open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Leslijs Vaits

**Leslijs Vaits** (, dzimis , miris ) bija amerikāņu antropologs, vēstures filozofs un neoevolucionists. Tiek uzskatīts par kulturoloģijas zinātnes pamatlicēju. Pēc viņa domām, kultūras jēdziens sociālo zinātņu jomā palīdz precizēt cilvēka attiecības ar apkārtējo pasauli un to, kā šīs attiecības laika gaitā mainās.

## Biogrāfija
Dzimis 1900. gadā Selaidā, Kolorādo. Pirmā pasaules kara pēdējos gados dienējis ASV Jūras kara flotē, pēc tam, 1919. gadā, sāka studēt Luiziānas Universitātē. 1921. gadā viņš pārgāja uz Kolumbijas Universitāti, kur studēja psiholoģiju. 1923. gadā aizstāvējis bakalaura darbu. Pēc tam, 1925. gadā, uzsāka studijas Čikāgas Universitātes Socioloģijas un antropoloģijas fakultātē un 1927. gadā saņēma zinātņu doktora (Ph.D.) grādu.

Pēc PSRS apmeklēšanas 1929. gadā Vaits iestājās Amerikas Sociālistiskajā strādnieku partijā. Publicējās partijas avīzē ar pseidonīmu Džons Stīls.

No 1930. gada strādāja Mičiganas Universitātē. Savu evolucionistisko uzskatu dēļ, kas neatbilda vadošajai kreacionisma paradigmai Vaita karjera attīstījās lēni; 13 gadu laikā viņš bija profesora asistents, neskatoties uz to, ka viņa publikācijas bija plaši zināmas un atzītas. Vaits arī ticis izslēgts no Romas Katoļu Baznīcas.

Vaitu atzina tikai 1960. gados. 1964. gadā viņu ievēlēja par Amerikas Antropoloģijas Asociācijas prezidentu. 1975. gada 31. martā Leslijs Vaits devās mūžībā.

## Atsevišķās publikācijas
* *Ethnological Essays: Selected Essays of Leslie A. White*. University of New Mexico Press. 1987.
* *The Evolution of Culture: The Development of Civilization to the Fall of Rome*. 1959.
* *The Science of Culture: A study of man and civilization*. Farrar, Straus and Giroux, 1949.
* *The Pueblo of Santa Ana, New Mexico*. American Anthropological Association Memoir 60, 1949.
* *The Pueblo of San Felipe*. American Anthropological Association Memoir No. 38, 1938.
* *The Pueblo of Santo Domingo*. American Anthropological Association Memoir 60, 1935.
* *The Acoma Indians*. Bureau of American Ethnology, 47th annual report, pp.&nbsp;1–192. Smithsonian Institution, 1932.

## Atsauces

## Turpmākai lasīšanai
* Leslie A. White: Evolution and Revolution in Anthropology by William Peace. University of Nebraska Press, 2004 (the definitive biography of White).
* Richard Beardsley. An appraisal of Leslie A. White's scholarly influence. American Anthropologist 78:617–620, 1976.
* Jerry D. Moore. Leslie White: Evolution Emergent. Chapter 13 of Visions of Culture. pp.&nbsp;169–180. AltaMira, 1997.
* 
* Elman Service. Leslie Alvin White, 1900–1975. American Anthropologist 78:612–617, 1976.
* The Leslie White Papers - Finding guide and information about Leslie White's papers at the Bentley Historical library.
Miesassargs (seriāls)

**Miesassargs** () ir britu politiskā trillera seriāls, kura autors ir Džeds Merkurio. Seriāls iznāca BBC One kanālā. Seriālam ir iznākusi viena sezona ar sešām epizodēm. Seriālā galveno lomu atveido Ričards Medens, kurš attēlo Deividu Badu — kara veterānu, kurš strādā par valsts sekretāres Džūlijas Montagjū (Kīlija Houza) miesassargu. Latvijā seriālu pārraidīja LTV1.

Par Deivida Bada lomas attēlošanu Ričards Medens saņēma Zelta globusa balvu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ogists Serurjē

**Ogists Serurjē** (; dzimis ; miršanas datums *nav zināms*) bija franču loka šāvējs, divu olimpisko sudraba medaļu ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Viņš 1900. gada olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja divās loka šaušanas disciplīnās — ''Sur la Perche à la Herse'' un ''Sur la Perche à la Pyramide''. Šajās abās disciplīnās viņš izcīnīja sudraba medaļas.

## Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ogists Serurjē (SOK profils) 
* Ogists Serurjē (Olympedia.org) 
* Ogists Serurjē (Sports Reference profils)
Muciņatslēga

thumb| Muciņatslēgu komplekts ar muciņatslēgu rokturi, grozāmo galvu un 4 muciņatslēgām
**Muciņatslēga** ir uzgriežņu atslēgu  tips, kas ievietojas *ligzdā,* savienojot abas daļas, parasti lieto piegriežot uzgriezni vai skrūvi.  

Visizplatītākā forma ir sprūdrata ligzdas uzgriežņu atslēga, ko bieži neoficiāli sauc par **sprūdratu**. Reketē ir iestrādāts atgriezenisks sprūdmehānisms, kas ļauj lietotājam pagriezt instrumentu uz priekšu un atpakaļ, lai pagrieztu tā ligzdu, nevis noņemt un pārvietot uzgriežņu atslēgu, lai to izdarītu. 

Citas izplatītas ligzdas vadīšanas metodes ietver pneimatiskās triecienatslēgas, hidrauliskās griezes atslēgas, griezes momenta pavairotājus un lauzņstieņus. Daži mazāk zināmi hibrīdu vadītāji ietver efektīgās uzgriežņu atslēgas (*striking wrench*) instrumentus ar kvadrātveida piedziņu un hidrauliskās atslēgas (parasti darbināmas ar hidraulisko jaudu uz vietas, piemēram, ar militāriem tankiem, un daudzām dzelzceļa vagonu lietojumprogrammām).   

## Saistītie rīki

### Fiksēta ligzda

### Maināma ligzda

#### Sprūdrati
  

## Skatīt arī

* Griezes momenta atslēga (dinamometriskā atslēga) 
* Hidrauliskā griezes momenta atslēga 
* Trieciena uzgriežņu atslēga 

## Atsauces

## Ārējās saites

* Amerikāņu ligzdas un uzgriežņu izmēru tabula collās  
* SAE līdz metriskās ligzdas konversijas diagrammai 
* stikla atslēgas - tīmeklis spāņu valodā  
* Rakešu izgatavošanas video 
* Ligzdas izgatavošanas video 
* ASME B107 - Atslēgu atslēgas, rokturi un stiprinājumi
Emīls Grimjo

**Emīls Grimjo** (; dzimis , miris ) bija franču loka šāvējs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja vienā loka šaušanas disciplīnā — ''Sur la Perche à la Pyramide''. Šajā disciplīnā viņš ieguva zelta medaļu.

## Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Emīls Grimjo (SOK profils) 
* Emīls Grimjo (Olympedia.org) 
* Emīls Grimjo (Sports Reference profils)
Alberts Romans

**Alberts Romans** (1886—1942) bija latviešu virsnieks, Armijas Ekonomiskā veikala priekšnieka vietnieks. 1941. gadā apcietināts un deportēts uz PSRS, kur gājis bojā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1886. gada 27. janvārī Kursīšu pagastā zemnieka Kristapa Romana ģimenē. Mācījās Rīgas jūrskolā, tad Pēterburgas Statistikas institūtā, piedalījies Sibīrijas ekspedīcijās. 1912. gadā kļuva par Pēterburgas tabakas fabrikas pārvaldnieku.

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņu iesauca Krievijas Impērijas armijā un nosūtīja uz Pāvila karaskolu. Dienēja 17. Sibīrijas strēlnieku pulkā, 1916. gada 26. oktobrī viņu pārcēla uz 2. Rīgas latviešu strēlnieku pulku, paaugstināts par poručiku.
Ziemassvētku kaujas laikā 1916. gada 22.-23. decembrī pie Mangaļiem Romana komandētā pusrota ielauzās ienaidnieka ierakumos, pēc tam uzbruka blokhauzam 2. līnijā un ieņēma to, ieguva ložmetēju un saņēma 10 gūstekņus, taču pats šajā cīņā tika smagi ievainots kājās.
Pēc Oktobra revolūcijas viņu arestēja, bet 1918. gadā atbrīvoja un demobilizēja. 1920. gadā Pleskavā viņu vēlreiz arestēja un ielodzīja koncentrācijas nometnē, taču viņam izdevās izbēgt un atgriezies Latvijā.

1921. gada 23. janvārī Romans iestājās Latvijas armijā, bija Armijas ekonomiskā veikala priekšnieka palīgs, A/s "Tabaka" valdes priekšsēdētājs. 1937. gadā viņu paaugstināja par pulkvežleitnantu. Piešķirta jaunsaimniecība Elejas pagasta Audruves muižā.

Pēc Latvijas okupācijas viņu 1940. gada oktobrī atvaļināja no militārā dienesta un 1941. gada 14. jūnija deportācija laikā apcietināja Ventspils apriņķī un deportēja uz Vjatlaga nometni. 1942. gada 2. decembrī viņam piesprieda 10 gadu ieslodzījumu. Miris 1943. gada 2. vai 8. maijā Vjatlaga nometnes 4. lagpunktā.

## Apbalvojumi
* Lāčplēša Kara ordenis, nr.3/1638
* Staņislava ordenis, III šķira 
* Annas ordenis, IV šķira

## Atsauces
Juris Jurašs

**Juris Jurašs** (dzimis ) ir latviešu jurists un politiķis. Bijis 13. Saeimas deputāts un Jaunās konservatīvās partijas (vēlāk "Konservatīvie") Saeimas frakcijas priekšsēdētājs. Pirms ievēlēšanas Saeimā ieņēma Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) Operatīvo izstrāžu nodaļas vadītāja amatu. Bijis arī Rīgas domes deputāts no JKP.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1975. gadā zirgaudzētāja Jāņa Juraša ģimenē, bija "Burtnieku zirgaudzētavas" līdzīpašnieks.

1999. gadā J. Jurašs ieguva bakalaura grādu Latvijas Policijas akadēmijā. No 2003. līdz 2005. gadam bija Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja nodaļas vadītāja vietnieks. No 2005. gada — KNAB Operatīvo izstrāžu nodaļas vadītājs. 2007. gadā Policijas akadēmijā ieguva maģistra grādu tiesību zinātnēs.
2016. gada augustā viņu pēc KNAB vadītāja Jaroslava Streļčenoka rīkojuma atbrīvoja no darba.

### Politiskā darbība
2017. gada janvārī J. Jurašs iestājās Jaunajā konservatīvajā partijā. 2017. gada jūnijā kandidēja pašvaldību vēlēšanās un tika ievēlēts Rīgas domē no Jaunās konservatīvās partijas saraksta. Nākamā gada oktobrī kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās Kurzemes vēlēšanu apgabalā un tika ievēlēts.

Saeimā J. Jurašs īslaicīgi bija Aizsardzības, iekšlietu un korupcijas novēršanas komisijas priekšsēdētājs, bet no 2020. gada 3. aprīļa pilda Saeimas Juridiskās komisijas priekšsēdētāja pienākumus. Tā paša gada 25. martā kļuva par JKP Saeimas frakcijas priekšsēdētāju. Bez tam līdz 2020. gada 31. martam pildījis Tieslietu ministrijas parlamentārā sekretāra pienākumus.

2019. gada janvārī Saeima atbalstīja J. Juraša izdošanu kriminālvajāšanai par valsts noslēpuma izpaušanu, ko iepriekš bija lūgusi Ģenerālprokuratūra. Gandrīz gadu deputāts nevarēja piedalīties Saeimas darbā, jo Saeimas Kārtības ruļļa normas to liedz darīt kriminālvajāšanai izdotiem deputātiem. 2020. gada 9. janvārī saskaņā ar Satversmes tiesas spriedumu J. Jurašs atgriezās darbā Latvijas parlamentā.

2022. gada martā, Krievijas iebrukuma Ukrainā laikā, J. Jurašs devās uz Ukrainu un pievienojās brīvprātīgajiem Ukrainas aizsardzības spēkos. Drīz pēc tam nolika Saeimas deputāta mandātu.

2022. gada rudenī J. Jurašs kandidēja 14. Saeimas vēlēšanās, taču partijas "Konservatīvie" saraksts nepārvarēja 5% barjeru.

## Atsauces
Alfrēds Dzenis

**Alfrēds Dzenis** (1894—1943) bija latviešu virsnieks, Kara muzeja priekšnieks (1934-1940). 1941. gadā apcietināts un deportēts uz PSRS, kur gājis bojā.

## Dzīvesgājums
Dzimis kā Alfrēds Dzenne 1894. gada 16. oktobrī Patkules pagastā lauksaimnieka Jura Dzennes ģimenē. Mācījās Rīgas Serkova reālskolā un Veļikije Luku reālskolā. Iestājās Maskavas komercinstitūtā.
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņu 1916. gadā iesauca Krievijas impērijas armijā un nosūtīja uz Maskavas Vladimira karaskolu, 1917. gada maijā ieskaitīja 150. kājnieku rezerves pulkā, vēlāk slimības dēļ atvaļināja.
 
Pēc Latvijas valsts pasludināšanas 1918. gada novembrī viņš iestājās Latvijas armijas Madonas aizsardzības grupā, pēc tam Cēsu rotas, vēlāk Kalpaka bataljona rindās 1919. gada 27. februārī piedalījās Latvijas brīvības cīņu kaujās pie Skrundas.
1919. gada aprīlī viņu iecēla par Cēsu bataljona, vēlāk 2. Ventspils kājnieku pulka saimniecības priekšnieku. Latgales atbrīvošanas kauju laikā viņu paaugstināja par kapteini.

1921. gada aprīlī viņš pārgāja uz 2. robežsargu pulku, oktobrī kļuva par Galvenās artilērijas noliktavas munīcijas nodaļas priekšnieku.
1925. gadā Dzenis beidza virsnieku kursus, 1928. gada 17. novembrī saskaņā ar Valsts Prezidenta pavēli armijai un flotei numur 330. paaugstināts par pulkvedi-leitnantu (skaitot no 18. novembri). Vēlāk Dzeni iecēla par Kara muzeja priekšnieku (1934-1940).
Pēc Latvijas okupācijas viņu 1940. gada 11. decembrī atvaļināja no militārā dienesta.

1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā viņu Ogrē apcietināja un deportēja uz Vjatlagu, kur 1942. gada 25. novembrī viņam piesprieda 10 gadu ieslodzījumu. Miris 1943. gada 14. vai 22. maijā Vjatlaga nometnes 3. lagpunktā.

## Apbalvojumi
* Lāčplēša Kara ordenis, nr.3/765

## Atsauces
Hadersfīlda

**Hadersfīlda** () ir pilsēta Anglijas ziemeļdaļā, Rietumjorkšīras grāfistes Kērklīsas metropoles boro administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes dienvidrietumos Kolnas upes krastos  no grāfistes centra Līdsas un  no valsts galvaspilsētas Londonas. 

## Sports
Hadersfīldā 1895. gadā radies regbijs-13; pilsētā bāzējas britu *Super League* klubs *Huddersfield Giants*. Pilsētā bāzējas arī EFL League One futbola klubs *[[Huddersfield Town A.F.C.]]* un regbija-15 klubs *Huddersfield R.U.F.C.*

## Cilvēki
Hadersfīldā dzimuši:
* Harolds Vilsons (1916—1995) — bijušais Apvienotās Karalistes premjerministrs
* Džodija Vitakere (1982) — aktrise

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Blekbērna

**Blekbērna** (; ) ir pilsēta Anglijā, Lankašīras grāfistes Blekbērnas ar Darvenu unitārās pašvaldības administratīvais centrs. Atrodas grāfistes dienviddaļā  no grāfistes galvenās pilsētas Prestonas un  no valsts galvaspilsētas Londonas.

## Vēsture
Sena pilsētam kuras baznīca *Blagbourne* minēta jau 596. gadā. Pastardienas grāmatā 1086. gadā minēta kā *Blacheburne* karaliskā muiža. Līdz 18. gadsimtam attīstījusies kā tirgus pilsēta. Lai arī aušanas tradīcijas pilsētā bija attīstītas jau kopš 14. gadsimta, Blekbērna strauji izauga Anglijas rūpnieciskās revolūcijas laikā kā tekstilrūpniecības pilsēta. No 18. gadsimta vidus līdz 20. gadsimta sākumam pilsētas iedzīvotāju skaits pieauga no 5 tūkstošiem līdz 130 tūkstošiem.

## Sports
Pilsētā bāzējas futbola klubs *[[Blackburn Rovers]]*.

## Sadraudzības pilsētas
Blekbērnai ir sadraudzības attiecības ar šādām pilsētām:

*  Altena, Vācija
*  Peronna, Francija
*  Tarnova, Polija

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Vestbromviča

**Vestbromviča** () ir pilsēta Anglijas rietumdaļā, Rietummidlendas grāfistes Sendvelas metropoles boro lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grafistes vidusdaļā Teimas upes krastos  no boro centra Oldberi,  no grāfistes centra Birmingemas un  no valsts galvaspilsētas Londonas.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta Pastardienas grāmatā 1086. gadā kā *Bromwic*; nosaukums cēlies no senangļu valodas ‘slotzaru ciems’. 12. gadsimtā Bromvičā dibināta Sendvelas benediktīniešu priorija, ap kuru izaugusi apdzīvotā vieta *Broomwich Heath*. Prefikss *West* pievienots, lai atšķirtu no Kāslbromvičas ciema 8 jūdzes uz austrumiem.

19. gadsimtā Vestbromvičas apkārtnē atklāja ievērojamas akmeņogļu iegulas, kas nodrošināja tās industriālo attīstību un jau 1888. gadā Vestbromvičai piešķira grāfistes boro statusu. 1966. gadā pilsēta tika paplašināta, pievienojot Tiptonu un Vensberi, bet 1974. gadā Vestbromviču iekļāva Sendvelas metropoles boro. Pilsēta smagi cieta recesijas laikā 1970. gadu vidū, 1980. gadu sākumā un 2000. gadu beigās.

## Sports
Pilsētā bāzējas Anglijas Premjerlīgas futbola klubs *[[West Bromwich Albion F.C.]]*

## Cilvēki
Vestbromvičā dzimuši:
* Roberts Plānts (1948) — grupas *[[Led Zeppelin]]* dalībnieks.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Rasmuss Andešons

**Rasmuss Andešons** (, dzimis ) ir zviedru hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, NHL komandas Kalgari "Flames" spēlētājs. Iepriekš Andersons ir spēlējis Allsvenskan līgas komandā Malmes "Redhawks" un AHL komandā Stoktonas "Heat".

## Ārējās saites
Treviss Hemoniks

**Treviss Hemoniks** (, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, NHL komandas Otavas "Senators" spēlētājs. Iepriekš Hemoniks ir spēlējis Ņujorkas "Islanders" un Kalgari "Flames", kā arī AHL komandā Bridžportas "Sound Tigers".

## Ārējās saites
Voldemārs Kalniņš

**Voldemārs Kalniņš** jeb **Valdemārs Kalniņš** (1896—1942) bija latviešu strēlnieku, vēlāk Latvijas armijas virsnieks. Latvijas Robežsargu brigādes štāba priekšnieks (1934-1940). 1941. gadā apcietināts un deportēts uz PSRS, kur gājis bojā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1896. gada 18. februārī Rīgā strādnieka Jāņa Kalniņa ģimenē. Mācījās Rīgas pilsētas tirdzniecības skolā. 
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņu 1915. gadā iesauca Krievijas Impērijas armijas Izmailas gvardes pulkā, bet decembrī pārcēla uz 1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku bataljonu, piedalījās Ķekavas kaujās 1916. gada martā. 
1916. gada oktobrī viņš beidza mācības Kazaņas 1. praporščiku skolā, kā 1. Daugavgrīvas LSP Kolta ložmetēju komandas priekšnieka palīgs podporučiks Kalniņš 1917. gada septembrī piedalījās Rīgas aizstāvēšanas kaujās.
 
Pēc Latvijas valsts pasludināšanas 1918. gada 20. novembrī viņš iestājās Latvijas armijā, Atsevišķā bataljona sastāvā piedalījās Latvijas brīvības cīņu kaujās pie Skrundas, Lēnu muižas un Saldus.
Pēc armijas reorganizācijas viņu iecēla par 9. Rēzeknes kājnieku pulka rotas komandieri. 
Pārdaugavas atbrīvošanas operācijas gaitā 1919. gada 15. oktobrī Kalniņa komandētā rota forsēja Daugavu un piedalījās Bolderājas ieņemšanā, 1919. gada 8. novembrī viņu paaugstināja par kapteini.
1920. gada sākumā kapteini Kalniņu iecēla par Daugavgrīvas cietokšņa un Bolderājas komandantu, vēlāk par mācību bataljona komandiera palīgu. 1922. gadā viņš bija Tehniskās divīzijas štābu operatīvais adjutants. 1924. gadā viņš beidza virsnieku kursus un tika iecelts par Elektrotehniskā diviziona instruktoru rotas komandieri. Vēlāk viņš bija Robežsargu bataljona komandieris, 1933. gadā paaugstināts par pulkvedi-leitnantu, 1937. gadā par pulkvedi un Robežsargu brigādes štāba priekšnieku. Saimniekoja savā jaunsaimniecībā Dobeles pagasta Plepju muižā.

Pēc Latvijas okupācijas un ģenerāļa Bolšteina pašnāvības pulkvedi Voldemāru Kalniņu 21. jūnijā iecēla par Robežsargu brigādes komandieri, bet jūlija beigās atbrīvoja no pienākumu pildīšanas un 1940. gada 11. decembrī atvaļināja no militārā dienesta. 
1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā Kalniņu Rīgā apcietināja un deportēja uz Vjatlaga nometni. Miris 1942. gada 13. vai 14. jūnijā nometnes 7. lagpunktā.

## Apbalvojumi
* Lāčplēša Kara ordenis, nr. 3/170

## Atsauces
2020. gada sprādzieni Beirūtā

Libānas galvaspilsētas Beirūtas ostā notika divi sprādzieni. Spēcīgā otrā sprādziena rezultātā gāja bojā 207 cilvēki, ap 6500 cilvēku guva traumas, tika nodarīti bojājumi aptuveni 10-15 miljardu ASV dolāru apmērā un aptuveni 300 tūkstoši cilvēku kļuva par bezpajumtniekiem. Tiek uzskatīts, ka sprādzienu izraisīja ugunsgrēks ostas noliktavā, kā rezultātā eksplodēja noliktavā esošās aptuveni 2700 tonnas amonija nitrāta.

Amonija nitrāts noliktavā atradās sešus gadus, kad visa krava tika konfiscēta no kuģa *Rhosus*, kas veda kravu no Gruzijas uz Mozambiku, bet pa ceļam noenkurojās Beirūtā. Paņemtās jaunās kravas smaguma dēļ kuģis tika aizturēts un krava pārvesta uz noliktavu.

Sprādzieni izraisīja iedzīvotāju protestus pret amatpersonu nolaidību un korupciju. Tiem sekoja Libānas valdības atkāpšanās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vilhelms Zons

**Vilhelms Zons** (; dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Igaunijas šahists.

Viņa profesija bija ārsts.

## Biogrāfija
19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā bijis viens no Baltijas Šaha savienības spēcīgākajiem šahistiem. 1901. gadā Tērbatā bija viens no 2. Baltijas Šaha savienības kongresa galvenā turnīra uzvarētājiem. 1903. gadā kļuva par Rēvelē notikušā šaha turnīra uzvarētāju.

## Vietas Baltijas Šaha savienības kongresos
* 1. Baltijas Šaha savienības kongress — 8. vieta.
* 2. Baltijas Šaha savienības kongress — 1.-4. vieta.
* 3. Baltijas Šaha savienības kongress — 8. vieta.
* 4. Baltijas Šaha savienības kongress — 6. vieta.

## Atsauces

## Ārējās saites
2020.—2021. gada UEFA Čempionu līgas sezona

**2020.—2021. gada UEFA Čempionu līgas sezona** bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 66. sezona un 29. ar UEFA Čempionu līgas nosaukumu. To organizēja UEFA. Sezona sākās ar priekšsacīkšu kārtu . Kvalifikācijas spēles notika līdz 30. septembrim. Grupu turnīrs sākās . Sezona noslēdzās  ar finālu Dragau stadionā Portu, Portugālē. Sākotnēji bija paredzēts, ka tas notiks Ataturka Olimpiskajā stadionā stadionā Stambulā, Turcijā, kur bija plānots arī 2020. gada UEFA Čempionu līgas fināls, bet pārcelts COVID-19 pandēmijas dēļ. Lai nodrošinātu Anglijas klubu līdzjutēju klātbūtni stadionā, UEFA nolēma mainīt fināla norises vietu uz Portugāli, jo Turcija tika iekļauta Apvienotās Karalistes COVID-19 dēļ noteikto ceļošanas ierobežojumu sarkanajā sarakstā.

Par Čempionu līgas uzvarētājiem kļuva *[[Chelsea F.C.|Chelsea]]*, kas finālā ar rezultātu 1:0 pieveica *[[Manchester City F.C.|Manchester City]]* un Eiropas spēcīgākā futbola kluba trofeju izcīnīja otro reizi.

2020.—2021. gada UEFA Čempionu līgas uzvarētāji ieguva tiesības spēlēt 2021. gada UEFA Superkausā, kur tiksies ar 2020.—2021. gada UEFA Eiropas līgas uzvarētājiem, kā arī kvalificējās 2021. gada FIFA Klubu Pasaules kausam Japānā.

## Kalendārs

## Kvalifikācija

### Priekšsacīkšu kārta
Priekšsacīkšu kārtas izloze notika . Pusfinālu spēles tika aizvadītas , bet priekšsacīkšu kārtas fināls bija paredzēts 11. augustā. Visas spēles tika aizvadītas Nionā, Šveicē. Priekšsacīkšu kārtas uzvarētāji iekļuva 1. kvalifikācijas kārtā, bet pārējās trīs komandas nonāca 2020.—2021. gada UEFA Eiropas līgas 2. kvalifikācijas kārtā.

|-
!colspan=3|Pusfināli

|-
!colspan=3|Fināls

|}

### 1. kvalifikācijas kārta
1. kvalifikācijas kārtas izloze notika . Spēles notika 18.—19. augustā.

|}

### 2. kvalifikācijas kārta
2. kvalifikācijas kārtas izloze notika . Spēles notika 25.—26. augustā.

|+Čempionu zars

|}

|+Līgas zars

|}

### 3. kvalifikācijas kārta
3. kvalifikācijas kārtas izloze notika . Spēles tika aizvadītas 15.—16. septembrī.

|+Čempionu zars

|}

|+Līgas zars

|}

### Izslēgšanas kārta
Pirmās spēles tika aizvadītas 22. un 23. septembrī, atbildes spēlēs notika 29. un 30. septembrī.

|+Čempionu zars

|}

|+Līgas zars

|}

## Grupu turnīrs

### A grupa

### B grupa

### C grupa

### D grupa

### E grupa

### F grupa

### G grupa

### H grupa

## Izslēgšanas spēles

### Astotdaļfināli

|}

### Ceturtdaļfināli

|}

### Pusfināli

|}

### Fināls

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Latvijas Kara tiesa

[thumb|300px|Latvijas Kara tiesu pārvaldes darbinieki (1927). Pirmajā rindā no kreisās: 1. pulkvedis-leitnants [Jānis Sproģis, Kara tiesas prokurors kapteinis Jānis Kūlmanis, Latvijas Kara tiesas priekšsēdētājs kapteinis Herberts Jakobsons, Kara virstiesas priekšsēdētājs pulkvedis-leitnants Antons Grāmatiņš, Kara tiesu pārvaldes priekšnieks pulkvedis-leitnants Verners Tepfers, pulkvedis-leitnants Fricis Birkenšteins, kapteinis Teodors Kadiķe. Trešajā rindā no labās: 1. kapteinis Rūdolfs Blūmentāls, 3. – kapteinis Julians Dobulis. Pēdējā rindā no kreisās: 4. kapteinis Pēteris Mucenieks, 6. pulkvedis-leitnants Pēteris Āboliņš.]]
**Latvijas Kara tiesa** bija Latvijas Bruņoto spēku militāra tiesa, kas pēc Tautas apsardzības ministra Jāņa Zālīša 1919. gada 13. februāra pavēles Liepājā izveidota kā lauka karatiesa.
Kara tiesnešu, kara prokuroru un kara izmeklētāju kandidatūras izvirzīja Tautas apsardzības ministrija.

## Vēsture
Latvijas Kara tiesas pirmais priekšsēdētājs Liepājas periodā bija virsleitnants A. Grāmatiņš, tiesas locekļi bija Stiebris un V. Beķeris, kara izmeklēšanas tiesnesis bija virsleitnants J. Dzintars, prokurors virsleitnants V. Dāle, darbvedis V. Tepfers, pēc 16. aprīļa apvērsuma tās darbību pārtrauca.
Ziemeļlatvijas armijas kontrolētajā teritorijā 1919. gada vasarā izveidoja kara apgabala tiesu Valmieras un Cēsu cietumos ievietoto arestēto lietu izskatīšanai. Tās prokurors bija O. Muižnieks, izmeklēšanas tiesneši Donis, J. Sproģis, J. Rapa un Dzelmens, sekretāri — Dravnieks un Tataris.
Pēc Cēsu kaujām 1919. gada jūnijā Latvijas Kara tiesa atsāka savu darbību Vaļņu ielā 2 Rīgā, tad Antonijas ielā 1, Tērbatas ielā 17, Kr. Barona ielā 20, Miķeļa ielā 14. 1919. gada 18. jūlijā izveidoja centralizētu Kara tiesu pārvaldi, kuras priekšnieks bija virsleitnants A. Grāmatiņš, viņa palīgs leitnants J. Ducens, kancelejas priekšnieks — J. Brasmanis, izmeklēšanas tiesnesis — leitnants J. Privka.

Latvijas armijas reorganizēšanas laikā 1919. gada 1. augustā izveidoja Kurzemes divīzijas, Vidzemes divīzijas un Liepājas Kara izmeklēšanas tiesnešu iecirkņus, bet 29. augustā izveidoja Latgales divīzijas iecirkni un 2 aizmugures iecirkņus. Kara tiesu pārvalde pārņēma Rīgas militāro cietumu un to reorganizēja par Kara cietumu.
1919. gada 22. decembrī izveidoja Latvijas Kara virstiesu kā kasācijas instanci. Izveidoja atsevišķu Karalauka tiesu, kuras kompetencē bija lietas par spiegošanu un slepenu vai atklātu sabotāžu.

## Atsauces
Žagariņi

300px|thumb|right|Žagariņi

**Žagariņi** () jeb **zaķauši** ir bajāru izcelsmes taukos vai eļļā vārīts lietuviešu konditorejas izstrādājums no rauga mīklas. Sākotnēji žagariņus gatavoja tikai Aukštaitijā, bet vēlāk tie izplatījās visā Lietuvā un arī Latgalē.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Jolanta Roze (2018. gada 15. decembris). 'Žagariņi' — gan saldi, gan sāļi: dāvana tiem, kas šogad nav uzvedušies rātni. Delfi. Skatīts: 2020. gada 8. augustā.
Torkī

**Torkī** (; ) ir piejūras pilsēta Anglijā, Devonas ceremoniālajā grāfistē, Torbejas unitārās pašvaldības administratīvais centrs. Atrodas grāfistes dienvidaustrumos Tora līča krastā  no grāfistes centra Ekseteras un  no valsts galvaspilsētas Londonas. Iecienīts piejūras kūrorts, tiek dēvēts par «Angļu Rivjēru».

## Vēsture
Torkī apvidus apdzīvots kopš aizvēsturiskiem laikiem — Kenta karsta alās atrastas 37—40 tūkstošus gadu vecas cilvēka galvaskausa atliekas un akmens ieroči. 1196. gadā šeit uzbūvēta Torres abatija, bet līdz 19. gadsimta sākumam Torkī palika mazs zvejnieku ciematiņš. Napoleona karu laikā Torkī tika izveidota Britu flotes bāze, bet vēlāk tā kļuva populāra kā piejūras kūrorts. 1848. gadā pilsēta tika savienota ar dzelzceļa līniju. Iedzīvotāju skaits strauji izauga no 838 cilvēkiem 1801. gadā līdz  cilvēkiem 1887. gadā. 1892. gadā Torkī tika piešķirts municipālā boro statuss. 2. pasaules kara laikā Torkī bija viena no Londonas apkārtnes civiliedzīvotāju evakuācijas vietām. 1968. gadā Torkī boro tika apvienots ar Peintonas un Briksemas urbānajiem boro, izveidojot Torbejas grāfistes boro, kas iekļāva visas pilsētas ap Tora līci.

## Sports
1948. gada Londonas vasaras olimpisko spēļu laikā Torkī notika spēļu ūdens sporta veidu sacensības.

## Cilvēki
Torkī dzimuši:
* Agata Kristi (1890—1976) — rakstniece

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Heistingsa

**Heistingsa** (, ) ir piekrastes pilsēta un nemetropoles distrikts ar boro statusu Anglijā, Austrumsaseksas grāfistē. Atrodas grāfistes dienvidaustrumos Lamanša krastā  no grāfistes centra Lūisas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. 1066. gadā netālu no pilsētas notika Heistingsas kauja.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 771. gadā kā *Hastingas* vai *Hestingorum* — sakšu hestingu cilts apmetne. No 6. līdz 8. gadsimtam Heistingsa bija patstāvīgas hestinku karalistes centrs, bet savu atsevišķo identitāti tās iedzīvotāji saglabājuši līdz 11. gadsimtam.

 pie Heistingsas notika kauja starp Harolda II vadīto anglosakšu armiju un Viljama Iekarotāja normaņu karaspēku par Anglijas Karalistes troni. 1086. gadā Pastardienas grāmatā Heistingsa atzīmēta kā boro. 11. gadsimtā pilsēta attīstījās kā nozīmīga osta un bija viena no Piecu ostu konfederācijas dibinātājām. 1287. gada februāra vētrā lielākā daļa pilsētas un Heistingsas pils tika nopostīta. 1339. un 1377. gadā pilsētu divreiz nopostīja Francijas flote un Heistingsa beidza pastāvēt kā tirdzniecības osta, bet turpināja plaukt kā kontrabandistu un piekrastes zvejnieku pilsēta. 1589. gadā karaliene Elizabete I piešķīra pilsētai jaunu hartiju. 19. gadsimtā Heistingsa attīstījās kā populārs piejūras kūrorts — no 1801. līdz 1891. gadam iedzīvotāju skaits pieauga no 3175 līdz 60 tūkstošiem.

Mūsdienās Heistingsa ir nozīmīga zvejas osta — šeit atrodas Eiropā lielākā pludmalē bāzētā zvejas kuģu flote.

## Sports
Kopš 1920. gada ap gadu miju Heistingsā notiek Starptautiskais šaha kongress. Tā laikā norisinās *Hastings Premier* turnīrs, kurā piedalās 10—16 augsta pasaules ranga šahisti; tajā spēlējuši daudzi nākamie pasaules čempioni.

## Ievērojamas personības
Heistingsā dzimuši vai dzīvojuši:
* Pelēkā Pūce — angļu izcelsmes kanādiešu rakstnieks;
* Gerets Berijs — bijušais Anglijas futbolists;
* Marianna Norta — angļu māksliniece;
* Alans Tjūrings — angļu matemātiķis.

## Sadraudzības pilsētas
Heistingsai ir sadraudzības attiecības ar šādām pilsētām:
* Betīna, Francija
* Audenārde, Beļģija
* Šverte, Vācija
* Dordrehta, Nīderlande
* Heistingsa, Sjerraleone

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Volgogradas "Rotor"

**Volgogradas "Rotor"** ir profesionāls Krievijas futbola klubs no Volgogradas. Klubs ir dibināts 1929. gadā, pašlaik spēlē Krievijas Premjerlīgā. Kopš 2018. gada mājas spēles komanda aizvada Volgogradas arēnā.

Lielākos panākumus guva 1990. gados. Divas reizes izcīnīja otro vietu Krievijas čempionātā (1993. un 1997. gadā). 1995. gadā spēlēja Krievijas kausa izcīņas finālā, kur pēc spēles 11 metru sitienu sērijā piekāpās Maskavas "Dinamo". Vairākas reizes pārstāvēja Krieviju UEFA kausā. 1996. gadā spēlēja vienā no UEFA Intertoto kausa finālspēlēm, piekāpjoties Francijas klubam *[[En Avant de Guingamp|Guingamp]]*. 2004. gadā ieņēma pēdējo vietu Krievijas Premjerlīgā, bet gadu vēlāk klubam tika atņemts profesionāla kluba statuss. Vēlāk klubs tika atjaunots. 2019.—2020. gada sezonā uzvarēja Krievijas otrajā spēcīgākajā līgā FNL un atgriezās Premjerlīgā.

2013.—2014. gada sezonā komandā spēlēja Latvijas futbolists Ivans Lukjanovs.

## Sasniegumi
* **[[Krievijas futbola Premjerlīga|Krievijas Premjerlīga]]**
** Vicečempioni (2): 1993, 1997
* **[[Krievijas kauss futbolā|Krievijas kauss]]**
** Finālisti (1): 1994–95
* **Krievijas Futbola nacionālā līga** (FNL)
** Čempioni (2): 2019–20
* **PSRS 1. līga**
** Uzvarētāji (1): 1991

## Atsauces

## Ārējās saites

*  
* Kluba profils ''soccerway.com'' 
* ''Transfermarkt'' kluba profils
Miltonkīnza

**Miltonkīnza** () ir pilsēta (*city*) Bakingemšīras grāfistē Anglijā, Miltonkīnzas unitārās pašvaldības lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Atrodas grāfistes ziemeļaustrumos Greitūzas un Ūzelas upju un Grandjūniona kanāla krastos 33 km no grāfistes centra Eilsberi un 88 km no valsts galvaspilsētas Londonas centra.

## Vēsture
Dibināta 1967. gada 23. janvārī kā viena no pilsētām Dienvidanglijas «jauno pilsētu» plānā, lai risinātu Londonas pārapdzīvotības problēmu. Topošā pilsēta bija ieplānota apvidū, kur atradās vairāki nīkuļojoši ciemi, viens no kuriem bija Miltonkīnza. Pilsētas plānošana un būvniecība tika deleģēta Miltonkīnzas Attīstības korporācijai (*Milton Keynes Development Corporation*, MKDC). Plānojot tika ņemtas vērā iepriekšējo jauno pilsētu problēmas un Miltonkīnza tika ieplānota kā «dārzu pilsētas ideāls», sabalansējot komerciālo, industriālo, dzīvojamo un publisko telpu, papildinot to ar plašiem parkiem un ezeriem. Par pilsētas tēvu tiek uzskatīts arhitekts Dereks Vokers (*Derek Walker*). 1974. gadā Miltonkīnza ar apkārtējo teritoriju tika nodalīta atsevišķā unitārajā pašvaldībā. 1992. gadā, 25 gadus pēc pilsētas dibināšanas, tās pārvalde tika nodota Jauno pilsētu komisijai un vēlāk Anglijas partnerībai (*English Partnerships*). 2022. gadā Miltonkīnzai piešķirts pilsētas (*city*) statuss.

## Sports
Pilsētā bāzējas futbola komanda *[[Milton Keynes Dons F.C.]]* un Formula 1 komanda *[[Red Bull Racing]]*.

## Cilvēki
Miltonkīnzā dzimuši:
* Dele Alli (1996) — futbolists
* Bens Čilvels (1996) — futbolists

## Sadraudzības pilsētas
Miltonkīnzai ir sadraudzības attiecības ar šādām pilsētām:
* Almere, Nīderlande

## Atsauces

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Lūtona

**Lūtona** (; ) ir pilsēta un unitārā pašvaldība ar boro statusu Anglijas dienvidaustrumos, Bedfordšīras ceremoniālajā grāfistē, tās lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes dienvidaustrumos Lī upes krastos  no grāfistes centra Bedfordas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Pilsētā atrodas Lūtonas lidosta, kas ir piektā noslogotākā lidosta Apvienotajā Karalistē.

## Vēsture
Tiek uzskatīts. ka pilsētu 6. gadsimtā dibinājuši sakši. Pirmoreiz rakstu avotos minēta 8. gadsimtā kā *Lygetun* — ‘pilsēta pie Lī upes’, bet Pastardienas grāmatā 1086. gadā minēta kā *Loitone* un *Lintone* ar 700—800 iedzīvotājiem. No 17. gadsimta pilsētā sāka attīstīties cepuru ražošana un tās kļuva par pilsētas neofociālo simbolu — pilsētā bāzētais futbola klubs Luton Town F.C. tiek dēvēts par *Hatters* — ‘cepurnieki’. Pilsēta strauji auga industrializācijas laikā — 1801. gadā Lūtonā dzīvoja 3095 iedzīvotāji, 1850. gadā — ap 10 000, bet 1901. gadā jau 39 000. 1876. gadā Lūtonai piešķirts boro statuss, bet 1997. gadā tā reorganizēta par unitāro pašvaldību.

Pilsētā attīstīta autobūve — šeit atrodas Vauxhall galvenais birojs un viena no rūpnīcām.

## Sadraudzības pilsētas
Lūtonai ir sadraudzības attiecības ar šādām pilsētām:
*  Bergišgladbaha, Vācija
*  Burgēnžaljē, Francija
*  Eskilstūna, Zviedrija
*  Berlīne, Vācija
*  Volfsburga, Vācija

## Atsauces

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Šrūsberi

**Šrūsberi** (; ) ir pilsēta un pagasts Anglijas rietumos, Šropšīras grāfistes un unitārās pašvaldības administratīvais centrs. Atrodas grāfistes vidienē Sevērnas upes krastos  no valsts galvaspilsētas Londonas. Pilsētā dzimis dabaszinātnieks Čārlzs Darvins, kā arī tā tiek uzskatīta par angļu baleta un pantomīmas dzimteni.

## Vēsture
Tradicionāli tiek uzskatīts, ka pilsēta dibināta 5. gadsimtā pēc romiešu Virokonijas (*Viroconium Cornoviorum*; 8 km uz dienvidaustrumiem no Šrūsberi) pagrimuma. 778. gadā Ofa pilsētu iekaroja Mersijai. Anglosakšu avotos pilsēta minēta kā *Scrobbesburh* — ‘Skroba cietoksnis’, no kā vēlāk atvasinājās *Sciropscire* (Šropšīra), *Sloppesberie* (Salopa) un *Schrosberie* (Šrūsberi).

914. gadā Alfrēda Lielā meita Etelfleda nocietināja pilsētu, padarot to par vienu no Mersijas atbalsta punktiem pierobežā. Pēc normaņu iekarojuma Viljams Iekarotājs dāvāja pilsētu tās pirmajam grāfam Rodžeram de Montgomerijam, kurš šeit 1074. gadā uzbūvēja Šrūsberi pili un 1083. gadā – Šrūsberi benediktīniešu abatiju.

1470. gadā karalis Edvards IV nodibinājas Velsas un Markas padomi (*Council of Wales and the Marches*) ar sēdekli Šrūsberi un pilsēta faktiski kļuva par plaša pierobežas reģiona galveno pilsētu. 16. un 17. gadsimtā pilsēta uzplauka pateicoties tās izdevīgajam novietojumam un kontrolei pār Velsas vilnas tirdzniecību. Rūpnieciskās revolūcijas laikā pilsēta ar kanāliem tika pievienota Anglijas ūdensceļu tīklam, kas ievērojami sekmēja tās attīstību.

## Sports
Pilsētā bāzējas futbola klubs *[[Shrewsbury Town F.C.]]*.

## Cilvēki
Šrūsberī dzimuši:

* Čārlzs Darvins (1809—1882) — dabas pētnieks
* Džo Hārts (1987) — futbolists

## Atsauces

## Ārējās saites

*
2005. gada Rēzeknes domes atkārtotas vēlēšanas

**2005. gada Rēzeknes domes atkārtotas vēlēšanas** bija Rēzeknes domes vēlēšanas, kas notika 20. augustā. Vēlēšanās Rēzeknes domē tika ievēlēti 13 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 14 kandidātu saraksti, kas veidoti no 191 kandidāta. Rēzeknē vēlēšanas notika 13 iecirkņos

2005. gadā 26. maijā Latgales apgabaltiesa par vainīgiem vēlētāju ietekmēšanā un viņu balsu uzpirkšanā par labu „Jaunā Centra” biedriem Igoram Ignatjevam un Irēnai Seikstei Rēzeknes domes vēlēšanās atzina Jāni Krēsliņu un Anfinogenu Goršanovu, piespriežot viņiem 1600 latus un 1040 latus lielus naudas sodus, bet 23. martā Administratīvā rajona tiesa apmierināja vairāk nekā 40 Rēzeknes domes deputātu kandidātu prasību atcelt Rēzeknes domes vēlēšanu rezultātus un 20. aprīlī Centrālā vēlēšanu komisija izsludināja atkārtotas domes vēlēšanas 20. augustā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* CVK mājaslapa
2003. gada Rendas pagasta pārvaldes vēlēšanas

**2003. gada Rendas pagasta pārvaldes vēlēšanas** bija Rendas pagasta arkārtas vēlēšanas, kas notika 20. septembrī. Vēlēšanās tika ievēlēti 7 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 7 kandidātu saraksti.

## Ārējās saites
* CVK mājaslapa
Rubis

**Rubis** var būt:

* Kārlis Rubis:
** Kārlis Rubis (1902—1990) — latviešu arhitekts;
** Kārlis Rubis (1891—1918) — latviešu strēlnieku virsnieks;
* Pauls Rūdolfs Rubis (1879—1970) — latviešu ierēdnis un mākslinieks.
Smilgas (Ādaži)

**Smilgas** ir Ādažu pilsētas daļa (agrāk ciems). Izvietojies pilsētas ziemeļu daļā. Atrodas autoceļa A1 malā, austrumu pusē starp ceļu un Gauju.

Pilsētas daļā aug Smilgu ozols (apkārtmērs 7,05 m).

## Atsauces
Straumēni (poēma)

thumb|Straumēnu grāmatas vāks
**„Straumēni: vecā Zemgales māja gada gaitās”** ir 1933. gadā izdota Edvarta Virzas poēma prozā.

## Darba tapšana
Poēmu „Straumēni” E. Virza sāka rakstīt 1928. gada vasarā „Billītēs” un pabeidza 1933. gada vasaras nogalē. Tajā attēlota 19. gadsimta Zemgales lauku māju dzīve un cilvēki. „Straumēni” pirmo reizi izdoti 1933. gada decembrī un līdz 1942. gada beigām iznāca desmit metienos. "Straumēni” ir tulkoti krievu, vācu, franču, igauņu, čehu, horvātu un ukraiņu valodā. 1988. gada rudenī "Straumēni” tika publicēti žurnālā „Karogs”. „Straumēni” ir arī vienīgais prozas darbs latviešu literatūrā, kas nosaukts par poēmu. Darbā ietvertas ne tikai paša autora bērnības atmiņas, bet arī vecvecāku nostāsti, tiek uzburta mītiskā pasaule un radīta idealizēta zemnieku dzīve. "Straumēnus” var lasīt kā etnogrāfisku tekstu, kurā sīki un precīzi aprakstīta 19. gadsimta zemniecības sadzīve.

## Tulkojumi citās valodās
* *Straumehni: Eines alten semgallischen Gehöftes Jahreslauf* [Straumēni; vācu val.]. Einzig berechtigte Übertragung aus dem Lettischen von Willi Stöppler. Rīga: Zemnieka Domas, 1934.
* *Die Himmelsleiter* [Straumēni; vācu val., 2. izdevums]. Übertr. Willi Stöppler. Leipzig: Verlag Paul List, 1935.
* *Taevaredel: aasta vanas Zemgale talus* [Straumēni; igauņu val.]. Tulk. Mart Pukits. Tartu: Noor-Eesti, 1938.
* *Straumeni: la vie d’une antique ferme Lettone à travers les saisons* [Straumēni; franču val.]. Préface at traduction de Aía Bertrand. Paris: Edition de l’Akademia Raimond Duncan, 1939 / 1947.
* *Страумени: Жизнь стараго латышскаго хутора* [Straumēni; krievu val.]. Переводъ Виктора Третьякова. Rīga: M. Didkovskis, 1939.
* *U Strauménů: Starý zemgalský dům v průběhu roku* [Straumēni; čehu val.]. Překlad: Alois Červín. Praha: Novina, 1939.
* *Selo Straumen* [Straumēni; horvātu val.]. Tulk. Ivan Esih. Zagreb: Suvremena biblioteka, 1943.  
* *Taevaredel: aasta vanas Zemgale talus* [Straumēni; igauņu val., 2. izdevums]. Tulk. Mart Pukits. Tallinn: Eesti Raamat, 1992.
* "Страумены" [Straumēni; krievu val.]. Tulk. Žanna Ezīte. *Daugava*, 2001-2003. 
* "Cтраумені: Опис старої земґальської хати впродовж року" [Straumēni; ukraiņu valodā, fragments]. З латиської переклав Юрій Садловський. *Всесвіт*, 2010, Nr. 5/6, 115.-134. lpp.
* 	Straumēni [angļu val. Tulk. Andrejs Veisbergs. *Bear’s ears: an anthology of Latvian literature. 2nd edition.* Riga: Zinātne, 2014, 208.-219. lpp.
* *Straumēni* [vācu val.]. Aus dem Lettischen von Berthold Forssman. Berlin: Guggolz Verlag, 2020. (Nominēts vācu neatkarīgo izdevēju balvai "The Hotlist 2020".)

## Citāti
"Atmiņa nav nevis cits kā pagājušās dzīves atspīdums mūsu prātā." / Ievads

"Izkliedēto lielumu saspiest mazumā [..] ir cilvēcisko pūļu galamērķis." / Ievads

"Meitu brunči bija viegli, bet sievu smagi." / Ziema

## Atsauces

## Ārējās saites

* Edvarts Virza: mīts par mājām  vietnē literature.lv.
Daugavpils 3. vidusskola

**Daugavpils 3. vidusskola** bija vispārizglītojošā mācību iestāde, kas atradās Raiņa ielā 30 Daugavpilī.  
2019. gadā Draudzīgā aicinājuma fonda skolu reitingā pēc rezultātiem centralizētajos eksāmenos Daugavpils 3. vidusskola atradās 9. vietā Latvijas pilsētas vidusskolu grupā.
 
## Izglītības programmas
* Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121).
* Pamatizglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma (21013121)
* Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma 
* Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma

## Vēsture
Skola nodibināta 1949. gadā, bet līdz jaunas skolas ēkas celtniecības pabeigšanai 1954. gada 20. septembrī tā bija izvietota Daugavpils 1. vidusskolas ēkā.
Jaunajā ēkā bija paredzētas vietas 880 skolēniem, bet 1959./1960. mācību gadā skolā mācījās 1117 skolēni.
1969. gadā skolā atvēra ķīmijas klases, 1971. gadā autoklases, bet 2002. gadā hokeja klases.
Latvijas skolu reformas laikā 2002. gada 30. augustā Daugavpils 3. vidusskolā atklāja Bilingvālo centru, kurā notika bilingvāla skolotāju mācīšana un vecāku mācīšana latviešu valodā. 2018./2019. mācību gadā skolā atvēra klases ar medicīnas novirzienu.

2018./2019. mācību gadā tiem skolēniem, kas ilgāku laiku bija dzīvojuši ārpus Latvijas (t.s. reemigrantiem)  organizēja papildu nodarbības krievu valodā, latviešu valodā un literatūrā, sociālajās zinībās 3. un 7 klasē, krievu valodā, latviešu valodā un literatūrā, Latvijas un pasaules vēsturē 10. klasē.

2022. gadā skola apvienota ar Daugavpils 9. vidusskolu un Daugavpils pilsētas 1. pirmsskolas izglītības iestādi, izveidojot Daugavpils Zinātņu vidusskolu.

## Absolventi
* Boriss Cilevičs (1956), politiķis

## Atsauces

## Ārējās saites
* PAŠNOVĒRTĒJUMA ZIŅOJUMS 2018./2019.M.G.
2020.—2021. gada UEFA Eiropas līgas sezona

**2020.—2021. gada UEFA Eiropas līgas sezona** bija otru nozīmīgāko Eiropas futbola klubu sacensību 50. sezona un 12. sezona ar UEFA Eiropas līgas nosaukumu. To organizēja UEFA. Sezona sākās ar priekšsacīkšu kārtas spēlēm 2020. gada 20. augustā. Kvalifikācijas spēles notika līdz 1. oktobrim. Grupu turnīrs sākās . Sezona noslēdzās  ar finālu Gdaņskas stadionā Polijā. Sākotnēji bija paredzēts, ka šajā stadionā risināsies 2021. gada UEFA Eiropas līgas fināls, bet tas COVID-19 pandēmijas dēļ tika pārcelts.

Par uzvarētājiem kļuva Spānijas klubs *[[Villarreal CF|Villarreal]]*, kas finālā 11 metru sitienu sērijā pieveica Anglijas  klubu *[[Manchester United FC|Manchester United]]*. Tas bija pirmais *Villarreal* izcīnītais tituls.

Uzvarētāji ieguva tiesības spēlēt 2021.—2022. gada UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā, kā arī 2021. gada UEFA Superkausā, kur tiksies ar 2020.—2021. gada UEFA Čempionu līgas uzvarētājiem.

## Kalendārs

## Kvalifikācija
### Priekšsacīkšu kārta

|}

### 1. kvalifikācijas kārta

|}

### 2. kvalifikācijas kārta

|+Čempionu zars

|}

|+Galvenais zars

|}

### 3. kvalifikācijas kārta

|+Čempionu zars

|}

|+Galvenais zars

|}

### Izslēgšanas kārta

|+Čempionu zars

|}

|+Galvenais zars

|}

## Grupu turnīrs
### A grupa

### B grupa

### C grupa

### D grupa

### E grupa

### F grupa

### G grupa

### H grupa

### I grupa

### J grupa

### K grupa

### L grupa

## Izslēgšanas spēles
### Sešpadsmitdaļfināli

|}

### Astotdaļfināli

|}

### Ceturtdaļfināli

|}

### Pusfināli

|}

### Fināls

## Atsauces

## Ārējās saites
* Eiropas līga UEFA vietnē
Terāmo

**Terāmo** (, , , ) ir pilsēta Itālijā, Abruco reģionā, Terāmo provinces administratīvais centrs. 2018. gadā Terāmo dzīvoja 54,3 tūkstoši iedzīvotāju. Terāmo atrodas Tordino un Veraco upju satekvietā.

Senajos laikos šajā vietā dzīvoja pretuči. 260. gadā p.m.ē. vietu, kur mūsdienās atrodas Terāmo, iekaroja Senā Roma. Tās nosaukums latīņu valodā bija *Interamnia Praetuttiorum*. Pilsētu vēlāk nopostīja barbari. No jauna tā tika uzcelta 12. gadsimtā.

## Ārējās saites
Stapriņu ielu uzskaitījums

**Stapriņu ciema ielu uzskaitījums** iekļauj sevī 29 ielas, kas atrodas Ādažu novada Stapriņos.

## Ielu uzskaitījums

* Ainavas iela
* Andromēdas iela
* Ataru ceļš
* Dāliju iela
* Dzelmītes iela
* Dzidrumu iela
* Dzintara iela
* Imantu iela
* Inču iela
* Indrānu iela
* Īrisu iela
* Īvju iela
* Krastnieku iela
* Lielstapriņu iela
* Liliju iela
* Mazstapriņu iela
* Mežezera iela
* Piesaules iela
* Sārteņu iela
* Silmalas iela
* Stapriņu iela
* Sudraba iela
* Ūdens iela
* Vaivariņu iela
* Vārpiņu iela
* Vidlauku iela
* Vidus iela
* Viršu iela
* Zelta iela

## Skatīt arī
* Stapriņi

## Atsauces
J. Pilsudska Daugavpils valsts poļu ģimnāzija

**J. Pilsudska Daugavpils valsts poļu ģimnāzija** ir vispārizglītojošā mācību iestāde, kas atrodas Varšavas ielā 2 Daugavpilī.  
 
## Izglītības programmas
* Pamatizglītības programma (21011121).
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar fiziskās attīstības traucējumiem (21015321)
* Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma

## Vēsture
Četrklasīgā **Daugavpils Valsts poļu ģimnāzija** dibināta 1921. gadā, pirmais skolas pārzinis bija Jans Mončinskis (1885-1939). 1935. gada 1. septembrī Daugavpils valsts poļu, krievu un baltkrievu ģimnāzijas apvienoja vienā ģimnāzijā ar nosaukumu **II Daugavpils valsts ģimnāzija**, kurā izveidoja arī vienu latviešu klasi. 1935./1936. mācību gadā ģimnāzija atradās Varšavas ielā 60 un Varšavas ielā 20, no 1937. gada 1. janvāra Varšavas ielā 2, tās direktors bija Jānis Plonis. 
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada vasarā poļu klase beidza pastāvēt.
1948. gadā skolu slēdza.

Atmodas kustības laikā 1989. gadā Daugavpils Eksperimentālajā skolā atvēra klasi ar 16 skolēniem, kas sāka mācīties poļu valodā. 1991. gada 1. septembrī Varšavas ielā 2 atklāja Daugavpils poļu pamatskolu, kurā mācības uzsāka 85 audzēkņi.
Skolu Ģertrūdes Grāves vadībā atjaunoja kā izglītības iestādi Daugavpils valsts poļu ģimnāzijas tradīciju atjaunošanai, poļu izcelsmes bērnu integrēšanai Latvijas sabiedrībā, augstvērtīgu un stabilu zināšanu sniegšanai, lai veicinātu skolas absolventu konkurētspēju mūsdienu apstākļos un nodrošinātu studiju iespējas Latvijas un ārvalstu augstskolās.
1998. gadā to akreditēja kā vidusskolu.
2002. gadā Daugavpils poļu vidusskolai piešķīra Juzefa Pilsudska vārdu, darbu sāka skolas muzejs. 

2007. gadā sāka īstenot integrētās pamatizglītības programmu skolēniem ar kustību traucējumiem un skoliozi. 2008. gadā vidusskolu pārdēvēja par Daugavpils valsts poļu ģimnāziju, bet 2010. gada septembrī atjaunoja J. Pilsudska vārdu skolas nosaukumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* PAŠNOVĒRTĒJUMA ZIŅOJUMS 2018.
Cauruļu licējs

**Cauruļu licējs** ir jūras kuģis, kuru izmanto zemūdens infrastruktūras izbūvē. Kuģi izmanto, lai savienotu naftas ieguves platformas jūrā ar rafinēšanas rūpnīcām krastā. Lai izpildītu šādu uzdevumu, tipiskam cauruļu licējam ir smagsvara kravu celtnis, kuru izmanto, lai uzstādītu sūkņus un vārstus, kā arī aprīkojums, lai guldītu cauruli starp zemūdens konstrukcijām.

Izšķir cauruļu J un S guldīšanas metodes. Abos gadījumos caurule var tikt padota no spoles vai sametināta pa posmiem. Caurules likšanas laikā, lai noturētu cauruļu licēju vajadzīgajā pozīcijā un uzturētu nepieciešamo ātrumu, izmanto  dinamiskās pozicionēšanas sistēmu vai enkurus, kuri iznesti no kuģa dažādos virzienos.

Tehnikas attīstība ir devusi iespēju ieguldīt caurules vairāk nekā 2 500 m dziļi zem ūdens.

Terminu "cauruļu licējs" vai "cauruļu licējkuģis" attiecina uz visiem kuģiem, kuri spēj guldīt caurules okeāna dibenā. Tas var ietvert arī "divējāda pielietojuma" kuģus. Šie kuģi ir spējīgi likt caurules okeāna dibenā papildus savam pamata uzdevumam. Divējāda pielietojuma cauruļu licēju piemēri ir baržas, modificēti balkeri, modificēti urbšanas kuģi, daļēji iegremdējamie smagsvara kravu pārvadātāji - cauruļu licēji, kā arī citi kuģi.

Vairākiem valsts naftas uzņēmumiem pieder un tie ekspluatē cauruļu likšanas baržas naftas ieguves projektiem jūrā. ''HYSY 202'' bija pirmā Ķīnā uzbūvētā cauruļu likšanas barža.

## Atsauces
Luijs Glinē

**Luijs Glinē** (; dzimis , miršanas datums *nav zināms*) bija beļģu loka šāvējs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja vienā loka šaušanas disciplīnā — ''Sur la Perche à la Pyramide''. Šajā disciplīnā viņš ieguva bronzas medaļu.

## Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Luijs Glinē (SOK profils) 
* Luijs Glinē (Olympedia.org) 
* Luijs Glinē (Sports Reference profils)
Zigismunds Lurjē

**Zigismunds Lurjē** (; ) bija  Latvijas šahists, kas studiju laikā no 1901. līdz 1907. gadam Baltijas Šaha savienības kongresos pārstāvēja Tērbatu. 

Viņa profesija bija ārsts.

## Biogrāfija
19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā Lurjē bija viens no Rīgas spēcīgākajiem šahistiem. Viņš piedalījās četru Baltijas Šaha savienības kongresu šaha turnīros, no tiem divos ieņēma otro vietu. 1907. gada kongresā Rīgā galvenā turnīrā spēlēja 16 šahisti, kas pirmajā etapā — priekšsacīkstēs bija sadalīti divās apakšgrupās. No katras apakšgrupas finālam kvalificējās trīs labākie. Lurjē pārliecinoši uzvarēja savā apakšgrupā, iegūstot 6,5 punkti no 7 iespējamiem un apsteidzot 2.—3. vietas ieguvējus V. Zonu (Rēvele) un A. Otu (Tērbata) par diviem punktiem. Finālturnīra finišu K. Rozenkrancs un S. Lurjē sasniedza ar vienādu punktu summu. Uzvarētāja noskaidrošanai izspēlēja papildus partiju, kurā uzvarēja Kārlis Rozenkrancs un kļuva par turnīra uzvarētāju. 1913. gada kongresā Jelgavā galvenā turnīrā cīnījās 15 šahisti. Lurjē ieguva 10,5 punktus no 14 un bija otrais, par vienu punktu atpaliekot no uzvarētāja Alfrēda Hartmaņa.

1911. gada rudenī Lurjē piedalījās Viskrievijas spēcīgāko amatieru turnīrā Pēterburgā. Divdesmit divu dalībnieku konkurencē viņš dalīja 6.—8. vietu, aiz sevis atstājot J. Bogoļubovu, L. Kubbelu, P. Romanovski, K. Rozenkrancu un citus pazīstamus šahistus.      

## Nozīmīgākie rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites