open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rāmuļu pagasts

**Rāmuļu pagasts** bija viena no Cēsu apriņķa pašvaldībām tā vidienē. Robežojās ar Vaives, Veselavas, Dzērbenes, Taurenes, Sērmūkšu, Drabešu un Cēsu pagastiem. Pagasta valde atradās Rāmuļos.

## Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
1935. gadā pagasta platība bija 65 km² un tajā bija 797 iedzīvotāji.
1945. gada 8. oktobrī pagastā izveidoja Rāmuļu ciema padomi. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Cēsu rajonā. Mūsdienās Rāmuļu pagasta teritorijas lielākā daļa iekļauta Cēsu novada Vaives pagastā un neliela daļa Drabešu pagastā.

## Atsauces
Ogres pagasts

**Ogres pagasts** bija viena no Cēsu apriņķa pašvaldībām tā dienvidrietumos, Ogres upes krastos. Robežojās ar Cēsu apriņķa Ērgļu pagastu, Rīgas apriņķa Zaubes, Taurupes un Meņģeles pagastiem, kā arī Madonas apriņķa Liepkalnes pagastu. Pagasta valde atradās 4 km uz ziemeļiem no tagadējās Ogresmuižas vietā, kur tagad pie autoceļa P4 atrodas Mazozolu skola.

## Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
Līdz Pirmajam pasaules karam šeit atradās Ogresmuiža, ko pēc 1920. gada zemes reformas sadalīja 90 vienībās 1208 ha kopplatībā un Mazozolu muiža, ko sadalīja 28 vienībās 420 ha kopplatībā.
1935. gadā pagasta platība bija 91 km² un tajā bija 1269 iedzīvotāji.
1945. gada 8. oktobrī pagastā izveidoja Mazozolu un Ogres ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Ērgļu rajonā. Mūsdienās Ogres pagasta teritorijas lielākā daļa iekļauta Ogres novada Mazozolu pagastu un nelielas daļas Madonas novada Ērgļu un Sausnējas pagastos.

## Atsauces
Hosnī Mubāraks

**Muhameds Hosnī Saīds Mubāraks** (, *Muḥammad Ḥusnī Sayyid Mubārak*; dzimis  Kafrelmelhā, Ēģiptē, miris ) bija 4. Ēģiptes prezidents, pārstāvējis Nacionālo demokrātu partiju. Viņš kļuva par valsts prezidentu  pēc atentāta, kas bija vērsts pret iepriekšējo prezidentu Anvaru Sādātu. Pirms kļūšanas par Ēģiptes prezidentu viņš pildīja valsts viceprezidenta amata pienākumus. Viņš bija visilgāk prezidenta pienākumus pildošais valsts prezidents kopš Muhameda Alī pašā (bija Ēģiptes un Sudānas vali no 1805. līdz 1848. gadam).

Pirms iesaistīšanās politiskajā dzīvē Mubāraks bija Ēģiptes gaisa spēku komandieris no 1972. līdz 1975. gadam. 2011. gada janvārī Ēģiptē izcēlās pret viņu vērstas protesta akcijas, lai H. Mubāraks atkāptos no prezidenta amata.  protestētāju izdarītā spiediena rezultātā no amata atkāpās.

Ēģiptes tiesa pirmajā instancē par saistību ar 850 aktīvistu nāvi 18 dienu ilgajos protestos viņam piesprieda mūža ieslodzījumu.
2017. gadā kasācijas tiesa Mubāraku attaisnoja saistībā ar apsūdzībām par 2011. gada nemieru laikā bojāgājušajiem aktīvistiem un viņš pēc sešu gadu ieslodzījuma tika atbrīvots no apcietinājuma.
Miris 2020. gadā Kairas Galā militārajā hospitālī.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Ēģiptes valdība
Melnais gulbis (filma)

**"Melnais gulbis"** () ir 2010. gada ASV psiholoģiska drāma, ko režisējis amerikāņu kinorežisors Darens Aronovskis. Filmas sižets attēlo kādas Ņujorkas baleta trupas "Gulbju ezers" iestudēšanas procesu un pirmizrādi.

Filmas pirmizrāde notika 68. Venēcijas kinofestivālā 2009. gada 21. maijā. No 2010. gada 3. decembra to izrādīja ierobežotā skaitā kinoteātru ASV, bet starptautiskā filmas pirmizrāde notika 17. decembrī.

Filma nominēta 68. Zelta globusa balvai un 83. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā filma" un Natālija Portmane saņēma Oskara balvu nominācijā "Labākā aktrise".

## Atsauces

## Ārējās saites
Prans Ļatuks

**Prans Ļatuks** (,  — ) bija lietuviešu militārais un sabiedriskais darbinieks, ģenerālleitnants.

## Dzīvesgājums

Dzimis Tauraģes apriņķī. Mācījies proģimnāzijā Palangā un vēlāk ģimnāzijā Rīgā. 

1902. gadā Ļatuks iestājās cariskās Krievijas armijā. 1905. gadā absolvējis Viļņas karaskolu. Piedalījies Pirmajā pasaules karā, 1917. gadā ieguvis pulkveža dienesta pakāpi.

1918. gadā atgriezies dzimtajā Lietuvā un iestājies tās armijā. No 1918. gada 24. decembra līdz 1919. gada 4. martam armijas štāba priekšnieks. Pēc tam uzņēmies 2. kājnieka pulka komandēšanu, bet vēlāk Ļatuks komandēja 1. kājnieku brigādi. Frontē karojis pret lielinieku spēkiem un pret bermontiešiem pie Kuršēniem. 1919. gadā paaugstināts par ģenerālleitnantu. 1920. gada oktobra sākumā viņu iecēla par Lietuvas armijas virspavēlnieku. Paralēli tam viņš no 1919. gada 10. oktobra līdz 1920. gada 23. februārim vadīja Aizsardzības ministriju. Virspavēlnieka amatu ieņēmis līdz 1920. gada 23. februārim, kad pēc paša vēlēšanās atvaļinājies no dienesta.

No 1920. līdz 1924. gadam strādājis Lietuvas Valsts kasē, Lietuvas bankā. Pēc no 1924. līdz 1926. gadam bija Šaķu apriņķa vadītājs. 

1945. gada 30. janvārī Ļatuku apcietināja NKVD, uzskatot, ka viņš pieder lietuviešu pagrīdes pretošanās kustībai. Nomiris Viļņā no spīdzināšanas sekām. Ģenerāļa kapa vieta nav zināma.
COROT-3b

thumb|right|250px|Jupitera un ''COROT-3b'' salīdzinājums pēc rādiusa
**COROT-3b** ir brūnais punduris jeb masīva citplanēta, kas riņķo ap zvaigzni COROT-3, kura atrodas 680 pc attālumā no Zemes Ērgļa zvaigznājā. Planētas attālums no zvaigznes ir 0,057 AU un apriņķošanas periods — 4,2568 dienas. Šī ir planēta, kas atrodas zvaigznei pārāk tuvu, lai tur valdītu dzīvībai komfortabli apstākļi un varētu riņķot Zemei līdzīgi pavadoņi. Ja mūsu planēta riņķotu pa to pašu orbītu, pa kuru riņķo *COROT-3b*, tad uz tās būtu ~1550&nbsp;°C liels karstums, kāds ir martenkrāsnī.

Planēta masa ir 21,66 reižu lielāka par Jupitera masu, un tā tiek ierindota cilvēku atklāto masīvāko citplanētu vidū. Tā kā šai planētai rādiuss ir līdzīgs Jupitera rādiusam (1,01 R<sub>jup</sub>), tad tā ir ārkārtīgi blīva (blīvums 26 t/m3). Šādi blīvuma un izmēru parametri arī nosaka to, ka uz šīs planētas ir ārkārtīgi spēcīgs gravitācijas spēks, kas vairāk kā 50 reižu pārsniedz Zemes pievilkšanas spēku (526 m/s2).

Planētu atklāja 2008. gada 3. februārī pēc misijas COROT datiem.

## Skatīt arī
* Citplanētu uzskaitījums
1490. gads

**1490. gads** () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.

## Notikumi
* 21. septembris — Vladislavs II tika kronēts par Ungārijas karali.

### Nezināms datums
* Leonardo da Vinči uzskicēja pirmo velosipēdu un aprakstīja helikoptera darbības principu. 

## Dzimuši
* 16. maijs — Albrehts Hohencollerns, pēdājais Teitoņu ordeņa valsts lielmestrs un pirmais Prūsijas hercogs (miris 1568.)

## Miruši
* 6. aprīlis — Māķāšs Huņadi (*Hunyadi Mátyás*), Ungārijas karalis (dzimis 1443.)
1935. gada Eiropas čempionāts basketbolā

**1935. gada [[Eiropas čempionāts basketbolā]]** (*EuroBasket 1935*) bija pirmais kontinenta čempionāts, kas norisinājās Šveicē laika posmā no 2. līdz . Eiropas čempionātā piedalījās 10 Eiropas vīriešu basketbola valstsvienības. Čempionāts tika aizvadīts pēc divmīnusu sistēmas.

Par pirmajiem Eiropas čempioniem kļuva Latvijas izlase, kas finālā ar 24:18 pārspēja Spāniju. Bronzas medaļas izcīnīja Čehoslovākija. Par Latvijas uzvaru šajā turnīrā 2012. gadā tika izdota filma "Sapņu komanda 1935".

Turnīrs notika Ženēvā, *Palais des Expositions* izstāžu kompleksā.

## Turnīrs

### Kvalifikācijas spēle
Pirms turnīra sākuma tika izspēlēta spēle starp Spāniju un Portugāli, lai izlemtu, kura dosies uz čempionātu. Spēle norisinājās 1935. gada 15. aprīlī Madridē, Spānijā.

### Pirmā kārta
Trīs no piecām uzvarētājām automātiski nokļūst pusfinālā. Atlikušās divas komandas aizvada papildus spēli, lai noskaidrotu ceturto pusfināla dalībnieci. Pirmās kārtas zaudētājas aizvada spēles par 5-10. vietu.

Papildus spēle par vietu pusfinālā.

### Spēles par 5. — 10. vietu
Spēļu uzvarētāji cīnīsies par 5.—8. vietu, bet šo spēļu zaudētāji par 9.-10. vietu.

Izslēgšanas spēles par 5.—8. vietu

Spēle par 9. vietu

### Izslēgšanas spēles

## Vietu sadalījums

## Latvijas sastāvs
[thumb|265px|Latvijas izlase 1935. gada Eiropas čempionātā. No kreisās: [Mārtiņš Grundmanis, Džems Raudziņš, Aleksejs Anufrijevs, Rūdolfs Jurciņš, Visvaldis Melderis, Jānis Lidmanis, Herberts Gubiņš, Eduards Andersons, Valdemārs Baumanis]]
Latvijas izlasē bija pieteikti šie basketbolisti.

* Eduards Andersons, Universitātes Sports
* Aleksejs Anufrijevs, Starts
* Mārtiņš Grundmanis, Ķuze
* Herberts Gubiņš, Gongs
* Rūdolfs Jurciņš, Universitātes Sports
* Andrejs Krisons, Universitātes Sports
* Jānis Lidmanis, ASK
* Visvaldis Melderis, ASK
* Džems Raudziņš, Universitātes Sports
* Edgars Rūja, Universitātes Sports
* Galvenais treneris: Valdemārs Baumanis
* Treneris: Rihards Dekšenieks

## Piezīmes un atsauces

### Piezīmes

### Atsauces

## Ārējās saites
* ''FIBA Europe'' profils 
* ''Eurobasket'' profils 
* ''Linguasport'' profils 
* ''Todor66'' profils
Frederiks Mistrāls

**Frederiks Mistrāls** (, , dzimis , miris ) bija provansiešu dzejnieks un rakstnieks, kura vadībā 19. gadsimtā atdzima oksitāņu valoda un tās literatūra. Viņš 1904. gadā saņēma Nobela prēmiju literatūrā par "darbu oriģinalitāti un patieso iedvesmu, atspoguļojot dzimtenes ainavas un savas tautas garu".

Frederika Mistrāla pirmais ievērojamais darbs bija 1859. gadā uzrakstītais *Miréio*, kurā ir aprakstīta Provansas daba. 1861. gadā Franču akadēmija par šo darbu piešķīra Mistrālam apbalvojumu. Vēl starp Frederika Mistrāla ievērojamākajiem darbiem ir *Calendau* (1867), *Lis Isclo d’or* (1875), *Nerto* (1884), *La Rèino Jano* (1890), *Lou Pouèmo dóu Rose* (1897) un *Lis óulivado* (1912). Visi šie darbi ir saistīti ar provansiešu folkloru. Viņš ir izstrādājis arī oksitāņu—franču vārdnīcu (*Lou Tresor dóu Felibrige ou Dictionnaire provençal-français embrassant les divers dialectes de la langue d'oc moderne*, 1878–1886), kā arī uzrakstījis autobiogrāfisku darbu *Mes Origines; Mémoires Et Récits De Frédéric Mistral* (1906).

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Plēves grupa

**Plēves grupa** () bija Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas sastāvā esošs vācu algotņu karaspēks hauptmaņa Kārļa Plēves vadībā, kas piedalījās uzbrukumā Liepājai Latvijas brīvības cīņu laikā. Tā sastāvēja no 2. Gvardes Rezerves pulka, Kuldīgas brīvprātīgo jēgeru vienības, kavalērijas un artilērijas vienībām.

## Izveide
Pēc Novembra revolūcijas 1918. gada decembrī Austrumprūsijā ģenerāļa fon der Golca pakļautībā izveidoja 1. Gvardes Rezerves divīzijas 2. Gvardes Rezerves pulku, kas bija paredzēts robežapsardzības funkcijām pie Polijas, Lietuvas un Latvijas robežas.
 
1919. gada 25. augustā Plēve uzņēmās komandēt arī brīvprātīgo un algotņu vienību Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas sastāvā.

## Plēves grupas sastāvs (1919. gada 25. oktobrī)
### Kājnieku daļas
* 2. Garde-Reserve-Regiment (I.-III.)
* Freiwilliges Jägerkorps Goldingen: Hauptmann der Reserve Berding

### Kavalērijas daļas
* Kavallerie-Zug von Plehwe
* Kavallerie-Eskadron Schw. Jägerkorps

### Artilērija
* Kurländische-Abteilung (4. & 7.)/1. Garde-Reserve-Feldartillerie-Regiment
* 2. Batterie/Garde-Fußartillerie-Regiment
* Reserve-Artillery (vācu un krievu baterijas)

### Autotransporta nodaļas
* Fuhrpark-Kolonne 1204

### Bruņuvilciens
* Panzerzug V

### Apgādes daļas
* Depot-Kompanie
* Proviant-Amt

### Apsardze
* Polizei-Kompanie
* Geheime Feldpolizei (mounted)

## Likvidācija
Plēves grupu izformēja 1919. gada decembrī.
## Literatūra
* Nigel Jones — The birth of the Nazis: How the Freikorps blazed a trail for Hitler
* Georg Tessin — Deutsche Verbände und Truppen 1918—1939
* Robert G. L. Waite — Vanguard of Nazism: The Free Corps Movement in Postwar Germany 1918—1923

## Ārējās saites
* uniformologija.lv (latviski)

## Atsauces

## Skatīt arī
* Dzelzsdivīzija
* Baltijas landesvērs
Kārlis Eberhards fon Zīverss

**Kārlis Eberhards fon Zīverss** (; 1745—1821) bija vācbaltiešu cilmes Krievijas impērijas armijas virsnieks, Vidzemes guberņas muižnieks. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1745. gada 21. jūnijā Bauņu muižā () Joahima Johana fon Zīversa (1699–1770) un Annas Magdalēnas fon Zīversas (1710–1762)  ģimenē. No trīspadsmit laulībā dzimušajiem bērniem pilngadību sasniedza seši: Jakobs Johans (1731–1808), Joahims Johans (1740–1815), Kārlis Eberhards (1745–1821), Anna Magdalēna (1746–1790), Marija Helēne (1751–1782), Pēteris Kristiāns (1754–1827).

K. E. fon Zīverss studēja Ķīles universitātē. 1763. gadā uzsāka militāro dienestu un sāka strādāt par tulku ģenerālfeldmaršala grāfa Rumjanceva (*Румянцев-Задунайский, Пётр Александрович*, 1725–1796) štābā. Pakāpeniski virzoties pa karjeras kāpnēm augšup, 1770. gada 1. janvārī kļuva par Trešā grenadieru pulka kapteini, devās uz fronti un Krievijas armijas sastāvā piedalījās sīvajās kaujās pret turkiem. Pirmā Krievu–turku kara laikā (1768–1774) K. E. fon Zīverss nonāca armijas virspavēlnieka (kopš 1770. gada) grāfa Rumjanceva tiešā pakļautībā. 1771. gada maijā viņam tika piešķirta majora pakāpe, taču sliktā veselības stāvokļa dēļ militāro dienestu vajadzēja atstāt.

Mantojumā no tēva K. E. fon Zīverss 1770. gadā ieguva Vecates muižu un 1777. gadā iegādājās Cēsu pilsmuižu kopā ar pusmuižām - Kārļumuižu un Jāņmuižu. Kopš 1783. gada K. E. fon Zīverss bija Cēsu apriņķa hauptmanis, galma padomnieks. Rīgas ložas „Zum Schwerdt“ loceklis (1790).

Miris 1821. gada 21. maijā Cēsīs.

## Ģimene
Bija precējies ar brīvkundzi Martu Juliānu fon Mengdenu (*Mengden*, 1748–1837), kura pārstāvēja Mengdenu plašās dzimtas Sinoles–Galgauskas (*Synolen–Golgowsky*) atzaru.
Nepilnu piecdesmit gadu ilgajā laulībā viņiem piedzima 12 bērni, no viņiem pilngadību sasniedza pieci brāļi – Kārlis Gustavs (1772–1856), Jakobs Ernsts Johans (1773–1810), Johans Georgs (Jegors) Joahims (1778–1827), Oto Vilhelms (1879–1820), Aleksandrs Reinholds (1786–1814) – un trīs māsas – Anna (Anete) Sofija Jūlija (1776–pirms 1846, prec. fon Veisa), Šarlote Elizabete (1780–1868) un Katarīna Vilhelmīna (1781–?).

## Atsauces
Melnais gulbis (nozīmju atdalīšana)

**Melnais gulbis** var būt:
* melnais gulbis — gulbju suga,
* "Melnais gulbis" — 1942. gada mākslas filma,
* "Melnais gulbis" — 2010. gada mākslas filma.
* "Melnais gulbis" — teorija
Baziliks

**Parastais baziliks** jeb **saldais baziliks** (*Ocimum basilicum*) ir viengadīgs lūpziežu dzimtas lakstaugs, kura lapas tiek izmantotas kā garšvielas. Bazilika lapas bieži tiek izmantotas Vidusjūras valstu virtuvēs. Baziliks sasniedz 30–60 cm augstumu. Lapas ir olveida. Ziedi ir baltā, sārtā vai purpura krāsā. Par bazilika izcelsmes vietu uzskata Indiju, Pakistānu un Irānu, bet tas tiek plaši kultivēts arī Dienvideiropā, Ēģiptē, Marokā, Indonēzijā un Kalifornijā.

Baziliks ir kultūraugs. To sēj maija vidū. Attālumam starp augiem jābūt no 20 līdz 30 cm. Tā kā baziliks aug uz gaismu, tad sēklas tikai mazliet piesedz ar augsni. Optimālos laika apstākļos asni izdīgst pēc 10–14 dienām. Tā kā baziliks ir siltummīlošs augs, nav ieteicams to laistīt ar aukstu ūdeni. Ja baziliks tiek audzēts istabas apstākļos, uz balkona, nepieciešama smilšaina māla augsne ar nelielu mēslojuma daudzumu. Ārstniecības nolūkiem baziliks tiek ievākts ziedēšanas laikā, parasti no jūnija līdz septembrim, bet kulinārijas nolūkiem tā vasas daļa ir izmantojama ne tikai ziedēšanas laikā, bet arī pirms tam un pēc tam. Dziednieciskā vērtība galvenokārt ir ēteriskajai eļļai un miecvielām, kā arī flavonoīdiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pasaules čempionāts hokejā jauniešiem

**Pasaules čempionāts hokejā jauniešiem** (U-18) ir ikgadējs hokeja turnīrs, kurā spēlē vienīgi hokejisti, kas jaunāki par astoņpadsmit gadiem. To rīko Starptautiskā Ledus Hokeja Federācija. Tas parasti norisinās aprīļa vidū.

Atšķirībā no Pasaules čempionāta pieaugušajiem, jauniešu čempionāta augstākajā divīzijā spēlē tikai desmit komandas.

## Medaļas

### Medaļu tabula

## Skatīt arī
* Pasaules čempionāts hokejā junioriem
* Pasaules čempionāts hokejā

## Atsauces

## Ārējās saites
*All Medalists - U18 - Pilni rezultāti vīriešu, sieviešu un junioru čempionātos kopš 1999. gada un visu turnīru medaļnieki.
* 2015 official site 
* IIHF World U18 all-time scoring leaders
Dmitrijs Kaļiņins

**Dmitrijs Kaļiņins** (; dzimis 1980. gada 22. jūlijā) ir krievu hokejists, aizsargs, Krievijas izlases dalībnieks. Pašlaik (2017) Kaļiņins spēlē Kontinentālās hokeja līgas klubā Maskavas "Spartak".

## Spēlētāja karjera
Savas profesionālā spēlētāja gaitas Kaļiņins uzsāka dzimtajā Čeļabinskā, 1996.—97. sezonā aizvadot savas pirmās spēlē Krievijas Superlīgas kluba Čeļabinskas "Traktor" rindās. 1998. gada NHL draftā Dmitriju ar augsto 18. numuru izvēlējās Bufalo "Sabres", un jau vasarā spēlētājs pārcēlās uz Ziemeļameriku, lai nākamajā sezonā spēlētu Kvebekas Junioru līgas kluba Monktonas "Wildcats" sastāvā. 1999.—2000. sezonā Kaļiņins debitēja arī Nacionālajā hokeja līgā, aizvadot četras spēles "Sabres" rindās. Jau nākamajā sezonā viņš bija izcīnījis vietu Bufalo komandas pamatsastāvā. 2004.—05. gada NHL lokauta laikā Kaļiņins atgriezās Eiropā, sezonu aizvadot Magņitogorskas "Metallurg" rindās, taču pēc lokauta aizsargs atgriezās NHL.

2008. gada 1. jūlijā Dmitrijs kļuva par neierobežoto brīvo aģentu un jau divas dienas vēlāk parakstīja līgumu ar Ņujorkas "Rangers". Sezonas gaitā viņš tika aizmainīts uz Fīniksas "Coyotes" vienību, taču 2009. gada vasarā atgriezās Krievijā, pievienojoties Kontinentālās hokeja līgas kluba Ufas "Salavat Julajev" rindām. Kaļiņins spēlēja arī 2010. gada KHL Zvaigžņu spēlē. 2010.—11. sezonā Kaļiņins kopā ar komandu izcīnīja Gagarina kausu.

2011. gadā Kaļiņins pievienojās Sanktpēterburgas SKA rindām. Tās sastāvā 2014.—15. gada sezonā izcīnīja savu otro Gagarina kausa titulu. 2016. gada vasarā Kaļiņins pievienojās Maskavas "Spartak" rindām.

Krievijas izlases rindās spēlējis 2010. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī septiņos Pasaules čempionātos, 2008. un 2009. gadā izcīnot zelta medaļas.

## Ārējās saites
Kaļiņins

**Kaļiņins** (, no *кали́на* — 'irbene'; sieviešu dzimtē Kaļiņina *(Кали́нина)*) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Andrejs Kaļiņins (1981) — Latvijas futbola treneris;
* Dmitrijs Kaļiņins (*Дмитрий Калинин*, 1980) — krievu hokejists;
* Mihails Kaļiņins (*Михаил Калинин*, 1875—1946) — padomju politiķis;
* Sergejs Kaļiņins (*Сергей Калинин*, 1991) — krievu hokejists.
2001. gada Pasaules čempionāts hokejā

**2001. gada Pasaules čempionāts hokejā** notika Nirnbergā, Hannoverē un Ķelnē, Vācijā no 2001. gada 28. aprīļa līdz 13. maijam. Tas bija 65. Pasaules čempionāts hokejā.

## Vietu sadalījums un statistika
### Vietu sadalījums
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#  — *pazemināta uz 1. divīziju*
#  — *pazemināta uz 1. divīziju*
# 

### Labākie spēlētāji
#### Turnīra apbalvojumi
* **Čempionāta [[MVP|vērtīgākais spēlētājs]]:  [[Dāvids Moravecs]]**
* **Labākie hokejisti:**
** Labākais vārtsargs:  Milans Hnilička
** Labākais aizsargs:  Kims Jonsons
** Labākais uzbrucējs:  Sami Kapanens
* **Simboliskā izlase:**
** Vārtsargs:  Milans Hnilička
** Aizsargi:  Kims Jonsons un  Peteri Nummelins
** Uzbrucēji:   Sami Kapanens,  Roberts Reihels un  Martins Ručinskis

#### Rezultatīvākie spēlētāji

#### Labākie vārtsargi

## Ārējās saites

* IIHF mājaslapa
Vēršu cilts

**Vēršu cilts** (*Bovini*) ir viena no dobradžu dzimtas (*Bovidae*) vēršu apakšdzimtas (*Bovinae*) ciltīm, kas pieder pārnadžu kārtai (*Artiodactyla*). Tā apvieno 14 mūsdienās dzīvojošas sugas, kas iedalītas 5 ģintīs. Pazīstamākās sugas ir ūdens bifelis, bizons, jaks un sumbrs.

Daudzas vēršu cilts sugas gadu gaitā ir tikušas domesticētas. Liellops (*Bos primigenius taurus*) ir izmirušā savvaļas taura pasuga, mūsdienās tas tiek audzēts visā pasaulē, lai iegūtu gaļu, ādu un pienu. Citas domesticētās sugas ir ūdens bifelis (*Bubalus bubalis*), jaks (*Bos grunniens*), bantengs (*Bos javanicus*) un mājas gaurs (*Bos frontalis*).

Vēršu cilts savvaļas sugas dzīvo Āfrikā, Āzijā, Eiropā un Ziemeļamerikā.

## Evolūcija
[thumb|left|200px|[Gaurs (*Bos gaurus*) ir lielākais vēršu cilts dzīvnieks]]
Vēršu cilts tuvākie radinieki ir dižantilopju cilts (*Strepsicerotini*). Kopīgais priekštecis visām vēršu dzimtas sugām dzīvoja pirms 5—8 miljoniem gadu. Pirmie no kopējās saimes nodalījās bifeļi (*Bubalus*) un Āfrikas bifeļi (*Syncerus*), tad sekoja vēršu ģints (*Bos*).

## Izskats
Vēršu cilts dzīvniekiem ir raksturīgs izteikts dzimumu dimorfisms. Tie ir lieli, masīvi un smagi dzīvnieki. Gaurs (*Bos gaurus*) ir ne tikai lielākais vēršu ciltī, bet tas ir lielākais dobradžu dzimtas dzīvnieks. Tas var svērt vairāk kā 1 tonnu, un tā augstums skaustā sasniedz 2,2 metri. Vēršu cilts visām sugām abiem dzimumiem ir ragi, bet tēviņu ragi ir lielāki un masīvāki.

## Klasifikācija
* **Vēršu cilts** (*Bovini*)
** ģints Āfrikas bifeļi (*Syncerus*)
*** Āfrikas bifelis (*Syncerus caffer*)
** ģints Bifeļi (*Bubalus*)
*** Āzijas ūdens bifelis (*Bubalus arnee*)
*** †Eiropas ūdens bifelis (*Bubalus murrensis*)
*** †Īsragu ūdens bifelis (*Bubalus mephistopheles*)
*** Kalnu bifelis (*Bubalus quarlesi*)
*** Mindoras bifelis (*Bubalus mindorensis*)
*** †Pundurbifelis (*Bubalus cebuensis*)
*** Sulavesi bifelis (*Bubalus depressicornis*)
*** Ūdens bifelis (*Bubalus bubalis*)
** ģints Bizoni (*Bison*)
*** Amerikas bizons (*Bison bison*)
*** †Senais bizons (*Bison antiquus*)
*** †Stepes bizons (*Bison priscus*)
*** Sumbrs (*Bison bonasus*)
** †ģints Milzu bifeļi (*Pelorovis*)
*** †Milzu bifelis (*Pelorovis antiquus*)
** ģints Vērši (*Bos*)
*** Bantengs (*Bos javanicus*)
*** Gaurs (*Bos gaurus*)
*** Indoķīnas pelēkais vērsis (*Bos sauveli*)
*** Jaks (*Bos mutus*)
*** Mājas gaurs (*Bos frontalis*)
*** †Taurs (*Bos primigenius*)
*** †*[[Bos palaesondaicus]]*
** ģints Vjetnamas vērši (*Pseudoryx*)
*** Vjetnamas vērsis (*Pseudoryx nghetinhensis*)

## Atsauces

## Ārējās saites
Vērši

**Vērši**, **vēršu ģints** (*Bos*) ir viena no dobradžu dzimtas (*Bovidae*) ģintīm, kas pieder vēršu apakšdzimtai (*Bovinae*). Vēršu ģintī ir 5 mūsdienās dzīvojošas sugas. Pazīstamākās ir gaurs, jaks un bantengs. Lai arī liellops (govs) bieži tiek sistematizēts kā suga, tomēr tā ir izmirušā savvaļas taura pasuga.

Pasaulē dzīvo apmēram 1,3 miljardi liellopu, tādējādi tā ir viena no daudzskaitlīgākajām populācijām pasaulē. Vēršu ģints savvaļas sugas dzīvo Āfrikā, Āzijā un Eiropā. Tās ir sastopamas gan prērijās, gan lietus mežos, pārplūdušās, mitrās pļavās, savannā un mērenā klimata mežos.

## Eiropas savvaļas vērši

Eiropā līdz 17. gadsimta sākumam dzīvoja mūsdienu liellopa priekštecis savvaļas taurs (*Bos primigenius*), kura pēdējā govs nomira Polijā 1627. gadā. Līdz tam lielā daļā Eiropas, Latviju ieskaitot, tauri bija plaši izplatīti. Par to klātbūtni Latvijā liecina arheoloģiskie atradumi vairākās vietās, piemēram, Embūtē. Par to liecina arī latviešu tautasdziesmas, iespējams, ka no vārda "taurs" ir radušies apdzīvoto vietu nosaukumi Taurupe, Taurene un Taurkalne. Latvija ir iesaistījusies Pasaules Dabas Fonda programmā, no mājlopiem selekcionējot savvaļas taurus. Kopš 2004. gada Papes ezera dabas parkā dzīvo mūsdienu savvaļas taurgovis.

## Uzvedība un dzīves veids
Vēršu dzīves ilgums ir 18 - 25 gadi, bet nebrīvē tie dzīvo ilgāk. To grūsnības periods ilgst 9 - 11 mēneši, atkarībā no sugas. Parasti piedzimst viens telēns, bet reizēm divi. Lielākā daļa sugu veido barus, sākot ar 10 īpatņiem, bet lielākajos baros ir vairāk kā 100 dzīvnieku. Parasti barā ir 1 bullis, bet pārējās ir govis. Barā valda stingra hierarhija. Jaunie dzīvnieki parasti ieņem mātes hierarhijas pozīciju.

Vērši ganās dienas laikā no rīta un vakarā, atpūšoties dienas vidū, kad ir viskarstākais dienas laiks. Reģionos, kuros dienas laikā noris dažādas cilvēku saimnieciskās aktivitātes, dzīvnieki kļūst par nakts dzīvniekiem. Dažas sugas migrē, piemērojoties ūdens un barības resursiem. Visas vēršu sugas pamatā barojas ar zāli.

## Klasifikācija
* **Vēršu ģints** (*Bos*)
** Bantengs (*Bos javanicus*)
** Gaurs (*Bos gaurus*)
** Indoķīnas pelēkais vērsis (*Bos sauveli*)
** Jaks (*Bos mutus*)
** Mājas gaurs (*Bos frontalis*)
** †Taurs (*Bos primigenius*)
*** Liellops (*Bos primigenius taurus*)
*** Zebu (*Bos primigenius indicus*)
** †*[[Bos palaesondaicus]]*

## Atsauces

## Ārējās saites

* Bos (genus)
* Vēršu ģints foto galerija (ADW)
* Cow Pictures
* Identification of species within the cattle monobaramin (kind)
Mihails Lazarevs

**Mihails Lazarevs** (; dzimis  Vladimirā, miris  Vīnē, apglabāts Sevastopolē) bija Krievijas flotes virsnieks, ceļotājs, viens no Antarktīdas pirmatklājējiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis Vladimiras vietvaldības senatora Pjotra Lazareva ģimenē. Kopš 1800. gada izglītojies Jūras kadetu korpusā. 1805. gadā piešķirta pirmā virsnieka (mičmaņa) pakāpe. No 1808. līdz 1813. gadam dienēja Baltijas flotē, piedalījās Krievu—zviedru karā (1808—1809) un 1812. gada karā.

No 1813. līdz 1816. gadam Lazarevs veica savu pirmo kuģojumu apkārt pasaulei ar korveti *Suvorov*. Ekspedīcijas laikā tika atklāts Suvorova atols Kuka Salās.
No 1819. līdz 1821. gadam Lazarevs piedalījās pirmajā Krievijas Impērijas Antarktiskajā ekspedīcijā kopā ar Fabiānu fon Belinshauzenu. Lazarevs tika nozīmēts par korvetes *Mirnij* komandieri. Ekspedīcija pētīja Dienvidu okeāna akvatoriju Antarktīdas tuvumā. Galējais dienvidu punkts, ko ekspedīcija sasniedza , bija  pie Fimbulisena šelfa ledāja frontes. Kuģojuma laikā ekspedīcija atklāja vairākas salas Dienvidu (Pētera I sala, Aleksandra I sala) un Klusajā okeānā (Vostoka sala u.c.). Belinshauzena un Lazareva ekspedīcija bija savā laikā vistālāk uz dienvidiem nokļuvusī. Pēc šīs ekspedīcijas Lazarevam tika piešķirta 2. ranga kapteiņa pakāpe, izlaižot kapteiņleitnanta pakāpi.

No 1822. līdz 1825. gadam Lazarevs piedalījās savā trešajā kuģojumā apkārt pasaulei, vadot eskadru, kuras sastāvā bija fregate *Krejser* un korvete *Ladoga*, kuras komandieris bija Mihaila jaunākais brālis Andrejs. Ekspedīcijas mērķis bija Aļaskas un Kamčatkas apmeklējums un to piekrastes apsargāšana pret kontrabandistiem. Pēc šīs ekspedīcijas Lazarevam tika piešķirta 1. ranga kapteiņa pakāpe.

No 1826. gada nozīmēts dienestā Melnās jūras flotē. Ar līnijkuģi *Azov* piedalījās Navarina kaujā, Dardaneļu blokādē u.c. operācijās. Pēc Navarinas kaujas piešķirta kontradmirāļa pakāpe un apbalvots ar trijiem ordeņiem.

Kopš 1832. gada nozīmēts par Melnās jūras flotes štāba priekšnieku, 1834. gadā piešķirta viceadmirāļa pakāpe un nozīmēts par Melnās jūras flotes komandieri.

Miris 1851. gada 11. aprīlī Vīnē no kuņģa vēža.

## Pagodinājumi
Mihaila Lazareva vārdā nosaukti:
* Soču pilsētas daļa
* Lazareva sala Arāla jūrā
* zemesragi Amūras limānā un Unimakas salas ziemeļos
* ielas un laukumi vairākās pilsētās
* Antarktīdā:
** Lazareva kalni
** Lazareva šelfa ledājs
** Lazarevas polārstacija
** Lazareva dziļvaga

## Atsauces

## Ārējās saites
Lazarevs

**Lazarevs** (, no personvārda Lazars *(Лазарь)*; sieviešu dzimtē Lazareva *(Ла́зарева)*) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Mihails Lazarevs (*Михаил Петрович Лазарев*, 1788—1851) — Krievijas flotes virsnieks un ceļotājs;
* Sergejs Lazarevs (*Сергей Вячеславович Лазарев*; 1983) — krievu mūziķis, aktieris;
* ‎Vladislavs Lazarevs (1997) — Latvijas futbolists.

## Skatīt arī
* *[[Lazarev]]*
Inese Laizāne

**Inese Laizāne** (dzimusi  Balvos, mirusi ) bija latviešu aktrise un politiķe, bija 12. Saeimas deputāte no Nacionālās apvienības (bijusi ievēlēta arī divos iepriekšējos Saeimas sasaukumos). Bijusi Daugavpils teātra direktore (2001—2009).

## Biogrāfija

### Darbība teātrī
Dzimusi Balvos. Jau skolas laikā interesējusies par teātri, darbojusies teātra studijā. 1988. gadā iestājusies Latvijas Konservatorijā, Daugavpils teātra aktieru kursā, ko pabeidza 1992. gadā jau kā Mūzikas akadēmiju. Kopš 1990. gada — aktrise Daugavpils teātrī. Bez virknes lomu teātrī, filmējusies arī filmās "Maija un Paija" (1990) un "Cilvēka bērns" (1991).

Paralēli strādājusi arī televīzijā, Daugavpils Mūzikas koledžā, vadījusi teātra pulciņu. 2001. gadā kļuva par Daugavpils teātra direktori. Kopš 2004. gada sākusi lasīt lekcijas Daugavpils Universitātē, bet 2008. gadā šai pašā augstskolā ieguva bakalaura grādu tiesībās. 2009. gadā pametusi Daugavpils teātra direktora amatu.

### Politiskā darbība
thumbnail|left|upright=1.0|2014. gadā dodot 12. Saeimas deputātu svinīgo solījumu
2010. gadā kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no Nacionālās apvienības un tika ievēlēta Saeimā. 2011. gada rudenī Saeimas ārkārtas vēlēšanās ievēlēta arī 11. Saeimā, kur darbojās arī kā Kultūras ministrijas parlamentārā sekretāre. 2014. gadā ievēlēta 12. Saeimā.

Kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēta.

## Privātā dzīve
I. Laizāne dzīvoja Daugavpilī. Viņas dzīvesbiedrs ir Daugavpils teātra režisors Harijs Petrockis, ģimenē aug meita.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Laizāne Inese Balvu reģiona kultūrvēstures datu bāze
Cilvēki bez dzimtenes

**"Cilvēki bez dzimtenes"** () ir 1937. gada vācu spiegu filma par 1919. gada pavasara notikumiem Brīvības cīņu laikā Liepājā. Filma parāda Liepāju kā piefrontes pilsētu, kuras kabarē "Glaspalast" un krievu restorānā "Sarafāns" uzdzīvo un šķetina sazvērestības cilvēki bez dzimtenes - vācu brīvprātīgo korpusu algotņi, baltiešu bēgļi un boļševiku spiegi. Latvisko elementu filmā pārstāv vienīgi Latvijas Tautas padome, kas ir pasūtījusi lielu ieroču kravu Zviedrijā un kas sazvērestības dēļ var nonākt komunistu rokās un kalpot par bruņojumu Sarkanās Armijas karagājienam uz Novembra revolūcijas pārņemto Vāciju. Filma uzņemta *Universum Film* (UFA) studijās un tās noskaņa nedaudz atgādina pāris gadus vēlāk uzņemto amerikāņu filmu "Kasablanka".
1942. gadā UFA studijā uzņēma spiegu filmu "GPU" par PSRS Valsts Drošības galvenās pārvaldes darbību Latvijā un citās Eiropas valstīs.

## Sižets
Vācijas impērija ir zaudējusi Pirmo pasaules karu un Sarkanā Armija gatavojas no Baltijas iebrukt Vācijā. Pēdējais šķērslis ir vācu brīvprātīgo vienība (*Freikorps*), kas atrodas pozīcijās purvos pie Liepājas. Boļševiku spiedze Mila Ventosa bruņumašīnas aizsegā dodas pāri frontes līnijai, lai kopā ar Krievijas monarhistiem draudzīgo vācbaltiešu baronu Fālenu organizētu dumpi Liepājā. Sagadīšanās dēļ pāri frontes līnijai vienlaicīgi bēg arī 23 gadus vecā Irēna Marellusa, kurai vietējais zemnieks Rauta iedod apšaudē kritušās spiedzes kažoku ar viņas dokumentiem. Viņa tiek pieņemta darbā par pianisti pie kabarē dziedātājas Ievas.

Jaunā sieviete sapinas ne tikai slepeno dienestu intrigās, bet arī mīlas trīsstūrī, kurā iesaistīts vācu patriots virsleitnants Georgs Malcahs un avantūriskais barons Fālens. Pēc tam, kad Malcahu pašu apvaino ieroču sazvērestībā, viņu no latviešu valdības varas atbrīvo vācu brīvprātīgo vienība. Irēna un barons Fālens bēg pāri frontei, bet nokļūst apšaudē. Irēnu sagūsta boļševiki, bet barons iestājas vācu brīvprātīgajos un izpērk vainu, krizdams kaujas laukā vācu uniformā.

## Lomās
* Virsleitnants Malcahs (*Maltzach*) - Villijs Fričs (*Willy Fritsch*) 
* Irēna Marellus - Marija Tasnádi Fekete (pseidonīms *Maria von Tasnady*) 
* Barons Fālens (*Fahlen*) - Villijs Birgels (*Willy Birgel*) 
* Kabarē dziedātāja Ieva (*Chansonette Iewa*) - Grēta Vaizere (*Grete Weiser*) 
* Hauptmanis Angermans - Zigfrīds Širenbergs (*Siegfried Schürenberg*)
* Tautas padomes loceklis Zoikass (*Landesrat Soikas*) - Villijs Šēfers (*Willy Schaeffers*) 
* Komunists Išņikovs (*Ischnikoff*) - Aleksandrs Gollings (*Alexander Golling*)

## Ārējās saites

* Informācija no www.germanwarfilms.com
Rozulas pagasts

**Rozulas pagasts** (līdz 1925. gadam **Rozbeķu pagasts**) bija viena no Cēsu apriņķa (līdz 1924. gadam Valmieras apriņķa) pašvaldībām tā ziemeļrietumos. Robežojās ar Cēsu apriņķa Mazstraupes, Stalbes un Kūduma pagastiem un Valmieras apriņķa Umurgas, Vainižu, Augstrozes un Dauguļu pagastiem. Pagasta valde atradās 1,5 km uz austrumiem no Rozulas pie tagadējās Rozulas skolas.

## Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
1935. gadā pagasta platība bija 65 km² un tajā bija 822 iedzīvotāji.
1945. gada 8. oktobrī pagastā izveidoja Rozulas ciema padomi. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Cēsu rajonā. Mūsdienās Rozulas pagasta teritorijas lielākā daļa iekļauta Cēsu novada Stalbes pagastā un neliela daļa Straupes pagastā.

## Novadnieki
* Pauls Valdens (1863-1957), slavens ķīmiķis, viens no stereoķīmijas pamatlicējiem.

## Atsauces
Aphrodite

***Aphrodite*** ir austrāliešu dziedātājas Kailijas Minogas 11. studijas albums. Tas tika izdots  sadarbībā ar ierakstu kompāniju Parlophone. Šis bija viņas pirmais studijas albums pēdējos trīs gados. Albums debitēja Apvienotās Karalistes topā ar pirmo vietu. *Aphrodite* ir piektais K. Minogas albums, kas sasniedz Apvienotās Karalistes topa pirmo vietu. Tāpat viņa ir vienīgā sieviete, kas šīs valsts topā ir spējusi iegūt pirmo vietu piecas desmitgades pēc kārtas (1980. gadi, 1990. gadi, 2000. gadi, 2010.gadi un 2020. gadi). Pašlaik (2011) no albuma ir iznākuši trīs singli: *All the Lovers*, *Get Outta My Way*, *Better Than Today*. Vairāki mūzikas kritiķi šo albumi ir novērtējuši ar pozitīvu vērtējumu.

## Dziesmu saraksts
Oficiālais dziesmu saraksts.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kailijas Minogas oficiālā mājaslapa
Laizāne

**Laizāne** (vīriešu dzimtē Laizāns) ir latviešu cilmes uzvārds, viens no populārākajiem Latgales iedzīvotāju uzvārdiem, kas radies no vietvārda Laizāni. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Inese Laizāne (1971), aktrise un politiķe;
* Lija Laizāne (1993), riteņbraucēja;
* Māra Laizāne (1989), antropoloģe, pētniece un politiķe.

## Atsauces
Eilera funkcija

Skaitļu teorijā **Eilera funkcija** \varphi(n) no naturāla skaitļa *n* ir visu to naturālo skaitļu skaits, kas nepārsniedz *n* un ir savstarpēji pirmskaitļi ar *n*. Turklāt \varphi(1) = 1, jo 1 ir savstarpējs pirmskaitlis ar sevi. Tālāk, piemēram, \varphi(9) = 6, jo seši skaitļi 1, 2, 4, 5, 7 un 8 ir savstarpēji pirmskaitļi ar 9.

Funkcija ir nosaukta Šveices matemātiķa L. Eilera vārdā, kas to ir pētījis. Dažreiz to sauc arī par Eilera fī funkciju, jo to parasti apzīmē ar grieķu burtu *fī*.

## Eilera funkcijas aprēķināšana

Nav grūti saprast, ka ja *p* ir pirmskaitlis, tad \varphi(p) = p-1. Tālāk, jebkuram naturālam *k* un pirmskaitlim *p* \varphi(p^k) = (p-1)p^{k-1}. Vēl vairāk, \varphi ir multiplikatīva funkcija. Tas nozīmē, ka ja *m* un *n* ir savstarpēji pirmskaitļi, tad \varphi(mn) = \varphi(m) \varphi(n).

Tāpēc \varphi(n) vērtību pie n>1 var aprēķināt, izmantojot aritmētikas pamatteorēmu: ja

:n = p_1^{k_1} \cdot ... \cdot p_r^{k_r}

kur *p**i* ir dažādi pirmskaitļi, tad

:\varphi(n)=(p_1-1)p_1^{k_1-1} \times (p_2-1)p_2^{k_2-1} \times ... \times(p_r-1)p_r^{k_r-1}.
Pēdējo formulu var uzrakstīt arī šādi:

:\varphi(n)= n(p_1-1)p_1^{-1} \times (p_2-1)p_2^{-1} \times ... \times(p_r-1)p_r^{-1}=n \cdot \prod_{p|n} \left( 1-\frac{1}{p} \right).

## Skatīt arī

* Eilera teorēma
Sērmūkšu pagasts

**Sērmūkšu pagasts** bija viena no Cēsu apriņķa pašvaldībām tā vidienē. Robežojās ar Rāmuļu, Taurenes, Skujenes, Kosas un Drabešu pagastiem. Pagasta valde atradās Sērmūkšos.

## Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1935. gadā pagasta platība bija 91,02 km² un tajā bija 1228 iedzīvotāji.
1945. gada 8. oktobrī pagastā izveidoja Bānūžu un Sērmūkšu ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Cēsu rajonā. Mūsdienās Sērmūkšu pagasta teritorija Cēsu novada Skujenes un Taurenes pagastos un neliela daļa Vaives pagastā.

## Atsauces
Veļķu pagasts

**Veļķu pagasts** bija viena no Cēsu apriņķa pašvaldībām tā dienvidaustrumos. Robežojās ar Cēsu apriņķa Vecpiebalgas un Jaunpiebalgas pagastiem, kā arī Madonas apriņķa Mēdzūlas pagastu. Pagasta valde atradās Grotūžos.

## Vēsture
Veļķi pirmo reizi rakstītos avotos pieminēti kā *Velken*. Nosaukums cēlies no Veļķu pilskalna (mūsdienās Grišku kalns) vārda. Netālu no Veļķu pilskalna 14. gadsimta 70. gados uzbūvēja Piebalgas pili. 

Pagasts dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1935. gadā Veļķu pagasta platība bija 32,46 km² un tajā bija 710 iedzīvotāji.
1945. gada 8. oktobrī pagastā izveidoja Veļķu ciema padomi. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī atjaunoja, tad atkal likvidēja 1949. gada 31. decembrī, pagastu iekļaujot Gaujienas rajonā. Mūsdienās bijušā Veļķu pagasta teritorija iekļauta Cēsu novada Vecpiebalgas pagastā un Madonas novada Liezēres pagastā.

## Atsauces
Kosmos-2470

***Kosmos 2470*** (*Космос-2470*) jeb ***GEO-IK-2 № 11L*** (*Гео-ИК-2 № 11Л*) bija Krievijas ģeodēzisko pavadoņu sistēmas *[[GEO-IK-2]]* (*Musson-2*) pirmais eksemplārs. Tas tika palaists , bet kļūmes dēļ neiegāja pareizā orbītā un ir atzīts par nelietojamu. Pavadoņa īpašnieks ir militārais resors.

Pavadoni bija paredzēts ievadīt solārsinhronā orbītā, kur tas ar radara altimetru veiktu mērījumus, lai izveidotu augstas precizitātes ģeodēzisko tīklu ģeocentriskā koordinātu sistēmā.

## Lidojuma gaita
*GEO-IK-2 № 11L* palaida  14:00 UTC no Pļeseckas kosmodroma ar nesējraķeti *[[Rokot-KM]]*. Pēc palaišanas tas noteiktajā laikā nenonāca radiokontaktā ar zemes sekošanas stacijām. Vēlāk izrādījās, ka tas atrodas neparedzētā orbītā: riņķveida orbītas vietā bija eliptiska orbīta. Ar pavadoni tika nodibināti sakari. Bija maz izredžu to pārvietot uz plānoto orbītu un veikt paredzēto misiju, tādēļ tika paziņots, ka *GEO-IK-2* izmantos pavadoņa sistēmu pārbaudēm.

1. martā parādījās ziņas, ka *GEO-IK-2* ir izgājis no ierindas. Iepriekšējā nedēļā sāka nedarboties Saules orientācijas sensori. Jau agrāk pavadonis griezās ap savu asi, līdz ar to saules baterijas nepietiekami piegādāja elektroenerģiju akumulatoriem. Lidojuma kontrolieri bija mēģinājuši ielādēt jaunu programmatūru, lai pareizi noorientētu un iegrieztu žiroskopus. Acīmredzot akumulatori bija pilnībā izlādējušies vai notikusi vēl kāda cita kļūme.

22. aprīlī izdevās nodibināt sakarus ar pavadoni. Tika mēģināts aktivizēt tā sistēmas, bet tas neizdevās. *GEO-IK-2* atzīts par pilnībā zaudētu.

 *GEO-IK-2* iegāja Zemes atmosfēras blīvajos slāņos un sadega aptuveni 14:27 UTC.

## Nesējraķetes avārijas cēlonis
Pavadonis paredzētajā orbītā netika ievadīts raķetes augšējās pakāpes *[[Briz-KM]]* nepareizas darbības dēļ. Raķešpakāpes dzinējs bija veicis divus plānotos manevrus un darbojies nevainojami, bet pats bloks bijis nepareizi noorientēts. Speciālisti secināja, ka visticamāk vainīga bija vadības sistēma. Jau šīs raķetes tehniskajos izmēģinājumos 2010. gada beigās *Briz-KM* vadības aparatūra reizēm nedarbojās pareizi, tādēļ tika nolemts augšējo pakāpi nomainīt, un starts tika pārcelts uz nākamo gadu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ГЕО-ИК-2 «Информационные спутниковые системы» имени академика М.Ф. Решетнёва
* Geo-IK-2 No. 11 lost at launch Anatoly Zak
* ГЕО-ИК-2  ГИС-Ассоциация
Haralds Sīmanis

**Haralds Sīmanis** (dzimis  Cēsīs, miris ) bija latviešu jumiķis, baznīcu atjaunotājs un dziesminieks.  

## Dzīvesgājums
Dzimis 1951. gadā Cēsīs jauktā čigānu-latviešu ģimenē. Ģitāras un ērģeļu spēli apguva pašmācības ceļā, 1970. gados Sīmanis uzsāka sadarbību ar Arvīdu Ulmi, kura dzeju izmantoja savās dziesmās. 1976. gadā sacerēja poēmu ērģelēm "Mīlestība nekad nebeidzas", divus gadus vēlāk dziesmu ciklu "Likteņa lietavas", bet 1979. gadā — ciklu "Par zāli, sāli un Tevi".

Plašāku atpazīstamību H. Sīmanis ieguva 1980. gadā, kad "Mikrofona dziesmu aptaujas" noslēguma koncertā izpildīja savu balādi "Ezers", kas ar savu skanējumu krasi atšķīrās no visa, kas līdz tam ir ticis pārraidīts Latvijas televīzijā. 1980. gadu sākumā viņš darbojās profesionālajā Filharmonijas kolektīvā "Tip Top" un kolhoza "Lāčplēsis" ansamblī, tomēr pēc dažiem gadiem izvēlējās muzicēt individuāli.
1981. gadā Valmieras teātris iestudēja izrādi "Sieviete ārpus mīlestības un nāves", kurā skanēja Haralda Sīmaņa dziesmas.
1984. gadā Sīmanis iesaistījās Arvīda Ulmes organizētajā "Vides Aizsardzības kluba" priekštecī "Pieminekļu aizsardzības centrs", kura darbība Latvijā, iespējams, ievadīja Trešās atmodas sākumu. "Pieminekļu aizsardzības centrs" organizēja jumtu nomaiņu vairākām Latvijas baznīcām un mūziķis tam palīdzēja ar savu jumiķa prasmi.

Arī turpmākajos gados H. Sīmanis visbiežāk muzicēja viens, uzstājoties baznīcās, kur bija iespēja izmantot ērģeles. Pēdējos gados viņam izveidojās sadarbība arī ar Ievu Akurateri, Ilzi Grunti un citiem mūziķiem.

2012. gadā LNT šovā "Latvijas Zelta talanti" Haralda Sīmaņa dziesmu "Ezers" izpildīja Agita Gabranova, izpelnoties žūrijas un skatītāju atzinību.

Pēc nāves 2022. gadā kremēts un pelni izkaisīti Gaujā.

## Diskogrāfija
* *Es strauta malā slāpēs eju bojā* (Balss, MC, 1994)
* *Starp divām gaismām* (MC, 1996)
* *Tavā vārdā* (autorizdevums, CD, 2000)
* *Starp divām gaismām* (izlase) (Mikrofona ieraksti, CD, 2006)
* *Es esmu rīts* (Melo Records, CD, 2012)
* *Par zāli, par sāli un Tevi* (Upe tuviem un tāliem, CD, 2013)
* *Pasaka par atslēdziņu* (digitāls, 2014)
* *Pa apli* (Lauska, LP, 2021)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Micrec.lv mūziķa profils
Staņislavs Kambala

**Staņislavs Kambala** ( — ) bija latgaliešu sabiedriskais un politiskais darbinieks, latviešu strēlnieks.

## Dzīvesgājums

Dzimis Rēzeknes apriņķa Kuļņevas pagasta (tagadējā Lendžu pagasta) Stapuļu sādžā. Uzaudzis septiņu bērnu lielā ģimenē. Mācījies vietējā tautskolā un pēc tam Pēterpils garīgajā seminārā, ko pabeidza 1914. gadā. Tā paša gada jūlijā iesaukts Krievijas Impērijas 52. Sibīrijas strēlnieku pulkā, kura sastāvā piedalījies Pirmajā pasaules karā. Kopš 1917. gada dienējis 2. Rīgas latviešu strēlnieku pulkā.

Ievēlēts Latgales Zemes padomē, kuras sastāvā piedalījās Ukrainas Centrālās radas 1917. gada septembrī Kijivā rīkotajā Mazo tautu kongresā. Pārstāvējis Latgali Latviešu pagaidu nacionālajā padomē, vēlāk Tautas padomē, kur Kambala tika ievēlēts par sekretāru. Vienīgais no Latgales piedalījies Latvijas Republikas proklamēšanas aktā Tautas padomē 1918. gada 18. novembrī. Ievēlēts Satversmes sapulcē (1920—1922) no Latgales Zemnieku partijas. Iebalsots par priekšsēdētāja biedru, vadījis latgaliešu frakciju.

Pēc tam darbojies kā finanšu darbinieks. No 1925. līdz 1926. gadam bija Rēzeknes akciju bankas dibinātājs un direktors-rīkotājs, no 1926. līdz 1936. gada Latvijas Bankas valdes loceklis, bet pēc tam līdz 1940. gadam Kambala bija viens no trim bankas direktoriem.

Līdztekus sabiedriskajai un politiskajai darbībai bijis aktīvs publicists. Rakstījis laikrakstiem „Zemnīka Ziņas” un „Latgolas Vōrds”. 1920. gadā dibinājis un līdz novembrim vadījis laikrakstu „Latgalīts”. Publicējies arī ar pseidonīmu Bute. 1918. gadā iznāca viņa darbs „Atskats par latgaliešu pareizrakstības apspriedi”, 1921. un 1922. gadā — „Latvīšu volūdas gramatika latgalim”.

Miris 1941. gada decembrī Rīgā. Apglabāts Rīgas svētā Miķeļa kapos.

## Piemiņa

2017. gada 11. novembrī Rēzeknes novada Lendžos tika rīkota Staņislavam Kambalam veltītā konference, kurā ar referātiem piedalījās vēsturnieki Valters Ščerbinskis („Latgales un Starpkaru perioda Latvijas politika”), Vladislavs Malahovskis („Zemes jautājums Latgalē”) un Inese Runce („Latgales jautājums politiskajās diskusijās 20.gs. sākumā”), kartogrāfe Andra Zubko-Melne („Vietvārdi administratīvi teritoriālo reformu kontekstā”), literāts Valentīns Lukaševičs („Marginālijas stāstam par Staņislavu Kambalu”), rakstniece Inga Ābele („Valodas loma kultūrā”), rakstniece Sandra Ūdre un rakstnieks un tulkotājs Juoņs Ryučāns („Kūpeigais i atškireigais laikabīdru S. Kambalys i F. Kempa biografejos”).

## Atsauces
Vilis Daudziņš

**Vilis Daudziņš** (dzimis  Rīgā) ir latviešu aktieris.

Kopš 1997. gada viņš strādā Jaunajā Rīgas teātrī, iepriekš darbojies Daugavpils un Dailes teātros. Vilis Daudziņš ir piedalījies vairākās spēlfilmās. 2006. gadā saņēma Harija Liepiņa balvu. 2009. gadā "Spēlmaņu naktī" viņš saņēma apbalvojumu kā gada aktieris par lomu izrādē "Vectēvs". 2018. gadā par lomu filmā "Ar putām uz lūpām" saņēmis Lielā Kristapa balvu nominācijā "Labākais aktieris", un Spēlmaņu nakts balvu nominācijā "Gada aktieris", par lomām Jaunā Rīgas teātra izrādēs "Pēdējā Ļeņina eglīte" un "Cerību ezers aizsalis".

Darbojies arī kā scenogrāfs. 2001. gadā saņēma Spēlmaņu nakts balvu kā gada scenogrāfs par lugas "Livingstouns" iestudējumu Latvijas Leļļu teātrī.

Precējies ar aktrisi Zani Daudziņu, ģimenē ir divi dēli — Kārlis un Matīss.

## Filmogrāfija

### Televīzijā

## Atsauces

## Ārējās saites

* Viļa Daudziņa profils JRT mājaslapā
* Vilis Daudziņš izrades.lv
Stropu ezers

**Stropu ezers** (), arī **Lielais Stropu ezers**, ir caurteces ezers Daugavpils ziemeļaustrumu daļā uz robežas ar Augšdaugavas novada Naujenes pagastu. Krasti lēzeni. Ietek kanāls no Mazā Stropu ezera un 12 grāvji un strauti, iztek Strope uz Līksnu. Notece pa Stropi tiek regulēta. Ezera ūdeni papildina, pārsūknējot no Daugavas. Makrofīti: niedres, kalmes, kosas, bultenes, glīvenes, elodejas. Mīt līdaka, rauda, līnis, plaudis, asaris.

Krastā Daugavpils pilsētas daļas Jaunie Stropi un Vecie Stropi, Naujenes pagasta ciems Vecstropi, dienvidaustrumu krastā Daugavpils reģionālā slimnīca. Ir peldvietas.

## Galerija

Stropu vilnis.jpg|
Пляж_"Vilnis"_-_panoramio.jpg|
Берег_пляжа_"Спасалка"_-_panoramio.jpg|
Strpskoje_OZero_-_panoramio.jpg|


## Atsauces
Pelšs

**Pelšs** ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vietvārda Pelši. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Einārs Pelšs (1960) — latviešu dzejnieks un atdzejotājs;
* Kristiāns Pelšs (1992—2013) — latviešu hokejists;
* Valdis Pelšs (1967) — latviešu izcelsmes padomju un Krievijas mūziķis, dziedātājs, šovu vadītājs un producents.

## Skatīt arī
* Pelše
Kaspars Znotiņš

**Kaspars Znotiņš** (dzimis ) ir latviešu aktieris. Spēlē Jaunajā Rīgas teātrī. K. Znotiņš ir piedalījies vairākās spēlfilmās. Divkārtējs "Spēlmaņu nakts" balvas saņēmējs kā gada aktieris (2010. un 2024. gadā), kā arī 2011. gada Harija Liepiņa balvas par spilgtu aktierdarbu teātrī saņēmējs.

## Karjera

Aktiera karjeras sākumā spēlējis Latvijas Nacionālajā un Dailes teātrī. Kopš 1997. gada strādā Jaunajā Rīgas teātrī. 2010. gadā par Ziedoņa lomu izrādē "Ziedonis un visums" saņēma "Spēlmaņu nakts" balvu kā gada aktieris, to pašu atkārtoja arī 2023./2024. gada sezonā par Dostojevska/Miškina lomu izrādē "Melnais gulbis".

## Privātā dzīve
Aktiera jaunākais brālis ir režisors Jānis Znotiņš. Precējies, ģimenē ir četri bērni — Emīls, kinorežisore Rūta, Krišs un Zīle.

## Filmogrāfija

## Televīzijas raidījumi

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Kaspara Znotiņa profils JRT mājaslapā
* Kaspars Znotiņš  izrades.lv
Znotiņš

**Znotiņš** (sieviešu dzimtē Znotiņa) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „znots” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Jānis Znotiņš (1983) — režisors;
* Kaspars Znotiņš (1975) — aktieris;
* Reinis Znotiņš (1992) — uzņēmējs un politiķis.
Rangeja Raghavs

**Rangeja Raghavs** (, dzimis , miris ) bija indiešu rakstnieks, dzejnieks un literatūrzinātnieks.

Dzimis Āgrā, Utarpradēša štatā, Indijā, kā *Tirumalla Nambakkam Viraraghava Acharya*. Pamatskolu beidzis Radžastānā, kur iestājas universitātē — vēstures un literatūras fakultātē. To beidzis turpina mācības Bengālijā, Šantineketanā, kur iestājās Višvabharati universitātē (dibinājis Rabindranats Tagore). Hazariprasada Dvidvedi vadībā uzraksta un aizstāv doktora disertāciju "Gorakhnats un viņa laikmets". Rangeja Raghava pamatā raksta noveles, lugas, dzeju, poēmas un zinātniskus rakstus par Indijas vēsturi un kultūru. Tulkotājs un atdzejotājs. (Uzrakstījis vairāk kā 130 grāmatas). nereti pats arī ilustrējis savus darbus. 1950. gadu beigās veselības stāvokļa dēļ, atgriežas Radžastānā. Pēdējos dzīves gadus pavada gultā neārstējamas slimības dēļ. Mirst 1962. gada 12. septembrī 39 gadu vecumā.

## Pazīstamākie darbi
### Proza
* *Rotaļu namiņi* (1941)
* *Bēdigais mājoklis* (1946)
* *Kungs* (1952)
* *Šautene un vīns* (1958)
* *Ceļš bez apstāšanās* (1957)
* *Taisnie ceļi* (1957)
* *Askēta apģērbs* (1951)
* *Devaki dēls* (1954)
* *Lakhmi acis* (1957)
* *Mirušo kurgans* (1946)

### Dzeja
* Poēma "Madhavi"
* Dzejas krājums "Pārkausētie akmeņi"
* Dzejas krājums "Gaismeklis ceļā"

### Zinātniskie darbi
* *Senā indiešu tradīcija un vēsture* (1954)
* *Dzeja, reālisms un progress* (1955)
* *Dzeja, māksla un šastras* (1956)
Čas

***Čas*** ( — 'laiks') bija 1997. gada 13. augustā izveidots Latvijas dienas laikraksts krievu valodā, kas iznāca piecas reizes nedēļā. Pēdējais laidiens nāca klajā 2012. gada 7. decembrī.

Laikraksta tirāža bija vairāk kā 13 000 eksemplāru, bet piektdienās tā sasniedza vairāk kā 20 000 eksemplāru, lapu skaits — 12, formāts — А2. *Čas* iznāca piecas dienas nedēļā (pirmdiena — piektdiena) un tika izplatīts visā Latvijā. Laikraksta pēdējais galvenais redaktors bija Pāvels Kirilovs.

## Atsauces