open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ernests Foldāts

**Ernests Foldāts** ( — ) bija latviešu biologs, doktors. Latvijas Universitātes Goda doktors (1991), Latvijas Zinātņu akadēmijas ārzemju loceklis (1993).

Starptautiski pazīstams orhideju pētnieks, kas aprakstījis 70 jaunas orhideju sugas. Veicis Venecuēlas orhideju stādu dāvinājumus LU Botāniskajam dārzam un Latvijas Nacionālajam botāniskajam dārzam.

## Dzīvesgājums
Ernests Foldāts dzimis 1925. gada 15. maijā Liepājā, kur mācījās pamatskolā un Liepājas ģimnāzijā. Otrā pasaules kara laikā viņu iesauca Latviešu leģiona 15. divīzijā. 
Otrā pasaules kara beigās Vācijā padevās gūstā Rietumu sabiedrotajiem, pēc atbrīvošanas pabeidza Ēbenveileras latviešu ģimnāziju (1945).

Studēja matemātiku Freiburgas Alberta Ludviga universitātē (1946-1948), pēc tam bioloģiju Venecuēlas Centrālajā Universitātē (1949-1954). 
Pēc tam kā universitātes darbinieks organizēja ekspedīcijas Venecuēlas orhideju izpētei, atklāja vairāk par 70 līdz tam nezināmu orhideju sugu. Par šo tēmu 1964. gadā Hārvarda Universitātē aizstāvēja doktora disertāciju un papildinājās Jūras bioloģijas laboratorijā Vudskūlā (*Woodshool*, ASV).

Publicēja 5 sējumu grāmatu par Venecuēlas orhideju floru (1969–1970). Bija Venecuēlas Centrālās Universitātes Botānikas departamenta un Bioloģijas fakultātes direktors, Zinātņu fakultātes dekāns. Marakaibo Botāniskā dārza Augstākās Daiļdārzkopības skolas dibinātājs un vadītājs (1980-1983), Botānikas institūta orhideologs.

Latvijas Universitātes Bioloģijas fakultātes viesprofesors (1990, 1993). Latviešu valodā nolasīja lekciju kursus "Tropu ekoloģija", "Algoloģija", "Tuksneša ekoloģija" un "Orhideju ekoloģija". Bioloģijas fakultātes botānikas un ekoloģijas katedrai uzdāvināja Venecuēlas orhideju un ķērpju herbāriju.
1991. gadā piedalījās Pasaules latviešu zinātnieku kongresā Rīgā.

Ernests Foldāts bija jaunākās latviešu studentu korporācijas *[[Fraternitas Vanenica]]* biedrs.

Miris 2003. gada 15. janvārī.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Starptautiskā Kreolas prēmiju zinātnē (1964)
* Venecuelas Centrālās Universitātes Zinātņu fakultātes Zelta medaļa un diploms (1965)
* Hosē Marias Vargas ordenis, pirmā klase (1974, 1994)
* Henrija Pitiera pirmās klases ordenis par sasniegumiem dabas aizsardzībā (1982)
* *International Federation of Scientific Societies* Goda diploms (1989) 
* Linneja biologu biedrības loceklis (1993) 
* Francisko De Venanci ordenis (1998)

## Darbi
Publicējis vairāk kā 50 zinātniskus darbus. Nozīmīgākais no tiem ir Venecuēlas orhideju flora 5 sējumos:
* Foldats, Ernesto. *Orchidaceae*. Caracas: Edición Especial del Instituto Botanico.
* Foldats, Ernesto. *Contríbucíón a la Orquídíoflora de Venezuela*. Caracas: Empresa "El Cojo".

## Ārējās saites
* Biogrāfija 
* Foto 

## Atsauces
Motīvs (literatūra)

**Motīvs** ir literāra darba struktūras visvienkāršākā sastāvdaļa. Tā var būt situācija, notikums, pārdzīvojums, vārds,skaņa. Dažkārt motīvus atklāj kā mūžīgās tēmas, piemēram, mīlestība, vientulība, skaistais, labais, ļaunais. Motīvs var būt arī kāds tēls vai tēma autora daiļradē, piemēram, ceļš, svešiniece u.tml.

Motīvu nedrīkst jaukt ar tēmu, jo tēma ir tekstā izteiktā ideja, kamēr motīvs ir tekstā vairākkārtēji lietots elements, kas simbolizē šo ideju. Atšķirībā no tēmas motīvs parādās tieši, jutekliski tēlaini. Dzejā tas saistās ar atslēgas vārdiem, kas palīdz izprast dzejoļa jēgu.
Birštona

**Birštona** () ir kūrortpilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas dienviddaļā. Pilsēta atrodas 39 km uz dienvidiem no Kauņas un 7 km uz dienvidaustrumiem no Prieniem, Nemunas upes labajā krastā.

Balneoloģisks un dūņu terapijas kūrorts, pilsētā atrodas minerālūdens avoti. Šeit atrodas arī Svētā Padujas Antonija baznīca (uzcelta 1909. gadā), Vītauta kalns (85 m), Dainu kalniņš, novada muzejs, divas sanatorijas. Šeit ir arī Nemunas loku reģionālā parka direkcija. Birštonā regulāri atzīmē pilsētas svētkus. No pilsētas uz Prieniem ved asfalta kājāmgājēju un riteņbraucēju ceļš (10 km). Pilsētā darbojas Birštonas ģimnāzija. Ziemeļos no pilsētas atrodas Birštonas dīķis. Dienvidaustrumos — Birštonas pilskalns.

Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1382. gada. No 14. līdz 16. gadsimtam — lietuviešu augstmaņu medību vieta. Kūrorts kopš 1846. gada.

## Apskates vietas
* Birštonas baznīca (*Birštono Šv. Antano Paduviečio bažnyčia*)
* Birštonas muzejs (*Birštono muzejus*)
* Birštonas pilskalns (*Birštono piliakalnis*)
* Nemunas loku reģionālais parks (*Nemuno kilpų regioninis parkas*)
* Škevoņu atsegums (*Škėvonių atodanga*)

## Attēlu galerija

Birštono_Šv._Antano_Paduviečio_bažnyčia4.JPG|Birštonas baznīca
Vytauto_kalnas_Birstone.jpg|Birštonas pilskalns
Neman_river.jpg|Nemunas loku reģionālais parks
Škėvonių_atodanga,_iš_Giraitiškės_pusės.JPG|Škevoņu atsegums


## Atsauces

## Ārējās saites
* Birštonas muzejs
* Nemunas loku reģionālais parks
Kastīlija

**Kastīlija** var būt:
* Kastīlijas Karaliste (*Castilla*) — karaliste Pireneju pussalā (1035. — 1516.)
* Kastīlija-Lamanča (*Castilla-La Mancha*) — autonomais apgabals Spānijā
* Kastīlija un Leona (*Castilla y León*) — autonomais apgabals Spānijā
Oda

**Oda** ir cildinošs, svinīgs dzejolis, kas veltīts kādam nozīmīgam notikumam vai personai. Senajā Grieķijā jebkura lirikas forma, kas paredzēta mūzikas pavadīšanai (tai skaitā kora dziedāšana) tika saukta par odu.

## Ārējās saites
Leona

**Leona** var būt:
* Leona — pilsēta Meksikā
* Leona — pilsēta Spānijā
* Leona — pilsēta Nikaragvā

## Skatīt arī
* Leonas Karaliste — karaliste Pireneju pussalā (910— 1037)
* Leonas province — province Spānijā
* Kastīlija un Leona (*Castilla y León*) — autonomais apgabals Spānijā
* Kastīlijas-Leonas Karaliste (*Castilla y León*) — karaliste Pireneju pussalā (1035— 1516)

## Skatīt arī
Leons
Herbiga—Haro objekts

thumb|100px|Herbiga-Haro objekts HH47

**Herbiga—Haro objekts** ir neliels miglāja apgabals, kas saistīts ar jaunām zvaigznēm. Tie veidojas, kad gāze, kura tiek izmesta no šīm jaunajām zvaigznēm, mijiedarbojas ar putekļiem. Tālāk tā izplatās ar ātrumu, kas sasniedz vairākus simtus kilometru sekundē. Herbiga—Haro objekti parasti ir raksturīgi apgabaliem, kuros notiek intensīva zvaigžņu veidošanās; bieži vien tie ir novērojami blakus vientuļām zvaigznēm, izstieptas rotācijas ass virzienā.
Hubble Deep Field

thumb|235px|''Hubble Deep Field''.
***Hubble Deep Field*** (***HDF***) ir neliels Lielā Lāča zvaigznāja apgabala attēls, kurš uzņemts no Habla kosmiskā teleskopa. Šajā attēlā ir redzams apgabals, kura lielums ir 5,3 kvadrātiskās leņķa minūtes — viena no divu miljonu debess sfēras daļām. Šis attēls tika izveidots no 342 daļām, kuras nofotogrāfēja ar platleņķa planetāro kameru (), kura bija uzstādīta uz Habla teleskopa. Attēls tika uzņemts vairākas dienas 1995. gadā no 18. decembra līdz 28.decembrim.
No Line on the Horizon

**"No Line on the Horizon"** ir Īru rokgrupas U2 divpadsmitais studijas albums, kas 2009. gada 27. februārī tika izdots Īrijā, 2. martā pārējā Eiropā, bet vēl dienu vēlāk - Ziemeļamerikā. Šis ir pirmais U2 studijas albums kopš 2004. gada "How to Dismantle an Atomic Bomb", iezīmējot lielāko pārtraukumu starp izdotajiem studijas albumiem grupas karjerā.

U2 darbu pie jaunā albuma sāka 2006. gadā kopā ar producentu Riku Rubinu, tomēr šo ieraksta sesiju materiāls netika iekļauts "No Line on the Horizon". 2007. un 2008. gadā grupa sadarbojās ar Braienu Īno un Danielu Lanuā, ļaujot viņiem iesaistīties dziesmu rakstīšanas procesā. Iesākumā bija paredzēts, ka albums tiks izdots 2008. gada novembrī, taču grupa jau bija sarakstījusi aptuveni 50-60 dziesmas un vēlējās turpināt rakstīt.

2009. gada 15. janvārī grupas oficiālajā mājaslapā *U2.com* tika publicēts "No Line on the Horizon" dziesmu saraksts, albuma vāka attēls, kā arī paziņots, ka pirmais albuma singls būs "Get on Your Boots". Uz albuma vāka ir attēlota japāņu fotogrāfa Hiroši Sugimoto melnbalta fotogrāfija, kurā jūra tiekas ar debesīm.

## Dziesmu saraksts
2009. gada 15. janvārī *U2.com* oficiāli tika apstiprināts albuma dziesmu saraksts.

2008. gada 11. decembrī U2 oficiālajā mājaslapā tika izplatīts paziņojums, ka grupa Londonā kopā ar režisoru Aleksu Kortesu ir nofilmējusi videoklipu jaunajai dziesmai. Kortess iepriekš ir veidojis video U2 dziesmām "Vertigo" un "City of Blinding Lights". 2009. gada 15. janvārī *U2.com* apstiprināja, ka pirmais albuma singls būs "Get on Your Boots", kas 15. februārī tiks izdots digitālai lejupielādei, bet fiziskā formātā klajā nāks dienu vēlāk. Reperis Will.i.am kopā ar grupu ir strādājis pie dziesmas "I'll Go Crazy If I Don't Go Crazy Tonight".

## U2 360° Tūre
Atbalstot jauno albumu, 2009. gada 30. jūnijā Barselonā, Spānijā grupa sāka U2 360° tūri. 2009. gadā turēs ietvaros U2 uzstājās Eiropā un Ziemeļamerikā, kopā nospēlējot 44 koncertus. Tūre turpināsies arī 2010. gadā, vēlreiz apmeklējot Eiropu un, paredzams, arī Ziemeļameriku un Klusā okeāna reģionu. Atšķirībā no iepriekšējām divām tūrēm, šoreiz U2 uzstājas tikai stadionos. 
Atšķirībā no citu mākslinieku stadionu koncertiem, U2 skatuve ir veidota tā, lai koncertus būtu iespējams skatīties no visām stadiona sēdvietām 360 grādos ar grupu vidū, tādējādi radot intīmāku atmosfēru un nodrošinot par 15-20%  lielāku pārdodamo biļešu skaitu.

## Izpildītāji
* Bono — vokāls, ģitāra
* The Edge — vadošā ģitāra, fona balss, taustiņinstrumenti
* Ādams Kleitons — basģitāra
* Lerijs Mullens — bungas, sitamie instrumenti

## Skatīt arī
* U2 diskogrāfija

## Atsauces
Silvestrs Stodevešers

**Silvestrs Stodevešers** (vācu: *Silvester Stodewescher*, latīņu: *Siluester*, *Sylvester*) bija Rīgas arhibīskaps 09.10.1448.—12.07.1479. Viņa valdīšanas laikā savstarpējo karu dēļ Livonijas ordeņa mestrs Johans fon Mengede viņu apcietināja un izlaupīja zemes Vidzemē, Pleskavas karaspēks 1461.—1464. gadā okupēja arhibīskapam piederošās Atzeles austrumu daļu (tagadējo Pitalovas rajonu). Tās iedzīvotājus vai nu deportēja, vai pārkristīja pareizticībā.

## Dzīvesgājums

Dzimis Tornā. 1427.–1431. gadā studēja Leipcigas Universitātē, kur ieguva bakalaura grādu.
1439.—1440. gadā ieguva maģistra grādu un kļuva par profesoru. Sacerējis komentārus Aristoteļa rakstiem.
1441. gadā kļuva par Vācu ordeņa virsmestra kancleru un kaplanu.
1448. gadā Romas pāvests viņu iecēla par Rīgas arhibīskapu pretēji Rīgas domkapitula gribai, kas bija ievēlējis Lībekas bīskapu Nikolaju.
1449. gadā Rīgas domkapituls viņu atzina pēc tam, kad viņš bija devis solījumu neinkorporēt domkapitulu Vācu ordenī un neuzsākt karu bez vasaļu piekrišanas.
1451. gadā viņš tomēr piekrita domkapitula pakāpeniskai inkorporācijai.
1452. gadā noslēdza Salaspils līgumu ar Vācu ordeni.
1457. gadā Raunas pilī izdeva t.s. “Silvestra žēlastību”, kas arhibīskapa vasaļiem paplašināja mantojuma tiesības.

1479. gadā sākās plaša karadarbība starp Livonijas ordeni un arhibīskapa sabiedrotajiem zviedriem, kas bija izcēlušies Salacgrīvas ostā. Zviedri tika sakauti, un ordeņa mestrs ieņēma visu arhibīskapijas teritoriju un Kokneses pilī sagūstīja arhibīskapu Silvestru.
Arhibīskapu atbrīvoja tikai pēc pāvesta iejaukšanās. 
Drīz pēc šiem notikumiem arhibīskaps Silvestrs mira un tika apglabāts Rīgas Domā.

## Hronikas liecības

## Literatūra

## Skatīt arī
* Rīgas arhibīskapi
Johans I fon Lūne

**Johans I fon Lūne** jeb **Jānis no Lūnes** (vācu: *Johannes I von Lune*, latīņu: *Iohannes à Lunen*), kļūdaini saukts arī par **Jāni Līnenu**, bija Rīgas arhibīskaps 1273.-1284. gadā.

## Dzīvesgājums
Johans I fon Lūne dzimis Līneburgas apvidū Ziemeļvācijā. Bijis prezbiteris un domkapitula loceklis Rīgas arhibīskapa Alberta Zauerbēra valdīšanas laikā. 1273. gadā domkapituls viņu izvēlēja par Rīgas arhibīskapu, tomēr Vācu ordenis un pāvesta kūrija izteica šaubas par viņa kompetenci. Tomēr Romas pāvests viņu apstiprināja amatā. Pēc diviem gadiem viņš atjaunoja Livonijas tirgotāju privilēģijas. 1279. gadā Johans Rīgas franciskāņu klosterī veda sarunas ar zemgaļu ķēniņa Nameiša pārstāvjiem, kas tajā laikā karoja ar Livonijas ordeni. Miris 1284. gadā Livonijā.

## Dokumenti

## Skatīt arī
* Rīgas arhibīskapi
Juris Radzevičs

**Juris Radzevičs** (dzimis  Rīgā) ir Latvijas jurists, pedagogs un politiķis. Bijis Latvijas izglītības un zinātnes ministrs, vēlāk Rīgas pilsētas izpilddirektors. Pedagoga un politiķa Andreja Radzeviča brālis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1969. gadā Rīgā, dzīvoja Dunalkā. Studēja tieslietas Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē (1987—1992). 1991. gadā sāka darboties Latvijas arodu savienībā "Enerģija". No 1993. līdz 2003. gadam J. Radzevičs darbojās zvērināta advokāta praksē, līdztekus 1998. gadā kļuva par Latvijas Brīvo arodbiedrību savienības priekšsēdētāju, bija BOVAS "Nodarbinātības valsts dienests valsts pilnvarnieks (1999—2002), Rīgas domes pašvaldības īpašumu privatizācijas komisijas loceklis (2001—2003), Valsts aģentūras "Maksātnespējas administrācija" konsultatīvās padomes loceklis (2002—2003), BOVAS "Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra" padomes loceklis (2003—2004).

2002. gadā Latvijas Policijas akadēmijā ieguva maģistra grādu tiesību zinātnēs. 2003. un 2004. gadā darbojās VAS "Latvenergo" padomē, bija padomes priekšsēdētāja vietnieks. 2005. gadā bija arī akciju sabiedrības "Rīgas slimokase" padomes loceklis.

Strādājis par sociālo zinātņu skolotāju Rīgas Valsts klasiskajā ģimnāzijā.

## Politiskā darbība
2002. gadā J. Radzevičs kļuva par Ministru prezidenta biedra Aināra Šlesera biroja vadītāju. 2004. gadā apstiprināts par izglītības un zinātnes ministru Induļa Emša valdībā.

2005. gadā J. Radzevičs nesekmīgi kandidēja Rīgas domes vēlēšanās no Latvijas Pirmās partijas, taču kļuva par iekšlietu ministra Ērika Jēkabsona padomnieku. Šo pašu padomnieka amatu saglabāja 2006. gadā, kad ministra amatu ieņēma Ivars Godmanis, bet 2007. gadā sekoja I. Godmanim jaunajā amatā, kļūstot par Ministru prezidenta biroja vadītāju.

2009. gadā J. Radzevičs nesekmīgi kandidēja Rīgas domes vēlēšanās no LPP/LC saraksta, taču kļuva par Rīgas pilsētas izpilddirektoru, pašvaldībā varu pārņemot Nilam Ušakovam no partijas "Saskaņa" un A. Šleseram no LPP/LC. Šajā laikā J. Radzevičs bija arī partijas LPP/LC valdē.

2012. gadā J. Radzevičs bija partijas "Gods kalpot Rīgai!" dibinātāju skaitā. 2017. gadā ievēlēts Rīgas domē no "Saskaņas Centra" un "Gods kalpot Rīgai!" apvienības, taču turpinājis darboties kā pilsētas izpilddirektors. 2020. gadā Rīgas pagaidu administrācija atstādināja J. Radzeviču no Rīgas pilsētas izpilddirektora amata. Ārkārtas pašvaldības vēlēšanās ievēlēts Rīgas domē.

2025. gada Rīgas domes vēlēšanās J. Radzevičs kandidēja kā partijas "Gods kalpot Rīgai!" un Zaļo Zemnieku savienības saraksta dalībnieks, taču saraksts nesaņēma ievēlēlēšanai pietiekošu balsu skaitu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Īsa biogrāfija
* Raksts nedela.lv
Bretaņa

**Bretaņa** (; ) ir reģions Francijas ziemeļrietumos. Izvietojies Bretaņas pussalā, ko dienvidos apskalo Biskajas līcis, ziemeļos — Lamanšs un Senmalo līcis, bet rietumos — Ķeltu jūra un Iruāza jūra. Reģionā ietilpst četri no pieciem vēsturiskās Bretaņas departamentiem: Finistēra, Ila un Vilēna, Kotdarmora un Morbiāna. Atlantijas Luāras departaments ar vēsturisko Bretaņas galvaspilsētu Nanti iekļauts Luāras reģionā. Reģiona centrs ir Renna, citas lielākās pilsētas ir Bresta, Kempēra, Lorjāna, Vāna, Senbrijē un Senmalo. Iedzīvotāju lielākā daļa ir bretoņi un franči. Bretoņu valodai reģionā ir reģionālas valodas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Astronoms

[thumbnail|200px|[Jans Vermērs|Jana Vermēra 1668. gada glezna "Astronoms"]]
**Astronoms** ir zinātnieks, kas specializējies astronomijā. Astronomu galvenais darba instruments ir teleskops. Lielākoties novērojumos viņi iegūst informāciju par zvaigznēm, planētām, galaktikām un citiem debess ķermeņiem. Astronomus mēdz iedalīt amatieros un profesionāļos. Amatieri pārsvarā novēro debess ķermeņus sava vaļasprieka dēļ, bet profesionāļiem ir nepieciešama atbilstoša augstākā izglītība. Vairums profesionālu astronomu strādā observatorijās, kā arī pētniecības centros un universitātēs.

Profesionāli astronomi parasti ir apvienojušies astronomijas organizācijās. Visas pasaules astronomijas organizācijas apvienība ir Starptautiskā Astronomijas savienība.

Mūsdienās tiek pieņemts, ka astronoma profesija kā tāda izveidojās ap 1610. gadu, kad tika izgudrots pirmais teleskops.

## Skatīt arī

* Astronomija
* Astrofizika

## Atsauces

## Ārējās saites
Ina Druviete

**Ina Druviete** (dzimusi  Rīgā) ir latviešu filoloģe un politiķe. 8., 9., 10. un 11. Saeimas deputāte. Latvijas izglītības un zinātnes ministre (2004–2006, 2014). Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenā locekle.

## Dzīvesgājums
Dzimusi  Rīgā inženierzinātņu doktora Pētera Blinkena un valodnieces Ainas Blinkenas ģimenē. Mācījās Rīgas 55. vidusskolā, tad Rīgas 49. vidusskolā.
1981. gadā absolvēja studijas Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātē. 
1985. gadā ieguva filoloģijas zinātņu kandidāta grādu par disertāciju "Kārļa Mīlenbaha zinātniskās darbības nozīme latviešu literārās valodas normu attīstībā"; 1992. gada 25. septembrī nostrifikācijas kārtībā ieguva filoloģijas doktora (*Dr. philol.*) zinātnisko grādu. 1992. gadā kļuva par LU Latviešu valodas institūta vadošo pētnieci. Papildinājās 1993. gadā Stokholmā un Oslo, 1995. gadā Roskildē.
1996. gadā ieguva habilitētā filoloģijas doktora (*Dr. habil. philol.*) zinātnisko grādu par habilitācijas darbu "Latviešu valodas sociolingvistiskā situācija (izpētes metodes un raksturojums: statistika, psiholoģija, politika)". 1996./1997. gadā I. Druviete kā Fulbraita stipendiāte papildinājās Pitsburgas Universitātē.
1997. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Universitātes Humanitāro zinātņu fakultātes profesori.
No 2015. līdz 2024. gadam Druviete bija LU prorektore humanitāro un izglītības zinātņu jomā.

## Politiskā darbība
Latvijas Republikas 8.–11. Saeimas deputāte, Cilvēktiesību un sabiedrisko lietu komisijas priekšsēdētāja, Izglītības, kultūras un zinātnes komisijas priekšsēdētāja (2002–2014). No 2004. līdz 2006. gadam un 2014. gadā Latvijas Republikas Izglītības un zinātnes ministre.

* 2002.—2008. gadā: partijā Jaunais laiks, no kuras ievēlēta 8. un 9. Saeimā
* 2008. gadā: izstājās no JL un iestājas jaundibinātajā partijā Pilsoniskā savienība
* no 2011. gada: partija "Vienotība"

## Darbi
* *Значение научной деятельности Карла Миленбаха для развития норм латышского литературного языка: диссертация на соискание ученой степени кандидата филологических наук: 10.02.02 - языки народов СССР (латышский язык). Ригаː Акад. наук Латв. ССР. Ин-т яз. и лит. им. А. Упита 1985. - 192 с.*
* Latviešu valodas sociolingvistiskā situācija: (izpētes metodes un raksturojums: statistika, psiholoģija, politika): disertācija habilitētā filoloģijas doktora grāda iegūšanai. Rīgaː Latviešu val. inst. 1996. - 259 lp.
* *Sociolinguistic situation and language policy in the Baltic States*. Rīga: Latvijas Universitāte, 2000. - 44 lpp.
* I. Druviete, M. Gavriļina. Minoritātes bērni latviešu mācībvalodas skolās = *Дети национальных меньшинств в школах с латышским языком обучения*. Rīga: Puse Plus, 2003.-52 lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Īsa biogrāfija
Tatāri

**Tatāri** (tatāru: *Tatarlar* vai *Татарлар*) ir tjurku tauta, kas kompakti dzīvo Krievijas Federācijas Tatarstānas (53,2 % no iedzīvotājiem) un Baškortostānas (25,4 % no iedzīvotājiem) republikās, bet izkaisīti arī citur Krievijas Federācijā, Uzbekistānā, Kazahstānā, Ukrainā, Kirgizstānā, Tadžikistānā, Azerbaidžānā, Turkmenistānā un Afganistānā. Tatāri runā tatāru un krievu valodās, viņu galvenā reliģija ir islāms.

20. gadsimta beigās dažādiem tatāru atzariem piederīgo iedzīvotāju kopējais skaits pasaulē sasniedza 10 miljonus. Krievijas tautskaitēs pie tatāriem sevi pieskaitīja aptuveni 5,5 miljoni cilvēku, kas ir skaitliski lielākā Krievijas mazākumtautība jeb 3,87 % no valsts iedzīvotājiem.

## Latvijā
No vēsturiskajiem dokumentiem zināms, ka 13. gadsimta vidū pēc krievu kņazu pakļaušanas Zelta Ordas tatāru baskaki (pārvaldnieki) piedalījās krievu kņazu karagājienu organizēšanā pret Livoniju, piemēram, Novgorodas Nikona hronikas vēstījumā minēts, ka baskaks Amragans 1269. gadā finansēja karagājiena rīkošanu uz Kolivaņu.
Saglabājusies arī lielkņaza Jaroslava "grāmata", kas pamatojās uz Zelta Ordas hana Munketimura "jarliku": "Munke-Timura vārds kņazam Jaroslavam: dod vācu tirgoņiem ceļu savās zemēs. No kņaza Jaroslava Rīgas ļaudīm, lieliem un maziem un visiem: jūsu ceļš ir brīvs caur manām zemēm, kas nāks karot, ar tiem es darīšu, ko zināšu, bet tirgoņiem ceļš ir brīvs."
Tāpat zināms, ka Livonijas kara laikā 1558. gada uzbrukumā Livonijas Konfederācijai piedalījās ap 40 000 krievu un tatāru karavīru hana Šigaleja, vēlāk hana Sainbulata vadībā.
  
Pirmais islāmticīgo tatāru ieceļošanas vilnis Latvijā sākās līdz ar Rīgas industrializāciju 19. gadsimta beigās. 1890. gadā izveidoti musulmaņu kapi, senākā musulmaņu kapsēta ir Miķeļa kapos.
Pēc Latvijas okupācijas un Otrā pasaules kara Latvijā ieceļoja tatāri no dažādām PSRS republikām. Piecdesmitajos gados Latvijā dzīvoja jau vairāki simti tatāru, ieradās vairāk nekā 20 Krimas tatāru, bet 1979. gadā Latvijā dzīvoja jau 3764, 1989. gadā 4828 tatāri. Pēc neatkarības atjaunošanas daļa tatāru izceļoja uz Tatarstānu un Krimu, bet daļa uz Eiropas Savienības valstīm.

### Tatāru skaita izmaiņas Latvijā (1897—2011)

[thumb|left|500px|Tatāru apdzīvotie apgabali [Eirāzijas teritorijā]]

## Atsauces

## Ārējās saites
Udmurti

**Udmurti** (pašnosaukums: *Удмуртъёс*) ir somugru tauta, kura dzīvo Udmurtijā, Krievijas Federācijā, kā arī tās kaimiņu republikās. Udmurti runā krievu un udmurtu valodās; galvenā reliģija ir pareizticība. 

2021. gada tautu skaitīšanas rezultāti parādīja, ka Krievijas Federācijā dzīvo 386 tūkstoši udmurtu, no tiem 299 tūkstoši dzīvo Udmurtijā. Udmurti dzīvo arī Kazahstānā, Baltkrievijā, Uzbekistānā, Ukrainā.

## Vēsture
Udmurtu etnoģenēzi ietekmējuši Volgas bulgāri, vēlāk tatāri. Pēc Zelta Ordas sagrāves un Ivana IV karagājiena uz Kazaņu 1552. gadā udmurti nonāca Krievijas caristes pakļautībā. Līdz 20. gadsimtam viņus dēvēja par **votjakiem**.

## Udmurtu skaita izmaiņas Latvijā (1897-2011)

## Ārējās saites

* Udmurtuloģija (krieviski)
Koipera josla

[thumb|upright=1.2|Zināmie objekti Koipera joslā iekrāsoti zaļā krāsā. Šie dati iegūti no [Mazo planētu centrs|Mazo planētu centra. Objektu nosaukumi attēlā ir angļu valodā]]
**Koipera josla**, tiek saukta arī par **Edžvorta—Koipera joslu**, ir Saules sistēmas ārējā daļā esošs disks ap zvaigzni. Tas atrodas aiz Neptūna orbītas — aptuveni 30 — 50 astronomisko vienību attālumā no Saules. Tā ir līdzīga asteroīdu joslai, taču ir 20 reizes platāka un no 20 līdz 200 reizēm masīvāka. Tāpat kā asteroīdu josla, Koipera josla sastāv no maziem objektiem — pārpalikumiem no Saules sistēmas veidošanās. Koipera joslā atrodas trīs pundurplanētas — Plutons, Haumeja un Makemake. Atšķirībā no asteroīdu joslas, kurā ķermeņi sastāv no iežiem un metāliem, Koipera joslā ķermeņi sastāv no sasalušiem šķidrumiem un gāzēm kā, piemēram, ūdens, metāna, amonjaka.

Koipera josla nosaukta par godu nīderlandiešu astronomam Gerardam Keiperam (*Gerard Kuiper*, 1905—1973), lai gan viņš nebija šīs joslas atklājējs. Keipers piedāvāja teoriju, ka šāda josla ir eksistējusi Saules sistēmas izveidošanās pirmsākumos, bet neuzskatīja, ka tā pastāv arī mūsdienās. Līdz 1992. gadam bija zināmi tikai divi Koipera joslas objekti, tas ir, Plutons un tā pavadonis Harons. Kopš 1992. gada atklāto objektu skaits Koipera joslā ir pieaudzis līdz tūkstotim un tiek lēsts, ka kopējais objektu skaits ar diametru vismaz 100 km ir lielāks nekā 100 tūkstoši.

Aiz Koipera joslas atrodas izkliedētais disks un hipotētiskais Orta mākonis.

## Koipera joslas objekti
Koipera joslas objekti ir sadalīti divās grupās — klasiskajos Koipera joslas objektos un plutino. Plutino ir rezonējoši ar Neptūnu. Plutons ir lielākais un vismasīvākais plutino, kā arī lielākais Koipera joslas objekts. Nākamie lielākie Koipera joslas objekti ir Haumeja, Makemake, Kvavars, *[[307261 Máni]]*, Orks, Salacija un (55565) 2002 AW<sub>197</sub>.

## Piezīmes

## Atsauces

## Ārējās saites
Tupaks Amaru

**Tupaks Amaru** (kečvu: *Thupaq Amaru*; dzimis 1545. gadā, miris 1572. gada 24. septembrī) bija pēdējais Inku impērijas (tagadējā Peru teritorija) valdnieks.

Pēc Inku impērijas iekarošanas 16. gadsimta sākumā daži karaliskās ģimenes locekļi nodibināja mazu neatkarīgu valsti — Vilkabambu. Tā atradās mūsdienu Peru teritorijā, grūti aizsniedzamajā Amazones augštecē, Kusko ziemeļaustrumos. Jaunās inku valsts dibinātājs bija Manko Inka Jupanki (pazīstams arī kā Manko Kapaks II), kurš sadarbojās ar spāņiem, tad vadīja neveiksmīgu karu pret viņiem, līdz, beidzot, apmetās Vilkabambā 1540. gadā. Pēc spāņu uzbrukuma 1544. gadā, kurā Manko Inka Jupanki gāja bojā, viņa dēls Sairi Tupaks tika kronēts par "Sapa Inku" (Sapa Inka - imperators, "vienīgais inka"), līdz pieņēma spāņu kundzību 1558. gadā, pārvācās uz Kusko un gāja bojā (iespējams, tika noindēts) 1561. gadā. Par viņa pēcnācēju Vilkabambas tronī kļuva viņa brālis Titu Kusi, kurš mira 1571. gadā. Tupaks Amaru, iepriekšējo imperatoru jaunākais brālis, kļuva par Vilkabambas nākamo valdnieku.

## Atsauces
Estonia (prāmis)

***Estonia***, iepriekš ***Viking Sally*** (1980—1990), ***Silja Star*** (1990—1991) un ***Wasa King*** (1991—1993), bija kruīza prāmis, kas būvēts 1979. un 1980. gadā kuģu būvētavā *[[Meyer Werft]]* Rietumvācijas pilsētā Papenburgā.  prāmis nogrima vētrā Baltijas jūrā un bojā gāja 852 cilvēki, no tiem — 17 Latvijas valstspiederīgie. Tas bija viens no 20. gadsimta lielākajām kuģniecības negadījumiem.

No 1980. līdz 1990. gadam prāmis piederēja uzņēmumam *[[Viking line]]* ar nosaukumu *Viking Sally*. 1990. gadā tas piederēja *[[Silja line]]* ar nosaukumu *Silja Star* (kursēja maršrutā Stokholma — Mariehamna — Turku). No 1990. līdz 1993. gadam *Silja line* prāmi pārdeva un to nopirka *[[Wasa line]]*. 1993. gadā prāmis nonāca *[[Estline]]* īpašumā ar jauno nosaukumu *Estonia*.

## Katastrofas izpēte
1997. gadā Igaunijas, Somijas un Zviedrijas starpvaldību komisija secināja, ka prāmis *Estonia* nogrimis konstrukcijas nepilnību, liela braukšanas ātruma un vētras dēļ. Pēc oficiālās versijas, stipru viļņu triecienu dēļ salūza prāmja priekšgala viziera durvis un kuģī dažās minūtēs ieplūda tūkstošiem tonnu ūdens, kas to nogremdēja.

2020. gadā pēc iegūtiem jauniem kuģa vraka kadriem, kuros pamanāms liels caurums sānā, kas vēlāk veidoja pamatu *[[Discovery Channel]]* dokumentālajai filmai, atjaunoja spekulācijas par katastrofas cēloņiem un cauruma rašanos. Pēc šī atklājuma Igaunija, Somija un Zviedrija paziņoja, ka veiks jaunu izmeklēšanu.

2022. gada vasarā pētnieku komanda ar zemūdens robota palīdzību ieguva vairāk nekā  attēlu. 2023. gada jūlijā ekspertu komanda kuģa vraka izpētes laikā izcēla kuģa priekšgala rampu, ieguva piesārņojuma paraugus pie korpusa labās puses cauruma, izcēla kreisā sāna apšuvuma gabalus, kurus nirēji izgrieza 1994. gadā, lai izpētītu vraka iekšpusi, izgrieza un izcēla tērauda paraugu no bojātās korpusa labās puses un izcēla salona loga stikla un blīvējuma daļas. Darbus veica niršanas roboti.

Tallinas Tehnoloģiju universitātes eksperts Kristjans Tabri izteica variantu, ka caurums kuģa sānos radies, kad 6000 tonnu smagais prāmis pēc nogrimšanas ietriecās jūras dibenā. 2025. gadā publicēts Igaunijas, Zviedrijas un Somijas izmeklētāju vērtējums, ka nav pamata atsākt prāmja katastrofas izmeklēšanu, jo nav atrasti jauni nelaimes gadījuma cēloņi un atkārtoti apstiprināja, ka kuģis 1994. gada 28. septembrī nogrima konstrukcijas nepilnību, liela braukšanas ātruma un vētras dēļ.

## "Estonia" piemiņas memoriāls

"Estonia" piemiņas memoriāls atrodas Stokholmā Jūrgordenā blakus kapsētai (), netālu no Vāsas muzeja. Tā ir viena no piemiņas vietām Baltijas jūrā nogrimušajam prāmim "Estonia".

## Atsauces

## Ārējās saites

* Igaunijas/Somijas/Zviedrijas negadījuma izmeklēšanas komisijas gala ziņojums
Polo ponijs

thumb|300px|Polo ponijs
Par **polo poniju** sauc jebkuru zirgu, ar kuru piedalās polo sporta spēlē. Zirgam, kas piedalās polo spēlē, ir jābūt ātram kā tīrasiņu zirgam, fiziski izturīgam kā kvarterzirgam un apķērīgam kā arābu zirgam, kas spēj attiecīgos brīžos pieņemt savus lēmumus.

Polo poniju izmērs laika gaitā ir mainījies. 16. gadsimtā tie tiešām bija poniji, to vidējais izmērs bija apmēram 125 cm skaustā. Mūsdienās lielākā daļa polo poniju ir 152 - 160 cm skaustā. 

Polo ponijam ir jābūt izteikti bezbailīgam, tas nedrīkst sabīties no zirgu savstarpējām sadursmēm saskrienoties. Tie nedrīkst nervozēt par polo nūjām, kas tiek vicinātas pa gaisu un reizēm ļoti tuvu viņu galvām. 
Tiem jābūt ātriem un izturīgiem, tiem jāspēj veikli apgriezties gandrīz uz vietas un skriet tālāk, lai sekotu bumbai, un tiem jāspēj pieņemt taktiskus lēmumus spēles gaitā. 
thumb|left|200px|Sapīta un atsieta polo ponija aste
Spēlei ir vairākas 15 minūšu daļas, kuras laikā viens jātnieks lieto vienu vai divus zirgus. Kopumā spēles laikā jātniekam parasti ir 4-6 zirgi, katrs tiek lietots apmēram 7 minūtes. 

Polo poniju krēpes tiek apgrieztas, lai netraucētu spēles laikā. Kādreiz polo poniju astes tika īsi apgrieztas, bet mūsdienās tās tiek sapītas un atsietas pret astes kaulu. 

## Šķirnes
Polo spēlei lieto dažādas zirgu šķirnes. Vispopulārākās ir maza izmēra tīrasiņu zirgi un krustojumi ar tiem, kā arī arābu zirgi. Tiek lietotas arī dažādas poniju šķirnes. ASV ļoti populārs polo ponijs ir tīrasiņu zirga un kvarterzirga krustojums. Kopš  popularitāti ieguvis tīrasiņu zirga un Argentīnas šķirnes kriollo zirga krustojums. Austrālijā polo spēlē galvenokārt lieto vietējo Austrālijas stokzirgu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* https://web.archive.org/web/20090302064806/http://www.ashs.com.au/horses/default.asp

* https://web.archive.org/web/20090202075152/http://americanpolohorse.com/
Vilkabamba

**Vilkabamba** (kečvu: *Willkapampa* — ‘svētais līdzenums’) bija pilsēta, ko 1539. gadā dibināja Manko Inka Jupanki - tā bija pēdējā Inku impērijas patvēruma vieta, līdz tā krita spāņu rokās 1572. gadā. Inku Impērijas un Vilkabambas pēdējais valdnieks bija Tupaks Amaru.
Māris Vītols

**Māris Vītols** (dzimis  Aizputē) ir Latvijas politologs, uzņēmējs, mākslas kurators un kolekcionārs, bijušais politiķis. No 2023. gada Latvijas Nacionālā teātra vadītājs.

## Biogrāfija
No 1979. gada līdz 1987. gadam M. Vītols mācījās Aizputes vidusskolā, bet no 1987. līdz 1991. gadam Rīgas Industriālajā politehnikumā, programmvadības iekārtu vadības specialitātē. No 1992. līdz 1996. gadam viņš studēja Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē, iegūstot bakalaura grādu politikas zinātnē. Studiju laikā darbojies kā žurnālists "Universitātes Avīzē".

### Politiskā darbība
No 1993. gada darbojies Latvijas Kristīgo demokrātu savienībā, 1994. gadā kļuvis par tās ģenerālsekretāru. 1995. gadā kļuvis par partijas Saeimas frakcijas konsultantu.

No 1994. līdz 1995. gadam M. Vītols bija Centrālās vēlēšanu komisijas loceklis.

1995. gadā kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās un tika ievēlēts Kurzemes vēlēšanu apgabalā no Latvijas Zemnieku savienības, Latvijas Kristīgo demokrātu savienības (bija šīs partijas biedrs) un Latgalē Latgales Demokrātiskās partijas apvienotā saraksta. No 1995. līdz 1998. gadam bija 6. Saeimas deputāts, apvienības Saeimas frakcijas priekšsēdētājs, Saeimas budžeta un finansu (nodokļu) komisijas un Eiropas lietu komisijas loceklis, Baltijas Asamblejas loceklis. No 1996. līdz 1998. gadam M. Vītols bija arī Finanšu ministrijas parlamentārais sekretārs.

1998. gadā izstājies no Kristīgo demokrātu savienības un pametis apvienības Saeimas frakciju. Šajā pašā gadā M. Vītols bija Tautas partijas dibinātāju skaitā un 7. Saeimas vēlēšanās tika ievēlēts Saeimā. No 1998. līdz 1999. gadam 7. Saeimas deputāts, Budžeta un finansu (nodokļu) komisijas sekretārs un Saimnieciskās komisijas loceklis. 1999. gadā bija Latvijas delegācijas vadītājs Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas (EDSO) Parlamentu asamblejā.

Būdams Saeimas deputāts, aktīvi cīnījies par obligātā militārā dienesta atcelšanu. 1999. gadā pēc dienesta atbalstītāja, deputāta Pētera Tabūna izaicinājuma abi stadionā cīnījās spēka un izveicības sacensībās.

Pēc Silvas Goldes demisijas no 1999. līdz 2000. gadam M. Vītols bija Izglītības un zinātnes ministrs Andra Šķēles valdībā. Pēc valdības demisijas atjaunojis Saeimas deputāta mandātu, bet pēc tam aktīvajā politikā vairs nav darbojies.

### Pēc aktīvās politikas
Pēc darba 7. Saeimā M. Vītols publiskās aktivitātēs maz bijis iesaistīts, no publicitātes ilgstoši izvairījies, lai gan ir ziņas, ka kādu laiku pēc tam viņš ir bijis Tautas partijas "finanšu direktors". No 2002. līdz 2014. gadam nodarbojies ar uzņēmējdarbību. Paralēli sācis darboties kā mākslas izstāžu kurators, no 2010. līdz 2014. gadam vadījis biedrību "Latvijas kultūras projekti". Kopā ar sievu Irinu (precējušies 1995. gadā, ir dēls) abi nodarbojas ar Austrumeiropas un Centrāleiropas mākslas priekšmetu kolekcionēšanu un izstādīšanu.

2023. gadā M. Vītols konkursa kārtībā tika izvēlēts un apstiprināts par Latvijas Nacionālā teātra vadītāju, stājoties līdzšinējā vadītāja Jāņa Vimbas vietā, kas sākotnēji izraisīja iebildumus teātra kolektīvā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Īsa biogrāfija
Vīdža

Vīdžas dēlis|thumb
**Vīdžas dēlis** () ir jebkāds dēlis ar uzrakstītiem burtiem, cipariem un citiem simboliem, kas tiek izmantots garu izsaukšanai. Seansa laikā tas tiek izmantots, lai tā dalībnieki, ar pirkstiem bīdot sirds veida koka planšeti vai indikatoru, nolasītu vēstījumu.

## Ārējās saites
Makemake

**(136472) Makemake** ir trešā lielākā zināmā pundurplanēta Saules sistēmā, kā arī trešais lielākais objekts Koipera joslā (aiz Plutona un Erīdas). Tās diametrs ir aptuveni 60% no Plutona diametra. Makemakes sevišķi zemā virsmas temperatūra (40 K) liecina, ka tā ir klāta ar sasalušu metāna, etāna un iespējams pat ar slāpekļa ledu. To 2005. gadā atklāja Maikls Brauns, Čads Truhiljo un Dāvids Rabinovics, un sākotnēji nosaukta **2005 FY<sub>9</sub>**. 2008. gadā tā nosaukta Lieldienu salas pirmiedzīvotāju radīšanas dievības Makemakes vārdā. Makemakes planētas simbols ir šāds: .

Makemake apriņķo ap Sauli 306,21 gados, un tai ir vidēji ekscentriska orbīta. Vismazākais attālums līdz Saulei (perihēlijs) ir 38,1 AU, bet vislielākais (afēlijs) ir 52,8 AU. Toties orbītas slīpums ir ļoti liels, tas ir 28,9835°. Makemake neatrodas orbitālajā rezonansē ar Neptūnu, tāpēc tas ir klasiskais Koipera joslas objekts (kjubivano). Vienu apriņķojumu ap savu asi Makemake veic 22,83 stundās.

2016. gada aprīlī pundurplanētai atklāts dabiskais pavadonis. Tam dots apzīmējums S/2015 (136472) 1 jeb MK 2. Pavadoņa diametrs ir aptuveni 175 km un tas apriņķo Makemaki vismaz  attālumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Omid

***Omid*** (, *Omīd* — "cerība") bija Irānas pirmais pašu izgatavotais un palaistais pavadonis. Pēc ziņām no Irānas valsts televīzijas, tas paredzēts pētījumiem un sakaru pārraidēm. Pavadonis orbītā tika alaists  ar raķeti *[[Safīr (raķete)|Safīr-2]]* ().

Pavadoņa palaišanā piedalījās Irānas prezidents Mahmūds Ahmadīnežāds. Šis notikums saistīts ar Irānas revolūcijas 30. gadadienu. Ar savā zemē izgatavota pavadoņa palaišanu ar savu raķeti no savas teritorijas Irāna ir kļuvusi par devīto kosmisko lielvalsti (pēc PSRS/Krievijas, ASV, Francijas, Japānas, Ķīnas, Apvienotās Karalistes, Indijas un Izraēlas).

Drīz pēc starta ASV pavadoņu sekošanas dienests pamanīja Zemes orbītā divus objektus, kas palaisti no Irānas teritorijas. Viens no tiem ir pats pavadonis, otrs — Safir raķetes pēdējā pakāpe. To apstiprināja arī neatkarīgi eksperti. Aprēķini liecināja, ka palaišanas trajektorija gāja uz dienvidaustrumiem virs Indijas okeānā, lai nešķērsotu kaimiņvalstis.Orbītas parametri ir 246 x 377 km, periods 90,76 min, slīpums 55,5°. No pavadoņa tika uztverti radiosignāli.

left|thumb|150px|Nesējraķete ''Safīr''
right|thumb|200px|''Omīd'' pavadoņa makets
Pēc Irānas televīzijas datiem, pavadonis ir kuba formas ar 40 cm platumu, masa 27 kg (pēc Irānas kosmosa aģentūras datiem — 25 kg). Kosmiskais aparāts nav stabilizēts pēc asīm. Tam ir instrumenti kosmiskās vides pētījumiem, GPS iekārta.

Pavadoņa palaišanas vieta netika publiskota. Eksperti ir noteikuši, ka tā atrodas vietā ar koordinātām 35,23 Z 53,92 A, netālu no Semnanas pilsētas Irānas ziemeļdaļā.

Pēc ASV Stratēģiskās pavēlniecības datiem, *Omīd* iegāja Zemes atmosfērā  03:42 UTC (±4 h) virs Atlantijas okeāna uz austrumiem no Buenosairesas. Raķetes fragments, kas orbītā palika pēc starta, iegāja atmosfērā 2009. gada 31. maijā.

*Omid* bija otrais Irānas pavadonis, kas ievadīts Zemes orbītā. Pirmais bija *[[Sina-1]]*, kas startēja 2005. gadā ar Krievijas nesējraķeti.

Pirms 2009. gada starta,  notika raķetes *Safir* pirmais lidojums. Daži avoti ziņoja, ka tajā atradās pavadonis *Omīd* vai tā makets. Nav skaidrs, vai raķete veica plānotu suborbitālu lidojumu vai arī tas bija pavadoņa (vai maketa) ievadīšanas mēģinājums orbītā, kura laikā notika pēdējās pakāpes avārija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Timurs Mucurajevs

**Timurs Mucurajevs** (čečenu: *Тимур Муцураев*; dzimis 1976. gada 25. jūlijā) ir čečenu dziedātājs un bijušais sportists.

## Biogrāfija
Dzimis Groznijā (Čečenijas-Ingušijas APSR). Pabeidzis Groznijas 30. vidusskolu. Jau no bērnības nodarbojās ar sportu. 1991. kļuva par Čečenijas-Ingušijas APSR karatē čempionu. Jau pēc PSRS sabrukuma kļuva par Čečenijas čempionu (1993). Pēc tam ieskaitīts Krievijas izlasē.

Mucurajeva sportista karjeru pārtrauca Pirmais Čečenijas karš 1994. gadā Mucurajevs iestājās Čečenijas Bruņotajos spēkos un cīnījās Centrālajā frontē, bet tika smagi ievainots kājā pie Seršen-Jurtas ciema. Šajā laikā viņš kā vaļasprieku sāka nodarboties ar mūziku, sākotnēji dziedādams par mīlestību.

Starpkaru periodā un Otrajam Čečenijas karam sākumā viņa dziesmas kļuva arvien populārākas. Viņa pirmā plašāk pazīstamā dziesma *Jeruzaleme* pirms Otrā Čečenijas kara sākuma tika atskaņota kādā no vietējās televīzijas kanāliem, un drīz vien kļuva par vienu no populārākajām tā laika dziesmām, jo īpaši čečenu karavīru vidū. Daudzus gadus Mucurajevs dzīvoja trimdā, tomēr 2008. gadā atgriezās Čečenijā.

## Muzikālā darbība
Timura Mucurajeva balss izceļas ar specifisku tembru. Savas dziesmas viņš izpilda ne vien čečenu, bet arī krievu valodā, kas skaidrojama ar krievu valodas izplatību pēcpadomju valstīs. Viņa dziesmas ir ļoti populāras Kaukāzā, jo īpaši jaunatnes vidū.

Pievēršoties mūzikai profesionāli, Mucurajeva tēmu loks paplašinājās. Ļoti lielu vietu viņa daiļradē sāka ieņemt un arī šobrīd ieņem reliģiskie un vēsturiskie motīvi. Divos karos pieredzētais par Mucurajeva dziesmu galveno tematiku padarīja karu un cīņu par dzimteni.

## Albumi
* "*12 Тысяч Моджахедов*" (12 tūkstoši modžahedu)
* "*Иерусалим*" (Jeruzaleme)
* "*Великий Джихад*" (Lielais džihāds)
* "*Добро пожаловать в АД*" (Laipni lūgti ELLĒ)
* "*Гелаевский спецназ*" (Gelajeva specnazs)
* "*Грозный*" (Groznija)
* "*Джохар*" (Džohars)
* "*Иншааллах, сады нас ждут*" (Inšallā, dārzi mūs gaida) u.c.

## Ārējās saites

* Timura Mucareva ''My Space'' lapa 
* Biogrāfiski dati 
* Dažas dziesmas
Kaukāza emirāts

**Kaukāza emirāts** (, ) bija pašpasludināta valsts Ziemeļkaukāzā, ko  pasludināja Ičkērijas Čečenu Republikas bijušais prezidents Dokka Umarovs, kurš sevi iecēla par tā emīru.

## Ģeogrāfija
Kaukāza emirāts sastāv no šādiem *[[Vilajats|vilajatiem]]* (provincēm):

* Čečenijas vilajats (*Noxçiyçö*);
* Ingušijas vilajats (*Ġalġayçö*);
* Dagestānas vilajats;
* Osetijas vilajats (*Iriston*);
* Kabardas, Balkārijas un Karačajas apvienotais vilajats
* Nogaju stepes vilajats.
Brazīlijas ģerbonis

**Brazīlijas Federatīvās Republikas ģerbonis** tika pieņemts 1889. gada 19. novembrī. Tas notika četras dienas pēc Brazīlijas valsts izveidošanas. Ģerbonis sastāv no centrālās emblēmas, kuru aptver kafijas koka (pa labi) un tabakas (pa kreisi) zari. Tie simbolizē Brazīlijas lauksaimniecībai vitāli svarīgas sfēras. Zilajā aplī, kas atrodas zvaigznes centrā ir attēlots Dienvidu krusts. Divdesmit septiņas zvaigznes riņķī ap apli simbolizē 26 Brazīlijas štatus un vienu federālo rajonu. Uz zilās lentes, kas atrodas ģerboņa apakšā, augšā ir pilns Brazīlijas nosaukums ( - Brazīlijas Federatīvā Republika), bet apakšā valsts dibināšanas datums (1889. gada 15. novembris)

## Brazīlijas Impērijas ģerboņi
 
File:COA Regent Prince of Brazil.svg|Prinča reģenta Pedro laika ģerbonis (18.09.1822. - 1.12.1822.)

File:Coat of arms of Brazil (1822–1853).svg|Impērijas laika ģerbonis (1.12.1822. ~ 1840.)
Brazīlijas karogs

**[[Brazīlija]]s karogs** sastāv no zaļa laukuma, kura vidū atrodas dzeltens rombs. Rombā atrodas tumši zila lode ar 27 zvaigznēm. Lodi apvij balta lente, kuru rotā uzraksts *Ordem e Progresso*, kas nozīmē *Kārtība un progress*.

Dzeltenā un zaļā ir Brazīlijas nacionālās krāsas. Zaļā krāsa simbolizē Amazones mežu bagātību, bet dzeltenā — Brazīlijas zelta iegulas. Pēdējais fakts ir saistīts ar to, ka no 16. līdz 19. gadsimtam Brazīlijā atradās lielākās zelta iegūšanas šahtas pasaulē. Tautā karogu dažkārt sauc vienkārši par *Auriverde* jeb latviski *Dzeltenzaļais*.

Zvaigžņu izvietojums uz tumši zilās lodes atbilst zvaigžņu izvietojumam virs Riodežaneiro 1889. gada 15. novembrī pulksten 9.22. Tas ir vēsturisks brīdis Brazīlijas valsts vēsturē, jo šajā brīdī tika pasludināta Brazīlijas Republikas dibināšana. Katram no 26 Brazīlijas štatiem un vienam federālajam apgabalam atbilst viena noteikta zvaigzne uz lodes.

Sākotnēji uz karoga bija 21 zvaigzne, kas atbilda tā brīža teritoriālajam iedalījumam. Tas tika pieņemts 1889. gada 19. novembrī. 1992. gadā tika pieņemts šī brīža variants ar 27 zvaigznēm.
Estline

**Estline** ir Igaunijas/Zviedrijas rēdereja, kas tika nodibināta 1989. gadā. Tās apkalpotā līnija bija Stokholma - Tallina. Likvidēta 2001. gadā, prāmjus pārņemot Tallink.

## Prāmju uzskaitījums

M/S Nord Estonia (1990-1993) (tagad M/S Vana Tallinn)

M/S Estonia (1993-1994) (nogrimis 1994.gadā)

M/S MAERSK FRIESLAND (1992., 1993.)

M/S CAP CANAILLE (1994)

M/S Donata (1994)

M/S Mare Balticum (1994-1996) (tagad Meloodia)

M/S BORE SONG (1995)

M/S Nord Neptunus (1992-1994, 1995-1997) Neptunia (1998-1999)

M/S Regina Baltica (1996-2000)

M/S CAP AFRIQUE (1996)

M/S PARCHIM (1996)

M/S Bolero (1997)

M/S Baltic Kristina (1997-2000) (tagad M/S Rigel)

M/S Transest (2000)
Ihors Belanovs

**Ihors Belanovs** (, ), (dzimis  Odesā, Ukrainā, tobrīd PSRS) ir bijušais PSRS un Ukrainas futbola uzbrucējs, kurš 1986. gadā tika atzīts par Eiropas labāko futbolistu.

## Spēlētāja karjera
### Klubi
Belanovs spēlēja SKA Odessa (1979—80), Odesas "Čornomorec" (1981—84) un Kijivas "Dinamo" (1985—89), ar ko 1986. gadā ieguva Kausu ieguvēju kausu. 1989. gada vidū viņam beidzot atļāva pārcelties uz kādu Rietumeiropas klubu. Viņš pārcēlās uz Vāciju, lai pievienotos Menhengladbahas "Borussia". Vācijas bundeslīgā viņš debitēja 1989. gada 4. novembrī, komandai viesos zaudējot ar 0-4 VfB Stuttgart. Piedaloties 24 Bundeslīgas spēlēs nesen UEFA kausu ieguvušajā komandā, Belanovs guva tikai četrus vārtus un pazemināšanā apdraudētās komandas spēlē lielu pienesumu nedeva. Viņa karjera klubā beidzās līdz ar viņa sievas veikalu apzagšanas afēru. Viņš pārcēlās uz 2. Bundeslīgas klubu Braunšveigas "Eintracht", kur debitēja 1991. gada 27. aprīlī. 38 spēles viņš guva 13 vārtus. 1995. gadā viņš atgriezās Ukrainā, atkal Čormnomorec komandā, kur aizvadīja vienu sezonu (1995-96), pirms pabeidza savu karjeru Mariupoles "Metalurh" sastāvā nākamajā sezonā.

### PSRS izlase
Belanovs PSRS izlasē aizvadīja 33 spēles, gūstot astoņus vārtus. Viņa labākais sniegums bija 1986. gada Pasaules kausā Meksikā, kur viņš guva 4 vārtus un izdarīja 6 piespēles vārtu guvumos, komandai sasniedzot astotdaļfinālu. Spēlē pret Beļģiju viņš guva hettriku, taču komanda spēli zaudēja pagarinājumā. Šāds sniegums Pasaules kausā kopā ar Kijivas "Dinamo" iegūto Kausu ieguvēju kausu palīdzēja viņam 1986. gadā iegūt Eiropas Gada futbolista balvu.

## Pēc karjeras beigām
Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā pievienojās Ukrainas bruņotajiem spēkiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Svētkalns

**Svētkalns** jeb **Zviedru kalns** atrodas Dobeles novadā un ir daļa no senās Tērvetes zemes pilskalnu kompleksa. Domājams, ka pilskalnā senāk bijusi zemgaļu kulta vieta, bet 1285./1286.—1290. gadā šeit atradās Livonijas ordeņa **Heiligenbergas pils** (*Heiligeberc* — 'Svētkalns').

## Raksturojums
Pilskalns atrodas 200 m uz ziemeļiem no galvenā Tērvetes pilskalna, Tērvetes upes labajā krastā. Tas sastāv no diviem pauguriem (10–12 m), kurus atdala grava. Pilskalns atrodas Tērvetes dabas parkā.

## Vēsture
Pēc Rietumzemgales sadalīšanas līguma 1254. gada aprīlī Tērvetes zemi piešķīra Livonijas ordenim. Tērvetē atradās labi nocietināts zemgaļu pilskalns. Zemgaļu—krustnešu kara laikā nespējot to ieņemt, 1285.—1286. gada ziemā ordeņa mestrs zemgaļu Tērvetes pils tiešā tuvumā Svētkalnā uzcēla koka pili. Ap 20 m augstais kalns bijis norobežots ar vairākiem aizsarggrāvjiem un priekšpili. 
No pils tika veikti militāri reidi pret Tērvetes pili, kā arī citām zemgaļu pilīm un ciemiem. Zemgaļi un žemaiši uzbruka Heiligenbergas pilij. Kauja pie Svētkalna ilga 11 dienas, bet viņiem tā arī neizdevās to ieņemt. Tad zemgaļi nodedzināja savu pili un devās uz Raktes (Žagares) novadu Zemgales dienvidos, tagadējā Lietuvas teritorijā. 1290. gadā krustneši nojauca savu pili, jo tā vairs nebija vajadzīga.

17. gadsimtā Lielais Ziemeļu kara laikā zviedru karaspēks izmantoja Livonijas ordeņa stratēģiju un kalnā izveidoja nocietinājumus Kalnamuižas pils apšaudei, kurā atradās poļu un kurzemnieku karaspēka garnizons. No tā laika Svētkalns tiek dēvēts arī par Zviedru kalnu.

19. gadsimta vidū izdarītie arheoloģiskie izrakumi apstiprināja Heiligenbergas pils atrašanos šajā kalnā.

## Attēlu galerija

Attēls:Svetkalns 5.jpg
Attēls:Svetkalns 2.jpg
Attēls:Svetkalns 3.jpg
Attēls:Svetkalns 4.jpg
Attēls:2010 09 04 7Tervete29.JPG|Skats uz Svētkalnu no Tērvetes pilskalna
Attēls:Tervetes senpilseta2.jpg|alt=|Tērvetes senpilsētas 3D modelis. Veidots no brīvpieejas Lidar datiem, izmantojot lietotni planlaufTerrain
Attēls:Tervetes Svetkalns4.jpg|alt=|Tērvetes Svētkalna 3D modelis. Veidots no brīvpieejas Lidar datiem, izmantojot lietotni planlaufTerrain


## Ārējās saites
* enciklopedija.lv
* www.latvijas-pilskalni.lv
* Tērvetes pilskalns
* Zemgaļu pilskalni
* Piezīmes pie Atskaņu hronikas
Sudānas karogs

[thumb|350px|[Sudānas karogs]]
**Sudānas republikas karogs** () tika pieņemts 1970. gada 20. maijā. Karogs sastāv no trim dažādas krāsas horizontālām līnijām (sarkanas, baltas, melnas). Karoga kreisajā pusē atrodas zaļš trijstūris. Šīs krāsas ir raksturīgas arābu valstīm. Šādas pašas krāsas karogā sastopamas, piemēram, Ēģiptes, Irākas, Sīrijas, Jemenas un citu arābu valstu karogos.

## Simbolisms

Sarkanā krāsas simbolizē Sudānas cīņu par neatkarību. Baltās krāsas nozīme saistās ar mieru un gaismu. Šī krāsas simbolizē arī Baltā karoga līgu, kas bija sudāniešu separātistu organizācijas 20. gadsimta divdesmitajos gados. Melnā krāsas simbolizē pašu Sudānas valsti, jo arābu valodā valsts nosaukums ir tulkojams kā "melno valsts". Zaļā krāsa simbolizē islamu, kā arī bagātību un zemkopību. 

## Ārējās saites

* Flags Of The World 
* World Flags 101.
Sjerraleones karogs

**Sjerraleones Republikas karogs** tika pieņemts 1961. gada 27. aprīlī. Karogs sastāv no trim vienādām, horizontālām līnijām. To krāsa ir zaļa, balta un zila. Zaļā krāsas karogā simbolizē zemkopību, kalnus un dabas resursus. Baltā krāsa simbolizē vienotību un likumību. Zilā krāsa izmantota kā cerību krāsa, ka iestāsies miers. Šīs krāsas izvēle skaidrojama ar nemierīgo gaisotni, kas valda reģionā.
Abhāzijas karogs

[thumb|300px|Pašpasludinātās [Abhāzijas Republikas karogs]]
**Abhāzijas Republikas karogs** tika pieņemts 1992. gada 23. jūlijā. Tas sastāv no četrām zaļām un trim baltām, horizontālām līnijām. Karoga kreisās puses augšā atrodas sarkans taisnstūris, kurā atrodas, kurā attēlota baltas krāsas plauksta un virs tās septiņas zvaigznes, kas novietotas puslokā virs plaukstas. 

Plauksta simbolizē Abhāzijas valstiskumu, jo šis ir Abhāzijas reģiona simbols jau no senatnes. Septiņas zvaigznes simbolizē septiņus vēsturiskos Abhāzijas reģionus un arī šodienas Abhāzijas septiņus reģionus un pilsētas. Septiņas līnijas zaļā un baltā krāsā simbolizē iecietību, kas saistīta ar islama un kristietības mierīgu līdzās pastāvēšanu vienotā Abhāzijas valstī. Abhāziem skaitlis septiņi ir svēts.

## Ārējās saites