahaddinas, Fuad Pašā ir Namık Kemal, kariuomenės vadovai Niyazi Bey ir Enver Pašā ir šūkis „Laisvė, lygybė, brolybė“.
thumb|180px|Osmaņu parlamenta sēdes atklāšana, 1876.

**Pirmās konstitūcijas laikmets** (osmaņu turku: مشروطيت; turku: *Birinci Meşrutiyet*) bija vēstures posms Osmaņu impērijā, kad ar *[[Kanûn-ı Esâsî]]* (osmaņu-turku val. „pamatlikums”) izsludināšanu laikā no 1876. gada 23. novembra līdz 1878. gada 13. februārim pastāvēja konstitucionālās monarhijas valsts iekārta. Laikmets beidzās, kad sultāns Abdulhamīds II apturēja osmaņu parlamenta darbību.

Pirmajā konstitūcijas laikmetā nepastāvēja partiju sistēma. Parlaments tika uzskatīts kā forums tautas viedokļa paušanai, nevis vieta, kur veidot politiskās organizācijas un partijas. Ja salīdzina ar mūsdienu demokrātiskajām valsts iekārtām, osmaņu valsts iekārta bija salīdzinoši līdzīga konstitucionālai monarhijai, nevis patiesai tautas pārstāvniecībai.

## Vēlēšanu iekārta
Vēlēšanas notika saskaņā ar pagaidu vēlēšanu noteikumiem. Parlaments bija iedalīts divos līmeņos (palātās). Pirmā palāta tika saukta par *Meclis-i Mebusan* („Pārstāvju padome”), bet augstākā (otrā) palāta tika saukta par *Heyet-i Ayan* („Senāts”). Pirmā palāta sastāvēja no visu vilājetu padomju (*Meclis-i Umumi*) pārstāvjiem.

Pēc *Meclis-i Umumi* ievēlēšanas vilājetos, tās izvirzīja 115 pārstāvjus uz *Meclis-i Mebusan*. Visi pārstāvji tika izvirzīti tā, lai pārstāvētu arī visus impērijas milletus. Otrajās vēlēšanās *Meclis-i Umumi* sastāvā bija 69 musulmaņi un 46 citu milletu pārstāvji (jūdaisti, fenerieši, armēņi u.c.).

Augstākās palātas *Heyet-i Âyan* locekļus iecēla sultāns. *Heyet-i Ayan* sastāvēja no 26 locekļiem un tas nomainīja Divānu, bet lielvezīrs kļuva par *Heyet-i Ayan* spīkeri.

Vēlēšanas notika katru gadu, laikā no 1877. līdz 1878. gadam.

## Pirmais parlaments (1877)
Sakarā ar kara sākšanos, parlaments asi reaģēja un tādēļ Abdulhamīds II pieprasīja jaunas parlamenta vēlēšanas, aizbildinoties ar krievu-turku karu (1877]]-1878]]).

## Otrais parlaments (1878)
Otrā parlamenta darba ilgums skaitāms dažās dienās, jo dēļ vairāku Balkānu vilājetu deputātu pirmajām runām, aizbildinoties ar nacionālā naida kurināšanas draudiem, Abdulhamīds II parlamentu slēdza.

## Ievērojami politiķi
Mīterdžims Rišdī pašā (*Mütercim Rüşdî Paşa*), karaspēka komandieris Hisejins Avni pašā (*Serasker Hüseyin Avni Paşa*), lielvezīrs Ahmets Šefiks Mithats pašā (*Ahmet Şefik Mithat Pasha*), armijas komandieris krievu-turku karā Silejmans Pašā (*Süleymân Paşa*).

## Skatīt arī
* Osmaņu impērijas otrās konstitūcijas laikmets
* Tanzimats
Bronšteins

**Bronšteins** var būt:
* Dāvids Bronšteins (*Давид Бронштейн*; 1924—2006) ― padomju šahists;
* Luiss Markoss Bronšteins (*Luis Bronstein*; 1946—2014) ― Argentīnas šahists;
* Ļevs Trockis (*Лев Тро́цкий*; īstajā vārdā **Leiba Bronšteins** (*Лейба Бронштейн*); 1879—1940) ― Krievijas revolucionārs.
Cekule

**Cekule** var būt:
* Cekule — apdzīvota vieta Stopiņu pagastā
* Cekule — apdzīvota vieta Salaspils novadā, arī "Jauncekule"
* Avotu Salaspils pagastā cits nosaukums
* Cekule — stacija dzelzceļa līnijā Rīga-Ērgļi
Bajāri (nozīmju atdalīšana)

**Bajāri** var būt:
* Bajārs - augstmanis, feodālis

;Ģeogrāfiskie nosaukumi
* Bajāri - apdzīvota vieta Gārsenes pagastā
* Bajāri - apdzīvota vieta Jaunsvirlaukas pagastā
* Bajāri - apdzīvota vieta Mārsnēnu pagastā
* Bajāri - apdzīvota vieta Ropažu pagastā
* Bajāri - apdzīvota vieta Salaspils novadā
* Bajāri - apdzīvota vieta Sēlpils pagastā
* Bajāri - apdzīvota vieta Sesavas pagastā

* Bajāri - stacija dzelzceļa līnijā Rīga-Ērgļi

## Skatīt arī
* Bajāriņu ciems
* Bojāri
Kangari

**Kangari** var būt:
* Kangari - apdzīvota vieta Medņevas pagastā
* Kangari - apdzīvota vieta Ropažu pagastā
* Kangari - apdzīvota vieta Šķilbēnu pagastā
* Sakuma cits nosaukums

* Kangari - dzelzceļa stacija līnijā Rīga-Ērgļi

## Skatīt arī
* Kangarītis
* Kangarīši
* Lielie Kangari
* Lielkangari
* Mazie Kangari
Kastrāne

**Kastrāne** var būt:
* Kastrāne — dzelzceļa stacija līnijā Rīga—Ērgļi
* Diedziņa cits nosaukums
* Upespils cits nosaukums
* Kastrānes pilskalns

## Skatīt arī

* Kastrānes iela
Oranžā krāsa

**Oranžā krāsa** jeb vienkārši **oranžs** ir krāsa, kura redzamās gaismas spektrā atrodas starp sarkano un dzelteno krāsu, un tās viļņa garums ir no 590 līdz 620 nanometriem.
1636. gads

**1636**. () bija garais gads, kas sākās otrdienā.

## Notikumi

* 8. septembris — dibināta Hārvarda Universitāte, senākā ASV universitāte.

## Dzimuši

* 7. aprīlis — Gregoriu de Matuss, brazīliešu dzejnieks (miris 1696.)

## Miruši

* 22. februāris — Santorio, itāļu ārsts, dzīvsudraba termometra izgudrotājs. (dzimis 1561.)
Ivans Samorano

**Ivans Luiss Samorano Samora** (; dzimis  Santjago) ir bijušais Čīles futbola uzbrucējs. Viņš kopā ar Eliasu Figeroa un Marselo Salasu ir viens no Čīles zināmākajiem futbolistiem.

Viņš bija Čīles futbola izlases dalībnieks un spēlēja 1998. gada Pasaules kausā. Savas karjeras laika Samorano spēlēja vairākos klubos, nozīmīgākie no tiem bija Spānijas klubi Sevilla un Madrides "Real", ka arī Itālijas klubs Milānas "Internazionale". 1994./95. gada sezonā viņš uzvarēja *[[La Liga]]* un bija līgas rezultatīvākais spēlētājs Madrides "Real" rindās. Ar Milānas "Internazionale" viņš ieguva UEFA kausu.

2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

## Ārējās saites
Tjerī Butsēns

**Tjerī Marks Butsēns** (; dzimis , Briselē, Beļģijā) ir bijušais sacīkšu pilots, zināms kā Formula 1 pilots. Pēc karjeras beigām viņš kļuva par biznesmeni.

## Karjera
1977. gadā Butsēns sāka piedalīties Beļģijas Formula Ford 1600 čempionātā. Nākamajā sezonā viņš kļuva par čempionu. 1979. gadā viņš sāka piedalīties Formula 3 sacīkstēs. 1980. gadā viņš ieguva 2. vietu Eiropas Formula 3 čempionātā. 1981. gadā viņš piedalījās Formula 2 čempionātā un atkal kļuva par Eiropas vicečempionu. Tajā pašā gadā Butsēns pirmoreiz piedalījās Lemānas 24 stundu sacīkstēs, kurās piedzīvoja smagu avāriju. Lai gan Butsēns bija neskarts, atlūzas smagi ievainoja divus trases darbiniekus un nogalināja vēl vienu.

200px|left|thumb|Butsēna ķivere
1983. gadā beļģis piedalījās Eiropas Salonautomobiļu čempionātā. Tajā pašā gadā viņš samaksāja pusmiljonu ASV dolāru Arrows komandai, lai varētu piedalīties visās sezonas sacīkstēs, sākot ar . . gadā Butsēns pirmoreiz guva punktus sacīkstēs, bet gadu vēlāk, , finišēja 2. vietā. . gadā Butsēns pārcēlās uz Benetton komandu. Viņš sāka regulāri gūt punktus un kopvērtējumā bija 8. vietā ar 16 punktiem. Butsēna veiksmīgākā sezona bija . gadā, kad viņš kopvērtējumā bija ceturtais. Viņu pamanīja Frenks Viljamss un Butsēns parakstīja divu gadu līgumu ar Williams komandu. Divu gadu laikā Butsēns izcīnīja trīs uzvaras un abās sezonās izcīnīja vairāk punktu nekā 1988. gadā, tomēr ierindojās attiecīgi 5. un 6. vietā kopvērtējumā. Kad izbeidzās beļģu pilota un Williams komandas līgums, viņš pārcēlās uz Ligier komandu. Pirmajā sezonā viņš ne reizi neguva punktus, bet . gadā viņš vienīgos punktus izcīnīja . Butsēns nolēma pamest F1, tomēr pieņēma piedāvājumu pussezonu aizstāt lēno Ivanu Kapelli . gadā, Jordan komandā.

Pēc Formula 1 pamešanas Butsēns pievērsās salonautomobiļu čempionātiem ASV. Pēc avārijas Lemānas sacīkstēs 1999. gadā Butsēns beidza savu sportista karjeru pavisam. Tagad viņš ir kļuvis par biznesmeni un viņam pieder aviokompānija *Boutsen Aviation*. Tāpat viņam pieder Mégane Trophy čempionāta sacīkšu komanda.

## Ārējās saites

* ''Boutsen Aviation'' oficiālā mājaslapa
Plātere (nozīmju atdalīšana)

**Plātere** var būt:
* Emīlija Plātere (1806—1831) — poļu un lietuviešu nacionālā varone;
* Plātere — apdzīvota vieta Madlienas pagastā;
* Silamuižas cits nosaukums;
* Plātere — pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga—Ērgļi;
* Meizakilas latviskais nosaukums līdz 1920. gadam.

## Skatīt arī
* Plāteri-Zībergi
Andrejs Auzāns

**Andrejs Auzāns** ( — ) bija latviešu topogrāfs un astronoms, latviešu strēlnieku virsnieks, Latvijas armijas ģenerālis (1923). Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieris.

## Dzīvesgājums
Dzimis Stukmaņu pagasta "Bormaņos" lauksaimnieka Jāņa Auzāna ģimenē. Pirmo izglītību ieguva Kokneses, vēlāk Vietalvas pagastskolās. No 1890. līdz 1893. gadam mācījās Pleskavas mērnieku skolā.  1893. gadā uzsāka mācības kara topogrāfu skolā, kuru pabeidza 1895. gadā, dienēja Somijā podporučika pakāpē. No 1896. gada bija topogrāfijas daļas virsnieks pie Sanktpēterburgas. 1900. gadā iestājās Nikolaja Ģenerālštāba akadēmijā, kuru absolvēja 1903. gadā, iegūstot kapteiņa pakāpi.

1905. gadā Auzāns pabeidza praktisko kursu ģeodēzijā un astronomijā Pulkovas observatorijā un tika ieskaitīts Krievijas Impērijas armijas ģenerālštābā. Piedalījās Krievijas-Japānas karā. Pēc tam darbojās kā virsnieks, topogrāfs un ģeodēzists Igaunijā un Somijā, Mandžūrijā, kā arī Turkmenistānā. Vadīja arī vairākas astronomiskās ekspedīcijas. 1907. gadā paaugstināts par apakšpulkvedi. No 1907. līdz 1910. gadam bija astronoms Čardžujas starptautiskajā observatorijā, bet no 1911. līdz 1916. gadam bija Taškentas observatorijas priekšnieks. 1911. gadā tika paaugstināts par pulkvedi. No 1914. gada bija Pēterburgas Zinātņu akadēmijas seismoloģijas komisijas loceklis.

Piedalījies Pirmajā pasaules karā. Nodibinoties latviešu strēlnieku bataljoniem, no 1916. gada janvāra bija 7. Bauskas latviešu strēlnieku bataljona komandieris, bet vēlāk iecelts par 2. Latviešu strēlnieku brigādes komandieri, kuru vadīja Ziemassvētku un vēlākajās Janvāra kaujās. Pēc tam viņu 1917. gadā iecēla par Krievijas galvenā štāba ģeodēzijas-topogrāfijas daļas priekšnieku un paaugstināja par ģenerālmajoru. Līdz 1920. gadam dienēja Sarkanajā armijā, no 1921. gada strādāja Sarkanās armijas akadēmijā kā pasniedzējs.

1923. gadā atgriezās Latvijā un iestājās Latvijas armijā ar ģenerāļa pakāpi. Ieņēma amatu Kara Ministrijas padomē, bet 1927. gadā kļuva par Latvijas armijas galvenā štāba topogrāfijas daļas priekšnieku. Bez tam bija arī kara zinību pasniedzējs Kara skolā. Viņš bija arī Latviešu veco strēlnieku biedrības priekšnieks, strēlnieku vēstures redakcijas loceklis. Sarakstīja vairākus darbus par topogrāfiju, militāro vēsturi un citām tēmām. Atvaļināts no dienesta 1933. gada aprīlī sakarā ar maksimālā vecuma sasniegšanu.

Pēc Latvijas okupācijas nesadarbojās ne ar padomju, ne arī nacistu varu. 1944. gadā ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Vāciju, bet 1948. gadā uz Apvienoto Karalisti.

Miris 1953. gada 23. martā, apbedīts Stokportā.

## Apbalvojumi
Dienesta laikā apbalvots ar Jura ordeni (IV šķira), Vladimira ordeni (IV, II šķiras), Staņislava ordeni (III, II šķiras), Annas ordeni (III, II šķiras), Triju Zvaigžņu ordeni (III šķira), Buhāras emirāta 3. šķiras Uzlecošās zvaigznes ordeni, kā arī ar citiem apbalvojumiem. 
Andrejs Auzāns bija latviešu studentu korporācijas *[[Fraternitas Vesthardiana]]* goda filistrs.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Auzāns Andrejs (Latviešu konversācijas vārdnīca)
* "Kā lai pieminam mēs..." Latgales Laiks (31.08.2001)
Aleksejs Auziņš

**Aleksejs Auziņš** (dzimis  Jelgavā, miris  Rīgā) bija latviešu hokejists, uzbrucējs, kā arī futbolists un menedžeris.

## Hokejista karjera
Lielāko daļu savas hokejista karjeras Auziņš nospēlēja vienā komandā - Rīgas "US". Tās sastāvā Auziņš izcīnīja trīs Latvijas čempiona titulus - 1937., 1940. un 1942. gadā. 1940.—41. gada sezonā, pirmās Padomju okupācijas laikā, Rīgas "US" darbība bija apturēta, un Auziņš sezonu aizvadīja Rīgas "Dinamo" B komandā.

No 1947. līdz pat 1980. gadam Auziņš bija sporta kluba "Lokomotīve" hokejists, spēlējošais treneris, jaunatnes hokeja treneris un vēlāk arī stadiona direktors.

Latvijas hokeja izlases sastāvā spēlēja 1936. gada olimpiskajās spēlēs. Tāpat spēlējis arī 1935. un 1938. Pasaules čempionātos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Auziņš

**Auziņš** (sieviešu dzimtē Auziņa) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „auzas” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Aleksejs Auziņš (1910—1997) — futbolists, menedžeris un hokejists;
* Imants Auziņš (1937—2013) — dzejnieks un literatūrkritiķis;
* Ivars Auziņš (1969) — aktieris;
* Jānis Auziņš (1991) — hokejists;
* Mārcis Auziņš (1956) — zinātnieks, Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis un Latvijas Universitātes bijušais rektors;
* Mārcis Auziņš (1983) — ģitārists, komponists, aranžētājs.