open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Antons Demčenko

**Antons Demčenko** (; dzimis  Novorosijskā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2013), kas kopš 2023. gada šaha turnīros pārstāv Slovēniju.

## Biogrāfija
Viens no pēdējiem starptautiskā lielmeistara Vitālija Ceškovska audzēkņiem. 2012. gadā debitējis Krievijas čempionāta Augstākajā līgā. 2014. gadā piedalījies Krievijas kausa izcīņā šahā, kur ceturtdaļfinālā piekāpies Dmitrijam Jakovenko.

Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Drēzdenē (2013), *Yenişehir* turnīrā (Turcija) (2016), Sarajevā (2017), *Fagernes Open* (Norvēģija) (2019). 2017. gadā piedalījies Pasaules šaha kausa izcīņā.

2021. gada septembrī Reikjavikā uzvarējis Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 60. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā. 2025. gada septembrī Samarkandā ierindojies 72. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā viņam piešķirusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Adors (šāvējs)

**Adors** () bija franču sporta šāvējs. Startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Viņš 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja tranšejas šaušanā ar bisi. Šajā disciplīnā viņš izcīnīja 20. vietu, taču precīzs viņa rezultāts nav zināms.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Adors (Olympedia profils) 
* Adors (Sports Reference profils)
Frenks Gotčs

**Frenks Gotčs** (; dzimis , miris ) bija vācu izcelsmes amerikāņu profesionālais brīvā stila cīkstonis, pirmais amerikānis — pasaules čempions brīvajā cīņā (saglabāja čempiontitulu 1908.-1913. gadā), viens no populārākajiem sportistiem 20. gadsimta 10. gados.

1905. gada pasaules smagsvaru brīvās cīņas čempionātā mačā par čempiona titulu Frenks Gotčs uzvarēja Tomu Dženkinsu, bet 1906. gadā to zaudēja Fredam Bilam, tomēr zaudēto titulu ātri vien atguva un saglabāja to līdz pat aiziešanai no sporta 1913. gadā. Starp viņa 154 uzvarām 160 mačos visslavenākās ir uzvaras pār ievērojamo krievu cīkstoni Georgu Hakenšmitu 1908. un 1911. gadā. Gotčs bija 5 pēdas 11 collas (179-180 centimetrus) garš un svēra 210 mārciņas (95,3 kilogramus) un bija mazāks nekā vairums pretinieku, taču viņam bija ārkārtējs spēks un plašas zināšanas par cīņas taktiku, satveršanas un sāpju metodēm.

## Biogrāfija
Frenks Gotčs dzimis fermā netālu no Humboltas Aiovas štatā. Ar cīņas sportu viņš sāka nodarboties pusaudža vecumā. Pirmo maču viņš izcīnīja 1899. gadā Luvernē un to zaudēja pēc 2 stundu smagas cīņas. Tikai pēc tam viņš uzzināja, ka konkurents ir ASV smagā svara čempions Dens Makleods. Vēlāk viņu trenēja cits čempions Martins Bērnss, kura vadībā Frenks izcēlās ar uzvarētu maču sēriju Aiovā un Jukonā. Mēģinājums izmēģināt sevi boksā neizdevās. Frenka menedžeris tolaik bija Ols Maršs (īstajā vārdā Džo Kerols), kurš strādāja smagsvara Martina Bērnsa komandā.

Frenks Gotčs bija precējies un viņam bija dēls Roberts. No cīņas un ienākumu ieguldīšanas lauksaimniecībā Aiovā Frenks pēc dažādām aplēsēm nopelnīja no 200 000 līdz 400 000 dolāru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pauls van Asbruks

**Pauls van Asbruks** (; dzimis , miris ) bija beļģu sporta šāvējs, trīs olimpisko medaļu ieguvējs, vairākkārtējs pasaules čempions.

Asbruks olimpiskajās spēlēs startējis 5 reizes (no 1900 līdz 1936. gadam), tajās izcīnot trīs olimpiskās medaļas. Pirmo medaļu viņš izcīnīja 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs, kur 300 metru šaušanā 3 pozīcijās viņš izcīnīja bronzas medaļu (917 punkti). 1908. gada Londonas olimpiskajās spēlēs viņš izcīnīja divas medaļas. Zelta medaļu ieguva 50 jardu individuālajā šaušanā ar pistoli (490 punkti) un bronzas medaļu 50 metru šaušanā ar pistoli komandām (1817 punkti).

Viņš vairākas reizes startējis arī pasaules čempionātos šaušanā, kur periodā no 1900. līdz 1936. gadam izcīnījis 35 medaļas, no tām 13 zelta, 9 sudraba un 13 bronzas medaļas.

## Rezultāti
### Olimpiskās spēles

## Atsauces

## Ārējās saites
* Pauls van Asbruks (Olympics profils) 
* Pauls van Asbruks (Olympedia profils) 
* Pauls van Asbruks (Sports Reference profils)
Netieša funkcija

Matemātikā **netiešs vienādojums** ir attiecības forma \ R(x_1, \ldots, x_n) = 0, kur \ R ir vairāku mainīgo funkcija (biežāk polinoms). Piemēram, vienības apļa netiešais vienādojums is x^2+y^2 = 1.

**Netieša funkcija** ir funkcija, kas ir definēta ar netiešu vienādojumu, kas saista vienu no mainīgajiem, ko uzskata par funkcijas vērtību, ar citiem, ko uzskata par argumentiem.
Sevan FC

***Sevan FC*** ir Armēnijas futbola klubs no Sevanas, kas spēlē Armēnijas Premjerlīgā. Tas ir dibināts 2018. gadā. Mājas spēles aizvada *Sevan* stadionā.

## Sasniegumi
* **[[Armēnijas 1. līga]]**
** 1. vieta (2): 2018—19, 2020—21

## Sezonas

## Atsauces

## Ārējās saites

* sevan.com 
* Facebook
* Sevan FC Soccerway 
* Sevan FC Transfermarkt 
* Sevan FC Globalsportsarchive
Noravank SC

***Noravank SC*** ir Armēnijas futbola klubs no Vāikas, kas spēlē Armēnijas Premjerlīgā. Tas ir dibināts 2020. gadā. Mājas spēles aizvada *Arevika* stadionā.

## Sasniegumi
* **[[Armēnijas 1. līga]]**
** 3. vieta (1): 2020–21

## Sezonas

## Atsauces

## Ārējās saites

* noravanksport.am  
* Facebook
* Noravank Soccerway 
* Noravank Transfermarkt 
* Noravank Globalsportsarchive
Pana Cjaņjui

**Pana Cjaņjui** (, ; dzimusi ) ir ķīniešu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvēja  un  bronzas medaļniece.

## Biogrāfija
Pana Cjaņjui dzimusi 1996. gadā. 2016. gadā Bangkokā viņa kļuva par Āzijas čempioni. 2018. gadā viņa ieguva pasaules čempionāta bronzas medaļu.

2019. gada pirmsolimpiskajā planētas čempionātā Kazahstānā svara kategorijā līdz 53 kg Pana izcīnīja bronzas medaļu un ieguva olimpisko licenci savai nacionālajai olimpiskajai komitejai.

2021. gada 6. augustā Tokijā 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs svara kategorijā līdz 53 kg Pana Cjaņjui finālcīņā zaudēja Japānas cīkstonei Maju Mukaidai un izcīnīja sudraba medaļu.

 Parīzē izcīnīja bronzas medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mērima Džumanazarova

**Mērima Džumanazarova** (; dzimusi  Talasas apgabala Bakajatas rajonā, pēc citiem datiem — Biškekā) ir kirgīzu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvēja,  sudraba medaļniece, Āzijas spēļu un Āzijas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
Mērima Džumanazarova dzimusi 1999. gadā Talasas apgabalā. Ar cīņas sportu viņa nodarbojas kopš 12 gadu vecuma. Sacensībās piedalās svara kategorijā līdz 68 kilogramiem.

2017. gadā Džumanazarova izcīnīja Āzijas spēļu bronzas medaļu cīņas mākslā un sacensībās telpās, bet pasaules čempionātā viņa bija tikai 13. vietā. 2018. gadā viņa kļuva par Āzijas čempionāta bronzas medaļnieci un ieguva Āzijas spēļu bronzas medaļu. 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā viņa izcīnīja bronzas medaļu brīvajā cīņā sievietēm svara kategorijā 68 kg. 2021. gadā uzvarēja pasaules čempionātā Oslo.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vincents Kejmers

**Vincents Kejmers** (; dzimis  Maincā) ir Vācijas starptautiskais lielmeistars šahā (2020).

## Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. Pārstāvējis Vāciju Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. 2015. un 2017. gadā Vācijas izlases sastāvā uzvarējis Eiropas komandu šaha čempionātos U18 vecuma grupā. 2018. gadā uzvarējis tradicionālā Karlsrūē šaha festivālā *Grenke Chess Open* A turnīrā.

2021. gada septembrī Reikjavikā izcīnījis sudraba medaļu Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2021. gada novembrī Rīgā izcīnījis 5. vietu 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

2022. gada decembrī Almati dalījis 2.-3. vietu Pasaules ātrā šaha čempionātā.

2023. gada novembrī Daglasā izcīnījis 5. vietu "FIDE Grand Swiss" turnīrā. 2023. gadā Budvā Vācijas izlases sastāvā izcīnījis 2. vietu Eiropas komandu šaha čempionātā.

2025. gada februārī Veikanzē (Nīderlande) ierindojies 9. vietā *Tata Steel* meistaru šaha turnīrā. 2025. gada martā ierindojies 6. vietā Prāgas šaha festivāla lielmeistaru turnīrā. 2025. gada maijā uzvarējis Vācijas šaha čempionātā.

2025. gada septembrī Samarkandā izcīnījis 4. vietu "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

2026. gada februārī Veikanzē (Nīderlande) izcīnījis 4. vietu *Tata Steel* meistaru šaha turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2020. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Oksfordas-AstraZeneca COVID-19 vakcīna

**Oksfordas-''AstraZeneca'' COVID-19 vakcīna** ar kodēto nosaukumu AZD1222, ko cita starpā pārdod ar zīmoliem *Covishield* un *Vaxzevria*, ir vīrusa vektora vakcīna COVID-19 profilaksei. To izstrādāja Oksfordas Universitāte un *[[AstraZeneca]]*, un to ievada intramuskulāri, par vektoru izmantojot modificētu šimpanzes adenovīrusu ChAdOx1. Vakcīnas efektivitāte ir 76,0 %, novēršot simptomātisku COVID-19, sākot no 22. dienas pēc pirmās devas un 81,3 % pēc otrās devas. Vakcīna bija lētāka un vieglāk uzglabājama kā citas pret Covid-19 lietojamās vakcīnas.

Tika apgalvots, ka vakcīnai ir labs drošības profils, ar blakusparādībām, tostarp sāpēm injekcijas vietā, galvassāpēm un sliktu dūšu, kas parasti izzūd dažu dienu laikā. Retāk var rasties anafilakse (Apvienotās Karalistes Zāļu un veselības aprūpes produktu regulēšanas aģentūra (MHRA) 2021. gada 14. aprīlī ir reģistrējusi 268 ziņojumus no aptuveni 21,2 miljoniem vakcināciju). Ļoti retos gadījumos (aptuveni 1 no 100 000 cilvēku) vakcīna ir saistīta ar paaugstinātu asins recekļu veidošanās risku kombinācijā ar zemu trombocītu līmeni asinīs. 2021. gada 4. aprīļa datiem Eiropas Zāļu aģentūra ir ziņojusi par 222 asins recekļu veidošanās gadījumiem Eiropas Ekonomikas zonā un Apvienotajā Karalistē, kur vakcīnu ir saņēmuši aptuveni 34 miljoni cilvēku.

2020. gada 30. decembrī vakcīna pirmo reizi tika apstiprināta lietošanai Apvienotās Karalistes vakcinācijas programmā, un pirmā vakcinācija ārpus izmēģinājuma tika veikta 2021. gada 4. janvārī. Kopš tā laika vakcīnu ir apstiprinājušas vairākas zāļu aģentūras visā pasaulē, piemēram, Eiropas Zāļu aģentūra (EMA) un Austrālijas Terapeitisko preču pārvalde, kā arī Pasaules Veselības organizācija (PVO) to ir apstiprinājusi ārkārtas lietošanas sarakstā. Dažas valstis ierobežoja vakcīnas lietošanu tikai gados vecākiem cilvēkiem ar paaugstinātu smagas COVID-19 slimības risku, jo pastāvēja bažas par ļoti retām vakcīnas blakusparādībām gados jaunākiem cilvēkiem.

2023. gadā advokāti, pārstāvot 75 cilvēkus, uzsāka jurisdisku prasību pret *AstraZeneca* par tās vakcīnas radītajām komplikācijām viņu klientiem.

2024. gadā *AstraZeneca* paziņoja par savas vakcīnas atsaukšanu, motivējot to ar tās novecojumu un no tā izrietošo mazefektivitāti pret ātri mutējušo vīrusu, kā arī vakcīnu pārpilnību tirgū. Ar 2024. gada 7. maiju Eiropas Zāļu aģentūra pēc ražotāja lūguma atsauca savu atļauju tās lietošanai.

## Skatīt arī

* COVID-19 vakcīna
* COVID-19 diagnosticēšana
* COVID-19 pandēmija
* COVID-19 pandēmija Latvijā

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* "An oral history of Oxford/AstraZeneca: ‘Making a vaccine in a year is like landing a human on the moon’". *The Guardian*
FS Jelgava

**FS Jelgava** (agrāk — **''Albatroz SC**, Albatroz Sport Club*) ir [[Latvija]]s [[futbols|futbola]] klubs no [[Jelgava]]s, kas spēlē [[Latvijas futbola Virslīga|Latvijas futbola Virslīgā]]. Klubs dibināts 2017. gada 4. aprīlī kā [[FK Jelgava]] pēctecis. Mājas spēles aizvada [[Zemgales Olimpiskais centrs|Zemgales olimpiskā centra]] [[Jāņa Lūša stadions|Jāņa Lūša stadionā]], bet dažreiz - FS Jelgava Sporta bāzē.

== Vēsture ==
2020. gadā komanda uzvarēja [[Latvijas futbola 2. līga|Latvijas 2. līgas]] čempionātā kā *Albatroz SC/FS Jelgava*. 2021. gadā "Albatroz SC" iekļāvās FK/FS Jelgava sastāvā. Kluba pieaugušo komanda piedalījās [[Latvijas futbola 1. līga]]s čempionātā, bet dažāda vecuma jaunieši — Latvijas Jaunatnes futbola čempionātā. 2022. gadā komanda oficiāli pārdēvēta par FS Jelgava.

2023. gadā "FS Jelgava" debitēja Latvijas Virslīgā. Jelgavā augstākais futbola čempionāta līmenis atgriezās pēc triju gadu pārtraukuma, kad tajā pēdējoreiz spēlēja FK Jelgava, daļu kuras sastāva iekļāva FS Jelgava rindās.

== Iegūtās vietas Latvijas čempionātā ==
* 2020: 1. vieta, 2. līga
* 2021: 5. vieta; 1. līga
* 2022: 1. vieta; 1. līga
* 2023. 6. vieta [[Virslīga (futbols)|Virslīga]]
* 2024. 10. vieta [[Virslīga (futbols)|Virslīga]]
* 2025. 6. vieta [[Latvijas futbola Virslīga|Virslīga]]

== Komandas sastāvs ==
*.''

## Komandas personāls

## Komandas galvenie treneri
*  Ervīns Pērkons (2020—2023)
*  Jozefs Škrlīks (2023)
*  Valērijs Redjko (2024)
*  Anatolijs Sidenko (2024)
*  Aleksandrs Basovs (2025--)

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* transfermarkt.com
* YouTube
Lilibeta Mauntbatena-Vindzora

**Lilibeta Diāna Mauntbatena-Vindzora** (; dzimusi ) ir Saseksas hercogu pāra prinča Harija un viņa sievas Meganas otrais bērns. Viņa ir septītā Lielbritānijas monarhijas mantošanas līnijā.

## Dzimšana un ģimene
Mauntbatena-Vindzora dzimusi Santabarbaras privātajā slimnīcā Santabarbarā, Kalifornijā,  pulksten 11:40 PDT (18:40 UTC). Viņa ir nosaukta par godu vecvecmātei no tēva puses — karalienei Elizabetei II, kuru ģimenē sauc par Lilibetu, un vecmāmiņai no tēva puses, Velsas princesei Diānai. Viņa ir pazīstama arī kā Lilī, Lilibetas vārda pamazinošā formā. Lilibetai Diānai Mauntbatenai-Vindzorai ir vecāks brālis Ārčijs. Viņas krustēvs ir amerikāņu aktieris un komiķis Tailers Perijs.

Viņai no tēva puses ir Lielbritānijas karaliskās ģimenes izcelsme, bet no mātes puses — afroamerikāņu un Eiropas amerikāņu izcelsme. Viņai ir ASV un Apvienotās Karalistes dubultpilsonība.

## Tituls un pēctecība
Lilibeta Diāna Mauntbatena-Vindzora ir septītā Lielbritānijas monarhijas mantošanas līnijā, un no 2021. gada viņa ir visaugstāk novērtētā persona šajā rindā, kas dzimusi ārzemēs. Kā monarha mazmazmazbērns, kas nav vīriešu kārtas, viņa nav princese, bet hercogu meita, kam ir tiesības uz dāmas titulu pirms sava vārda; tomēr tāpat kā gadījumā ar savu brāli Ārčiju, maz ticams, ka viņa izmantos titulu, vismaz dzīvojot ASV. Saskaņā ar karaļa Džordža V 1917. gada novembrī izdotajām patenta vēstulēm viņai būtu tiesības kļūt par princesi pēc vectēva, Velsas prinča Čārlza, kāpšanas tronī.

## Atsauces
Aleksandrs Kuzmins

**Aleksandrs Kuzmins** (krieviski *Александр Вадимович Кузьмин*; —) bija Latvijas jurists un politiķis, Rīgas Domes deputāts no PCTVL (2005—2009, 2020—2021).

## Biogrāfija
Dzimis 1984. gada 10. oktobrī Rīgā. 2002. gadā pabeidzis Rīgas 12. vidusskolu, paralēli mācībām vidusskolā Rīgas Šaha skolā iegūstot arī 1. sporta klasi. 2002. gadā iestājās Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē. Kopš 2005. gada vadīja spēlēs Rīgas lietpratēju kluba komandu *Штаб.lv.*

Miris 2021. gada 23. augustā negadījumā, pakļūstot zem vilciena. Iespējams, tā bijusi pašnāvība.

## Politiskā darbība
2001. gadā iesaistījies PCTVL darbībā, 2002. gadā iestājās partijā "Līdztiesība". No 2003. līdz 2005. gadam bija Saeimas deputāta Andra Tolmačova palīgs.

Kopš 2003. gada veidojis publikācijas laikrakstā "Rakurss". 2004. gadā izveidoja savā bijušajā skolā Krievu skolu aizstāvības štāba šūniņu, sāka sniegt juridiskās konsultācijas Latvijas Cilvēktiesību komitejā un piedalīties PCTVL tīmekļa vietnes satura veidošanā.

2005. gada martā kļuva par Rīgas Domes vēsturē jaunāko deputātu. Darbojies Kultūras, mākslas un reliģijas lietu, kā arī Vides komitejā. Kopš 2005. gada bija PCTVL Jaunatnes organizācijas valdes loceklis.

Kopš 2006. gada bija LMĪA (Latvijas denacionalizēto un municipālo māju īrnieku un dzīvokļu īpašnieku asociācijas) valdes loceklis, PCTVL domes loceklis.

Darbojies kā Eiropas Parlamenta deputātes Tatjanas Ždanokas palīgs.

2020. gadā ārkārtas vēlēšanās atkārtoti ievēlēts Rīgas domē.

## Atsauces

## Ārējās saites

* CV PCTVL mājaslapā
* Priekšvēlēšanu duelis: Medne/Kuzmins xtv.lv/rigatv24 2020. gada 19. augustā
Aleksejs Sarana

**Aleksejs Sarana** (; dzimis  Maskavā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2013), kas kopš 2023. gada šaha turnīros pārstāv Serbiju.

## Biogrāfija
Piemaskavas šaha skolas audzēknis. 2018. gadā Grieķijā uzvarējis Pasaules ātrā šaha čempionātā jauniešiem U18 vecuma grupā. Tajā pašā gadā uzvarējis Krievijas šaha čempionāta Augstākajā līgā, bet Superfinālā ierindojies 9. vietā. 2019. gadā izcīnījis 2. vietu Krievijas šaha čempionāta Augstākajā līgā, bet Superfinālā palicis 11. vietā. 2019. gadā piedalījies Pasaules šaha kausa izcīņā, kurā 1. kārtā zaudējis citam Krievijas lielmeistaram Aleksandram Predkem.

2021. gada septembrī Reikjavikā izcīnījis bronzas medaļu Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 28. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

2023. gada martā Vrņačka Baņā uzvarējis Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2023. gada novembrī Daglasā ierindojies 21. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā. 2023. gadā Budvā Serbijas izlases sastāvā uzvarējis Eiropas komandu šaha čempionātā.

2025. gada februārī Veikanzē (Nīderlande) ierindojies 12. vietā *Tata Steel* meistaru šaha turnīrā. 2025. gada septembrī Samarkandā ierindojies 112. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā. 2025. gadā Batumi Serbijas izlases sastāvā izcīnījis bronzas medaļu Eiropas komandu šaha čempionātā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2016. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2017. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Blesinga Oborududu

**Blesinga Oborududu** (; dzimusi ) ir Nigērijas brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvēja, desmitkārtējā Āfrikas čempione.

## Biogrāfija
2007. gadā Oborududu tika pamanīta skolu sacensībās un uzaicināta uz nacionālo nometni, lai sagatavotos dalībai Āfrikas spēlēs. Viņas vecāki sākotnēji bija pret viņas vēlmi kļūt par sporta cīkstoni, jo pēc viņu ieskatiem cīņas sports paredzēts tikai zēniem. Oborududu dievināja Kanādas un Nigērijas cīkstoni Danielu Igali, kurš tika uzskatīts par pirmo cilvēku no Nigērijas, kurš izcīnījis olimpisko medaļu cīņas sportā.

No 2010. līdz 2020. gadam Oborududu katru gadu ir izcīnījusi zelta medaļu Āfrikas cīņas čempionātā, izņemot 2012. gadu, kad viņa čempionātā nepiedalījās, jo startēja olimpiskajās spēlēs.

2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņa startēja 63 kg svara kategorijā un astotdaļfinālā zaudēja Monikai Mihalikai. 2014. gada Nāciju Sadraudzības spēlēs viņa piedalījās vidējā svarā, mačā par trešo vietu pieveica angļu cīkstoni Hloju Spiteri un izcīnīja bronzas medaļu.

2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņa piedalījās vidējā svara kategorijā un otrajā kārtā zaudēja mongolietei Batcecegai Sorondzonboldīnai. 2017. gada Islāma solidaritātes spēlēs viņa ieguva zelta medaļu sievietēm 63 kg kategorijā. Uzvarot kanādieti Danielu Lappu, ieguva zelta medaļu 2018. gada Nāciju sadraudzības spēlēs Goldkostā svara kategorijā 68 kg.

2021. gada Āfrikas un Okeānijas olimpiskajā kvalifikācijas turnīrā ieguva tiesības pārstāvēt Nigēriju 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā. 2021. gada jūnijā izcīnīja sudraba medaļu 2021. gada Polijas atklātajā čempionātā Varšavā.

2021. gada 3. augustā izcīnīja sudraba medaļu 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, finālā zaudējot amerikānietei Tamirai Mensai-Stokai. Viņa kļuva arī par pirmo nigērieti, kura izcīnīja olimpisko medaļu cīņā, kā arī ieguva Nigērijas pirmo sudraba medaļu Tokijas olimpiskajās spēlēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Enkuru licējs

[thumb|Zemūdens tālvadības aparāts () darbā zemūdens naftas un gāzes laukā. ROV izmanto zemūdens dinamometrisko [Uzgriežņu atslēga|atslēgu uz zemūdens konstrukcijas vārsta.]]
**Enkuru licējs** () ir specializēts palīgkuģa veids, kādus pārsvarā būvē, lai strādātu ar naftas platformu enkuriem, pārvietotu platformas uz tām paredzētajām pozīcijām un nostiprinātu tās šajās pozīcijās ar platformu enkuriem. Enkuru licēji dažreiz kalpo arī kā ātrās reaģēšanas un glābšanas kuģi (), kā arī kā platformu apgādes kuģi.

Daudzi no šiem kuģiem ir būvēti, lai izturētu skarbos Ziemeļjūras apstākļus un var veikt apgādes uzdevumus Ziemeļjūrā starp krasta bāzēm un urbšanas vietām. Tāpat šie kuģi nodrošina velkoņu funkcijas tankkuģu iekraušanas laikā, darbu ar dziļūdens enkuriem un apdraudošu objektu vilkšanu.

Enkuru licēji atšķiras no platformu apgādes kuģiem ar to, ka tie ir apgādāti ar vinčām vilkšanai un darbam ar enkuriem, tiem ir atklāts pakaļgala klājs, lai būtu kur novietot naftas platformu enkurus, un tiem ir lielāka jauda, lai varētu attīstīt lielāku polera vilcējspēku (*Bollard pull* — angļu val.). Mehānismi ir īpaši projektēti darbam ar naftas platformu enkuriem. Kuģi ir apgādāti ar enkuru ātrās atdošanas mehānismiem, kurus darbina no stūres mājas vai citas vietas, kurā normālos apstākļos atrodas personāls un kurā ir nodrošināti tieši sakari ar stūres māju. Noslodze, kuru izmanto vilkšanas vinčas projektēšanā un pārbaudē, ir divas reizes lielāka par statisko polera vilcējspēku.

Lai arī enkuru licēji ir pielāgoti darbam ar naftas platformu enkuriem un vilkšanai, tie var izpildīt arī tādus uzdevumus kā darbs ar zemūdens tālvadības aparātiem, drošība/glābšana un apgāde starp cietzemi un jūrā izvietotajām konstrukcijām.

## Piezīmes un atsauces

## Ārējās saites

* Kuģu būvētavas ''Ulstein Verft'' būvētais enkuru licējs ar rūpnīcas numuru 273 ''Bourbon Orca''. 
* Ledū ejošais enkuru licējs ''Balder Viking''.
Āfrikas čempionāts cīņas sportā

**Āfrikas čempionāts cīņas sportā** ir Āfrikas amatieru sacensības cīņas sportā. Tās pirmo reizi notika Kasablankā 1969. gadā. Pēc otrā turnīra, kas notika 1971. gadā, bija desmit gadu pārtraukums. No 1981. gadā Āfrikas čempionāts cīņas sportā atkal tika rīkots regulāri. 1996. gadā pirmo reizi notika turnīrs sievietēm.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Cīkstoņu datu banka. ''Institut für Angewandte Trainingswissenschaft''
Maskava—Gailīši

***Maskava—Gailīši*** ir krievu rakstnieka un satīriķa Venedikta Jerofejeva pseidobiogrāfisks postmodernistisks prozas dzejolis.

Sarakstīts no 1969. līdz 1970. gadam un izplatīts samizdatā, pirmo reizi tika publicēts 1973. gadā Izraēlā un vēlāk, 1977. gadā, Parīzē.

Padomju Savienībā tas tika publicēts tikai 1989. gadā, Perestroikas laikmetā, literārajā almanahā *Vesķ* () un žurnālā *Atturība un kultūra* (**) nedaudz saīsinātā formā.

Stāsts seko intelektuālam alkoholiķim Veņam (jeb Veņičkam), kurš dodas ar piepilsētas vilcienu 125 km braucienā no Maskavas pa Gorkijas dzelzceļa līniju, lai apmeklētu savu skaisto mīļoto sievieti un bērnu Petuškos (Gailīšos), pilsētā, kuru stāstītājs raksturo gandrīz utopiski.

Stāsta sākumā viņš ir nupat atlaists no darba kā telefona kabeļu ierīkošanas brigādes priekšnieks, par to, ka veidoja grafikus par alkohola daudzumu, ko viņš un viņa kolēģi laika gaitā patērēja. Šie grafiki parādīja skaidru korelāciju ar personīgajām iezīmēm. Piemēram, komjaunatnes pārstāvim grafiks bija līdzīgs Kremļa mūrim, bet Veņas grafiks vienkārši rādīja viņa nespēju novilkt taisnu līniju izdzertā alkohola daudzuma dēļ. Pēdējo naudu Veņička tērē dzērieniem un pārtikai ceļojumā. Atrodoties vilcienā, viņš iesaistās garos monologos par vēsturi, filozofiju un politiku. Viņš arī iedraudzējas ar daudziem saviem ceļabiedriem un pie vairākām alkohola pudelēm pārrunā dzīvi Padomju Savienībā. Visbeidzot Venička aizguļas, nokavē savu staciju un pamostas vilcienā, kas dodas atpakaļ uz Maskavu. Joprojām piedzēries, pusapziņā un fantastisku vīziju mocīts, viņš bezmērķīgi klīst pa naksnīgās pilsētas ielām, uzduras ļaundaru bandai, bēg no tās un tiek noslepkavots.

## Piemineklis
Maskavā, Cīņas laukumā (*Площадь Борьбы*), atrodas piemineklis romānam, ko veidojuši mākslinieki Valērijs Kuzņecovs un Sergejs Mancerevs, kas sastāv no divām skulptūrām. Vienā attēlots vīrietis, kas pieķēries dzelzceļa stacijas zīmei *Maskava,* un uz pjedestāla rakstīts teikums "Jūs nevarat uzticēties cilvēka viedoklim, kurš vēl nav salāpījies". Otrā attēlota jauna sieviete zem dzelzceļa stacijas zīmes *Petuški* un teikums "Petuškos jasmīns nekad nepārstāj ziedēt un putni vienmēr dzied".

## Skatuves versija

1994. gadā Maskava—Gailīši tika pielāgota viena cilvēka izrādei Gertika teātrī, Londonā, Veņas lomu spēlēja Toms Kortnijs. Iestudējums saņēma *Critics Circle* un *Evening Standard* balvu un 1995. gadā tika iestudēts arī Ņujorkas *Union Square* teātrī, saņemot lieliskas kritiķu atsauksmes.

Poēmu latviešu valodā 2007. gadā tulkojis Uldis Tīrons, kurš 2021. gadā pēc tās motīviem iestudējis arī izrādi "Klāvas tantes skūpsts" Jaunajā Rīgas teātrī.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Tulkojuma latiešu valodā fragments
Tianhe

thumb|240px|right|''Tianhe'' pārbaudēs uz zemes
***Tianhe*** (,  — "Debess harmonija"), oficiāli **''Tianhe'' bāzes modulis** () ir Ķīnas orbitālās stacijas *[[Tiangong]]* pirmais, bāzes modulis. Tas orbītā tika palaists 2021. gada 29. aprīlī.

## Konstrukcija
Stacijas bāzes modulis nodrošina dzīvības atbalstu un dzīvojamās telpas trim apkalpes locekļiem, kā arī nodrošina stacijas vadības, navigācijas un orientācijas kontroli un elektroenerģijas apgādi. Modulis sastāv no trim sekcijām: dzīvojamā nodalījuma, neapdzīvojamas servisa nodalījuma un saslēgšanas nodalījuma. Kopumā dzīvojamās telpas tilpums ir 50 kubikmetri (salīdzinot ar tikai 15 m³ *[[Tiangong 1]]*).
*Tianhe* masa ir 22,6 tonnas, garums — 16,6 metri, diametrs — 4,2 metri.

Dzīvojamā telpā ir virtuve un tualete, ugunsdrošības iekārtas, gaisa apstrādes un kontroles iekārtas, datori, zinātniskā aparatūra un sakaru iekārtas.

Elektroenerģiju nodrošina divi grozāmi saules bateriju paneļi. Enerģija tiek glabāta akumulatoros, lai apgādātu staciju, kad tā nokļūst Zemes ēnā. Modulim ir dzinējsistēma, kas regulāri veiks stacijas orbītas paaugstināšanu, lai novērstu bremzēšanās atmosfērā sekas. Raķešdegvielu piegādā kravas kuģi. Stāvokļa korekcijai ir uzstādīti 4 jonu dzinēji.

Priekšējais saslēgšanas nodalījums ir apgādāts ar četriem saslēgšanas mezgliem. Pie tā plānots pievienot divus moduļus, kā arī periodiski kravas kuģus *[[Tianzhou]]* un kosmosa kuģus *[[Shenzhou]]*. Kosmiskie aparāti var tuvoties un pieslēgties pie aksiālā (uz priekšu vērstā) un nadīrā (uz Zemi vērstā) porta. Katram topošajam modulim tiks uzstādīta mehāniska svira, kas līdzīga PSRS *[[Mir (orbitālā stacija)|Mir]]* orbitālā stacijā izmantotajam manipulatoram. Jaunie moduļi vispirms pieslēgsies pie aksiālā porta, tad mehāniskā svira piestiprināsies un pārvietos moduli uz sānu portu. Pilotējamie un kravas kuģi varēs pieslēgties vai nu pie aksiālā mezgla vai pie apakšējā mezgla. Zenīta (augšup vērstā) pieslēgvieta ir pārveidota par lūku iziešanai kosmosā, un sfērisko saslēgšanas nodalījumu var izmantot arī kā slūžu kameru.

## Lidojuma gaita
*Tianhe* tika palaists  03:23:15 *[[UTC]]* ar nesējraķeti *[[Chang Zheng 5B]]* no Veņčanas kosmisko aparātu palaišanas vietas.

29. maijā stacijā ieradās kravas kuģis *[[Tianzhou 2]]*
Pirmā ekspedīcija ieradās 2021. gada 17. jūnijā ar kosmosa kuģi *[[Shenzhou 12]]*.

2022. gada 24. jūlijā pie *Tianhe* priekšējās pieslēgvietas pievienojās *[[Wentian]]* laboratorijas kabīnes modulis.
30. septembrī *Wentian* tika pārvietots uz *Tianhe* labās puses pieslēgvietu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jezups Kangars

**Jezups Kangars** (dzimis 1878. gadā Bērzgales pagasta Cepleišu solā, miris 1927. gadā) bija latgaliešu sabiedriskais darbinieks, Pēterburgas muzikāliskās sabiedrības priekšsēdētājs, Latgaliešu bēgļu palīdzības biedrības komitejas loceklis.

1917. gada 8. aprīlī (26. martā pēc VS) Latgaliešu Tautas komitejas (*Letgalīšu tautas komitets*) pārstāvji Andrivs Boriss (Borisovs), Jezups Kangars, Francis Kemps, Viktors Silandžs un Andrīvs Zvīdriņš ieradās vizītē pie Krievijas Pagaidu valdības vadītāja Georgija Ļvova un izvirzīja jautājumu par pašpārvaldes tiesību piešķiršanai latgaliešiem. Kņazs Ļvovs izteicies, ka šo jautājumu Krievijā jākārto kopā ar citu tautu jautājumiem.

Miris 1927. gada augustā.

## Literatūra
* S. Seiļs. “Atmiņas par Pīterpiļs laikmetu.” *Jaunais Vōrds*. 1937. gada 25. novembrī
* M. D. Jezups Kangars. *Zemnīka Ziņas*. 1927. gada 25. augustā

## Atsauces
Džou Cjiņa

**Džou Cjiņa** (; dzimusi ) ir ķīniešu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvēja.

## Biogrāfija
2014. gada septembrī pasaules čempionātā Taškentā, cīņā par 3. vietu uzvarot igaunieti Epu Mē, kļuva par bronzas medaļnieci. 2015. gada septembrī pasaules čempionātā Lasvegasā kļuva par sudraba medaļnieci, finālā zaudējot amerikānietei Adelīnai Grejai. 2019. gada septembrī Nursultanā, cīņa par trešo vietu zaudēja Epai Mē un ieņēma 5. vietu, kas ļāva tai saņemt licenci uz olimpiskajām spēlēm Tokijā.
2021. gada 2. augustā olimpiskajās spēlēs Tokijā, cīņā par 3. vietu gūstot plecu uzvaru pret japānieti Hiroe Suzuki, viņa kļuva par bronzas medaļnieci.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nipahas vīruss

**Nipahas vīruss** ir negatīvas (−) vienpavediena ribonukleīnskābes (RNS) vīruss (ribovīruss). Izraisa smagu saslimšanu (encefalītu un elpceļu slimības) cilvēkiem un dzīvniekiem. Nipahas vīruss ir līdzīgs Hendras vīrusam, kas izplatīts Austrālijā un inficē galvenokārt zirgus, bet var būt nāvējošs arī cilvēkiem. Šie vīrusi pieder pie paramiksovīrusu dzimtas, kurā ietilpst tādi svarīgi vīrusi, kā masalu, cūciņu un paragripas vīrusi.

Nipahas vīrusa dabiskais rezervuārs ir dažādi augļēdāji dižsikspārņi. Cilvēki inficējas, lietojot uzturā ar augļsikspārņu urīnu vai siekalām notraipītus augļus, kā arī kontaktējoties ar slimām cūkām, kas sevišķi viegli aplīp ar Nipahas vīrusu. Ir iespējama arī infekcijas nodošana no cilvēka cilvēkam, tas notiek, kontaktējoties ar slimnieku izdalījumiem un ekskrementiem.

## Vēsture
Nipahas vīruss pirmo reizi identificēts 1998. gadā, kad Malaizijā cūkkopju vidū tika novērots neiroloģiskas un respiratoras saslimšanas uzliesmojums. No 265 gadījumiem 105 bija letāli. Kopš tā laika Dienvidāzijā novēroti vēl 12 šīs slimības uzliesmojumi.

2018. gadā Indijā, Keralas štatā Nipahas vīrusa uzliesmojuma laikā gāja bojā 17 cilvēki. Tajā pašā štatā 2021. gada septembrī fiksēts jauns uzliesmojums, miris 12 gadus vecs zēns.

## Simptomi
Nipahas vīrusa infekcija cilvēkiem var noritēt dažādās formās — no bezsimptomu slimības gaitas līdz nāvējošam encefalītam. Parasti inficētajiem cilvēkiem vispirms attīstās gripai līdzīgi simptomi (paaugstināta temperatūra, galvas un muskuļu sāpes, vemšana, kakla sāpes). Slimība var turpināties ar reiboni, miegainību, izmainītas apziņas stāvokļiem un citām neiroloģiskām pazīmēm, kas norāda uz akūtu encefalītu. Dažos gadījumos var attīstīties atipiskā pneimonija ar elpošanas nepietiekamību. Smagos gadījumos cilvēks pēc 24—48 stundām nonāk komā. Slimības inkubācijas periods ir no 4 līdz pat 45 dienām.

Vairums cilvēku, kas izdzīvo pēc akūtā encefalīta, izveseļojas pilnībā, bet apmēram 20% arī turpmāk cieš no neiroloģiska rakstura sekām.

Nipahas vīrusa saslimšanas letalitāte tiek vērtēta no 40 līdz 75% robežās.

## Ārstēšana
Pret Nipahas vīrusu nav ne zāļu, ne vakcīnu, tādēļ ārstēšana ir tikai simptomātiska.

## Ārējas saites
* Vakcīnas nav! Lietusmežu izciršana paver ceļu bīstamam vīrusam

## Atsauces
Indriķis Pinksis

thumb|150px|Indriķis Pinksis.
**Indriķis Pinksis** (1910—1991?) bija latviešu komunists, Latvijas PSR Republikāniskās arodbiedrību padomes priekšsēdētājs. Nacionālkomunistu vajāšanu laikā 1959. gada augustā atlaists no amata.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1910. gadā Rīgā Oto Pinkša ģimenē. 1927. gadā kļuva par Latvijas Darba Jaunatnes Savienības (LDJS) biedru, 1931. gadā kandidēja Saeimas vēlēšanās no Latvijas sociāldemokrātu opozicionāro strādnieku kandidātu saraksta, bija ieslodzījumā Rīgas Centrālcietumā (1932—1937). 1939. gadā viņš kļuva par Latvijas Komunistiskās partijas biedru. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā I. Pinksi piekomandēja Gustava Ērenpreisa velosipēdu fabrikai ar uzdevumu veikt rūpnīcas arodbiedrības pārņemšanu.

Otrā pasaules kara laikā Pinksis bija 130. latviešu strēlnieku korpusa gvardes kapteinis.

Latvijas PSR laikā viņš bija Latvijas PSR Ļeņina Komunistiskās jaunatnes savienības Centrālās komitejas sekretārs (1944—1946), bet no 1953. gada Liepājas pilsētas Koministiskās partijas komitejas sekretārs.

1957. gadā viņu iecēla par Latvijas PSR arodbiedrību republikāniskās padomes priekšsēdētāju, bet 1959. gada augustā, nacionālkomunistu vajāšanu laikā,  atlaida no šī amata, svītroja no LKP CK biroja locekļu kandidātu sastāva un iecēla par Madonas rajona ceļu celtniecības daļas priekšnieku.

1985. gadā I. Pinksis publiskoja savas atmiņas.

## Atsauces
Barbora Krejčīkova

**Barbora Krejčīkova** (; dzimusi ) ir čehu tenisiste, uzvarējusi divos ''Grand Slam'' vienspēļu turnīros (2021. gada ''French Open'' un 2024. gada Vimbldonas čempionātā), kā arī desmit dubultspēļu *Grand Slam* turnīru uzvarētāja (septiņas sieviešu dubultspēlēs un trīs jauktajās dubultspēlēs). B. Krejčīkova ir arī 2020. gada vasaras olimpisko spēļu čempione sieviešu dubultspēlēs un 2021. gada *[[WTA Finals]]* dubultspēļu uzvarētāja. Uzvarējusi astoņos WTA turnīros vienspēlēs un 18 dubultspēlēs. Viņa ir arī Federācijas kausa ieguvēja (2018) Čehijas izlases sastāvā un bijusī pasaules pirmā rakete dubultspēlēs.

Veiksmīgi startējusi arī junioru turnīros, ir trīs junioru *Grand Slam* turnīru uzvarētāja dubultspēlēs; viena junioru *Grand Slam* turnīra fināliste dubultspēlēs (*Australian Open* 2013); bijusi pasaules trešā rakete junioru rangā.

## Statistika

### Vietas ''Grand Slam'' turnīros

#### Vienspēles

|}

#### Dubultspēlēs

|}

#### Jauktās dubultspēlēs

|}

## Atsauces

## Ārējās saites
Strādnieku gvarde

thumb|300px|1940. gada 31. jūlijā okupācijas iestāžu organizētajā demonstrācijā Rīgas Stacijas laukumā bruņoti Strādnieku gvardes kaujinieki pieprasīja Latvijas aneksiju un inkorporāciju PSRS. 
**Strādnieku Gvarde (SG)** () bija Latvijas okupācijas laikā izveidota paramilitāra organizācija, ko nodibināja 1940. gada 2. jūlijā un likvidēja 1941. gada 14. maijā.
Gatavojoties iebrukumam Latvijā, Strādnieku gvardes funkcijas pārņēma 1944. gada maijā izveidotie Iznīcinātāju bataljoni, kurus izmantoja cīņai ar nacionālajiem partizāniem un represiju veikšanai pret Latvijas iedzīvotājiem.

## Struktūra
Rīgā bija 12 SG bataljoni, bet Bauskas apriņķī SG brigāde ar trim (Bauskas, Iecavas un Skaistkalnes) SG bataljoniem. Citur Latvijā bija Abrenes, Daugavpils, Grīvas, Liepājas, Jelgavas, Rīgas Jūrmalas, Ludzas, Rēzeknes un citi bataljoni. Bataljonu poļitruki (politiskie vadītāji) reizēm bija Sarkanās armijas virsnieki.

* Rīgas 1. SG bataljons (Vecmīlgrāvis, Mīlgrāvis, Jaunciems), komandieris Jānis Poēma;
* Rīgas 2. SG bataljons (Āgenskalns), komandieris Krišs Godkalns;
* Rīgas 3. SG bataljons (Miera ielas un Jaunās Ģertrūdes baznīcas apkārtne), komandieris Ādolfs Blūms;
* Rīgas 4. SG bataljons (Iļģuciems, Bolderāja), komandieris Stefans Sondors;
* Rīgas 5. SG bataljons (Sarkandaugava), komandieris Eimenijs Maksimovs;
* Rīgas 6. SG bataljons (Brīvības gatves apkārtne), komandieris Alfons Šubiņš;
* Rīgas 7. SG bataljons (Torņakalns), komandieris Stepans Oļševskis;
* Rīgas 8. SG bataljons (Vecrīga un Rīgas centra apkārtne), komandieris Ābrams Cipe;
* Rīgas 9. SG bataljons (Krišjāņa Barona, Marijas, Avotu ielas apkārtne), komandieris Augusts Straupe;
* Rīgas 10. SG bataljons (Latgales priekšpilsēta), komandieris Pēteris Jemeļjanovs;
* Rīgas 11. SG bataljons (VEF), komandieris Aleksandrs Kalniņš;
* Rīgas 12. SG bataljons (Katlakalns, Babīte, Dole), komandieris Aleksandrs Neilands;
* Abrenes apriņķa SG bataljons, komandieris Jānis Semjonovs;
* Daugavpils SG bataljons, komandieris Pēteris Rešetovs;
* Daugavpils apriņķa SG bataljons, komandieri Leons Beinarovičs Krāslavā, Lūriņš Preiļos;
* Ludzas apriņķa SG bataljons, komandieris Ivans Gusevs;
* Rēzeknes apriņķa SG bataljons, komandieris Teodors Rihters;
* Ilūkstes apriņķa (Grīvas) SG bataljons, komandieris Fjodors Morozovs;
* Jēkabpils apriņķa SG bataljons, komandieris Teodors Rihters;
* Bauskas apriņķa SG brigāde, komandieris Broņislavs Novickis;
* Kuldīgas apriņķa SG bataljons, komandieris Pēteris Rudzītis;
* Liepājas SG bataljons, komandieris Krišs Valters Balodis;
* Talsu apriņķa SG bataljons, komandieris Kārlis Jaksis;
* Tukuma apriņķa SG bataljons, komandieris Mārtiņš Mazjēcis;
* Rīgas Jūrmalas SG bataljons, komandieris Jānis Eiss;
* Cēsu SG bataljons, komandieris Pēteris Vītols;
* Madonas apriņķa SG bataljons, komandieris Kārlis Orlovskis;
* Valmieras apriņķa SG bataljons, komandieris Jēkabs Martinovs;

## Atsauces
Lightstorm Entertainment

***Lightstorm Entertainment*** ir ASV neatkarīgā producēšanas kompānija, kuru 1990. gadā dibināja režisors Džeimss Kemerons un producents Lorenss Kasanovs. Lielākā daļa tās filmu ir izplatītas un pieder *[[20th Century Studios]]*, ar kuru uzņēmums 1995. gadā noslēdza līgumu. Tās iestudējumi ir Kemerona filmas "Terminators 2: Pastarā diena" (1991), "Titāniks" (1997) un "Avatars" (2009). Kemerons ir nodarbinājis citus filmu veidotājus, lai radītu filmas ar *Lightstorm* zīmolu.

Kompānija galvenā mītne atrodas Santamonikā, Losandželosas apgabalā, Kalifornijā, un pašlaik to vada Kemerons, Geila Anna Hērda, Rae Sančini un Džons Landau. Kompānijas logo attēlots loka šāvējs, šaujot ar zibeni kā loka šautru.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Esterificēšana

**Esterificēšana** jeb **esterifikācija** ir esteru veidošanās reakcija no spirtiem un skābēm (galvenokārt karbonskābēm, bet esterificēšanas reakcijā var stāties arī skābekli saturošās neorganiskās skābes — slāpekļskābe, sērskābe u.c.).  

Klasiskā esterificēšanas reakcija (saukta arī par Fišera esterificēšanu jeb Fišera—Speijera esterificēšanu):
:R−COOH + R′−OH ⇌ R−COOR′ + H2O, kur R un R′ — ogļūdeņražu atlikumi

Bez katalizatora reakcija noris ļoti lēni, jo karbonskābes ir vājas skābes; tipisks esterificēšanas katalizators ir sērskābe, kas bez tam ir arī ūdens atņēmēja viela un novirza reakcijas līdzsvaru pa labi, palielinot estera iznākumu. Var lietot arī citus ūdens atņēmējus, piemēram, molekulāros sietus. Reakcijas iznākumu palielina arī spirta pārākums (dažreiz spirtu pie viena izmanto kā reakcijas vidi), kā arī fiziska ūdens aizvadīšana, destilējot kā azeotropo maisījumu kopā ar benzolu vai toluolu — šeit ērti izmantot Dena—Starka aparātu.

Daudz ātrāk norisinās iekšējo esteru — laktonu — veidošanās no γ-oksiskābēm un δ-oksiskābēm.

Esterificēšanas reakcija ir apgriezeniska — esteru hidrolīzi sauc par pārziepošanu.

## Reakcijas mehānisms
Reakcija norisinās skābes katalizatora klātienē un notiek pēc nukleofilās aizvietošanas mehānisma. 

Vispirms notiek karbonskābes karbonilgrupas skābekļa atoma protonēšanās, veidojoties karbkatjonam, ko stabilizē saišu rezonanse:
: 500 px

Pēc tam notiek spirta hidroksilgrupas skābekļa atoma nukleofils uzbrukums karbkatjona centrālajam oglekļa atomam, veidojoties alkiloksonija jonam. Šī ir reakcijas limitējošā stadija. Alkiloksonija jonā pie viena oglekļa atoma atrodas divas hidroksilgrupas, kas ir nestabils stāvoklis; notiek protona migrācija pie vienas no hidroksilgrupām, veidojoties grupai —O+H2, kas atšķelsies kā ūdens:
: 500 px

Reakcija noslēdzas, no starpprodukta atšķeļoties ūdenim, un pēc tam arī protonam. Rezultātā ir radies esteris, ūdens un protons (ūdeņraža katjons — katalizators, kas protonē nākamo karbonskābes molekulu):
: 500 px
: Veresterung sauer startAnimGif
Reakcijas mehānisms ir apstiprināts ar iezīmēto atomu metodi. Izmantojot spirtu, kas iezīmēts ar skābekļa izotopu 18O, iezīmētais atoms nonāk estera sastāvā. Tātad reakcijā radies ūdens satur skābekli, kas nāk no karbonskābes.
Attēls:Этерификация.gif

## Skatīt arī
* Pāresterificēšana
* Pārziepošana

## Atsauces
Smadzeņu infarkts

**Smadzeņu infarkcija** ir patoloģisks process, kura rezultātā smadzenēs veidojas nekrotisku audu zona. To izraisa traucēta asins piegāde (išēmija) un ierobežota skābekļa piegāde (hipoksija), visbiežāk trombembolijas dēļ, un klīniski izpaužas kā išēmisks insults. Reaģējot uz išēmiju, smadzenes deģenerējas sašķidrinātās nekrozes procesā.

## Atsauces
Hermanis Kreicers

**Hermanis Kreicers** var būt:

* Hermanis Kreicers (1895-1978) — latviešu rakstnieks;
* Hermanis Kreicers (*Hermann Kreuzer*) — vācu regbists.
Andrivs Boriss

thumb|200px|Andriva Borisa ieejas karte Latgales latviešu kongresā.
**Andrivs Boriss** (1867—1942) bija latgaliešu sabiedriskais darbinieks, Voskānu muižas īpašnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1867. gada 10. martā Bērzgales pagasta Jaunborisovā muižnieka Jēkaba Borisova ģimenē.
1904. gadā viņš nopirka Voskānu muižu, 1906. gadā viņam piederēja arī Ozolmuižas Tauriņu dzirnavas netālu no Sakstagala.
1910. gadā viņš Latgales zemniekiem organizēja darbu Minskā, 1911. gadā Vorkaļu muižā rīkoja zemkopības kursus. Bija Rēzeknes apriņķa zemstes sapulces loceklis (1912).
Pirmā pasaules kara laikā 1917. gadā A. Borisovs organizēja latviešu strādnieku sūtīšanu Petrograda-Volhovo dzelzceļa būvniecībai. Nomainīja uzvārdu uz "Boriss", atbalstīja Rancāna baznīcas skolas būvi Rēzeknē un ziedoja naudu ievainotajiem latviešu strēlniekiem.

1917. gada 8. aprīlī (26. martā pēc VS) Latgaliešu Tautas komitejas (*Letgalīšu tautas komitets*) pārstāvji Andrīvs Boriss (Borisovs), Jezups Kangars, Francis Kemps, Viktors Silandžs un Andrīvs Zvīdriņš ieradās vizītē pie Krievijas Pagaidu valdības vadītāja Georgija Ļvova un izvirzīja jautājumu par pašpārvaldes tiesību piešķiršanai latgaliešiem. Kņazs Ļvovs izteicies, ka šo jautājumu Krievijā jākārto kopā ar citu tautu jautājumiem.

Boriss bija viens no Rēzeknes Pirmā Latgales kongresa organizētājiem, kongresa otrās dienas diskusijās nostājās Franča Kempa pusē un pēc aiziešanas no Latgales kongresa tika ievēlēts par separātā kongresa priekšēdētāju.
1917. gada beigās Rēzeknē Borisu ievēlēja par dibinātās Zemes īpašnieku un rentnieku savienības "Latgola" valdes priekšsēdētāju.
Pēc Oktobra revolūcijas 1918. gada sākumā viņš organizēja materiālu atbalstu Rēzeknes partizānu pulkam pulkveža Mihaila Afanasjeva vadībā. 1920. gadā nepiedalījās Latvijas Satversmes sapulces vēlēšanās.
Saimiekoja savos īpašumos, kopš 1933. gada bija Podberezes saimniecības (pie Rāzeknes, 90 ha) īpašnieks.

Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā A. Borisu kopā ar dzīvesbiedri Terēzi (1880-?), dēliem Romualdu (1910—1942) un Andreju (1922-?) apcietināja un izsūtīja uz gulaga nometnēm.
Miris 1942. gada 4. aprīlī Vjatlagā.

## Atsauces
Polimerāzes ķēdes reakcija

thumb|Polimerāzes ķēdes reakcijas termiskais cikls: (1) nukleīnskābes denaturācija 94-96 °C (2) praimeru saistīšanās ar DNS komplementārajām sekvencēm ~ 65 °C (3) Jaunas DNAS sintēze 72 °C.

**Polimerāzes ķēdes reakcija** (**PĶR**; , *PCR*) ir plaši izmantota metode miljoniem līdz miljardiem konkrēta DNS parauga kopiju (pilnīgas vai daļējas kopijas) izgatavošanai. Tā ļauj zinātniekiem ņemt ļoti mazu DNS paraugu un to (vai tā daļu) pavairot līdz pietiekami lielam daudzumam, lai to varētu detalizēti izpētīt. PĶR 1983. gadā izgudroja amerikāņu bioķīmiķis Kerijs Mulliss (*Mullis*) uzņēmumā *Cetus Corporation*, kurš 1993. gadā par šo izgudrojumu saņēma Nobela prēmiju ķīmijā.

PĶR ir būtiska daudzām ģenētiskajā testēšanā un pētniecībā izmantotajām procedūrām, tostarp senu DNS paraugu analīzei un infekciju ierosinātāju identificēšanai. Izmantojot PĶR, ļoti maza daudzuma DNS sekvenču kopijas tiek eksponenciāli pavairotas virknē temperatūras maiņas ciklu. PĶR tagad ir plaši izplatīta un bieži vien neaizstājama metode, ko izmanto medicīnas laboratoriju pētījumos visdažādākajos lietojumos, tostarp biomedicīnas pētījumos un kriminālistikā.

Lielākā daļa PĶR metožu balstās uz termisko cikliskumu. Termiskajā cikliskumā reaģenti tiek pakļauti atkārtotiem sildīšanas un atdzesēšanas cikliem, lai notiktu dažādas no temperatūras atkarīgas reakcijas — konkrēti, DNS denaturēšanās un fermentu nodrošināta DNS replikācija. PĶR izmanto divus galvenos reaģentus — praimerus (kas ir īsi vienas virknes DNS fragmenti, pazīstami kā oligonukleotīdi, kas ir mērķa DNS apgabala komplementāra sekvence) un DNS polimerāzi. Pirmajā PĶR posmā abas DNS dubultspirāles virknes fiziski atdala augstā temperatūrā; šo procesu sauc par denaturāciju. Otrajā posmā temperatūra tiek pazemināta, un praimeri saistās ar DNS komplementārajām sekvencēm. Tad abas DNS virknes kļūst par šablonu DNS polimerāzei, lai tā no brīviem nukleotīdiem, kas ir DNS pamatelementi, fermentatīvi saliktu jaunu DNS virkni. PĶR gaitā izveidotā DNS pati tiek izmantota kā šablons replikācijai, izraisot ķēdes reakciju, kurā sākotnējais DNS šablons tiek eksponenciāli pavairots.

Gandrīz visos PĶR lietojumos izmanto termiski stabilu DNS polimerāzi, piemēram, Taq polimerāzi — fermentu, kas sākotnēji izdalīts no termofilās baktērijas *[[Thermus aquaticus]]*. Ja izmantotā polimerāze nebūtu karstumizturīga, tā denaturētos augstās temperatūrās denaturācijas posmā. Pirms Taq polimerāzes izmantošanas katru ciklu DNS polimerāze bija jāpievieno manuāli no jauna, kas bija garlaicīgs un dārgs process.

Šīs metodes pielietojums ietver DNS klonēšanu sekvencēšanai, gēnu klonēšanu un manipulācijas, gēnu mutaģenēzi; uz DNS balstītu filoģenēžu veidošanu vai gēnu funkcionālo analīzi; ģenētisko traucējumu diagnostiku un uzraudzību; seno DNS amplifikāciju; ģenētisko "pirkstu nospiedumu" analīzi DNS profilēšanai (piemēram, kriminālistikā un vecāku izcelsmes noteikšanā); patogēnu noteikšanu nukleīnskābju testos infekcijas slimību diagnostikai.

## Atsauces
Jānis Brunalds

thumb|200px|Jānis Brunalds.
**Jānis Brunalds** (1884—1919) bija latviešu advokāts. Studēja Tērbatas Universitātes Juridiskajā fakultātē, iestājās studentu korporācijā "Letonija".

Pirmā pasaules kara laikā darbojās Latviešu bēgļu apgādāšanas centrālkomitejā.

Miris 1919. gada 28. maijā Rīgā.

## Atsauces
Talsu šoseja

**Talsu šoseja** ir pilsētas nozīmes maģistrālā iela Jūrmalā, kas iezīmē robežu starp Kauguru un Kaugurciema apkaimēm. Neliels (ap 200 metru) posms šosejas sākumā ir robeža starp Kauguriem un Vaivariem. Visā garumā Talsu šoseja ir daļa no valsts reģionālā autoceļa P128.

Talsu šoseja sākas apļveida krustojumā ar Asaru prospektu un Ventspils šoseju (Vaivaru rotācijas aplis) un beidzas krustojumā ar Raga ielu; tās turpinājums ir Kolkas iela.

Kopējais Talsu šosejas garums ir 2270 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Satiksmes kustība norit divās joslās. Pa Talsu šoseju kursē 3., 4., 5. un 6. autobusu maršruti.

## Ielu savienojumi
Talsu šoseja ir savienota ar šādām ielām:
* Asaru prospekts (ielas turpinājums) / Ventspils šoseja (apļveida krustojums)
* Staiceles iela / Šalku iela
* Staburaga iela (T veida krustojums)
* Telšu iela
* Brikšķu iela / Mazā Nometņu iela (apļveida krustojums)
* Ganību iela (T veida krustojums)
* Tauvu iela / Zemes iela
* Kapteiņa Zolta iela / Raiņa iela
* Vēžu iela (T veida krustojums)
* Ķiršu iela (T veida krustojums)
* Glūdas iela (T veida krustojums)
* Dzelmes iela (T veida krustojums)
* Zvārtas iela / Lībiešu iela
* Mazā Draudzības iela (T veida krustojums)
* Draudzības iela (T veida krustojums)
* Skolas iela / Sputņika iela (apļveida krustojums)
* Nākotnes iela (T veida krustojums)
* Celtnieku iela (T veida krustojums)
* Peoniju iela (T veida krustojums)
* Raga iela (T veida krustojums)
* Kolkas iela (ielas turpinājums)

## Atsauces

## Skatīt arī
* Talsu iela
Tomass Vinterbergs

**Tomass Vinterbergs** (, dzimis ) ir dāņu kinorežisors. Kopā ar savu tautieti Larsu fon Trīru viņš bija viens no kino kustības Dogma 95 izveidotājiem. Vinterbergs ir vislabāk pazīstams ar filmām "Viesības" (*Festen*, 1998), *[[Submarino]]* (2010), "Medības" (2012), *[[Far from the Madding Crowd]]* (2015), "Kurska" (*Kursk*, 2018) un "Vēl pa mēriņam" (2020). Par filmu "Vēl pa mēriņam" Vinterbergs tika nominēts Kinoakadēmijas balvai kā labākais režisors, kā arī ieguva Akadēmijas balvu par labāko starptautisko spēlfilmu.

## Atsauces

## Ārējās saites