open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Apsīšu Jēkabs

**Apsīšu Jēkabs**, īstajā vārdā — **Jānis Jaunzemis** (dzimis 1858. gada 8. decembrī Lizuma pagastā, miris 1929. gada 10. jūnijā Zvārtavas pagasta Gaujienā) bija latviešu rakstnieks.
Viens no pirmajiem latviešu reālistiskā stāsta meistariem, turpinot Jura Neikena un brāļu Kaudzīšu tradīciju.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1858. gada Lizuma pagasta Kalaņģos skolotāja ģimenē. Mācījās Velēnas draudzes skolā un Cēsu apriņķa skolā. 1878. gadā iestājās Jāņa Cimzes vadītajā Valkas skolotāju seminārā. Pirmā viņa publikācija bija dzejolis "Sapņi" laikraksta "Baltijas Vēstnesis" pielikumā 1880. gadā.  
Strādāja Kocēnu pamatskolā. 

Miris 1929. gadā, apbedīts Rīgā Meža kapos.

### Proza

* "Krusttēvs Ādams" (1883)
* "Ārprātīgais" (1883)
* "Kaimiņi" (1884)
* "Iegādnis" (1885)
* "Pie pagasta tiesas" (1885)
* "Laimes spoks" (1885)
* "Bagātie radi" (1886)
* "Svešos ļaudīs" (1888)

### Stāsti un tēlojumi

* "Iz tautas bilžu galerijas" (1889 — 1891)
* "Uz pilsētu" (1892)
* "Vēstules iz tēvijas" (1885 — 1895)
* "No Lizuma senatnes" (1928)

## Ārējās saites

* Apsīšu Jēkabs , biogrāfija Valmieras integrētās bibliotēkas mājaslapā
* Apsīšu Jēkabs, biogrāfija Gulbenes bibliotēkas mājaslapā
* Apsīšu Jēkaba stāsti portālā ailab.lv
* Apsīšu Jēkaba darbi portālā letonika.lv
* Apsīšu Jēkabs. Par lizumniešu izluoksni.
Apše

**Apše**, saukta arī **Apša**, ir Bārtas labā krasta pieteka uz Latvijas un Lietuvas robežas. Garums 40 km (20 km Lietuvā, 20 km - robežupe), baseina platība - 357 km2, kritums 37 m. Augšteci Lietuvā sauc par **Veretu**. No kreisās puses lielāku pieteku nav, no labās ietek Kalte (Lietuvā), Sārte, Vidvide un Ruņa.

## Atsauces
Latvijas apriņķi

**Apriņķis** (; ) bija otrā vai trešā līmeņa administratīvā vienība Latvijā no 16. gadsimta līdz 20. gadsimta vidum.

## Livonijas Pārdaugavas hercogistes sastāvā
1566. gadā Livonijas Pārdaugavas hercogisti iedalīja 4 apriņķos (distriktos) — Rīgas, Cēsu, Turaidas un Daugavpils. Pēc teritoriālām izmaiņām Livonijas kara gaitā 1582. gadā apriņķu vietā tika izveidoti 3 prezidiāti — Cēsu, Pērnavas un Tērbatas, kurus 1598. gadā pārdēvēja par vaivadijām.

Pēc Altmarkas pamiera (1629) Zviedru Vidzemes latviešu daļā izveidoja 2 apriņķus (Rīgas un Cēsu), bet Inflantijas vaivadijā — 4 traktus (Daugavpils, Rēzeknes, Ludzas un Viļakas).

## Krievijas Impērijas guberņu sastāvā
1772. gadā Latgali pievienoja Krievijas Impērijai un 1777. gadā tur izveidoja trīs apriņķus (Daugavpils, Rēzeknes un Ludzas). 1783. gadā, attiecinot uz Vidzemi Krievijas Impērijā realizēto guberņu pārvaldes reformu (1775), Rīgas vietniecības latviešu daļā tika radīti 4 apriņķi (Rīgas, Valmieras, Cēsu un Valkas). Kurzemē 1819. gadā par apriņķiem pārdēvēja agrākās pilskunga tiesas (Grobiņas, Aizputes, Ventspils, Kuldīgas, Talsu, Tukuma, Dobeles, Bauskas, Jaunjelgavas un Ilūkstes).

1919. gadā Latvijas SPR valdība papildus esošajiem apriņķiem izveidoja Alūksnes, Malienas (Vecgulbenes), Stukmaņu, Jēkabpils, Saldus un Viļānu apriņķi. 

## Latvijas Republikas sastāvā
thumb|300px|Latvijas pašvaldību karte (1924—1945)
Pēc neatkarības iegūšanas, 1924. gadā tika izveidots jauns administratīvi teritoriālais iedalījums, kas Latviju sadalīja četros (Kurzemes, Zemgales, Vidzemes un Latgales) apgabalos un 19 apriņķos. Rīgas pilsēta lielākoties tika uzskatīta par ārpus Rīgas apriņķa esošu Vidzemes apgabala teritoriju.

## LPSR sastāvā
Pēc Otrā pasaules kara, PSRS okupētajā Latvijā jeb Latvijas PSR, apriņķu skaits tika palielināts sākumā uz 20 (1946), bet vēlāk — uz 25 (1947). 1949. gadā apriņķus likvidēja un to vietā radīja jaunu administratīvi teritoriālo iedalījumu, kas Latviju sadalīja rajonos. Lielākās pilsētas, ieskaitot Rīgu, tika nozīmētas par republikas nozīmes (vēlāk - republikas) pilsētām.

## Skatīt arī
*Latvijas apriņķu ģerboņi
*Pagasts

## Atsauces
Opekalns (paugurs)

**Opekalns** (arī **Apukalns**, **Opekols**) ir paugurs Alūksnes augstienē, Alūksnes novada Jaunlaicenes pagastā, 235 metrus virs jūras līmeņa, viena no Veclaicenes pauguraines augstākajām virsotnēm. Paceļas 35 metrus pār apkārtni, 1,5 km garš, ar stāvu dienvidaustrumu nogāzi un viļņotu virsotni. Paugurs sastāv no grants, smilts un smilšmāla. Tā virsotnē uzcelta Opekalna baznīca (1774—1779), kas ir visaugstāk virs jūras līmeņa novietotais dievnams Latvijā.
Vēsturiski Opekalnā atradās viens no Strūves ģeodēziskā loka punktiem.

## Atsauces
Combat 786

***Combat 786*** ir Anglijas islāmistu organizācija Bredfordā un Oldemā, kas radīta, lai aizsargātos no balto neonacistu uzbrukumiem un kā atbilde *[[Combat 18]]*.

Skaitlis 786 arābu frāzē (*Bismillah al-Rahman al-Rahim*) nozīmē — "Visžēlīgā un vislaipnā Dieva vārdā" ().
Opekalns (ciems)

**Opekalns** (arī **Apekalns**, **Apukalns**, **Opekols**) ir apdzīvota vieta Alūksnes novada Jaunlaicenes pagastā. Izvietojusies pie autoceļa A2 5 km no pagasta centra Jaunlaicenes, 21 km no novada centra Alūksnes un 187 km no Rīgas. Atrodas uz Apukalna paugura.

## Opekalna baznīca
[thumb|200px|left|Opekalna baznīca 19. gadsimta vidū ([Štafenhāgens).]]
Pirmā koka baznīca kalnā pēc ģenerālgubernatora Ērika Dālberga projekta uzcelta Zviedru Vidzemes laikā 1683. gadā, pie tās dibināta Opekalna draudzes skola zemnieku bērniem.
Pašreizējais mūra dievnams celts laikā no 1774. gada līdz 1779. gadam. Baznīcā atrodas trīs valsts nozīmes mākslas pieminekļi: altāris (1774), ērģeles (ap 1860) un kancele (18. gadsimta otrā puse). 1927. gadā pēc arhitekta Paula Kampes projekta restaurēts baznīcas tornis. Opekalna luterāņu baznīca ir visaugstāk virs jūras līmeņa novietotais dievnams Latvijā.

## Opekalna kapi
thumb|200px|Opekalna kapsēta
Blakus baznīcai atrodas Opekalna draudzes kapsēta. Kapsētā, kura izveidota pēc Ernsta Glika ierosinājuma, apbedītas daudzas ievērojams personības, piemēram, soļotājs Ādolfs Liepaskalns, mācītājs Bruno Fromholds–Treijs, ilggadējs Annas dzelzceļa stacijas priekšnieks Pauls Arnolds Cukurkalns. Kapsētā apbedīti arī pieci Latvijas Neatkarības karā kritušie karavīri — Arnolds Ādiņš, Jānis Arkliņš, Augusts Dzedons, Kārlis Jēkabsons, Jānis Valters un Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris Alfrēds Auziņš. 2020. gadā veikta kapsētas digitalizācija.

## Opekalna draudzes skola
thumb|200px|Piemiņas akmens Apekalna draudzes skolas 300. dibināšanas dienai
Reizē ar koka dievnama uzcelšanu 1683. gadā, mācītājs Ernsts Gliks Opekalnā nodibināja arī skolu, kura ir viena no pirmajām latviešu skolām Vidzemē. Glika dibinātā skola darbojās līdz Ziemeļu karam, kad to nodedzināja. Vēlāk uzcēla mūra skolas ēku, no kuras mūsdienās palikušas tikai drupas. 1983. gada 20. augustā bijušās skolas pagalmā atklāja piemiņas akmeni ar uzrakstu “300. gadadienai kopš dibināta Apekalna draudzes skola”. Starp ievērojamākiem draudzes skolas pedagogiem minami — Kārlis Millers (1833-1912, skolā strādāja no 1859. līdz 1903. gadam, apglabāts Opekalna kapsētā) un Pēteris Mednis.

## Atsauces
Vasilijs Čuikovs

**Vasilijs Čuikovs** (*Василий Иванович Чуйков*, dzimis  Serebrjanije Prudi (*Серебряные Пруды*) pilsētciematā (tagad Maskavas apgabalā), miris  Maskavā, apglabāts Volgogradā) bija PSRS ģenerālleitnants Otrā pasaules kara laikā, vēlāk PSRS maršals. Divkārtējais Padomju Savienības Varonis. Visplašāk pazīstams kā PSRS 64. armijas komandieris Otrā pasaules kara Staļingradas kaujas laikā. 64. armija bija militārais formējums, kurš aizstāvēja Staļingradu pret uzbrūkošo vācu 6. armiju Frīdriha Paulusa vadībā.

## Biogrāfija
Dzimis zemnieku ģimenē. Pabeidzot četrgadīgo draudzes skolu, 12 gadu vecumā devās peļņā uz Pēterburgu. 1917. gadā dienēja par jungu Kronštatē. Piedalījās Krievijas pilsoņu karā Sarkanās armijas sastāvā. 19 gados komandēja pulku dažādās pilsoņkara fontēs. 1925. gadā beidza Kara akadēmiju.

Otrā pasaules kara laikā 1939. gadā piedalījās Polijas kampaņā, bet 1940. gadā — Ziemas karā ar Somiju. 
Bijis Ķīnas nacionālistu (Dzjana Dzješi) militārais padomnieks.

1942. gadā atsaukts no Ķīnas un norīkots par 1. rezerves (vēlāk 64.) armijas pavēlnieku. Staļingradas kaujas laikā komandēja PSRS spēkus, kas noturēja Staļingradu līdz vācu armiju sagrāvei. Pēc uzvaras kaujā 64. armija tika pārsaukta par 8. gvardes armiju. Čuikovs komandēja to līdz kara beigām, piedaloties daudzās operācijās, arī Berlīnes operācijā.

Pēc kara no 1949. līdz 1953gadam — Padomju armijas militāro spēku Vācijā komandieris. No 1960. līdz 1964. gadam — PSRS sauszemes karaspēka komandieris.

Apglabāts netālu no "Māte Dzimtene sauc" statujas Volgogradā.

## Ārējās saites
Skrewdriver

**Skrewdriver** ir Anglijas pankroka grupa no Blekpūlas, ko 1976. gadā radīja Jans Stjuarts Donaldsons.

Vēlāk pārtapa par skinhedu/Oi! grupu, kļūstot par vienu no pirmajām White Power pankroka grupām, neapšaubāmi kļūstot par vadošo grupu kustībā "Roks pret komunismu".

## Diskogrāfija
### Studijas albumi
Ārdavs

**Ārdavs** (arī **Ardavas ezers**, **Ardovas ezers**, **Ārdavas ezers**, **Ardava ezers**, **Ardovas ezers**) ir ezers Krāslavas novada Kombuļu pagastā, Latgales augstienē, Saules kalna piekājē. Uzņem apkārtējo ezeru (Sīvera, Ota, Drīdza u.c.) ūdeņus un tālāk novada tos uz Lejas ezeru. Ļoti līkumota, 18,8 km gara krasta līnija, daudz līču. Ezerā 2 mazas saliņas, daudz līču, pussalu, dziļumu, sēkļu. Zvejo plaužus, asarus, līdakas, līņus, sniedzes.

Ūdens līmenis pazeminājās 1929. gadā, pēc iztekas regulēšanas. Ezerā licencēta makšķerēšana, ko organizē vietējā pagastu ezeru pārvalde.

## Ezera izpēte
2006. gada vasarā Ārdavas ezerā botāniķis Uvis Suško atklāja Latvijai jaunu augu sugu - smalko najādu (*Najas tenuissima*). Pasaulē zināmas tikai ap 15 šī auga atradnes Somijā un Krievijā - Karēlijā un Novgorodas apgabalā. Smalkā najāda ir pēcleduslaikmeta relikts, kas neilgi pēc ledus laikmeta beigām Latvijas ezeros bija izplatīts daudz biežāk, taču mainoties klimatiskajiem apstākļiem, izzuda.

2013. gada vasarā un rudenī Ārdavas ezerā un tā apkārtējā teritorijā tika veikta izpēte, kuras mērķis bija smalkās najādas atradne un jaunas īpaši aizsargājamas teritorijas dibināšana vai paplašināšana. Pētījuma rezultātā ezerā tika konstatētas 18 retas un aizsargājamas sugas: 3 mieturaļģu, 1 sūnaugu, 13 vaskulāro augu un 1 zivju suga.

Ārdavas ezera ekoloģiskais stāvoklis kopumā tika atzīts par apmierinošu, kaut arī pēdējo 12 gadu laikā ezera ziemeļaustrumu un austrumu krastā tika veikti plaši dabiskā hidrogrāfiskā tīkla pārveidošanas darbi. Tas pēdējo septiņu gadu laikā ir būtiski pastiprinājis antropogēno eitrofikāciju visā ezera ziemeļu un ziemeļaustrumu daļā, kas var radīt nopietnu apdraudējumu visām ezera unikālajām dabas vērtībām. Šādā situācijā Īpaši apdraudēta ir tieši smalkā najāda, kas pagaidām nelielā daudzumā sastopama tieši antropogēnajai eitrofikācijai visvairāk pakļautajā ezera ziemeļu daļā.

Šī pētījuma materiāli tiks izmantoti, lai piešķirtu Ārdava ezera teritorijai īpaši aizsargājamas dabas teritorijas statusu, paplašinot Drīdža ezera dabas parku, un iekļautu smalko najādu Latvijas īpaši aizsargājamo augu sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ezeri.lv
* Ārdava ezera izpēte 2013. gadā.
Ārdavas ezers

**Ārdavas ezers** (arī **Vārdaukas ezers**, **Vordives ezers**, **Raģis**, **Ordovkas ezers**, **Ardauka ezers**) ir ezers Latgales augstienē, Preiļu novada Pelēču pagastā uz robežas ar Daugavpils novada Višķu pagastu un Riebiņu novada Rušonas pagastu. Līčains, ar lielu pussalu. Uzņem Rogotu un Kivriņu ezeru ūdeņus. No Vārdaukas ezera iztek Jašas pieteka Gubaika.

Ezerā dzīvo plauži, asari, līdakas, līņi, karūsas, raudas, bebri, ligzdo pīles.

## Atsauces
Ņūkāsla pie Tainas

**Ņūkāsla pie Tainas** (), bieži saīsināti **Ņūkāsla**, ir lielpilsēta Anglijā, Tainas un Vīras metropoles grāfistes un Ņūkāslas pie Tainas metropoles boro lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Atrodas Tainas upes kreisajā krastā  no valsts galvaspilsētas Londonas. Tainsaidas aglomerācijas galvenais centrs. Pilsētas un apkārtnes iedzīvotājus dēvē par džordijiem (*geordies*). Vēsturiski svarīgs akmeņogļu ieguves un tirdzniecības centrs.

## Vēsture
Pilsētas pirmsākumi meklēkami mūsu ēras II gs., kad romiešu imperators Adriāns pilsētas mūsdienu teritorijā nodibināja apmetni Ponseliju (*Pons Aelius*). Mūsdienās no tā laika apbūves redzama Adriāna vaļņa atliekas, kuras redzamas vairākās vietās pilsētā. Kad romieši pameta Britāniju, pilsēta ietilpa anglosakšu Nortambrijas karalistē, un bija pazīstama kā Monkčestra (*Monkchester*). 1080. gadā, pēc sacelšanās pret normaņiem, pilsētu pilnībā nopostīja bīskaps Odo.

Tomēr Viljama Iekarotāja dēls Normandijas hercogs Robērs III, apzinoties vietas stratēģisko nozīmi, uzcēla šeit koka pili, kuru nosauca par *Novum Castellum/New Castle* (Jaunā pils), no kā cēlies pilsētas mūsdienu nosaukums. Viduslaikos Ņūkāsla bija Anglijas ziemeļu robežpilsēta. Vairākkārt tai uzbruka skotu karaspēks, bet 1174. gadā Ņūkāslā tika ieslodzīts Skotijas karalis Viljams Lauva.

Anglijas karalis Čārlzs I 17. gadsimtā piešķīra Ņūkāslai tiesības tirgoties ar Austrumanglijas oglēm, un šis monopols labvēlīgi ietekmēja pilsētas attīstību. Anglijas pilsoņu kara laikā Ņūkāsla atbalstīja karali, tāpēc 1644. gadā tai uzbruka parlamenta piekritēji, kuru atbalsta bāze bija Sanderlenda.

18. gadsimtā Ņūkāsla līdz ar Londonu, Oksfordu un Kembridžu bija viens no angļu grāmatu izdošanas centriem. 19. gadsimtā Ņūkāslā strauji attīstījās smagā rūpniecība un tā bija viens no rūpnieciskās revolūcijas centriem. 20. gadsimta vidū smagā rūpniecība Ņūkāslā panīka.

## Saimniecība
Pilsētā ir bankas *[[Northern Rock]]* un programmatūras uzņēmuma *[[The Sage Group]]* galveno mītņu vieta.

## Sports
Sportā Ņūkāsla pazīstama kā Premjerlīgas futbola kluba *[[Newcastle United FC]]* mājvieta.

## Cilvēki
Ņūkāslā pie Tainas dzimuši:

* Tomass Adisons (*Thomas Addison*, 1793—1860) — ārsts;
* Rūdolfs Ābels (*Рудольф Абель*, 1903—1971) — padomju spiegs;
* Ēriks Bardons (*Eric Burdon*, 1941) — mūziķis;
* Pīters Bērdslijs (*Peter Beardsley*, 1961) — futbolists;
* Henks Mārvins (*Hank Marvin*, 1941) — mūziķis;
* Mets Ridlijs (*Matt Ridley*, 1958) — rakstnieks;
* Džordžs Stīvensons (*George Stephenson*, 1781—1848) — izgudrotājs;
* Roberts Stīvensons (*Robert Stephenson*, 1803—1859) — inženieris;
* Alans Šīrers (*Alan Shearer*, 1970) — futbolists;
* Abhisits Vedžadživa (อภิสิทธิ์ เวชชาชีวะ, 1964) — taizemiešu politiķis.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ians Stjuarts Donaldsons

**Ians Stjuarts Donaldsons** (;  — ), pazīstams arī kā **Ians Stjuarts**, bija angļu mūziķis. Stjuarts bija pankroka un skūtgalvju grupas *[[Skrewdriver]]* pamatlicējs un līderis. Sākumā grupa spēlēja pankroku, bet pievēršoties nacistu skinhedu kultūrai pārgāja uz *[[White Power]]* roku.

Ians Stjuarts Donaldsons piedzima , Poltonas pilsētā, Apvienotajā Karalistē. 1976. gadā Blekpūlas pilsētā mūziķis nodibināja *Skrewdriver*. Tā tika izveidota uz grupas *Tumbling Dice* pamata, kas spēlēja *[[The Rolling Stones]]*, *[[The Who]]* un *[[Free]]* dziesmu kaverversijas. Donaldsons gāja bojā autoavārijā , Dārbišīrā.
Mazā Tobāgo

**Mazā Tobāgo** ( vai *Bird of Paradise Island*) ir neliela neapdzīvota sala Karību jūrā, pie Tobāgo salas ziemeļaustrumu krasta.

Uz salas atrodas sausais tropiskais mežs. Sala un tai tuvējās vēl sīkākās saliņas ir nozīmīga jūras putnu ligzdošanas vieta. Jūra starp Tobāgo un Mazo Tobāgo ir sekla, ko izmanto tūrisma industrija — tūristu laivām ir stikla dibeni, pa kuriem var vērot krāšņo zemūdens valstību ar krāsainiem koraļļiem un košām zivīm.

## Paradīzes putni
1909. gadā Viljams Ingrems centās salā ieaudzēt lielo paradīzes putnu (*Paradisea apoda*) ar mērķi pasargāt šo sugu no izmedīšanas tās dzimtenē - Jaungvinejā. Salā tika ievesti 45 jaunputni. Pēc Ingrema nāves 1924. gadā viņa mantinieki salu nodeva Trinidādas un Tobāgo jurisdikcijā ar noteikumu, ka sala būs dabas lieguma zona.

Putni salā izdzīvoja vismaz līdz 1958. gadam — šajā gadā tos nofilmēja *[[National Geographic]]* ekspedīcija. 1963. gadā salu piemeklēja spēcīga viesuļvētra "Flora" un tiek uzskatīts, ka putni izmiruši tās dēļ.
Sarkanā feja

thumb|Sarkanā feja

**Sarkanā feja** ir neparasts zibens paveids. Šis zibens paveids veidojas mākoņos un izlādējas atmosfērā līdz pat 100 km augstumam.Tagad zinātnieki cenšas noskaidrot šīs spēcīgās elektriskās izlādes ietekmi uz klimatu pasaulē.

Kaut arī ziņojumi literatūrā par gaismām virs negaisa mākoņiem ir sastopami jau vairāk kā simts gadus, tomēr tās izdevās nofotografēt tikai 1989. gadā. Pētnieki no Minesotas Universitātes pārbaudīja, kā darbojas augstas jutības TV kamera, ko viņi taisījās sūtīt lidojumā ar raķeti. Kamera filmēja zvaigznes virzienā, kas sakrita ar 250 kilometru tālumā esošu negaisu. 1989. gada 6. jūlijā pulksten 4:14:22 virs tālumā esošā negaisa tika novēroti divi augšup vērsti gaismas uzliesmojumi, kas ilga tikai 33 milisekundes (2 kadri). Tie bija pirmie sarkano feju attēli. Pirmais krāsainais sarkanās fejas uzņēmums (University of Alaska Fairbanks*). Sarkanā feja ir redzama augstumā starp apmēram 40 un 90 kilometriem. Filmā (160kB) var noskatīties fejas, kas ir filmētas no lidmašīnas. Joprojām nav saprasts, kā un kāpēc veidojas sarkanās fejas. Šeit minēsim galvenos novērojumus, kurus jāvar izskaidrot teorijām, kas cenšas aprakstīt sarkano feju veidošanos. 

## Novērošana
Sarkanās fejas var tikt novērotas virs jebkura Zemes rajona, ja tikai apakšā ir spēcīgs pērkona negaiss. Parasti pērkona mākoņu augšējā daļa ir lādēta pozitīvi, bet apakšējā negatīvi. Visbiežāk zibens spēriens no mākoņa uz zemi nāk no mākoņa apakšējās, negatīvi lādētās, daļas. Taču pa laikam arī mākoņa augšējā, pozitīvi lādētā, var izlādēties tieši uz zemi, veidojot sevišķi spēcīgu zibeni. Šādas izlādes sauc par pozitīvām mākonis—zeme izlādēm un spēcīgākās no tām var radīt sarkanās fejas. 
Sarkanajām fejām nav jāveidojas tieši virs zibens vietas, tās var veidoties līdz pat vairākiem desmitiem kilometru nosāņus. Sarkano feju gaisma ir ļoti īslaicīga, starp 5 un 300 milisekundēm. Gaisma nāk no augstuma starp 20 un 100 kilometriem ar maksimumu ap 50 kilometriem. 
Interesanti piezīmēt, ka cilvēka acs nav domāta vāju un reizē īslaicīgu gaismas uzliesmojumu novērošanai. Tā piemēram, vienu nakti novērojot sarkanās fejas, viena trešā daļa novērotāju krāsa likās sarkana, bet pārējiem tā likās vai nu zaļa vai oranža. 
Sarkanām fejām struktūra var būt ļoti dažāda, bet visparastākā ir "burkānveida", kāda ir redzama iepriekšējā attēlā. Bieži ir arī novērojama sīkstruktūra, kas parasti atgādina vertikālus stabus.

## Ārējās saites
Arheoloģiskie izrakumi

[thumb|right|Arheoloģiskie izrakumi [Pompeji|Pompejos 19. gadsimta beigās.]]

**Arheoloģiskie izrakumi** ir zemes slāņos vai zem ūdens atrodošos lietisko vēstures avotu iegūšana zinātniski pētnieciskos nolūkos. Nozīmīgākie arheoloģiskie izrakumi notiek senajās dzīvesvietās (apmetnēs, pilskalnos) un kapulaukos. Latvijā senākie arheoloģiskie izrakumi izdarīti 19. gadsimtā.

## Skatīt arī
* Arheoloģija
Arhitektūras piemineklis

**Arhitektūras pieminekļi** ir būves ar zinātnisku, vēsturiski arhitektonisku vai vēsturiski māksliniecisku nozīmi.

Arhitektūras pieminekļi mēdz būt celtnes, kulta celtnes, dzīvojamās ēkas, sabiedriskās ēkas, aizsardzības un inženiertehniskās būves, tautas celtniecības objekti, kapsētas, dārzi un parki.

## Ārējās saites
* IS "Mantojums" - VKPAI 2016 

## Atsauces
Arilazodiketoni

**Arilazodiketoni** ir spilgti krāsainas kristāliskas vielas. Veido metālu kompleksus, kurus var izmantot kodināmajām krāsvielām.
Arkādijas parks

**Arkādijas parks** ir viens no tipiskākajiem ainavu parkiem Rīgā, Torņakalnā. Tā platība ir 6,92 ha. 

1808. gadā šajā vietā ierīkoja privātu dārzu. 1885. gadā peļņas nolūkā dārzā uzcelts teātris, ierīkota bumbotava, pārvēršot dārzu par izpriecu vietu. 1896. gadā to ieguva Rīgas pilsēta un nosauca par **Torņakalna parku**. 1905. gadā Arkādijas parku paplašināja, ierīkoja jaunus stādījumus un zālienus, izmainīja caur parku tekošās Mārupītes gultni, uzcēla dārznieka māju. Vecās gultnes platākajās vietās izveidoja savstarpēji saistītus dīķus, ūdenskritumus, izbūvēja tiltiņus, ierīkoja jaunus kājceliņus. 1911. gadā parka izbūvi pabeidza un tas tika pārdēvēts par Arkādijas parku. 1927. gadā pēc arhitekta Paula Kundziņa projekta uzcēla mūzikas estrādi, kas 2006. gadā nodega. Daļu parka iznomāja, lai iegūtu līdzekļus tā uzturēšanai. Nomnieks uzcēla restorānu, ko 1958. gadā pārveidoja par kinoteātri.

Blakus Arkādijas parkam atrodas arī 1950. gadā izveidotais, 1,45 ha lielais Mazais Arkādijas parks.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Arkādijas dārzs portālā Cita Rīga
Arkls (mērvienība)

**Arkls** (, , ) bija lauksaimniecībā izmantojamās zemes platības un vērtības mērs, kā arī feodālās zemes rentes un zemes nodokļu aplikšanas vienība Latvijā feodālisma laikā.

13. gadsimtā vienu arklu lielas saimniecības pazīme bija 1 darba zirgs. Turpmākajos gadsimtos arkls kļuva par dažāda lieluma zemes platības un vērtības mēru. Zviedru Vidzemes laikā arklu lielumu noteica arklu revīzijās.

## Ārējās saites
Arkls

: *Šis raksts ir par lauksaimniecības darbarīku. Par mērvienību skat. rakstu [[Arkls (mērvienība)]].*
thumb|Arkls
250px|thumbnail|Aršanas sacensības Austrālijā 19. gs.
**Arkls** ir lauksaimniecības darbarīks, ko izmanto augsnes uzaršanai pirms sējas. Arkli parasti ir izgatavoti no koka un metāla daļām. Mūsdienu arkli pamatā ir izgatavoti no metāla.

Izšķir vairākus arklu tipus: līduma jeb griezējarkls, spīļarkls, daudzlemešu arkls u.c.

Latvijā spīļarkls ir zināms jau kopš 5. gadsimta un līdz pat 19. gadsimtam tas bija galvenais zemes apstrādāšanas darbarīks. Kopš 18. gadsimta muižās‚ vēlāk arī turīgākās zemnieku saimniecībās sāka ieviest apvērsējarklus.  Sākotnēji tos ieveda no Rietumeiropas‚ bet kopš 19. gadsimta 40. gadiem  apvērsējarklus un to daļas rūpnieciski ražoja uz vietas.
Selga (studenšu korporācija)

alt=Studenšu korporācijas "Selga" krāsu vairodziņš un cirķelis.|thumb|297x297px|Studenšu korporācijas "Selga" krāsu vairodziņš un cirķelis.
Piektā vecākā studenšu korporācija Latvijā **Selga** dibināta . Korporāciju dibināja 19 studentes. 1927. gada martā Selgas statūti reģistrēti Latvijas Universitātē un Rīgas Apgabaltiesā. 1928. gada maijā Selgu uzņēma Studenšu Prezidiju Konventā (S!P!K!) un jau 1930./31. mācību gadā SELGA pirmo reizi prezidēja S!P!K!. 1937. gadā Selga atzīmēja dibināšanas 10. gada dienu, kuras galvenais notikums bija jaunā vapeņa iesvētīšana.

Darbi ritēja raiti, līdz  pārtrūka, līdz ar varas maiņu valstī, kā rezultātā korporanti kļuva nevēlami. Visas konventa mantas — mēbeles, grāmatas un sarakste — bija jānodod valdības ieceltiem likvidatoriem. Kara vētras un deportācijas izkaisīja korporāciju biedrus pa visām pasaules malām, taču draudzības saites un korporācijas gars netika zaudēts pat atšķirtībā esot.

1989. gadā, pateicoties LU rektora prof. J. Zaķa labvēlīgajai attieksmei pret korporācijām, atjaunoja vairākas studentu korporācijas un gada beigās arī daļu studenšu korporāciju. Arī Selga tika atjaunota Latvijā 1990. gada aprīlī.

## Ārējās saites
* Studenšu korporācija Selga
Arona (nozīmju atdalīšana)

**Arona** var būt:
* Arona — upe Madonas novadā;
* Arona — apdzīvota vieta Aronas pagastā;
* Aronas pagasts — administratīva vienība Madonas novadā;
* Arona — pilsēta Itālijā, Pjemontā.
Ārstniecības augi

**Ārstniecības augi** ir augi, kas satur dažādas organiskas vielas (alkaloīdus, glikozīdus, vitamīnus, ēteriskās eļļas, u.c.), kas nosaka to dziednieciskās īpašības. No ārstniecības augiem iegūst daudzus vērtīgus ārstniecības līdzekļus, piemēram, morfīnu, kodeīnu, hinīnu. Vairākus ārstniecības augus izmanto parfimērijā (rozes, lavandas) un pārtikas rūpniecībā (magones, jūras kāpostus, ķimenes u.c.).

## Pētniecība
Milzīgu ieguldījumu ārstniecības augu pētniecībā Latvijā ir devuši Dr. med., asoc. prof., farmakologs Antons Skutelis un Dr. Biol. Dailonis Pakalns. Kopīgā pētnieciskā darba rezultātā ir tapusi grāmata "Ārstniecības augu farmakoloģija".

## Atsauces

Mācību https://web.archive.org/web/20160305074923/http://www.lu.lv/gribustudet/katalogs/kursu-katalogs/?user_phpfileexecutor_pi1[course_id=2FAR1014 literatūras uzskaitījums] par ārstniecības augiem.

## Ārējās saites
* 10 ikdienā nepieciešamākie ārstniecības augi
* Derīgo augu grāmata
* ĀRSTNIECĪBAS AUGI | Medicīnas termins
Abruka

**Abruka** (), agrāk — **Abro** (, ), ir sala Rīgas līcī, Igaunijā, Monzunda arhipelāgā, netālu no Sāmsalas dienvidaustrumu krasta.Viens no tālākajiem platlapu koku izplatības rajoniem Eiropas ziemeļu daļā, atrodas valsts aizsardzībā.

No Sāmsalas atrodas  attālumā. 1931. gadā salā uzcelta 36 metrus augsta betona bāka, šeit ir arī otra - metāla konstrukciju - bāka. Salu var sasniegt ar laivu no 6 km attālās Romasāres ostas.

## Vēsture
Pirmās ziņas par salu ir no viduslaikiem, kad Sāmsalas bīskaps salā izveidoja zirgu fermu. Tikai 18. gadsimtā salā uz dzīvi apmetās pastāvīgi iedzīvotāji, maksimālais iedzīvotāju skaits uz salas ir bijis 180.

1878.—1880. gados salā tika izveidots briežu dārzs, taču līdz mūsdienām salā nav izdzīvojis neviens briedis.

## Dabas un kultūras vērtības
Uz salas atrodas 92 ha liels botāniskais un zooloģiskais liegums. Sala ir neparasta ar to, ka to klāj platlapju koku mežs, kur ozoli, liepas, gobas un oši paceļas līdz 30 metru augstumam.

## Ārējās saites

* Abrukas muzejs
* Abrukas tūrisma ceļvedis
Artēziskie ūdeņi

**Artēziskie ūdeņi** ir pazemes ūdeņi, kas atrodas zem spiediena starp diviem ūdens mazcaurlaidīgiem slāņiem. Artēziskie ūdeņi parasti sastopami dziļos horizontos starp ūdeni necaurlaidīgiem slāņiem un kuru pjezometriskie līmeņi ir augstāki par zemes virspusi (spiedienūdeņi). Tiek uzskatīts, ka tie ir tīrāki par gruntsūdeņiem.

## Skatīt arī
* Artēziskā aka

## Atsauces
Aronijas

**Aronijas** (*Aronia*) ir rožu dzimtas krūmu ģints. Lapas vienkāršas, veselas. Ziedi balti, čemurveida ziedkopā. Augļi pēc morfoloģiskās klasifikācijas ir āboli, 1—1,5 cm diametrā, melni, sulīgi, satur daudz C un P vitamīna, cukura un krāsvielu. Lieto ievārījumam, konservēšanai, vīniem. Pavairo ar stratificētām sēklām, spraudeņiem un atvasēm.

## Ārējās saites
* aronija | Medicīnas termins
Algoloģija (medicīnas nozare)

**Algoloģija** (gr. *algos* — sāpes, *logos* — mācība) — medicīnas nozare, kas pēta asas un hroniskas sāpes, to patofizioloģiju, nocicepcijas un antinocicepcijas sistēmas, sāpju mazināšanas metodes, t.i. pretsāpju terapiju, analgētiķus un to darbības mehānismus.

Pateicoties mūsdienu algoloģijas panākumiem, tika atklātas jaunas metodes cīņai pret hroniskām sāpēm, konkrēti antidepresantu, antipsihotiķu, trankvilizatoru un citu psihotropo līdzekļu pielietošana, ilglaicīga epidurālā anestēzija, fentanila plāksteru izmantošana u.c. Tas ļāva būtiski atvieglot stāvokli slimniekiem ar hroniskām sāpēm, īpaši onkoloģiskiem slimniekiem.
Ņūkāsla

**Ņūkāsla** var būt:

* Ņūkāsla (*Newcastle*) — pilsēta Austrālijā;
* Ņūkāsla pie Tainas (*Newcastle upon Tyne*) — pilsēta Anglijā, Tainā un Vīrā;
* Ņūkāsla pie Laimas (*Newcastle-under-Lyme*) — pilsēta Anglijā, Stafordšīrā;
* Ņūkāsla (*New Castle, Delaware*) — pilsēta ASV, Delavērā;
* Ņūkāsla (*Newcastle*) — pilsēta Dienvidāfrikā.
Čārlijs Sargents

**Pauls Deivids Sargents** () labāk pazīstams kā **Čārlijs Sargents** (*Charlie Sargent*) ir angļu neonacistu organizācijas Combat 18 (C18) veidotājs un līderis. Sākotnēji Britu Nacionālās partijas atbalstītājs, taču 1996. gadā nošķēlies no viņiem.

1997. gadā viņš tika apcietināts par antisemītiskas literatūras izplatīšanu.
1998. gadā viņš saņēma mūža ieslodzījumu par C18 biedra Krisa Kastela slepkavību 1997. gadā.
Aivens (viesuļvētra)

thumb|250px|right| Viesuļvētras Aivens ceļš.

**Aivens** () bija visspēcīgākā viesuļvētra 2004. gada Atlantijas okeāna viesuļvētru sezonā. Viesuļvētra izveidojās 2. septembrī un kļuva par sezonas devīto nosaukto vētru, sesto viesuļvētru un ceturto lielo viesuļvētru tajā gadā. Viesuļvētra sasniedza augstāko, 5. kategoriju un kļuva par sesto (patlaban devīto) visspēcīgāko Atlantijas viesuļvētru, kopš novērojumu sākuma. Aivens kļuva arī par vienīgo 5. kategorijas viesuļvētru 2004. gada sezonā.

## Attīstības hronoloģija
Aivens izraisīja katastrofālus postījumus Grenādā, kuru viņš sasniedza kā 3. kategorijas viesuļvētra. Nopietni postījumi tika izraisīti arī Jamaikā, Lielajās Kaimanu salās kā arī Kubas rietumu daļā. Pēc tam viesuļvētra turpināja savu ceļu ziemeļ—ziemeļrietumu virzienā un šķērsojot Meksikas līci kā 3. kategorijas viesuļvētra triecās pret ASV krastiem netālu no Gulfšoras *(Gulf Shores)* pilsētiņas Alabamas štatā izraisot ļoti smagus postījumus. Aivens pavadīja ļoti spēcīgs lietus pār visu ASV dienvidaustrumu daļu. Tad viesuļvētra mainīja virzienu, šķērsojot Floridu un atkārtoti nedaudz uzņemot spēku virs Meksikas līča sasniedza Teksasas un Luiziānas štatus izraisot nenozīmīgus postījumus. Viesuļvētra Aivens izraisīja 13 miljoni ASV dolāru lielus zaudējumus un kļuva par piekto visdārgāko viesuļvētru ASV vēsturē.
Džordžs Bušs

**Džordžs Bušs** var būt:
* Džordžs Herberts Volkers Bušs (1924—2018) — 41. ASV prezidents (1989—1993), Džordža V. Buša tēvs;
* Džordžs V. Bušs (1946) — 43. ASV prezidents (2001—2009), Džordža H. V. Buša dēls.
Džordžs V. Bušs

**Džordžs Volkers Bušs** (; dzimis ) ir amerikāņu politiķis un uzņēmējs. Viņš bija 43. ASV prezidents no 2001. līdz 2009. gadam, un 46. Teksasas gubernators no 1995. gada līdz 2000. gadam. Barbaras Bušas un Džordža H. V. Buša vecākais dēls piedzima Ņūheivenā. Pēc Jeila Universitātes beigšanas 1968. gadā un Hārvardas Biznesa skolas beigšanas 1975. gadā Bušs strādāja naftas uzņēmumos. 1977. gadā viņš apprecējās ar Loru Bušu  un neilgi pēc tam neveiksmīgi kandidēja uz ASV Pārstāvju palātu. Vēlāk, pirms Ānas Ričardas pārspēšanas 1994. gada Teksasas gubernatora vēlēšanās, viņam piederēja Teksasas "Rangers" beisbola komanda. Bušs tika ievēlēts 2000. gadā pēc pretrunīgām vēlēšanām, kļūstot par ceturto ASV prezidentu, kurš ticis ievēlēts, saņemot mazāk balsu nekā viņa sāncensis. Bušs ir otrais prezidents, kurš ir bijušā prezidenta dēls, pirmais bija Džons Kvinsijs Adamss. Viņš ir arī bijušā Floridas gubernatora Džeba Buša brālis.

Buša prezidentūras astotajā mēnesī notika 2001. gada 11. septembra uzbrukums ASV. Atbildot uz to, Bušs uzsāka karu pret terorismu, starptautisku militāru kampaņu, kas ietvēra karu Afganistānā, kuru uzsāka 2001. gadā, un karu Irākā, kas tika uzsākts 2003. gadā.

## Prezidentūra
Bušs pirmoreiz par prezidentu tika ievēlēts 2000. gada ASV prezidenta vēlēšanās, kas bija vienas no sīvākajām un diskutablākajām vēlēšanām valsts vēsturē. Mēnesi pēc balsu saskaitīšanas kļuva skaidrs, ka Bušs vēlēšanās ir apsteidzis savu konkurentu Elu Goru.

Astoņus mēnešus pēc viņa stāšanās amatā 2001. gada 11. septembrī teroristiskās organizācijas *[[Al-Qaida]]* sponsorētie teroristi-pašnāvnieki ar lidmašīnām ietriecās ēkās Ņujorkā un Vašingtonā. Džordžs Bušs atbildēja ar "kara pret terorismu" izsludināšanu, kas kļuva par galveno viņa prezidentūras laika notikumu. 2001. gada oktobrī viņš pavēlēja sākt uzbrukumu Afganistānai un talibu režīma gāšanu, lai iznīcinātu ar to saistīto *Al-Qaida* organizāciju.

2003. gada martā Bušs sāka iebrukumu Irākā, balstoties uz pieņēmumiem, ka Irākai ir pieejami masu iznīcināšanas ieroči, kuri vēlāk tā arī netika atrasti. Karš Irākā noveda pie Sadama Huseina režīma gāšanas un paša līdera nāvessoda pakarot, taču ne stāvokļa stabilizācijas. Bušs sāka demokrātijas ieviešanu Tuvajos Austrumos, sākot ar Afganistānu un Irāku. ASV vienpusēja politika nopietni sarežģīja Vašingtonas attiecības ar sabiedrotajiem Eiropā un citviet pasaulē. Irākas kara vidū Bušs tika atkārtoti ievēlēts ASV prezidenta amatā 2004. gadā, pārspējot savu konkurentu Džonu Keriju.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā biogrāfija
1299. gads

## Notikumi
* Osmans I pasludina Osmaņu valsts neatkarību.
* Karalis Hakons V Magnusons pārceļ Norvēģijas galvaspilsētu no Bergenas uz Oslo, kur uzceļ Akerhusas cietoksni. No šī cietokšņa Norvēģija tika vadīta nākamos 500 gadus.

## Dzimuši
* Alfonso IV no Aragonas (miris 1366. g)
* Pjērs Bertrāns de Kolombjērs, franču kardināls un diplomāts (miris 1361. g)
* Ranulfs Haigdons, angļu hronists (miris ap 1361. g)

## Miruši
* Ertugruls, Osmaņu impērijas dibinātāja Osmana I tēvs
* Jons I, Holandes grāfs, (dz. 1284. g)
* Nogajs Khans, Zelta Ordas vadītājs
* Eiriks II no Norvēģijas (dz. ap 1268. g)
Kosmiskais lidojums

[thumb|[Starptautiskā kosmosa stacija Zemes orbītā.]] 
**Kosmiskais lidojums** — pilotējama vai automātiskā kosmiskā aparāta transportēšana kosmosā. Pirmais cilvēku radīts objekts, kurš veica kosmisko lidojumu, bija vācu V-2 raķete izmēģinājumos 1942. gadā. Nākamais ievērojamākais notikums bija PSRS palaistais pirmais Zemes mākslīgais pavadonis Sputņik-1 . Pirmais pilotējamais kosmiskais lidojums notika , kad kosmosa kuģī Vostok-1 atradās padomju kosmonauts Jurijs Gagarins.
Kevins Kostners

**Kevins Kostners** (; dzimis  Linvudā, Losandželosas apgabalā) ir ASV aktieris, kinorežisors un producents. Lielākos panākumus guvis ar filmu "Dejas ar vilkiem" (1990), par kuru saņēma divas Amerikas Kinoakadēmijas balvas — kā producents par labāko filmu un kā režisors par labāko režiju, kā arī ieguva nomināciju kā aktieris. Par šo pašu filmu Kostners saņēma arī Zelta globusa balvu labākajam režisoram. Par lomu TV miniseriālā *[[Hatfields & McCoys]]* (2012) Kostners ieguva Zelta globusa balvu kategorijā "Labākais aktieris TV miniseriālā vai TV filmā", kā arī ''Emmy'' balvu.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
2007. gada Eiropas čempionāts vieglatlētikā telpās

**2007. gada Eiropas čempionāts vieglatlētikā telpās** notika Birmingemā, Anglijā no 2007. gada 2. līdz 4. martam. Iepriekšējais Eiropas čempionāts telpās notika Madridē, Spānijā, bet nākamais notika Turīnā, Itālijā.

Latvijai augstāko vietu izcīnīja Ineta Radēviča.

## Rezultāti

 WR - pasaules rekords CR - čempionāta rekords NR - valsts rekords PB - sportista rekords SB - sezonas rekords ER - Eiropas rekords

### Vīrieši

 WR - pasaules rekords CR - čempionāta rekords NR - valsts rekords PB - sportista rekords SB - sezonas rekords ER - Eiropas rekords

### Sievietes

## Dalībvalstis

## Latvieši
### Rezultāti
 WR - pasaules rekords CR - čempionāta rekords NR - valsts rekords PB - sportista rekords SB - sezonas rekords ER - Eiropas rekords
 DNS - nestartēja DNF - nefinišēja DSQ - diskvalificēts 

## Ārējās saites
* Čempionāta oficiālā mājaslapa
Eiropas Savienības Padome

thumb|200px|Eiropas Savienības Padomes sēžu zāle.
thumb|200px|Eiropas Savienības Padomes (COUNCIL) loma lēmumu pieņemšanas procesā.
**Eiropas Savienības Ministru Padome (ES MP)** jeb **Eiropas Savienības Padome** ir galvenā un augstākā Eiropas Savienības lēmējinstitūcija, taču tai nav likumdošanas iniciatīvas. ES MP sastāv no ministriem, kas ir ES dalībvalstu valdību pārstāvji. To, kuras nozares ministrs katru reizi pārstāv valsti ES MP, atkarīgs no izskatāmā jautājuma.

## ES MP darbs

ES MP darbu organizē Sekretariāts un koordinē Vispārējo lietu padome, kurā reizi mēnesī satiekas ES valstu ārlietu ministri. ES MP pieņem lēmumus, kas skar kopējo tirgu, lauksaimniecību, sociālo sfēru un darba tirgu utt., kas ir pārnacionāli lēmumi un ir tiesiski saistoši visām dalībvalstīm.

MP pastāv dažādi lēmumu pieņemšanas mehānismi. Vienprātības princips tiek izmantots, ja jautājums tieši skar ES kopīgo politiku īpaši svarīgās jomās: nodokļos, ražošanas politikā, tirdzniecībā utt.. Balsojumā (pielietots "viena valsts — viena balss" princips) ikvienai valstij ir veto tiesības. Kvalificētais vairākums kā balsošanas principos tiek izmantots vairumā gadījumu kad lēmums skar kopējo tirgu, konkurenci, lauksaimniecību, zivsaimniecību, patērētāju aizsardzību, ārvalstu investīcijas, vides un ekonomiskās koordinācijas jautājumus. Kvalificētā vairākuma gadījumā katrai valstij ir noteikts balsu skaits. 2000. gada decembrī Nicā apstiprināja t.s. Nicas līgumu, kurā noteikts arī valstu balsu īpatsvars ES MP pēc paplašināšanās. Lēmumu pieņemšanai būs nepieciešamas 255 no 345 balsīm, turklāt kvalificētam vairākumam ir jāpārstāv vismaz 62% ES iedzīvotāju. Saskaņā ar Nicas līgumu aptuveni 90% lēmumu MP tagad tiks pieņemti ar kvalificētā vairākuma balsojumu.
Trīssoļlēkšana

[thumb|right|Bijušais pasaules rekordists [Villijs Benkss]]
**Trīssoļlēkšana** ir vieglatlētikas lēkšanas disciplīna, kurā dalībniekiem pēc iespējas tālāk ar trīs soļiem jāaizlec speciāli sagatavotā bedrē.
thumb|Trīssoļlēcējs izpilda lēcienu
Lēciena atzīme ir dēlītis, kuram mūsdienu čempionātos ir uzlikta maza plastilīna strīpiņa, lai varētu redzēt pēdas, ja sportists ir pārkāpis atspēriena dēlīti. Pirmā piezemēšanās ir jāveic ar to pašu kāju, ar kuru tika veikts atspēriens. Nākamā fāze ir solis, kura laikā ir jāpiezemējas uz otras kājas. Tad seko pēdējais solis — lēciens smilšu bedrē, tāpat kā tāllēkšanā. Lēciens netiek ieskaitīts, ja sportists pārkāpj atspēriena dēlīti, sajauc trīssoļlēkšanas soļus vai neveic lēcienu atvēlētajā laikā (parasti vienā minūtē).

Trīssoļlēkšana ir iekļauta olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensību programmā. Vīrieši olimpiskajās spēlēs sacenšas kopš 1896. gada, sievietes — kopš 1996. gada.

Pasaules rekords tāllēkšanā vīriešiem ir 18,29 m un pieder Džonatanam Edvardsam no Lielbritānijas, uzstādīts . Pasaules rekords tāllēkšanā sievietēm ir 15,50 m un pieder Inesai Kravecai no Ukrainas, uzstādīts .

Pasaules rekords trīssoļlēkšanā telpās vīriešiem (17,92 metri) pieder Tedijam Tamgo no Francijas. Pasaules rekords trīssoļlēkšanā telpās sievietēm (15,36 metri) pieder Tatjanai Ļebedevai no Krievijas.

## Desmit labākie trīsoļlēcēji

### Vīrieši
*Atjaunots .*

### Sievietes
*Atjaunots .*

## Atsauces

## Ārējās saites

*  Trīssoļlēkšanas vēsture 
*  Trīssoļlēkšanas tehnika 
* Rekordi 
*  IAAF sacensību noteikumi
Tatjana Jemeļjanova

thumb|Tatjana Jemeļjanova
**Tatjana Jemeļjanova** (; dzimusi ) ir Latvijas politiķe, PCTVL domes locekle. Triju sasaukumu Rīgas domes deputāte no PCTVL. Latvijas Cilvēktiesību komitejas biedre. 

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1954. gada 21. augustā Gastello ciemā Krievijas Federācijas Sahalīnas apgabalā. 
1976.—1977. gadā strādāja Olaines bioķīmisko preparātu rūpnīcā, 1977.—1979. gadā RMI klīniskās biofizikas nodaļā. 1979. gadā pabeidza LVU bioloģijas fakultāti.

1980.—1981. gadā strādāja ceļojumu un ekskursiju birojā, 1981.—1984. gadā “Latvijas stikls” rūpnīcas laboratorijā par inženieri ķīmiķi,
1985.—1987. gadā bērnu poliklīnikā par laboratorijas vadītāju, 1986. gadā Sadzīves ķīmijas institūtā par vides aizsardzības inženieri, 1987.—1989. gadā Latvijas PSR Fiziskās kultūras dispanserā par ārsti laboranti. 1989. gadā pabeidza RMI Ārstu pārkvalificēšanas fakultāti. Kopš 1990. strādāja bērnu Dzelzceļa poliklīnikā (vēlākajā Veselības centrā "Biķernieki") par laboratorijas vadītāju. 

1996. gadā bija viena no partijas "Līdztiesība" dibinātājām, no 1997. līdz 2009. gadam Rīgas domes deputāte.
Kopš 2006. gada Latvijas denacionalizēto un municipālo māju īrnieku un dzīvokļu īpašnieku asociācijas (LMĪA) valdes locekle.

## Ārējās saites
* CV PCTVL mājaslapā
Brisbena

**Brisbena** (, turbalu: *Meanjin* — 'smaile') ir Austrālijas 3. pēc iedzīvotāju skaita lielākā pilsēta un Kvīnslendas štata galvaspilsēta. Brisbenas aglomerācijā dzīvo 1.8 miljoni cilvēku. Pilsēta atrodas Austrālijas galējā austrumu daļā, Klusā okeāna piekrastē starp Mortona līci un Austrumaustrālijas kalnu grēdas. Cauri pilsētai tek Brisbenas upe.

Pilsēta ir nosaukta tai cauri tekošās upes vārdā. Brisbenas upe savu nosaukumu ieguva 1824. gadā, kad britu kolonisti no Sidnejas iekuģoja upē, meklēdami vietu jaunai kolonijai. Upi nosauca par godu seram Tomasam Brisbenam (*Sir Thomas Brisbane*), kurš bija Jaundienvidvelsas gubernators laika posmā no 1821. līdz 1825. gadam. Pilsēta atrodas 40 km attālumā no kādreizējās cietumnieku kolonijas, kas tika izveidota 1824. gadā tagadējās Redklifas pilsētas vietā. 1825. gadā kolonija tika pārvietota uz vietu, kas mūsdienās ir pazīstama kā Brisbenas darījumu centrs un kopš 1842. gada tika atļauts apmesties arī citiem ieceļotājiem. 1859. gadā pēc Kvīnslendas neatkarīgās kolonijas pasludināšanas Brisbena kļuva par štata galvaspilsētu. Atšķirībā no lielākajām Austrālijas pilsētām Sidnejas un Melburnas, Brisbena attīstījās ļoti lēni. Situācija mainījās tikai pēc Otrā pasaules kara, kad Brisbenā tika izvietota Klusā okeāna dienvidrietumu armijas galvenā mītne.

Brisbenā dzīvo daži tūkstoši latviešu un darbojas Brisbenas Latviešu biedrība. Pilsētā atrodas arī Latviešu nams.

## Ģeogrāfija
Brisbena atrodas Kvīnslendas dienvidaustrumu stūrī, Austrālijā. Pilsēta ir izvietota gar Brisbenas upi un gar līci. Pamatā pilsēta ir uz kalnainas virsmas, tas it īpaši ir jūtams centrālajā darījumu rajonā, dažviet sasniedzot pat 300 metrus virs jūras līmeņa.

### Klimats
Brisbenā valda tipisks subtropu klimats ar mitrām un karstām vasarām, kā arī ar sausām un mērenām ziemām. No vēla pavasara līdz pat agram rudenim pāri plašajam Brisbenas līdzenumam regulāri pāri virzās pērkona negaisi ar dažkārt spēcīgu vēju, stiprām lietusgāzēm un krusu.

2011. gada janvārī Brisbena piedzīvoja stiprākos plūdus pēdējo 100 gadu laikā.

Pilsētas karstuma rekords tika uzstādīts 1940. gada 26. janvārī un tas bija 43.2 °C. Aukstuma rekords tika uzstādīts divreiz — 1894. gada 12. jūlijā un 1896. gada 2. jūlijā un tas bija 2.3 °C. Brisbenas slapjākā diena bija 1887. gada 21. janvāris, kad vienas diennakts laikā nolija 465 mm nokrišņu.

## Attēlu galerija

Attēls:1893 Brisbane flood Queen St.jpg|Plūdi Brisbenā 1893. gadā
Attēls:BrisbaneSkylineFromEast15Oct06.JPG|Brisbenas darījumu centrs
Attēls:BrisbaneByNight2004.jpg|Brisbena naktī


## Skatīt arī
* Austrālija
* Kvīnslenda

## Atsauces

## Ārējās saites

* Latviešu žurnālistes Brisbenā blogs par Austrāliju
* Brisbenas Latviešu biedrības jaunumi
Naisāre

**Naisāre** ( (sieviešu sala), , ) ir Igaunijai piederīga sala Baltijas jūras Somu līcī, ap 8 km no Tallinas. Administratīvi pieder Harju apriņķa Vīmsi pagastam. Līdz otrajam pasaules karam salā dzīvoja zviedri — 1934. gadā 450 cilvēki. Pašlaik salā tikai 3 pastāvīgi iedzīvotāji. 88% salas klāj mežs.

## Vēsture
thumb|200px|left|Mīnu apvalki Naisāres pludmalē
Naisāres salai jau sen ir bijusi stratēģiska nozīme. Iespējams, tieši šo salu minējis Ādams no Brēmenes, ap 1075. gadu aprakstot kādu salu, ko nosaucis *Terra feminarum*.
Sala apdzīvota vismaz kopš Livonijas Konfederācijas laikiem 15. gadsimtā, tā bija vistālāk austrumos novietotā Igaunijas zviedru apmetnes vieta, vēlāk tajā sāka dzīvot arī igauņi.
Pirmos cietoksni šeit izbūvēja Zviedru Igaunijas laikā. Krievijas Impērijas laikā 1788. gadā tika uzcelta bāka. Vislielākie nocietinājumi izbūvēti neilgi pirms Pirmā pasaules kara. Šajā laikā tika uzcelts arī šaursliežu dzelzceļš. Tolaik Naisāres salā dzimis Šmita teleskopa izgudrotājs astronoms Bernhards Šmits (*Bernhard Schmidt*).

No 1917. gada aprīļa sala ietilpa Autonomās Igaunijas guberņas sastāvā. 1917. gada decembrī sadumpojušies matroži pārņēma varu un pasludināja Naisāres Padomju republiku (). Šī miniatūrā valsts sastāvēja no 90 matrožiem un pastāvēja gandrīz trīs mēnešus. 1918. gada 24. februārī Igaunija pasludināja neatkarību, bet vācu armijas uzbrukuma laikā 26. februārī Naisāres matroži aizbēga uz Kronštates cietoksni.

Pēc Igaunijas okupācijas 1940. gadā Naisārē tika izvietotas PSRS kara flotes daļas, bet 1941.—1944. gados vācu armijas daļas. 1944. gadā, nākot Sarkanajai armijai, vietējie Igaunijas zviedri no salas aizbēga.
Igaunijas PSR laikā salā izveidoja lielu mīnu noliktavu un līdz 1991. gadam civiliedzīvotājiem piekļuve salai bija stingri aizliegta. Arī mūsdienās jūtamas šīs saimniecības sekas — Naisāres augsne daudzviet ir piesārņota ar naftas produktiem un smagajiem metāliem.

1995. gadā salā tika izveidota dabas aizsargājamā teritorija. Paredzēts salu padarīt pieejamu videi draudzīgam tūrismam. Tiek restaurēti vēsturiskie zviedru koka namiņi, atjaunota arī daļa šaursliežu dzelzceļa.

## Apskates objekti
* Naisāres bāka — celta 1960. gadā, augstums — 47 metri.
* šaursliežu dzelzceļš

## Ārējās saites

* Naisāres dabas parka mājaslapa 
*
Kjusju

**Kjusju** (, *Kyūshū* — ‘Deviņas provinces’) ir trešā lielākā Japānas sala un vistālāk uz dienvidiem un rietumiem esošā no Japānas arhipelāga galvenajām salām. Tā tiek uzskatīta par japāņu civilizācijas dzimšanas vietu siltā klimata veicinātās mežsaimniecības un lauksaimniecības augstās ražības dēļ. Citu nosaukumu vidū ir *Kyūkoku* (九国 — ‘Deviņas valstis’), *Chinzei* (鎮西 — ‘nomierina rietumus’). Senais reģions Saikaido sastāvēja no Kjusju un tai apkārt esošajām salām.

## Nosaukums
Japāniski salas nosaukums ir 九州, kas burtiski nozīmē "Deviņas Provinces," japāņu valodas romanizācijā to atveido kā *Kyūshū*. Latviešu literatūrā biežāk sastopamais atveidošanas latviešu valodā variants ir *Kjusju*, taču ir arī citi varianti, piemēram, *Kjūsjū*.

## Ģeogrāfija
Kjusju ir vistālāk dienvidos izvietotā no galvenajām Japānas arhipelāga salām. Rietumu krastu apskalo Austrumķīnas jūra, austrumu — Filipīnu jūra. Korejas šaurums ziemeļos to atdala no Korejas pussalas, Kanmona un Bungo šaurumi ziemeļaustrumos — no Honsju un Šikoku salām, Osumi šaurums dienvidos — no Nansei salām. Sala ir kalnaina un tajā atrodas Japānas augstākais aktīvais vulkāns Aso kalns. Ir daudz citu tektoniskas aktivitātes zīmju, piemēram, daudzas karsto avotu vietas, no kurām slavenākās ir Beppu salas austrumkrastā un Aso apkārtne Kjusju centrālajā daļā.

Nosaukumu salai ir devušas Saikaido deviņas provinces: Čikudzena, Čikugo, Hidzena, Higo, Budzena, Bungo, Hjūga, Osumi un Sacuma.

Pašreizējais Kjusju reģions (九州地方, *kyūshū-chihō*) sastāv no septiņām prefektūrām Kjusju salā un Okinavas prefektūras dienvidos no tās:
* Fukuokas prefektūra
* Kagosimas prefektūra
* Kumamoto prefektūra
* Mijadzaki prefektūra
* Nagasaki prefektūra
* Oitas prefektūra
* Sagas prefektūra

Pēc iedzīvotāju skaita lielākā pilsēta uz salas ir Fukuoka, ko apdzīvo apmēram 1,4 miljoni iedzīvotāju. Tā ir svarīgs biznesa centrs ar lielu starptautisku lidostu un vienu no piecām Japānas biržām. Kitakjusju pilsēta kā liels smagās rūpniecības centrs ar nedaudz mazāk kā miljonu iedzīvotāju. Kumamoto un Kagosimas pilsētas ir 3. un 4. pēc lieluma ar vairāk kā pusmiljonu iedzīvotāju. Nagasaki pilsētai ir viena no vecākajām ostām, kas savulaik bija vienīgā izeja uz citām valstīm Edo Perioda laikā no 16. gadsimta vidus līdz 18. gadsimta vidum.

## Klimats
Kjusju ir mitrais subtropu klimats, īpaši siltas ir Mijadzaki un Kagosimas prefektūras.

## Ekonomika
Galvenie lauksaimniecības produkti ir rīsi, tēja, tabaka, saldie kartupeļi (jamss) un soja; šeit arī tiek plaši ražots zīds. Sala ir zināma pēc dažādiem porcelāna veidiem, piemēram, Arita, Imari, Sacuma un Karacu. Smagā rūpniecība ir koncentrēta salas ziemeļos ap Kitakjusju, Nagasaki un Ojitu, un ietver ķīmisko rūpniecību un metālapstrādi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Īss ceļvedis Kjusju dialektā
SIOC

thumb|204px|SIOC logo.
**SIOC** ( — *Semantiski savstarpēji saistītas tiešsaistes komūnas*) ir semantiskā tīmekļa projekts ar mērķi radīt metodes, kas ļautu savstarpēji sasaistīt dažādas tiešsaistes diskusiju vietnes — forumus, tīmekļa žurnālus, u.c. Tas sastāv no SIOC ontoloģijas, kas ir atvērts standarts, kurš nosaka vienotu veidu, kā mašīnlasāmā formā aprakstīt tiešsaistes diskusiju vietņu radīto informāciju, SIOC metadatu radītājiem, kas pamatā ir dažādas tīmekļa žurnālu platformas un satura vadības sistēmas, kā arī rīkiem, kas apstrādā SIOC metadatus.

SIOC ontoloģija ir balstīta uz RDF un aprakstīta izmantojot RDFS. Kā to paredz RDF standarti, SIOC dokumentus drīkst papildināt arī ar citu RDF ontoloģiju definētajiem metadatu veidiem, piemēram, aprakstot informāciju par autoriem bieži lieto FOAF ontoloģiju, bet aprakstot bagātīgu saturu (piemēram, HTML reprezentāciju) var lietot AtomOWL vai RSS 1.0 Content moduli.

SIOC projektu 2004. gadā aizsāka Uldis Bojārs un Džons Breslins DERI institūtā Īrijā. Šobrīd (2007) tas ir kļuvis par Globālā Tīmekļa konsorcija rekomendāciju.

Eksperimentāls SIOC atbalsts ir iekļauts Blogiem.lv, pieejami arī spraudņi WordPress un citām populārākajām tīmekļa žurnālu platformām.

## Atsauces

## Ārējās saites

* SIOC projekts
* SIOC ontoloģijas specifikācija
* SIOC lietojumu saraksts
Smilšu kaste

thumb|Smilšu kaste ar rotaļlietām bērnu rotaļām.
**Smilšu kaste** ir bērnu rotaļām paredzēta brīvdabas konstrukcija. Parasti tiek izgatavota no koka dēļiem ar vai bez dibena un vāka un tiek pildīta ar smiltīm. Tiek izgatavotas arī plastmasas smilšu kastes. Daudzdzīvokļu namu mikrorajonos bērnu rotaļu laukumos tiek izveidotas stacionāras smilšu kastes.

Tiek uzskatīts, ka rotaļas smilšu kastēs palīdz attīstīt bērnu kreativitāti, kā arī nostiprina imūnsistēmu.