open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
1921. gads ASV

Šajā lapā ir apkopoti **[[1921. gads|1921. gada]] notikumi ASV**

## Amatos

### [[ASV federālā valdība|Federālā valdība]]

* Prezidents: Vorens Hārdings

:: Vudro Vilsons (līdz 4. marts)
:: Vorens Hārdings (no 4. marts)

* Viceprezidents: Kelvins Kūlidžs

:: 

## Dzimuši
* 27. janvāris — Donna Rīda, aktrise (mirusi 1986. gadā)
* 6. jūlijs — Nensija Reigana, ASV pirmā lēdija un kinoaktrise (mirusi 2016. gadā)
* 18. jūlijs
** Ārons Beks, psihiatrs (miris 2021. gadā)
** Džons Glenns, astronauts un senators (miris 2016. gadā)
* 23. augusts — Kenets Erovs, ekonomists, Nobela prēmijas laureāts ekonomikā 1972. gadā (miris 2017. gadā).
* 3. novembris — Čārlzs Bronsons, aktieris (miris 2003. gadā)
* 22. novembris — Rodnijs Deindžerfīlds, komiķis (miris 2004. gadā)

## Atsauces
Transilvānijas sakši

thumb|Transilvānijas sakšu karogs
**Transilvānijas sakši** () ir vāciešu tautas daļa, kas dzīvo Transilvānijā (tagadējā Rumānijas centrālajā daļā).

Transilvānijas sakši ir vācu kolonistu pēcteči, kurus 12. gadsimtā uzaicināja Ungārijas karalis Geza II, lai apdzīvotu un aizsargātu pierobežas teritorijas pret iebrucējiem. Viņi nāca galvenokārt no Reinzemes, Mozeles un Luksemburgas reģioniem. Lai gan viņi netika tikai no Saksijas, Ungārijas karaļa kanceleja viņus apzīmēja ar vispārīgu terminu "sakši", kas bija bieži lietots vārds vācu kolonistu apzīmēšanai viduslaikos.

Lielākā daļa Transilvānijas sakšu pēc reformācijas pieņēma luterānismu.

Pēc Otrā pasaules kara lielu daļu Transilvānijas sakšu deportēja uz PSRS (lielākā daļa vēlāk atgriezās atpakaļ) vai emigrēja uz Vāciju. Komunistiskā režīma laikā Rumānijā daudzi pārējie izceļoja. Mūsdienās viņu skaits Rumānijā ir neliels (saskaņā ar 2011. gada tautas skaitīšanas datiem vāciešu skaits Rumānijā bija  jeb 0,2 procenti iedzīvotāju), bet viņu kultūras mantojums joprojām ir redzams.

## Ārējās saites
Narvesen

***Narvesen*** ir Norvēģijas mazumtirdzniecības tīkls, kas ar 370 tirdzniecības vietām visā valstī ir viens no lielākajiem Norvēģijas mazumtirgotājiem. Veikalu ķēde darbojas arī Latvijā un Lietuvā.

## Vēsture
*Narvesens Kioskkompagni* (vēlāk saīsināts uz *Narvesen*) izveidoja uzņēmējs un tirgotājs Bertrāns Narvesens (1860—1939), kurš 1894. gadā saņēma Norvēģijas Valsts dzelzceļa atļauju pārņemt visu laikrakstu, žurnālu un ceļojumu literatūras pārdošanu tā stacijās. Vēlāk tā kļuva par valsts mēroga akciju sabiedrību 1928. gadā.

## Latvijā
*Narvesen* Latvijas tirgū ienāca 1997. gadā, un ievērojami paplašinājās, kad uzņēmums 2000. gadā iegādājās Preses apvienības kiosku tīklu. 2020. gados uzņēmums sāka samazināt savu tīklu Latvijā, jo daļa *Narvesen* pakalpojumu tagad pieejami citos veidos, bet cenu ziņā tas zaudē relatīvi lēto lielveikalu tīkliem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Militārais poligons

thumb|Amerikāņu, itāļu un rumāņu bruņumašīnas un tanki poligonā
**Militārais poligons** ir īpaši ierīkota teritorija, ko izmanto bruņoto spēku apmācībai, taktisko mācību, ieroču un tehnikas izmēģinājumu veikšanai. Tā ir slēgta un kontrolēta zona ar speciālu infrastruktūru, kas nodrošina drošus apstākļus karavīru praktiskajai sagatavošanai, tostarp šaušanai, spridzināšanai un kaujas manevriem.

Latvijā viens no nozīmīgākajiem ir Ādažu poligons, kur notiek arī starptautiskas NATO mācības.

## Ārējās saites
Persiešu alfabēts

**Persiešu alfabēts** (, *alefbā-ye fārsi*) ir rakstības sistēma, ko izmanto persiešu valodas pierakstīšanai. Tas ir balstīts uz arābu alfabētu, taču tam ir vairākas būtiskas atšķirības.

## Galvenās iezīmes

* Rakstības virziens: no labās uz kreiso pusi.
* Burti: persiešu alfabētā ir 32 burti (arābu alfabētā ir 28).
* Papildburti: persiešu valodai raksturīgas skaņas, kuru nav arābu valodā, tiek attēlotas ar īpašiem burtiem:
** پ (p)
** چ (č)
** ژ (ž)
** گ (g)

## Atšķirības no arābu alfabēta

* Tiek izmantoti burti, kas nav sastopami arābu valodā.
* Daudzi burti izrunājas vienādi, taču rakstībā tie tiek atšķirti (īpaši tas attiecas uz s, z, t tipa burtiem).
* Dažās pozīcijās (piemēram, vārda sākumā vai vidū) burti maina savu formu (līdzīgi kā arābu valodā).

## Burti

* Daudzi burti maina formu atkarībā no pozīcijas vārdā (sākums, vidus, beigas).
* Vārdos patskaņu burti netiek lietoti tik brīvi kā latviešu valodā — rakstībā daudzi patskaņi tiek vienkārši izlaisti un ir jāzina no konteksta.

## Ārējās saites
Džoja

**Džoja** var būt:

* Helēna Džoja (*Hélène Joy*; 1978) — austrāliešu aktrise;
* "Džoja" (*Joy*) — 2015. gada ASV biogrāfiskā kinokomēdija.
Klemens Slakonja

**Klemens Slakonja** (; dzimis ) ir slovēņu aktieris, dziedātājs, komiķis un TV raidījumu vadītājs. Pārstāvēja Slovēniju 2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu *How Much Time Do We Have Left?*, kur nekvalificējās finālam.

Ieguva atpazīstamību 2007. gadā piedaloties humora šovā *Hri-bar*, kur parodēja dažas slavenības. 2011. gadā vadīja Eirovīzijas dziesmu konkursa nacionālo atlasi *EMA 2011*. Tā paša gada Eirovīzijas dziesmu konkursā paziņoja Slovēnijas žūrijas balsojuma rezultātus. 2012. gadā uzvarēja *Viktorji 2011* balvu divās kategorijās: labākā TV personība un izklaides raidījuma vadītājs. Savā *[[YouTube]]* kontā publicēja parodijas par Romas pāvestu Francisku, Vladimiru Putinu, Donaldu Trampu, Angelu Merkeli, Slavoju Žižeku un citiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* ''Youtube'' konts
Nigde

**Nigde** () ir pilsēta Turcijas centrālajā daļā, Centrālajā Anatolijā, kas atrodas 1276 m virs jūras līmeņa Melendizas un Aladaglaru kalnu pakājē. Tā ir Nigdes ila un Nigdes ilčes administratīvais centrs. 2022. gadā pilsētā dzīvoja 171 tūkstotis iedzīvotāju. Nigde ir nozīmīgs reģionālais mezgls, jo Nigles ils ieņem trešo vietu Turcijā pēc ābolu ražas un nodrošina apmēram 17 % valsts kartupeļu ražas. 1992. gadā dibinātā Nigdes Omera Halisdemira universitāte ar vairāk nekā  studentu veicina reģiona izglītības, pētniecības un kultūras attīstību.

## Ārējās saites
Punsalmāgijns Očirbats

**Punsalmāgijns Očirbats** (; dzimis , miris ) bija Mongolijas politiķis un Mongolijas Konstitucionālās tiesas loceklis. Viņš bija Mongolijas prezidents no 1990. līdz 1997. gadam, vispirms kā Lielā tautas hurāla prezidija priekšsēdētājs 1990. gadā, pēc tam kā Mongolijas prezidents no 1990. līdz 1997. gadam. Viņš bija pirmais Mongolijas prezidents, kuru ievēlēja tiešās tautas vēlēšanās.

Mongolijas Tautas partijas biedrs. Očirbatu iecēla par Lielās tautas hurāla Prezidija priekšsēdētāju 1990. gada 21. martā pēc Žanbijna Batmunha un citu valdības vadītāju atkāpšanās no amata pēc 1990. gada Demokrātiskās revolūcijas. Očirbats bija pirmais Mongolijas līderis, kurš jebkad oficiāli apmeklējis Amerikas Savienotās Valstis, kā arī pirmais Mongolijas valsts vadītājs 30 gadu laikā, kurš apmeklējis Pekinu, lai gan attiecības ar Ķīnu pasliktinājās 1995. gada rudenī, kad Mongolijas vēstniecības darbinieki Pekinā atklāja elektroniskas noklausīšanās iekārtas, kas, domājams, bija darbojušās vairāk nekā 10 gadus.

Očirbats atkal kandidēja uz prezidenta amatu 1997. gada maija vēlēšanās, taču saskārās ar Mongolijas sabiedrību, kas nebija apmierināta ar ekonomisko krīzi, ko izraisīja straujās reformas. Valsti skāra augsts bezdarba līmenis, 30 % inflācija, plaši izplatīts pārtikas produktu un energoresursu trūkums, kā arī krītošais IKP. Saskaņā ar Pasaules Bankas datiem viena trešdaļa iedzīvotāju dzīvoja nabadzībā. Iegūstot tikai 29 % balsu, Očirbats zaudēja vēlēšanās Mongolijas Tautas partijas priekšsēdētājam Nacagijnam Bagabandi, kurš solīja mēģināt palēnināt valdības radikālās reformas.

Pēc vēlēšanām Očirbats aizgāja no politikas un nodibināja "Očirbata fondu" — bezpeļņas nevalstisku organizāciju, kas koncentrējās uz nabadzības mazināšanu un pašpietiekamību, vides un izglītības programmām. 2000. gadā viņš kļuva par Mongolijas Zinātnes un tehnoloģiju universitātes Ekoloģijas un ilgtspējīgas attīstības centra direktoru. 2005. gadā viņu iecēla par Mongolijas Konstitucionālās tiesas locekli un šajā amatā atkārtoti iecēla 2010. gadā.

Očirbats nomira  82 gadu vecumā. Pēc viņa nāves pie varas esošais Mongolijas prezidents Hurelsuhs Uhnāgīns izdeva dekrētu, ar kuru tika izsludināts nacionālo sēru periods no 2025. gada 24. janvāra līdz 25. janvārim.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sigurds Vīdzirkste

**Sigurds Vīdzirkste** (dzimis  Daugavpilī, miris  Ņujorkā, ASV, apbedīts Katskiļu latviešu kapos) bija latviešu gleznotājs, kas darbojās trimdā un pievērsās galvenokārt abstraktajai mākslai.

## Biogrāfija
Mācījies glezniecību pie Jāņa Kalmītes. 1944. gadā kopā ar ģimeni devies bēgļu gaitās uz Vāciju, Mērbekā mācījies glezniecību pie Voldemāra Tones. 1950. gadā izceļojis uz ASV. Mācījies Mākslas studentu līgā Ņujorkā. Strādājis Federālo rezervju bankā par audiovizuālo speciālistu. Izstādēs piedalījies no 1955. gada. Bijis neformālās latviešu rakstnieku un mākslinieku grupas "Elles ķēķis" dalībnieks. Sarīkojis vairākas personālizstādes, arī kopā ar dzīvesbiedri gleznotāju Dainu Dagniju.

Mākslā ietekmējies no Ņujorkas abstrakcionisma skolas, no abstraktā ekspresionisma pārstāvjiem Vilema de Kūniga un Marka Rotko. 1960. gadā uzturējies Maljorkas salā Spānijā, aizrāvies ar spāņu abstrakcionista Antoni Tapjesa mākslu. Vīdzirkstes darbiem raksturīga monohrona krāsu gamma, kontrastējoši laukumi, izteiksmīgas faktūras, reljefi izvirzījumi un iedobumi. Viņa mākslu iedvesmojusi interese par filozofiju, astronomiju, matemātiku un kibernētiku, darbos matemātiski aprēķinātas likumības savienotas ar iztēles un emociju raisītu vēstījumu. Eksperimentējis ar jauktām tehnikām un jaunu tehnoloģiju izmantošanu.

Viens no populārākajiem Vīdzirkstes darbu sižetiem ir "melnā saule", darbi, kuros uz gaiša fona ritmiski kārtoti melni plankumi. Šie darbi iedvesmojuši dzejnieka Gunara Saliņa tituldzejoli krājumā "Melnā saule" (1967). Bijis grāmatu mākslinieks (Jāņa Klāvsona "Zīmes", 1966, Hertas Kraujas "Ardievas vasarai", 1969).

1995. gadā notika S. Vīdzirkstes piemiņas izstāde Rīgā.

2015. gadā notika S. Vīdzirkstes retrospekcija "Melnā saule. Sigurds Vīdzirkste – Ņujorkas avangardists" Marka Rotko mākslas centrā Daugavpilī.

## Atsauces

## Literatūra
* *Sigurds Vīdzirkste. 1928–1974*. Piemiņas izstādes katalogs. Redaktore Māra Ņikitina. Rīga: Latvijas Mākslas muzeju apvienība, 1995.
* Anita Vanaga. "Sigurda Vīdzirkstes kibernētiskā glezniecība: pazaudētais kods". *Mākslas Vēsture un Teorija*, Nr. 9, 2007, 35.–44. lpp.
* *Melnā saule. Sigurds Vīdzirkste – Ņujorkas avangardists*. Redaktors Valentīns Petjko. Daugavpils: Marka Rotko mākslas centrs, 2015.
* Elita Ansone. "Sigurda Vīdzirkstes kibernētiskā glezniecība". *Saules sistēmas perspektīva*. Rīga: LNMM, 2015, 48.–53. lpp.
Nevšehira

**Nevšehira** () ir pilsēta Turcijas centrālajā daļā, Centrālajā Anatolijā, Kapadokijas plakankalnē, aptuveni 290 km uz dienvidrietumiem no Ankaras. Tā atrodas pusceļā starp Erdžijesa un Hasanbaba vulkāniem un kopš 1954. gada kalpo par Nevšehiras ila administratīvo un kultūras centru, vienlaikus veidojot arī savu pilsētas pašvaldību. 2025. gadā tajā dzīvoja 161 tūkstotis iedzīvotāju. Nevšehira atrodas 1224 m virs jūras līmeņa, kas piešķir tai sausam kontinentālam klimatam raksturīgas karstas vasaras un sniegotas ziemas. Mūsdienās Nevšehira ir Kapadokijas tūrisma vārti — no pilsētas tiek organizēti lidojumi ar gaisa baloniem, ekskursijas pa Geremes pasaku skursteņiem un pazemes pilsētām Derinkujā un Kajmakli. Blakus tūrisma nozarei reģionam svarīga ir lauksaimniecība (vīnogas, kartupeļi, ķirbju sēklas) un loģistika — pilsētu šķērso valsts autoceļš D300 un to apkalpo Nevšehiras–Kapadokijas lidosta, kas nodrošina regulārus reisus uz Ankaru, Stambulu un piekrastes kūrortiem. Kopā ar Nevšehiras Hadži Bektašveli universitāti šie faktori padara pilsētu par galveno Kapadokijas saimniecisko un izglītības centru.

## Ārējās saites
Maršals (Rumānija)

thumb|100px|Maršala uzplecis
**Maršals** () ir augstākā militārā dienesta pakāpe Rumānijas bruņotajos spēkos. Pakāpes NATO kods ir OF-10. Citu valstu bruņotajos spēkos šīs dienesta pakāpes ekvivalents ir feldmaršals.

Maršala dienesta pakāpi kopš 1995. gada Rumānijas prezidents var piešķirt tikai ģenerālim vai admirālim kara laikā par īpašiem militāriem nopelniem. Pakāpes piešķiršanu apstiprina Rumānijas Valsts aizsardzības Augstākā padome.

Līdz šim maršala pakāpi ir saņēmušas tikai trīs cilvēki, kuriem nav karaliska izcelsme: Aleksandru Averesku, Konstantīns Prezans un Jons Antonesku. Pirmie divi bija ģenerāļi Pirmā pasaules kara laikā, bet pēdējais bija ģenerālis Otrā pasaules kara laikā un Rumānijas diktators starp karaļa Karola II atteikšanos no troņa (1940. gada 6. septembrī) un karaļa Mihaja I veikto Antonesku arestu (1944. gada 23. augustā). No Rumānijas karaļiem Ferdinands I, Karols II un Mihajs I bija Rumānijas maršali. Karalis Karols I vienlaicīgi bija Krievijas Impērijas un Vācijas Impērijas feldmaršals. Rumānijas maršala pakāpi ieguvis arī Dienvidslāvijas karalis Aleksandrs I.

## Rumānijas maršalu uzskaitījums

## Skatīt arī
* Feldmaršals
* Padomju Savienības maršals
* Krievijas Federācijas maršals

## Atsauces

## Ārējās saites
Neiespējamā misija: Pēdējā atmaksa

**"Neiespējamā misija: Pēdējā atmaksa"** () ir 2025. gada ASV spiegu filma. Tā ir astotā filma "Neiespējamās misijas" filmu ciklā, kā arī tiešs turpinājums filmai "Atmaksa. Pirmā daļa" (2023). Filmas režisors ir Kristofers Makkvarijs, kurš scenāriju sarakstīja kopā ar Eriku Džendresenu. Filmā Toms Krūzs aģenta Ītana Hanta lomā turpina censties atrast spēcīgu, cilvēci apdraudošu MI, pirms tas nonāk citu rokās. Citas lomas atveido Heilija Atvela, Vings Reimss, Saimons Pegs, Henrijs Čeirnijs, Andžela Baseta, Esajs Moraless, Poma Klementjeva, Niks Ofermans un Šejs Vigems.

2019. gada janvārī Toms Krūzs paziņoja, ka septīto un astoto "Neiespējamās misijas" daļu filmēs kopā ar Makkvariju kā scenāristu un režisoru. Tomēr 2021. gada sākumā studija *[[Paramount Pictures]]* plānu atsauca. Filmēšana tika uzsākta 2022. gada martā un noslēdzās tikai 2024. gada novembrī. Filmas budžets ir aptuveni 300—400 miljoni ASV dolāru, padarot to par vienu no visu laiku dārgākajām filmām.

Filmas pirmizrāde notika  Tokijā. Filmu 14. maijā izrādīja 2025. gada Kannu kinofestivālā. Latvijā filmas pirmizrāde notika 20. maijā, bet ASV — 23. maijā. Filma saņēma galvenokārt pozitīvu kritiķu novērtējumu, īpaši izceļot Krūza aktierspēli un spriedzes ainas, lai gan scenārijs tika kritizēts. Filma visā pasaulē nopelnījusi vairāk nekā 598 miljonus ASV dolāru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tarantas stāvs

**Tarantas stāvs** () ir kvartāra sistēmas ceturtais un pleistocēna nodalījuma pēdējais stāvs (ģeoloģiskā stratigrāfiskā vienība). Šī stāva nogulumi ir veidojušies tarantas laikmetā periodā no 0,129 līdz 0,0117 miljoniem gadu (kopumā vairāk kā 117 tūkstošus gadu). Tarantas stāva nogulumi atrodas virs pleistocēna nodalījuma čibas stāva nogulumiem un zem holocēna grenlandes stāva nogulumiem, iekļaujoties augšējā pleistocēnā.
thumb|280px|Eiropa tarantas laikmetā

## Izveidošana un stratigrāfija
Starptautiskā stratigrāfijas komisija vēl nav noteikusi GSSP stāva pamatnei. Tāpēc tarantas stāva nosaukums ir uzskatāms kā pagaidu variants, līdz Starptautiskā ģeoloģijas zinātņu savienība to oficiāli neapstiprinās. Pagaidām tā tiek definēta kā klimata izmaiņas līmenis, kas atzīmēts kā izotopu jūras stadija (MIS) 5e, kas atbilst pēdējā (eemas) starpleduslaikmeta maksimumam pirms pleistocēna pēdējā ledus laikmeta. Apakšsēriju Starptautiskā ģeoloģijas zinātņu savienība ratificēja 2020. gada 30. janvārī, tādējādi formalizējot terminu "augšējais pleistocēns".

Tarantas stāva augšējā robeža (grenlandes stāva pamatne) ir saistīta ar strauju temperatūras paaugstināšanos vēlā driasa beigās (termiskā pāreja). Tā tika noteikta ledus serdē Ziemeļgrenlandes ledus seržu pētījumu projektā Grenlandes centrālajā daļā un Starptautiskā ģeoloģijas zinātņu savienība to apstiprināja 2008. gadā. Ledus serde atzīmē vēlā driasa beigas ar strauju deitērija pārpalikuma vērtību kritumu.

## Atsauces
Kalpaki

**Kalpaki** var būt:

* Kalpaki — ciems Apes pagastā
* Kalpaki — ciems Čornajas pagastā

## Skatīt arī

* Kalpaks
* Kalpaka bulvāris
Johanness Pīčs

**Johanness Pīčs** (; dzimis , pazīstams ar savu skatuves vārdu ***JJ***) ir Austrijas dziedātājs un dziesmu autors. Pārstāvot Austriju uzvarēja 2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu *[[Wasted Love]]*, kuru viņš sarakstīja kopā ar Teju un Tomasu Tērneru.

## Agrīnā dzīve
Dzimis Vīnē austriešu IT speciālista un filipīniešu pavāres ģimenē. Izauga Dubaijā, kur iepazinās gan ar popmūziku, piedaloties karaoke ballītēs kopā ar ģimeni, gan ar operu, pateicoties tēvam. Abi šie žanri ietekmēja viņa pašreizējo popoperas stilu. 2016. gadā ģimene atgriezās Austrijā.

Pēc Vīnes Valsts operas apmeklējuma iestājies Vīnes pilsētas Mūzikas un mākslas universitātē.

## Mūziķa karjera
2020. gadā piedalījās *The Voice UK* devītajā sezonā pēc tam, kad nokavēja pieteikšanos šovam *The Voice of Germany*. *[[will.i.am]]* palīdzēja Pīčam tikt līdz *nokautu* raundam. Nākamajā gadā piedalījās Austrijas šova *Starmania* piektajā sezonā, kur nokļuva pirmā izlaiduma finālā.

2025. gada 30. janvārī *[[Österreichischer Rundfunk]]* pieteica Pīča dziesmu *[[Wasted Love]]* Eirovīzijas dziesmu konkursam. Kopā ar *JJ* dziesmas līdzautori bija dziedātāja Teodora Špiriča, kura piedalījās 2023. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā un Tomass Tērners. 2025. gada 17. maijā viņš uzvarēja Eirovīzijas lielajā finālā, saņemot 436 punktus, no kuriem 178 punkti bija no skatītājiem un 258 no žūrijas.

## Mūzikas stils
Pīča mūzikas stilā apvienojas operas un popmūzikas elementi. Būdams soprāna tipa kontrtenors viņš pēta abus žanrus, izmantojot intensīvu un ekspresīvu vokālo un interpretācijas pieeju.

## Privātā dzīve
Papildus dzimtās vācu valodas zināšanām runā arī angļu, franču un tagalu valodā. 2025. gada marta intervijā portālam *queer.de* atzina sevi par kvīru. Pēc uzvaras Eirovīzijā atklāja, ka viņam ir puisis, kurš dzīvo Vīnē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rihards Glāzups

**Rihards Glāzups** (1920—1993) bija latviešu diriģents un komponists.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1920. gada 20. maijā Rīgā Pētera Glāzupa ģimenē. Studēja Latvijas Konservatorijā, 1944. gadā absolvēja ērģeļu spēles klasi un sāka strādāt par suflieri, tad par kormeistaru Latvijas Operas un baleta teātrī, līdztekus turpināja diriģēšanas un kompozīcijas studijas. 1949. gadā viņš iestudēja Ežēna d’Albēra “Ieleju” un Džuzepes Verdi “Masku balli”. 1966. gadā viņš iestudēja N. Rimska-Korsakova operu “Pasaka par Kitežas pilsētu…” uz Maskavas Lielā teātra skatuves. No 1967. līdz 1976. gadam bija Latvijas Operas un baleta teātra galvenais diriģents.

Miris 1993. gada 19. maijā Rīgā, apglabāts Rīgas 1. Meža kapos.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* PSRS Tautas skatuves mākslinieks (1981)
Parastais jāņtārpiņš

**Parastais jāņtārpiņš** (*Lampyris noctiluca*) ir vaboļu suga *[[Lampyris]]* ģintī, spīdvaboļu dzimtā.

Parastajiem jāņtārpiņiem ir izteikts dzimumdimorfisms. Tēviņi ir spārnoti, ar brūnu elitru un izteiktu pronotumu, savukārt mātītes ir kāpurveidīgas, tām nav spārnu, un tās bieži ir divreiz lielākas par tēviņiem (līdz 25 milimetriem).

Pieaugušās mātītes galvenokārt var atpazīt pēc spējas spīdēt, izmantojot savu bioluminiscenci, lai gan kukainis spējīgs spīdēt arī kāpura stadijā. Jāņtārpiņa mātīšu vēdera galā trīs pēdējo posmiņu apakšpusē zem atstarotājus saturošās, caurspīdīgās ādas atrodas veidojums, kura šūnas satur vielu luciferīnu. Kad nervu sistēma dod komandu, fermenta luciferāzes ietekmē šis luciferīns, reaģējot ar skābekli, lēni oksidējas. Pie tam veidojas oksiluciferīns un vienlaikus izstarojas gaisma, kas, plūstot caur atstarojošo ādu, rada blāvu spīdumu.

Savu kļūdaino "tārpa" nosaukumu šie posmkāji, visticamāk, ieguvuši mātīšu un kāpuru ārējā izskata dēļ, jo to ķermenis ir izteikti posmots, mīksts un bez spārniem. Vaboles parasti ir visaktīvākās naktī un dienu pavada zem gružiem vai ierakušās zemē. Kāpuri arī ir nakts dzīvnieki, bet redzami reti. Pieaugušo stadija ir daudz īsāka nekā kāpuru stadija. Jāņtārpiņa tēviņi lidojot uzmeklē zālē gaismas signālus raidošās mātītes, kuras spēj spīdēt pat vairākas stundas un pārstāj spīdēt tikai pēc pārošanās.

Jāņtārpiņi galvenokārt sastopami Eiropā, arī Āfrikā un Āzijas ziemeļdaļā. Tie parasti dod priekšroku krītainām un kaļķakmens vietām, atklātai zālei, dzīvžogiem un mežmalām, un reti sastopami lauksaimniecības vajadzībām izmantojamās zemēs. Pārošanās laiks ilgst no jūnija līdz augustam. Barojas galvenokārt ar gliemežiem. Kopējais jāņtārpiņu skaits mazinās, par vienu no iespējamiem iemesliem tiek nosaukts pieaugušais gaismas piesārņojums.

Latvijas Entomoloģijas biedrība par 2025. gada kukaini Latvijā izvēlējās parasto jāņtārpiņu un mazo jāņtārpiņu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kirklareli

**Kirklareli** () ir pilsēta Turcijas Eiropas daļā, Marmora jūras reģiona ziemeļaustrumu Trāķijā, aptuveni 40 km uz dienvidiem no Bulgārijas robežas. Tā kalpo par Kirklareli ila administratīvo centru un vienlaikus veido arī savu pilsētas pašvaldību. 2022. gadā Kirklareli dzīvoja 85,5 tūkstoši iedzīvotāju. Vidējais pilsētas augstums ir 168 m virs jūras līmeņa. Pateicoties atrašanās vietai galvenajā satiksmes koridorā starp Bulgāriju un Stambulu, Kirklareli ir nozīmīgs reģionālais tirdzniecības un loģistikas mezgls. Netālu esošais Derekejas robežpunkts ir viens no trim autoceļu šķērsošanas punktiem starp Turciju un Bulgāriju, kas nodrošina preču plūsmu un pasažieru kustību uz Eiropas Savienību. Reģiona saimniecību stiprina arī lauksaimniecība — apkārtnē audzē kviešus, miežus, cukurbietes, vīnogas un tabaku, kā arī attīstīta piena lopkopība; šie produkti veido pilsētas tradicionālo tirdzniecību. Vienlaikus Kirklareli kalpo kā pakalpojumu centrs apkārtējiem lauku rajoniem un tranzīta pilsēta ceļotājiem, kas dodas uz Kapikules un Stambulas autobāņu tīklu.

## Ārējās saites
VIREO

***VIREO*** (no ) bija Ungārijas tehnoloģiju demonstrācijas pavadonis. To izgatavoja un apkalpoja Ungārijas uzņēmums *[[C3S]]*. Šī misija bija sadarbības projekts ar uzņēmumu *AIMotive*, kas piegādā 5. līmeņa autonomās braukšanas tehnoloģijas ar mākslīgo intelektu, balstītu uz kamerām. Pavadoni orbītā nogādāja 2023. gada 15. aprīlī, un brīvā lidojumā palaida 25. maijā.

*VIREO* demonstrēja mākslīgā intelekta pielietošanas iespējas Kosmiskais aparātā, un tā galvenais mērķis bija pārbaudīt tādu risinājumu piemērojamību kosmosā, kas pārstāv jaunākās tehnoloģijas sauszemes apstākļos. Misijas laikā tika testēta mākslīgā intelekta risinājumus, kuru pamatā ir konvolutīvie neironu tīkli. Šīs tehnoloģijas ļautu kosmosā pirms nosūtīšanas uz zemi šķirot milzīgo datu apjomu, kas iegūts Zemes tālizpētes misiju laikā.

## Uzbūve un derīgās kravas
*VIREO*, tika veidots nanopavadoņa *[[CubeSat]]* *3U* formā (10 × 10 × 30 cm) ar masu aptuveni 4,5 kg.

Primārais eksperiments bija kopīgi izstrādāts ar *aiMotive* komandu. Tas ietvēra pavadoņa kameru uzņemto attēlu datu apstrādi, izmantojot uz mākslīgo intelektu balstītus attēlu apstrādes algoritmus, ko *aiMotive* izmanto transportlīdzekļu aparatūras paātrinātāju *aiWare*.

Vēl viens nozīmīgs eksperiments bija *KP Labs* Polijā izstrādātais mākslīgā intelekta programmatūras algoritmu komplekts, kas iemācījās veikt mākoņu noteikšanu un mākoņu masku ģenerēšanu, izmantojot pavadoņa atmiņā esošos attēlus pēc neironu tīkla pārkonfigurēšanas.

Tika izmēģināta arī *C3S* izstrādāta derīgās kravas kontroles apakšsistēma 10 × 10 × 10 cm kravas nodalījumā. Tas palīdzētu turpmākajiem *CubeSat* projektiem, vienkāršojot un paātrinot integrāciju un nodrošinot izcilu borta skaitļošanas jaudu dažādiem sensoriem un eksperimentiem.

*VIREO* arī demonstrēja vairākas attēlveidošanas metodes, izmantojot četru veidu kameras kosmosā. Piemēram, tika demonstrēts veids, kā pavadonis var uzņemt attēlus, fokusējoties uz kādu punktu uz zemes un sekojot tam, kad kosmiskais aparāts pārvietojas orbītā.

## Lidojuma gaita
*VIREO* tika palaists  06:48 ar nesējraķeti *[[Falcon 9 Block 5]]* (*Transporter-7* misija) no Vandenberga Kosmosa spēku bāzes starta laukuma *SLC-4E*.
Starta laikā pavadonis bija ievietots uz uzņēmuma *[[Momentus Space]]* kosmiskā vilcēja *[[Vigoride|Vigoride-6]]* (misija *Tertio In Orbita*).

25. maijā no *Vigoride-6* brīvā lidojumā tika palaists *VIREO*.

2024. gada 7. augustā pavadonis nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā virs Jaunzēlandes. Lidojuma ilgums bija 481 diena.

## Atsauces

## Ārējās saites
* VIREO has been launched C3S
* OurMissions Momentus Space
* VIREO Spacecraft nanosats.eu
* VIREO Gunter Dirk Krebs
Tondirabas ledus halle

**Tondirabas ledus halle** (), kas zināma arī kā **Tallinas arēna**, ir daudzfunkcionāls iekštelpu arēnas komplekss Tallinā, Igaunijā. To atklāja 2014. gada 1. augustā, un tā pieder Tallinas pilsētai. Arēnas pašreizējā ietilpība ir  skatītāju. Komplekss pielāgojams basketbola spēlēm, hokeja spēlēm, kērlinga sacensībām un koncertiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Georgs Reinholds fon Līvens

**Georgs Reinholds fon Līvens** (, 1696—1763) bija Krievijas Impērijas armijas ģenerālis. Cēlies no senas vācbaltiešu dzimtas Līveniem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1696. gada 10. septembrī (pēc vecā stila) Dānijas armijas leitnanta Gotharda Ernesta Līvena un viņa sievas Sofijas Elizabetes, dzimušas Trotas-Treidenas, ģimenē.
Lielā Ziemeļu kara laikā 1717. gadā iestājās Krievijas armijā, pēc kara beigām 1731. gadā bija Ingermanlandes dragūnu pulka pulkvežleitnants.

Piedalījās krievu—turku karā (1735—1739) un 1740. gadā Ukrainā apprecējās ar Annu Skoropadsku, tad piedalījās krievu—zviedru karā (1741—1743) un 1743. gadā Igaunijā otrreiz apprecējās ar Elizabeti Manteifeli. 1742. gadā mantoja Pamūšes muižu (*Gelb-Pomusch*) pie Pasvales (mūsdienu Lietuvā), 1747. gadā kļuva par Karkuses pilsmuižas īpašnieku (mūsdienu Igaunijā). 1748. gadā piedalījās Krievijas Impērijas armijas Reinas karagājienā.

Septiņgadu kara (1756—1763) laikā viņu ievainoja Grosjēgersdorfas kaujā, miris Karkuses muižā Igaunijā.

## Atsauces
Ceļa gals: Asinssaites

**"Ceļa gals: Asinssaites"** () ir 2025. gada ASV šausmu filma, kuras režisori ir Zeks Lipovskis un Adams Šteins. Filmas scenāriju sarakstījuši Gajs Busiks un Lorija Evansa Teilore, balstītu uz viņu un Džona Votsa izveidoto stāstu. Tā ir sestā filma "Ceļa gals" filmu sērijā pēc filmas "Ceļa gals 5" (2011).

Filmā Keitlina Santa Huana atveido koledžas studenti, kura no savas mirstošās vecmāmiņas manto vīzijas par iepriekšēju nāvējošu nelaimes gadījumu, kas it kā notika 1968. gadā, un tiek brīdināta, ka Nāve nāk pēc viņas ģimenes. Pārējās lomas atveido Teo Brionss, Ričards Harmons, Ouens Patriks Džoiners, Anna Lore, Breka Besindžere un Tonijs Tods. Filma veltīta Toda piemiņai, kurš nomira 2024. gada novembrī.

Pēc "Ceļa gals 5" komerciālajiem panākumiem tika uzsākta jaunas filmas izstrāde. 2022. gada janvārī bija plānota filmas izdošana straumēšanas platformā *[[HBO Max]]*, bet 2024. gada martā *[[Warner Bros. Pictures]]* paziņoja, ka filmu tomēr rādīs kinoteātros. Filmēšana notika Vankūverā no 2024. gada marta līdz maijam, pēc kavēšanās SAG-AFTRA streika dēļ.

Filmas pirmizrāde notika ASV ar *Warner Bros. Pictures* starpniecību 2025. gada 16. maijā. Tā saņēma pozitīvas atsauksmes no kritiķiem, kļūstot par vislabāk novērtēto filmu sērijas daļu. Filma visā pasaulē nopelnījusi vairāk nekā 285 miljonus ASV dolāru.

 paziņoja, ka filmu cikla septītā daļa ir izstrādes procesā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nikušors Dans

**Nikušors Daniels Dans** (; dzimis ) ir Rumānijas politiķis, matemātiķis, pilsoniskās sabiedrības aktīvists un Rumānijas prezidents. No 2020. gada līdz prezidenta pilnvaru uzsākšanai viņš bija Bukarestes mērs.

## Dzīvesgājums
Dans dzimis Fegerašā, Brašovas žudecā, un jaunībā ieguva starptautisku atzinību kā matemātiķis, iegūstot zelta medaļu 1987. un 1988. gada Starptautiskajā matemātikas olimpiādē. Viņš sāka studēt matemātiku Bukarestes Universitātē un pēc tam pārcēlās uz Franciju, kur ieguva maģistra grādu Augstākajā normālskolā un doktora grādu Parīzes 13. universitātē. Pēc atgriešanās Rumānijā Dans nodibināja *[[Școala Normală Superioară București]]* — iestādi, kuras mērķis bija talantīgāko Rumānijas studentu virzīšana uz zinātniskiem pētījumiem, un kļuva par pilsonisko aktīvistu.

2015. gadā Dans pievērsās politikai un nodibināja partiju *Uniunea Salvaţi Bucureștiul*, kas atbalstīja korupcijas apkarošanu un kultūras mantojuma saglabāšanu. Gadu vēlāk viņš bija viens no partijas *Uniunea Salvați România* (USR) dibinātājiem, bet 2017. gadā no tās izstājās tās progresīvās virzības dēļ, dodot priekšroku centriskākai pieejai. No 2016. gada Dans strādāja Deputātu palātā (Rumānijas parlamenta apakšpalāta), līdz 2020. gadā tika ievēlēts par Bukarestes pirmo neatkarīgo mēru un 2024. gadā tika atkārtoti ievēlēts. Viņš koncentrējas uz sabiedrisko infrastruktūru un pārredzamību, neskatoties uz kritiku par būvniecības kavējumiem.

Dans kandidēja 2025. gada Rumānijas prezidenta vēlēšanās kā neatkarīgais kandidāts un pirmajā kārtā saņēma 21% balsu. Otrajā vēlēšanu kārtā viņš sacentās ar *Alianța pentru Unirea Românilor* (AUR) dibinātāju Džordži Simionu, uzvarot viņu ar 53,6% balsu. Dana nelokāmā prorietumnieciskā platforma kontrastēja ar viņa oponenta nacionālistisko un eiroskeptiķu nostāju.

## Privātā dzīve
Dans dzīvo kopā ar savu ilggadējo partneri Mirabelu, kas ieņem vadošu amatu uzņēmumā *[[Renault]]*. Viņiem 2016. gada maijā piedzima meita, bet 2022. gada maijā — dēls.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Bardija Danešvars

**Bardija Danešvars** (, ; dzimis  Tālešā) ir Irānas starptautiskais lielmeistars šahā (2023), Āzijas individuālā čempionāta šahā uzvarētājs (2025).

## Biogrāfija
2022. gada jūnijā uzvarējis Irānas šaha čempionātā.

2022. gada oktobrī savas valsts izlases sastāvā piedalījies Pasaules jauniešu U16 komandu šaha olimpiādē.

2023. gada jūnijā izcīnījis sudraba medaļu Āzijas individuālajā čempionāta šahā aiz Uzbekistānas lielmeistara Šamsidina Vohidova.

2023. gadā piedalījies FIDE Pasaules kausa izcīņā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā pārspējis Azerbaidžānas šahistu Mehemmedu Muradli, 2. kārtā — Krievijas lielmeistaru Aleksandru Griščuku, bet 3. kārtā piekāpies Apvienoto Arābu Emirātu lielmeistaram Sālemam Sālaham.

2024. gada maijā uzvarējis šaha festivāla *7th Sharjah Masters* galvenajā turnīrā, lai gan pēc reitinga bijis tikai 50. vietā, finišā apsteidzot tādus lielmeistarus kā Arjauns Erigaisi, Aleksejs Sarana un Jui Janji. 2025. gadā sava kontinenta čempionātos Irānas izlases sastāvā uzvarējis Āzijas spēļu komandu šaha turnīrā, kā arī kļuvis par Āzijas individuālā čempionāta šahā uzvarētāju.

2025. gada septembrī Samarkandā ierindojies 79. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2023. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ilze Aizsilniece

**Ilze Aizsilniece** (1966—2025) bija latviešu ārste, Latvijas Ārstu biedrības (LĀB) valdes priekšsēdētāja.

## Dzīvesgājums
Dzimusi Liepājā 1966. gada 21. decembrī Liepājas Tuberkulozes dispansera, vēlāk Liepājas rajona centrālās slimnīcas galvenās ārstes Martas Aizsilnieces (1939—2018) un jūrnieka Jāņa Aizsilnieka (1934—1976) ģimenē. Mācījās Rīgas 1. vidusskolā (1981—1984). 1991. gadā absolvēja studijas Latvijas Medicīnas akadēmijā, darbojās jaunizveidotajā Latvijas Studentu mediķu asociācijā.

Strādāja par ģimenes ārsti, līdztekus ieguva maģistres grādu Londonas Higiēnas un tropu medicīnas augstskolā, tad iesaistījās Pasaules Veselības organizācijas misijās Centrālāzijas valstīs. Bija Latvijas Republikas Veselības ministres Ingrīdas Circenes padomniece (2002—2003), piedalījās talku kustības izveidē Latvijā, darbojās biedrībā "Veselīga Latvija". 2013. gadā sāka strādāt par Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes docētāju.

2018. un 2022. gadā viņu atkārtoti ievēlēja par Latvijas Ārstu biedrības prezidenti.
Mirusi 2025. gada 11. maijā.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* LĀB Goda zīme *Tempus hominis*, II pakāpe (2016)

## Atsauces
Kijivas Nacionālā teātra, kino un televīzijas universitāte

**Ivana Karpenko-Karija Kijivas Nacionālā teātra, kino un televīzijas universitāte** () ir augstākās mākslas izglītības iestāde Ukrainā.

Universitāte nodrošina apmācību daudzās licencētās mākslas specialitātēs un specializācijās. Augstskolā notiek topošo speciālistu pedagoģiskā, metodiskā, pētnieciskā, profesionālā apmācība un izglītošana divās fakultātēs — teātra mākslas un kino un televīzijas mākslas pilna laika (stacionārā), vakara un nepilna laika studiju formās (atsevišķās specializācijās). Šo darbu organizē rektorāts, trīs dekanāti, 14 universitātes katedras, mācību teātris un mācību kino un televīzijas komplekss.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Leopardlauva

**Leopardlauva** ir leoparda tēviņa un lauvu mātītes mazulis-hibrīds. Leopardlauva var piedzimt tikai nebrīvē. Pirmais dokumentētais leoparlauva piedzima Indijas pilsētā Kolhāpurā 1910. gadā. Tā āda tika nosūtīta Redžinaldam Poukokam (*Reginald Innes Pocock*). To nosūtīja Valters Milards (*Walter Samuel Millard*), tā laika Bombejas Dabas vēstures biedrības sekretārs. Piedzima divi mazuļi, no kuriem viens nomira 2,5 mēnešu vecumā, bet otrs vēl dzīvoja, kad Poukoks 1912. gadā viņu raksturoja.

Poukoka vēstulē leopardlauva bija raksturots plankumains kā leopards, bet plankumi sānos bija mazāki nekā Indijas leopardam, tie bija brūni un šķietami izbalējuši, kā plankumi, kas lēnām izbalē lauvu mazuļiem. Plankumi uz galvas, muguras, vēdera un kājām bija tumši un izteikti. Astes sākums bija plankumains, bet tās apakšpuse bija svītraina, astes gals bija melns. Ausīm nebija izteiktu baltu plankumu kā leopardiem.

Izmēra ziņā leopardlauvas ir līdzīgāki lauvām un ir mazāki par leopardiem. Toties viņu kājas ir īsākas un līdzīgākas leopardu kājām.

Visveiksmīgākā leopardlauvu programma bija Japānas pilsētā Nišinomijā. Lauvene Sonoko tika sapārota ar leopardu Kaneo. 1959. gadā piedzima divi mazuļi, 1962. gadā vēl trīs. Piedzimušie leopardlauvas bija sterili, pēdējais no tiem nomira 1985. gadā.

Šī programma bija populāra publikai, bet tās ētika tika kritizēta zoologu un dzīvnieku labklājības aizstāvju aprindās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Haralds Egle

**Haralds Egle** (dzimis  Liepājā) ir latviešu hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2025) spēlē Čehijas Ekstralīgas kluba Karlovi Varu "Energie" sastāvā.

Viņa jaunākais brālis Verners Egle arī ir hokejists.

Savu karjeru sācis 2010. gadā, spēlējot vietējā HK Liepājas Metalurgs jauniešu komandā. Vēlāk pārcēlies spēlēt uz *Empire Junior Hockey League*. Spēlējis arī ASV hokeja līgā un Amerikas hokeja līgā, kur spēlējis Manitobas "Moose" komandas sastāvā. Pēc tam pārcēlies spēlēt uz Eiropu, kur spēlējis gan Ungārijas, gan Šveices, gan Slovākijas hokeja līgās. 2025. gada maijā panāca vienošanos ar Čehijas Ekstralīgas klubu Karlovi Varu "Energie".

Latvijas hokeja izlasi pārstāvējis dažādos jauniešu hokeja līmeņos — U16, U17, U18 un U20. Latvijas izlasē debitēja 2024. gadā. Pirmos vārtus guva 2024. gada Pasaules čempionātā pret Kazahstānas hokeja izlasi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vilhelms Neselrode

**Maksimiliāns Jūlijs Vilhelms Francis fon Neselrode-Ēreshofens** (, 1724—1810) bija vācu izcelsmes Krievijas Impērijas diplomāts. Viņa dēls Kārlis Roberts Neselrode (1780—1862) bija Krievijas Impērijas ārlietu ministrs (1816—1856).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1724. gada 4. novembrī Pfalcas-Neiburgas firstistes (*Fürstentum Pfalz-Neuburg*) ministra grāfa Franča Kārļa Neselrodes ģimenē. Darbojās diplomātiskos amatos Austrijā, Holandē, Francijā un Prūsijā. Apprecējās ar hugenotu tirgotāja meitu Luīzi Gontāru (1746—1785). 1778. gadā ķeizariene Katrīna II viņu iecēla par Krievijas Impērijas sūtni Lisabonā, bet 1787. gadā par Krievijas Impērijas sūtni Berlīnē.

Pēc Katrīnas II nāves viņu atvaļināja no diplomātiskā dienesta un 1798. gada 3. maijā piešķīra Vecumnieku muižu.

Miris 1810. gada 8. martā Frankfurtē pie Mainas.

## Ārējās saites
Pinda firstiste

thumbnail|upright=1.2|Pinda kņaziste iekrāsota dzeltenā krāsā
**Pinda firstiste** (), grieķu avotos bieži dēvēta par **Autonomo Pinda valsti**, bija pašdeklarēta, taču starptautiski neatzīta aromūnu politiskā struktūra, ko 1941. gada vasarā, Itālijas okupācijas apstākļos, Pinda kalnu reģionā (Tesālijā, Epīrā, Rietummaķedonijā) pasludināja aromūnu separātistu līderis Alkibiads Diamandi. Formāli Pinda firstiste pastāvēja līdz 1943. gada septembrim, kad pēc Itālijas kapitulācijas reģiona kontroli pārņēma Grieķijas pretošanās spēki. Firstiste tiek uzskatīta par nozīmīgāko mēģinājumu izveidot aromūnu pašpārvaldi Balkānos. Firstistes izveidi vadīja Diamandi, kurš sevi pasludināja par “Pinda firstu”, un viņa tuvākie līdzgaitnieki — Larisas jurists Nikolajs Matusis, vēlāk firstistes faktiskais vadītājs, kā arī ar Itālijas armiju saistītās “Romiešu leģiona” paramilitārās vienības komandieri. Projekta ideoloģiskais pamats balstījās aromūnu nacionālās pašnoteikšanās idejā un centienos radīt autonomu teritoriju, kas vienotos ar Itāliju vai Rumāniju kā to sabiedrotajiem un aizstāvjiem. Tomēr firstiste nekad neieguva plašu vietējo atbalstu un palika atkarīga no okupācijas varu militārās klātbūtnes.

Pinda firstistes īsais pastāvēšanas laiks — aptuveni divi gadi — padarīja to par simbolisku, taču vēsturiski nozīmīgu epizodi aromūnu politiskajos centienos. Vēlākos pētījumos tā nereti tiek minēta kā “tuvākais aromūnu valstiskuma priekštecis”, līdzās neveiksmīgajai 1917. gada Samarinas republikai un citām starpkaru iniciatīvām Grieķijā un Albānijā, kas apliecināja Balkānu aromūnu kopienu ilgstošo pašnoteikšanās tieksmi.

## Ārējās saites
Šizo Kanakuri

**Šizo Kanakuri** (; dzimis , miris ) bija japāņu maratona skrējējs, kas Japānā tiek godināts kā “maratona tēvs”. Viņam pieder Ginesa pasaules rekords par visilgāko laiku, lai pabeigtu maratonu ar laiku 54 gadi 8 mēneši 6 dienas 5 stundas 32 minūtes 20,3 sekundes — Kanakuri izstājās no vīriešu maratona sacensībām 1912. gada Stokholmas olimpiādē, neinformējot sacensību tiesnešus, bet Zviedrijas televīzija (*Sveriges Television*) deva viņam iespēju pabeigt savu maratonu 1967. gadā.

## Biogrāfija
Šizo Kanakuri uzauga lauku Nagomi pilsētiņā, Kjusju salā ģimenē, kas nodarbojās ar sakē tirdzniecību. Un katru dienu viņš skrēja gandrīz četras jūdzes uz skolu.

1911. gada novembrī, 20 gadu vecumā, Kanakuri piedalījās 1912. gada Stokholmas Olimpisko spēļu vietējās atlases sacensībās, kur viņš, kā ziņots, uzstādīja maratona pasaules rekordu ar laiku 2 stundas, 30 minūtes un 33 sekundes, lai gan distances garums bija tikai 40 km (25 jūdzes). Viņš tika izvēlēts par vienu no diviem japāņu sportistiem, dalībai 1912. gada vasaras spēlēs. Abiem sportistiem pašiem bija jāsedz ceļa izdevumi 1800 jenu apmērā, un Kanakuri klasesbiedri organizēja valsts mēroga līdzekļu vākšanas akciju, kurā tika savākti 1500 jenu. Šizo vecākais brālis Sanetsugu Kanakuri savāca 300 jenas. Lai sagatavotos, viņš trenējās pie džudo pamatlicēja Kano Džigoro.

## 1912. gada olimpiskais maratons un pazušana
Kanakuri vislabāk pazīstams ar to, ka pazuda maratona skrējiena laikā 1912. gada Stokholmas Olimpiskajās spēlēs.

Kanakuri bija pirmais japāņu sportists, kurš kvalificējās olimpiskajām spēlēm. Viņš devās grūtā 18 dienu ilgā ceļojumā uz Stokholmu, vispirms ar kuģi un pēc tam ar vilcienu pa Transsibīrijas dzelzceļu. Kad viņš beidzot ieradās Stokholmā, Kanakuri bija novārdzis pēc garā ceļojuma. Situāciju vēl vairāk pasliktināja tas, ka viņam bija grūti aizmigt baltajās naktīs, un viņam bija problēmas ar vietējo pārtiku. Japānas komandas treneris Hjozo Omori lielākoties bija uz gultas tuberkulozes dēļ un nesniedza Kanakuri pietiekamu atbalstu pirmssacīkšu treniņos.

Sacensības notika netālu no Stokholmas karstuma viļņa laikā. Sacensību laikā desmitiem dalībnieku izstājās, tostarp portugāļu skrējējs Fransišku Lazaru, kura noģībšana sacensību vidū un sekojošā nāve padarīja viņu par pirmo olimpisko spēļu upuri. Toreizējais olimpiskais zelta medaļnieks amerikānis Džonijs Heizs šo notikumu nosauca par "civilizācijas apkaunojumu". Arī Kanakuri piedzīvoja bīstamu hipertermiju. Aptuveni sešpadsmit jūdzes pēc sacensību sākuma noguris Kanakuri pameta trasi un izmisīgi ieklīda netālu esošajā dārza ballītē, kur stundu dzēra apelsīnu sulu. Apkaunots par savu neveiksmi, viņš klusībā atgriezās Japānā, neinformējot sacensību amatpersonas.

Tā kā Kanakuri nefinišēja, sacensību amatpersonas mierinājuma balvu — lielu koka karoti — piešķīra krievu sportistam. Kanakuri pazušana izraisīja humoristiskus stāstus Zviedrijā par it kā pazudušo japāņu skrējēju. Zviedrija pievienoja Šizo Kanakuri savam pazudušo personu sarakstam, un viņa vārds šajā sarakstā palika piecdesmit gadus.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Sports Illustrated''. April 3, 1967
* Olympics.com profils
Raibīs

**Raibīs** jeb **Oskars Orlovs**, ir dzejnieks, rakstnieks, scenāriju autors, karikatūrists un komiksu “Daugavpils bebri” autors. 

## Biogrāfija
Dzimis  Rēzeknē. Bērnība pavadīta Rēzeknes novada Dricānu pagastā, kur 2001. gadā pabeidza Dricānu vidusskolu. 2015. gadā iegūts humanitāro zinātņu bakalaura grāds studiju programmā “Filoloģija”, absolvējot Rēzeknes Augstskolu. 2020. gadā absolvēta Latvijas Universitātes Paula Stradiņa medicīnas koledža.

## Radošā darbība
* Latgaliešu literatūras un valodas popularizēšanas akcijas “Dūmoj ar komatim” idejas autors (2020)
* “Obrozi”. 32 pastkartīšu komplekts ar Raibīs zīmējumiem/karikatūrām (2020)
* Latgales vēstniecības “GORS” atklāšanas pasākuma, uzveduma “Ķēniņmeita. Latgales pasaka.” dziesmu spēles tekstu autors (2013)

Raibā dzejoļi tulkoti — angļu, velsiešu, poļu, čehu, veru un frīzu valodās.

Raibīs mūzikā darbojās poētiskā roka apvienībā “Kapļi”.

Sadarbojies ar komponistēm, Ilonu Rupaini un Viju Moori.

Dziesmas ar Raibā vārdiem:
* Grupas Židrūns dziesma “Ai, Jezu.”
* Grupas Žvūrgzdyni dziesma “Es ar dzedu”

## Bibliogrāfija
* Dzejoļu krājums: “Pistacejis” . Rēzekne. Biedrība Kukuži (2017)
* Stāstu krājumi: "Zalta tesmini". Rēzekne. Biedrība Kukuži (2015)
* "Pyrma syltī". Rēzekne. Biedrība Kukuži (2012)
* Lugas:
** *Shortcut*. 2014.
** “Vystu klāvs” 2008.
* Tulkojumi: atdzejotāja un sastādītāja Džeida Vila (*Jayde Will*) bilingvālā dzejas antoloģija “Pādejais modeļs / *The last model*” (*Francis Boutle Publishers*) kopā ar Ligiju Purinašas un Ingrīdas Tāraudas dzejoļiem (2020)

## Apbalvojumi
2014. gada Jauno dramaturgu konkursa “10 minūtes slavas” laureāts. 2017. gadā saņēma Latgaliešu kultūras gada balvu “Boņuks” par dzejas krājumu “Pistacejis”. Par šo dzejas krājumu nominēts arī 2018. gada Latvijas Literatūras gada balvai kategorijā “Labākā dzeja”.

## Atsauces
Pļavas salvija

**Pļavas salvija** (*Salvia pratensis*) ir salviju suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Centrāleiropā un Dienvideiropā. Suga ir izplatījusies arī Eiropas ziemeļdaļā, tostarp Latvijā, un Ziemeļamerikā.

## Apraksts
Pļavas salvija ir daudzgadīgs lakstaugs, kam raksturīgs koksnains saknenis. Stublājs stāvs vai pacils, četršķautņains, apmatots, augšdaļā zarojošs. Apakšējās lapas kātainas, sakārtotas rozetē stublāja pamatnē; stublāja lapas – īskātainas vai sēdošas, gareni olveidīgas (5–10 cm garas, 2–4 cm platas), ar divkārši zobainu malu. Ziedi izvietoti attālos pušķos pa 4–8 stublāja vai zaru galotnēs. Ziedu vainaglapas tumši zilas, līdz 2 cm garas; kauslapas ar dziedzermatiņiem, seglapas zaļas. Auglis – skaldauglis, kas sastāv no blāvi brūniem, ieapaļiem riekstiņiem. Ziedēšanas periods: maijs–augusts.

## Atsauces
Ne partez pas sans moi

***Ne partez pas sans moi*** (; ) ir kanādiešu dziedātājas Selinas Dionas dziesma. Ar šo dziesmu Šveice piedalījās 1988. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā, kas norisinājās Dublinā, Īrijā, un uzvarēja konkursā. Līdz šai dienai (2025) tā ir pēdējā franču valodā izpildītā dziesma, kas uzvarējusi konkursā.

Dziesmu izdeva kā singlu vairākās Eiropas valstīs 1988. gada maijā. Tā četras nedēļas pēc kārtas atradās Beļģijas mūzikas topa augšgalā un sasniedza 11. vietu Šveicē. Francijā tā pakāpās līdz 36. vietai.

## Vēsture

### Tapšana
Kompozīcija tapusi turku komponista Atilla Šereftuga un šveiciešu dzejnieces NellasMartineti sadarbībā. Ierakstīta arī versija angļu valodā *Hand in Hand*.

### Eirovīzijas dziesmu konkurss
1988. gada 6. februārī *Ne partez pas sans moi* Dionas izpildījumā piedalījās Šveices nacionālajā atlasē, ko organizēja Šveices Raidorganizāciju apvienība (SRG SSR). Dziesma uzvarēja atlasē un kļuva par Šveices pārstāvi Eirovīzijas dziesmu konkursā.

Konkursa finālā 30. aprīlī dziesma ieguva 137 punktus, uzvarot ar viena punkta pārsvaru pār Lielbritānijas pārstāvi Skotu Ficdžeraldu ar dziesmu *Go* — viens no visciešākajiem finiša rezultātiem konkursa vēsturē. Konkursu vēroja 600 miljoni skatītāju visā pasaulē.

*Ne partez pas sans moi* tiek uzskatīta par vienu no populārākajām Eirovīzijas dziesmām, galvenokārt Dionas vēlāko starptautisko panākumu dēļ. To iekļāva Dionas 1988. gada albumā *[[The Best of Celine Dion]]*, viņas franču albuma *[[Incognito (Selinas Dionas albums)|Incognito]]* versijā un 2005. gada kompilācijas albumā *[[On ne change pas]]*. Kā uzvarētāja, Diona atklāja 1989. gada Eirovīzijas dziesmu konkursu Lozannā, izpildot *Ne partez pas sans moi* un savu pirmo angļu valodas singlu *[[Where Does My Heart Beat Now]]*.

Dziesma bija viena no četrpadsmit dziesmām, kas piedalījās Eirovīzijas piecdesmitgades konkursā *[[Congratulations (Eirovīzija)|Congratulations: 50 Years of the Eurovision Song Contest]]* 2005. gadā. Dziesmu iekļāva arī 2020. gada filmā *[[Eurovision Song Contest: The Story of Fire Saga]]* kā daļu no *Eurovision Song-Along* priekšnesuma.

Neraugoties uz to, ka pirmajās divās dienās Eiropā pārdeva , bet kopumā vairāk nekā  singla eksemplārus, šī dziesma uzskatāma par vienu no komerciāli mazāk veiksmīgajām Eirovīzijas uzvarētājdziesmām. Tā bija pirmā uzvarējusī dziesma, kuru neizdeva Apvienotajā Karalistē vai Īrijā.

## Topa vietas

## Atsauces
Kristaps Kristers Ozols

**Kristaps Kristers Ozols** (dzimis ) ir latviešu aktieris.

Mācījies Kandavas Kārļa Mīlenbaha vidusskolā. 2025. gadā Latvijas Kultūras akadēmijā absolvējis režisora Elmāra Seņkova vadīto dramatiskā teātra aktieru kursu.

Kopš 2025. gada ir Valmieras teātra aktieris.

2024. gadā saņēmis Latvijas Kultūras akadēmijas jauno mākslinieku festivāla "Patriarha rudens" balvu "Labākais aktieris" par Konstantīna Trepļeva lomu izrādē "Nevienam nezināmā Marija" un Orlando de Buā lomu izrādē "Kā jums tīk"

## Lomas teātrī
* Misters Smits / Ežēns Jonesko "Plikpaurainā dziedone" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Ralfs Liepa (2022);
* Lomas / "Rīt būs labāk" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Elmārs Seņkovs (2023);
* Tobijs / Mārtins Makdona "Vienrocis no Spokānas" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Edvīns Klimanovs (2023);
* Daniēls / Pēteris Pētersons "Mirdzošais un tumši zilais" LKA E. Smiļģa Teātra muzejā, rež. Ralfs Liepa (2023);
* Orlando de Buā / Viljams Šekspīrs "Kā jums tīk" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Ralfs Liepa (2024);
* Jegoruška (Jegors Timofejevičs) / Nikolajs Erdmans "Pašnāvnieks" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Toms Treinis (kursa darbs, 2024);
* Lomas / "Kristāla bērni" (stāstu kolāža) Valmieras vasaras teātra festivālā, rež. Elmārs Seņkovs (2024);
* Konstantīns Trepļevs / "Nevienam nezināmā Marija" (pēc Antona Čehova lugas "Kaija" motīviem) LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Elmārs Seņkovs (diplomdarbs, 2024);
* Edgars Laidmanis / "Es arī te, kas man ir jādara" (koncertizrāde) Valmieras Drāmas teātrī, rež. Endīne Bērziņa (2024);
* Andžejs Bērziņš / "Laikmetīga masku komēdija: Sapņotāji" LKA Miera ielā, rež. Kārlis Krūmiņš (diplomdarbs, 2025);
* Iesildītājs / Lī Hols, Padijs Čajefskis "Nacionālais kanāls" Latvijas Nacionālajā teātrī, rež. Matīss Kaža (2025);
* Pelegrīns / Makss Frišs "Santakrusa" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Ralfs Liepa (2025);
* Lotārs, Zigmunds / Ernsts Teodors Amadejs Hofmanis "Smilšu cilvēks" Latvijas Nacionālajā teātrī, rež. Ralfs Liepa (2025);
* Janka / Rūdolfs Blaumanis "Ļaunais gars" Valmieras teātrī, rež. Inese Mičule (2025);
* Konstantīns Trepļevs / "Joprojām nezināmā Marija" (pēc Antona Čehova lugas "Kaija" motīviem) LKA Miera ielā, rež. Elmārs Seņkovs (2025);
* Skangala kungs, laupītājs Oto / Pēc Ēriha Kestnera romāna motīviem "Mazais cilvēks" Valmieras teātrī, rež. Toms Treinis (2026);
* Monoizrāde / Pēc Justa Terteļa lugas motīviem "Sākums" Valmieras teātrī, rež. Elmārs Seņkovs (2026)

## Ārējās saites
* Kristaps Kristers Ozols Valmieras teātris
* Kristaps Kristers Ozols izrades.lv