open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Akridīns

**Akridīns**  (C13H9N) ir heterociklisks slāpekli saturošs organiskais savienojums, kura molekula sastāv no trim kondensētiem cikliem — piridīna cikla, kam abās pusēs atrodas benzola gredzeni. Akridīns ir kristāliska viela (adatveida kristāli) dzeltenā krāsā. Ūdenī vāji šķīstošs. Organiskajos šķīdinātājos šķīst labi, šķīdumiem ir violeta fluorescence. Akridīns ir vāja bāze un ar stiprām neorganiskām skābēm tas veido sāļus, kurus sauc par akridīnija sāļiem.

## Vēsture
Pirmo reizi ieguvuši vācu ķīmiķi Karls Grēbe (*Carl Gräbe*) un Heinrihs Karo (*Heinrich Caro*) 1871. gadā no akmeņogļu darvas.

## Iegūšana
Akridīnu var iegūt no akmeņogļu darvas vai arī sintētiski. Tas rodas, ciklizējot difenilamīnu vai tā atvasinājumus (N-arilantranilskābes).

## Īpašības
Skābā vidē veido **akridīnija jonu** un akridīnija sāļus. Šie sāļi ir ūdenī šķīstoši. Ūdens šķīdumiem piemīt zaļgana fluorescence un spilgti dzeltena krāsa.

Alkilējoties viegli veido ceturtējos sāļus (N-alkilakridīnija sāļus).

Nukleofilās reakcijas notiek pie 9. oglekļa atoma, tajās veidojas akridons un tā atvasinājumi.

Dzīviem organismiem akridīns izraisa hromosomu mutācijas un ir kancerogēna viela.

## Izmantošana
Svarīgs akridīna atvasinājums ir akrihīns — efektīvs līdzeklis malārijas ārstēšanai.

Akridīnu izmanto arī citu medikamentu un krāsvielu sintēzēm.

## Literatūra
* O. Neilands. Organiskā ķīmija. Rīga: Zvaigzne, 1977, 724.—725. lpp.

## Atsauces
Zunu valoda

**Zunu valoda** ir izolēta Ziemeļamerikas indiāņu valoda, kurā runā viena no pueblu tautām zuni. Tā ir dzimtā valoda aptuveni 9600 ASV pamatiedzīvotājiem, kas dzīvo galvenokārt Zunu pueblā Ņūmeksikā.

Atšķirībā no lielākās daļas ASV indiāņu valodu, zunu valodā runā arī daudzi bērni, un tā ir salīdzinoši maz apdraudēta. Zunu pueblā tā joprojām ir galvenā saziņas valoda un sarunvaloda arī ģimenes lokā.

Zunu valodas pašnosaukums ir *Shiwi’ma* (*shiwi* ("zuni") + *’ma* ("vietējs"), kas tulkojas kā "zunu ceļš"), bet valodas lietotāji sevi kopīgi dēvē par *A:shiwi* (*’a:(w)* — "daudzsk." + *shiwi* — "zuni").

## Klasifikācija
Būdama izolēta, zunu valoda nav radniecīga ne ar vienu citu zināmo valodu. Taču tajā ir vairāki ar reliģiskām cermonijām un rituāliem saistīti aizguvumi no kaimiņu tautu keresanu, hopi un pimu valodām.

Mēģinājumi pamatot zunu valodas radniecību ar hipotētiskajām penutu un hokanu virssaimēm vai kaiovu-tanoanu valodu un keresanu valodu saimēm nav bijuši pārliecinoši.

## Literatūra
* Kurts Vilhelms Cerams. Pirmais amerikānis. Rīga. Zinātne (sērija "Apvārsnis"). 1985.
* Deivids Mērdoks. Ziemeļamerikas indiāņi. Rīga. Zvaigzne ABC (sērija "Redzeslokā"). 1997.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ethnologue report for Zuni
* Zuni World View "Linguistic and Ontological Implications of the Conceptual Presuppositions of the Zuni Worldview", HTML and PDF.
* Zuni Enigma (Listen in RealAudio...).
* English-Zuni Word list
* English-Zuni Conservational phrases
* Zuni Bible Portions
Kravarže

**Kravarže** () ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Opavas apriņķī pie Opavas upes.

## Vēsture
Netipiski citām Čehijas pilsētām, no 1742. gada ietilpa Prūsijā (no 1871. gada — Vācijā). Tās vāciskais nosaukums bija **Deičkravarna** (). 1920. gada 4. februārī, pamatojoties uz Versaļas līgumu, Kravarže līdz ar apkārtnes teritorijām tika iekļauta Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu apgabala daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara — atkal Čehoslovākijā. Pretēji citām Čehijas pilsētām, no Kravaržas netika padzīti pilsētas vācu iedzīvotāji, tāpēc arī mūsdienās šeit ir ievērojama vācu minoritate. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
2013. gada Rēzeknes domes vēlēšanas

**2013. gada Rēzeknes domes vēlēšanas** bija Rēzeknes domes vēlēšanas, kas notika 1. jūnijā 2013. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās . Vēlēšanās piedalījās 11 kandidātu saraksti, kas veidoti no 155 kandidātiem, bet domē tika ievēlēti 13 deputāti no 5 kandidātu sarakstiem.

## Kandidātu saraksti

## Ievēlētie deputāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kandidātu saraksti
* Vēlēšanu rezultāti
* Vēlētāju aktivitāte
2013. gada Rīgas domes vēlēšanas

**2013. gada [[Rīga]]s [[Rīgas dome|domes]] vēlēšanas** notika  2013. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Rīgas domē tika ievēlēti 60 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 12 kandidātu saraksti, kas veidoti no 611 kandidātiem. Rīgā vēlēšanas notika 158 iecirkņos.

Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Saskaņas Centra un Gods kalpot Rīgai apvienotais saraksts (58,54%), bet kopā pilsētas domē iekļuva 3 saraksti. Rīgas domes vēlēšanās piedalījās 229 910 vēlētāji jeb 55,55% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija 229 118, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 228 057 vēlētāji.

## Kandidātu saraksti
thumb|250px|Partiju popularitāte pa apkaimēm

## Ievēlētie deputāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kandidātu saraksti
Tenis Melngailis

[thumb|280px|Latvijas šahistu komanda Pasaules šaha čempionātā Buenosairesā. No kreisās: Tenis Melngailis, [Vladimirs Petrovs (šahists)|Vladimirs Petrovs, Milda Lauberte, Lūcijs Endzelīns.]]
**Tenis Vitauts Melngailis** (, Taškenta — , Rīga) bija Latvijas šahists.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1912. gadā Taškentā Emila Melngaiļa ģimenē. Šahu spēlēt Tenim iemācīja tēvs, kas pats bija spēcīgs šahists. Jau 1936. gadā Tenis Melngailis Latvijas izlases sastāvā piedalījās neoficiālajā šaha olimpiādē Minhenē pie 1. rezerves galdiņa (+4, =1, -5). 1938. gadā viņš izcīna vietu Ķemeru - Rīgas 2. starptautiskajā šaha turnīrā, kur spēcīgā konkurencē dalīja 11.-12. vietu. 1939. gadā otru reizi spēlēja Latvijas izlases sastāvā Pasaules šaha olimpiādē Buenosairesā pie 1. rezerves galdiņa (+4, =3, -1). 1940. gada valsts izlases kandidātu turnīrā Rīgā ieņēma 7. vietu. Otrā pasaules kara gados no 1943. līdz 1944. gadam vadīja Latvijas šaha savienību. Pēckara gados turpināja aktīvi piedalīties dažādās sacensībās. 1946. gadā viņš izcīna uzvaru I kategorijas turnīrā Rīgā un kļūst par PSRS sporta meistarkandidātu. Tajā pašā gadā tiek dalīta 3.-5. vieta Friča Apšenieka memoriālā. 1947. gadā dalīja 3.-4. vietu Hermaņa Matisona memoriālā. Vadījis šaha nodaļa žurnālā "Bērnība". Tomēr vēlāk Latvijas mēroga sacensībās rezultāti bija viduvēji, un 1950. gados Melngailis pamazām pārtrauca savas šahista gaitas.

## Vietas Latvijas šaha čempionātos
*1938. gada Latvijas šaha čempionāts - 2. vieta 2. priekšsacīkšu grupā.
*1941. gada Latvijas šaha čempionāts - 9. vieta.
*1943. gada Latvijas šaha čempionāts - 10. vieta.
*1946. gada Latvijas šaha čempionāts - 8. vieta.
*1947. gada Latvijas šaha čempionāts - 8.-9. vieta.
*1948. gada Latvijas šaha čempionāts - 8.-9. vieta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Igors Ivanovs (šahists)

**Igors Ivanovs** (; , Ļeņingrada, Krievijas PFSR - , Sentdžordža, Jūta, Amerikas Savienotās Valstis) bija krievu izcelsmes Kanādas starptautiskais lielmeistars šahā (2005).

## Dzīve PSRS
Igors Ivanovs iemācījās spēlēt šahu 5 gadu vecumā. Bērnībā viņš daudz laika veltīja arī mūzikai un bija daudzsološs pianists. Pēc skolas beigšanas iestājies Ļeņingradas Valsts universitātes matemātikas faukltātē, taču drīzumā pametis mācības, lai pilnībā nodarbotos ar šahu. Dienējot Padomju armijā pārcēlies uz dzīvi Tadžikistānā, bet vēlāk Uzbekistānā. Šajā laikā Ivanovs daudz spēlē dažādos PSRS turnīros. 1975. gadā piedalījies Latvijas šaha čempionātā Rīgā, kur ieņēmis 5. vietu. 1976. gadā uzvarējis Rīgas atklātajā čempionātā šahā. 
Bijis divkārtējais Uzbekistānas čempions šahā - 1977. un 1978. gadā. 1978. gadā uzvarējis turnīrā Vladivostokā, bet PSRS čempionāta atlases turnīrā Daugavpilī ieņēmis 2. vietu aiz Garija Kasparova.
1979. gadā PSRS Tautu spartakiādē spēlējot pie pirmā galdiņa Uzbekistānas komandā uzvarēja toreizējo Pasaules šaha čempionu Anatoliju Karpovu.

## Bēgšana uz Kanādu
Pēc uzvaras pār Karpovu Ivanovs tika aizsūtīts uz Kapablankas memoriālu Kubā. Atgriežoties mājās, lidmašīna, kurā viņš lidoja, veica avārijas nosēšanos Ņūfaundlendā, Kanādā. Ivanovs izmantoja izdevību un aizbēga no VDK aģentiem, lai pieprasītu politisko patvērumu Kanādā. Nekā, izņemot drēbes un kabatas šaha komplektu, viņam līdzi nebija.

## Dzīve Kanādā
Kanādā Igors Ivanovs apmetās Monreālā un no 1980. gadu sākuma regulāri piedalījās šaha turnīros. Viņš kļuva par četkārtējo Kanādas čempionu šahā (1981., 1985., 1986., 1987.). 1982. gadā Ivanovs negaidīti sekmīgi nospēlēja Pasaules čempiona izcīņas cikla starpzonu turnīrā Tolukā (Meksika), kur ieņēma 4. vietu. Divas reizes - 1982. un 1988. gadā - Ivanovs pārstāvēja Kanādas komandu Pasaules šaha olimpiādēs.

## Mūža pēdējie gadi ASV
Mūža pēdējos gados Ivanovs biežāk pavadīja ASV, kur spēlēja dažādos turnīros. Kopā ar sievu Elizabeti viņš dzīvoja Jūtā. 2005. gada martā Igoram Ivanovam tika diagnosticēts vēzis. ASV šaha federācija materiāli atbalstīja viņa ārstēšanos, tomēr slimības attīstība nebija apturama. 2005. gada augustā, trīs mēnešus pirms savas nāves, Ivanovs ieņēma augsto 8. vietu ASV atklātajā šaha čempionātā, bet trīs nedēļas pirms nāves viņš uzvarēja Jūtas atklātajā šaha čempionātā. 2005. gadā par nopelniem turnīros 1980. gados FIDE piešķīra Ivanovam starptautiskā lielmeistara nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista profils vietnē chessgames.com
*  šahista profils vietnē 365chess.com
*  šahista profils vietnē chesstempo.com
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpādes)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)
Elste

**Elste** ir pieturas punkts dzelzceļa līnijā Pļaviņas—Gulbene, kurš atrodas Gulbenes novada Daukstu pagastā. Netālu no pieturas atrodas mājas Vecelstes. Netālu uz Gulbenes pusi no pieturas atrodas neliela vietējā ceļa, kas ved no Elstes krejotavas uz Krapu, pārbrauktuve. Pašlaik pietura netiek izmantota, dīzeļvilcieni, kas kursē līdz Gulbenei, tajā nepietur.

## Vēsture

Pietura atklāta 1924. gadā, bet stacijas ēka uzbūvēta 1926. gadā. Mūsdienās pieturas vietā ir tikai perona atliekas. Līdz 2012. gada janvārim Elstē apstājās dīzeļvilciens Rīga—Gulbene (pagarinātais Rīgas—Madonas reiss).

## Attēlu galerija

Pļaviņu-Gulbenes dzelzceļa stacija Elstes 1926.jpg|Stacijas ēkas atklāšana (1926)
Attēls:Elstes stacija.JPG|Soliņš un uzraksta plāksnīte 2012. gadā (nav saglabājušies)
Attēls:Elstes stacija 03.jpg| Bijusī Elstes dzelzceļa pietura, kam garām brauc vilciens uz Gulbeni
Attēls:Elstes stacija 07.jpg|Skats Madonas virzienā
Attēls:Elstes stacija 04.jpg|Paziņojums par pieturas slēgšanu pie Elstes perona


## Ārējās saites
* Elstes pieturas fotogrāfijas

## Atsauces
Auces iela (Rīga)

**Auces iela** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Āgenskalnā. Auces iela sākas krustojumā ar Slokas ielu un, nešķērsojot nevienu citu ielu, beidzas daudzstāvu apbūves pagalmā. Kopējais ielas garums ir 171 metrs, tā ir klāta ar asfalta segumu. Auces ielā ir īres namu apbūve. Auces ielas gals atrodas aiz Rīgas Svētās Trijādības Pārdaugavas pareizticīgo baznīcas (Meža ielā 2), ar Meža ielu to savieno gājēju celiņš.

Iela nosaukta Auces — pilsētas Zemgalē — vārdā.

## Ielu savienojumi
Auces iela ir savienota ar Slokas ielu (T veida krustojums).

## Skatīt arī
* Āgenskalns

## Atsauces
Heopss

**Heopss** bija senās Ēģiptes faraons, kas valdīja 4. dinastijas laikā no 2589. līdz 2566. gadam p.m.ē.

Viņš bija otrais 4. dinastijas faraons, pirms viņa Ēģiptē valdīja Heopsa iespējamais tēvs faraons Snofru. Tiek uzskatīts, ka viņa laikā tikusi uzcelta Heopsa piramīda, kas ir viens no septiņiem pasaules brīnumiem un lielākā no Gīzas piramīdām. Taču citi Heopsa valdīšanas notikumi ir tikuši slikti dokumentēti. Devies karagājienos uz Sīnāja pussalu un Nūbiju.

Arī viņa dēls Hefrens bija faraons.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hilberta problēmas

**Hilberta problēmas** ir vācu matemātiķa Dāvida Hilberta 1900. gadā publicētas 23 matemātikas problēmas. Tobrīd tās visas bija neatrisinātas, daudzas no tām ietekmēja 20. gadsimta matemātiku. Desmit no problēmām (1., 2., 6., 7., 8., 13., 16., 19., 21. un 22.) viņš prezentēja Starptautiskajā matemātiķu kongresā Sorbonnā, Parīzē. Tās visas ir tikušas aplūkotas viņa referātā *Mathematische Probleme*. Hilberta problēmās ir ietvertas dažādas matemātikas nozares.

Pašlaik lielākā daļa problēmu ir atrisinātas, taču tikai 3., 7., 10., 11., 13., 14., 17., 19., 20. un 21. problēmai ir atrisinājumi, kam ir vispārēja piekrišana.

## Problēmas
# Kontinuuma hipotēze
# Aritmētikas aksiomu nepretrunīgums
# Tādu tetraedru vienlielums, kam ir vienliels pamats un vienāds augstums
# Punkta attāluma problēma ģeometrijās, kas tuvas Eiklīda ģeometrijai
# Lī grupas jēdziens bez pieņēmuma par attiecīgo funkciju atvasināmību
# Fizikas aksiomu matemātiskais formulējums
# Dažu skaitļu iracionalitāte un transcendentums
# Rīmaņa hipotēze un pirmskaitļu sadalījuma problēmas
# Vispārīgā reciprocitātes likuma pierādījums
# Diofanta vienādojumu atrisināmība
# Tādu kvadrātisko formu teorija, kuru koeficienti ir jebkuri algebriski skaitļi
# Kronekera algebrisko lauku teorēmas vispārināšana
# Septītās pakāpes vienādojumu neatrisināmība tikai pēc divu argumentu funkcijām
# Veselu funkciju sistēmas gadījums kā pamatojums algebriskajai invariantu gredzena konstrukcijai
# Šuberta ģeometrijas stingra pamatojuma problēma
# Algebrisku līkņu un virsmu topoloģijas problēma
# Definīto formu attēlošana kvadrātu summas veidā
# Telpas konstruēšana no kongruentiem daudzskaldņiem
# Regulāras variāciju problēmas atrisinājuma analītiskums
# Vispārīgā robežnosacījuma problēma
# Tādu lineāru diferenciālvienādojumu eksistence, kam ir dotā monodromijas grupa
# Analītisko sakarību uniformizācija ar automorfajām funkcijām
# Variāciju rēķinu metožu tālāka izstrādāšana
Vektoru telpa

**Vektoru telpa**, arī **lineāra telpa**, ir parastās trīsdimensiju telpas vispārinājums. Vektoru telpa ir jebkuru divu vektoru kopa, kam ir definētas saskaitīšanas un reizināšanas darbības ar skaitli jeb skalāru lielumu. Vektoru telpai ir arī dažādi speciālgadījumi: Banaha telpa, Eiklīda telpa, Hilberta telpa. Vektoru telpas pēta lineārajā algebrā.
Jānis Ruģēns

**Jānis Ruģēns** (dzimis  Valmieras pagastā, miris  Valmieras pagastā) bija latviešu dzejnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis Valmieras pagasta mācītājmuižas Ruģēnos. Mācījies Valmieras draudzes skolā, apriņķa skolā, 1843. gadā beidzis Jāņa Cimzes Vidzemes skolotāju semināru.

Kopš 1850. gada Ruģēns strādāja kā skolotāja palīgs, par patstāvīgu skolotāju nevarēja strādāt sliktās veselības dēļ. Strādāja Valmieras draudzes skolā, Valmiermuižas pagastskolā. Par tulku un rakstvedi strādājis arī Valmieras apriņķa tiesā.

Miris  Valmieras pagasta Šķesteros, apbedīts Valmieras kapos.

## Literārā darbība
Ruģēna pirmā publikācija bija dzejolis "Vecs gads" laikrakstā "Tas Latviešu Draugs" . 
No viņa 1843. gadā uzrakstītās vēsturiski publicistiskās apceres prozā "Ar acīm redzēts ceļš uz Vidzemes debesīm"  ietekmējās vairāki citi publicisti, tai skaitā Ernests Dinsbergs un Jānis Austriņš. Savos darbos pauda latviešu tautas atmodas idejas.

Izdeva dzejoļu krājumu "Dažādu dziesmiņu krājums" (1862—1863). Ar saviem rakstiem, īpaši laicīgajām kuplejām Ruģēns kļuva par atzītu tautas dziesminieku. Viņa raksti, kā arī atsevišķi dzejoļi, īpaši "Latviešu draugu dziesmas":"Kad atnāks latviešiem tie laiki", "Vēl tagad mūsu tautā", "Tāpēc esi latvietis dzimis", sekmēja un pauda tautas nacionālo pašapziņu. Ruģēna rokrakstu fonds glabājas Nacionālajā bibliotēkā.1939. gadā izdota.plaša darbu izlase "Kad atnāks latviešiem tie laiki?". Viņš ir tulkojis vai pārstrādājis vācu dzejnieku darbus, tai skaitā Johana Volfganga fon Gētes, Frīdriha Šillera, Ludviga Ūlanda, Heinriha fon Kleista. Ir dziesmas "Ziemassvētkos" ("Jūs, bērniņi, nāciet ar priecīgu prāt'..") atdzejotājs.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ruģēns, Jānis
Ruģēns

**Ruģēns** var būt:

* Jānis Ruģēns — latviešu dzejnieks;
* Jānis Ruģēns (1890—1969) — latviešu agronoms un sabiedriskais darbinieks, Valmieras pilsētas galva;
* Vilis Lācītis — latviešu rakstnieks (īstajā vārdā **Aleksandrs Ruģēns**).
Janomamu valodas

**Janomamu** (arī **janomamanu**, **janomámi**, **šamataru**, **širianu**) valodas ir Dienvidamerikas pamatiedzīvotāju valodu saime, kurā runā ap 34 000 janomamu indiāņi dienvidu Venecuēlā un ziemeļrietumu Brazīlijā (Roraimas un Amazonasas štatos).

*Janomami* tulkojumā nozīmē "cilvēks", "cilvēciska būtne", taču tas nav janomamu pašnosaukums. Antropoloģijā šo eksonīmu sākotnēji attiecināja uz kultūru, bet vēlāk paplašināja arī uz ciltīm, kas šo kultūru pārstāvēja.

## Valodas
Valodu saimei pieder 4 valodas. Tās ir ļoti līdzīgas, tāpēc dažkārt viņas klasificē kā dialektu kontinuumu (jeb nepārtrauktību):

:# **Janamu**, arī *ninamu, javaru, širianu, austrumu janomamu*; ap 470 runātāju Roraimā (1976) un 100 dienvidu Venecuēlā
:# **Sanumu**, arī *sanimu, tsanimu, šamataru, čiričano*; ap 4610 (2000-2006)
:# **Janomamu**
:## **Janomami**, arī *vaiku*; ap 9000 (1994) Roraimā
:## **Janomamö**, no 10500-11000 (1997), 17640 (2000), lielākā daļa monolinguāli

## Radniecība

Janomamu valodas parasti nesaista ne ar vienu citu valodu saimi. Viens no ievērojamākajiem 20. gadsimta valodniekiem Džozefs Grīnbergs (*Joseph Greenberg*) izteica pieņēmumu par janomamu saimes radniecību ar čibču valodām. Cits ierosinājums bija tās saistīt ar panoanu valodu saimi. Taču neviens no šiem priekšlikumiem nav ticis akceptēts.

## Aizguvums
Grāmatā "Janoami" plaši lietots janomamu izcelsmes vārds *šapuno*, - tradicionālais šo cilšu mājoklis.

## Literatūra
*Etore Bjoka. Janoami. Rīga. Zinātne (sērija "Apvārsnis"). 1978.

## Atsauces
* Campbell, Lyle. (1997). *American Indian languages: The historical linguistics of Native America*. New York: Oxford University Press. .
* Gordon, Raymond G., Jr. (Ed.). (2005). *Ethnologue: Languages of the world* (15 th ed.). Dallas, TX: SIL International. . (Online version: http://www.ethnologue.com).
* Kaufman, Terrence.(1994). The native languages of South America. In C. Mosley & R. E. Asher (Eds.), *Atlas of the world's languages* (pp. 46–76). London: Routledge.
* Migliazza, Ernest; & Grimes, J. E. (1961). Shiriana phonology. *Anthropological Linguistics*. (June).
Klements Gotvalds

**Klements Gotvalds** (; dzimis , miris ) bija Čehoslovākijas politiskais līderis no 1948. līdz 1953. gadam.

## Biogrāfija
1912. gadā iestājās Čehijas Sociāldemokrātiskajā partijā. Pirmā pasaules kara laikā bija gūstā Krievijā. 1921. gadā Čehoslovākijā bija viens no Čehoslovākijas Komunistiskās partijas dibinātājiem. 1927. gadā kļuva par partijas ģenerālsekretāru. No 1938. gada Minhenes vienošanās līdz Čehoslovākijas atjaunošanai - Maskavā.

Tūlīt pēc kara par Čehoslovākijas prezidentu atkal kļuva Edvards Benešs. 1946. gada vēlēšanās Komunistiskā partija ieguva 38% balsu, kas vēlāk izrādījās vēsturiski lielākais jebkuras komunistiskās partijas rezultāts brīvās vēlēšanās. No 1946. līdz 1948. gadam Gotvalds bija valsts premjerministrs un vadīja koalīcijas valdību. 1948. gada februārī relatīvi mierīgā ceļā valstī varu sagrāba komunisti. Protestējot pret tīrīšanām policijā (iekšlietu ministrs bija komunists), demisionēja 12 no 26 valdības ministriem, rēķinādamies ar jaunām vēlēšanām. Tā vietā valdībā tika iekļauti ministri-komunisti un 9. maijā tika pieņemta jauna konstitūcija. Benešs atteicās to parakstīt un demisionēja, bet par valsts prezidentu ievēlēja Gotvaldu.

Gotvalda vadībā valstī tika veikta nacionalizācija un kolektivizācija. Sekoja tīrīšanas valsts aparātā, kurās cieta arī komunisti. 1952. gada novembrī Prāgā notika paraugtiesa (Slanska process), kurā ar nāvessodu tika sodīti 11 komunisti - "trockistu - titoistu - cionistu līdzskrējēji". Gotvalds miris 1953. gada 14. martā dažas dienas pēc Josifa Staļina bērēm.

Gotvalda ķermenis tika balzamēts un ievietots mauzolejā Prāgā pie Jana Žižkas pieminekļa. 1962. gadā ķermenis tika kremēts. Pēc komunisma kraha pelni tika apbedīti. No 1949. līdz 1990. gadam Zlīnas pilsētas nosaukums bija Gotvaldova, bet no 1976. līdz 1990. gadam par Gotvaldi bija nosaukta Zmijiva Ukrainā.

## Ārējās saites
Opava

**Opava** () ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Opavas apriņķa centrs pie Opavas upes. Čehu Silēzijas vēsturiskā galvaspilsēta. Universitāte. Pie pilsētas — karabāze.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1195. gadā. No 1269. līdz, formāli, 1918. gadam — Tropavas hercogistes galvaspilsēta. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija **Tropava** (). 1820. gada oktobrī/decembrī Opavā notika Svētās Savienības Tropavas kongress, kurā tika nolemts apspiest revolūciju Neapolē. No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu apgabala daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara — atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.

## Cilvēki
Opava (Tropava) ir dabaspētnieces un rakstnieces Džojas Ādamsones (*Joy Adamson*, 1910—1980), triku meistara Franča Bardona (*Franz Bardon*, 1909—1958), dzejnieka Petra Bezruča (*Petr Bezruč*, 1867-1958), futbolista Libora Kozāka (*Libor Kozák*, 1989), hronista Opavas Mārtiņa (*Martinus Oppaviensis*, ?—1278), arhitekta Jozefa Marias Olbriha (*Joseph Maria Olbrich*, 1867—1908), astronoma Johana Pālizas (*Johann Palisa*, 1848—1925) un futbolista Zdeneka Pospeha (*Zdeněk Pospěch*, 1978) dzimtā pilsēta.

Pilsētas ģimnāzijā savulaik mācījies ģenētikas pamatlicējs Gregors Mendelis. Dzīves nogali Opavā pavadīja austriešu feldmaršals Eduards fon Bēms-Ermolli (*Eduard von Böhm-Ermolli*, 1856—1941). Opavas karaskolā mācījies politiķis Mireks Topolāneks (*Mirek Topolánek*, 1956).

## Atsauces

## Ārējās saites
Aleksandrs Millerāns

**Aleksandrs Millerāns** (; dzimis , miris ) bija kreiss franču politiķis. Francijas prezidents no 1920. līdz 1924. gadam un premjerministrs 1920. gadā. Bijis arī komercijas, rūpniecības, pasta un telegrāfa ministrs (1899–1902), sabiedrisko darbu, pasta un telegrāfa ministrs (1909–1910), kara ministrs (1912–1913, 1914–1915) un ārlietu ministrs (1920). Millerāna kā sociālista piedalīšanās Pjēra Valdeka-Ruso valdībā gadsimta sākumā izsauca diskusijas Otrajā Internacionālē.

## Ārējās saites
Vītkova

**Vītkova** () ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Opavas apriņķī.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1301. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija **Vigštatla** (). No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā. Naktī uz 2009. gada 19. aprīli četri noziedznieki ar Molotova kokteiļiem apmētāja māju, kura dzīvoja čigāni. Vairāki cilvēki guva apdegumus, to starpā trīsgadīga meitene. Noziedzniekiem tika piespriesti ilgi cietumsodi.

## Cilvēki

Vītkova ir čehu protesta kustības dalībnieka Jana Zajīca (*Jan Zajíc*, 1950—1969) dzimtā pilsēta.

## Ārējās saites
*
Gastons Dumergs

**Pjērs Pols Anrī Gastons Dumergs** (; dzimis , miris ) bija franču politiķis. Karjeras iesākumā būdams Radikālās partijas pārstāvis, vēlāk realizēja konservatīvu politiku. Divkārtējs Francijas premjerministrs un Francijas prezidents no 1924. līdz 1931. gadam. Bijis arī koloniju ministrs (1902–1905, 1914–1917), darba ministrs (1906), tirdzniecības un rūpniecības ministrs (1906–1908), izglītības ministrs (1908–1910) un ārlietu ministrs (1913–1914, 1914). Pagaidām vienīgais Francijas prezidents - protestants. 1934. gadā atkal kļuva par premjerministru pēc 1934. gada 6. februāra poliskās krīzes. Laikā, kad Dumergs bija premjers, 1934. gada oktobrī Marseļā tika nogalināts Francijas ārlietu ministrs Luijs Bartū.

## Apbalvojumi

* Triju Zvaigžņu ordenis, 1. šķira ar ķēdi (17.11.1928.)

## Ārējās saites
Karmena

**Karmena** var būt:

* Karmena (personvārds)
* Karmena (opera)
* Karmena (novele)

## Cilvēks ar šādu vārdu
* Karmena Miranda
* Karmena Elektra
Mazarīni

**Džulio Raimondo Mazarīno** (, Francijā pazīstams kā **Žils Mazarīns** (), **kardināls Mazarīni** vai vienkārši **Mazarīni** (*Mazarini*), dzimis ; miris ) bija itāļu izcelsmes Francijas reliģiskais un politiskais darbinieks, Francijas Pirmais ministrs no 1642. gada līdz nāvei 1661. gadā.

Mazarīni bija iepriekšējā Francijas Pirmā ministra kardināla Rišeljē tuvākais palīgs kopš 17. gadsimta 30. gadiem. 1643. gadā pēc karaļa Luija XIII nāves par reģenti kļuva karaliene Austrijas Anna. Lai gan karaliene bija sliktās attiecībās ar 1642. gadā mirušo Rišeljē, tomēr par valsts Pirmo ministru viņa iecēla tā sabiedroto Mazarīni.

1648. gadā Francijā sākās pilsoņu karš (Fronda), kurā pilsoņi vērsās pret Pirmo ministru Mazarīni. Karaliene un Mazarīni pameta Luvru un noslēpās ārpus Parīzes. Par opozīcijas līderi izvirzījās princis Luijs de Kondē, kura arests izraisīja jaunu neapmierinātības vilni. Tikai 1652. gadā karalis Luijs XIV svinīgi atgriezās Parīzē, ko uzskata par Frondas noslēgumu. Nākamajā gadā galvaspilsētā atgriežas arī Mazarīni un līdz savai nāves dienai turpināja ieņemt Pirmā ministra amatu.
Lielzalves muiža

**Lielzalves muiža** () bija muiža Zalvē, tagadējā Aizkraukles novada, Zalves pagastā. Pēc 1920. gada agrārās reformas Lielzalves muižas zemes 8084 ha platībā sadalīja jaunsaimniekiem, bet kungu mājā ierīkoja skolu.

2008. gada nogalē, kad Zalves pagasta padome nolēma skolu slēgt, skolas telpās plānoja izveidot sociālo prasmju attīstības un izglītošanas centru, kas līdzekļu trūkuma dēļ neizdevās.  2013. gadā Neretas novada dome nolēma  pārdot bijušās Zalves pamatskolas ēku jeb grāfa Andreja Šuvalova kādreizējo medību rezidenci izsolē.

## Vēsture
Pēc Livonijas ordeņa valsts sabrukuma zemes gar Zalvītes upi izlēņoja bijušajam ordeņa komturam Vilhelmam no Eferenas (*von Efferen*), kas 1563. gadā bija apprecējis hercoga Gotharda Ketlera radinieci. 1607. gadā līdztekus Neretas muižai un Daudzeses muižai pieminēta Zalves muiža kā trešā Eferna muiža ar Knāvu (*Knawen*) pusmuižu.

Pēc Vilhelma fon Eferna nāves 1617. gadā Zalves muižu mantoja viņa sieva. 1688. gadā muižu mantoja viņas meita un parādu dēļ to ieķīlāja. 1710. gada Lielā mēra epidēmijas laikā Zalves apkārtnē nomira liela daļa iedzīvotāju. 1744. gadā Zalves muižu pārdeva Krustpils un Skaistkalnes dzimtkungam Nikolajam Korfam.

Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes aneksijas un iekļaušanas Krievijas Impērijas sastāvā Zalves muižu ieguva Platons Zubovs (1767-1822), kas 1821. gadā apprecējās ar Teklu Valentinoviču. 1826. gadā pēc precībām ar Zubova atraitni muižu ieguva grāfs Andrejs Šuvalovs (1802-1873). 1845.-1846. gadā viņš veica muižas ēku remontu, pēc tam muižu izrentēja. 1855. gadā Zalvi mantoja viņa dēls Pēteris Šuvalovs (1827-1889), kurš vēlāk kļuva par Baltijas ģenerālgubernatoru (1864-1866). Tā kā Zalves apkārtnes meži bija zvēriem bagāti, muižas īpašnieki bieži rīkoja medības ar augstu viesu piedalīšanos. Viņa vienīgais dēls bija grāfs Andrejs Šuvalovs (1865-1928), kas Krievijas Impērijas armijā sasniedza ģenerālmajora pakāpi (1912), piedalījās Krievijas pilsoņu karā, 1920. gadā emigrēja uz Šveici. 
Jau 1900. gadā Zalves muižā ievilka telefonu, lai grāfs varētu paziņot par savu ierašanos uz medībām.

Pēc 1920. gada agrārās reformas Lielzalves muižu sadalīja jaunsaimniekiem, un uz bijušo muižas kungu māju 1922. gadā pārcēla Zalves skolu. Otrā pasaules kara laikā skolā bija iekārtots Vērmahta kara hospitālis.
2009. gadā Zalves skolu slēdza, un 10 gadus muižas ēka stāvēja neapsaimniekota. 2019. gadā pašvaldība muižas ēku nodeva bezatlīdzības lietošanā biedrībai "Sēļu klubs" dažādu sabiedrisku aktivitāšu organizēšanai. Biedrība uzsāka apkārtnes un muižas ēkas sakopšanas darbus.

## Muižas kungu māja
Divstāvu ēka, celta 19. gadsimtā. Ievērojami izvirzīti sānu rizaliti. Abos ēkas galos ir seni, velvēti pagrabi. Saglabājušās sienu - griestu ieloces dzegas, daži logu slēģi, 19. gadsimta durvju vērtnes.
1968.-1970. gadā veiktas izmaiņas plānojumā, izārdīts manteļskurstenis, pārveidotas logailas. 2023. gadā Lielzalves muižas kungu māja iekļauta valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu sarakstā kā reģiona nozīmes arhitektūras piemineklis.

## Atsauces
All or Nothing

***All or Nothing*** ir ASV seriāla "Radīti skatuvei" ceturtās sezonas 22. un noslēdzošā sērija (seriālā tā kopumā bija 88. sērija). Pirmoreiz tā tika pārraidīta *[[Fox Broadcasting Company|Fox]]* televīzijas kanālā . Seriāls ir par izdomātas Viljama Makinlija vidusskolas ansambli "Jaunais virziens" un tā dalībnieku dzīvi. Sērijā "Jaunais virziens" startē reģionālajā čempionātā, kas notiek Viljama Makinlija vidusskolā.

Reičela Berija piedalās noslēdzošanā noklausīšanās mūziklam *[[Funny Girl (mūzikls)|Funny Girl]]*, Britānija Pīrsa brauc uz Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtu, kur viņai tiek piedāvāts studēt uzreiz pēc reģionālajām ansambļu sacensībām. Bleins Andersons nopērk saderināšanās gredzenu un, to pērkot, satiek lesbiešu pāri, kas turpmākajā seriālā būs Bleina un Kērta Hammela padomdevējas. Raiders Linns atsakās piedalīties reģionālajā skatē, kamēr kāds no ansambļa dalībniekiem neatzīsies, kas ir "Keitija". Sākotnēji atzīstas Mārlija Rouza, taču Veids "Unikums" Adamss atzīstas, ka viņš ir "Keitija", tāpat viņš atklāj, ka profilu izveidojis, lai piekļūtu Raideram tuvāk. Raiders nolemj piedalīties reģionālajās sacensībās, tomēr vēlāk paziņo par "Jaunā virziena" pamešanu pēc sacensībām. Reģionālajās sacensībās *Hoosierdaddies* ar savu līderi Frīdu Romeru izpilda dziesmas *[[Clarity]]*, *[[Wings]]*, savukārt "Jaunais virziens" — *[[Hall of Fame (dziesma)|Hall of Fame]]*, *[[I Love It]]*, kā arī Mārlijas oriģināldziesmu *[[All or Nothing (dziesma)|All or Nothing]]*. "Jaunais virziens" uzvar sacensībās, pēc atgriešanās kora telpā Vills Šusters un Emma Filsberija apprecas. Sērija noslēdzas ar skatu, kurā Bleins tur savu saderināšanās gredzenu.

Sērijas režisors bija Bredlijs Bukers, sērijas scenāriju sarakstīja Jans Brenans. Pirmo sērijas pārraidi kopumā noskatījās 5,92 miljoni skatītāju ASV.

Atšķirībā no pirmajām trim seriāla sezonām, kurās viena sezona nozīmēja vienu mācību gadu, piektā sezona tiks sākta tieši pēc reģionālajām sacensībām.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Fox'' profils 
* TV profils
Interneta komunikācijas

**Interneta komunikācija** ir veids, kā atsevišķi termināļi, datori, mobilās iekārtas un Lokālie tīkli tiek saistīti ar globālo *[[Internet]]u*. Tas ir avots caur kuru lietotāji var piekļūt interneta pakalpojumiem. Interneta pieeju parasti tirgo ISP (Interneta pakalpojumu sniedzēji), kas lieto dažādas tehnoloģijas, piedāvājot lielu daudzumu datu gala lietotājam. Patērētājiem vispirms populāra kļuva (angļu: dial-up Internet access) Iezvanpieejas interneta pieeja 1980. un 1990. gados.
Pēdējos gados šis interneta piekļuves veids tiek nomainīts ar daudz jaudīgākiem.

## Vēsture

Internets sākās kā ARPANET tīkls , kuru dibināja ASV valdība, lai atbalstītu valdības projektus un universitāšu zinātniskās laboratorijas Amerikā, bet tas izauga plašāks, ietverot sevī pasaules lielākās universitātes un tehnoloģiju kompāniju izpētes laboratorijas.

Ap 1980. gadu internets pārsvarā bija pieejams personālajiem datoriem un darbastacijām tieši saistībā ar LAN lokālo tīklu un iezvanpieejas iespējām (angļu: dial-up Internet access), lietojot modemus un analogās telefonu līnijas.

**Lokālais tīkls** darbojās ar 10 Mbit/s, attīstījās līdz 100 Mbit/s un vēlāk — 1 Gbit/s, kamēr modemu datu ātrums bija no 1200 bit/s un 2400 bit/s 1980. gadā, un no 28 Kbit/s līdz 56 Kbit/s 1990. gadu vidū.
 
Platjoslu Interneta pieeja, bieži saīsinājumā kā (angļu: broadband) un arī zināms kā augsta — ātruma interneta pieeja, ir pakalpojums, kas piedāvā augstāku datu ātrumu, nekā lietojot 56 Kbit/s modemu.

Platjoslu tehnoloģijas lielākais lietojums ir ADSL un kabeļu tīmekļa pieeja. Jaunākās tehnoloģijas iekļauj sevī VDSL un optiskās šķiedras.

Zonās, kur ADSL vai kabelis nav pieejams, sakaru organizācijas un vietējās pašvaldības uzbūvē Wi-Fi tīklu. Bezvadu un satelīta tīmeklis bieži tiek lietots neapbūvētās, lauku vai citās grūti pieejamās vietās, kur kabeļu tīklu nevar tik viegli izbūvēt.

Sākot ar 2006. gadu mobilās platjoslas (angļu: broadband) pieeja tiek piedāvāta patērētājiem, izmantojot "3G" un "4G" tehnoloģijas, tādas kā HSPA, EV-DO, HSPA+, un LTE.
Arī Latvijā jau tiek plānota 4G interneta piesaiste mobilajiem tīkliem, kuru šobrīd plāno attīstīt LMT un Tele2. https://web.archive.org/web/20120718054812/http://www.notepad.lv/raksti/13413/tele2-ienak-baltijas-valstis-ar-4g-internetu/

## Pieejamība

Internets ir pieejams skolās un darba vietās, kā arī publiskās vietās, tādās, kā bibliotēkas un Interneta kafejnīcas, kur ir pieejami datori ar interneta savienojumu.

Bezvadu pieejas punkti ir pieejami publiskās vietās, tādās, kā lidostu zālēs, kā arī publiskos parkos.

## Datu ātrums

## Tehnoloģijas

Interneta komunikāciju tehnoloģijas parasti izmanto modemus, kas pārvērš ciparu datus analogos signālos, lai savienotu analogos tīklus ar kabeļu tīkliem.

## Ārējās saites
* European broadband
* Corporate vs. Community Internet , AlterNet, June 14, 2005, — on the clash between US cities' attempts to expand municipal broadband and corporate attempts to defend their markets
* Broadband data, from Google public data
* US National Broadband Maps

## Atsauces
Ādolfs Grasis

**Ādolfs Grasis** (dzimis  Vecumnieku pagastā, miris  Rīgā) bija latviešu basketbolists un basketbola treneris, spēlējis aizsarga pozīcijā. Viens no basketbola aizsācējiem Latvijā.

## Biogrāfija
Bijis pirmās Latvijas basketbola komandas "Melnā roka" kapteinis. Pēc tam sāka spēlēt JKS sastāvā.  Grasis bija viens no astoņiem Latvijas izlases basketbolistiem, kas pret Igaunijas izlasi aizvadīja pirmo starpvalstu basketbola izlašu spēli Eiropā. Spēlē uzvarēja Latvijas izlase ar 20—16. JKS sastāvā kļuva par Latvijas čempionu 1925. gadā, tāpat ir Latvijas čempions boksā (1923) un volejbolā (1926). 1928. gadā beidzis basketbolista karjeru.

Laikā no 1928. līdz 1936. gadam bijis fiziskās audzināšanas instruktors Latvijas Universitātē. Vadījis Latvijas izlasi 1937. gada Eiropas čempionātā Rīgā. Kā treneris trīs reizes kļuvis par Latvijas čempionu, vadot "Universitātes sporta" komandu (1934—1936).

Bijis Rīgas Pionieru pils Fiziskās audzināšanas nodaļas vadītājs (1945—1955), 1965. gadā sācis strādāt Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūtā, kur darbojies līdz pat 1976. gadam, kad nomira.

## Atsauces

## Ārējās saites
Grasis

**Grasis** bija no 1581. līdz 1795. gadam Latvijas teritorijā lietota naudas vienība:
* Grasis (naudas vienība)

## Latviešu uzvārds
* Ādolfs Grasis (1905—1976) — latviešu basketbolists un basketbola treneris;
* Austris Grasis (1942—2026) — latviešu folklorists un valodnieks;
* Kārlis Grasis (1894—1937) — latviešu revolucionārs.
Vilis Rīdzenieks

**Vilis Rīdzenieks** (dzimis  Žagarē, miris  Rīgā), pazīstams arī kā **Aleksandrs Mednis**, bija latviešu fotogrāfs.

## Dzīvesgājums
left|thumb|Vilis Rīdzenieks uzņem foto. Agrīnie 1930. gadi.
Dzimis 1884. gadā Žagarē, 1900. gadā beidza mācības Šauļu ģimnāzijā. Piedalījās 1905. gada revolūcijā, tad līdz 1908. gadam dzīvoja Sanktpēterburgā, darbojās kā fotogrāfa Aleksejeva māceklis. 
Vēlāk atgriezās Latvijā un 1910. gadā atvēra fotosalonu Ventspilī.

Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā pārcēlās uz Rīgu, kur atvēra fotosalonu *Klio*. Fotografēja latviešu strēlniekus, Kurzemes bēgļus Rīgā, valsts proklamēšanas brīdi, neatkarības cīņas, Raiņa un Aspazijas atgriešanos no trimdas.
No 1931. līdz 1935. gadam vadīja Rīgas Tautas augstskolas fotostudiju.

Otrā pasaules kara laikā fotografēja Rīgas Svētā Pētera baznīcas degšanas norisi. Pēc kara strādāja Latvijas Zinātņu akadēmijas Koksnes ķīmijas institūta fotolaboratorijā. Miris , apglabāts Meža kapos.

## Darbi
Viens no viņa ievērojamākajiem darbiem ir lielformāta fotogrāfija (119×158 cm) "Latvijas Republikas pasludināšana 1918. gada 18. novembrī", kurā uzņemts Latvijas valsts pasludināšanas brīdis pašreizējā Latvijas Nacionālajā teātrī, tā ir vienīgā notikuma vizuālā liecība. Ir fotogrāfijas "Sv. Pētera baznīcas degšana 1941. gada 29. jūnijā" autors. Viņa fotogrāfija "Māte" (attēlota ir komponista Emīla Dārziņa māte) 1928. gadā ieguva zelta medaļu Vimbldonas starptautiskajā fotoizstādē. Lielākā daļa viņa fotogrāfiju (apmēram 500) pašlaik atrodas Rīgas vēstures un kuģniecības muzejā.

## Apbalvojumi
1930. gadā Rīdzenieku apbalvoja ar piektās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, 1938. gadā — piektās šķiras Atzinības krustu.

## Ģimene
Ar pirmo sievu Mariju (dzimušu Vāveri) Rīdzenieci (1882-1935) bija kopā no 1909. gada, kopā izveidojot fotosalonu, salaulājās 1927. gadā, pēc tam par audžumeitu pieņēma sievas māsas meitu Austru (dzimusi 1905. gadā). Pēc pirmās sievas nāves apprecējās ar Olgu (dzimusi Oša-Vītiņa) Rīdzenieci (1903-1993). 1942. gadā adoptēja Olgas meitu Atālu Rīdzenieci (1926-2017).

## Atsauces
Tumsā: Zvaigžņu ceļš

**"Tumsā: Zvaigžņu ceļš"** () ir 2013. gada amerikāņu zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors ir Džefrijs Džeikobs Eibramss. Šī ir 12. filma "Zvaigžņu ceļa" filmu sērijā. Šis ir turpinājums 2009. gada filmai "Zvaigžņu ceļš".

Filmā galvenās lomas atveido Džons Čo, Benedikts Kamberbačs, Elisa Īva, Brūss Grīnvuds, Saimons Pegs, Kriss Pains, Zekerijs Kvinto, Zoja Saldana, Karls Urbans, Pīters Vellers un Antons Jeļčins. Filmas pirmizrāde notika  Sidnejā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 

* ''Tumsā: Zvaigžņu ceļš'' Soundtrack Stream (angliski)
Latvijas Republikas pasludināšana 1918. gada 18. novembrī (fotogrāfija)

thumb|450px|"Latvijas Republikas pasludināšana 1918. gada 18. novembrī"
**"Latvijas Republikas pasludināšana 1918. gada 18. novembrī"** ir latviešu fotogrāfa Viļa Rīdzenieka uzņemtā fotogrāfija.

Fotogrāfijā ir uzņemts Latvijas valsts pasludināšanas brīdis Rīgas pilsētas Otrajā (Krievu) teātrī (pašreizējais Latvijas Nacionālais teātris). Šī ir vienīgā notikuma vizuālā liecība. Darbs atrodas Rīgas vēstures un kuģniecības muzejā. Fotogrāfija ir 119×158 cm liela.

## Personas
Attēlā redzami 38 Latvijas Tautas padomes (LTP) locekļi, kas piedalījās Latvijas valsts pasludināšanas aktā uz teātra skatuves (nebija ieradies Jānis Čakste).
Latviešu zemnieku savienības pārstāvji stāvēja kreisajā pusē, Latvijas Sociāldemokrātiskās Strādnieku partijas pārstāvji labajā pusē, bet vidū pulcējās dažādu citu partiju pārstāvji. Aizmugurē redzami arī LTP nepiederošie svinīgā akta dalībnieki.

Pirmajā lokā ap galdu stāv (no kreisās): Gustavs Zemgals (LRDP, 1871—1939), Marģers Skujenieks (LSDSP, 1894—1941), Kārlis Ulmanis (LZS, 1877—1942), Jānis Zālītis (LRDP, 1874—1919), Erasts Bite (LDP, 1888—1942), Emīls Skubiķis (LRSP, 1875—1944), Staņislavs Kambala (LZP, 1893—1941),

Otrajā lokā stāv (no kreisās): Oto Nonācs (LZS, 1890—1942), Edmunds Freivalds (LZS, 1891—1922), Ernests Bauers (LZS, 1882—1926), Nikolajs Svemps (LZS, 1889—1944), Jānis Bērziņš (LZS, 1894—19 ?), Jānis Akuraters (LNDP, 1876—1937), Miķelis Valters (LZS, 1874—1968), Atis Ķeniņš (LNDP, 1874—1961), Eduards Strautnieks (RP, 1886—1946), Spricis Paegle (LNP, 1876—1962), Dāvids Golts (LDP, 1867—1948), Rūdolfs Bēnuss (LRDP, 1881—1940), Jānis Bergsons (LDP, 1881—1960), Kārlis Kasparsons (LRDP, 1865—1962), Miķelis Bružis (LDP, 1868—1941), Andrejs Petrevics (LSDSP, 1883—1939), Kārlis Kurševics (LSDSP, 1874—1938), Pauls Kalniņš (LSDSP, 1872—1945), Klāra Kalniņa (LSDSP, 1874—1964), Fricis Menders (LSDSP, 1885—1971),

Trešajā lokā stāv (no kreisās): Jānis Ampermanis (LZS, 1889—1942), Vilis Gulbis (LZS, 1890—1942), Kārlis Vanags (LZS, 1883—1942), Jānis Vārsbergs (LZS, 1879—1961), Pēteris Murītis (LZS, 1891—1924), Jūlijs Celms (LSDSP, 1879—1935), Bruno Kalniņš (LSDSP, 1899—1990), Eduards Traubergs (LRSP, 1883—1965), Kārlis Albertiņš (LRSP, 1889—1925), Augusts Raņķis (LDP, 1875—1937), Artūrs Žers (LZS, 1885—1944).

## Atsauces

## Ārējās saites
* Leģendārā lielformāta fotogrāfija „Latvijas valsts pasludināšana 1918. gada 18. novembrī” eksponēta Rīgas vēstures un kuģniecības muzejā
Kristofers Plamers

**Arturs Kristofers Orms Plamers** (; dzimis , miris ) bija kanādiešu teātra, kino un televīzijas aktieris. Plamers vislabāk ir zināms ar lomu 1965. gada filmā "Mūzikas skaņas", kur viņš spēlēja kopā ar Džūliju Endrūsu.

## Biogrāfija
Pirmā filma, kurā Plamers filmējās, bija Sidnija Lūmeta 1958. gada filma *[[Stage Struck]]*. Tēlojis filmās *[[The Fall of the Roman Empire]]* (1964), *[[Waterloo (filma)|Waterloo]]* (1970), "Vīrs, kurš būtu kļuvis par karali" (1975). Piedalījies Spaika Lī filmā *[[Malcolm X (filma)|Malcolm X]]* (1992), Maikla Manna filmā "Savs cilvēks" (1999), Rona Hauarda filmā "Brīnišķais prāts" (2001), Terensa Malika filmā *[[The New World]]* (2005). Attēlojis lomas filmās "Insaiders" (2006), *[[The Last Station]]* (2009), "Meitene ar pūķa tetovējumu" (2011), "Iesācēji" (*Beginners*, 2011), "Visa pasaules nauda" (2017), *[[Boundaries]]* (2018), *[[Cliffs of Freedom]]* (2019), "Uz nažiem" (2019) un *[[The Last Full Measure]]* (2019).

Plamers ir saņēmis vienu Amerikas Kinoakadēmijas balvu, divas ''Emmy'' balvas, divas ''Tony'' balvas, pa vienai Zelta globusa balvai, Ekrāna aktieru ģildes balvai un BAFTA kino balvai. 2012. gadā, 82 gadu vecumā, saņemot Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais otrā plāna aktieris (filma "Iesācēji" (*Beginners*, 2011)), kļuva par vecāko aktieri, kas ir saņēmis šo apbalvojumu. Vēl divas reizes bijis nominēts šai balvai — par lomām filmās *The Last Station* (2009) un "Visa pasaules nauda" (2017). Pēdējā nominācija bija 88 gadu vecumā, kas atkal bija rekords viņam kā vecākajam aktierim, kas ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai.

Plamers miris 2021. gada 5. februārī 91 gadu vecumā.

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
UniBRITE

***UniBRITE*** jeb ***CanX-3A***, arī ***NLS-8.1***, ir Austrijas studentu pavadonis optiskajai astronomijai. Tas kopā ar *[[TUGSAT-1]]* ir viens no diviem Austrijas pirmajiem pavadoņiem.
Palaists 2013. gada februārī. Pavadoņa aparatūru izgatavoja un apkalpo studenti no Gracas tehniskās universitātes.

*UniBRITE* ir daļa no starptautiskās *[[BRITE|BRIght-star Target Explorer]]* (*BRITE*) programmas. Kosmiskā aparāta platforma izgatavota Toronto Universitātē uz *Generic Nanosatellite Bus* bāzes. Tas ir kuba formā ar izmēriem 200 × 200 × 200 mm ar masu 14 kg.
*TUGSAT-1* apgādāts ar augstas izšķirtspējas lādiņsaites matricu, ar kuru paredzēts veikt fotometriskus novērojumus zvaigznēm ar redzamo spožumu virs 4,0. *UniBRITE* novēro zvaigznes sarkanajā gaismas spektrā, atšķirībā no *TUGSAT-1*, kurš veic novērojumus zilajā spektrā.

*UniBRITE* palaišana notika Toronto Universitātes aerokosmisko pētījumu institūta Kosmisko lidojumu laboratorijas nanopavadoņu palaišanas projekta *Nanosatellite Launch Service* (*NLS*) ietvaros. Šis bija *NLS* astotais starts, un pavadonim dots apzīmējums *NLS-8.1*.

*UniBRITE* tika palaists  12:31 UTC ar nesējraķeti *[[PSLV-CA]]* no Satiša Dhavana kosmosa centra. Tas bija sekundārā kravas Indijas/Francijas Zemes tālizpētes pavadonim *[[SARAL]]*. Kopā ar to palaisti pavadoņi *[[Sapphire (pavadonis)|Sapphire]]*, *[[NEOSSat]]*, *[[TUGSAT-1]]*, *[[AAUSAT3]]*, *[[STRaND-1]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Österreichs Satelliten im All: UniBRITE nach Schrecksekunde in bester Verfassung!  Universität Wien 
* Nanosatellite Launch Service 8  
* UniBRITE (CanX 3A) Gunter's Space Page
Balvu iela

**Balvu iela** var būt:

* iela valstspilsētās:
** Balvu iela — iela Daugavpilī
** Balvu iela — iela Jūrmalā
** Balvu iela — iela Rīgā
* iela novadu pilsētās:
** Balvu iela — iela Balvu novada Viļakā
* iela novadu apdzīvotās vietās:
** Balvu iela — iela Balvu novada Bērzkalnes pagasta Bērzkalnē
** Balvu iela — iela Balvu novada Kubulu pagasta Kubulos
** Balvu iela — iela Gulbenes novada Litenes pagasta Litenē

## Skatīt arī
* Balvi
Tehnoloģiskais ietvars

**Tehnoloģisko ietvaru** veido koncepcijas un tehnikas, kuras izmanto sabiedrība savu problēmu risinājumos. Tehnoloģiskais ietvars ir esošo teoriju, vārdos neizteikto zināšanu, inženierzinātņu prakses, specializētu pārbaudes procedūru, mērķu un lietošanas kombinācija.
Tehnoloģiskā ietvara koncepciju ir paredzēts pielietot, lai pētītu mijiedarbību starp dažādiem aktoriem. Tas nav individuāls raksturlielums, vai institucionālu sistēmu raksturlielums. Ietvars atrodas starp aktoriem, nevis tajos vai virs tiem. Tehnoloģiskais ietvars rodas, kad mijiedarbība ap artefaktu sākas un turpinās. No vienas puses, tehnoloģiskais ietvars ļauj skaidrot kā sociālā vide strukturē artefakta radīšanu. No otras puses, tehnoloģiskais ietvars norāda kā eksistējošas tehnoloģijas strukturē sociālo vidi.
Termins tehnoloģiskais ietvars tiek lietots tehnoloģisko sistēmu sociālās konstrukcijas teorijā.
Nanna longicornis

***Nanna longicornis*** ir mēslmušu dzimtas (*Scathophagidae*) suga, kas izplatīta Vācijā un Čehijā. 

Šai sugai ir aprakstīts tikai tēviņš. Tēviņa garums 5 mm, melnā krāsā ar dzeltenām kājām, taustekļi tikpat gari kā galva. Pēc ārēja izskata līdzīgs *[[Nanna inermis]]*, bet atšķiras ar salīdzinoši garāku aristomēru, preagonīts galotnē norobežots ar vienu subapikālo skujiņu, ceturtais vēdera sternīts ļoti īss, tas ir paltāks par garumu, toties trešais vēdera sternīts garš ar proksimālo ierobu.

## Atsauces
Balvu iela (Rīga)

**Balvu iela** ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Latgales apkaimē. Balvu iela sākas no Latgales ielas un beidzas, savienojoties ar Krasta ielu. Iepriekš iela bija tikai līdz Kojusalas ielai, līdz ar Krasta ielas attīstību ielai tika izbūvēts turpinājums līdz Krasta ielai.

## Vēsture
1895. gadā pilsētas valde apstiprināja Kijevas ielas (, ) izveidi. Pirmo reizi iela tika minēta 1898/99. gada Rīgas adrešu grāmatā. Kopš 1936. gada ielai piešķirts tās tagadējais nosaukums. Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā iela saucās *Bolwasche Straße*. Līdz 1940. gadam ielas zemes gabaliem nebija oficiālas numerācijas. Pēc kara beigām ielas nepāra numuru pusē izbūvētas dzīvojamās ēkas, vairākas piecstāvu un viena divpadsmit stāvu ēka, kā arī vienstāva veikala ēka. Ielas pretējā pusē atrodas Latgales parks un Rīgas sērkociņu skaliņu un koku apstrādāšanas a/s fabrikas zemes gabals.

## Ielu savienojumi
Balvu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Latgales iela (T veida krustojums)
* Grēdu iela (T veida krustojums)
* Kojusalas iela (T veida krustojums)
* Krasta iela (T veida krustojums)

## Objekti
* Balvu ielā 11 atrodas Ģimenes atbalsta centrs "Cerību ligzda", Latgales priekšpilsētas "Rūpju bērns". Iepriekš šajā ēkā darbojās Baltijas dzelzceļa pārvaldes 40. bērnudārzs-mazbērnu novietne, vēlāk Latvijas dzelzceļa 8. bērnudārzs.

## Skatīt arī
* Latgales priekšpilsēta
* Latgales apkaime
* Balvu iela citās Latvijas pilsētās

## Atsauces
Aleksandrs VIII

**Pāvests Aleksandrs VIII** (, dzimis , miris ), īstajā vārdā **Pjetro Vito Otoboni** (*Pietro Vito Ottoboni*), bija Romas pāvests no  līdz savai nāvei. Viņš bija Marko Otoboni, Venēcijas Republikas dodža, dēls. Pjetro Otoboni studēja Padujas Universitātē. Pāvesta Klementa IX laikā kļuva par kardinālu.

## Ārējās saites
Aleksandrs

**Aleksandrs** (*Alexander*) var būt:

* Aleksandrs Lielais — Maķedonijas valdnieks, karavadonis, pasaules iekarotājs;
* Aleksandrs I Romanovs — Krievijas imperators;
* Aleksandrs III Romanovs — Krievijas imperators;
* Romas pāvesti, kuriem vārds ir Aleksandrs
** Aleksandrs I (pāvests) — Romas pāvests iespējams no 106. līdz 115. gadam;
** Aleksandrs II (pāvests) — Romas pāvests no 1061. līdz 1073. gadam;
** Aleksandrs III (pāvests) — Romas pāvests no 1159. līdz 1181. gadam;
** Aleksandrs IV — Romas pāvests no 1254. līdz 1261. gadam;
** Aleksandrs V — antipāvests no 1409. līdz 1410. gadam;
** Aleksandrs VI — Romas pāvests no 1492. līdz 1503. gadam;
** Aleksandrs VII — Romas pāvests no 1655. līdz 1667. gadam;
** Aleksandrs VIII — Romas pāvests no 1689. līdz 1691. gadam.

## Skatīt arī
* Aleksandrs (personvārds);
* Aleksandrs I — nozīmju atdalīšanas lapa;
* Aleksandrs III — nozīmju atdalīšanas lapa;
* Aleksandrs (garīdznieks) — nozīmju atdalīšanas lapa;
* Aleksanders — nozīmju atdalīšanas lapa.
Pols Penlevē

**Pols Penlevē** (; dzimis , miris ) bija franču politiķis un matemātiķis. Īsu laiku bijis Francijas premjerministrs 1917. gadā un 1925. gadā. Bijis arī sabiedrības attīstības un mākslu ministrs (1915-1916), kara ministrs (1917, 1925, 1926-1929), gaisa ministrs (1930-1933).

Studējis matemātiku Augstākajā normālskolā. Strādājis par pasniedzēju Lilles Universitātē, vēlāk Sorbonnā, Politehniskajā skolā un Augstākajā normālskolā. Interesējās par aviāciju. Pētījumi diferenciālvienādojumos.

## Ārējās saites
Ostravas-pilsētas apriņķis

**Ostravas-pilsētas apriņķis** () ir Čehijas Morāvijas-Silēzijas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Morāvijas-Silēzijas apgabala Karvinas, Frīdekmīstekas, Novi Jičīnas un Opavas apriņķiem.

## Ārējās saites
*