open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Āris Žīgurs

**Āris Žīgurs** (dzimis ) ir latviešu inženieris un uzņēmējs. Viņš no 1995. līdz 2010. gadam bija AS «Rīgas Siltums» prezidents, un no 2010. līdz 2020. gadam — VAS «Latvenergo» valdes priekšsēdētājs.

## Dzīvesgājums
1983. gadā Āris Žīgurs pabeidza Rīgas 4. vidusskolu. 1988. gadā viņš absolvēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmiju inženiera-mehāniķa specialitātē. 2004. gadā Rīgas Tehniskajā universitātē viņš ieguva maģistra grādu biznesa vadībā, bet 2009. gadā — inženierzinātņu doktora grādu enerģētikas nozarē.

No augstskolas beigšanas 1988. gadā līdz 1991. gadam Žīgurs strādāja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā par prorektora vietnieku un galveno inženieri. No 1991. līdz 1992. gadam viņš bija Jelgavas domes Komunālās saimniecības nodaļas galvenais inženieris. No 1992. līdz 1995. gadam viņš bija Rīgas Centra rajona pašvaldības daļas vadītājs, izpilddirektora pirmais vietnieks. Pēc tam viņš īsu laiku bija VAS «Latvenergo» Termofikācijas pārvaldes komercdirektors. 1995. gada septembrī Žīgurs tika ievēlēts par AS «Rīgas Siltums» prezidentu.  Āris Žīgurs kļuva par «Latvenergo» valdes priekšsēdētāju.

2020. gada septembrī «Latvenergo» padome uzsāka pārbaudi par to, vai uzņēmums izrādīja labvēlīgu attieksmi pret Māri Martinsonu un ar viņu saistītiem uzņēmumiem un personām. Žīgurs vispirms, neitralitātes nodrošināšanai, devās atvaļinājumā līdz 30. oktobrim, un atvaļinājuma beigās iesniedza atlūgumu.

## Privātā dzīve
Āris Žīgurs ir dzimis . Viņam ir četri bērni — dēls un meita no pirmās laulības, kā arī dēls un meita no otrās laulības.

## Atsauces
Aleksejs Trošinskis

**Aleksejs Trošinskis** (; dzimis ) ir bijušais Kazahstānas hokejists, aizsargs, Kazahstānas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā 24 sezonas aizvadījis PSRS hokeja līgā, Starptautiskajā hokeja līgā, Krievijas Superlīgā un KHL, kļuvis par četrkārtēju Krievijas čempionu.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Trošinskis sāka 1990.—91. gada sezonā, debitējot PSRS hokeja līgas kluba Ustjkamenogorskas "Kazzinc-Torpedo" sastāvā. Klubā Aleksejs spēlēja līdz 1994. gada vasarai, kad pievienojās nu jau Starptautiskajā hokeja līgā spēlējošajai Maskavas "Dinamo" vienībai. 1994.—95. gada sezonā Trošinskis kopā ar klubu izcīnīja Krievijas čempiona titulu.

"Dinamo" Trošinskis spēlēja līdz pat 1999.—2000. gada sezonai, kad izcīnīja savu otro Krievijas čempiona titulu un pievienojās Magņitogorskas "Metallurg" rindām. Tās sastāvā gan aizsargs aizvadīja vienu vienīgu sezonu, atgriežoties Maskavas "Dinamo" rindās. "Dinamo" sastāvā Trošinskis spēlēja līdz 2004.—05. gada sezonas izskaņai, kad kopā ar klubu izcīnīja savu trešo Krievijas čempiona titulu.

2005.—06. gada sezonu Aleksejs uzsāka Omskas "Avangard" sastāvā, tās rindās aizvadot divas sezonas. 2007.—08. gada sezonu Trošinskis aizvadīja Maskavas "Dinamo", taču tad pievienojās Ņižņijnovgorodas "Torpedo" vienībai, tās sastāvā aizvadot divas sezonas.

2010.—11. gada sezonu Trošinskis uzsāka Mitišču "Atlant" sastāvā, taču sezonas otrajā pusē tika aizmainīts uz Čehovas "Vitjaz" vienību. Nākamajā sezonā tika aizmainīts uz Astanas "Baris", kuras sastāvā devās laukumā 12 spēlēs. Pēc sezonas beigām noslēdza karjeru.

Kazahstānas hokeja izlases sastāvā Trošinskis spēlējis 1998. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī uzreiz vienpadsmit (augstākajā divīzijā - trīs) Pasaules čempionātos.

## Ārējās saites
Sparģeļi

**Sparģeļi** jeb **ārstniecības asparāgs** (*Asparagus officinalis*) ir daudzgadīgs asparāgu dzimtas augs, kura jauno dzinumu galotnes tiek izmantotas uzturā. Stumbra augstums sasniedz 150 cm. Tie ir kāpelētājaugi ar reducētām zvīņveida lapām. Ziedi ir nelieli, galvenokārt dzelteni. Zied jūnijā un jūlijā. Tā auglis ir sarkana oga. Sparģeļu saknes tiek izmantotas arī ārstniecībā. 

Pārliecinoši visvairāk sparģeļu tiek izaudzēts Ķīnā. Tur tiek novākti gandrīz 90% no visas kopējās pasaules sparģeļu ražas.

## Latvijā
18. un 19. gadsimtā sparģeļus latviešu valodā sauca par **skostiņiem**. Padomju okupācijas laikā sparģeļi pazuda no latviešu ēdienkartes, bet 1990. gados tos atkal popularizēja pavārs Mārtiņš Rītiņš un mūsdienās to audzē arī vairākas saimniecības Latvijā.

## Atsauces
Kārlis Straubergs

**Kārlis Straubergs** (1890—1962) bija latviešu folklorists, klasiskais filologs, literāts. Latvijas Universitātes filoloģijas doktors un profesors. Latvijas Republikas izglītības ministrs (1924). Latviešu mitoloģijas pētnieks.
Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
[thumb|350px|[Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātes mācību spēki ap 1924. gadu. 1. rindā no kreisās: Aleksandrs Dauge, Kārlis Balodis, Jēkabs Velme, Jēkabs Lautenbahs, Ernests Felsbergs, Pēteris Šmits, Ludis Bērziņš;
vidū: Kārlis Straubergs, Augusts Tentelis; 2. rindā no kreisās: Arnolds Spekke, Juris Plāķis, Ernests Blese, Pauls Jurevičs, Maksis Nusbergers, Pauls Dāle, Rūdolfs Jirgens, Pēteris Zālīte, Francis Balodis, Jānis Kauliņš.]]

Dzimis 1890. gada 14. jūnijā Džūkstes pagasta "Lielstraģos". Mācījies Džūkstes Lancenieku skolā (1897—1901), tad Jelgavas Aleksandra pilsētas skolā (1901—1903), Jelgavas klasiskajā ģimnāzijā (1903—1909). Studējis klasisko filoloģiju Maskavas Universitātes Klasiskās filoloģijas nodaļā (1909—1916) un Arheoloģijas institūtā (1912—1916).  
Pirmā pasaules kara laikā atgriezās dzimtenē un vadīja Latviešu strēlnieku bataljonu organizācijas komitejas atbalstīto Rīgas latviešu strēlnieku kara muzeja izveidi (1916—1917), pēc Rīgas okupācijas devās uz Maskavu, kur strādāja par skolotāju. Pēc Bermontiādes kauju beigām atkal atgriezās Rīgā un vadīja Kara muzeju, līdztekus bija Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātes docents (1919) un Pirmās valsts vidusskolas Rīgā skolotājs, LU profesors (1929), fakultātes sekretārs (1925—1937), dekāns (1937—1939). 
1924. gadā K. Straubergs īslaicīgi bija LR izglītības ministrs. Bijis viens no latviešu studentu korporācijas *[[Fraternitas Livonica]]* dibinātājiem.
   
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Zviedriju.
Miris 1962. gada 10. augustā Stokholmā, Zviedrijā.

Brālis — kultūrvēsturnieks Jānis Straubergs (1886—1952).

## Apbalvojumi
* III šķiras Triju Zvaigžņu ordenis (1929)
* II šķiras Atzinības krusts (1939)

## Pazīstamākie darbi
* Antīkā pasaule. Rīga: Latvju Kultūra, 1924. - 231 lpp.
* Vispārējās literatūras vēsture. Rīga: A. Gulbis, 56 lpp.
* Tautas dziesmas. Rīga: Folkloras krātuves izdevums, 1936.-1939. - 754 lpp. (kopā ar Pēteri Šmitu)
* Latviešu buramie vārdi. Rīga: Folkloras krātuves izdevums, 1939.-1941. - 827 lpp
* Latviešu tautas paražas. Rīga: Latvju Grāmata, 1944. - 608 lpp.
	
## Atsauces
Esona

**Esona** (, ) ir Francijas departaments, viens no astoņiem Ildefransas reģiona departamentiem. Esonas administratīvais centrs ir Evrī. Departaments administratīvi tiek iedalīts trijos apgabalos (*arrondissements*):
* Evrī apgabals (*Arrondissement d'Évry*);
* Etānas apgabals (*Arrondissement d'Étampes*);
* *[[Arrondissement de Palaiseau]]*.

## Ārējās saites
Aļģirds Greims

**Aļģirds Žiljēns Greims** (, dzimis kā **Aļģirds Juļus Greims** () , miris ) bija lietuviešu/franču semiotiķis. Viens no Parīzes semiotikas skolas dibinātājiem. Pētījis arī mitoloģiju.

Dzimis Tulā, lietuviešu ģimenē, tēvs — skolotājs. 1919. gadā ģimene atgriezās Lietuvā. 1934. gadā pabeidza ģimnāziju Marijampolē. Pēc tam studēja tieslietas Vītauta Dižā Universitātē Kauņā. No 1936. līdz 1939. gadam studēja valodniecību Grenobles Universitātē. Sākoties Otrajam pasaules karam, atgriezās Lietuvā. No 1944. gada — atkal studēja Francijā, kur 1949. gadā aizstāvēja doktora grādu Sorbonā. Pasniedza Aleksandrijas, Ankaras, Stambulas un Puatjē Universitātē. No 1965. gadā kļuva par pasniedzēju Sociālo zinātņu augstākajā skolā (*École des Hautes Études en Sciences Sociales*) un strādāja tur gandrīz 25 gadus. Miris Parīzē, apglabāts Kauņā, Petrašūnu kapsētā.

## Ārējās saites
* Didysis prasmės ieškotojas 
* La sémiotique narrative de A.J. Greimas  
* Biographie et bibliographie de Greimas (žurnāls Signo)
Greims

**Greims** var būt:

* Aļģirds Greims (*Algirdas Julien Greimas*), lietuviešu/franču semiotiķis (1917—1992);
* Roberts fon Greims (*Robert Ritter von Greim*), vācu ģenerālis, feldmaršals un iznīcinātāju pilots (1892—1945).
Kašmiriešu valoda

**Kašmiriešu valoda** () ir indoāriešu valoda, kurā galvenokārt runā cilvēki, kas dzīvo Kašmīras ielejā, Džammu un Kašmīras savienības teritorijā. To lieto arī kašmiriešu diaspora, kas dzīvo ārpus Kašmīras, galvenokārt Pakistānā. Pēc 2011. gada tautas skaitīšanas datiem kašmiriešu valodu prot aptuveni 7,1 miljoni cilvēku. Tā ir viena no 22 Indijas oficiālajām valodām.

2020. gadā Indijas parlaments pieņēma likumprojektu, kas paredz kašmiriešu valodu padarīt par oficiālo valodu Džammu un Kašmirā. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Druskininku pašvaldība

**Druskininku pašvaldība** () ir viena no Lietuvas pašvaldībām. Pašvaldība atrodas Alītas apriņķī, vēsturiskajā Dzūkijas novadā. Tā robežojas ar Lazdiju rajona, Alītas rajona un Varēnas rajona pašvaldībām, kā arī Baltkrieviju. 

## Seņūnijas
Druskininku pašvaldība sastāv no divām seņūnijām un Druskininku pilsētas, kas seņūnijās neietilpst.

## Apskates vietas
*Druskininku kūrorts (*Druskininkai*)
*Dzūkijas nacionālais parks (*Dzūkijos nacionalinis parkas*)
*Grūtas parks (*Grūto parkas*)

## Attēlu galerija
 
Druskininkai_fountain.jpg|Druskininki
Musteika.JPG|Musteikas ciems Dzūkijas nacionālajā parkā
Grutas Stalin.jpg|Grūtas parks


## Ārējās saites
*Druskininki
*Dzūkijas nacionālais parks
*Grūtas parks

## Ārējās saites
Sentdžonsa (Antigva un Barbuda)

**Sentdžonsa** () ir ostas pilsēta Karību jūras salās, Antigvas un Barbudas galvaspilsēta. Tā atrodas Antigvas salas ziemeļrietumos. 2011. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 22,2 tūkstoši iedzīvotāju. Sentdžonsa ir nozīmīgākā valsts kūrortpilsēta un osta. 10 km uz ziemeļaustrumiem atrodas V. K. Bērda starptautiskā lidosta (*V. C. Bird International Airport*).

## Atsauces

## Ārējās saites
Nikolajs Ježovs

**Nikolajs Ježovs** (; dzimis , miris ) bija padomju NKVD darbinieks, PSRS Iekšlietu tautas komisārs no 1936. gada 26. septembra līdz 1938. gada 25. novembrim. Vadīja PSRS drošības dienestu Lielā terora laikā. Ježova darbības laiks, kas bija represiju kulminācija PSRS, krieviski tiek apzīmēts kā *eжовщина*.

1938. gada 23. novembrī Ježovs iesniedza CK Politbirojam un Staļinam personīgi lūgumu par atbrīvošanu no amata. Pēc atbrīvošanas Ježovs kļuva par Ūdens transporta Tautas komisāru, bet par Iekšlietu komisāru iecēla Beriju, sekoja plašas kadru tīrīšanas PSRS iekšlietu sistēmā. Tāpat kā daudzi PSRS represīvās sistēmas vadītāji, Ježovs pats kļuva par tās upuri. 1939. gada 10. aprīlī arestēts. 1940. gada 3. februārī par "valsts apvērsuma organizēšanu" piespriests nāvessods un 4. februārī Maskavā nošauts. 1998. gadā Krievijas Federācijas Augstākās tiesas Kara kolēģija atzina, ka nav pamata Nikolaja Ježova reabilitācijai.

## Ārējās saites
Lazdiju rajona pašvaldība

**Lazdiju rajona pašvaldība** () ir viena no 60 Lietuvas pašvaldībām. Pašvaldība atrodas vēsturiskajā Dzūkijas novadā. Tā robežojas ar Kalvarijas, Marijampoles, Alītas rajona un Druskininku pašvaldībām, kā arī Baltkrieviju un Poliju. 

## Seņūnijas

## Apskates vietas
*Dzūkijas nacionālais parks (*Dzūkijos nacionalinis parkas*)
*Meteļu reģionālais parks (*Metelių regioninis parkas*)
*Žuvinta rezervāts (*Žuvinto biosferos rezervatas*)

## Attēlu galerija
 
Musteika.JPG|Musteikas ciems Dzūkijas nacionālajā parkā
Bijotų_miškas1.JPG|Meteļu reģionālais parks
Žuvintas1.JPG|Žurvinta rezervāts


## Ārējās saites

*Dzūkijas nacionālais parks
*Meteļu reģionālais parks
*Žurvinta rezervāts
Autoceļš P89

|}
|}
**P89** autoceļš **Ķekava—Skaistkalne** ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu P137 (agrāko A7) netālu no tā krustojuma ar Rīgas apvedceļu (A5) caur Vecumniekiem un Bārbeli ar Lietuvas robežu Skaistkalnē. Autoceļa kopējais garums ir 55,8 km un tas visā garumā ir klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Ķekavas un Bauskas novadus.

## Apdzīvotas vietas pie autoceļa
* Piebalgas
* Zvirgzde
* Vecumnieki
* Bārbele
* Skaistkalne

## Attēlu galerija

Autoceļš P89 pie Kalniņiem Baldones pagastā.jpg|Pie Kalniņiem Baldones pagastā
Вецумниеки - panoramio.jpg|Vecumniekos


## Atsauces
L'Akvila

**L'Akvila** () ir pilsēta un komūna Itālijas centrālajā daļā, Abruco reģiona un L'Akvilas provinces administratīvais centrs. 2011. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 72,4 tūkstoši iedzīvotāju, bet parasti dienas laikā kopējais cilvēku skaits pārsniedz 100 tūkstošus, jo pilsētā ierodas studenti, tūristi un strādnieki, kas dzīvo ārpus pilsētas. Pilsēta atrodas Abruco Apenīnu kalnu pakājē. Uz ziemeļaustrumiem no pilsētas atrodas Komo Grande — augstākā virsotne Apenīnos (2912 m v.j.l.). 1964. gadā tika dibināta L'Akvilas universitāte.

Burtiskā tulkojumā pilsētas nosaukums *L'Aquila* tulkojas kā "ērglis".

## Atsauces

## Ārējās saites
Autoceļš P91

|}
|}
**P91** autoceļš **Mežvidi—Baldone** ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu P89 Mežvidos ar Baldones centru. Autoceļa kopējais garums ir 3,2 km un tas visā garumā ir klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Ķekavas novadu.

## Vēsture
 pieņemts lēmums, ka autoceļa P91 posma Mežvidi-Baldone(0,0-2,1km) seguma periodisko uzturēšanu veiks SIA "STRABAG" par līgumcenu 32,296 EUR.

## Atsauces

## Ārējās saites
Seržs Arošs

**Seržs Arošs** (; dzimis ) ir franču fiziķis. 2012. gadā kopā ar amerikāni Deividu Vainlendu saņēmis Nobela prēmiju fizikā par "novatoriskām metodēm, kas ļauj mērīt un manipulēt atsevišķas kvantu sistēmas".

Izglītību ieguvis *[[École Normale Supérieure]]* un Pjēra un Marijas Kirī universitātē (*Université Pierre-et-Marie-Curie*). Kopš 2001. gada viņš ir profesors Francijas koledžā (*Collège de France*). Pārsvarā strādā atomfizikas un kvantu optikas nozarē.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Deivids Vainlends

**Deivids Džefrijs Vainlends** (; dzimis ) ir amerikāņu fiziķis. 2012. gadā kopā ar francūzi Seržu Arošu saņēmis Nobela prēmiju fizikā par "novatoriskām metodēm, kas ļauj mērīt un manipulēt atsevišķas kvantu sistēmas".

Izglītību ieguvis Kalifornijas Universitātē Bērkli, Hārvarda Universitātē un Vašingtonas Universitātē. Darbojas Nacionālajā Standartu un tehnoloģiju institūtā (*National Institute of Standards and Technology*) un Kolorādo Universitātē Boldērā (*University of Colorado at Boulder*).

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Autoceļš P92

|}
|}
**P92** autoceļš **Iecava—Stelpe** ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu A7 Iecavā ar autoceļu P89 pie Stelpes. Autoceļa kopējais garums ir 24,6 km, no tiem 8,1 km klāts ar asfaltbetona segumu, bet pārējais (16,5 km) — ar grants segumu. Ceļš šķērso Bauskas novadu.

## Apdzīvotas vietas pie autoceļa
* Iecava
* Nīzere
* Stelpe

## Atsauces
Dolomīts

**Dolomīts** (arī plienakmens un radze) ir ļoti izplatīts nogulumiežu minerāls, kas pieder pie karbonātiem. No minerāla dolomīta sastāv tāda paša nosaukuma monominerāls iezis. Ķīmiski dolomīts sastāv no kalcija karbonāta un magnija karbonāta, tā formula ir CaMg(CO3)2 (to var uzskatīt par dubultā sastāva minerālu, kas sastāv no kalcīta CaCO3 un magnezīta MgCO3). Mālainu dolomītu sauc par dolomītmerģeli.

Dolomīta nosaukums cēlies no franču ģeologa Deoda de Dolomjē (*Déodat de Dolomieu*, 1750—1801) uzvārda.

Dolomītu ļoti plaši izmanto būvniecībā un Latvijā ir plašas tā ieguves iespējas. Pēc ieguves apjoma dolomīts Latvijā iepaliek vienīgi smiltij un grantij. Visvairāk dolomīta iegūst Rīgas un Pļaviņu apkārtnē. Cietākie un izturīgākie Latvijā ir Jēkabpils novada Biržu atradnes dolomīti. No dolomīta ražo šķembas, plēstos akmeņus, betona pildvielu. To izmanto mūrniecībā, klāšanā, apdarē un dekorācijai. Tas ir karstumizturīgs iezis, ko dažkārt lieto krāšņu mūrniecībā. Dolomīts ievērojamā daudzumā guļ tieši zem kvartāra nogulumiem. Dolomīta nogulas atrodamas 1—10 km platās joslās, kuru biezums dažkārt sasniedz līdz 50 m. Nogulas lielākoties sastāv no dolomīta ar mazāka apjoma domerīta, kaļķakmens, ģipšakmens, māla, aleirolīta un smilšakmeņu starpslāņu piemaisījumiem.

## Veidošanās
Dolomīts veidojas sedimentācijas procesos izžūstošos ezeros vai lagūnās, kā arī hidrotermālos procesos; mēdz uzkrāties biezos slāņos. Dolomīta ieži daudz retāk mēdz saturēt organismu atliekas vai fosilijas, salīdzinot ar kaļķakmeņiem.

Jūrās veidojas karbonātu nogulas, kuras bagātinājušās ar magnija sāļiem, topot par dolomītu. Pieņemts uzskatīt, ka dolomītu ilgstošās pārkristalizācijas apstākļi ir daudzveidīgi.

## Īpašības
Dolomīta iezi pēc izskata praktiski nav iespējams atšķirt no kaļķakmens. Dolomīts luminiscē spilgtā oranžsarkanā krāsā, apstarojot to ar katodstariem. Pulvera veidā raksturīga reakcija ar 10% sālsskābes šķīdumu.

## Izmantošana
Dolomītu lieto celtniecībā kā ugunsizturīgu materiālu un kā iekšējai, tā ārējai būvju apdarei; metalurģijā par kusni; par izejvielu ķīmiskajā rūpniecībā un stikla ražošanā. Dolomīta miltus lieto par minerālmēslojumu skābām augsnēm. Apdedzinot dolomītu, iegūst būvkaļkus.

## Atsauces

## Ārējās saites
VRSS-1

**VRSS-1** (*Venezuelan Remote Sensing Satellite*) jeb **Satélite Miranda** ir Venecuēlas Zemes novērošanas pavadonis, kas palaists 2012. gada septembrī. To apkalpo Bolivāra Kosmisko aktivitāšu aģentūra (*Agencia Bolivariana para Actividades Espaciales*, *ABAE*). Pavadonis nosaukts Venecuēlas revolucionāra Fransisko de Mirandas vārdā.

Pavadoni izgatavoja Ķīnas Aerokosmiskās zinātnes un tehnoloģiju korporācija (*China Great Wall Industry Corporation*, *CGWIC*) uz Ķīnas Kosmosa tehnoloģiju akadēmijas piegādātās *CAST 2000* platformas bāzes.

Kosmiskais aparāts apgādāts ar divām augstas izšķirtspējas un vienu vidējas izšķirtspējas kameru. Viena darbojas panhromātiskā režīmā ar izšķirtspēju 2,5 m, otra — multispektālā ar izšķirtspēju 10 m. Trešās izšķirtspēja ir 16 m.

Pēc Venecuēlas pirmā pavadoņa VENESAT-1 veiksmīgas palaišanas tika nolemts pasūtīt otru arī Ķīnai. Līgums ar primāro kontraktoru *CGWIC* tika noslēgts  par 144,8 miljoniem USD, no tiem 67,8 miljoni paredzēti kosmiskā aparāta izgatavošanai, 22 miljoni — palaišanas pakalpojumiem, 3 miljoni — pirmajām orbitālajām operācijām, 16 miljoni — zemes stacijai Venecuēlā, 22 miljoni — programmatūrai, 2 miljoni — simulācijas sistēmai, 7 miljoni — personāla apmācībai.

## Lidojuma gaita
*VRSS-1* tika palaists  04:12 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 2D no Dzjucjuaņas Pavadoņu palaišanas centra. Pavadonis ievadīts solārsinhronā orbītā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Satélite Miranda (VRSS-1) 
* VRSS 1 (Francisco Miranda) Gunter Dirk Kreb
Autoceļš V917

|}
|}

**V917** autoceļš **Vietalva—Sausnēja—Sidrabiņi** ir Latvijas vietējais autoceļš, kas savieno autoceļu V916 pie Vietalvas ar autoceļu V885 pie Sidrabiņiem. Ceļa garums ir , tas visā garumā klāts ar grants segumu un šķērso Aizkraukles novada Vietalvas pagastu un Madonas novada Sausnējas pagastu.

Līdz 2011. gada 26. martam autoceļa V917 maršruts bija **Vietalva—Sausnēja—Irši** un tas bija  garš. Pēc grozījumu stāšanās spēkā, no autoceļa tika atdalīts  garš ceļa posms no Sausnējas līdz Iršiem, bet pievienoja autoceļu V886.

## Atsauces
Veisieji

**Veisieji** () ir pilsēta Lietuvā starp Lazdijiem un Druskininkiem, tās apkārtnē vairāki ezeri.

Rakstos pirmoreiz minēta 1501. gadā. Pilsētas tiesības no 1792. gada. Pēc Polijas dalīšanām iekļāvās  Krievijā. Netālu no pilsētas (Vainežerē) 1831. gadā mira Polijas nacionālā varone Emīlija Plātere. 1885. gadā Veisiejos par ārstu strādāja esperanto autors Ludviks Zamenhofs. 1956. gadā ieguva pilsētas tiesības. Pilsētas vārdā nosaukta viena no pasaules lielākajām elektronisko komponenšu ražotājkompānijām *[[Vishay Intertechnology]]*, jo firmas dibinātāja vecmāmiņa dzīvoja Veisiejos.

## Apskates vietas
*Veisieju baznīca (*Veisiejų Šv. Jurgio bažnyčia*)
*Veisieju muižas parka osis (*Veisiejų dvaro parko uosis*)
*Veisieju muižas parks (*Veisiejų dvaro parkas*)
*Veisieju partizānu piemineklis (*Veisiejų paminklas partizanams*)

## Attēlu galerija

Kosciol_w_Wiejsiejach_Litwa_03.jpg|Veisieju baznīca
Veisiejų_parko_uosis.JPG|Veisieju muižas parka osis
Veisiejų_parkas,_upelis.JPG|Veisieju muižas parks
Veisiejų_paminklas_partizanams_2016.JPG|Veisieju partizānu piemineklis


## Atsauces

## Ārējās saites
Autoceļš P90

|}
|}
**P90** autoceļš **Rīgas HES—Pulkarne** ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļus A5 un P85 4,5 km no Rīgas HES ar autoceļu P89 pie Pulkarnes. Autoceļa kopējais garums ir 2,3 km un tas visā garumā ir klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Ķekavas novadu.

## Atsauces
Jonass Enlunds

**Jonass Enlunds** (; dzimis 1987. gada 3. novembrī) ir somu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Pašlaik (2024) Enlunds pārstāv Somijas hokeja līgas klubu Lahti "Pelicans".

## Spēlētāja karjera
Uzaudzis Helsinku HIFK kluba junioru sistēmā, profesionāļa karjeru Enlunds sāka 2006.—07. gada sezonā, debitējot SM līgas kluba Tamperes "Tappara" sastāvā. Jau nākamajā sezonā Enlunds bija viens novadošajiem komandas uzbrucējiem, bet 2009.—10. gada sezonu noslēdza kā visas līgas labākais vārtu guvējs.

2010. gada vasarā hokejists pievienojās KHL klubam Novosibirskas "Sibirj". 2011.—12. gada sezonas laikā Enlunds pildīja arī komandas kapteiņa pienākumus. Turpmākajās sezonas Enlunds bija viens no "Sibir" vadošajiem spēlētājiem, un 2014.—15. gada sezonā kopā ar komandu sasniedza Austrumu konferences finālsēriju, kurā gan piekāpās Kazaņas "Ak Bars".

2015. gada maijā noslēdza līgumu ar Jaroslavļas "Lokomotiv".

## Ārējās saites
Džons Gilguds

**Sers Arturs Džons Gilguds** (; dzimis , miris ) bija angļu aktieris, režisors un producents. Bija slavens ar saviem Šekspīra varoņu atveidojumiem, piemēram, atveidojis Hamletu vairāk nekā 500 reižu sešos dažādos iestudējumos. Gilguds tiek uzskatīts par vienu no trim izcilākajiem 20. gadsimta angļu teātra aktieriem (kopā ar Lorensu Olivjē un Ralfu Ričardsonu).

Gilguds ir viens no retajiem aktieriem, kurš ieguvis Oskara, *[[Emmy balva|Emmy]]*, *[[Tony balva|Tony]]* un *[[Grammy balva|Grammy]]* balvu "komplektu".

## Biogrāfija
Cēlies no lietuviešu bajāru Gelgaudu dzimtas () atzara, kas pēc Novembra sacelšanās apspiešanas pārcēlās uz dzīvi Lielbritānijā. Dzimis Londonā Frenka Gilguda un viņa otrās sievas Keitas Terijas (*Kate Terry-Gielgud*) ģimenē. No 1922. gada nodarbojās ar aktiera darbu profesionāli. No 1929. līdz 1931. gadam darbojās *[[Old Vic]]* teātrī, kur kļuva slavens ar Hamleta lomu. Gilguds darbojās arī kā režisors. 1935. gadā Londonas Jaunajā teātrī radīja leģendāru "Romeo un Džuljetas" iestudējumu. Gilguds izrādē attēloja vairākās lomās, un šajā izrādē debitēja Lorenss Olivjē. Gilguds darbojies arī radio un kino, tēlojis režisoru Atenboro, Brasa, Grīnveja, Linča, Pauela, Renē, Vajdas un Velsa kinofilmās.

Būdams homoseksuāls, 1953. gadā arestēts par "nepiedienīgu uzvedību". Viņš tika sodīts ar naudas sodu, un par šo notikumu uzzināja žurnālisti. Gilguds baidījās, ka viņa aktiera karjera būs iznīcināta. Tomēr publika viņu atbalstīja, un Gilguds nepazaudēja tās atzinību.

No 1977. līdz 1989. gadam Gilguds bija Karaliskās teātra mākslas akadēmijas (*Royal Academy of Dramatic Art*) prezidents (simbolisks goda amats). Miris 2000. gadā. Viņa vārdā nosaukts Gilguda teātris, viens no Londonas Vestendas teātriem.

## Apbalvojumi
1953. gadā Gilgudam piešķīra bruņinieka nosaukumu.

Par darbu teātrī Gilguds 1958. gadā saņēma ''Tony'' balvu — par uzstāšanos Brodveja teātrī. 1980 gadā saņēma ''Grammy'' balvu par albumu *Ages of Man: Reading from Shakespeare* (1979), kurā ierunāja Šekspīra darbus.

Par atveidotajām kinolomām Gilguds saņēmis divas BAFTA kino balvas — par lomām filmās "Jūlijs Cēzars" (1953) un "Slepkavība Austrumu ekspresī" (1974). Divas reizes bijis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris otrā plāna lomā par lomām filmās *[[Becket (filma)|Becket]]* (1964) un "Arturs" (*Arthur*, 1981). Par lomu filmā "Arturs" šo balvu arī ieguva, kā arī vēl Zelta globusa balvu. Vēl vienu Zelta globusu saņēmis kā labākais aktieris otrā plāna lomā TV miniseriālā *[[War and Remembrance]]* (1988).  Saņēmis ''Emmy'' balvu (*Primetime Emmy Award*) par galveno lomu TV miniseriālā *[[Summer's Lease]]* (1989). 1992. gadā Gilguds saņēma ''BAFTA Fellowship'' balvu.

Gilguds bija dzīvnieku tiesību aizstāvības organizācijas PETA atbalstītājs, apbalvots ar PETA Humanitāro gada balvu 1994. un 1999. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Varēnas rajona pašvaldība

**Varēnas rajona pašvaldība** () ir viena no Lietuvas pašvaldībām. Pašvaldība atrodas Alītas apriņķī, vēsturiskajā Dzūkijas novadā. Tā robežojas ar Druskininku, Alītas rajona, Traķu rajona un Šaļčininku rajona pašvaldībām, kā arī Baltkrieviju. 

## Seņūnijas

## Apskates vietas
*Čepkeļu rezervāts 
*Dzūkijas nacionālais parks 
*Merķines baznīca 
*Pirčupe 

## Attēlu galerija

Cepkeliu swamps.jpg|Čepkeļu rezervāta taka
Musteika.JPG|Musteikas ciems Dzūkijas nacionālajā parkā
Church of the Assumption of the Blessed Virgin Mary in Merkinė, Lithuania in 2010.jpg|Merķines baznīca


## Ārējās saites

*Dzūkijas nacionālais parks
Andrejs Markovs

**Andrejs Markovs** (; dzimis 1978. gada 20. decembrī) ir bijušais krievu hokejists, aizsargs, Krievijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 990 spēles Nacionālās hokeja līgas kluba Monreālas "Canadiens" sastāvā. Vairākas sezonas aizvadījis Krievijas Superlīgā un Kontinentālajā hokeja līgā, trīs reizes kļūstot par valsts čempionu. Izlases sastāvā izcīnījis trīs pasaules čempionātu medaļas.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Markovs uzsāka 1995.—96. gada sezonā, debitējot Krievijas Superlīgas kluba Voskresenskas "Khimik" sastāvā. Tā rindās viņš aizvadīja trīs sezonas, pirms pievienojās Maskavas "Dinamo" sastāvam. 1999.—2000. gada sezonā Markovs kopā ar klubu izcīnīja Krievijas čempiona titulu, kā sezonas vērtīgākais spēlētājs iegūstot arī Zelta nūju.

2000. gada vasarā aizsargs pārcēlās uz Ziemeļameriku, jau savā pirmajā sezonā aizvadot 63 spēles NHL kluba Monreālas "Canadiens" sastāvā. Kluba rindās Markovs iejutās ātri, jau drīz kļūstot par vienu no komandas stabilākajiem aizsargiem. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā Markovs spēlēja Maskavas "Dinamo", izcīnot savu otro Krievijas čempiona titulu, taču tad atgriezās Monreālā.

2010. gada novembrī hokejists guva nopietnu savainojumu, kura dēļ "Canadiens" sastāvā neatgriezās līdz pat 2012. gada martam. 2012.—2013. gada NHL sezonas lokauta laikā spēlēja KHL klubā Čehovas "Vitjaz". "Canadiens" rindās spēlēja līdz 2017. gada vssarai, kad atgriezās Krievijā, pievienojoties Kazaņas "Ak Bars". Kopā ar "Ak Bars" Markovs 2018. gadā izcīnīja Gagarina kausu. 2019.—20. gada sezonu aizvadīja Jaroslavļas "Lokomotiv" sastāvā, taču tad paziņoja par karjeras beigšanu.

Krievijas hokeja izlases sastāvā Markovs spēlējis 2006., 2010. un 2014. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī piecos pasaules čempionātos, 2008. gadā kopā ar izlasi izcīnot zelta medaļas.

## Ārējās saites
Dūkstu grīslis

**Dūkstu grīslis** (*Carex limosa*) ir grīšļu dzimtas lakstaugs. Sastopams galvenokārt Eirāzijas un Ziemeļamerikas ziemeļu daļās muklājos un purvos. Aug grupās. Garums var sasniegt 25—50 cm. Dūkstu grīslim līdzīga suga ir palu grīslis.

## Ārējās saites
* ''Latvijas Daba'' informācija
Fronte tēva pagalmā

**"Fronte tēva pagalmā"** ir 1984. gadā Latvijas PSR uzņemta mākslas filma. Filmas režisors ir Ēriks Lācis. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc Bruno Saulīša romāna "Ošu gatve" motīviem.

## Sižets
1944. gads padomju atkarotajā Latvijas daļā. No frontes dzimtajā pusē atgriezies Antons Paipala un kļūst par pirmo pagasta partorgu. Turpinās cīņas ar mežabrāļiem un padomju kārtības iedibināšana. Kad tiek arestēts Antona brālis, zemnieks Kārlis Paipala, Antons nespēj viņam palīdzēt.

## Lomās
* Gunārs Cilinskis — *Antons Paipala*
* Eduards Pāvuls — *Kārlis Paipala*
* Rolands Zagorskis — *Spandegs*
* Vaironis Jakāns — *Šustiņš*
* Roberts Zēbergs — *Puriņš*
* Miervaldis Ozoliņš — *Plūme*
* Tālivaldis Āboliņš — *Stabulnieks*
* Juris Pļaviņš — *Degums*
* Lilita Ozoliņa — *Elga*
* Antra Liedskalniņa — *Marija*
* Helmuts Kalniņš — *Morgenšterns*
* Egons Maisaks — *Sarklis*
* Edgars Sukurs — *Kibilts*
* Atis Jaksis — *Voldis*
* Ieva Ertmane — *Ruta*
* Liliāna Ozoliņa — *Elgas meita*

## Apbalvojumi
* 1985 - LPSR Valsts prēmija filmas veidotājiem: Ērikam Lācim, Antonam Brokam, Bruno Saulītim (pēc nāves), Harijam Kukelam, Gunāram Cilinskim un Eduardam Pāvulam.
* 1985 - Apbalvota Vissavienības kinofestivālā Minskā.

## Interesanti fakti
* Filma uzņemta Tērvetes pagastā.
* Pēc apspriešanas tomēr tika saglabāta filmā skanošā leģionāru dziesma "Kad šķiroties no tēva mājām".

## Atsauces

## Ārējās saites

* Filmas.lv
## Video
*
Autoceļš P93

|}
|}
**P93** autoceļš **Jelgava—Iecava** ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno Jelgavu ar autoceļu A8 un tālāk ar autoceļu A7 Iecavā. Autoceļa kopējais garums ir 30,6 km un tas visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Jelgavas pilsētu un Jelgavas un Bauskas novadus.

## Apdzīvotas vietas pie autoceļa
* Jelgava
* Āne
* Tetele
* Garoza
* Iecava

## Atsauces
Vajadzīga soliste

**"Vajadzīga soliste"** ir 1984. gada Latvijas PSR mākslas filma. Filmas režisors ir Genādijs Zemels un tā uzņemta Rīgas Kinostudijā.

## Sižets

Uz estrādes dziesmu konkursu Jūrmalā sabraukuši ansambļi no visām Baltijas republikām. Tikai vokāli instrumentālajam ansamblim "Maskas" no Igaunijas pilsētiņas Valgas nav paveicies, jo ceļā viņu mašīnu par neatļautu krāsojumu aizturējusi milicija. Kad to uzzina viņu kaimiņpilsētas Valkas draugi — ansambļa "Valkas bebri" mūziķi, tā vadītājs Janka nolemj izpalīdzēt kaimiņiem un uzstāties viņu vietā. Taču ir viens šķērslis — jau kādu laiku ansambļa soliste, Evija, ir pārcēlusies uz Rīgu. Turklāt abi jaunieši, kas bijuši pāris, ir pašķīrušies. Bez solistes nav nekādu izredžu aizstāt igauņu draugu ansambli, jo visas dziesmas rakstītas duetam, Jankam ar Eviju. Tiek organizēts  plāns, tiek sarunāts mēģinājuma laiks glābšanas stacijā Saulkrastos, un Janka ar savu motociklu dodas glābt situāciju… Pa to laiku konkurss jau ir sācies. Vai viņiem izdosies?

## Lomās
* Lelde Vikmane (dzied Mirdza Zīvere) — *Evija*
* Jurijs Morozs (dzied Kaspars Dimiters) — *Janka*
* Mirdza Martinsone (dzied Laima Vaikule) — *Helga*
* Helmuts Kalniņš — *Pēteris*
* Varis Vētra — *Egils*
* Jānis Jarāns — *Gustavs*
* Andris Lielais — *Aigars*
* Jānis Paukštello — *Ansis*
* Andris Bērziņš — *Olafs*
* Anita Grūbe — konkursa vadītāja
* Zigmars Liepiņš — konkursa vadītājs, viņš pats
* Diāna Zande
* Tadeušs Surgofts —  *Marts Karu, bundzinieks*
* Niks Ērglis

Attēls:Vajadziga soliste.jpg|Lelde Vikmane filmas ekrānšāviņā


## Interesanti fakti
* Filma ir Genādija Zemela pirmā pilnmetrāžas spēlfilma. Filmas mūzika bija ierakstīta jau pirms filmēšanas sākuma, taču, kad apstiprināja galvenos aktierus, Evijas lomas pretendente krievu aktrise Marina Jakovļeva kategoriski atteicās dziedāt latviski. Viņas dēļ būtu vajadzējis visas dziesmas pārrakstīt un ieskaņot par jaunu krievu valodā. Jankas lomas tēlotājs Jurijs Morozs piekrita iemācīties tekstus latviski, savukārt Maskavas aktrises Jakovļevas vietā Evijas lomai apstiprināja Dailes teātra aktrisi Leldi Vikmani.
* Piedalījās tā laika populārie estrādes mūzikas ansambļi "Opus", "Eolika", "Līvi", "Dālderi", estrādes deju ansamblis "Ritms", diskoklubi "Mobile" un "Diskoklubs-7". Kā horeogrāfe un piedziedātāja  piedalās Laima Vaikule. Epizodiskā lomā bija Leons Zviedris - varietē dejotājs viesnīcā "Latvija". Filmēts Saulkrastos.
* Filma guva negaidītus panākumus gan Latvijā, gan PSRS, gan Austrumu bloka valstīs. Tā ar panākumiem piedalījās vairākos kinofestivālos Minskā, Nišā (Dienvidslāvijā) un citur un, pateicoties Zigmara Liepiņa mūzikai, tam laikam modernajiem ritmiem un vieglumam, ieguva popularitāti.
* Viena no retajām filmām, kurā netika iepīta politika un darbaļaužu ikdiena. Pirmās brīvības vēsmas 1980. gadu sākumā, kad jauniešiem sāka rasties personiskais brīvais laiks, un bez mācībām un piecgades plānu pildīšanas bija parādījušās iespējas nodoties saviem hobijiem, arī estrādes mūzikai.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Filmas.lv

## Video
*
Ebenkoku rinda

**Ebenkoku rinda** jeb **melnkoku rinda** (*Ebenales*) bija segsēkļu rinda, kurā ietilpa piecas dzimtas: 
* amazonhurmu dzimta (*Lissocarpaceae*);
* ebenkoku dzimta jeb melnkoku dzimta (*Ebenaceae*);
* sapotu dzimta (gutaperčas dzimta, *Sapotaceae*);
* storaksu dzimta (*Styracaceae*);
* šanfanu dzimta (*Symplocaceae*).

Mūsdienās šī rinda vairs netiek izdalīta atsevišķi; visas tās dzimtas ir pievienotas viršu rindai.
Ebenkoku dzimta

**Ebenkoku dzimta** jeb **melnkoku dzimta** (*Ebenaceae*) ir viršu rindas dzimta, kurā ietilpst trīs ģintis: 
* ebenkoki, melnkoki jeb hurmas (*Diospyros*, agrāk *Ebenus*);
* *[[Euclea]]*;
* *[[Tetraclis]]*.

Ebenkoku dzimtas augu izplatība ir tropu un subtropu joslās — Dienvidaustrumāzija, Austrālijas ziemeļi, Āfrika uz dienvidiem no Sāhilas zonas, Amazones lietus mežs, Centrālamerika un Karību jūras salas.

Pēc sugu daudzveidības vislielākā ģints ir ebenkoki. Ģintī ir apvienotas no 450 līdz 500 sugām. Tajā ietilpst vērtīgas koksnes sugas (melnkoki) un  augļu koki (hurmas). Šo sugu koksne ir cieta, smaga un krāsaina, lai gan pēc nosaukuma varētu domāt ka tā ir melna.

Atlikušajās divās ģintīs ir maz sugu: *[[Euclea]]* ģintī ir aptuveni 25 sugas, bet *[[Tetraclis]]* ģintī — tikai 3 Madagaskarā atrodamas sugas.
Ebenkoki

**Ebenkoki** (*Diospyros*, agrāk *Ebenus*) ir ebenkoku dzimtas ģints, kurā ir apvienotas no 450 līdz 500 sugām. Pie ebenkokiem pieder **melnkoki**, kuri ir vērtīgi koksnes augi, un **hurmas**, kuru augļi tiek lietoti uzturā. Melnkoku koksne ir cieta, smaga un krāsaina, lai gan pēc nosaukuma varētu domāt ka tā ir melna.

Ebenkoku izplatības areāls ir Indija, Rietumāfrika un Dienvidaustrumāzija. Tos kultivē arī citur, galvenokārt tropu un subtropu joslās.

No melnkokiem plaši izmanto īsto melnkoku (*D. melanoxylon*) un Ceilonas melnkoku (*D. ebenum*). Ēdami augļi tiek iegūti no Kaukāza hurmas (*D. lotus*), Virdžīnijas hurmas (*D. virginiana*), Japānas hurmas (*D. kaki*) un sviesta hurmas (*D. dicolor*).
Sentdžordžesa

**Sentdžordžesa** () ir Grenādas galvaspilsēta, kas atrodas uz tāda paša nosaukuma salas Mazajās Antiļu salās. Tā izvietojusies salas dienvidrietumu piekrastē. Pilsētu 1650. gadā dibināja franču kolonisti. No 1885. līdz 1958. gadam Sentdžordžesa bija Britu impērijas kontrolētās Britu Vējpuses salu galvaspilsēta. Mūsdienās tā ir nozīmīga valsts osta. Caur to tiek eksportēts kakao, muskatrieksti un banāni. Attīstīta ir arī cukura un ruma ražošana.

Pilsēta ir populārs Karību jūras tūrisma galamērķis. Pilsēta ir ievērojami attīstījusies pēdējo gadu laikā, saglabājot tās vēsturi, kultūru un dabas skaistumu. Pilsētā atrodas Svētā Jura universitātes medicīnas skola.

Tajā ir mērens tropu klimats, kas nodrošina panākumus garšvielu ražošanā. Bez muskatriekstiem tiek ražotas dažādas garšvielas kā kakao, krustnagliņas, vaniļa, kanēlis un ingvers.

2004. gada septembrī Sentdžordžesu stipri nopostīja viesuļvētra "Aivens".

## Ārējās saites
Pēdējā vizīte

**"Pēdējā vizīte"** ir 1984. gada Latvijas PSR televīzijas spēlfilma, politisks detektīvs, kas uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc Alberta Karra stāsta "Slepkavība Vašingtonā" motīviem. Filmas režisore ir Ada Neretniece.

## Sižets
Žurnāliste Sāra Bērtone komandējuma laikā saņem ziņu par vīra, politiskā komentētāja Toma Bērtona nāvi. Pārliecināta, ka tā ir slepkavība, viņa sāk pati savu izmeklēšanu.

## Lomās
* Alla Baltere  — *Sāra Bērtone*
* Gunārs Cilinskis — *Toms Bērtons*
* Pāvels Kadočņikovs — *Džerijs Čīvers*
* Elza Radziņa — *Etele Čīvere, Džerija sieva*
* Antra Liedskalniņa — *Nikija, Džerija Čīvera meita*
* Juris Lejaskalns — *Freds, Nikijas vīrs*
* Irina Mazurkeviča — *Barbija, Džerija Čīvera mazmeita*
* Jozs Budraitis — *Kērks Norvins, politiķis*
* Boriss Ahanovs — *žurnālists Maikls Heidens*

## Ārējās saites

* Kino muzejs
## Video
*
Vircava

**Vircava** (agrāk arī **Kroņvircava**, **Kroņa Vircava**) ir ciems Jelgavas novada Vircavas pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļdaļā Vircavas krastos autoceļu V1054 un V1085 krustojumā  no novada domes Jelgavā un  no Rīgas centra. Vircavā atrodas pagasta pārvalde, vidusskola, tautas nams, bibliotēka, ģimenes ārsta prakse, pasts, veikals.

Kroņvircavas muižas apbūve ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Kroņvircavas muižas *(Krons-Würzau)* centru, kas celts pēc hercoga Pētera galma arhitekta Severīna Jensena projekta. 19. gadsimta beigās muižas ēkās iekārtoja 113. Staraja Rusas kājnieku pulka kazarmas.

Latvijas PSR laikā izveidojās padomju saimniecības «Vircava» ciemats. 


Vircavas muiža Šturns 1661.jpg|Pārceltuve pie Vircavas (*Wirtzaw*) upes 17. gadsimtā (Šturns, 1661)
Vircavas pils 1901.jpg|Vircavas pils (1901)


## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Autoceļš P94

|}
|}
**P94** autoceļš **Jelgava—Staļģene—Code** ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu A8 Jelgavā caur Staļģeni un Emburgu ar autoceļu A7 pie Codes. Autoceļa kopējais garums ir 35,5 km, no tiem 20 km klāti ar asfaltbetona segumu, bet 15 km no Emburgas līdz Codei — ar grants segumu. Ceļš šķērso Jelgavas pilsētu un Jelgavas un Bauskas novadus.
Attēls:P94 aleja ziemā.jpg|P94 koku aleja ziemā pie Rencelēm
Attēls:P94 pie Codes.jpg|Autoceļš P94 pie Codes agrā rudenī


## Apdzīvotas vietas pie autoceļa
* Jelgava
* Mežciems
* Staļģene
* Emburga

## Atsauces
Krakatau

**Krakatau** () ir vulkāns Zunda šaurumā starp Javas un Sumatras salām Indonēzijā.

Vulkāns ir ievērojams ar to, ka  izvirduma laikā tas eksplodēja un izraisīja milzīgu cunami vilni. Kopējais cilvēku upuru skaits tiek lēsts ap 36,4 tūkstošiem. Tas bija viens no lielākajiem izvirdumiem cilvēces pastāvēšanas laikā. Izvirduma laikā tika iznīcinātas aptuveni divas trešdaļas no vulkāniskās salas, kur atrodas *Krakatau*. Izvirduma izraisītais troksnis bija dzirdams līdz pat 5000 km attālumā no vulkāna.

## Krakatau izvirdums Indonēzijā
Vulkāni veidojas tad, ja Zemes garozas atverēs un plaisās izplūst sakusuši ieži, pelni un gāzes. Vulkānu darbību veicina litosfēras plātņu kustība paslīdot vienai zem otras vai attālinoties. Katru gadu pasaulē notiek apmēram 30 vulkānu izvirdumi, kaut arī darbīgo vulkānu ir daudzkārt vairāk — apmēram 500—800.

Indonēzija var lepoties ar 129 vulkāniem, jo šīs valsts teritorijā notiek trīs tektonisko plātņu — Eirāzijas, Klusā okeāna un Austrālijas plātnes sadursme. Krakatau ir pazīstamākais Indonēzijas vulkāns, kura izvirdums noslaucīja no zemes virsas 165 ciematus un pilsētas, zinātnieki uzskata, ka vulkāna izvirdums sākās ar sprādzienu, kurš 1883. gadā satricināja visu Dienvidāzijas piekrasti, jo tā jauda 13 000 reižu pārsniegusi Hirosimas atombumbas jaudu.

Krakatau izvirdums nenotika pēkšņi. Par to, ka vulkāns sācis darboties, sākumā vairākus mēnešus norādīja dūmi, par kuriem 1883. gadā ziņoja garām kuģojošie kuģi. Sākotnēji darbojās tikai viens vulkāna krāteris, kad šķidrā magma, nonākot kanālā, izplūda virszemē. Krakatau pieder stratovulkāniem, tie ir konusveida vulkāni ar vienu vai vairākiem krāteriem, kuros magma un gāzes ir zemes dzīlēs ieslēgtas ilgi un to apjoms un spiediens laika gaitā pieaug. Krakatau izvirdumā okeāna ūdens ieplūdis vulkāna magmas kanālā, izraisot milzīgu eksploziju. Izvirduma laikā melns dūmu un gāzu mākonis pacēlies aptuveni divdesmit piecu kilometru augstumā.

Krakatau izvirdums izsauca milzīgu cunami, kas iznīcināja piekrastes ciematus, Zunda šaurums bija pieblīvēts ar pumeka un vulkānisko pelnu masām, bet 1930. gadā jau varēja novērot jaunas vulkāniskās salas pacelšanos virs jūras līmeņa.

Šis vulkāna izvirdums ir otrs lielākais Indonēzijā līdz šim laikam (pats lielākais – Tamboras izvirdums 1815. gadā). Zinātnieki uzskata, ka kopš 1883. gada Krakatau ir iestājusies “depresija”, jo vulkāns ir daudz pierimušāks un mierīgāks. Tomēr daļa zinātnieku uzskata, ka tas ir tikai laika jautājums, kad vulkāns kļūs aktīvs, jo mēs nevaram paredzēt vulkānu izvirdumu brīžus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Durvis, kas tev atvērtas

**"Durvis, kas tev atvērtas"** ir 1984. gadā Latvijas PSR Rīgas Kinostudijā uzņemta divsēriju televīzijas spēlfilma. Filmas režisors ir Pēteris Krilovs.

## Sižets

Viens no Latvijas kolhoziem. Kolhoza priekšsēdētājai Elmai Eipurei un galvenajam agronomam Kasparam ir dažādi uzskati par lauku attīstības ceļiem.

## Lomās
* Dzidra Ritenberga — *Elma Eipure*
* Romualds Ancāns — *Kaspars*
* Ruta Vītiņa — *Guna*
* Ivars Puga — *Aigars*
* Valdemārs Zandbergs — *Kārlis*
* Gunta Virkava — *Ilga*
* Ņina Leimane — *Gaida*
* Leonīds Grabovskis — *Maldonis*
* Boriss Bekets — *Guculs*
* Elizabete Zagorska — *Ilgas meita*

## Interesanti fakti
* Kinodebijas Ivaram Pugam un Ivaram Brakovskim.

## Ārējās saites
* Kino muzejs
## Video
*
Sojuz TMA-06M

**Sojuz TMA-06M** () bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). 
*Sojuz TMA-06M* palaida .

## Apkalpes
Kuģa *Sojuz TMA-06M* apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublējošā apkalpe:
* Pāvels Vinogradovs (*Павел Владимирович Виноградов*), komandieris 
* Aleksandrs Misurkins (*Aлександр Aлександрович Мисуркин*), lidojuma inženieris 
* Kristofers Kesidijs, (*Christopher John Cassidy*), lidojuma inženieris, NASA, 

## Lidojuma gaita
Starts notika  10:51:11 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 31. starta laukuma 6. palaišanas iekārtas. Šis bija pirmais pilotējamais starts no 31. laukuma kopš 1984. gada.

Ar SKS kosmosa kuģis saslēdzās 25. oktobrī 12:29 UTC pie Poisk moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās operācijas notika automātiskā režīmā.

Uz zemes *Sojuz TMA-06M* bija paredzēts atgriezties , bet nelabvēlīgu laikapstākļu dēļ atvienošanās no stacijas tika pārcelta par diennakti. Kosmosa kuģis atvienojās no SKS 15. martā 23:43 UTC. 16. martā 02:13:04 UTC veikts bremzēšanas manevrs. *Sojuz TMA-06M* nolaižamais aparāts nolaidās Kazahstānā 03:06 UTC.

## Ārējās saites

* ''Sojuz TMA-06M'' lapa SKS Lidojumu vadības centrā
Jevgeņijs Tarelkins

**Jevgeņijs Tarelkins** (*Евгений Игоревич Тарелкин*, dzimis ) ir Krievijas kosmonauts, atvaļināts gaisa spēku apakšpulkvedis.

Tarelkins pirmais un vienīgais kosmiskais lidojums sākās 2012. gada oktobrī, dodoties uz SKS ar kosmosa kuģi ''Sojuz TMA-06M'. Bija SKS-33, SKS-34 ekspedīcijas lidojuma inženieris. 2013. gada martā lidojums beidzās.

 Jevgeņijam Tarelkinam ar prezidenta pavēli piešķirti goda nosaukumi "Krievijas Federācijas Varonis" un "Krievijas Federācijas lidotājs-kosmonauts".

2015. gada 1. jūnijā Tarelkins atstāja kosmonautu sagatavošanas centru.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Tarelkina biogrāfija astronaut.ru
Īzaks Levitāns

**Īzaks Levitāns** (; dzimis , miris ) bija Lietuvā dzimis ebreju izcelsmes krievu gleznotājs. Darbojies 19. gadsimta otrajā pusē, peredvižņiks. Gleznojis galvenokārt Krievijas ainavas. 

## Dzīvesgājums
Dzimis Ķībartos nabadzīgā, bet izglītotā, Lietuvas ebreju ģimenē. 1870. gada sākumā ģimene pārcēlās uz Maskavu. 1873. gadā Īzaks Levitāns iestājās Maskavas glezniecības skolā, kur mācījās arī Īzaka brālis Ābels. 1875. gadā mira Lavitāna māte, tēvs nopietni saslima (1877. gadā viņš nomira), tāpēc ģimene dzīvoja lielā nabadzībā. Tomēr Īzakam, pamatojoties uz spējām glezniecībā, tika ļauts turpināt studijas. 

1877. gadā Levitāns pirmoreiz piedalījās izstādē. 1880. gadā mecenāts Pāvels Tretjakovs iegādājās Levitāna gleznu *Осенний день. Сокольники*. 1880. - 1884. gada vasaras mēnešos Levitāns gleznoja plenērā Ostankinā. 1884. gadā piedalījās peredvižņiku izstādē. 1885. gadā iepazinās ar rakstnieku Antonu Čehovu, kurš kļuva par Levitāna tuvu draugu. 1891. gadā kļuva par peredvižņiku biedrības biedru. Tāpat pārējie pilsētas ebreji, dzīves laikā ar cara dekrētu divreiz izraidīts no Maskavas, tomēr "izņēmuma kārtā" Levitānam bija ļauts atgriezties. Miris 1900. gadā savā darbnīcā Maskavā.

## Darbu izlase

Isaak Ilitsch Lewitan 005.jpg|Vakara zvani (1892)
1885-1889 Birkenhain.jpg|Bērzu mežs (1885-1889)
Levitan Zolotaya Osen.jpg|Zelta rudens (1895)
Mart levitan.jpg|Marts (1895)
Isaak Levitan Tihaya obitel.jpg|Klusais klosteris (1890)
Levitan High water.jpg|Pali (1897)


## Ārējās saites

* Izākam Levitānam veltīta lapa  
* Izākam Levitānam veltīta lapa 
* Īzaks Levitāns ''artcyclopedia'' 
* Īzaka Levitāna darbi ''museumsyndicate''
Paplašinātā realitāte

[200px|thumb|right|Plašinātās realitātes karte [mobilais tālrunis|mobilajā tālrunī]]
[200px|thumb|right|10.000 kustīgu pilsētu, AR (paplašinātā realitāte), [Marks Lī, 2018/2019, Stadtbibliothek, Štutgarte, Vācija]]
**Paplašinātā** jeb **papildinātā realitāte** ir skatījums uz fizisko reālās pasaules vidi, kuras elementi tiek tiešraidē papildināti ar datoru veidotu sensoro ievadi, piemēram, skaņas, video, grafikas vai GPS datiem. Tā ir saistīta ar vispārējo koncepciju, ko sauc par pastarpināto realitāti, kurā īstenības skats ir mainīts ar datoru. Tehnoloģijas galvenā funkcija ir indivīda pašreizējās īstenības uzlabošana. Savukārt virtuālā realitāte aizvieto reālo pasauli ar pilnībā simulētu. Paplašināšana parasti notiek reālajā laikā un jēgpilnā kontekstā ar vides elementiem, piemēram, sporta spēles rezultāts mača laikā televīzijā. Paplašinātās realitātes (AR) tehnoloģijas, tostarp datorredze un objektu atpazīšana, ļauj digitāli interpretēt un manipulēt ar informāciju par lietotāja reālo vidi. Ar mākslīgo informāciju par vidi un tās objektiem ir iespējams pārklāt reālo pasauli.

## Ierīces
Galvenās paplašināto realitāti veidojošās ierīces ir procesors, displejs, sensori un ievades ierīces. Mūsdienu mobilajās ierīcēs, piemēram, viedtālruņos un planšetdatoros ir iebūvēti šie elementi, kuros bieži ietilpst arī MEMS sensori, piemēram, akselerometrs, GPS un kompass, padarot tos par piemērotām paplašinātās realitātes platformām.

## Izmantojums
Paplašinātajai realitātei ir daudz izmantojumu. No šīs tehnoloģijas izmantošanas jomas var gūt daudz labumu. Sākotnēji tā tika izmantota militārās, rūpniecības un medicīnas programmās, bet drīz vien tika piemērota arī tirdzniecības un izklaides vietās.

## Atsauces
Igauņu haika

**Igauņu haika** ir dzejas forma, kas ir īsāka par tradicionālo haiku. Ja Parastai haikai zilbju skaits ir 5+7+5, bet igauņu haikai trijās rindās tikai 4+6+4 zilbes.

Igauņu haikas dzejas formas izgudrotājs ir Asko Kinnaps (Asko Künnap). 
Pirmais igauņu haiku krājums iznāca 2010. gadā ar nosaukumu „Eesti haiku” („Igauņu haika“), autori:Asko Kinnaps, Jirgens Rōste (Jürgen Rooste) un Karls Martins Sinijervs (Karl Martin Sinijärv). 
Šīs grāmatas ievadā Jirgens Rōste raksta: „Igauņu haika sastāv no  trīs rindām (zilbju skaits 4+6+4, kopā 14 zilbes), haikās trāpīgā un lakoniskā formulējumā tiek attēlots galvenokārt igauņiem, Igaunijas dzīvei, sadzīvei un dabai būtiskais vai eksistenciāli svarīgais. Aizraušanās ar igauņu haiku sākusies 21. gadsimta otrajā desmitgadē un turpināsies  līdz mūsu rakstīšanas laiktelpas beigām.”*

Pirmais igauņu haiku atdzejas krājums „Aika sattuu. Vironhaikuja” iznāca Turku grāmatu gadatirgū, Somijā 2011. gadā. Somu valodas izdevumam Hannu Oitinens (Hannu Oittinen) izgudroja atbilstošu žanra apzīmējumu vironhaiku (igauņu haika).

2012. gada oktobrī tika izdota Hannu Oitinena pirmā somu valodā sarakstītā igauņu haiku grāmata „Assamallan asemalla. Vironhaikuja”, kur līdztekus somiski sarakstītajām igauņu haikām iekļauti viesdzejoļi igauņu valodā un valodiski eksperimenti. Cik zināms, šis darbs ir pirmā grāmata pasaulē, kas izdota Hellinā jeb no Helsinkiem un Tallinas izveidotā fiktīvā dvīņu pilsētā.

2011. gada Helsinku grāmatu gadatirgū, kur Igaunija bija galvenais viesis, tika sarīkotas igauņu haiku rakstīšanas sacensības. Igauņu haiku izlasi ir publicējis Igaunijas Rakstnieku savienības literārais žurnāls „Looming“ („Daiļrade“). Facebook darbojas somu-igauņu rakstītāju grupa ar nosaukumu Vironhaiku.

Izdotie igauņu haiku krājumi:
Eesti haiku. Autori: Asko Kinnaps, Jürgens Rooste, Karls Martins Sinijervs. Priekšvārdu rakstījuši Jirgans Rooste. Näo Kirik, Tallinn, 2010. .

Aika sattuu. Vironhaikuja. Autori: Asko Kinnaps, Jirgens Rooste, Karls Martins Sinijervs. Hannu Oitinena tulkojums somu valodā un priekšvārds. Palladium Kirjat, 2011. .

Assamallan asemalla. Vironhaikuja. Autors: Hannu Oitinena. Mākslinieks: Asko Kinnaps. Uzaicinātie autori: Asko Kinnaps, Mari Līsa Rōsa (Mari-Liis Roos), Jirgens Rooste, Karls Martins Sinijervs. Näo Kirik, Hellinna, 2012. .

## Atsauces
*Eesti haiku, lk. 17.

## Ārējās saites
Vironhaiku Facebookis: 
* http://www.facebook.com/groups/263999566971841/
* http://www.tuglas.fi/index.php?id=1176 
* https://web.archive.org/web/20120122044631/http://www.tuglas.fi/index.php?id=1159
* https://web.archive.org/web/20111016110308/http://www.tuglas.fi/index.php?id=1144
* https://web.archive.org/web/20110720195351/http://www.tuglas.fi/index.php?id=897