open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Luksemburga 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**[[Luksemburga]]** bija pārstāvēta **[[1900. gada vasaras olimpiskās spēles|1900. vasaras olimpiskajās spēlēs]]**, kas norisinājās Francijas galvaspilsētā Parīzē no 1900. gada 14. maija līdz 28. oktobrim. Šīs bija pirmās vasaras olimpiskās spēles, kurās tā startēja.

Luksemburga šajās olimpiskajās spēlēs bija pārstāvēta ar vienu sportistu — Mišelu Teato, kurš startēja vieglatlētikā. Viņš izcīnīja zelta medaļu maratonā, kas bija arī pirmā Luksemburgas olimpiskā medaļa. Medaļu kopvērtējumā Luksemburga šajās spēlēs bija 14. vietā. 

## Sportisti
*  — Pirmoreiz valsts pārstāvēta šajā sporta veidā.
### Sportistu sadalījums pa sporta veidiem

## Medaļu ieguvēji
[200px|thumb|[Mišels Teato kļuva par pirmo Luksemburgas sportistu, kurš izcīnīja zelta medaļu olimpiskajās spēlēs.]]
### Medaļnieki

### Medaļu sadalījums pa sporta veidiem

## Rezultāti
### [[Attēls:Athletics pictogram.svg|20px]] Vieglatlētika
; Šosejas disciplīnas

## Skatīt arī
* Luksemburga olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Luksemburga 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Sports Reference'') 
* Luksemburga 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Olympedia'')
Ureikste (ciems)

**Ureikste** (arī **Uriekstes stacija**) ir ciems Gulbenes novada Rankas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V445, Ureikstes upes krastā. 1916. gada ciema ierīkota stacija  dzelzceļa līnijas Ieriķi-Gulbene-Sita. Ciems ir daļēji izzudis.

## Atsauces
Sproģi (Rankas pagasts)

**Sproģi** ir ciems Gulbenes novada Rankas pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V437, Saces upes krastā.

## Atsauces
Lietuvas Nacionālais muzejs

**Lietuvas Nacionālais muzejs** () ir valsts muzejs Viļņā, Lietuvā. Izveidots 1952. gadā un sevī ietver vairākas nozīmīgas celtnes, plašu rakstisko materiālu un artefaktu kolekciju. Muzejs organizē arheoloģiskos izrakumus Lietuvā.

## Vēsture
Viļņas Senlietu muzejs, ko 1855. gadā dibināja Jevstafijs Tiškevičs, bija mūsdienu muzeja priekštecis. Savas darbības sākumā muzejs koncentrējās uz Lietuvas lielkņazistes kultūru un vēsturi. Tas galvenokārt sastāvēja no poļu privātkolekcijām un bija diezgan populārs un apmeklēts. Pēc 1863. gada Janvāra sacelšanās Krievijas Impērija lielu daļu kolekcijas pārcēla uz Maskavu; pārējās kolekcijas pārkārtoja un iekļāva Viļņas publiskajā bibliotēkā. No 1866. līdz 1914. gadam muzejs un bibliotēka darbojās kā viens vesels. 1915. gadā, kad Viļņai tuvojās Pirmā pasaules kara austrumu fronte, lielāko daļu eksponātu aizveda Krieviju.

Pēc Lietuvas neatkarības nodibināšanas 1918. gadā, pamatojoties uz Senlietu muzeja un Lietuvas Zinātniskās biedrības krājumiem, nodibināja Vēstures un etnogrāfijas muzeju. Muzeja direktors bija Jons Basanavičs, viens no Lietuvas Neatkarības akta parakstītājiem. Pēc 1919. gada Viļņa kļuva par Polijas daļu, un muzeju pievienoja Viļņas Universitātei.

1941. gadā Zinātņu akadēmija iegādājās visu Viļņas muzeju kolekcijas. Muzejs atkal kļuva par atsevišķu vienību 1952. gadā vēsturnieka Vinca Žilēna vadībā. 1967. gadā muzejs izvietojās Viļņas piļu kompleksa jaunajā arsenālā.

1970. un 1980. gados savākti vēsturiskie materiāli no visas valsts. 1992. gadā pēc Lietuvas neatkarības atjaunošanas to pārdēvēja par Lietuvas Nacionālo muzeju. Mūsdienās muzejs ir Kultūras ministrijas pakļautībā.

## Struktūra
[thumb|180 px|[Signatāru nams, daļa no muzeja kolekcijas]]
Muzejā ir piecas galvenās nodaļas: vēsture un jaunākā vēsture, arheoloģija, etnogrāfija, numismātika un ikonogrāfija, kurās kopumā ir  priekšmetu.

Kolekcijas izvietotas:
* Jaunajā arsenāla ēkā Viļņas piļu kompleksā
* Vecajā arsenāla ēkā Viļņas piļu kompleksā
* Ģedimina tornī Viļņas piļu kompleksā
* Viļņas bastiona aizsardzības mūrī
* Kaža Varneļa mājā Viļņā
* Signatāru namā Viļņā
* Vinca Kudirkas muzejā Šaķu rajona pašvaldībā
* Jona Basanaviča dzimtajās mājās Vilkavišķu rajona pašvaldībā
* Jona Šļūpas memoriālā māja Palangā

Muzejā ietilpst arī Informācijas un izglītības departaments, Eksponātu reģistrācijas un saglabāšanas departaments, Restaurācijas departaments un Izdevniecības departaments.

## Ārējās saites

* 
* Lietuvas muzeji
Meksika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**[[Meksika]]** bija pārstāvēta **[[1900. gada vasaras olimpiskās spēles|1900. vasaras olimpiskajās spēlēs]]**, kas norisinājās Francijas galvaspilsētā Parīzē no 1900. gada 14. maija līdz 28. oktobrim. Šīs bija pirmās vasaras olimpiskās spēles, kurās tā startēja.

Meksika šajās olimpiskajās spēlēs bija pārstāvēta ar trim sportistiem: Eustakiu de Eskandonu, Manuelu de Eskandonu un Pablo de Eskandonu. Šie trīs sportisti startēja polo sacensībās kopā ar ASV sportistu Giljermo Heidenu Raitu, apvienojoties Jauktajā komandā. Komanda šajās sacensībās izcīnīja bronzas medaļu.

## Sportisti
### Sportistu sadalījums pa sporta veidiem
*  — Pirmoreiz valsts pārstāvēta šajā sporta veidā.

## Medaļnieki
### Medaļnieki Jauktās komandas sastāvā

## Rezultāti
### Polo

## Skatīt arī
* Meksika olimpiskajās spēlēs

## Atsauces un piezīmes

## Ārējās saites
* Meksika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Sports Reference'') 
* Meksika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Olympedia'')
Roks Hadsons

**Roks Hadsons** (, dzimis  kā **Rojs Herolds Šērers jaunākais** (*Roy Harold Scherer Jr.*), miris ) bija amerikāņu aktieris, viena no Holivudas Zelta laikmeta populārākajām zvaigznēm.

Slavu iemantojis, piedaloties romantiskajā drāmā *[[Magnificent Obsession]]* (1954), kam sekoja filmas "Rakstīts vējā" (*All That Heaven Allows*, 1955) un "Gigants" (*Giant*, 1956). Par filmu "Gigants" ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā". Vēlāk kopā ar Dorisu Deju piedalījies romantiskajās komēdijās *[[Pillow Talk]]* (1959), *[[Lover Come Back]]* (1961) un *[[Send Me No Flowers]]* (1964). 60. gados piedalījies tādās filmās kā "Kļūt par citu" (1966), *[[Tobruk]]* (1967) un *[[Ice Station Zebra]]* (1968). Neapmierināts ar piedāvātajiem scenārijiem, Hadsons pievērsās televīzijai un piedalījās populārajā NBC policijas seriālā *[[McMillan & Wife]]* (1971–1977). Viņa pēdējā loma bija ABC ziepju operā *[[Dynasty]]* (1984–1985). Vēlāk ar AIDS saistītas slimības dēļ savu karjeru viņš turpināt nespēja.

Lai gan Hadsons bija diskrēts attiecībā uz savu seksuālo orientāciju, viņa kolēģi filmu industrijā zināja par viņa homoseksualitāti. 1984. gadā Hadsonam tika konstatēts AIDS. Nākamajā gadā viņš kļuva par vienu no pirmajām slavenībām, kas atklāja sabiedrībai savu diagnozi. Hadsons bija pirmā ievērojamā slavenība, kura nomira no ar AIDS saistītas slimības.

## Pazīstamākās filmas
* *[[Winchester '73]]* (1950, režisors Entonijs Manns)
* *[[Bend of the River]]* (1952, režisors Entonijs Manns)
* *[[Magnificent Obsession]]* (1954, režisors Daglass Sērks)
* *[[All That Heaven Allows]]* (1955, režisors Daglass Sērks)
* "Gigants" (*Giant*, 1956, režisors Džordžs Stīvenss)
* "Rakstīts vējā" (*Written on the Wind*, 1956, režisors Daglass Sērks)
* *[[The Tarnished Angels]]* (1957, režisors Daglass Sērks)
* *[[A Farewell to Arms (filma)|A Farewell to Arms]]* (1957, režisors Čārlzs Vidors)
* *[[Pillow Talk]]* (1959, režisors Maikls Gordons)
* *[[Lover Come Back]]* (1961, režisors Delberts Manns)
* *[[The Last Sunset]]* (1961, režisors Roberts Oldričs)
* *[[Man's Favorite Sport?]]* (1964, režisors Hauards Hokss)
* *[[Send Me No Flowers]]* (1964, režisors Normans Džuisons)
* "Kļūt par citu" (*Seconds*, 1966, režisors Džons Frankenheimers)
* *[[Ice Station Zebra]]* (1968, režisors Džons Stērdžiss)
* *[[Darling Lili]]* (1970, režisors Bleiks Edvardss)
* *[[Pretty Maids All in a Row]]* (1971, režisors Rožē Vadims)
* *[[The Mirror Crack'd]]* (1980, režisors Gajs Hamiltons)

## Atsauces

## Ārējās saites
Brūss Derns

**Brūss Maklīšs Derns** (, dzimis ) ir amerikāņu aktieris, bieži attēlojis otrā plāna lomas.

Savas karjeras laikā saņēmis vairākas balvas, tai skaitā labākā aktiera balvu gan Kannu, gan Berlīnes kinofestivālā. Ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā" par filmu "Atgriešanās mājās" (*Coming Home*) un kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā" par filmu "Nebraska" (2013). Ticis arī nominēts BAFTA kino balvai, divām *[[Genie Award]]* un trim Zelta globusa balvām.

Savu slavu sācis iemantot "Jaunās Holivudas" (*New Hollywood*) ērā, piedaloties filmās "Nodzītus zirgus arī nošauj, vai ne?" (1969), *[[The Incredible 2-Headed Transplant]]* (1971), *[[The Cowboys]]* (1972), *[[Silent Running]]* (1972) un *[[The King of Marvin Gardens]]* (1972). Piedalījies arī tādās pazīstamās filmās kā "Lielais Getsbijs" (*The Great Gatsby*, 1974), *[[Posse]]* (1975), "Ģimenes lieta" (*Family Plot*, 1976), *[[Black Sunday]]* (1977), *[[The Driver]]* (1978), *[[That Championship Season]]* (1982), "Monstrs" (2003), "Pretīgais 8nieks" (2015), "Zemesriekstu sviesta piekūns" (2019), *[[The Artist's Wife]]* (2019) un "Reiz Holivudā" (2019). Piedalījies arī HBO seriālā "Lielā mīla" (*Big Love*, 2006–2011).

Brūss Derns ir tēvs aktrisei Lorai Dernai un bijušais vīrs aktrisei Daienai Ladai.

## Ārējās saites
Viļņas kauja (1655)

**Viļņas kauja** bija Krievijas un kazaku bruņots uzbrukums Viļņai, Lietuvas lielkņazistes galvaspilsētai, kas ietilpa Polijas—Lietuvas ūnijā. Uzbrukums notika  Krievu-poļu kara laikā. Polijas—Lietuvas karaspēku vadīja hetmanis Jonušs Radvils, kas aizsargājās pret Alekseja I Romanova krievu armiju. Tā bija pirmā reize, kad svešs karaspēks pilnībā iekaroja Viļņas piļu kompleksu. Pilsētas iekarošanai sekoja sešus gadus ilga maskaviešu okupācija, izraisot ievērojamu iedzīvotāju skaita samazināšanos un pilsētas pagrimumu turpmākajos gados. Sakāve bija viens no iemesliem, kāpēc Jonušs Radvils un vairāki citi Lietuvas šļahtas pārstāvji noslēdza Ķēdaiņu ūniju, tādējādi nododot lielkņazisti Zviedrijai.

## Kauja
Polijas—Lietuvas ūnijā iebruka lielas krievu (1654. gada jūlijā sākās Krievu-poļu karš (1654–1667)) un zviedru armijas (1655. gada jūlijā sākās zviedru plūdi) vienības. Kad liela krievu armija tuvojās Viļņai, hetmanis Jonušs Radvils varēja pulcēt tikai 5000 līdz 7000 vīru. Kaujas sparu vēl vairāk iedragāja karaļa Jana II Kazimira Vāsas pavēle ​​karaliskajam karaspēkam (apmēram 5000 vīru) atkāpties uz Marienburgu. Lietuvas komandieri hetmanis Jonušs Radvils un pilsētas kases turētājs Vinsents Gosevskis nespēja vienoties par aizsardzības taktiku. Pilsētas iedzīvotāji sāka steidzīgu evakuāciju. Visvērtīgākos dārgumus, tostarp Svētā Kazimira pīšļus, Lietuvas metrikas galvenās grāmatas un Viļņas katedrāles vērtslietas, izveda ārpus pilsētas.

Radvils ieņēma aizsardzības pozīciju Neres ziemeļu krastā pie tagadējā Zaļā tilta, lai piesegtu evakuācijas ceļus. Kauja sākās ap sešiem no rīta un ilga visu dienu. Lietuviešiem izdevās sagūstīt trīs Krievijas karogus. Naktī Lietuvas armija sadalījās divās grupās, kas atkāpās uz Vilkavišķiem un Ķēdaiņiem. Viļņas piļu kompleksa garnizons padevās pēc divām dienām.

## Sekas un laupīšana
Iebrūkošā armija vairākas dienas izlaupīja pilsētu un slepkavoja tās iedzīvotājus. Ugunsgrēks pārņēma daļu pilsētas. Tostarp kazaki nodedzināja ebreju kvartālu un nogalināja daudzus ebrejus. Pēc aculiecinieku teiktā, ugunsgrēks ilga 17 dienas un bojāgājušo skaits pārsniedzis  cilvēku, tomēr tie ir pārspīlēti skaitļi. Visas pilis izlaupīja, izglābtas tikai četras baznīcas. Iebrucēji ne tikai paņēma tādas vērtīgas lietas kā mēbeles vai sudrablietas, bet arī sadauzīja altārus, apgānīja kapus (tostarp Sapjehu dzimtas sudraba sarkofāgu), nojauca dekoratīvos elementus (piemēram, Radvilu pils marmora kolonnas). Valdnieku pili pārvērta drupās un to atjaunoja tikai 2000. gados. Daži zinātnieki pieļauj, ka Viļņas katedrāles aplaupīšanas laikā zaudētas vairākas relikvijas, tostarp Vītauta Dižā pīšļi. 14. augustā pilsētā ieradās Krievijas cars Aleksejs I Romanovs. Viņš nevarēja atrast piemērotu apmešanās vietu pilsētā un tā vietā uzcēla lielu telti Lukišķos. Viņš pašpasludināja sevi par Lietuvas lielkņazu.

## Atsauces
Graudu noliktava

[thumb|Graudu glabātuve [Slovēnija|Slovēnijā no 19. gadsimta sākuma.]]
**Graudu noliktava** jeb **graudu glabātuve** ir specifiska ēka vai atsevišķa telpa klētī (apcirknis), kur pastāvīgi tiek uzglabāti dažādi graudi.

Vēsturiski šāda veida ēkās tika uzglabāti kvieši, mieži, auzas un rudzi. Glabātavas tika veidotas ar speciālu paaugstinājumu, lai tādējādi pasargātu novākto labību no mitruma un dažādiem grauzējiem.

## Skatīt arī

* Klēts
* Noliktava

## Atsauces

## Ārējās saites
Dzimtene

[thumb|250px|Dzimtenes tēls [Rīgas Brāļu kapi|Rīgas Brāļu kapos.]]
**Dzimtene** ir valsts, ar kuru cilvēkam izveidojusies īpaša piederības izjūta. Parasti tā ir dzimšanas un uzaugšanas vieta. Reizēm ar to apzīmē vietu, no kuras radusies dzīvnieku vai augu suga.

## Skatīt arī
* Tēvzeme
* Dzimtene (partija)

## Atsauces
Velsas Prinča sala (Kanāda)

**Velsas Prinča sala** () vai **Kinnailaka** (, *Kinngailak*) ir neapdzīvota sala Kanādas ziemeļos Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kitikmeotas un Kikiktālukas reģioniem. 10. lielākā Kanādas sala un 40. lielākā sala pasaulē.

## Ģeogrāfija
Atrodas Kanādas Arktiskā arhipelāga vidusdaļā uz dienvidiem no Perija šauruma. Barova šaurums ziemeļos to šķir no Batērsta salas, Pīla šaurums austrumos — no Somersetas, Franklina šaurums dienvidaustrumos — no Būtijas pussalas, bet Maklintoka šaurums rietumos — no Viktorijas salas. Sala izstiepta ziemeļu—dienvidu virzienā, krasti stipri izroboti ar līčiem un pussalām. Piekrastē vairākas mazākas salas, lielākā no kurām ir Rasera sala ziemeļos. Salas lielāko daļu aizņem plaša zemiene, gar ziemeļu un austrumu krastu nelielas augstienes. Ainavā valda tundra un arktiskais tuksnesis; daudz upju un ezeru, lielākais no kuriem ir Krukedleiks salas vidusdaļā.

## Vēsture
Pirmie no eiropiešiem salu 1851. gadā atklāja Frensisa Maklintoka ekspedīcijas kamanu partija, kas meklēja pazudušo Džona Franklina ekspedīciju. Nosaukta par godu karalienes Viktorijas vecākajam dēlam Albertam Edvardam, vēlākajam karalim Edvardam VII.

## Atsauces

## Ārējās saites

* International Map of the World 1:1,000,000 Viscount Melville Sound NS-12/13/14
* International Map of the World 1:1,000,000 Victoria Strait NR-12/13/14
Velsas Prinča sala

**Velsas Prinča sala** var būt:
* Velsas Prinča sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā
* Velsas Prinča sala Aleksandra arhipelāgā Aļaskā
* Velsas Prinča sala Austrālijas piekrastē
Ilze Liepa

**Ilze Liepa** var būt:

* Ilze Liepa (1978), Latvijas aktrise;
* Ilze Liepa (1963), Krievijas balerīna un aktrise.

## Skatīt arī
* Liepa (uzvārds)
Asīriešu kalendārs

**Asīriešu kalendārs** ( ) ir saules kalendārs, ko izmanto mūsdienu asīrieši.

## Vēsture
Vēsturiski un arī dažos avotos mūsdienās asīrieši savu kalendāru datēja saskaņā ar seleikīdu aprēķinu ( , burtiski "no grieķiem"), sākot ar ** pirmo dienu 312. gadā p.m.ē.

Mūsdienu asīriešu kalendārs tomēr izmanto citu aprēķinu: 1950. gados 4750. gadu pirms mūsu ēras noteica kā pirmo gadu, pamatojoties uz rakstu sēriju, ko publicēta asīriešu nacionālistu žurnālā *Gilgamesh*; pirmais 1952. gadā par to rakstīja Nimrods Simono, un tajā aplūkoja Akitu svētkus, pēc tam Žana Alhasa raksts 1955. gadā noteica 4750. gadu pirms mūsu ēras kā gadu skaitīšanas sākumpunktu. Alhass savu apgalvojumu balstīja uz franču arheologa pētījumiem, kura vārdu viņš nenosauca, norādot, ka ķīļraksta plāksnītē, kas datēta ar 4750. gadu pirms mūsu ēras, minēta lielo plūdu nomierināšanās un dzīvības sākuma gads.

## Jaunais gads
Gads (*Kha b-Nisan*) sākas pavasarī. Jūlija kalendārā pavasara ekvinokcija pakāpeniski attālinājās no 21. marta. Gregora kalendāra reforma atjaunoja pavasara ekvinokcijas sākotnējo datumu, taču, tā kā svētki līdz šim bija saistīti ar datumu, nevis astronomisko notikumu, *Kha b-Nisan* joprojām ir fiksēts 21. martā pēc Jūlija kalendāra laika aprēķiniem, kas atbilst 1. aprīlim Gregora kalendārā. Seno asīriešu kalendārā pirmais mēnesis bija *Nisan*, kas aizgūts terminam *Kha b-Nisan* jeb "pirmais no Nisana".

## Mēneši

## Atsauces
Nākotnes iela

**Nākotnes iela** var būt:

* iela valstspilsētās:
** Nākotnes iela — iela Jēkabpils novada Jēkabpilī.
** Nākotnes iela  — iela Jelgavā.
** Nākotnes iela  — iela Jūrmalā.
** Nākotnes iela — iela Liepājā.

* iela novadu pilsētās:
** Nākotnes iela — iela Bauskas novada Bauskā.
** Nākotnes iela — iela Dienvidkurzemes novada Durbē.
** Nākotnes iela — iela Dobeles novada Dobelē.
** Nākotnes iela — iela Gulbenes novada Gulbenē.
** Nākotnes iela — iela Ķekavas novada Baldonē.
** Nākotnes iela — iela Ķekavas novada Ķekavā.
** Nākotnes iela — iela Limbažu novada Ainažos.
** Nākotnes iela — iela Limbažu novada Limbažos.
** Nākotnes iela — iela Ludzas novada Kārsavā.
** Nākotnes iela — iela Ogres novada Lielvārdē.
** Nākotnes iela — iela Valmieras novada Mazsalaca.

* iela novadu apdzīvotās vietās:
* Nākotnes iela — iela Krāslavas novada Andrupenes pagasta Andrupenē.
* Annā
* Nākotnes iela — iela Cēsu novada Līgatnes pagasta Augšlīgatnē.
* Nākotnes iela — iela Valmieras novada Bērzaines pagasta Bērzainē.
* Nākotnes iela — iela Madones novada Bērzaunes pagasta Bērzaunē.
* Nākotnes iela — iela Ogres novada Birzgales pagasta Birzgalē.
* Nākotnes iela — iela Saldus novada Blīdenes pagasta Blīdenē.
* Nākotnes iela — iela Ādažu novada Carnikavas pagasta Carnikavā.
* Čornajā
* Dekšārēs
* Draudzībā
* Dubnā
* Dzidriņās
* Engurē
* Garkalnē
* Gramzdā
* Inčukalnā
* Jauncodē
* Jumurdā
* Kalētos
* Kalneniekos
* Kalvenē
* Lidostā "Rīga"
* Lizdēnos
* Lizumā
* Lubezerē
* Mālpilī
* Māriņkalnā
* Mežgalē
* Neretā
* Novadniekos
* Ogresgalā
* Ozolainē
* Ozolos
* Ozolniekos.

Bijusī iela:

* Krustabaznīcas ielas Rīgā, kādreizējais nosaukums
Valgas Sv. Jāņa luterāņu baznīca

**Valgas Svētā Jāņa Evaņģēliski luteriskā baznīca** ir Igaunijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams Valgā, kas celta no 1787. līdz 1816. gadam.
Ēka ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, tajā regulāri notiek ērģeļkoncerti.

## Vēsture
Celta kā Vidzemes guberņas Valkas apriņķa galvenā baznīca pēc Rīgas pilsētas arhitekta Kristofa Hāberlanda projekta. Baznīcas pamatakmeni ielika 1787. gada 31. maijā blakus vēlākajam tirgus laukumam. Divu gadu laikā baznīcas ēkai uzlika jumtu, bet naudas trūkuma dēļ baznīcas zvanu torna būvi pabeidza tikai 1816. gadā. Jauno baznīcu iesvētīja 1816. gada 3. septembrī. 1867. gadā iesvētīja baznīcas ērģeles, kuras izgatavoja vācu ērģeļbūvētājs Frīdrihs Ladegasts.
Dievkalpojumi notika vācu, latviešu un no 1880. gada arī igauņu valodā. 1908. gada 25. oktobrī izveidoja atsevišķu igauņu Sv. Pētera draudzi. 

## Arhitektūra
Baznīcai ir ovāls pamatplāns, tās interjerā nav stabu, griesti balstās tikai uz sienām. Baznīcas ēka celta baroka stilā, bet durvju, apakšējo logu un kanceles dizains ir raksturīgs klasicismam. Baznīcā ir 800 sēdvietu, zāles augstums 9 m, torņa augstums 40 m.


St john church in Valka 1797.jpg|Valkas Sv. Jāņa baznīcas projekts (Kristofs Hāberlands, 1797) 
Valga Jaani kirik (1).jpg|19. gadsimta pastkarte
Valga Jaani kiriku altaripilt Ülestõusnud Kristus.jpg|Altārglezna
Valga kiriku altar.jpg|Altāris
Valga Jaani kiriku kantsel.jpg|Kancele
Valga Jaani kiriku orel. Friedrich Ladegast 1867..jpg|Ērģeles
Valga kiriku orel.jpg|Ērģeļu balkons
Valga Jaani kiriku sisevaade.JPG|Grīdsega
Kanādas Augstās Arktikas pētniecības stacija

**Kanādas Augstās Arktikas pētniecības stacija** (, CHARS) ir Kanādas vissezonas pētniecības stacija Arktikā. Izvietojusies Viktorijas salas dienvidaustrumos Kembridžbejas ciema ziemeļaustrumu nomalē. Pieder Kanādas valdībai, bet to pārvalda federāla organizācija *Polar Knowledge Canada*.

## Vēsture
Lēmums par stacijas būvniecību tika pieņemts 2007. gadā. Būvniecība tika uzsākta 2014. gadā, bet pirmā kārta nodota ekspluatācijā 2016. gadā.

## Stacijas struktūra
Stacija sastāv no trijām galvenajām daļām. Galvenajā ēkā divos stāvos  atrodas konferenču un sapulču telpas, virtuve, ziemas dārzs, kā arī vairākas laboratorijas (dzīvnieku autopsijas, bioloģijas, datorikas, analītiskā, genomiskā u.c.). Ēkas iekštelpu stilistika ieturēta inuitu motīvos. Lauka pētījumu un tehniskās apkopes ēkā atrodas garāžas, noliktava, minerālu laboratorija, galdniecība. Divās atsevišķās ēkās ierīkota dienesta viesnīca, kurā var izmitināt līdz 44 viespētniekiem.

## Pētniecība
Stacija galvenokārt tiek izmantota kā bāze dažādiem pētniecības projektiem Kanādas Arktikā. Prioritārie pētījumu virzieni ir alternatīvā un atjaunojamā enerģija ziemeļiem, ziemeļu ilgtspējība, mainīgā ledus, mūžīgā sasaluma un sniega ietekme uz kuģošanu, infrastruktūru un kopienām, kā arī ziemeļu infrastruktūras projektēšana, būvniecība un uzturēšana.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Canadian High Arctic Research Station remains a big unknown to many
Bahāju kalendārs

**Bahāju kalendārs** ir Saules kalendārs, ko izmanto bahāismā. Tas sastāv no 19 mēnešiem un 4—5 starpdienām, ar Jauno gadu pavasara ekvinokcijas dienā, kas sakrīt ar ekvinokcijas dienu Teherānā. Katrs mēnesis, tāpat kā nedēļas dienas, nosaukts tikumu vārdā (piemēram, Pilnība, Žēlsirdība). Kalendāra atskaite sākta no mūsu ēras 1844. gada — gada, kurā Bābs sāka mācīt.

Gadi kalendārā ir atzīmēti ar datuma apzīmējumu BE (*Baháʼí Era*). Pēc Bahāju kalendāra pašreiz ir . gads BE, kas  . gada . martā.
Muses nams

thumb|250px|Fītinghofa Rīgas pilsētas teātris (1782)
[thumb|250px|Muses biedrības nams, kurā koncertēja [Rihards Vāgners]]
**Muses biedrības nams**, dibināts kā **Rīgas pilsētas teātris** (), bija 1782. gadā izveidots Rīgas pilsētas teātris.

Muses biedrības namu Riharda Vāgnera ielā 4 sākotnēji bija plānots atjaunot līdz 2026. gadam. Nama atjaunošanas patrons ir bijušais Latvijas Valsts prezidents Egils Levits.

## Vēsture
Rīgas pilsētas teātra pirmsākumi meklējami 1782. gadā, kad atklāja pēc Hāberlanda projekta celto Rīgas pilsētas teātra namu ar 500 skatītāju vietām. Tā direktors Oto Hermanis fon Fītinghofs-Šēls par saviem līdzekļiem uzturēja 24 mūziķu lielo simfonisko orķestri. Repertuārā bija arī operas izrādes un koncerti. Par koncertu un operu koncertmeistaru un diriģentu tika uzaicināts Konrāds Feige, kurš iestudēja izrādes ne tikai Rīgā, bet arī Pēterburgā, Rēvelē un Tērbatā. Kad 1788. gadā Fītinghofs pārcēlās uz Pēterburgu, par teātra direktoru kļuva aktieris Meierers. Izrāžu scenogrāfiju veidoja gleznotājs Kārlis Traugots Fehhelms. 1815. gadā brīvmūrnieku pēc Pēterburgas Angļu kluba izveidotā Muses biedrība (*die Gesellschaft der Musse*) ēku atpirka no Fītinghofu dzimtas. 1837.—1839. gadā teātra kapelmeistars bija Rihards Vāgners, koncertēja Ferencs Lists (1842), Klāra Vīka-Šūmane (1844), Antons Rubinšteins (1844) un Ektors Berliozs (1847).

1863. gadā Rīgas 1. pilsētas teātris pārcēlās uz jaunuzcelto namu pie pilsētas kanāla, bet ēka palika Muses biedrībai. 20. gadsimta pirmajā pusē ēkā bija autosalons, pēc Otrā pasaules kara bibliotēka. No 1988. līdz 2006. gadam Muses zāli izmantoja kā koncertzāli.

### Atjaunošana
2014. gadā nodibināja "Rīgas Riharda Vāgnera biedrību", Muses nama atjaunošanas projekta “Rīgas Vāgnera teātra renesanse” vadītājs Māris Gailis paziņoja, ka plāno namu atjaunot līdz 2026. gadam. Pēc atjaunošanas ēkā darbosies Pirmais vācu teātris, kamermūzikas zāle un Vāgnera muzejs. 2021. gada maijā par nama patronu piekrita būt Vācijas prezidents Franks Valters Šteinmeiers.

Biedrība 2022. gada rudenī piedalījās Latvijas Vides investīciju fonda izsludinātājā konkursā "Siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšana valsts nozīmes arhitektūras pieminekļos". 2022. gada beigās atjaunošanas projekts ieguva 15 miljonus eiro no Emisijas kvotu izsolīšanas instrumenta (EKII) finansējuma, bet 5 miljonus eiro kā līdzfinansējumu no Vācijas valdības.

2025. gada oktobrī Rīgas Riharda Vāgnera biedrības valdes priekšsēdētājs Māris Gailis informēja, ka Vāgnera nama rekonstrukcijas pabeigšana plānota 2028. gadā, ja izdosies no Vācijas Bundestāga iegūt vēl papildu 30 miljonus eiro.

## Atsauces
Doraemon: Nobita no Ritoru Suta Wozu 2021

***Doraemon: Nobita no Ritoru Suta Wozu 2021*** () ir 2022. gada Japānas animācijas filma. Tā ir 41. *[[Doraemon]]* filma un ir 1985. gada filmas *Doraemon: Nobita no Ritoru Suta Wozu* rimeiks.

Filmas pirmizrāde Japānas kinoteātros notika , kaut gan sākotnēji bija paredzēta , bet to atlika sakarā ar COVID-19 pandēmijas ierobežojumiem.

## Sižets
Kādu dienu vasaras brīvlaikā no mazas raķetes, ko Nobita paceļ, parādās plaukstas lieluma citplanētietis vārdā Papi. Viņš ir Pirikas, mazas kosmosa planētas, prezidents un ieradies uz Zemi, lai izbēgtu no nemierniekiem. Doraemonu un viņa draugus sākotnēji mulsina Papi mazais izmērs, taču izmantojot slepeno rīku *Small Light* viņi samazinās un kļūst par draugiem.

Tomēr vaļa formas izskata kosmosa kaujas kuģis nonāk uz Zemes un uzbrūk Doraemonam, Nobitai un citiem, lai sagūstītu Papi. Jūtoties atbildīgs par draugu iesaistīšanu, Papi cenšas stāties pretī nemierniekiem. Doraemons un viņa draugi dodas uz planētu Pirika, lai aizsargātu savu jauno draugu un viņa mājas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Budistu kalendārs

**Budistu kalendārs** ir lunāri solāro kalendāru kopums, ko galvenokārt izmanto Kambodžā, Laosā, Mjanmā, Indijā, Šrilankā un Taizemē, kā arī Malaizijā, Singapūrā un Vjetnamā dzīvojošie ķīnieši reliģiskos vai oficiālos gadījumos. Lai arī kalendāriem ir kopīga izcelsme, tiem tomēr ir nelielas, bet svarīgas nianses, piemēram, starpdienu grafiki, mēnešu nosaukumi un numerācija, ciklu izmantošana utt. Taizemē ar gadu numerācijas sistēmas nosaukumu Budistu ēra to izmanto tradicionālajā taju mēness kalendārā un taju saules kalendārā.

Dienvidaustrumāzijas mēness kalendāri lielā mērā ir balstīti uz vecāku hinduistu kalendāra versiju, kurā kā saules gadu izmanto siderālo gadu. Viena no galvenajām atšķirībām ir tā, ka Dienvidaustrumāzijas sistēmas atšķirībā no Indijas līdziniekiem neizmanto šķietamo aprēķinu, lai saglabātu sinhronizāciju ar siderālo gadu. Tā vietā viņi izmanto savas metoniskā cikla versijas. Tomēr, tā kā metoniskais cikls nav ļoti precīzs siderālajiem gadiem, Dienvidaustrumāzijas kalendārs lēnām atšķiras no sinhronizācijas ar siderālo, aptuveni par vienu dienu ik pēc 100 gadiem. Līdz šim nav veiktas koordinētas mēness kalendāra strukturālās reformas.

Mūsdienās tradicionālo budistu mēness kalendāru galvenokārt izmanto teravādas festivālos. Taizemē Budistu ēras kalendārs ir pārnumurēts Gregora kalendārs un ir Taizemes oficiālais kalendārs.

## Ārējās saites
Apziņas aptumšošanās

**Apziņas aptumšošanās** (zināma arī kā **smadzeņu migla** vai **garīgā migla**) rodas, ja cilvēks ir nedaudz mazāk nomodā vai mazāk informēts nekā parasti. Cilvēks nav tik labi informēts par laiku vai apkārtni, un viņiem ir grūti pievērst uzmanību. Cilvēki apraksta šo subjektīvo sajūtu kā "miglains" prāts.

## Atsauces
@ Meh

"***@ Meh***" ir amerikāņu repera *[[Playboi Carti]]* dziesma, kas izdota 2020. gada 16. aprīlī. Tā tika izdota, reklamējot repera otro studijas albumu *[[Whole Lotta Red]]*, tomēr tika izslēgta no projekta galīgā dziesmu saraksta. Dziesmu producēja *JetsonMade*, *Neeko Baby* un *Deskhop*.
Nē (filma)

**"Nē"** () ir 2022. gada ASV zinātniskās fantastikas šausmu filma, kuras režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Džordans Pīls. Filmā galvenās lomas atveido Denjels Kaluja, Kīke Palmere, Stīvens Jans un Maikls Vinkots.

Filma stāsta par rančo dzīvojošiem brāli un māsu, kuri cenšas iegūt pierādījumus par NLO.

Džordans Pīls oficiāli apstiprināja savu trešo filmu 2020. gada novembrī. Palmere un Kaluja aktieru sastāvam pievienojās 2021. gada februārī, bet Jans nākamajā mēnesī. 2021. gada jūlijā Pīls atklāja filmas nosaukumu. Filmēšanas darbi norisinājās 2021. gada rudenī Losandželosas apgabalā.

Filmas "Nē" pirmizrāde notika  Losandželosā, bet Latvijā pirmizrāde notika . Filmu izlaida *[[Universal Pictures]]*. Tā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes par aktierspēli, kinematogrāfiju un režiju, lai gan scenārijs saņēma dalītus vērtējumus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pjēra un Marijas Kirī universitāte

**Pjēra un Marijas Kirī universitāte** () bija Francijas universitāte, kas izveidota 1971. gada 1. janvārī. Tā tika likvidēta 2018. gada 1. janvārī līdz ar Parīzes Saklē Universitātes izveidi, pēc tam, kad 2017. gada 21. aprīlī Oficiālajā Vēstnesī tika publicēts dekrēts par jaunās universitātes izveidi.

## Slaveni studenti
* Seržs Arošs, franču fiziķis

## Atsauces
Berberu kalendārs

[thumb|250px|[gadalaiks|Gadalaiki Ziemeļāfrikā: Atlasa kalni janvārī un aprīlī]]
**Berberu kalendārs** ir lauksaimniecības kalendārs, ko tradicionāli izmanto berberi. To sauc arī par *fellaḥi* (ﻓﻼّﺣﻲ, "zemnieku" kalendāru). Kalendāru izmanto sezonas lauksaimniecības darbu plānošanai.

Islāma kalendārs, kas ir Mēness kalendārs, nav piemērots lauksaimniecībai, jo tas nav saistīts ar gadalaikiem.

Pašreizējais berberu kalendārs ir mantojums no Cēzareja Mauritānijas un Āfrikass  Romas provincēm, jo tam ir saglabājusies Jūlija kalendāra forma, ko izmantoja Eiropā pirms Gregora kalendāra pieņemšanas ar mēnešu nosaukumiem, kas atvasināti no latīņu valodas. Berberi sākotnēji izmantoja dažādus vietējos kalendārus, piemēram, Kanāriju Salu guanču kalendāru. Tomēr par šīm senajām kalendārajām sistēmām zināms ir salīdzinoši maz.

## Atsauces
Antons Rubinšteins

[thumb|200px|Antons Rubinšteins ([Repins|Repina glezna, 1887)]]
**Antons Rubinšteins** (; 1829—1894) bija ebreju izcelsmes Krievijas Impērijas pianists, komponists, diriģents un mūzikas pedagogs.
Rubinšteins ir sacerējis 16 operas un 3 operas oratorijas, daudzus simfoniskus darbus, romances un klaviermūziku. Viņa pazīstamākais darbs ir opera "Dēmons".

## Dzīvesgājums
Dzimis 1829. gada 28. (16.) novembrī Vihvatincu ciemā (, ) tagadējā Moldovas Republikā. Viņa tēvs Geršs (Grigorijs) Rubinšteins bija ebreju tirgotājs, māte Klāra, dzimusi Levenšteina, bija mūziķe. 1831. gadā Rubinšteina ģimene pieņēma krievu pareizticību un pēc dažiem gadiem pārcēlās uz dzīvi Maskavā.

Līdz septiņu gadu vecumam Antons Rubinšteins mācījās klavierspēli pie savas mātes, vēlāk pie Aleksandra Viluāna (*Alexandre Villoing*). Jau deviņu gadu vecumā viņš sniedza pirmo klavierkoncertu, 1840. gadā uzstājās Parīzē, kam sekoja jaunā brīnumbērna koncerttūres Anglijā, Holandē, Zviedrijā un vācu zemēs. 1841. gadā Rubinšteins uzstājās Vīnē, 1843. gadā Breslavā, bet 1844. gadā Muses namā Rīgā. No 1844. līdz 1849. gadam Rubinšteins dzīvoja Berlīnē, kur viņš papildinājās pie Zigfrīda Dēna un Džakomo Meierbēra, iedraudzējās Fēliksu Mendelszonu.

1849. gadā viņš apmetās uz dzīvi Pēterburgā, 1852. gadā uzrakstīja operu "Dmitrijs Donskis". No 1854. līdz 1858. gadam devās jaunā Eiropas koncerttūrē. 1859. gadā viņš nodibināja Krievu mūzikas biedrību un 1862. gadā Pēterburgas konservatoriju.

1871. gadā koncertēja Vīnē, 1872.—1873. gadā ASV, no 1874. gada dzīvoja Pēterhofā. 1885.—1886. gadā devās pēdējā lielajā koncerturnejā pa Eiropu.

Miris 1894. gada 20.(8.) novembrī Pēterhofā.
Roka Lī pavasara jaunība (sērijas)

***Roka Lī pavasara jaunība*** ir anime adaptācija *[[Naruto]]* pasaules mangai. Anime veidotājs ir Murato Masahiko, bet mangu uzrakstīja Taira Kendzi 2010. gadā. Par anime izdošanu 2012. gada februārī paziņoja Shueisha. Anime izdeva *Studio Pierrot*, pirmizrāde norisinājās telekanālā *TV Tokyo* . *Crunchyroll* vienlaikus pārraidīja seriāla pirmizrādi tiešsaistē.

Sērijas stāsta par Konohas nindzju Roku Lī, viņa ikdienu un studijām. Viņš spēj izmantot taidžutsu, bet viņam nav pieredzes nindžutsū un gendžutsū spējās. Seriālā ir komiskas ainas un vienkāršas skices, lai uzsvērtu varoņu mērķus un domāšanas procesus.

*Roka Lī pavasara jaunība* ir pirmais atsevišķais anime (), kas neievēro *[[Naruto Shippuden]]* pamata sižetu, bet notiek Naruto pasaulē.

Seriāls tika raidīts no 2012. līdz 2013. gadam, vienas sezonas ietvaros. *Viz Media* dublēja seriālu angļu valodā. No 2015. gada marta ASV ir pieejamas visas sērijas angļu dublējumā un subtitru formātā.

Japānā sērijas tika izdotas arī DVD formātā. Pirmais DVD tika izdots , tajā bija 1.-3. sērijai.

## Sērijas

## Atsauces
Mežakuilis un ūdenskrese

**"Mežakuilis un ūdenskrese"** () ir 2016. gada Jaunzēlandes piedzīvojumu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Taika Vaititi. Filmā galvenās lomas atveido Sems Nīls un Džulians Denisons. Filma ir balstīta uz Berija Krampa grāmatas *Wild Pork and Watercress*.

Filma stāsta par puiku Rikiju, kuru nosūta dzīvot laukos pie audžuvecākiem Bellas un viņas vīra Heka. Kad Bella pēkšņi nomirst, sociālie dienesti nolemj Rikiju sūtīt uz bērnu namu, taču viņš aizbēg uz mežu, kur to dodas meklēt Heks. Pārpratuma pēc, uzskatot, ka Heks ir nolaupījis Rikiju, sākas valsts mēroga meklēšana.

"Mežakuilis un ūdenskrese" pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, īpaši izceļot aktierspēli. "Mežakuilis un ūdenskrese" 2016. gadā kļuva par visu laiku ienesīgāko Jaunzēlandes filmu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Stīvens Jans

**Stīvens Jans** (, ; dzimis ) ir Dienvidkorejā dzimis amerikāņu aktieris.

Atpazīstamību ieguvis, piedaloties televīzijas seriālā "Staigājošie miroņi" (2010—2016). Piedalījies arī starptautiski atzītā dienvidkorejiešu psiholoģiskā trillera filmā "Dedzināšana" (2018). Par lomu drāmā *[[Minari]]* (2020), Janu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā". Viņš kļuva par pirmo dienvidkorejieti, kā arī par pirmo aktieri no Austrumāzijas, kurš nominēts "Labākā aktiera" balvai. Žurnāls *[[Time]]* 2021. gadā nosauca viņu par vienu no simts ietekmīgākajiem civēkiem pasaulē. 2023. gadā viņš filmējās komēdijseriālā *[[Beef]]* (2023), par ko saņēma ''Primetime Emmy'' balvu divās kategorijās un Zelta globusa balvu.

Piedalījies arī filmās *[[I Origins]]* (2014), *[[Okja]]* (2017), *[[Sorry to Bother You]]* (2018), *[[The Humans (filma)|The Humans]]* (2021), "Nē" (2022) un "Mikijs 17" (2025).

## Atsauces

## Ārējās saites
Obelisks

[thumb|100px|Viens no [Luksoras obeliskiem, kas atrodas Konkordijas laukumā Parīzē]]

**Obelisks** ( no  — "smaila kolonna", "stāvošs akmens") ir piemineklis, kas radies Senās Ēģiptes kultūrā, bet vēlāk izplatījies visā pasaulē.
Parasti tas ir vairākšķautņu stabs, kam augšdaļa ir tievāka par pamatni un kas beidzas ar piramidālu smaili.

## Atsauces
Horācijs Geitss

**Horācijs Geitss** (; dzimis , miris ) bija ASV militārais vadītājs, Amerikas Savienoto Valstu Neatkarības kara dalībnieks Ziemeļamerikā.

## Septiņgadu karš
Geitss dienēja Lielbritānijas armijā un cīnījās Franču un indiāņu karā.

## Amerikas Savienoto Valstu Neatkarības karš
1772. gadā apmetās uz dzīvi Virdžīnijā, atbalstīja kolonistu cīņu par viņu tiesībām. 1775. gadā viņš vadīja Kontinentālās armijas administratīvo dienestu (1775), pēc tam nomainīja ģenerāli Filipu Skaileru Ziemeļu armijas komandiera amatā Ņujorkā (1777). Ar Benedikta Arnolda palīdzību viņš panāca britu spēku padošanos Džona Bergoina vadībā Saratogas kaujā (1777).

Geitss bija iesaistīts Konveja sazvērestībā ar mērķi atcelt Džordžu Vašingtonu no Kontinentālās armijas komandiera amata. Sazvērnieki gribēja iecelt Geitsu par jauno komandieri. Pēc tam, kad sazvērestība izgāzās, viņš atgriezās pie sava karaspēka Ņujorkā.

1780. gadā H. Geitss vadīja Dienvidu armiju, centās stāties pretī Čārlzam Kornvolisam dienvidu štatos, taču cieta sakāvi kaujā pie Kamdenas (Dienvidkarolīna) un tika atbrīvots no komandiera posteņa. Sakāves iemeslus izmeklēja īpaša komisija, kas Geitsam nekādas apsūdzības neizvirzīja.

Pēc kara beigām viņš dzīvoja plantācijā Virdžīnijā, 1790. gadā atbrīvoja savus vergus un apmetās uz dzīvi Ņujorkā.

## Literatūra
* Mintz, Max M (1990). The Generals of Saratoga: John Burgoyne and Horatio Gates. Yale University Press. ISBN 978-0-300-04778-3.
* Nelson, Paul David. General Horatio Gates: A Biography. Louisiana State Univ Pr; First edition, 1976. ISBN 0807101591.
* Patterson, Samuel W. Horatio Gates: Defender of American Liberties. New York: Columbia University Press, 1941.

## Ārējās saites

* The Horatio Gates papers, 1726-1828 at the New York Historical Society
Toms Vilkinsons

**Tomass Džefrijs Vilkinsons** (; dzimis , miris ) bija angļu kino, televīzijas un skatuves aktieris.

Savas karjeras laikā saņēmis vairākus apbalvojumus, tai skaitā BAFTA kino balvu, Zelta globusa balvu un ''Emmy'' balvu, kā arī ir ticis nominēts divām Amerikas Kinoakadēmijas balvām. Par filmu "Visu vai neko" (1997), viņš saņēma BAFTA balvu. Par lomām filmās "Guļamistabā" (2001, *In the Bedroom*) un "Maikls Kleitons", Vilkinsons saņēma Kinoakadēmijas balvas nominācijas. 2009. gadā saņēmis gan Zelta globusu, gan *Emmy* balvu, attēlojot Bendžaminu Franklinu miniseriālā ''John Adams''.

Piedalījies arī tādās filmās kā *[[In the Name of the Father]]* (1993), "Prāts un jūtīgums" (1995), "Smillas sniega izjūta" (1997), "Iemīlējies Šekspīrs" (1998), "Sastrēgumstunda" (*Rush Hour*, 1998), "Patriots" (2000), "Meitene ar pērļu auskaru" (2003), "Gaišo atmiņu mūžīgais starojums" (2004), "" (2005), "Rokenrolleris" (2008), "Valkīra" (*Valkyrie*, 2008), "Vislabākā eksotiskā viesnīca Kliņģerīte" (2011), "Zaļais sirsenis" (2011), "Selma" (2014), "Viesnīca "Diženā Budapešta"" (2014), *[[Denial]]* (2016) un *[[Dead in a Week or Your Money Back]]* (2018), *Belgravia* (TV seriāls, 2020), *The Full Monty* (TV seriāls, 2023).

Vilkinsons nomira savās mājās  75 gadu vecumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
22. Igaunijas strēlnieku korpuss

**22. Igaunijas strēlnieku korpuss** (, ), jeb **22. teritoriālais korpuss** (*22. territoriaallaskurkorpus*), bija nacionāls karaspēka formējums Sarkanās Armijas sastāvā Otrā pasaules kara laikā, kuru izveidoja 1940. gada 17. augustā pēc Igaunijas okupācijas. Tajā ietilpa 180. strēlnieku divīzija (*180-я стрелковая дивизия*) un 182. strēlnieku divīzija (*182-я стрелковая дивизия*).
22. teritoriālā korpusa pirmo komandieri ģenerāli Gustavu Jonsonu 1941. gada 19. jūnijā apcietināja un vēlāk nogalināja. Viņa vietā par komandieri iecēla Aleksandru Ksenofontovu.
Korpusu izformēja 1941. gada 22. augustā pēc Sarkanās armijas atkāpšanās no Igaunijas.

## Pakļautība
* PSRS 27. armijas sastāvā, pēc karadarbības sākuma iekļauta Ziemeļrietumu frontē. No 1941. gada 10. jūlija 11. armijas sastāvā.
Muses biedrība

thumb|Muses biedrības ģerbonis (1912).

**Rīgas Muses biedrība** () bija 1787. gadā dibināta slēgtā biedrība, kas pārvaldīja Muses namu Lielajā Ķēniņu ielā 4 Vecrīgā (tagad  Riharda Vāgnera iela). Muses biedrību likvidēja pēc vācbaltiešu repatriācijas 1940. gadā.

## Biedri
Par Muses biedrības biedru varēja kļūt pēc gada pārbaudes laika un īsteno biedru aizklāta balsojuma (*Ballotement*). Līdz 1887. gadam biedrībā uzņēma 3049 biedrus, līdz 1911. gadam vēl 480 biedrus. Par biedrības goda biedriem uzņēma Vidzemes guberņas vicegubernatorus un gubernatorus, rezidējošos landrātus H. Tīzenhauzenu (1887), Voldemāru Maidelu (1902), Ā. Pilaru fon Pilhavu (1905), Vilhelmu Štēlu fon Holšteinu (1908), Rīgas pilsētas galvas Ludvigu Kerkoviusu (1890), Georgu Armitstedu (1901). Biedrību vadīja Valde piecu cilvēku sastāvā, kuru katru gadu pārvēlēja.
1911. gadā no 359 biedriem 179 bija tirgoņi un uzņēmēji, 79 muižnieki, 49 juristi, 23 ārsti, 15 ierēdņi, 9 laikrakstu redaktori un izdevēji, 3 arhitekti/inženieri, pa vienam teologam, docentam, aptiekāram un virsniekam.

## Nama iekārtojums
Namā atradās Rīgas teātris ar restorānu, bibliotēku un lasītavu, deju zāli, saviesīgo un dāmu lokālu (*Dames-local*), kungu apvienību jeb klubu, vairāki saloni (istabas) un bufetes, kā arī tehniskās telpas.

Muses nams 1912.jpg|Muses nama fasāde (1912)
Muses nama zāle 1912.jpg|Zāle
Muses nama ēdamzāle 1912.jpg|Ēdamzāle
Muses nama lasītava 1912.jpg|Pirmā lasītava 
Muses nama 3. lasītava 1912.jpg|Trešā lasītava


## Sarīkojumi
Muses biedrība saviem apmēram 400 biedriem rīkoja balles ar mazo kapellu (8-10 mūziķi), maskarādes, kamerkoncertus (simfoniskie koncerti notika Melngalvju namā) un priekšlasījumus ar diskusijām.
1809. gadā Muses biedrības namā rīkoja pieņemšanu Prūsijas karalim Frīdriham Vilhelmam III un karalienei Luīzei.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Die Gesellschaft der Musse in Riga 1787 - 1887; eine Festschrift zum hundertjährigen Jubiläum den 7. Januar 1887 R. Büngner. Riga: 1886
* Die Gesellschaft der Musse in Riga. Eine Festschrift zum 125-jährigen Jubiläum, den 7. Januar 1912 Alfred von Hedenstroem. Riga: Druck von W.F. Häcker, 1912
* Statuten der Gesellschaft der Musse in Riga (1864)
Zaudētā nedēļas nogale

**"Zaudētā nedēļas nogale"** () ir 1945. gada ASV drāmas filma, kuras režisors ir Billijs Vailders. Filmā galvenās lomas atveido Rejs Millands un Džeina Vaimena. Filma ir balstīta uz Čārlza Džeksona 1944. gada romāna ar tādu pašu nosaukumu.

Filmas sižets seko hroniska alkoholiķa dzeršanai četru dienu garumā.

"Zaudētā nedēļas nogale" pirmizrāde notika . Filma saņēma kritiķu atzinību un guva komerciālus panākumus. To nominēja septiņām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, no kurām saņēma četras kategorijās "Labākā filma", "Labākais režisors", "Labākais aktieris galvenajā lomā" (Millands) un "Labākais adaptētais scenārijs". "Zaudētā nedēļas nogale" 1946. gadā, pirmajā Kannu kinofestivālā, saņēma ''Grand Prix du Festival International du Film'' balvu, savukārt Millands saņēma balvu kā festivāla labākais aktieris. Tā ir tikai viena no trim filmām, kopā ar "Mārtijs" (*Marty*, 1955) un "Parazīts" (2019), kas vienā gadā saņēmusi gan Kinoakadēmijas balvu par labāko filmu, gan Kannu kinofestivāla augstāko apbalvojumu. 2011. gadā filmu iekļāva ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filmu".

## Atsauces

## Ārējās saites
Revenge (miksteips)

***Revenge*** ir amerikāņu repera un dziedātāja *[[XXXTentacion]]* otrais miksteips, ko izdeva *EMPIRE* 2017. gada 16. maijā. Tas sastāv no astoņām iepriekš izdotām dziesmām, kuras bija pieejamas straumēšanai pakalpojumā repera *[[SoundCloud]]*. Pirms tam tika izdots galvenais singls "Look At Me!", kas ASV ''Billboard'' Hot 100 topa 34. vietā ieņēma augstāko vietu.

## Veicināšana
Galvenais singls ar nosaukumu "Look At Me!" pirmizrāde notika 2015. gada 30. decembrī vietnē *SoundCloud*. Vēlāk dziesma tika izdota ''iTunes'' kā singls 2016. gada 29. janvārī, līdz vēlāk to atkārtoti izlaida digitālai lejupielādei ar dziesmas remasterētu un tīru versiju 2017. gada 20. februārī *Empire Distribution*.

## Kritiskā uztveršana
Adrians Glovers no *Salute Magazine* atzinīgi novērtēja *Revenge*, piešķirot tai pilnu 5/5 vērtējumu, slavējot *XXXTentacion* kā mūzikas jauno "finierzāģa ģēniju" un atzinīgi novērtējot projekta muzikālo daudzveidību, riskus un potenciālu. Viņš arī turpināja vēl vairāk slavēt *XXXTentacion* kā "kādu, kas varētu izraisīt Mailza Deivisa dīvaino ģēniju".

## Komerciāls sniegums
*Revenge* debitēja 76. vietā ''Billboard'' 200 topā, kas datēts ar 2017. gada 3. jūniju, un kopš tā laika ir sasniedzis 44. vietu. Vēlāk tas sasniedza 28. vietu pēc *XXXTentacion* nāves.

## Dziesmu saraksts

### Piezīmes

* "Valentine" bija 4. dziesma miksteipā, padarot miksteipu 8 dziesmu garu, kas vēlāk tika izņemts no straumēšanas pakalpojumiem, jo ​​radās problēma ar izlases notīrīšanu, padarot miksteipu 7 dziesmu garu.
* "Look At Me!" paraugi Malas "Changes".
* “I don't wanna do this anymore” ir NOVA “Whitley (Part 1)” paraugs.
* "Valentine" paraugi "Sweetest Kill" no Broken Social Scene.
* "Slipknot" tika izdots arī *[[Members Only, Vol. 3]]*.
* "YuNg BrAtZ" paraug video, kurā redzams XXXTentacion cīņā 2016. gadā.
* "RIP Roach" paraugi "The Fog" no SpaceGhostPurrp.

## Atsauces
Džeina Vaimena

**Džeina Vaimena** (, dzimusi  kā **Sāra Džeina Meifīlda** (), mirusi ) bija amerikāņu aktrise, dziedātāja un dejotāja.

Vaimenas profesionālā karjera sākās 1933. gadā, kad viņa 16 gadu vecumā parakstīja līgumu ar *[[Warner Bros.]]*. Attēlojusi galvenās sieviešu lomas tādās filmās kā *[[Public Wedding]]* (1937), *[[Brother Rat]]* (1938), *[[Brother Rat and a Baby]]* (1940), *[[Bad Men of Missouri]]* (1941), "Zaudētā nedēļas nogale" (1945), "Skatuves bailes" (*Stage Fright*, 1950), *[[So Big]]* (1953) un *[[All That Heaven Allows]]* (1955). Saņēmusi Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā aktrise galvenajā lomā" par filmu *[[Johnny Belinda]]* (1948). Vēl Kinoakadēmijas balvai Vaimena tika nominēta par filmām *[[The Yearling]]* (1946), *[[The Blue Veil]]* (1951) un *[[Magnificent Obsession]]* (1954). Ieguvusi arī trīs Zelta globusa balvas, ka arī divreiz tikusi nominēta Emmy balvai. Vēlākos gados piedalījusies populārajā *[[CBS]]* ziepju operā *[[Falcon Crest]]* (1981–1990).

No 1940. līdz 1949. gadam Vaimena bija pirmā sieva toreizējam aktierim un nākamajam ASV prezidentam Ronaldam Reiganam.

## Ārējās saites
Biļete uz paradīzi

**"Biļete uz paradīzi"** () ir 2022. gada Apvienotās Karalistes, ASV un Austrālijas kopražojuma romantiskā kinokomēdija. Filmas režisors ir Ols Pārkers, scenārija autori ir Pārkers un Denjels Pipski. Galvenās lomas atveido Džordžs Klūnijs un Džūlija Robertsa, abi ir arī filmas producenti.

Filmu izplata kinokompānija *[[Universal Pictures]]*, tās pirmizrāde notika  Barselonā. Latvijā filmu kinoteātros demonstrēja no 14. septembra, bet Apvienotajā Karalistē pirmizrāde notika 20. septembrī, savukārt ASV dienu vēlāk.

## Atsauces

## Ārējās saites
Teodors Nete

thumb|Teodora Netes piemiņas akmens Ikšķilē (mūsdienās demontēts)
**Teodors Nete** (dzimis , miris ) bija latviešu amatnieks, čekists, vēlāk PSRS Ārlietu tautas komisariāta diplomātiskais kurjers. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1896. gadā Rīgā kurpnieka Jāņa Netes ģimenē. Ieguva 4 klašu izglītību.
Sociāldemokrātu kustībā Teodoru iesaistīja tēvs, kurš piedalījās 1905. gada revolūcijā. No 1914. gada bija sociāldemokrātiskās partijas biedrs.
Pirmā pasaules kara laikā 1916. gada aprīlī Rīgas apgabaltiesa izskatīja "Netes tēva un dēla lietu" par nekvalitatīvu zābaku piegādi armijai. Izmeklēšana ilga 13 mēnešus un galu galā Teodora tēvam Jānim piesprieda 3 gadus cietumā par sabotāžu, bet Teodoru mobilizēja armijā.
Latvijas SPR laikā 1919. gadā bija Jelgavas revolucionārā tribunāla loceklis. Pēc Stučkas valdības krišanas bēga uz Krieviju. Karoja Krievijas pilsoņu kara dienvidu frontē. 

Pēc kara beigām 1922. gadā sāka strādāt par diplomātisko kurjeru. Nogalināts 1926. gada 5. februārī starp Ikšķiles un Kokneses stacijām. Slepkavas bija Lietuvas pilsoņi Antonijs un Broņislavs Gabriloviči. Apbedīts Vagaņkovas kapos Maskavā.

### Piemiņa
Ikšķilē pie dzelzceļa stacijas atradās piemiņas akmens Teodoram Netem; demontēts 2022. gada 18. augustā.

Netes vārdā tika nosaukts tvaikonis, dzejnieks Vladimirs Majakovskis veltīja Netem dzejoli "Biedram Netem — kuģim un cilvēkam" (*Товарищу Нетте — пароходу и человеку*).

## Atsauces

## Ārējās saites
* Борис Сопельняк. Мы идем сквозь револьверный лай…
* Могилы знаменитостей. Нетте Теодор Иванович (1896—1926)
* 5 февраля — День памяти дипкурьеров, погибших при исполнении служебных обязанностей
* Сергей Турченко. Две смерти Теодора Нетте
* Эрик Екабсонс. Тайна Теодора Нетте
Somerseta (sala)

**Somerseta** () vai **Kūganajūpnunana** (, *Kuuganajuup Nunanga*) ir neapdzīvota sala Kanādas ziemeļos Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kitikmeotas un Kikiktālukas reģioniem. 12. lielākā Kanādas sala un 46. lielākā sala pasaulē.

## Ģeogrāfija
Atrodas Kanādas Arktiskā arhipelāga vidusdaļā uz dienvidiem no Perija šauruma. Barova šaurums ziemeļos to šķir no Kornvolisas un Devonas, Pīla šaurums rietumos — no Velsas Prinča salas, Belo šaurums dienvidos — no Būtijas pussalas, bet Prinča Reģenta šaurums austrumos — no Bafina salas. Sala izstiepta ziemeļu—dienvidu virzienā, krasti izroboti ar līčiem. Salas lielāko daļu aizņem 200—400 m augsts plato. Ainavā valda tundra un arktiskais tuksnesis. Kresvela līča akvatorija salas austrumu krastā kopš 1975. gada ir putniem nozīmīga vieta.

## Vēsture
Pirmais no eiropiešiem salu 1819. gadā atklāja angļu jūrasbraucējs Viljams Perijs, kas to nodēvēja par godu savai dzimtajai Somersetas grāfistei Anglijā. Jūrasšaurumu starp salu un Būtijas pussalu atklāja tikai 1851. gadā. No 1937. līdz 1948. gadam salas dienvidaustrumos Belo līča krastā pastāvēja *Hudson's Bay Company* Fortrosas faktorija. Līdz 1991. gadam Kresvela līča krastā pastāvēja apmetne, ko apdzīvoja viena inuitu ģimene. Kopš 1992. gada salas ziemeļos pie Kaningema līča vasarās darbojas privāta tūristu apmetne *Arctic Watch Wilderness Lodge*; pie tās ierīkots lidlauks.

## Atsauces

## Ārējās saites

* International Map of the World 1:1,000,000 Lancaster Sound NS-15/16/17