open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jaunkundze (filma)

**"Jaunkundze"** (; *Agassi*) ir 2016. gada Dienvidkorejas psiholoģiskā trillera filma, kuras režisors ir Paks Čhanuks. Filmā galvenās lomas atveido Kima Minhī, Kima Tēri, Ha Džungvū un Čo Džinvons. Filma balstīta uz 2002. gada velsiešu rakstnieces Sāras Votersas grāmatu *Fingersmith*. Filmas darbības vieta un laiks mainīts no Viktorijas laikmeta Lielbritānijas un Koreju Japānas koloniālajā varā.

Filma stāsta par jaunu sievieti, ko nolīgst darbā par kalponi, bagātās japāņu dāmas, lēdijas Hideko namā. Taču viņa slepus ir iesaistīta plānā, lai viņu apkrāptu un atņemtu visu bagātību.

Filmas "Jaunkundze" pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Filma saņēma plašu kritiķu atzinību, izceļot aktierspēli, režiju, mūziku, operatora un mākslinieka darbu, kā arī scenāriju. "Jaunkundze" nokļuva arī daudzu kritiķu 2016. gada labāko filmu sarakstos. Filma bija arī finansiāli veiksmīga, nopelnot 38,6 miljonus ASV dolāru. Filma saņēma BAFTA kino balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā". 2019. gadā *[[The Guardian]]* to iekļāva savā 21. gadsimta 100 labāko filmu saraksta 41. vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kubaņas Valsts universitāte

**Kubaņas Valsts universitāte** () ir augstākās izglītības iestāde Krasnodarā, Krievijas Federācijā. Tā ir viena no lielākajām, vecākajām un prestižākajām universitātēm Krievijas dienvidos.

Kubaņas Valsts universitātes izglītības struktūrā ietilpst 15 fakultātes un 3 institūti.

2023. gadā universitāte ieņēma 17. vietu Krievijas lielāko universitāšu reitingā, tajā pašā gadā universitātē studēja 23 561 students.

## Vēsture
Universitāte tika izveidota 1920. gadā Krasnodarā. Tās pirmais ievēlētais rektors bija Nikandrs Markss, bijušais Krievijas Impērijas armijas ģenerālis, vēsturnieks un senkrievu paleogrāfijas speciālists.

1957. gadā universitātē tika dibināta Astrofizikas observatorija. No 1970. līdz 1993. gadam tā bija PSRS Zinātņu akadēmijas astronomijas padomes ZMP Nr. 1027 optisko novērojumu stacija.

1994. gadā universitāte tika atzīta kā viena no vadošajām augstākās izglītības iestādēm Krievijā.

2004. un 2005. gadā universitāte tika ierindota starp 100 labākajām universitātēm Krievijā, tai tika piešķirta zelta medaļa par Eiropas kvalitāti.

2008. gadā par universitātes rektoru kļuva Mihails Astapovs, kurš agrāk bija vadījis Krasnodaras novada izglītības departamentu.

Kubaņas Valsts universitātē kopš 1970. gada notiek ārvalstu speciālistu apmācība. Ārvalstu absolventu vidū ir pārstāvji no vairāk nekā 120 pasaules valstīm. Šobrīd augstskolā turpina gatavot studentus no Āzijas, Amerikas, Āfrikas un Eiropas.

## Fakultātes

* Arhitektūras un dizaina
* Bioloģijas
* Žurnālistikas
* Vēstures, socioloģijas un starptautisko attiecību
* Datorzinātnes un lietišķās matemātikas
* Matemātikas un datorzinātņu
* Pedagoģijas, psiholoģijas un komunikatīvo zinātņu
* Romāņu un ģermāņu filologijas
* Vadības un psiholoģijas
* Ķīmijas un augsto tehnoloģiju
* Fizikas un tehnoloģiju 
* Filoloģijas
* Mākslas un grafikas
* Ekonomikas
* Juridiskā

## Filiāles

* Armavira
* Gelendžika
* Novorosijska
* Slavjanska pie Kubaņas
* Tihorecka

## Atsauces
H-22

thumb|Trīs raķetes ''H-22'' (sarkanas) zem stratēģiskā bumbvedēja ''Тu-22M3'' spārniem un korpusa.
[thumb|H-22 zem ''Тu-22M1'' korpusa [Rīgas Aviācijas muzejs|Rīgas Aviācijas muzejā.]]
***H-22*** ( — 'vētra') ir PSRS Bruņoto spēku tāla darbības rādiusa spārnotās raķetes, kas kā pretkuģu raķetes izstrādātas no 1958. līdz 1964. gadam. Turpmākajos gados saražoja gandrīz 3000 *H-22* raķešu. Raķešu palaišanai piemēroja kara lidmašīnas *Ту-16К-22*, *Ту-22К*, *[[Tu-22М]]2/3* un *Ту-95К-22*.

## Izmantošana Krievijas 2022. gada uzbrukumā Ukrainai
[thumb|Raķetes ''H-22'' trāpījums [Kremenčukas tirdzniecības centram *Amstor*.]]
Krievijas 2022. gada uzbrukumā Ukrainai *H-22* kā gaiss-zeme raķetes sāka lietot Krievijas Federācijas Bruņotie spēki. Līdz 2023. gada janvārim Krievija uz Ukrainas pilsētām izšāva vairāk nekā 200 šo raķešu.
* 2022. gada 9. maijā *H-22* raķetes sagrāva tirdzniecības centru *Riviera* pie Odesas, nogalinot vienu un ievainojot piecus cilvēkus.
* 2022. gada 27. jūnijā raķete *H-22* sagrāva Kremenčukas tirdzniecības centru *Amstor*, nogalinot vismaz 20 cilvēkus un ievainojot vismaz 56 cilvēkus.
* 2022. gada 1. jūlija naktī Odesas apgabalā trīs *H-22* raķetes sagrāva dzīvojamo ēku un atpūtas centru. Bojā gāja 21 cilvēks (tostarp viens bērns) un 38 ievainoja.
* 2023. gada 14. janvārī Krievijas raķete *H-22* trāpīja daudzstāvu dzīvojamai ēkai Dņipro pilsētā, nogalinot vismaz 45 cilvēki gāja bojā, tostarp divi bērni, bet 73 cilvēki tika ievainoti.
* 2023. gada 20. jūlijā divas Krievijas raķetes *H-22* eksplodēja Mikolajivā. Viena no raķetēm trāpīja trīsstāvu dzīvojamā mājā, izraisot ugunsgrēku un daļēju ēkas sabrukšanu. Otrā raķetes trāpīja garāžās un tajās novietotās automašīnās. Ievainojumus guva 18 cilvēki, to starpā 5 bērni.
* 2023. gada 23. jūlijā Krievijas stratēģiskie bumbvedēji *[[Tu-22М|Tu-22M]]* raidīja uz Odesas pilsētu trīs raķetes *H-22.* Uzbrukumā izmantotas vēl 16 cita tipa spārnotās raķetes. Bojā gāja 1 civiliedzīvotājs, bet ievainojumus guva 22. Bojātas daudzstāvu un privātās dzīvojamās mājas, biroja telpas, automašīnas un lielākā pilsētas pareizticīgo baznīca — Atdzimšanas katedrāle.
* 2023. gada 29. decembrī Krievija uz Ukrainas apgabaliem, kuros nav *Patriot* raķešu bateriju, izšāva astoņas H-22 raķetes.
* 2024. gada 19. aprīlī Ukraina apgalvoja, ka tā pirmo reizi ir notriekusi divas H-22/32 raķetes.
* 2024. gada 20. augustā Vietējo un reģionālo pašvaldību kongresā Ukrainas Bruņoto spēku virspavēlnieks Aleksandrs Sirskis paziņoja, ka Ukrainas pretgaisa aizsardzība ir pārtvērusi tikai 2/362 (0,55%) no H-22/32 raķetēm.
* 2026. gada 24. janvāra naktī Krievija uz Kijivu palaida 12 H-22 raķetes, kas bija bezprecedenta skaits. Kopš kara sākuma uz Ukrainu bija raidītas vairāk nekā 400 H-22, Ukrainas bija spējusi notriekt tikai 12 šādas raķetes.

## Atsauces
Kinderdeikas vējdzirnavas

**Kinderdeikas vējdzirnavas** () ir 19 vējdzirnavu grupa Nīderlandes Dienvidholandes provincē. Vairums no tām atrodas Kinderdeikas ciemā Molenlandenes pašvaldībā, bet vienas — Alblaserdamas pašvaldībā. Tās uzceltas 1738. un 1740. gadā un paredzētas ūdens atsūknēšanai no poldera. Vējdzirnavas ir viens no populārākajiem Nīderlandes tūrisma objektiem un viens no tās simboliem. UNESCO Pasaules mantojuma vieta kopš 1997. gada.

## Galerija

MolenInKinderdijk.JPG
Overzicht_met_molen_No._6_van_de_Nederwaard_op_de_voorgrond,_gezien_vanuit_de_kap_van_molen_No.7_van_de_Nederwaard_-_Kinderdijk_-_20370474_-_RCE.jpg
Kinderdijk_Active_Windmill.jpg
Overview_windmills_Kinderdijk.jpg
Kinderdijk_map_txt_nl.jpg
Molens_Kinderdijk_-_4.jpg


## Ārējās saites
Obrija Plaza

**Obrija Kristīna Plaza** (, dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, komiķe, scenāriste un producente.

Savu karjeru sākusi improvizācijas *Upright Citizens Brigade Theater* Ņujorkā. Piedalījusies NBC situāciju komēdijā "Parki un atpūtas zonas" (*Parks and Recreation*, 2009—2015), FX drāmas seriālā *[[Legion]]* (2017—2019) un HBO antoloģijas seriālā "Baltais lotoss", par ko saņēmusi Zelta globusa balvas nomināciju.

Piedalījusies tādās filmās kā "Skots Pilgrims pret pasauli" (2010), *[[Safety Not Guaranteed]]* (2012), "Ar ko pārgulēt" (*The To Do List*, 2013), *[[Life After Beth]]* (2014), "Tiek meklētas partneres kāzām" (2016), *[[The Little Hours]]* (2017), "Ingrīda — pašiņu karaliene" (2017), "Bērnu spēlītes" (2019), "Laimīgākais gadalaiks" (*Happiest Season*, 2020), *[[Black Bear]]* (2020), *[[Emily the Criminal]]* (2022) un "Megapole" (2024).

## Ārējās saites
Emily the Criminal

***Emily the Criminal*** ir 2022. gada ASV kriminālfilma, kuras režisors un scenārija autors ir Džons Petons Fords. Filmā galvenās lomas atveido Obrija Plaza un Teo Rosi.

Filma stāsta par parādu nomocīto Emīliju, kura iesaistās krāpniecībā ar kredītkartēm, kas viņu ieved Losandželosas kriminālajā pasaulē.

Filmas *Emily the Criminal* pirmizrāde notika  2022. gada Sandensas kinofestivālā. Filma saņēma kritiķu atzinību, īpaši slavējot tās sociālās tēmas un Plazas aktierspēli.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nataļja Marčenko-Jodko

**Nataļja Marčenko-Jodko** (dzimusi ) ir Latvijas politiķe. Ievēlēta 14. Saeimā no partijas "Stabilitātei!" saraksta.

2003. gadā absolvējusi Rīgas krievu privātģimnāziju, kā arī 2011. gadā Biznesa vadības koledžu, iegūstot mārketinga un tirdzniecības speciālista kvalifikāciju.

Bijusi uzņēmēja un noliktavas vadītāja. Pirms ievēlēšanas Saeimā strādāja partijā "Stabilitātei!" un biedrībā "Stabilitātei-JĀ!".

Darbojusies partijā "Alternative", no kuras saraksta nesekmīgi kandidējusi Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās 2020. gadā. 2022. gada rudenī notikušajās 14. Saeimas vēlēšanās ievēlēta 14. Saeimā no partijas "Stabilitātei!" saraksta.

## Atsauces
Suržiks

thumb|Suržika piemērs
**Suržiks** () ir sarunvaloda, ko veido ukraiņu un krievu valodas sajaukums. Tā ir izplatīta Ukrainā, kā arī blakus esošajos Krievijas un Moldovas robežapgabalos.

Kopējais runātāju skaits 10–20 miljoni.

## Vispārīga informācija
thumb|Suržika izplatība Ukrainas reģionos (2003)
Suržiks veidojās lauku iedzīvotāju vidū, sajaucoties ukraiņu valodai ar krievu sarunvalodu.

Suržikam dažādos Ukrainas apgabalos un starp atsevišķiem runātājiem ir būtiskas atšķirības. Parasti gramatika un izruna paliek ukraiņu, tomēr ievērojama daļa vārdu krājuma, atkarībā no runātāja izglītības, valodas pieredzes un vispārējās runas situācijas, ir aizgūta no krievu valodas.

## Piemēri

*

## Skatīt arī

* Ukrainas pārkrievošana

## Atsauces
Kubaņas kazaki

**Kubaņas kazaki** ir Krievijas Impērijas Ziemeļkaukāza kazaku kārtas daļa, kā arī tauta, kas apdzīvo mūsdienu Krasnodaras novadu, Stavropoles novada rietumu daļu, Rostovas apgabala dienvidus.

Lai gan mūsdienās kazaki gandrīz visi runā krieviski, ikdienā daži no viņiem lieto ukraiņu valodas dialektus (īpaši laukos). Saskaņā ar dažiem datiem vēl 19. gadsimtā kazaki pārsvarā bija divvalodīgi. Saskaņā ar tautas skaitīšanas datiem 20. gadsimta 30. gados absolūtais vairākums Kubaņas kazaku uzskatīja ukraiņu valodu par savu dzimto valodu un pat identificēja sevi kā ukraiņus.

## Vēsture
left|thumb|19. gadsimta beigas
Kopš viduslaikiem Kubaņa ir piederējusi Čerkesijai, Nogaju ordai un Krimas hanistei. 1783. gadā pēc Krimas hanistes likvidēšanas Kubaņa tika pievienota Krievijas Impērijai. Teritorija bija jāapsargā, tāpēc pēc Zaporižjas Sečas likvidēšanas cariskā valdība izveidoja Melnās jūras kazaku armiju, kas vēlāk apdzīvoja šo zemi.

1918. gada 28. janvārī Kubaņas Rada pasludināja neatkarīgu Kubaņas Tautas Republiku ar galvaspilsētu Jekaterinodaru. 1920. gada 3. martā Sarkanā armija uzsāka Kubaņas—Novorosijskas operāciju. Brīvprātīgo korpuss, Donas un Kubaņas armijas sāka atkāpšanos. 17. martā Sarkanā armija ienāca Jekaterinodarā, Kubaņas armija tika iespiesta pie Gruzijas robežas un maijā sākumā kapitulēja, bet Kubaņas Tautas Republika tika likvidēta.

Otrā pasaules kara laikā daudzi kazaki cīnījās arī nacistiskās Vācijas un Japānas Impērijas armijas pusē.

## Skaits
2009. gadā Kubaņā par kazakiem sevi uzskatīja 130 000 cilvēku. 2014. gadā Kubaņas kazaku skaits sasniedza 146 000 un veidoja gandrīz trešdaļu no visiem Krievijas kazakiem. 

## Skatīt vēl
* Kubaņas kazaku koris

## Atsauces
Kubaņas Tautas Republika

**Kubaņas Tautas Republika** () bija īslaicīgi pastāvējusi valsts, ko pēc Krievijas Impērijas sabrukuma izveidoja bijušā Kubaņas apgabala un kubaņas kazaku karaspēka teritorijā.
## Vēsture
[thumb|[Mikola Rjabovils — Kubaņas republikas politiķis, Kubaņas Likumdošanas Radas priekšsēdētājs (1917—1919)]]
Pēc Krievijas revolūcijas un Pilsoņu kara sākuma 1917. gadā konflikts Kubaņas reģionā saasinājās ne tikai starp boļševikiem un baltās kustības pārstāvjiem. Bija arī trešais spēks — Kubaņas kazaki, autonomijas atbalstītāji. Viens no prominentākajiem autonomistu pārstāvjiem bija Mikola Rjabovils.

1918. gada 28. janvārī Mikolas Rjabovila vadītā Kubaņas apgabala Rada pasludināja Kubaņas Tautas Republiku kā daļu no topošās Krievijas Federatīvās Republikas. Taču jau 1918. gada 16. februārī Kubaņa tika pasludināta par pilnīgi neatkarīgu valsti. Dažas dienas pēc Kubanas Republikas proklamēšanas (16. februārī) Radas deputātu sanāksmē pieņēma rezolūciju par Kubaņas pievienošanos Ukrainas Tautas Republikai uz federāliem noteikumiem. Apvienošanās nenotika Sarkanās armijas ofensīvas dēļ.

1919. gadā Mikolu Rjabovilu nogalināja Donas Republikā.

1920. gada 3. martā Sarkanā armija uzsāka Kubaņas—Novorosijskas operāciju. Brīvprātīgo korpuss, Donas un Kubaņas armijas sāka atkāpšanos. 17. martā Sarkanā armija ienāca Jekaterinodarā, Kubaņas armija tika iespiesta pie Gruzijas robežas un maijā sākumā kapitulēja, bet Kubaņas Tautas Republika tika likvidēta.

## Atsauces
Lote Vilma Vītiņa

**Lote Vilma Vītiņa** (dzimusi 1993. gada 30. oktobrī Rīgā) ir latviešu dzejniece un ilustratore.

## Biogrāfija
Beigusi Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolu. Studējusi glezniecību Latvijas Mākslas akadēmijā.

Vītiņas dzejoļi publicēti Arta Ostupa sastādītajā dzejas antoloģijā "Kā pārvarēt niezi galvaskausā?", ko izdeva "Valters Dakša" un žurnāla "Punctum" izdotajā dzejas krājumā "Monta Kroma. Re:". Dzejas kopas tikušas publicētas arī portālos "Punctum" un "Satori". Lote Vilma Vītiņa ir teksta un ilustrāciju autore bilžu grāmatai bērniem "Dzejnieks un smarža", kas izdota izdevniecībā "Aminori". 2020. gadā klajā nācis viņas debijas dzejas krājums "Meitene", savukārt 2021. gadā — dzejprozas krājums jauniešiem "Ūdenstornis".

No 2022. līdz 2023. gadam vadījusi raidījumu "Bronhīts" radio NABA kopā ar dzejnieci Mariju Luīzi Meļķi. Veido improvizētas zīmējumu izrādes kopā ar aktieri Vari Klausītāju. Publicējusi un ilustrējusi gan dzeju bērniem, gan pusaudžiem, gan pieaugušajiem. Veidojusi komiksus izdevniecībai "Kuš!". Ilustrējusi *Indie* datorspēli *Mushroom season*.

### Apbalvojumi

* 2020. gadā Starptautiskā Jāņa Baltvilka balva par grāmatas "Dzejnieks un smarža" ilustrācijām. Labākais ilustrators bērnu un jauniešu grāmatu mākslā.
* 2022. gadā Latvijas Literatūras gada balva bērnu literatūrā par grāmatu "Ūdenstornis".

## Bibliogrāfija

### Dzeja

**Kā pārvarēt niezi galvaskausā?* Jauno dzejnieku antoloģija. Rīga: Valters Dakša, 2018
* *Dzejnieks un smarža*. Rīga: Aminori, 2019
**Meitene*. Rīga: Neputns, 2020
* *Ūdenstornis*. Rīga: Liels un Mazs, 2021
* *Puķainā Istaba*. Rīga: Orbīta, 2025

### Ilustrācijas
* *Marta valodas*. Rīga: Liels un Mazs, 2016
* *Dzejnieks un smarža*. Rīga: Aminori, 2019
* *Jandāliņš*. Rīga: Liels un Mazs, 2023

### Komiksi
* *Š! #29 Celebration*, Komiksu antoloģija. Rīga: Kuš!, 2017
* *Worms, Clouds, Everything*. Rīga: Kuš!, 2018
* *Š! #38 Imperfect Shapes*, Komiksu antoloģija. Rīga: Kuš!, 2020
* *Š! #40 The Very End*. Komiksu antoloģija. Rīga: Kuš!, 2020
* *Š! #44 Back to Nature*. Komiksu antoloģija. Rīga: Kuš!, 2022

## Atsauces

## Ārējās saites
* Lotes Vilmas Vītiņas mājaslapa
Svens Kuzmins

**Svens Kuzmins** (dzimis Rēzeknē ) ir latviešu rakstnieks, žurnālists, aktieris un mākslinieks.

Etīžu teātra "Nerten" režisors un aktieris, veidojis radio raidījumu "Cienījamie lasītāji. Etīdes par literatūru". Strādājis par redaktoru žurnālā "Rīgas Laiks".

## Biogrāfija
Svena Kuzmina māte bija māksliniece Helēna Svilāne-Kuzmina (1949—2003).

Izglītību ieguvis Raiņa 8. vakara (maiņu) vidusskolā. Studējis glezniecību Mančestras Metropolitēna universitātē, glezniecību un grafiku studējis Latvijas Mākslas akadēmijā. Strādājis žurnālā "Rīgas Laiks". Kopš 2024. gada studē Latvijas Mākslas akadēmijas profesionālajā doktorantūrā.

### Proza
Stāstu krājuma "Pilsētas šamaņi" (2016), kā arī romānu "Hohma" (2019) un "Dizažio" (2021) autors. Sadarbojoties Svenam, Latvijas krievu dzejniekam Aleksandram Zapoļam (Semjons Haņins) un tekstgrupai "Orbīta", 2019. gadā iznāca dzejnieka Kikōne (Edgara Medņa) krājums "Jūs kavējaties". Svena Kuzmina stāsti tulkoti angļu, krievu, lietuviešu, igauņu un spāņu valodā.

### Teātris
2004. gadā Svens Kuzmins kopā ar aktieri Tomu Treibergu dibināja etīžu teātri "Nerten". S. Kuzmins un T. Treibergs ir gan šī teātra režisori, gan vienīgie aktieri. "Nerten" ir vienīgais šāda profila teātris Latvijā, tas sniedz savas izrādes gan Rīgā, gan dažādās Latvijas pilsētās. Izrādes veidotas no īsiem tematiski un stilistiski atšķirīgiem sižetiem.

### Latvijas Radio
No 2017. gada februāra līdz 2021. gada decembrim Svens Kuzmins kopā ar dzejnieku un Latvijas Radio žurnālistu Tomu Treibergu Latvijas Radio 1 veidoja raidījumu "Cienījamie lasītāji. Etīdes par literatūru". Raidījuma veidotāji tikās ar tulkotājiem, lai uzzinātu vairāk par viņu darba pieredzi, metodēm un mīļākajām grāmatām. No tām tika izvēlēts viens tulkots daiļliteratūras darbs, kuram tika meklēts līdzinieks latviešu literatūras pasaulē.

### Apbalvojumi

* 2016. gadā Ventspils pilsētas domes izcilības stipendija par stāstu krājumu "Pilsētas šamaņi".
* 2017. gadā Latvijas Literatūras gada balva — portāla "Delfi" lasītāju balva par stāstu krājumu "Pilsētas šamaņi".
* 2022. gadā Latvijas Literatūras gada balva prozā par romānu "Dizažio".
* 2024. gadā balva "Kilograms kultūras" par romānu "Skaistums un nemiers".
* 2024. gadā Latvijas Literatūras gada balva prozā par romānu "Skaistums un nemiers".
* 2025. gadā Latvijas Literatūras gada balva prozā par romānu "Brīvībene".

## Bibliogrāfija

### Proza

* *Pilsētas Šamaņi*. Stāsti. Rīga: Dienas Grāmata, 2016.
* *Hohma*. Rīga: Dienas Grāmata, 2019.
* *Dizažio*. Rīga: Dienas Grāmata, 2021.
* *Skaistums un nemiers*. Rīga: Dienas Grāmata, 2023.
* *Brīvībene*. Rīga: Orbīta, 2024.

### Proza citās valodās

* *Chochma* (Hohma, poļu val.). Gdansk: Wydawnictwo Marpress, 2022.
* *Rigaer Freiheit* (Brīvībene, vācu valodā). Tulk. Lil Reif. Edition Fototapeta, 2026.

### Atdzejojumi
* Jeļenas Glazovas dzejoļu krājums "Transfēri" (2013. gadā, kopā ar dzejnieku Tomu Treibergu)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Teātra "Nerten" Facebook konts
Tautas kalps (seriāls)

**"Tautas kalps"** () ir Ukrainas politiskās komēdijas seriāls, ko režisējis Oleksijs Kirjuščenko un producējusi *[[Studija Kvartal 95]]*. Seriāla sauklis ir "Nākamā prezidenta stāsts". Tā pirmizrāde notika  televīzijas kanālā 1+1. Šobrīd izveidotas 3 sezonas ar 51 sēriju.

Sižets stāsta par vēstures skolotāju, kurš negaidīti kļūst par Ukrainas prezidentu.

Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā 2022. gadā un Zelenska prezidentūras kara laikā šova popularitāte ievērojami pieauga. Raidīšanas tiesības pieprasīja dažādi ārvalstu uzņēmumi. 16. martā *[[Netflix]]* paziņoja, ka seriāla pirmā sezona lielā pieprasījuma dēļ atkal būs pieejama straumētājiem ASV. 16. maijā *Netflix* pievienoja 2. un 3. sezonu.

## Kritika
Daļa ukraiņu sabiedrības un kultūras darbinieku uzskata seriālu par ukrainofobisku, kritizējot seriālu par krievu valodas dominēšanu un līdz ar to par seriāla lingvistisko šizofrēniju un dažkārt pret Ukrainu vērsto saturu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mansion Musik

***Mansion Musik*** ir amerikāņu repera un dziedātāja *[[Trippie Redd]]* piektais studijas albums. 2023. gada 20. janvārī tas tika izdots *10k Projects* un *1400 Entertainment* ietvaros. Albumā piedalās *[[Chief Keef]]*, *[[Future]]*, *[[Lil Baby]]*, *[[Juice WRLD]]*, Treviss Skots, *[[Lil Durk]]*, *Nardo Wick*, *Kodak Black*, *Big30*, *LUCKI*, *Rich The Kid*, *Summrs*, *Fijimacintosh*, *Rylo Rodrigez*, *[[Ski Mask The Slump God]]*, *G Herbo*, *Rob49*, *[[DaBaby]]* un *Lil B*. To producēja *Chief Keef*, un tas kalpo kā turpinājums *Trippie Redd* iepriekšējam albumam *[[Trip At Knight]]* (2021).

## Dziesmu saraksts
Belgorodas karogs

thumb|Belgorodas karogs
**Belgorodas karogs** ir viens no Krievijas Federācijas Belgorodas pilsētas oficiālajiem simboliem (kopā ar ģerboni). Karogs tiek uzskatīts par pilsētas iedzīvotāju vienotības un sadarbības simbolu.

Pašreizējais karogs tika apstiprināts 1999. gada 22. jūlijā ar Belgorodas pilsētas domes lēmumu Nr. 321 un 2002. gadā tika iekļauts Krievijas Federācijas Valsts heraldiskajā reģistrā ar reģistrācijas numuru 978.

## Apraksts
Belgorodas pilsētas karogā (zils audekls ar baltu svītru apakšā) attēlots dzeltens lauva, kas stāv uz pakaļkājām, un virs tā paceļas balts ērglis. Pilsētas simbolika ir vairāk nekā 300 gadus sena, un tās pirmsākumi meklējami Pētera I valdīšanas laikā. Krievijas cars dāvināja ģerboni Belgorodas iedzīvotājiem par godu uzvarai pār zviedriem Poltavas kaujā (1709). 1712. gadā šī emblēma tika attēlota uz Belgorodas pulka karoga, kas bija sakāvis ienaidnieku, un 1727. gadā tā kļuva par jaunizveidotās guberņas simbolu.

## Atsauces
Gazvīna

**Gazvīna** (, *Qazwīn*; ) ir pilsēta Irānas ziemeļrietumos, Gazvīnas ostāna administratīvais centrs. Izvietojusies Elbursa dienvidu priekškalnēs  no valsts galvaspilsētas Teherānas. Tiek dēvēta par Irānas «kaligrāfijas galvaspilsētu».

## Vēsture
Tiek uzskatīts, ka pilsētu dibināja Sasanīdu impērijas valdnieks Šapurs I 3. gadsimtā. Sasanīdu laikā pilsēta bija pierobežas cietoksnis. 644. gadā to iekaroja Musulmaņu kalifāts, kas pievērsa iedzīvotājus islāmam. 11. gadsimtā pilsēta nonāca Lielās Seldžuku impērijas valdījumā, bet 13. gadsimtā pilsētu iekaroja mongoļu karaspēks un iedzīvotājus noslepkavoja. Sefevīdu valdīšanas laikā 16. gadsimtā Gazvīna bija valsts galvaspilsēta (1555—1598) un attīstījās par nozīmīgu tirdzniecības un amatniecības centru; caur to gāja lielākā daļa Persijas tirdzniecības ar Kaukāzu.

1962. gadā pilsēta ievērojami cieta 6,9 balles stiprajā zemestrīcē; gāja bojā ap 12 tūkstošiem iedzīvotāju. Kopš 1996. gada ostāna administratīvais centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kropotkina

**Kropotkina** (krievu: *Кропоткин*) ir pilsēta Krievijas dienvidos, Krasnodaras novadā. Pilsēta atrodas 145 km no Krasnodaras. Tajā atrodas dzelzceļa mezgls un stacija Kavkazskaja.

## Vēsture
Kropotkinas dibināšanas vēsture ir cieši saistīta ar Aleksandra Suvorova darbību Kubaņā. 1777. gada 14. novembrī ģenerālleitnants Aleksandrs Suvorovs tika iecelts par Kubaņas korpusa komandieri un sāka veidot kordona līniju.

1778. gadā sākās vietas apdzīvošana kā **Romanovskas postenis**, bet 1779. gadā tika izveidota Romanovskas sādža. 19. gadsimta otrajā pusē gar sādžu uzbūvēja dzelzceļu, kas deva grūdienu tās attīstībai par pilsētas tipa ciematu. Romanovskas sādža kļuva par nozīmīgu tirdzniecības un transporta centru.

1921. gada 4. februārī Romanovskas sādžai tika piešķirts pilsētas statuss, un to nosauca par Kropotkinu ģeogrāfa un revolucionārā anarhista Pjotra Kropotkina vārdā.

Otrā pasaules kara laikā 1942. gada 4. augustā pilsētu okupēja vācu karaspēks, 1943. gada 29. janvārī tā tika atbrīvota no okupācijas.

No 2008. gada augusta Kropotkina ir Kavkazskas rajona centrs.

## Iedzīvotāji
Iedzīvotāju skaits turpina samazināties, 2021. gada sākumā pilsētā dzīvoja 75 858 cilvēku.

92,38 % no tiem bija krievi, 3,77 % armēņi, 1,01 % ukraiņi (2010).

## Izglītība un sports
Pilsētā atrodas 10 vispārizglītojošās vidusskolas, 5 koledžas un 16 pirmsskolas izglītības iestādes.thumb|Stadions ''Lokomotiv''
Pilsētā ir 2 stadioni, 50 metru garš peldbaseins, 2 sporta kompleksi un kartinga laukums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kubaņas Valsts Tehnoloģiskā universitāte

**Kubaņas Valsts Tehnoloģiskā universitāte** () ir augstākās izglītības iestāde Krasnodarā, Krievijas Federācijā.

## Vēsture
**Kubaņas Politehniskais institūts** tika dibināts 1918. gada 16. jūnijā, kā pirmā augstākās izglītības iestāde Kubaņā.

1993. gadā augstskola saņēma universitātes statusu un tika pārdēvēta par Kubaņas Valsts Tehnoloģisko universitāti.

Universitāte ieņēma 20. vietu Krievijas tehnisko augstskolu reitingā.

## Atsauces
Thirteen Lives

***Thirteen Lives*** ir 2022. gada Apvienotās Karalistes un ASV biogrāfiskā izdzīvošanas filma, kuras režisors ir Rons Hauards. Filmā galvenās lomas atveido Vigo Mortensens, Kolins Ferels, Džoels Edžertons un Toms Beitmans.

Filma stāsta par glābšanas misiju, kad applūdušā alā Taizemē tika iesprostoti 12 zēni un viņu futbola treneris.

Filmas *Thirteen Lives* pirmizrāde notika  un to izplatīja ''United Artists Releasing''. Kopš  filma ir pieejama straumēšanas platformā *[[Amazon Prime Video]]*. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 86% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Forteskjū

**Forteskjū** () ir upe Austrālijas ziemeļrietumos, Rietumaustrālijas štatā. Garums 760 km (trešā garākā upe Rietumaustrālijā),
baseina platība 49 759 km².

Sākas Oftalmijas grēdā, ap 30 km uz dienvidiem no Ņūmenas. Augštecē plūst ziemeļaustrumu, vēlāk ziemeļrietumu virzienā starp Čičesteras un Hamerslija grēdām. Netālu no ietekas pagriežas uz ziemeļiem, ieplūst Indijas okeānā ap 40 km uz dienvidrietumiem no Dampīras. Pie Ņūmenas upe aizsprostota, izveidota Oftalmijas ūdenskrātuve. Ap 100 km uz ziemeļiem no Ņūmenas tek cauri Forteskjū purvam, kas ir valsts nozīmes mitrājs 1048 km² platībā.

Upe izžūstoša, tek tikai pēc spēcīgām lietusgāzēm.

Upi 1861. gadā atklāja austrāliešu ceļotājs Frānsiss Gregorijs (*Francis Gregory*), kas nosauca to angļu politiķa Čičestera Forteskjū (*Chichester Fortescue*) vārdā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pjotrs Gurskis

**Pjotrs Gurskis** (;  dzimis ) ir Polijas starptautiskais lielmeistars šaha kompozīciju risināšanā (2019).

## Biogrāfija
Pazīstams kā viens no Polijas labākajiem šaha kompozīciju risinātājiem. Polijas junioru čempionātā šaha kompozīciju risināšanā izcīnījis 10 medaļas: 3 zelta (2002, 2006, 2007), 6 sudraba (2003, 2005, 2008, 2009, 2010, 2012) un bronzas (2004). 2008. gadā uzvarējis Eiropas junioru čempionātā šaha kompozīciju risināšanā. Polijas komandas sastāvā izcīnījis 11 medaļas Eiropas komandu čempionātā šaha kompozīciju risināšanā: 5 zelta (2009, 2013, 2014, 2015, 2017), 3 sudraba (2010, 2012, 2019), 3 bronzas (2008, 2011, 2016). Labākais rezultāts Eiropas čempionātā šaha kompozīciju risināšanā individuālajā vērtējumā ir divreiz izcīnītā 11. vieta (2008, 2022). Pasaules čempionāta šaha kompozīciju risināšanā komandu vērtējumā Polijas izlases sastāvā četras reizes uzvarējis (2009, 2010, 2019, 2022) un vienreiz bijis otrais (2021). 2019. gadā Viļņā uzvarējis Pasaules čempionātā šaha kompozīciju risināšanā.

2019. gadā kļuvis par ceturto Polijas šahistu pēc Pjotra Murdzjas, Kacpera Pjoruna un Aleksandera Mistas, kuram piešķirts starptautiskā lielmeistara nosaukums šaha kompozīciju risināšanā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Górski Piotr - Problemista
*Piotr Górski - Szachy w Polsce
29. ieroču SS grenadieru divīzija "Italia" (itāļu Nr. 1)

thumb|29. divizijas emblēma
**29. ieroču SS grenadieru divīzija "Italia" (itāļu Nr. 1)** (), arī ***Legione SS Italiana*** bija Trešā reiha itāļu SS militārais formējums Otrā pasaules kara laikā. Sākotnēji tas tika izveidots pakļautā Vācijai Itālijas Sociālajā Republikā 1943. gadā kā Itāļu leģions, vēlāk tas tika pārveidots par brigādi. 1945. gada 10. februārī vienība tika pārveidota par divīziju.

Vienību sāka formēt 1943. gada oktobra sākumā. 1944. gada aprīlī 3 vienības bataljoni veiksmīgi karoja pret Sabiedroto karaspēku pie Ancio un Netuno, par ko 1944. gada 3. maijā vienībai tika atļauts nēsāt SS rūnas uz melna fona, nevis uz sarkanā, un tā tika integrēta *[[Waffen-SS]]* sastāvā. 1944. gadā vienības izmērs bija 15 000 cilvēki. 1945. gada 30. aprīlī padevās gūstā ASV armijai Gorgonzolā, Lombardijā.

## Atsauces
Kermāna

**Kermāna** (, *Kermân*, ) ir pilsēta Irānas dienvidaustrumos, Kermānas ostāna administratīvais centrs. Izvietojusies plašā kalnu ielejā  no valsts galvaspilsētas Teherānas.

## Vēsture
Pilsēta dibināta Sasanīdu impērijas laikā 3. gadsimtā kā **Vehardašīras** pierobežas nocietinājums. Par pilsētas dibinātāju uzskata impērijas pirmo valdnieku Ardašīru I. 7. gadsimtā pilsētu iekaroja musulmaņi. Jau 8. gadsimtā pilsēta bija slavena ar kašmira vilnas izstrādājumiem. Seldžuku valdīšanas laikā pilsēta lielā mērā saglabāja savu patstāvību, lai arī par to cīnījās otomaņi un persieši. Pilsēta ievērojami attīstījās Sefevīdu impērijas laikā. 1794. gadā pilsētu nopostīja kādžāri, cīnoties ar Zendu dinastijas pēdējo valdnieku Alihanu. Atjaunota 19. gadsimtā ziemeļrietumos no vēsturiskās pilsētas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jāsūdža

**Jāsūdža** (, *Yāsūj*) vai **Jesūdža** (, *Jasuc*) ir pilsēta Irānas dienvidrietumos, Kohgīlūjes un Būjerahmadsa ostāna administratīvais centrs. Izvietojusies Zāgrosa kalnos Bešāras upes ielejā  no valsts galvaspilsētas Teherānas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Degreja

**Degreja** () ir upe Austrālijas ziemeļrietumos, Rietumaustrālijas štatā, Pilbaras reģionā. Garums 193 km (kopā ar Okoveru 468 km), baseina platība 56 720 km².

Sākas, satekot Okoverai (*Oakover*) ar Nullagini (*Nullagine*), tek gar Lielā Smilšu tuksneša rietumu malu ziemeļrietumu virzienā, netālu no ietekas pagriežas uz ziemeļiem un ietek Indijas okeānā ap 70 km uz ziemeļaustrumiem no Porthedlendas. Sausajā gadalaikā izžūst. Upes ieleju izmanto aitu, liellopu un zirgu ganībām. Lielākās pietekas ir Šo (*Shaw*) un Kungana (*Coongan*), abas kreisās. Dažus kilometrus no ietekas, pie Degrejas ciemata, upi šķērso Lielā Ziemeļu šoseja (*Great Northern Highway*), kas savieno Pērtu ar Vindemu.

Upi 1861. gadā atklāja austrāliešu ceļotājs Frānsiss Gregorijs (*Francis Gregory*), kas nosauca to Karaliskās ģeogrāfu biedrības prezidenta grāfa de Greja (*Earl de Gray*) vārdā. 1888. gadā Degrejas ielejā celti zelta meklētāju pagaidu ciemati.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sarenes

**Sarenes** () ir graudzāļu dzimtas ģints, kurā klasificētas vairāk nekā 100 lakstaugu sugas ar teju kosmopolītisku izplatības areālu. Sugas ir viengadīgas vai daudzgadīgas, raksturīgas plakanas vai ielocītas lapas, uz mēlītes ir skropstainu matiņu pušķis.

## Sugas
Ģintī ir klasificētas šādas sugas:

* Latvijā sastopamās sugas:
** Itālijas sarene (*Setaria italica*) (L.) P.Beauv.
** Zaļā sarene (*Setaria viridis*) (L.) P.Beauv.
** Zilganā sarene (*Setaria pumila*) (Poir.) Schult.
* Citas sugas (nepilnīgs saraksts):
** *Setaria barbata* (Lam.) Kunth 
** *Setaria cernua* Kunth
** *Setaria dielsii* R.A.W.Herrm.
** *Setaria elementii* (Domin) R.D. Webster
** *Setaria faberi* R.A.W.Herrm.
** *Setaria incrassata* (Hochst.) Hack.
** *Setaria intermedia* Roem. & Schult.
** *Setaria latifolia* (Scribn.) R.A.W.Herrm.
** *Setaria leucopila* (Scribn. & Merr.) K.Schum
** *Setaria magna* Griseb.
** *Setaria megaphylla* (Steud.) T.Durand & Schinz
** *Setaria palmifolia* (J.Koenig) Stapf 
** *Setaria parviflora* (Poir.) Kerguélen
** *Setaria sphacelata* (Schumach.) Stapf & C.E.Hubb. 
** *Setaria verticillata* (L.) P.Beauv.
** *Setaria vulpiseta* (Lam.) Roem. & Schult.

## Galerija

Attēls:Setaria barbata 04185.jpg|*Setaria barbata*
Attēls:Setaria faberi 001.jpg|*Setaria faberi*
Attēls:Setaria italica (4656377231).jpg|*Setaria italica*
Attēls:Setaria macrostachya 2015-08-29 5639.jpg|*Setaria macrostachya*
Attēls:Setaria palmifolia Włośnica palmolistna 2020-07-18 01.jpg|*Setaria palmifolia*


## Atsauces
Nīderlandes ūdens aizsardzības līnija

**Nīderlandes ūdens aizsardzības līnija** () ir UNESCO Pasaules mantojuma objekts Nīderlandes centrālajā daļā. 19. gadsimtā un 20. gadsimta pirmajā pusē celtās militārās būves (cietokšņi, forti, grāvji, slūžas) paredzētas valsts centrālās daļas ap Amsterdamu aizsardzībai, ienaidnieka uzbrukuma gadījumā applūdinot ievērojamas teritorijas. Objekts sastāv no divām sistēmām — Amsterdamas aizsardzības līnijas (*Stelling van Amsterdam*) un Jaunās ūdens aizsardzības līnijas (*Nieuwe Hollandse Waterlinie*).

Līdz ar aviācijas attīstību aizsardzības būves zaudēja militāro jēgu.

## Galerija

Keelzijde_geheel_FortbezSpaarndam.JPG
Fort_bij_Spijkerboor_bovenzijde_geschutskoepel.JPG
Naarden_kl_Bijgewerkt.jpg|Nārdene
Keelzijde_hoofdgebouw_-_Westbeemster_-_20340683_-_RCE.jpg
Stelling_van_Amsterdam_the_Netherlands.svg|Amsterdamas aizsardzības līnija
Nieuwe_Hollandse_Waterlinie_the_Netherlands.png|Jaunā ūdens aizsardzības līnija


## Ārējās saites
* Amsterdamas aizsardzības līnija 
* Jaunā ūdens aizsardzības līnija
* Pampusa sala
Mēdemu pils

thumb|250px|Mēdemu pils nami
thumb|250px|Mēdemu pils jaunais nams

**Mēdemu pils** () bija divi Mēdemu dzimtai piederoši 1783. un 1787. gadā celti nami Upes ielā 7 un 9, Jelgavā, ko projektējis arhitekts Severīns Jensens. Mākslas zinātnieks Jānis Siliņš 1787. gadā Upes un Veismaņa ielas stūrī celto namu atzinis par visizcilāko klasicisma paraugu starp Jelgavas muižnieku namiem.

Mēdemu pils jaunajā namā, esot Jelgavā, bieži uzturējās īpašnieka Johana Frīdriha fon Mēdema meita un Kurzemes hercogiene Doroteja fon Mēdema un viņas māsa, rakstniece Elīza fon der Reke, bet ēkas greznajā zālē bieži rīkotas viesības un balles. Savukārt Mēdemu pils vecajā namā 1883. gadā notika ievērojama Kurzemes kultūrvēsturiskā izstāde.

1944. gada augustā Otrā pasaules kara kaujā par Jelgavu Mēdemu pils nami tika sagrauti un nav atjaunoti. Mēdemu pils vecā nama vietā uzcelta Latvijas Lauksaimniecības universitātes Tehniskā fakultāte, bet Mēdemu pils jaunā nama vietā — fakultātes stāvlaukums.

## Skatīt arī
* Mēdemu villa

## Atsauces
Liels un mazs

**"Liels un mazs"** ir bērnu grāmatu izdevniecība Latvijā, kas dibināta 2004. gadā. Izdevniecības mērķis ir attīstīt un bagātināt Latvijas bērnu grāmatniecības nozari, radīt alternatīvu bērnu grāmatu piedāvājumā Latvijā.

Izdevniecība 2022. gadā starptautiskajā Boloņas bērnu grāmatu gadatirgū Itālijā saņēmusi balvu kā gada labākā bērnu grāmatu izdevniecība Eiropā. Tā bija piektā reize pēc kārtas, kad "Liels un mazs" tika nominēta prestižajai balvai.

Kopš 2014. gada notiek “Liels un mazs” izdoto grāmatu tulkošana un izdošana pasaulē — četrdesmit nosaukumi tulkoti un izdoti divdesmit valodās.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
Kermānšāha

**Kermānšāha** (, *Kermânšâh*, ; , *Kirmaşan*) ir pilsēta Irānas rietumos, Kermānšāhas ostāna administratīvais centrs. Izvietojusies Zāgrosa kalnos Karhes upes ielejā  no valsts galvaspilsētas Teherānas. Lielākā kurdu valodā runājošā pilsēta Irānā.

## Vēsture
Pilsētas teritorija apdzīvota kopš agrīnā paleolīta. Saskaņā ar irāņu eposu Šāhnāme, pilsētas būvniecību piedēvē Pišdadiešu dinastijas valdniekam Tahmurasam. Tiek uzskatīts, ka pilsēta uzbūvēta Sasanīdu impērijas laikā un nosaukumu tai piešķīris Bahrams IV Kermānšahs — Kermānas valdnieks. 4. gadsimtā pilsēta bija Persijas valdnieku vasaras galvaspilsēta. Seldžuku valdīšanas laikā pilsēta bija ievērojams Rietumirānas kultūras un tirdzniecības centrs. 

Pēc Islāma revolūcijas 1979. gadā pilsētu īslaicīgi pārdēvēja par **Gahramanšahru**. Pilsēta stipri cieta Irānas—Irākas karā (1980-1988). Pēc kara pilsētai atgriezts vēsturiskais nosaukums.

## Atsauces

## Ārējās saites
56. autobusu maršruts (Ščecina)

**56. autobusu maršruts** ir Ščecinas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Kalnrūpniecības baseina () līdz Dombie () un Kadmija ielai (). Šis maršruts izveidots 1956. gadā.

56. autobusu maršrutu apkalpo "SPA Dąbie" autobusu depo.

## Maršruts
Virzienā **Kalnrūpniecības baseins — Dombie** autobusi brauc pa šādām ielām:

Gdaņskas iela — Eskadrova iela — Telpiskā iela — Ģierčakas iela — Ņūtona iela — Goleņiovska iela — Goplaņska iela

Virzienā **Kalnrūpniecības baseins — Kadmija iela** autobusi brauc pa šādām ielām:

Gdaņskas iela — Eskadrova iela — Telpiskā iela — Ģierčakas iela — Ņūtona iela — Goleņiovska iela — Iridija iela — Kadmija iela

Virzienā **Dombie — Kalnrūpniecības baseins** autobusi brauc pa šādām ielām:

Goplaņska iela — Gdaņskas iela — Eskadrova iela — Telpiskā iela — Ģierčakas iela — Ņūtona iela — Goleņiovska iela

Virzienā **Kadmija iela — Kalnrūpniecības baseins** autobusi brauc pa šādām ielām:

Kadmija iela — Iridija iela — Goleņiovska iela — Ņūtona iela — Ģierčakas iela — Telpiskā iela — Eskadrova iela — Gdaņskas iela

## Pieturvietas
56. tramvaju maršrutā pavisam kopā ir 31 pieturas. Virzienā **Kalnrūpniecības baseins — Dombie — Kadmija iela** ir 14 pieturas, bet virzienā **Kadmija iela — Dombie — Kalnrūpniecības baseins** ir 15 pieturas.

## Skatīt arī

* Ščecina
* Autobusu satiksme Ščecinā
* Tramvaju satiksme Ščecinā
* Sabiedriskais transports Ščecinā
* Ščecinas lielpilsētas dzelzceļš

## Piezīmes un atsauces

### Atsauces

## Ārējās saites

* zditm.szczecin.pl
Slavjanska pie Kubaņas

**Slavjanska pie Kubaņas** () ir pilsēta Krievijas dienvidos, Krasnodaras novadā. Pilsēta atrodas 68 km no Krasnodaras.

Slavjanskas rajons ir viens no lielākajiem Krasnodaras novada lauksaimniecības rajoniem. Graudaugi veido divas trešdaļas no apstrādātās platības. Vadošā nozare ir rīsu audzēšana — vairāk nekā 30 % no kopējās novada rīsu ražas novāc Slavjanskas rajonā.

## Vēsture
Senos laikos pilsētas teritorijā atradās grieķu apmetne. Vēlāk apmetne ir bijusi daļa no Mongoļu, Osmaņu un Krievijas Impērijas.

Pēc Krasnodaras novada izveidošanas apdzīvotā vieta strauji attīstījās. 1965. gadā tai tika piešķirts pilsētas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mandžūru kandidāts (1962. gada filma)

**"Mandžūru kandidāts"** () ir 1962. gada ASV *[[neo-noir]]* psiholoģiska politiskā trillera filma, kuras režisors ir Džons Frankenheimers. Filmā galvenās lomas atveido Frenks Sinatra, Lorenss Hārvijs, Dženeta Lī, Andžela Lensberija, Henrijs Silva un Džeimss Gregorijs. Filma balstīta uz Ričarda Kondona 1959. gada romānu ar tādu pašu nosaukumu.

Filma stāsta par Korejas kara veterānu Reimondu Šo (Hārvijs), kurš ir ietekmīgas politiskas ģimenes loceklis. Kad kara laikā Šo armijas vadu sagūstīja komunisti, Šo tika skalotas smadzenes, lai atgriežoties ASV viņš kļūtu par slepkavu starptautiskā komunistu sazvērestībā.

Filmas "Mandžūru kandidāts" pirmizrāde notika , Kubas raķešu krīzes laikā. Filma guva plašu kritiķu atzinību un to nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijās "Labākā aktrise otrā plāna lomā" (Lensberija) un "Labākā montāža". Lensberija par savu tēlojumu saņēma Zelta globusa balvu. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 97% vērtējums. 1994. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
left|thumb|Šo (Lorenss Hārvijs) un majors Marko (Frenks Sinatra)

## Atsauces

## Ārējās saites
Atamans

thumb|Donas atamans Fjodors Krasnoščekovs
**Atamans** (, ) ir kazaku vēlēts kopienas vecākais, staņicas zemessardzes vadītājs. Kopš 18. gadsimta atamans bija valsts amatpersona ar ciema vecākā statusu; no 19. gadsimta — lielākas kazaku vienības komandieris.

Kazaku atamani bija nozīmīgi dalībnieki visos Krievijas Impērijas karos.
[thumb|[Zaporižjas Seča|Zaporižjas kazaku hetmanis Bohdans Hmeļnickis]]

## Slaveni atamani

* Bohdans Hmeļnickis
* Jermaks
* Stepans Razins
* Matvejs Platovs

## Atsauces
Kritušie eņģeļi (filma)

**"Kritušie eņģeļi"** (, ) ir 1995. gada Honkongas *[[neo-noir]]* krimināldrāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Vans Dzjavei. Filmā galvenās lomas atveido Leons Lai, Mišela Raisa, Takeši Kaneširo, Čārlija Jana un Kārena Moka.

Filmā ir divi savstarpēji saistīti sižeti — viens stāsta par slepkavu, kurš vēlas pamest noziedzīgo pasauli, prostitūtu, ar kuru viņš uzsāk attiecības, un viņa aģenti, kas viņā ir iemīlējusies. Otrs stāsts ir par nerunājošu, ar mutismu sirgstošu bijušu notiesāto, kas bēg no policijas un garīgi nestabilu sievieti, kuru pamet viņas draugs.

Vans sākotnēji filmu "Kritušie eņģeļi" sarakstīja kā trešo stāstu savai iepriekšējai filmai "Čankinas ekspresis" (1994), tomēr beigās to sadalīja divās atsevišķās filmās. Filma pazīstama ar tajā plaši izmantotajām ainām, kas filmētas ar platleņķa objektīvu, lai sagrozītu varoņu sejas, tādējādi paužot viņu izolāciju no apkārtējās pasaules. Filmā izmantots triphops un popmūzika, lai uzturētu "pilsētas vides" noskaņojumu.

Filmas "Kritušie eņģeļi" pirmizrāde notika . Izdošanas brīdī daudzi kritiķi to kritizēja un salīdzināja ar filmu "Čankinas ekspresis". Laika gaitā filmas reputācija ir augusi un to uzskata par filmu, kas labi parāda Vana stilu. Filmas abstraktais, netradicionālais stils, konteksts, kurā tā uzņemta, kā arī pastiša un intertekstualitātes izmantošana gan attiecībā uz populāro kultūru, gan tās priekšteci filmu "Čankinas ekspresis" ir novedusi pie tā, ka to dēvē par postmodernisma filmu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mandžūru kandidāts

**"Mandžūru kandidāts"** () var būt:

* Mandžūru kandidāts (1962. gada filma);
* Mandžūru kandidāts (2004. gada filma).
Anna Belkovska

**Anna Belkovska** (dzimusi ) ir latviešu dzejniece, prozaiķe un dramaturģe. Studējusi Latvijas Kultūras akadēmijā, pabeigusi Literārās Akadēmijas meistardarbnīcas pieJāņa Rokpeļņa. Publicējas kopš 2016. gada. 2022. gadā klajā nācis Belkovskas debijas dzejoļu krājums "Veranda", kas saņēmis Latvijas literatūras gada balvu par labāko debiju.

## Bibliogrāfija

### Dzeja
* *Kā pārvarēt niezi galvaskausā?* Jauno dzejnieku antoloģija. Rīga: Valters Dakša, 2018
* *Veranda*. Rīga: Valters Dakša, 2022

## Atsauces
Marija Luīze Meļķe

**Marija Luīze Meļķe** (dzimusi 1997. gada 17. septembrī Cēsīs) ir latviešu dzejniece, aktrise, scenāriste un māksliniece.

## Biogrāfija
2018. gadā izglītību ieguvusi Jaņa Rozentāla Mākslas skolā kā multimediju dizaina speciāliste. 2018. gadā sākusi studēt aktiermāksluLatvijas Kultūras akadēmijā teātra režisora Alvja Hermaņa kursā, bet nepabeidza. 2019. gadā sāka studēt glezniecību Latvijas Mākslas akadēmijā.

Kopš 2015. gada piedalās dzejas lasījumos un performancēs. Meļķes pirmā publikācija bija 2016.gadā literatūras un publicistikas žurnālā "Domuzīmē". Debijas dzejas krājums "Nerealizēto potenciālu klubs" izdots 2022. gadā, izdevniecībā "Orbīta".

No 2022. līdz 2023.gadam vadīja raidījumu "Bronhīts" radio NABA kopā ar dzejnieci Loti Vilmi Vītiņu, kur tika runāts par literatūru, valodu un "ceturtdaļmūža krīzi". Bija literatūras žurnāla "Žoklis" māksliniece un viena no redaktorēm.

2020. gadā par izrādi "Netikumīgie" *[[Dirty Deal Teatro]]*, kas veidota kopā ar autoru kolektīvu (Krista Burāne, Laila Burāne, Kirils Ēcis, Raimonds Ķirķis, Reinis Boters, Agnese Krivade un Kārlis Vērdiņš), saņēmusi Spēlmaņu nakts balvu par gada sasniegumu oriģināldramaturģijā.

Kopā ar režisoru Matīsu Kažu veidojusi scenāriju filmai "Neona pavasaris", kurā spēlēja arī galveno lomu. Par šo filmu viņu apbalvoja ar Lielā Kristapa balvu kā gada labāko aktrisi, bet viņa to atteicās saņemt, kamēr nav pieņemts dzīvesbiedru likums, jo filmā atveido homoseksuālu jaunieti. 2023. gadā tika pieņemts partnerattiecību likums, un Meļķe 2023. gada 9. novembrī iestudējuma "Maiga vara" pirmizrādē Latvijas Nacionālajā teātrī pieņēma Nacionālās kino balvas "Lielais Kristaps" statueti.

## Bibliogrāfija

### Dzeja un proza
* *Kā pārvarēt niezi galvaskausā?* Jauno dzejnieku antoloģija. Rīga: Valters Dakša, 2018.
* *Ja aizmirsti savu vārdu / Jos unohdat oman nimesi*. Dzejas antoloģija. Nokia: Palladium Kirjat, 2020.
* *Netikumīgie*: dzejoļi režisores Kristas Burānes dokumentālajai dzejas izrādei / Kirils Ēcis, Raimonds Ķirķis, Agnese Krivade, Kārlis Vērdiņš. Rīga: Liels un mazs, 2021.
* *Nerealizēto potenciālu klubs*. Rīga: Orbīta, 2022.
* *Cilvēki ir kā pankūkas.* Rīga: Ascendum, 2024

## Atsauces
76. BAFTA kino balva

**76. [[BAFTA kino balva]]s** pasniedza labākajām pilnmetrāžas spēlfilmām un dokumentālajām filmām, kas 2022. gadā demonstrētas Lielbritānijas kinoteātros. Balvu pasniegšanas ceremonija norisinājās  *[[Royal Festival Hall]]* Londonā, un tās pasniedza Britu Kino un televīzijas mākslas akadēmija. Ceremonija pirmo reizi kopš 69. BAFTA kino balvas (2016) pasniegšanas nenorisinājās Karaliskajā Albertholā.

 tiešraidē no mākslas labdarības organizācijas nesen atjaunotās galvenās mītnes Londonā aktieri Heilija Etvela un Tohībs Džimohs paziņoja balvas kategoriju nominācijas. Nominantus kategorijā "Uzlecošā zvaigzne", kas ir vienīgā kategorija, par kuru balso Apvienotās Karalistes sabiedrība, paziņoja .

Visvairāk nomināciju (14) saņēma vācu valodā veidotā pretkara drāmas filma "Rietumu frontē bez pārmaiņām", kas balvas vēsturē sasniedza nomināciju rekordu filmai, kas nav angļu valodā, iepriekšējā filma, kas saņēma tikpat daudz nominācijas bija "Tīģeris un drakons" (2000). Filmas "Inišerinas Banšī" un "Viss visur vienlaikus" katra saņēma desmit nominācijas.

## Laureāti un nominanti

### Filmas ar vairākām nominācijām

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Haralds Matulis

**Haralds Matulis** ir latviešu rakstnieks, tulkotājs un publicists. Studējis filozofiju, kā arī sociālo un kultūras antropoloģiju Latvijas Universitātē un digitālās humanitārās zinātnes Helsinku universitātē. Tulkojis Daniila Harmsa stāstus. Darbojies arī kā filmu producents un režisors.

Viņa īsprozas krājums "Vidusšķiras problēmas" 2019. gadā saņēma Latvijas literatūras gada balvu par spilgtāko debiju. 2020. gadā iznācis viņa dzejprozas krājums "Eksistenciālisms".

## Bibliogrāfija
* Vidusšķiras problēmas. Rīga: Mansards, 2018
* Eksistenciālisms. Rīga: Ascendum, 2020.

## Atsauces

## Ārējās saites
Personiskā mājaslapa
Sanandadža

**Sanandadža** () vai **Sine** () ir pilsēta Irānas rietumos, Kurdistānas ostāna administratīvais centrs. Izvietojusies Zāgrosa kalnos Gerjāšānas upes ielejā  no valsts galvaspilsētas Teherānas. Otra lielākā kurdu pilsēta, nozīmīgs kurdu kultūras centrs.

## Vēsture
Nosaukums «Sinna» zināms kopš 14. gadsimta kā kalnu pāreja. Kopš 17. gadsimta Sine zināma kā Ardalānas vasaļvalsts galvaspilsēta. Ievērojami attīstījusies 19. gadsimta sākumā Amana Allāha valdīšanas laikā, kad kļuva par nozīmīgu reģiona komercijas centru. Pilsētas persiešu nosaukums cēlies no kurdu valodas *Sine Dizh* — ‘Sines cietoksnis’.

## Atsauces

## Ārējās saites
Elīna Bākule-Veira

**Elīna Bākule-Veira** ir latviešu dzejniece, multimediju un kino māksliniece, mūziķe.

Debijas dzejas krājums "Zilonis okeāns" 2016. gadā saņēmisLatvijas literatūras gada balvu Spilgtākās debijas kategorijā. Bākules-Veiras dzejai raksturīga eksperimentēšana, asociatīva rakstība, sirreāla tēlainība. Šobrīd (2022) strādā par pasniedzēju Liepājas Universitātē, kur dzejniece studē Jauno mediju mākslu doktorantūras studijās. Dzejnieces otrais dzejas krājums "Tas ods meklē mani kopš 1981. gada", apbalvots ar žurnāla Domuzīme dzejas balvu.

## Bibliogrāfija

* *Zilonis Okeāns*. Rīga: Pētergailis, 2015.
* *Ανθολογία Νέων Λετονών Ποιητών / Jauno Latviešu Dzejnieku Antoloģija* Athens: Vakxikon Publications, 2019.
* *Tas ods meklē mani kopš 1981. gada*. Rīga: Orbīta, 2021.

## Atsauces
Horramābāda

**Horramābāda** () ir pilsēta Irānas rietumos, Luristānas ostāna administratīvais centrs. Izvietojusies Zāgrosa kalnos Horramrūdas upes ielejā  no valsts galvaspilsētas Teherānas. Lielākā luru apdzīvotā pilsēta valstī.

## Vēsture
Pilsēta zināma kopš 3. gadu tūkstoša p.m.ē. kā viens no Elamas Simašku dinastijas cietokšņiem Simaša. Sasanīdu impērijas laikā (3.—7. gadsimts) kā **Šāpūrhāsta** () bija viena no svarīgākajām un attīstītākajām pilsētām; impērijas laikā tika uzbūvēts Falakolaflākas (Šāpūrhāstas) cietoksnis. 7. gadsimtā pilsētu iekaroja un stipri nopostīja arābi. Sefevīdu dinastijas laikā Horramābāda kļuva par ostāna (provinces) centru. Mūsdienu pilsēta sāka augt 20. gadsimta sākumā.

## Atsauces

## Ārējās saites