open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tukuma viduslaiku pils

[thumb|280px|Tukuma pilsdrupas ([Broce, 1792).]]
thumb|280px|Tukuma pilsdrupas ar torni 18. gadsimta beigās (H. F. Wäber, 1795)
thumb|280px|Tukuma pils tornis mūsdienās (2008)
**Tukuma viduslaiku pils** () bija Livonijas ordeņa mūra pils Tukumā, kas no 14. līdz 16. gadsimtam bija tieši pakļauta Livonijas ordeņa mestriem, bet vēlāk tā bija Kurzemes un Zemgales hercogistes Tukuma virspilskunga rezidence. 18. gadsimtā, pārbūvējot pils ziemeļrietumu stūri, izveidoja divstāvu torni, kurā šobrīd atrodas pilsētas vēstures muzejs „Pils tornis”.

## Vēsture
14. gadsimta sākumā Livonijas ordenis netālu no senā kuršu Tukuma pilskalna pie senā satiksmes ceļa, kas savienoja Rīgu ar Kuldīgu un tālāk ar Prūsiju, uzcēla mūra pili. Pils celtniecības laiks pēc Kursas valsts sadalīšanas 1253. gadā nav precīzi zināms, bet uzskata, ka tā visticamāk celta mestra Gotfrīda fon Roges valdīšanas laikā (1298-1307).

Droši zināms, ka 1381. gadā Tukuma pilī mitinājās ordeņa mestrs Vilhelms no Frīmersheimas. Līdz 1416. gadam Tukuma pils bija pakļauta Kandavas fogtiem, pēc tam tajā atradās Tukuma draudzes novada pārvaldes centrs. 1463. gada aprīlī un 1481. gada jūnijā pilī notika Livonijas landtāgi, savas stratēģiskās nozīmes dēļ ("Kurzemes vārti") Tukuma pils bija tieši pakļauta Livonijas ordeņa mestram, tajā pastāvīgi uzturējās nedaudz ordeņbrāļu un to izmantoja kā pārtikas un preču noliktavu.

Livonijas pilsoņu karu laikā Tukumu 1484. gadā mēģināja ieņemt Rīgas karaspēks, ar mērķi to pievienot Rīgas landfogtejai.

Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes izveides Tukuma pils kļuva par virspilskunga rezidenci. Zviedru—poļu kara laikā 1605. gadā ap 4000 Zviedrijas karavīru izcēlās jūras malā pie Plieņciema un ieņēma Tukuma pili, bet pēc pilnīgas nopostīšanas Otrā Ziemeļu kara laikā pils zaudēja savu militāro nozīmi.

## Apraksts
Tukuma pils bija celta no granīta laukakmeņiem, tās pamati veidoja 51-52х40 metrus lielu taisnstūri. Gar rietumu mūra iekšpusi bija uzcelta 10 metrus plata dzīvojamā ēka, no kuras saglabājusies tās pārbūvētā ziemeļu daļa jeb "pils tornis" (11,5х11,5 m), kura sienu biezums ir 1,6 metri. Pils mūru augstums agrāk sasniedzis 7,5 metrus.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
Aivars Ikšelis

**Aivars Ikšelis** (dzimis ) ir latviešu teātra režisors. No 1982. gada vada Valkas pilsētas teātri.

## Biogrāfija
[A. Ikšelis 11. starptautiskā laikmetīgā teātra festivāla ["Tālvils 2015" atklāšanā, kopā ar žurnālisti Evu Ikstenu-Strapcāni|thumb|alt=A. Ikšelis 11. starptautiskā laikmetīgā teātra festivāla "Tālvils 2015" atklāšanā,  kopā ar žurnālisti Evu Ikstenu-Strapcāni|300x300px]]
Dzimis Smiltenē. Darbojies kā aktieris Smiltenes Tautas teātrī. No 1982. gada sācis strādāt Valkas kultūras namā, kļūstot par Valkas pilsētas teātra māksliniecisko vadītāju. Režisora meistarību sākotnēji apguvis pie Ārija Geikina. 1992. gadā beidzis Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas Kultūrizglītības fakultāti, iegūstot bakalaura grādu teātra režijā.
No 2002. gada stažējies režisora Anatolija Vasiļjeva Dramatiskās mākslas skolā (*Школа Драматического Искусства*) Maskavā.
Starptautiskā laikmetīgā teātra festivāla “Tālvils” mākslinieciskais direktors, Teātra darbinieku savienības biedrs.
Sociālo zinātņu maģistrs sabiedrības vadībā. 2004. gadā Latvijas Universitātē aizstāvējis disertāciju "Latvijas pierobeža un tās attīstības iespējas", iegūstot ekonomikas doktora grādu.
Strādā arī par skolotāju Valkas mākslas skolā, pasniedzot mākslas vēsturi.

2020. gada janvārī iecelts Valkas kultūras nama direktora amatā.

## Iestudējumi
A.Ikšelis ir iestudējis Valkas pilsētas teātrī šādas izrādes:

;Piezīmes

## Publikācijas
* Ikšelis A. Ceļojums mākslas pasaulē. Stalkers A IK, , Rīga, 2010, 827 lpp.
* Ikšelis A. Valkas diližanss. Valkas novada dome; Stalkers A IK, , Rīga, 2013, 928 lpp.
* Ikšelis A. Aiz priekškara. Stalkers A IK, ISBN 978-9934-86-731-6, Rīga, 2013, 233 lpp.
* Ikšelis A. Aizmirstības rāvējslēdzējs.  Stalkers A IK, ISBN 978-9934-38-577-3, Madona, 2026, 440 lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Valkas teātris
Gemini 5

***Gemini 5*** jeb ***Gemini V*** bija ASV NASA programmas *[[Gemini (kosmiskais projekts)|Gemini]]* kosmosa kuģa *Gemini* pilotējams lidojums. Palaists 1965. gada augustā. Gandrīz astoņu dienu misijā uzstādīts kosmiskā lidojuma rekords (iepriekšējo, gandrīz piecas dienas, 1963. gadā uzstādīja PSRS kuģis *[[Vostok-5]]*).

thumb|right|180px|''Radar Evaluation Pod''
## Apkalpe
Kuģa *Gemini* apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublieru apkalpe:
* Nīls Ārmstrongs, komandējošais pilots
* Eliots Sī, pilots

## Mērķi
*Gemini 5* vajadzēja dubultot *[[Gemini 4]]* lidojuma ilgumu līdz astoņām diennaktīm, kas atbilstu lidojumam līdz Mēnesim un atpakaļ. Tas kļuva iespējams, izmantojot degvielas šūnas, kas ražo elektrību no ūdeņraža, pretstatā ķīmiskajām baterijām iepriekšējos kuģos.

Astronautiem bija jāizmēģina tuvošanās operācijas mērķi *REP* (*Radar Evaluation Pod*), kas palaists no *Gemini 5*.

## Lidojuma gaita
*Gemini 5* tika palaists  13:59:59 UTC ar nesējraķeti *[[Titan II GLV]]* no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma *LC-19*.

16:07:15 UTC no kuģa tika palaists bloks *REP*. Spiediens *Gemini 5* degvielas šūnās bija nokrities tuvu minimumam, tādēļ Kūpers nolēma tās izslēgt. Vēlāk izrādījās, ka oksidētāja tvertnē noticis īssavienojums. Bez elektroenerģijas nevarēja veikt tuvošanās manevrus ar *REP*, kā arī būtu jāpārtrauc lidojums. Analīze uz zemes rādīja, ka degvielas šūnas var darboties arī ar zemu skābekļa spiedienu, un tās tika ieslēgtas atpakaļ.

Trešajā dienā viņi veica četrus tuvošanās manevrus, kuriem netika izmantots reāls mērķis.
Piektajā dienā parādījās problēma vienā no *OAMS* raķešblokiem, kurš darbojās ar pārtraukumiem.
Lidojuma laikā no ieplānotajiem 17 eksperimentiem tikai viens netika izpildīts.

Nolaišanās notika . Datora kļūdas dēļ nolaižamais aparāts nolaidās 130 km attālumā no plānotās vietas Atlantijas okeānā.

## Ārējās saites

* Gemini 5
* NASA Gemini 5 Press Kit
* On The Shoulders of Titans: A History of Project Gemini  NASA
Kandavas viduslaiku pils

thumb|270px|Kandavas pilsdrupas ar pulvertorni 18. gadsimta beigās.
[thumb|270px|Kandavas skats ar pilsdrupām 19. gadsimta vidū ([Štafenhāgens).]]
thumb|270px|Kandavas pils shēma (B. Schmid, 1921).

**Kandavas viduslaiku pils** () bija Livonijas ordeņa mūra pils Kandavā, kas no 13. līdz 16. gadsimtam bija Kandavas fogtejas pārvaldes centrs, bet vēlāk tā bija Kurzemes un Zemgales hercogistes Kandavas pilskunga rezidence. Saglabājies 17. gadsimtā pārbūvētais pulvertornis (11,8х11,95 m).

## Vēsture
13. gadsimta otrajā pusē Livonijas ordenis netālu no senā kuršu Kandavas pilskalna pie senā satiksmes ceļa, kas savienoja Rīgu ar Kuldīgu un tālāk ar Prūsiju, uzcēla mūra pili. Pils celtniecības laiks pēc Kursas valsts sadalīšanas 1253. gadā nav precīzi zināms, bet kopš 1312. gadā tā bija fogta rezidence un visas bijušās Vanemas zemes pārvaldes centrs. 1334. gadā pili paplašināja. 
Zināms, ka 1541. gadā pilī pastāvīgi mitinājās pieci ordeņa bruņinieki, kam bija divi bruņoti zirgi un divi kara zirgi, 15 šaujamieroči un septiņi arbaleti. 

Pēc 1617. gada Kurzemes un Zemgales hercogistes satversmes (*Formula regiminis* — "Valdības formula") pieņemšanas pilī tiesu sprieda Kandavas pilskungs (*Hauptmann*).  Hercoga Jēkaba Ketlera valdīšanas laikā 1645. gada pie Kandavas pils uzcēla pulvera sudmalas, kurā ražoja šaujamo pulveri no vietējā sēravotu sēra un salpetra (1645-1676). 1650. gadā hercogs Jēkabs par Kandavas pilskungu iecēla Georgu Firksu, bijušo Kurzemes hercoga ārkārtējo sūtni Francijas karaļa Ludviķa XIV galmā. 
Otrā Ziemeļu kara laikā 1659. gada 16. jūnijā zviedri ieņēma Kandavas pili un to izpostīja, pēc Lielajā Ziemeļu karā nodarītajiem postījumiem tā zaudēja savu militāro nozīmi un 1750. gadā Kandavas pilskungs pārvācās uz dzīvi miestā.
1840. gadā pilsdrupu akmeņus atļāva izmantot apkārtējo māju celtniecībai, līdz 1870. gadam bija saglabājušies vienīgi pils vārti un daži mūru fragmenti. 
 
1902. gadā pilsdrupu teritorijā iekārtoja parku.
2010. gadā pils pakājē izveidoja tās miniatūru atveidojumu (autors Zigmunds Piņķis).

## Apraksts
Kandavas pils Abavas senlejas malā bija celta no granīta laukakmeņiem, tās ārsienas bija 1,1-1,5 metrus biezas. Tās iekšpusē atradās taisnstūra veida kastella ar mūriem 34,2 х 31,5 metru garumā un 1,8х2,0 metru biezumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
Dignājas viduslaiku pils

**Dignājas viduslaiku pils** () bija Rīgas arhibīskapijas vasaļa, vēlāk Livonijas ordeņa pils 13.-14. gadsimtā. Tā atradusies Dignājas apkārtnē, taču ilgi nav pastāvējusi. Pēc viena no versijām šī pils bija atradusies Dignājas pilskalnā.

## Vēsture
Sambijas kanoniķis savā Prūsijas hronikā () pieminējis, ka 1305. gadā pie Dubenas notikusi kauja ar lietuviešiem, kurā kritis Aizkraukles komturs. 1348. gadā Rīgas arbibīskapa vasalis Nikolajs Ikšķils to nopirka no sava brāļa Heinriha. 
1366. gadā kādā sūdzībā pret Livonijas ordeni minēts, ka tas atņēmis Dubenas pili arhibīskapa vasalim Johanesam Ikšķilam. 

## Atsauces
Deksne

**Deksne** ir ciems Kuldīgas novada Padures pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos autoceļu P108 un V1291 krustojumā  no novada centra Kuldīgas, 3 km no pagasta centra Padures un  no Rīgas. Deksnē atrodas Kuldīgas alternatīvās sākumskolas Padures filiāle, Padures tautas nams, veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Deksnes muižas *(Deksten)* centru. Deksnes muižas parks un klēts ir vietējas nozīmes kultūrvēstures pieminekļi.

Deksne ir bijuša pagasta centrs.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Padure

**Padure** var būt:
* Padure — apdzīvota vieta Lažas pagastā
* Padure — apdzīvota vieta Padures pagastā
* Padure — upe, Ventas pieteka

## Skatīt arī
* Tāšu Padure
Padure (Padures pagasts)

**Padure** ir ciems Kuldīgas novada Padures pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos Padures upes krastā pie autoceļa V1281  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas. Padurē atrodas pagasta pārvalde, doktorāts, pasta nodaļa, veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Padures muižas *(Paddern)* centru. Padures muižas apbūve (pils, parks un klēts) ir valsts nozīmes arhitektūras pieminekļi.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Talsu viduslaiku pils

thumb|250px|Bijusī Talsu ordeņa pils vieta Dzirnavkalnā 20. gs. sākumā.
**Talsu viduslaiku pils** (, ) bija Livonijas ordeņa mūra pils Talsos, kas līdz 1447. gadam bija Kandavas fogtejas palīgpils, vēlāk draudzes novada centrs. Nopostīta 17. gadsimtā, līdz mūsdienām nav saglabājušās pat pilsdrupas.

## Vēsture
14. gadsimta beigās Livonijas ordenis netālu no Talsu pilskalna senajā kuršu kulta vietā Dzirnavkalnā uzcēla mūra pili, bet dokumentos Talsu odeņa pils droši minēta tikai ar 1434. gadu. Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka ordeņa kuršu vasaļi turpināja lietot arī veco koka pili. Vilkumuižas ezerā atrasti ļoti daudzi bronzas un dzelzs priekšmeti, kā zobeni, kaujas cirvji, naži, iemaukti un rotaslietas, kas iegremdeti ezera apbedīšanas rituālu laikā.  
Līdz 1447. gadam Talsu ordeņa pils bija Kandavas fogtejas palīgpils, pēc tam Talsu draudzes novada pārvaldes centrs. Soģa tiesības bija Kuldīgas komturiem.
  
Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes izveides Talsu pils atradās Kandavas virspilskunga iecirknī. Otrā Ziemeļu kara laikā pils 1659. gadā tika izpostīta un zaudēja savu militāro nozīmi. Pilsdrupu laukakmeņus izlietoja apkartējo māju un vējdzirnavu celtniecībai, kas darbojās no vismaz 1857. gada līdz pat 1922. gadam. Dzirnavkalnā atradās arī Heikingu villa.

## Apraksts
Talsu ordeņa pils atradās starp Talsu un Vilkumuižas ezeriem. Rietumu pusē tā bija grūti ieņemama stāvās nogāzes dēļ, bet ziemeļu pusē nogāze bija lēzenāka. Dienvidaustrumu pusē bija izrakts dziļš aizsarggrāvis, pa kuru mūsdienās iet Akas un Kalna ielas.
Pati pils bija celta no granīta laukakmeņiem, tās pamati veidoja 98x66 metrus lielu taisnstūri, sienu biezums ir pārsniedzis 2 metrus. Gar visu ārējā mūra iekšpusi bija uzcelti četri 10 metrus plati dzīvojamie korpusi. No mūra pils līdz mūsdienām saglabājušies vienīgi atsevišķi laukakmeņi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
Mazsalacas ģerbonis

**Mazsalacas pilsētas ģerbonis** ir viens no Mazsalacas pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts .

## Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs ir sadalīts trīs vertikālās joslās — sānu malas melnas, vidējā daļā sudraba krāsā. Vairoga apakšdaļā viļņveida atdalījums. Augšējā daļā katrai joslai pretējā krāsā iekrāsotas piecstaru zvaigznes.Vairoga vidusdaļā attēlots tilts, kas norāda uz senu pārceltuves vietu. Savukārt zvaigznes norāda uz piederību Latvijai.

## Atsauces
Saldus ordeņa pils

[thumb|250px|Frauenburgas pils ([Johans Rūdolfs Šturns|J. R. Šturna zīmējums, 1661).]]
thumb|250px|Frauenburgas pils, baznīca un pastorāts 1701. gada kartē.
**Saldus ordeņa pils** jeb **Frauenburgas pils** () bija Livonijas ordeņa mūra pils Saldū, kas no 14. līdz 16. gadsimtam bija Kuldīgas komturiem pakļauta saimniecības pils pie Jelgavas-Kuldīgas ceļa, bet vēlāk draudzes novada centrs Kurzemes un Zemgales hercogistes Kuldīgas virspilskunga iecirknī. 
Pils mūri nav saglabājušies līdz mūsdienām, senā pilsvieta atrodama tagadējā Saldus medicīnas centra teritorijā.

## Vēsture
14. gadsimtā aizsardzībai pret Lietuvas dižkunigaitijas iebrukumiem netālu no senākā Saldus pilskalna (*Salden*) Livonijas ordenis senajā "Zemē starp Skrundu un Zemgali" uzcēla mūra pili, kas pirmo reizi pieminēta 1411. gadā. Pili nosauca ordeņa patroneses Svētās Māras vārdā par "Mūsu mīļās kundzes pili" () jeb Frauenburgu (15. gs. avotos: *Frauwenburg, Vrouwenburch*).

Pēc 1617. gada Kurzemes un Zemgales hercogistes satversmes (*Formula regiminis* — "Valdības formula") pieņemšanas pilī tiesu sprieda Saldus pilskungs (*Hauptmann*). 
Otrā Ziemeļu kara laikā 1659. gadā zviedru karavīri Frauenburgas pili izlaupīja, 1660. gadā pēc atgriešanās no trimdas pilī uzturējās hercogs Jēkabs ar ģimeni. 

Lielā Ziemeļu kara laikā 1701. gada 23. augustā Saldus pilī ieradās Zviedrijas karalis Kārlis XII, domājams, ka zviedru karaspēks atkāpšanās laikā pili ap 1710. gadu uzspridzināja.
18. gadsimta vidū no pils bija palikušas vienīgi drupas, J. G. Arnts savā piļu sarakstā rakstīja, ka "Frauenburga Zemgalē pie Daunes upes, latviski *Salde*, kur vēl stāv zviedru nopostītie mūri." Blakus pilsdrupām uzcēla Saldus muižas ēkas, bet 1939. gadā Saldus slimnīcu.

## Apraksts
1972. gadā arheologs Ēvalds Mugurēvičs jaunā Saldus slimnīcas korpusa celtniecības laikā veica pils pamatu atsegšanu un uzmērīšanu. Pils atradusies aptuveni 10 metrus augstā nogāzē pie Cieceres upē ietekoša strauta, uz kura bijis uzdambēts dzirnavu dīķis.  

Pils ārējais mūris veidoja 34х34 metrus lielu kvadrātu, sienu biezums sasniedzis 2,5 metrus. Iekšpusē gar austrumu mūri atradusies 5,5 metrus plata dzīvojama ēka, pils pagalma ziemeļaustrumu un dienvidrietumu stūros atradās papildus ēkas ar izmēriem 7,6х6 metri un 10х8 metri.  
Otrajā pils būvniecības periodā gar pils ziemeļu un dienvidu sienu piebūvēja vēl divus dzīvojamos korpusus. Trešajā būvniecības periodā pie pils rietumu un austrumu ārsienas piebūvēja vēl divus korpusus.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
USA-263

***USA-263*** jeb ***WGS-7*** (*Wideband Global SATCOM 7*) ir ASV militārais sakaru pavadonis. Tas ietilpst *[[Wideband Global SATCOM]]* sistēmā, ir viens no *WGS Block II* grupas pavadoņiem. Paredzēts sakaru nodrošināšanai ASV un tās sabiedroto bruņotajiem spēkiem.

Kosmisko aparātu izgatavojusi korporācija *[[Boeing]]* uz platformas *[[Boeing 702HP]]* bāzes. Ģeostacionārās orbītas sasniegšanai pavadonis apgādāts ar konvencionālo raķešdzinēju *R-4D* un jonu dzinēju *XIPS-25*. Salīdzinot ar iepriekšējiem, *WGS-7* izmantota uzlabota derīgā krava, par 17 % palielinot lejupielādes kanālu platumu. Līgums par pavadoņa izgatavošanu noslēgts 2011. gada septembrī.

## Lidojuma gaita
*WGS-7* tika palaists  00:07 UTC ar nesējraķeti *[[Delta IV Medium+(5,4)]]* (izmantota uzlabota pirmā pakāpe) no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta kompleksa *SLC-37B*. Pēc veiksmīgā starta pavadonim tika dots nosaukums *USA-263*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* WGS 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 Gunter Dirk Kreb
Keramika (Padures pagasts)

**Keramika** ir ciems Kuldīgas novada Padures pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos Andavas upes krastā  no pagasta centra Deksnes,   no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie 1958. gadā dibinātās ražošanas apvienības «Latvijas keramika» Padures ķieģeļu un keramikas fabrikas (vēlāk — «Venta»), kas darbojās pie Padures māla atradnes. Vecā ķieģeļcepļa dūmenis (19. gadsimta beigas) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Toto Kutunjo

**Salvatore "Toto" Kutunjo** (; dzimis , miris ) bija itāļu popmūzikas dziedātājs, dziesmu autors un mūziķis. Kā Itālijas pārstāvis Kutunjo uzvarēja 1990. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā.

## Dzīvesgājums
Dzimis Fosdinovo, Toskānā, drīz pēc viņa dzimšanas ģimene pārcēlās uz Ligūriju.

Viņš sāka savu muzikālo karjeru kā bundzinieks, bet vēlāk izveidoja grupu, kas izpildīja viņa dziesmas. Kutunjo sadarbojās ar franču dziedātāju Džo Dasēnu, sarakstot dažas no viņa slavenākajām dziesmām, tostarp *L'Ete Indien*, *Et Si Tu n'existais pas* un *Le Jardin du Luxembourg* (kopā ar teksta autoru Vito Palavičīni). Kutunjo sadarbojās arī ar dziedātāju Dalidu, kuras izpildījumā dziesma *Laissez moi danser* drīz pēc iznākšanas sasniedza platīna ieraksta statusu.

1976. gadā Kutunjo pirmo reizi piedalījās starptautiskajā Sanremo mūzikas festivālā un ieguva trešo vietu. 1980. gadā viņš uzvarēja ar dziesmu *Solo noi*. Pavisam festivālā piedalījies 13 reizes.

Uzvarējis 1990. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu **, kas ieguva 149 punktus, apsteidzot Īriju un Franciju par 17 punktiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Keramika (nozīmju atdalīšana)

**Keramika** var būt:
* keramika — augstās temperatūrās apdedzināti neorganiski materiāli
* Keramika — apdzīvota vieta Grobiņas pagastā
* Keramika — apdzīvota vieta Padures pagastā
Laupītājmušu virsdzimta

**Laupītājmušu virsdzimta** (*Asiloidea*) ir viena no mušveidīgo apakškārtas (*Brachycera*) virsdzimtām, kas apvieno apmēram 8100 mušu sugas un kas tiek iedalītas 11 vai 12 mūsdienās dzīvojošu mušu dzimtās. Dzimtu  daži sistemātiķi izdala kā monotipisku dzimtu, bet citi *[[Apystomyia]]* ģinti sistematizē  dzimtā. Ir arī sistemātiķi, kas mušu dzimtu iedalījumu virsdzimtās neizmanto, dzimtas sistematizējot infrakārtās un negrupējot virsdzimtās.

Laupītājmušu virsdzimtas mušu sugas sastopamas visā pasaulē. Daudzas no tām mājo sausos, smilšainos reģionos, lai gan dažas sugas mīt tropu lietus mežos. To bioloģija ir ļoti dažāda, dažas dzimtas ir plēsīgas (laupītājmušas), bet citas barojas ar ziedu nektāru (pūkmušas). Šīs grupas mušu ķermeņi ir slaidi, 5–60&nbsp;mm gari. Lielākā no visām ir Amerikas tropos dzīvojošā muša *[[Mydas heros]]* (dzimta ), kura, iespējams, ir arī lielākā muša no visiem divspārņiem. Visu dzimtu kāpuri ir plēsīgi.

## Sistemātikas izmaiņas
Mūsdienās laupītājmušu virsdzimta tiek sistematizēta mušu infrakārtā (*Muscomorpha*), lai gan nesenā pagātnē tā tika izdalīta laupītājmušu infrakārtā (*Asilomorpha*). Tomēr mūsdienās šis taksons vairs netiek izmantots.

## Sistemātika
***Laupītājmušu virsdzimta** (*Asiloidea*)
:* **#**
:* 
:* **#**
:* **#**
:*  (Māņlaupītājmušu dzimta)**#**
:* dzimta 
:* dzimta 
:* dzimta 
:* dzimta 
:* dzimta 
:* dzimta 
:* dzimta 
:* dzimta †

Piezīme: Latvijā sastopamās dzimtas apzīmētas ar **#**.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Catalogue of Latvian Flies (Diptera: Brachycera)
*Bug Guide: Superfamily Asiloidea
Arctic Race of Norway

***The Arctic Race of Norway*** ir ikgadējas daudzdienu riteņbraukšanas sacensības, kas notiek Norvēģijas ziemeļdaļā. Pirmoreiz tās notika 2013. gadā no 8. līdz 11. augustam četru dienu garumā. Tās organizē *[[Amaury Sport Organisation]]* (ASO) sadarbībā ar *Arctic Race of Norway* (AS).

Sacensībām ir oficiāli atzītas no UCI un iekļautas Eiropas tūres kalendārā. Pirmās divas sacensības bija klasificētas ar 2.1 kategoriju, bet kopš 2015. gada tā paaugstināta uz 2.HC.

## Uzvarētāji

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Dejotājmušu virsdzimta

**Dejotājmušu virsdzimta** (*Empidoidea*) ir viena no mušveidīgo apakškārtas (*Brachycera*) virsdzimtām un kopīgi ar *[[Cyclorrhapha]]* veido lielāko mušu infrakārtas (*Muscomorpha*) grupu - *[[Eremoneura]]*. Nesenā pagātnē dejotājmušu virsdzimta tikai izdalīta laupītājmušu infrakārtā (*Asilomorpha*). Tomēr mūsdienās šis taksons vairs netiek izmantots.

Dejotājmušu virsdzimta apvieno apmēram 11 000 aprakstītas mušu sugas, kas tiek iedalītas 4 dzimtās. Ir vairāki tūkstoši sugu, kas joprojām nav aprakstītas. Uzskata, ka kopumā varētu būt apmēram 20 000 sugas.

## Īpašības
Dejotājmušu grupai piedrošās mušas ir 1—15 mm garas, un atkarībā no sugas tām ir ļoti dažādas formas un proporcijas. Tomēr lielākajai daļai raksturīgs slaids, tumšs ķermenis, kas ļoti bieži ir ar metālisku tumši zaļu spīdumu. Daudzām sugām ir proporcionāli lielas saliktās acis, kas reizēm nosedz visu galvu. Kopumā šīs grupas mušām ir raksturīgas dažas pazīmes. Atkarībā no sugas var būt tikai viena no šīm pazīmēm vai vairākas pazīmes. Tās ir plēsīgas pēdas uz viena kāju pāra vai vairākiem, knābjveidīgs, plēsīgs mutes orgāns, metāliski zaļš ķermenis ar garām kājām. Kāpuri atgādina tauriņu kāpurus ar samazinātu galvas kapsulu.

Gandrīz visas dejotājmušu virsdzimtas sugas ir plēsīgas, gan pieaugušie īpatņi, gan kāpuri. Tās barojas ar citiem kukaiņiem. Tikai dažas sugas kā pieaugušie īpatņi barojas ar ziedputekšņiem un ir nozīmīgas augu apputeksnētājas. Šīs mušas dzīvo mežā, atklātās ainavās, pļavās un lauksaimniecības tīrumos, bet dažu sugu kāpuri mājo ūdenī.

## Sistemātika
* **Dejotājmušu virsdzimta** (*Empidoidea*)
:* **#**
:* **#**
:* **#**
:* dzimta 

Piezīme: Latvijā sastopamās dzimtas apzīmētas ar **#**.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Catalogue of Latvian Flies (Diptera: Brachycera)
Eremoneura

***Eremoneura*** ir bez taksona apzīmējuma mušu infrakārtas (*Muscomorpha*) grupa, kas apvieno lielāko daļu infrakārtas mušveidīgo kukaiņu sugu. Šis ir māsas taksons laupītājmušu virsdzimtai (*Asiloidea*) un tīklspārnmušu virsdzimtai (*Nemestrinoidea*), visām trijām grupām kopā veidojot mušu infrakārtu.

*Eremoneura* apvieno dejotājmušu virsdzimtu (*Empidoidea*) un bez taksona nosaukuma grupu *[[Cyclorrhapha]]*. To kopīgā īpašība — samazināts spārnu dzīslu skaits, salīdzinot ar laupītājmušu virsdzimtas un tīklspārnmušu virsdzimtas sugu spārniem. Zinātniskais nosaukums *Eremoneura* latviski nozīmē "vientuļi dzīslots".

## Sistemātika
: *Pamatraksts: [[divspārņu sistemātika]]*
:* 
::* 
:::* **#**
:::* **#**
:::* **#**
:::* dzimta 
::* 
:::*sekcija 
::::* 
::::* 
:::* sekcija 
::::* apakšsekcija 
::::* apakšsekcija 

Piezīme: Latvijā sastopamās dzimtas apzīmētas ar **#**.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Catalogue of Latvian Flies (Diptera: Brachycera)
Ždānice

**Ždānice** () ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Hodonīnas apriņķī. Netālu no pilsētas atrodas observatorija.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1286. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Savrupinājums

**Savrupinājums** ir teikuma locekļa vai tā grupas nošķīrums teikumā. Savrupinājums tiek lietots kāda teikuma locekļa precizēšanai, niansēšanai, paskaidrošanai. Parasti tiek savrupināti teikuma palīglocekļi, retāk — virslocekļi. Savrupinājumus tekstā atdala ar komatiem vai domuzīmēm, runā — pauzi. Savrupināt var teikuma priekšmetu, papildinātāju, apzīmētāju, pielikumu, apstākli un dubultlocekli.

Parasti savrupinājums tiek veidots, novietojot teikuma locekli neparastā vietā, piemēram, savrupināts pielikums atrodas aiz paskaidrojamā vārda teikumā ("Sniegpulkstenītes, pavasara vēstnieces, priecē mūsu sirdis" — *pavasara vēstnieces* ir savrupināts pielikums, *sniegpulkstenītes* — paskaidrojamais vārds).

Īpašs savrupinājuma paveids ir divdabja teiciens.

## Skatīt arī
* Iestarpinājumi, iespraudumi un paskaidrojošas vārdu grupas

## Atsauces

## Ārējās saites
* Savrupinājuma jēdziens
* Savrupinājumi
Kūdra (Aizputes pagasts)

**Kūdra** ir ciems Dienvidkurzemes novada Aizputes pagastā, uz ziemeļrietumiem no Aizputes pilsētas. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā 4 km no pagasta centra Rokasbirzes, 40 km no novada centra Grobiņas un 182 km no Rīgas.

Ciems veidojies kā kūdras ieguves strādnieku ciemats.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Nītaures pils

thumb|280px|Nītaures pils un baznīca kartē (Stokholmas kara arhīvs, 1701)

**Nītaures pils**  (, ) bija Livonijas ordeņa nocietinājums pie Mergupes. Līdz mūsdienām saglabājušies vienīgi atsevišķi pils ārējā mūra fragmenti uzkalnā, uz kura tagad atrodas Nītaures luterāņu baznīca.

## Vēsture
Pils celšanas laiks nav zināms, pēc Johana Arnta uzskatiem to 1277. gadā uzcēlis Livonijas ordeņa mestrs Valters fon Nortekens, līdz 1432. gadam tā bijusi pakļauta Siguldas komturiiem. Nītaures pils bija viena no *[[Gaujas koridors|Gaujas koridora]]* aizsardzībai pret lietuviešu karaspēka iebrukumiem celtās nocietinājumu joslas, ko veidoja Ropažu - Mālpils - Nītaures - Zaubes (Jaunpils) - Skujenes ordeņpilis. Pils bija tieši pakļauta Livonijas ordeņa landmaršaliem, kas rezidēja Siguldas pilī.

Pirmo reizi Nītaures pils pieminēta kādā Livonijas ordeņa landmaršala parakstītā dokumentā 1435. gadā kā *Nittow*, pēc tam atkārtoti kā *Nyttaw* (1446), *Nitavia* (1464), *Nutoyw* (1498), *Nitov* (1500), *Nito* (1508) un *Nithow* vai *Nitaw* (1533).

Livonijas kara laikā Nītaures pilij 1559. gada februārī uzbruka krievu un tatāru karaspēks, kas pili ieņemt spēja tikai trešajā uzbrukumā.
1577.-1578. gada ziemā vidzemniekiem J. Bīriņa vadībā izdevās pili atgūt.  
1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā nodēvēta par Nītaures pilsnovada citadeli (, *Нитов*).
Pēc līguma noslēgšanas tās pilsnovadu iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstij piederošās Livonijas Pārdaugavas hercogistes Cēsu vaivadijā.   
Poļu-zviedru kara laikā 1601. gadā Nītaures pili ieņēma zviedri, bet jau tajā pašā gadā Polijas-Lietuvas karaspēks pili atkaroja. Visu šo karu rezultātā pils bija pamatīgi izpostīta. Zviedru Vidzemes 1624. gada revīzijā Nītaures pils raksturota kā veca un sabrukusi pils, kurai ir tikai viens apdzīvots ērbērģis. 1625. gadā Zviedrijas karalis Nītaures pilsmuižu atdāvināja pulkvedim Kristoferam Manneršeldam, 1669. gadā Nītaures pilsmuiža piederējusi Lampertam Jonsonam. Nopostīto pili tās jaunie īpašnieki vairs neatjaunoja.

Pēc Lielā Ziemeļu kara Nītaure nonāca Krievijas Impērijas sastāvā. 1761. gada 15. aprīlī Krievijas ķeizariene Elīzabete par nopelniem Septiņgadu karā Nītaures muižu kopā ar Annas, Mārcienas un Mores muižām piešķīra senatoram un ģenerālgubernatoram grāfam Viljamam Fermoram (1702-1771). Divas nedēļas pēc sievas nāves viņš uz Nītaures  pils pamatiem 1762. gadā lika pamatus jaunai mūra baznīcai, kuras celtniecībai daļēji izmantoti tās gruveši.

## Apraksts
Nītaures pils bija uzcelta Mergupes vairākus metrus augstajā stāvkrastā. Dienvidu pusē bija dīķis, austrumu pusē izrakts aizsarggrāvis. Dienvidaustrumu pusē, iespējams, bija uzbērts smilšu bastions. Pils pamati aizņēma 50 х 65 metrus lielu laukumu, no tiem līdz mūsdienām saglabājies 49 metrus garš un 1,5 metrus plats ziemeļu mūra fragments gar Mergupi, kas kalpo baznīcas teritorijas ierobežošanai.

## Atsauces
Čemuru palēks

**Čemuru palēks** (), zināms arī kā **mātes zāle**, **meža mirte**, **ziemciete**, **lielais brūklenājs** un **zāģrobenājs**, ir neliels, daudzgadīgs, ziemzaļš ziemciešu dzimtas puskrūms. Tas aug sausos mežos un smilšainā augsnē. Čemuru palēks ir ierakstīts Baltijas reģiona Sarkanajā grāmatā, kā arī vairāku valstu aizsargājamo sugu sarakstos. Latvijas Botāniķu biedrība izvēlējusies šo augu kā Latvijas 2015. gada augu.

## Apraksts
Čemuru palēks ir 10 līdz  augsts ziemciešu dzimtas puskrūms. Augam ir olveidīgas, tumši zaļas, zobainas lapas, kas satuvinātas rozetē. Lapas virspusē ir spīdīgas, bet apakšpusē blāvas, to zobainajos galos ir nelieli matiņi. Saknenis ložņājošs. Stublājs trausls, stāvs, koksnains. Čemuru palēkam ir rozā vai balti ziedi, kas sakārtoti skrajā čemurā un ir noliekušies uz leju. Augam noziedot, veidojas nedaudz saplacināta pogaļa. Latvijā tas zied laika posmā no jūnija līdz augustam. Aug nelielās grupās.

Augs ir izplatīts visā ziemeļu mērenajā joslā. Eiropā galvenokārt aug austrumu un centrālajā daļā, Latvijā — visā teritorijā. Sastopams arī Ziemeļamerikā.

Čemuru palēks ir ārstniecības augs. To izmanto cistīta, nierakmeņu un urīnpūšļa, prostatas, tuberkulozes, dažreiz arī audzēju ārstēšanā. Šo augu ļoti iecienījuši Ziemeļamerikas indiāņi, kuri auga saknes un lapas izmantoja tonizējoša dzēriena pagatavošanai.
thumb|left|200px|Čemuru palēka pogaļa

## Atsauces
Cyclorrhapha

***Cyclorrhapha*** ir bez nosaukuma taksona grupa, kas kopīgi ar dejotājmušu virsdzimtu (*Empidoidea*) veido lielāko mušu infrakārtas (*Muscomorpha*) grupu - *[[Eremoneura]]*. Šī mušu grupa tiek iedalīta divās sekcijās:  un . Šīs ir evolucionāri visattīstītākās mušas visā mušveidīgo apakškārtā (*Brachycera*). To kāpuri atgādina tauriņu kāpurus, lielākā daļa šīs grupas mušu ir īsas un druknas, kuru ķermeni sedz īsi matiņi.

*Cyclorrhapha* mušām raksturīgs, ka to kāpuriem ir samazināta galvas kapsula un tiem ir īpatnēja kūniņa – pupārijs, kas veidojas, kāpura ādai paliekot kā papildsegai uz kūniņas apvalka. Kad kāpurs metamorfozes ceļā ir kļuvis par pieaugušu īpatni, tas izlien no pupārija, galvgalī saraujot vāji veidotu cirkulāru šuvi. *Cyclorrhapha* mušas vairojas vai nu augu, vai dzīvnieku materiālā, kas var būt gan dzīvs organisms, gan trūdu formā.

## Sistemātika
: *Pamatraksts: [[divspārņu sistemātika]]*
* 
:*sekcija 
::* 
:::* **#**
:::* **#**
:::* **#**
:::* dzimta 
:::* dzimta 
::* 
:::* **#**
:::* **#**
:* sekcija 
::* apakšsekcija 
:::* 
:::* 
:::* 
:::* 
:::* 
:::* 
:::* 
:::* 
:::* 
:::* 
::* apakšsekcija 
:::* 
:::* 
:::* 

Piezīme: Latvijā sastopamās dzimtas apzīmētas ar **#**.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Catalogue of Latvian Flies (Diptera: Brachycera)
*How to Identify Flies – Cyclorrhapha
Aschiza

***Aschiza*** ir viena no divām *[[Cyclorrhapha]]* sekcijām, kas pieder pie mušu infrakārtas (*Muscomorpha*). Otra *[[Cyclorrhapha]]* mušu sekcija ir *[[Schizophora]]*. *Aschiza* sekcijā apvienotas 7 dzimtas, kas tiek iedalītas 2 virsdzimtās. Lielākās ir   un , kuru pārstāvji sastopami arī Latvijā.

Visas šīs sekcijas sugas apvieno tas, ka tām atšķirībā no *[[Schizophora]]* sekcijas mušu sugām kūniņas attīstības stadijā uz galvas neveidojas iespaidīgais, balonveidīgais pieres vezikulārais orgāns — *ptilinum*, ar kura palīdzību *Schizophora* sekcijas mušas atspiež vaļā ar cirkulāro šuvi atdalīto kūniņas galu. 

## Sistemātika
*sekcija 
:* 
::* **#**
::* **#**
::* **#**
::* dzimta 
::* dzimta 
:* 
::* **#**
::* **#**

Piezīme: Latvijā sastopamās dzimtas apzīmētas ar **#**.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Bug guide: Aschiza
*ITIS: Aschiza
Schizophora

***Schizophora*** ir viena no divām *[[Cyclorrhapha]]* sekcijām, kas pieder pie mušu infrakārtas (*Muscomorpha*). Otra *[[Cyclorrhapha]]* mušu sekcija ir *[[Aschiza]]*. *Schizophora* sekcijā apvienotas 13 virsdzimtas, kas tiek iedalītas 2 apakšsekcijās. 

Visas šīs sekcijas sugas apvieno tas, ka tām atšķirībā no *[[Aschiza]]* sekcijas mušu sugām kūniņas attīstības stadijā uz galvas veidojas iespaidīgs, balonveidīgs pieres vezikulārais orgāns — *ptilinum*, ar kura palīdzību mušas atspiež vaļā ar cirkulāro šuvi atdalīto kūniņas galu. Drīz pēc izlīšanas no kūniņas šis orgāns saraujas un izzūd, uz pieres ass starp acīm saglabājoties nelielam pacēlumam (*ptilinal suture*) 

## Sistemātika
* sekcija 
:* apakšsekcija 
::* 
::* 
::* 
::* 
::* 
::* 
::* 
::* 
::* 
::* 
:* apakšsekcija 
::* 
::* 
::* 

## Atsauces

## Ārējās saites
*Catalogue of Latvian Flies (Diptera: Brachycera)
*Tolweb: Schizophora
Česke Budejovice

**Česke Budejovice** (, ) ir pilsēta Čehijā, Dienvidčehijas apgabala administratīvais, politiskais un tirdzniecības centrs. Atrodas Vltavas krastos.

Pilsēta sāka veidoties pēc 1265. gada. To dibināja karalis Otokārs II Pšemisls. Česke Budejovice cieta Otrajā pasaules karā.

Pilsētā atrodas *Budweiser Budvar* alus darītava. Kādu laiku pilsētā bija Svētās Romas impērijas imperatora ķeizariskā alus darītava.

## Iedzīvotāji

## Atsauces

## Ārējās saites
3G

**3G**, saīsinājums no angļu valodas **third generation**, apzīmē trešās paaudzes mobilo sakaru standartu kopu un ar to saistītās tehnoloģijas. 

3G mobilo sakaru tīkli spēj nodrošināt datu pārraides ātrumu vismaz 200 kbit/s. Vēlākie 3G standartu papildinājumi, kurus reizēm apzīmē kā 3.5G un 3.75G, ļauj nodrošināt mobilo platjoslas datu pārraidi vairāku mbit/s ātrumā. Tas ļauj to lietot gan bezvadu balss telefonsakariem, gan mobilo tālruņu interneta pieslēgumam, gan arī kā stacionāru bezvada interneta pieslēguma veidu.

Apmēram katrus desmit gadus ir izveidota jauna mobilo sakaru standartu paaudze, sākot no pirmajām 1G sistēmām 1981.-1982. gadā. Katra paaudze lieto atšķirīgas frekvenču joslas, lielākus datu pārraides ātrumus, un savstarpēji nesavietojamus pārraides mehānismus. Pirmos 3G tīklus izveidoja 1998. gadā, un pirmie 4G tīkli tika izveidoti 2008. gadā.

Tipiski par 3G sauc sekojošos standartus:
* UMTS sistēmu, kuru pirmo reizi ieviesa 2001. gadā, standartizēja 3GPP (Third generation partnership project), kuru lieto galvenokārt Eiropā, Japānā, Ķīnā un citos reģionos, kur agrāk tika lietota GSM 2G infrastruktūra. 
* CDMA2000 sistēmu, kuru pirmo reizi ieviesa 2002. gadā, un lieto Ziemeļamerikā un Dienvidkorejā, kur pirms tam bija infrastruktūra ar IS-95 2G standartu.

Vēl IMT2000/3G standartam teorētiski atbilst arī EDGE, agrāko 2G GSM pārraides metožu modifikācija, kas lieto tās pašas bāzes stacijas un frekvences kā GPRS, bet citus telefonu un bāzes staciju radio elementus. Tā ir balstīta uz 8PSK modulācijas shēmu, kas ir trīsreiz efektīvāka par oriģinālo GMSK modulācijas shēmu. EDGE vēl joprojām plaši lieto, arī Latvijā, jo 2G GSM infrastruktūru bija salīdzinoši viegli uzlabot līdz šim standartam. EDGE kopā ar GPRS tehnoloģiju var nodrošināt ap 200 kbit/s datu pārraides ātrumu, tāpat kā sākotnējās UMTS versijas, un tādēļ formāli atbilst IMT2000 prasībām, taču praksē to klientiem nepasniedz kā 3G sistēmu, bet gan kā 2G jaunāko variantu.

## Ārējās saites
88. Kinoakadēmijas balva

**88. [[Amerikas Kinoakadēmijas balva|Kinoakadēmijas balva]]s** tika pasniegta  ''Dolby'' teātrī, Losandželosā. Balvu pasniedza Kino mākslas un zinātnes akadēmija labākajām 2015. gada filmām divdesmit četrās kategorijās. ASV ceremoniju pārraidīja ABC kanāls. Ceremoniju vadīja Kriss Roks un šī bija jau otrā reize, kad viņš vadīja ceremoniju, pirmā bija 2005. gadā.

## Notikumu plāns

## Uzvarētāji un nominanti
 Semjuela Goldvina teātrī Beverlihilsā, Kalifornijā, tika paziņoti 88. Kinoakadēmijas balvas nominanti. Nominantus paziņoja kinorežisori Giljermo del Toro un Ans Lī, Kinoakadēmijas prezidente Šerila Būna Aizeksa un aktieris Džons Krasinskis. Filma "Cilvēks, kurš izdzīvoja" kopsummā ir izvirzīta balvai 12 nominācijās, bet "Trakais Makss: Skarbais ceļš" — 10 nominācijās. Jau otro gadu pēc kārtas Alehandro Gonsalesa Injaritu režisētā filma ir saņēmusi visvairāk nomināciju.

### Balvu ieguvēji
Uzvarētāji atrodas saraksta augšgalā un ir izcelti **treknrakstā**.

### Filmas ar vairākām nominācijām

## Kinoakadēmijas goda balvas
 notika 7. *[[Governors Awards]]* ceremonija, kuras laikā balvas saņēma:

; Kinoakadēmijas goda balvas
* Spaiks Lī
* Džīna Roulendsa

; Džīna Heršolta humanitāro balvu
* Debija Renoldsa

## Informācija par ceremoniju
[thumb|right|88. Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremoniju vadīja [Kriss Roks]]

Pēc kritiskām atsauksmēm par 87. Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremoniju Nīls Merons un Kreigs Zeidans paziņoja, ka neproducēs nākamo ceremoniju, kas būtu jau ceturtā pēc kārtas. Neilgi pēc tam aktieris Nīls Patriks Heriss paziņoja, ka nevēlētos vēl kādreiz vadīt balvas pasniegšanas ceremoniju. Atkārtoti ievēlētā Amerikas Kinoakadēmijas prezidente Šerila Būna Aizeksa, 2015. gada septembrī nolīga Deividu Hillu un Redžinaldu Hadlinu nākamās ceremonijas producēšanai. Dienu vēlāk kā viņi tika nolīgti par producentiem, Hills paziņoja, ka ceremonijai būs divi vadītāji. Tomēr 2015. gada oktobrī, par vienīgo 88. Kinoakadēmijas ceremonijas vadītāju tika pieteikts aktieris un komiķis Kriss Roks.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Amerikas Kinoakadēmijas balvas oficiālā mājaslapa 
* Kino mākslas un zinātnes akadēmija oficiālā mājaslapa 
*
Filidora aizsardzība

**Filidora aizsardzība**  ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: **1. e2-e4 e7-e5 2. Zg1-f3 d7-d6**.

Tā pieder pie atklātām atklātnēm un tai ir piešķirts Šaha atklātņu enciklopēdijas kods **C41**.
 
## Vēsture
Atklātne pazīstama kopš 18. gadsimta. Šo atklātni praksē ieviesis franču šahists A. D. Filidors. 

## Stratēģiskā ideja
Atklātnes stratēģiskā ideja: melnie cenšas nodrošināt bandinieka **e5** drošu aizsardzību, bet iegūst saspiestu pozīciju. Baltiem ir brīvāka spēle un plašas iespējas aktīvai darbībai. Mūsdienu praksē šo aizsardzību lieto reti.

## Galvenie varianti
### Klasiskais variants
* **3.d2-d4** 
** **3. ... Zb8-d7** — M.Henema variants
** **3. ... Zg8-f6** — Ā. Nimcoviča gājiens.
** **3. ... e5xd4** — nomaiņas variants.
** **3. ... Lc8-g4?** — vājš gājiens, jo seko **4. d4xe5 Lg4xf3 5. Dd1xf3 d6xe5 6. Lf1-c4** ar balto pārsvaru.

### Citi varianti
* **3.Lf1-c4** — melniem jāspēlē **3...Lf8-e7 4. d2-d4 e5xd4 5. Zf3xd4 Zg8-f6 6. Zb1-c3 0-0 7. 0-0 c7-c5 8. Zd4-e2 +=**.

## Atklātnes kļūda

Abām pusēm kļūdaini spēlējot, ir iespējams tā saucamais **Legala mats**: **1. e2-e4 e7-e5<br />2. Zg1-f3 d7-d6<br /> 3. Lf1-c4 Lc8-g4<br />4. Zb1-c3 Zb8-c6<br />5. Zf3xe5?? Lg4xd1??<br /> 6. Lc4xf7+ Ke8-e7 <br />7. Zc3-d5#** (skat. diagrammu).

## Literatūra
* Ludek Pahman "Offene Spiele",Berlin, 1966, 299.-304. lpp.
* Нейштадт Я. И. Некоронованные чемпионы. Москва, ФиС, 1975.

## Atsauces
Līzesmuiža

**Līzesmuiža** ir ciems Kuldīgas novada Padures pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā pie autoceļa P108  no pagasta centra Deksnes,   no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Līzes pusmuižas *(Elisenhof)* centru.

## Atsauces
Ķimale

**Ķimale**, agrāk **Ķimāle**, ir ciems Kuldīgas novada Padures pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļā Padures upes krastā pie autoceļa P108  no pagasta centra Deksnes,   no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas.

## Vēsture
thumb|200px|left|Ķimāles muižas kungu māja (20. gadsimta sākumā).
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap Ķimāles muižas *(Kimahlen )* centru. Ķimāles muižas pils un parks ir vietējas nozīmes kultūrvēstures pieminekļi. Muižas pilī no 1929. līdz 2010. gadam darbojās Padures pamatskola.

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Vēgas

**Vēgas**, agrāk arī **Vēga**, ir ciems Kuldīgas novada Padures pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā uz rietumiem no Umuļpurva  no pagasta centra Deksnes,  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Vēgu muižas *(Fehgen)* centru. Vēgu muižas apbūve (kungu māja, saimniecības ēka, kūts) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures pieminekļi.

## Atsauces
Fehgen

***Fehgen*** var būt šādu bijušo muižu vai apdzīvoto vietu vāciskais nosaukums:
* Vēgas Padures pagastā 
* Vējava Jumurdas pagastā
Sausgaļciems

**Sausgaļciems** vai **Sausgāļciems** ir apdzīvota vieta Kuldīgas novada Padures pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Padures upes krastā pie autoceļa V1281  no Deksnes,   no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies kā kuršu ķoniņu Bergholcu dzimtas ciems, vēlākos laikos — Sausgaļu pusmuižas (*Sausgal* vai *Saugal*) centrs. Pie ciema atrodas Sausgaļu kapi.

## Atsauces
Tigas

**Tigas** ir apdzīvota vieta Kuldīgas novada Padures pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļrietumos  no pagasta centra Deksnes,   no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Tigves (Tigu) muižas (*Tigwin*,*Tigwen*) centru. 2 km uz ziemeļiem no ciema atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis Tigves pilskalns, kas minēts jau 1230. gada kuršu līgumā kā *Pyguwas*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Tigves pilskalns
Āraišu ordeņa pils

thumb|280px|Āraišu baznīca ar ordeņa pils drupām ezera pussalā 19. gadsimtā.
thumb|280px|Zviedrijas karaspēka atpūtas nometne pie "Vecās Cēsu pils" (''Alt Wenden Slott'') 1701. gada vasarā.
**Āraišu ordeņa pils** (, ), 16.-17. gadsimtā saukta arī par **Vecajām Cēsīm** (, , ), bija Livonijas ordeņa nocietinājums pie senā Cēsu-Kokneses lielceļa Āraišu ezera rietumu krastā, Āraišu draudzes novada centrs. Līdz mūsdienām saglabājušies pils ārējā mūra fragmenti.

## Vēsture
Āraišu ordeņa pils celta 14. gadsimta beigās *[[Gaujas koridors|Gaujas koridora]]* aizsardzībai pret lietuviešu karaspēka iebrukumiem. Pils bija  pakļauta Cēsu komturiem, vēlāk Livonijas ordeņa mestriem, kas rezidēja Cēsu pilī.

Pirmo reizi Āraišu pils pieminēta 1410. gadā kā *Arries*, vēlāk kā *Ariis* (1445) un *Aries* (1546).

Livonijas kara laikā Āraišu pili 1577. gadā ieņēma Livonijas karaļa Magnusa piekritēji, tā paša gada augusta beigās krievu un tatāru karaspēks cara Ivana IV vadībā, bet  decembrī to atguva karalim Stefanam Batorijam lojālie karavīri Johana Bīriņa vadībā. Cīņu laikā pils tika sagrauta un 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā nemaz nav pieminēta, pēc līguma noslēgšanas tās pilsnovadu iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstij piederošās Livonijas Pārdaugavas hercogistes Cēsu vaivadijā. Netālu no pils izveidojās Kalnamuiža (*Bergenhof*), ko savā īpašumā ieguva Lietuvas armijas virsnieks Drobišs (*Drobisch*), no kura vārda atvasināts Drabešu muižas nosaukums (*Drobusch*).    
Zināms, ka Lielā Ziemeļu kara laikā 1701. gada 28. jūnijā pie Āraišu pilsdrupām ezera krastā Zviedrijas karalis Kārlis XII ierīkojis sava karaspēka atpūtas nometni.

1980. gados plašus izrakumus Āraišu pilī veica arheologs Jānis Apals. Izpētes gaitā tika atsegtas būvkonstrukcijas gar joslu ieejas pusē pilī. Izpēte tika veikta arī divos laukumos Āraišu ezera krastā.

2012. gada jūlijā starptautiska Eiropas projekta "Ecology of Crusading" ("Krusta karu ekoloģija") ietvaros tika veikta arheoloģiskā izpēte Āraišu ordeņa pils priekšpilī un Āraišu ezera krastā arheologa Artūra Tomsona vadībā.

## Apraksts
Āraišu ordeņa pils uzcelta Āraišu ezera rietumu krastā uz 9 ha lielas pussalas, ko savā laikā gandrīz pilnīgi aizņēma priekšpils, kuras ziemeļaustrumu malā atradās 81x81 metru liela galvenā pils ar apmēram 2 metrus biezām laukakmeņu sienām. Rietumu un ziemeļu sienu iekšpusē bija dzīvojamā ēka.  
Gar galvenās pils rietumu sienu bija izrakts 125 metrus garš, 19-20 metrus plats un 6 metrus dziļš aizsarggrāvis, kam pāri uz 3,7 m platajiem pils vārtiem vedis paceļamais tilts. Pie tilta bijis 10 х 7,85 m liels sardzes namiņš.

## Pilsdrupu attēli

Āraiši Castle ruins (13).jpg
Āraiši Castle ruins (8).jpg
Āraiši Castle ruins (5).jpg
Āraiši-Burginneres-160601-052.jpg
Āraiši Castle ruins (6).jpg
Āraiši Castle ruins (4).jpg


## Atsauces

## Ārējās saites
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
Frīda Bokara

**Frīda Bokara** (dzimusi , mirusi ) bija franču dziedātāja, kas uzvarēja 1969. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā.

Frīda Bokara dzimusi Kasablankā, Marokā. 1964. gadā Bokara iesniedza dziesmu *Autrefois* franču Eirovīzijas dziesmu konkursa atlases žūrijai, bet šis viņas mēģinājums piedalīties konkursā bija nesekmīgs. Eirovīzijas dziesmu konkursā, kas notika Madridē, Spānijā, 1969. gadā, viņa pārstāvēja Franciju un izpildīja dziesmu "Un jour, un enfant" — Emīlijas Šternas mūzika un Edija Marna teksts. Viņas dziesma ieguva dalītu pirmo vietu kopā ar Nīderlandi, Apvienoto Karalisti un Spāniju. Bokara atjaunoja saikni ar Eirovīziju, piedaloties Francijas valsts finālā 1980. un 1981. gadā, tomēr viņa neuzvarēja Francijas Eirovīzijas dziesmu konkursa atlasēs. Viņa nomira 1996. gadā Parīzē 55 gadu vecumā no plaušu infekcijas.

## Atsauces
Lazars Nisselovičs

**Lazars Josels Nisselovičs**, arī **Leopolds Nisselovičs** (dzimis  Bauskā, Kurzemes guberņā, miris 1914. gadā Ženēvā, Šveicē) bija Latvijas ebreju jurists, sabiedriskais darbinieks, Krievijas Impērijas 3. Valsts Domes deputāts no Kurzemes guberņas.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1854. gada 30. augustā Bauskā namsaimnieka Nisona Nisseloviča un viņa sievas Pajas ģimenē. Pamatizglītību ieguva ebreju skolā, pabeidza Rīgas ģimnāziju. 1880. gadā ar zelta medaļu absolvēja Pēterburgas Universitātes Juridisko fakultāti. No 1880. līdz 1882. gadam strādāja Finanšu ministrijā, pēc tam Krievijas Valsts bankā. 1882. gadā atstāja valsts dienestu, strādāja Pēterburgas tiesu palātā un par Valsts bankas juriskonsultu. Piederēja nams Pēterburgā un nams ar dārzu Bauskā.

1907. gadā ievēlēts Krievijas Impērijas 3. Valsts Domē no Kurzemes guberņas kā viens no diviem ebreju tautības deputātiem visā domē. Politiski atbalstīja Kadetu partijas frakciju. 1910. gada 31. maijā ierosināja likumprojektu par Nometinājuma joslas likvidēšanu, kas netika tālāk izskatīts. 1911. tika apstiprināts Nisseloviča ierosinājums par apmācību jidišā ebreju pamatskolās.

Veselības problēmu dēļ nekandidēja uz 4. Valsts Domi.

## Darbi
Sarakstīja darbus par Krievijas industriālās likumdošanas vēsturi un tirdzniecības iestādēm.

## Atsauces
Vedrans Smailovičs

thumb|Vedrans Smailovičs uzstājas Sarajevas daļēji iznīcinātajā Nacionālajā bibliotēkā 1992. gadā.
**Vedrans Smailovičs** (dzimis 1956. gada 11. novembrī), zināms arī kā "Sarajevas čellists", ir mūziķis no Bosnijas un Hercegovinas, bijušais Sarajevas stīgu kvarteta čellists.

Viņš spēlēja Sarajevas Operā, Sarajevas Filharmoniskajā orķestrī, Sarajevas RTV Simfoniskajā orķestrī un Sarajevas Nacionālajā teātrī.

Sarajevas aplenkuma laikā viņš regulāri spēlēja savu čellu sagrautās ēkās, bieži izpildot Tomāso Albinoni *[[Adagio G Minorā]]. *Smailovičs piesaistīja uzmanību visā pasaulē. Viņam par godu komponists Deivids Vailds sarakstīja skaņdarbu čella solo, *The Cellist of Sarajevo*, kuru ierakstīja Jo-Jo Ma. Pols O'Nīls aprakstīja Smailoviča uzstāšanās kā iedvesmu  Savatage un Trans-Siberian Orchestra skaņdarbam *Christmas Eve/Sarajevo 12/24*. Folkmūziķis Džons Makkačeons sarakstīja dziesmu *In the Streets of Sarajevo.*

Kanādiešu autore Elizabete Vellbērna sadarbojas ar Smailoviču, radot bērnu grāmatu *Echoes from the Square* (1998). Cits kanādiešu autors Stīvens Galovejs izmantoja Smajloviču kā tēlu savā labi pārdotajā 2008. gada romānā *The Cellist of Sarajevo*. Grāmatā vārdā nenosaukts čellists 22 dienu garumā katru dienu četros pēcpusdienā tajā pašā vietā spēlē čellu, lai godinātu 22 cilvēkus, kurus nogalinājis mīnmetēja šāviņš, kad 1992. gada 26. maijā viņi stāvēja rindā pēc maizes. Notikums, ieskaitot datumu, ir izdomāts. Smailovičs pēc grāmatas izdošanas publiski pauda savu sašutumu. Viņš teica: "Viņi nozaga manu vārdu un identitāti", sagaidot atvainošanos un kompensāciju.

Smailovičs aplenkuma laikā uzstājās arī bērēs, lai arī bieži tās bija snaiperu mērķis. 1993. gada beigās viņš aizbēga no pilsētas un kopš tā laika ir bijis iesaistīts vairākos mūzikas projektos kā izpildītājs, komponists un diriģents.

Šobrīd viņš dzīvo Vorenpointā, Ziemeļīrijā.

## Atsauces