open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
European Hit Radio Top 100 (2006)

Šis ir European Hit Radio 2006. gada noslēguma Top 100. Topu vadīja raidījuma vadītājs Roberts Lejasmeijers.

## Top 100 sastādīšanas princips
European Hit Radio Top 100 tiek sastādīts pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas, ik nedēļu, tiek apkopoti Top 40. Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, kas kaut reizi ir pabijušas Top 40 sarakstā. No visām vidēji 250 līdz 280 gada laikā Top 40 iekļuvušajām dziesmām, tiek noteiktas populārākās 100.

Katrai dziesmai, kas kaut reizi ir iekļuvusi Top 40, tiek piešķirts punktu skaits, atkarībā no dziesmas atrašanās vietas topā. Piemēram, ja dziesma iknedēļas Top 40 ieņem 1. vietu, tad dziesmai tiek pieskaitīts 1 punkts, ja dziesma ieņem 12. vietu, tad 12 punkti, ja 37. vietu, tad 37 punkti un tā tālāk. Nedēļās, kurās dziesma nav iekļuvusi Top 40 populārāko dziesmu sarakstā, dziesmai tiek pieskaitīts 41 punkts. Veidojot Top 100, visi punkti tiek skaitīti kopā un augstāko vietu iegūst dziesma ar vismazāko punktu skaitu. Ja vairākām dziesmām ir vienāds punktu skaits, tad augstākā vietā nonāk tā dziesma, kurai ir bijusi augstākā vieta Top 40, tad nākamā augstākā vieta un tā tālāk.

## Top 100 dziesmu saraksts

## Skatīt arī
* European Hit Radio
* European Hit Radio Top 40
* European Hit Radio Top 40 Nr. 1 (2006)

## Ārējās saites
1980. gada Eiropas čempionāts futbolā

**1980. gada Eiropas čempionāts futbolā** notika Itālijā no 11. līdz 22. jūnijam. Tas bija pēc skaita 6. Eiropas čempionāts futbolā, ko rīkoja UEFA. Par Eiropas čempioniem kļuva VFR izlase, kas finālā ar 2:1 uzvarēja Beļģiju.

## Komandas
Šīs 8 komandas piedalījās 1980. gada Eiropas čempionātā. Turnīram automātiski kvalificējās laukuma saimnieki Itālijas izlase.

* 20px Anglija
* 20px Beļģija
* 20px Čehoslovākija
* 20px Grieķija
* 20px Itālija
* 20px Nīderlande
* 20px Spānija
* 20px VFR

## Stadioni
* *[[Stadio Olimpico]]*, Roma - 86 500
* *[[Stadio Giuseppe Meazza]]*, Milāna - 85 700
* *[[Stadio San Paolo]]*, Neapole - 72 800
* *[[Grande Torino Olimpiskais stadions|Stadio Comunale]]*, Turīna - 50 000

## Turnīra gaita
Šī finālturnīra formāts tika krasi izmainīts, salīdzinot ar 1976. gada čempionātu. Pirmoreiz turnīrā piedalījās 8 komandas, kas tika sadalītas 2 grupās pa četrām komandām. Katras grupas uzvarētāji tikās finālā, bet grupu otro vietu ieguvēji cīnījās par 3. vietu.

1. grupā par uzvarētāju diezgan pārliecinoši kļuva VFR izlase, bet otro vietu, apsteidzot Nīderlandi labākas vārtu starpības dēļ, ieguva Čehoslovākija. 4. vietā grupā palika grieķi. 2. grupā, tikai pateicoties vairāk gūtajiem vārtiem, uzvarēja Beļģijas izlase, 2. vietā atstājot Itāliju. 3. un 4. vietā grupā palika attiecīgi angļi un spāņi.

Spēlē par 3. vietu starp Itāliju un Čehoslovākiju uzvarētāja noskaidrošanai bija nepieciešama pēcspēles 11 m sitienu sērija. Katra komanda realizēja pirmos 8 sitienus, taču 9. sitienā itāļi kļūdījās un 3. vietu ieguva Čehoslovākija. Šī bija pēdēja spēle par 3. vietu Eiropas čempionātos, jo, sākot ar nākamo turnīru, pusfināla zaudētāji vairs spēles neaizvadīja.

Finālā tikās VFR un Beļģijas izlases. Spēles 10. minūtē vāciešus vadībā izvirzīja Horsts Hrubešs, taču 75. minūtē beļģi rezultātu izlīdzināja. 2 minūtes pirms pamatlaika beigām Hrubešs panāca rezultātu 2:1 un VFR izlase otro reizi kļuva par Eiropas čempioniem.

## Grupu turnīrs

### 1. grupa

----

----

----

----

----

### 2. grupa

----

----

----

----

----

## Izslēgšanas turnīrs

### Spēle par 3. vietu

### Fināls

## Statistika
Labākie vārtu guvēji:
* 20px Klauss Allofss — 3
* 20px Zdeņeks Nehoda — 2
* 20px Kēss Kists — 2
* 20px Horsts Hrubešs — 2

## Skatīt arī
* 1980. gada Eiropas čempionāta futbolā dalībvalstu sastāvi

## Ārējās saites
* Oficiālā UEFA mājaslapa
Abhurīts

**Abhurīts** ( - nosaukts pēc atrašanas vietas - Šarm Abhuras līča Saūda Arābijā) ir ļoti rets minerāls, kas veidojas, alvai ilgstoši saskaroties ar jūras ūdeni. Vienīgās zināmās atradnes ir uz alvas stienīšiem, kas atrodas kuģu vrakos. Šis ir "pārmantotais minerāls", kuru pēdējos gados minerāliem vairs nepieskaitītu.

Minerāls zinātniskajā literatūrā pirmoreiz aprakstīts 1983. gadā. Alvas saturs - 73,4%.

## Atradnes
Pirmā atradne - Saūda Arābija, Sarkanā jūra, netālu no Džidas, Šarm Abhuras līcis. Šeit minerāls atrasts uz alvas stienīšiem, kas atradās uz pirms apmēram 100 gadiem nogrimuša kuģa. Citas apzinātās atradnes (visas - pie kuģu vrakiem):
* ASV, Florida, Monro, kuģa *San Jose* vraks;
* ASV, Ziemeļkarolīna, Bjufora (*Beaufort*), kuģa *Queen Anne's Revenge* vraks;
* Jamaika, Kingstona, Port Rojāla;
* Lielbritānija, Kornvola, Sentīvas rajons, kuģa *SS Cheerful* vraks;
* Lielbritānija, Velsa, Englsijas sala, kuģa *SS Liverpool* vraks;
* Norvēģija, Vestagdera, Flekefjords, Hitterø;

## Ārējās saites
* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
BitTorrent

***BitTorrent*** ir vienādranga failu izplatīšanas protokols, kā arī brīvprogramma, kas realizē šo protokolu. Protokolu sākotnēji izstrādāja programmētājs Brems Kohens, bet nu to uztur *[[BitTorrent Inc.]]* *BitTorrent* tika izstrādāts, lai lielam cilvēku lokam varētu izplatīt lielus datu apjomus, neskatoties uz servera jaudas un Interneta pieslēguma joslas platuma ierobežojumiem. Pēc atsevišķu pētījumu datiem, *BitTorrent* šobrīd sastāda aptuveni 35 procentus no visas datu plūsmas Internetā.

## Protokola darbības princips
thumb|334px|right|Krāsainie punkti attēlo pārsūtāmā faila gabalus
Pirms lejupielādes uzsākšanas klients pieslēdzas *BitTorrent* trakerim (lietojot HTTP protokolu) un no tā iegūst visu citu klientu, kuriem ir vajadzīgais fails vai tā daļas, IP adreses. Pēc tam jau klienti slēdzas viens pie otra (izmantojot TCP vai UDP protokolus) un apmainās ar trūkstošajām faila daļām bez trakera līdzdalības. Efektīvai *BitTorrent* tīkla darbībai ir nepieciešams, lai pēc iespējas lielākam skaitam klientu būtu atļauti ienākošie savienojumi (kurus bieži vien bloķē ugunsmūris).

Sākumā tiek izveidots pārsūtāmā faila (vai failu) apraksta (metadatu) fails. Pārsūtāmos datus sadala fiksēta izmēra (32 KiB līdz 4 MiB) gabalos, kur katram no šiem gabaliem aprēķina kontrolsummu (izmantojot jaucējfunkciju). Lielus gabala izmēru lieto, ja ir jāpārsūta ļoti lieli faili, jo tad var samazināt metadatu faila izmērus, vai arī, ja lieto ļoti ātru datortīklu, kur samazināta procesora noslodze ir svarīgāka par atsevišķu bojātu gabalu pārsūtīšanu. Metadatu (jeb .torrent fails, pēc izplatītākā faila paplašinājuma) fails satur visu pārsūtāmā faila gabalu kontrolsummas un gabala sākuma attālumu no faila sākuma. Ja ir jāpārsūta vairākus failus, tad, izveidojot .torrent failu, tos apstrādā kā vienu lielu failu (šādā veidā vairāki mazi faili var būt daļa no viena gabala). Metadatu fails satur arī pārsūtāmā faila vārdu un trakera adresi. Visiem lietotājiem, kas lejuplādē vai augšuplādē kādā metadatu failā aprakstītos datus, ir jābūt pieejamam attiecīgajam metadatu (.torrent) failam. Šos failus parasti izplata attiecīgo trakeru mājaslapās, lai arī ir iespējamas citas metodes.

## Skatīt arī
* QBittorrent
* μTorrent

## Ārējās saites
* BitTorrent Inc. mājaslapa
* BitTorrent specifikācija
Avia BH-25

**Avia BH-25** ir čehoslovāku pasažieru lidmašīna.

## Vēsture

1928. gadā uzņēmums Avia pieņēma lēmumu piedalīties izaugušajā komerclidmašīnu tirgū ar savu lidmašīnas modeli BH-25, ko konstruēja Pāvels Benešs un Miroslavs Hajns. Konstruktīvi, tas bija vienmotora, viensekcijas biplāns, apšūts ar koku un audeklu. Prototips ar dzinēju *Lorrain Ditrih*, ko izgatavoja Škoda rūpnīcā pēc licences, tika izmēģināts lidojumā 1927. gada jūlijā. Apakšējais lidmašīnas spārns bija ar lielāku laukumu nekā augšējais, kas ir neparasts risinājums biplāna konstrukcijai. Atvērtā pilotu kabīne atradās pirms spārnu līnijas, abu pilotu sēdvietas kabīnē atradās blakus. Slēgtajā pasažieru salonā bija 6 sēdvietas un vieta  bagāžai.

Pēc lidmašīnas izmēģināšanas lidojumā tās konstrukcijā ieviestas izmaiņas, dzinēju nomainīja uz *Bristol Jupiter*. Kopumā tika izgatavotas 8 lidmašīnas. Sešas ekspluatēja Čehoslovākijas uzņēmums CLS, pārējās Rumānijas SNNA.

## Tehniskie parametri

## Ārējās saites
* Avia BH 25
* Avia BH-25
* Historie
* Avia
DNS (nozīmju atdalīšana)

**DNS** var nozīmēt:

* jēdzienu bioloģijā un ķīmijā (ģenētiskās informācijas glabātuve; **d**ezoksiribo**n**ukleīn**s**kābe);
* jēdzienu datorzinātnē (interneta protokols; **D**omain **N**ame **S**ystem).
Spīdums (mineraloģija)

**Spīdums** ir materiāla virsmas spēja atstarot gaismu - šo īpašību nosaka tas, ka virsma ir pietiekami gluda un tās nelīdzenumi ir mazāki nekā redzamās gaismas viļņa garums. Kopumā gludi materiāli labāk atstaro gaismu, kamēr negludi materiāli šķiet matēti. Labāks spīdums ir raksturīgs tādiem materiāliem, kā metāliem un minerāliem to kristāliskajās formās.

## Spīduma veidi

Mineraloģijā virsmas spīdums ir viena no plaši izmantotām minerālu noteikšanas metodēm. Minerāla virsmas spīdumu iedala noteiktos veidos - katram minerālam parasti piemīt tikai viens noteikts spīduma veids. Izdala šādus virsmas spīduma veidus:


Attēls:Brillanten.jpg|Dimanta spīdums
Attēls:KaolinUSGOV.jpg|Blāvs spīdums (kaolīts)
Attēls:Quartz Brésil.jpg|Stikla spīdums (kvarcs)
Attēls:Sphalerite4.jpg|Pusmetālisks spīdums (sfalerīts)
Attēls:Pyrite foolsgold.jpg|Metālisks spīdums (pirīts)
Attēls:Selenite Gips Marienglas.jpg|Zīdains spīdums (selenīts)
Attēls:Mineral Mica GDFL006.JPG|Perlamutra spīdums (muskovīts)
Attēls:Amber hg.jpg|Sveķains spīdums (dzintars)
Attēls:Moos-Opal1.jpg|Taukains spīdums (opāls)
Attēls:Chalcedony geode.JPG|Vaska spīdums (Halcedons)
1984. gada Eiropas čempionāts futbolā

**1984. gada Eiropas čempionāts futbolā** notika Francijā no 12. līdz 27. jūnijam. Tas bija pēc skaita 7. Eiropas čempionāts futbolā, ko rīkoja UEFA. Par Eiropas čempioniem kļuva Francijas izlase, kas finālā ar 2:0 uzvarēja Spāniju. Par čempionāta galveno varoni kļuva Mišels Platinī, kurš guva 9 vārtus.

## Komandas
Šīs 8 komandas piedalījās 1984. gada Eiropas čempionātā. Turnīram automātiski kvalificējās laukuma saimnieki Francijas izlase.

* 20px Beļģija
* 20px Dānija
* 20px Dienvidslāvija
* 20px Francija
* 20px Portugāle
* 20px Rumānija
* 20px Spānija
* 20px VFR

## Stadioni
* *[[Stade Vélodrome]]*, Marseļa — 60 000
* *[[Stade de la Beaujoire]]*, Nante — 52 923
* *[[Parc des Princes]]*, Parīze — 48 400
* *[[Stade Bollaert-Delelis|Stade Félix Bollaert]]*, Lansa — 43 500
* *[[Stade Gerland]]*, Liona — 41 180
* *[[Stade de la Meinau]]*, Strasbūra — 40 860
* *[[Stade Geoffroy-Guichard]]*, Sentetjēna — 36 000

## Turnīra gaita
Turnīra formāts bija nedaudz mainīts, salīdzinot ar 1980. gada turnīru. 8 komandas bija sadalītas 2 grupās pa četrām komandām. Katras grupas divas spēcīgākās komandas iekļuva pusfinālā. Pirmoreiz nenotika spēle par 3. vietu.

1. grupā neapturami bija laukuma saimnieki Francijas izlase ar Mišelu Platinī priekšgalā, kas uzvarēja visās spēlēs. Otrajā vietā grupā ierindojās Dānijas izlase, bet pusfinālā neiekļuva Beļģija un Dienvidslāvija. 2. grupā pirmās divas vietas, ar 4 punktiem katrai komandai, ieguva Spānija un Portugāle, kas turnīra tabulā apsteidza vāciešus un rumāņus.

Pusfinālā starp Francijas un Portugāles izlasēm pamatlaiks beidzās 1:1, bet arī papildlaikā abas komandas iesita pa vārtiem. 1 minūti pirms papildlaika beigām Platinī guva izšķirošos vārtus un Francija iekļuva finālā. Otrajā pusfinālā uzvarētāju nācās noskaidrot pēcspēles 11 m sitienu sērijā, kur Spānija ar 5:4 pieveica Dāniju.

Finālā tikās divas kaimiņvalstis Francija un Spānija. Ar rezultātu 2:0 uzvarēja Francija, pirmo reizi kļūstot par Eiropas čempioniem. Par rezultatīvāko spēlētāju un turnīra spožāko zvaigzni kļuva Mišels Platinī, kurš guva deviņus no komandas 14 gūtajiem vārtiem.

## Grupu turnīrs

### 1. grupa

----

----

----

----

----

### 2. grupa

----

----

----

----

----

## Izslēgšanas turnīrs

### Pusfināli

----

### Fināls

## Statistika
Labākie vārtu guvēji:
* 20px Mišels Platinī — 9
* 20px Franks Arnesens — 3
* 20px Prebens Elkērs — 2
* 20px Žans Fransuā Domergs — 2
* 20px Rui Žordau — 2
* 20px Antonio Maseda — 2
* 20px Rūdijs Fellers — 2

## Skatīt arī
* 1984. gada Eiropas čempionāta futbolā dalībvalstu sastāvi

## Ārējās saites
* Oficiālā UEFA mājaslapa
Svītra (mineraloģija)

[right|thumb|250px|Minerālu beržamās plāksnītes, kā arī [pirīts|pirīta un rodohrozīta minerāli]]
**Svītras** krāsas noteikšana ir viena no mineraloģijā plaši izmantotām minerāla noteikšanas metodēm. Lai noteiktu svītras krāsu, minerāla paraugs tiek berzēts pret cietu, abrazīvu virsmu, kuras krāsa ir pēc iespējas tuva tīrai baltai krāsai. Visbiežāk šim nolūkam izmanto neglazēta porcelāna virsmu, kaut gan minerāliem, kas ir cietāki par porcelānu, jāizmanto cietāku materiālu.

Svītras krāsa būtībā ir minerāla pulvera krāsa. Šī krāsa nereti atšķiras no paša minerāla krāsas, piemēram, zeltaini metāliskā pirīta svītras krāsa ir melna, savukārt sudrabaini metāliskajam hematītam svītra ir sarkana.

Idiohromatiskiem minerāliem svītras krāsa bieži ir līdzīga minerāla krāsai, kamēr allohromatiskiem minerāliem tā visbiežāk ir balta.

Svītras krāsa reti ir noteicošā minerāla diagnostikas metode, tomēr šī vienkāršā metode ir noderīga, lai vajadzības gadījumā gūtu papildu pārliecību par minerāla identitāti.
Čennai

**Čennai** jeb **Čenaja** (, ), līdz 1996. gadam šo pilsētu sauca par **Madrasu**, ir pilsēta Indijas dienvidaustrumos Bengālijas līča krastā. Tamilnādas štata galvaspilsēta.

Pilsēta slavena ar savu kultūru un tempļiem. Ekonomikā tā ir Indijas lielākais autobūves centrs (šeit ir arī tanku ražotne) un IT rūpniecības centrs. Pilsēta cieš no ūdens trūkuma. Populārākais sporta veids pilsētā — krikets.

## Vēsture
Čennai apkārtni no I gadsimta pārvaldīja dažādas Dienvidindijas valstis — Pallava, Kola, Pandja. Mailapora (*Mylapore*, tagad Čennai daļa) bija galvenā Pallavas valsts osta.

1522. gadā ieradās portugāļi, ierīkojot ostu un nosauca to par Santomē (*São Tomé*) — Svētā Toma vārdā, kurš, kā leģenda vēsta, šeit sludināja starp 52. un 70. gadu. Vēlāk reģions nokļuva nīderlandiešu rokās, kuri 1612. gadā apmetās uz ziemeļiem no mūsdienu Čennai.

1639. gada 22. augustā vietējais valdnieks atļāva Britu Austrumindijas kompānijai ierīkot apmetni, gadu vēlāk briti šeit uzcēla fortu. 1746. gadā pilsētu ieņēma franči, tomēr pēc miera līguma 1749. gadā tā tika atdota britiem. 18. gadsimta beigās briti bija pakļāvuši Madrasas apkārtējās teritorijas.
  
Britu valdīšanas gados Madrasa izauga par lielu metropoli. Pirmā pasaules kara laikā Madrasa bija vienīgā britu Indijas pilsēta, kurai uzbruka ienaidnieks — vācu vieglais kreiseris *[[SMS Emden]]* bombardēja pilsētas naftas bāzi.

Pēc neatkarības nodibināšanās 1947. gadā Madrasa kļuva par Madrasas štata (kopš 1969. gada — Tamilnādas) galvaspilsētu. 1996. gadā pilsēta tika pārsaukta no Madrasas par Čennai. Pilsēta un tās piekraste cieta 2004. gada cunami izraisītajos postījumos.

## Cilvēki
Čennai dzimuši:

* Višvanatans Anands (*Viswanathan Anand*, 1969) — šahists
* Pīts Bests (*Pete Best*, 1941) — mūziķis
* Mahešs Bupati (*Mahesh Bhupathi*, 1974) — tenisists
* Engelberts Hamperdinks (*Engelbert Humperdinck*, 1936) — dziedātājs
* Narains Kartikejans (*Narain Karthikeyan*, 1977) — F1 pilots

## Atsauces

## Ārējās saites
Absvurmbahīts

**Absvurmbahīts** () ir rets varu un mangānu saturošs silikātu minerāls. Atklāts 1991. gadā Grieķijā, Andras salā stipri metamorfizētā kvarcītā, nodēvēts vācu mineraloģes Irmgardes Absas-Vurmbahas (*Irmgard Abs-Wurmbach*, 1938) vārdā.

## Atradnes
Absvurmbahīts ir ļoti rets minerāls, kas atklāts tikai dažās pasaules vietās:
* Grieķija, Kiklādu salas, Andra, Vasilikona kalns, Apikija
* Grieķija, Eibojas sala, Mili
* Japāna, Šikoku sala, Ehimas prefektūra, Ijomišima, Sanbagava

## Ārējās saites
* Mindat 
* Webmineral
Lībiešu krasts

[thumb|250px|[Dainis Kārkluvalks|Daiņa Kārkluvalka foto, 1994. gads]]
**Lībiešu krasts** () ir no 1991. gada līdz 2003. gadam Ziemeļkurzemē (piekrastes teritorija no Ovīšiem Baltijas jūras krastā līdz Ģipkai Rīgas līča pusē) pastāvējusi Valsts īpaši aizsargājamā lībiešu kultūrvēsturiskā teritorija un lībiešu kultūras atjaunošanas programma. Līdz tam šo teritoriju tās atšķirīgā etniskā sastāva dēļ dēvēja par "lībiešu jūrmalu".

thumb|Lībiešu krasts

Ideja par *Lībiešu krasta* izveidi radās 1990. gadu sākumā, kad Ventspils rajona un Talsu rajona pašvaldība un Lībiešu kultūras savienības (šobrīd — Līvu Savienība) pārstāvji kopīgi izstrādāja nolikumu, pēc kura tika iecelta *Lībiešu krasta* administrācija, kas atbild par lībiešiem kopumā šajā teritorijā un nodarbojas ar līdzekļu sadali gan kultūras vajadzībām, grāmatu izdošanai, gan ražošanas vajadzībām, gan transporta vajadzībām. Oficiāli *Lībiešu krastu* atklāja 1991. gada 4. februārī ar LPSR Ministru padomes lēmumu pēdējā lībiešu apdzīvotajā teritorijā Ziemeļkurzemes piekrastē (aptuveni 50 km garumā gar Irbes jūras šaurumu), lai aizsargātu lībiešu tautības, dabas un kultūras mantojumu un tradicionālo dzīves veidu, kā arī izveidotu bāzi un radītu nepieciešamos apstākļus lībiešu tautības saglabāšanai, pastāvēšanai un attīstībai. Šo ciemu teritorijas pārzināja Kolkas, Dundagas un Tārgales pagastu pašvaldības, bet kultūras norises tika iekļautas valsts programmā.

## Programmas īstenošana
Tā kā šajos ciemos lībieši praktiski vairs nedzīvoja, *Lībiešu krasta* programmā pamatvērība tika veltīta lībiešu vēstures, etnogrāfijas, kultūrvēstures un citu nozaru pētniecībai. Tika izdots mēnešraksts “Līvli” un "Lībiešu gadagrāmatas”. Interesentiem Rīgā, Ventspilī un Kolkā tika mācīta lībiešu valoda (to var mācīties arī Latvijas Universitātes moderno valodu fakultātē). “Lībiešu krasts” ar stipendijām atbalstīja lībiešu jauniešus, kas mācās augstskolās, katru gadu vasarās Mazirbē notika lībiešu jauniešu nometne.

## Programmas darbības apturēšana
2003. gada augustā revīzija atklāja Lībiešu krastam dotās valsts naudas nelietderīgu izmantošanu, īstenojot programmu Lībiešu krasts - divas trešdaļas no valsts budžeta piešķirto līdzekļu tērētas algās 13 štata vietām. 2003. gada otrajā pusē sākās “Lībiešu krasta” reorganizācija, apturot programmas darbību.

### Atsauces un paskaidrojumi

## Literatūra
* Mednis J. Zaļš Balts Zils + CD. - Kolkasrags, 2006.

## Ārējās saites
* Programma „Lībieši Latvijā 2008.-2012. gads” (.doc)
* Lībiešu aizsardzības projekts
Borazons

**Borazons** (arī **elbors** vai **kubonīts**) ir bora nitrīda BN alotrops. Tas ir trešā cietākā mākslīgi radītā viela pēc dimanta nanostienīšiem un ultracietā fullerīta. Borazons ir kristāls, kuru rada, karsējot līdzīgu daudzumu bora un slāpekļa temperatūrā, kas pārsniedz 1800&nbsp;°C pie 7 GPa spiediena. Borazons spēj ieskrāpēt dimantu, taču arī ar dimantu var ieskrāpēt borazona kristālu.

Borazons pirmo reizi tika sintezēts 1957. gadā kompānijas General Electric Company vajadzībām. 1969. gadā kompānija piešķīra šim savienojumam nosaukumu "borazons".

## Izmantošana un ražošana
Borazonu izmanto apstrādes rūpniecībā instrumentu ražošanā. Šis materiāls spēj izturēt temperatūras, kas pārsniedz 2000&nbsp;°C. Borazonu izmanto arī juvelierizstrādājumu ražošanā, stikla apstrādē, dimantu gravēšanai.

Borazonu ražoja *General Electrics* meitas firma *[[GE Superabrasives]]* līdz 2003. gada decembrim, kad šis meitas uzņēmums tika pārdots kompānija *Littlejohn & Co.*.

## Ārējās saites
* Borazon-CBN
Dalāmības pazīmes

**Dalāmības pazīmes** ir metodes, ar kurām var noteikt, vai dotais veselais skaitlis dalās ar kādu konkrētu citu veselu skaitli, vieglāk nekā izdalot. Negatīva skaitļa gadījumā mīnusa zīmi var ignorēt.

## Pazīmes dalāmībai ar skaitļiem līdz 20
Zemāk uzskaitītās dalāmības pazīmes ir paredzētas skaitļiem decimālajā pierakstā, lai gan tādas iespējams iegūt arī skaitļiem skaitīšanas sistēmās ar jebkuru citu bāzi.

Skaitlis dalās ar:
* **2**, ja tā pēdējais cipars ir pāra skaitlis;
* **3**, ja tā ciparu summa dalās ar **3**;
* **4**, ja tā pēdējo divu ciparu veidotais skaitlis dalās ar **4**, vai šie cipari ir nulles;
* **5**, ja tā pēdējais cipars ir **0** vai **5**;
* **6**, ja tas dalās gan ar **2**, gan ar **3**;
* **7**, ja ar **7** dalās tādu skaitļu summa, kas izveidoti, paņemot dotā skaitļa ciparus ik pa trīs no labās puses, turklāt katru otro skaitli ņemot negatīvu;

* **8**, ja tā pēdējo trīs ciparu veidotais skaitlis dalās ar **8**, vai šie cipari ir nulles;
* **9**, ja tā ciparu summa dalās ar **9**;
* **10**, ja tā pēdējais cipars ir **0**;
* **11**, ja šī skaitļa ciparu summa, kur katrs otrais cipars paņemts negatīvs, dalās ar 11;
** tādu skaitļu summa, kas, izveidoti paņemot dotā skaitļa ciparus ik pa divi no labās puses, dalās ar 11;
* **12**, ja tas dalās gan ar **3**, gan ar **4**;
* **13**, ja ar **13** dalās tādu skaitļu summa, kas izveidoti, paņemot dotā skaitļa ciparus ik pa trīs no labās puses, turklāt katru otro skaitli ņemot negatīvu;
* **14**, ja tas dalās gan ar **2**, gan ar **7**;
* **15**, ja tas dalās gan ar **3**, gan ar **5**;
* **16**, ja tā pēdējo četru ciparu veidotais skaitlis dalās ar **16**, vai šie cipari ir nulles;
* **18**, ja tas dalās gan ar **2**, gan ar **9**;
* **20**, ja tā pēdējo divu ciparu veidotais skaitlis dalās ar **20**.

Pazīmes dalāmībai ar **17** un **19** (vispārīgā gadījumā) nav paveicamas vienā solī, tāpēc tās izdalītas atsevišķi:

Skaitlis dalās ar:
* **17**, ja ar **17** dalās starpība starp
** doto skaitli, kam noņemti pēdējie divi cipari, pareizinātu ar **2**, un noņemtajiem diviem cipariem vai
** doto skaitli, kam noņemts pēdējais cipars, un noņemtā cipara reizinājumu ar **5**;
** Piezīme: ir vienkāršāka dalāmības pazīme ar 17:
** Ar 17 dalās jebkurš skaitlis, kura trīskāršota desmitu un divkāršota vienu summa dalās bez atlikuma ar 17, piemēram:
** 17: 3×1+2×7=17; 17÷17=1; 34: 3×3+2×4=17; 17÷17=1; 102: 3×10+2×2=34; 34÷17 =2.
* **19**, ja ar **19** dalās skaitlis, kas tiek iegūts, dotajam skaitlim noņemot pēdējo ciparu un tad pieskaitot noņemto ciparu, pareizinātu ar **2**.

Abos gadījumos lieliem skaitļiem minētā darbība jāatkārto tik daudz reižu, līdz iegūts pietiekami mazs skaitlis (kuram viegli noteikt dalāmību, bet kas nav īsāks attiecīgi par 1 vai 2 cipariem).

## Skatīt arī
* Dalītājs
Prilepa

**Prilepa** () ir pilsēta Ziemeļmaķedonijas dienvidu daļā. Ievērojams tabakas rūpniecības centrs.

Vēsturiski zināma kā vieta, kurā mira Bulgārijas cars Samuils. No 19. gadsimta vidus svarīgs maķedoniešu nacionālās atmodas centrs, kurā dzimuši vairāki ievērojami kultūras un politiskie darbinieki.

## Cilvēki

Prilepā dzimuši:

* Blaže Koneski (*Блаже Конески*, 1921—1993) — dzejnieks

## Atsauces

## Ārējās saites
Bendera

**Bendera** (moldāvu: *Бендер*; ; ), neoficiāli saukta arī **Tigina** (), ir pilsēta Moldovas austrumos Dņestras upes kreisajā krastā. Starptautiski neatzītās Piedņestras Moldāvu Republikas otrā lielākā pilsēta. Bendera ir viena no Piedņestras Moldāvu Republikas pilsētām ar ievērojamu moldāvu (rumāņu) iedzīvotāju skaitu.

## Vēsture
Pilsēta ir pirmoreiz minēta 1408. gadā kā cietoksnis Moldāvijas vojevodas Aleksandru I laikā. Dokuments bija rakstīts senslāvu valodā un cietokšņa nosaukums bija Tjagjanakača (*Тягянакача*). Kopš 15. gadsimta otrās puses pilsēta pazīstama ar mūsdienu nosaukumu. 1538. gadā osmaņu sultāns Suleimans Lieliskais ieņēma pilsētu un nosauca par to Benderiem (*Bender*), šis nosaukums ieviesies krievu valodā.

Lielā Ziemeļu kara laikā 1713. gadā Benderas cietoksnis bija sadursmju vieta starp bijušajiem sabiedrotajiem Zviedrijas karali Kārli XII un Ukrainas hetmani Ivanu Mazepu.

Krievu-turku karu laikā Bendera vairākkārt nonāca krievu rokās, līdz 1812. gadā Krievija līdz ar visu Besarābiju to anektēja.

Starp pasaules kariem un Otrā pasaules kara laikā pilsēta bija Rumānijas teritorijā. Piedņestras konflikta laikā Benderā tās stratēģiskā novietojuma dēļ notika sīvas kaujas un pilsēta gandrīz pilnībā pārgāja Piedņestras Moldāvu Republikas kontrolē.

## Cilvēki
Pilsētā ir dzimuši:

* Emīls Konstantinesku (Emil Constantinescu, 1939-) - politiķis
* Ježijs Neimans (Jerzy Neyman, 1894-1981) - matemātiķis

## Atsauces

## Ārējās saites
Surabaja

**Surabaja** () ir pilsēta Indonēzijā, Javas austrumos. Otrā lielākā Indonēzijas pilsēta pēc iedzīvotāju skaita. Austrumjavas provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Pilsētas nosaukums nozīmē *sura* — haizivs, *baya* — krokodils, kuri attēloti pilsētas ģerbonī.

Liela ostas pilsēta (eksportē kafiju, tabaku, cukuru). Liela kara flotes bāze. Lielākā daļa iedzīvotāju — javieši. Surabajas zooloģiskais dārzs bija pirmais pasaulē, kurā tika panākta orangutanu vairošanās nebrīvē. Pazīstama kā pilsēta, kurā atrodas viena no labākajām augstskolām Indonēzijā — Desmitā Novembra Tehnoloģiskais institūts (*Institut Teknologi Sepuluh Nopember*).

## Vēsture
XVI un XVII gadsimtā Surabaja bija sultanāta centrs. 1625. gadā to ieņēma Mataramas sultanāts, bet 1743. gadā — Nīderlandiešu Austrumindijas kompānija (*Vereenigde Oostindische Compagnie*) un Surabaja nokļuva Nīderlandes pakļautībā.

1917. gadā Oktobra revolūcijas ietekmē Surabajas ostā sadumpojās tur izvietotās armijas un flotes daļas, izveidojot padomes. Sacelšanās tika apspiesta.

2.pasaules kara laikā 1942. gadā Surabaju ieņēma japāņi. Japānas armija okupēja pilsētu līdz 1944. gadam, kad to ieņēma Indonēzijas nacionālisti.

Karam beidzoties, nīderlandieši ar Sabiedroto atbalstu centās atgūt kontroli par Indonēziju. 1945. gada 10. novembrī Surabajā notika viena no sīvākajām kaujām starp Indonēzijas nacionālistiem un britu spēkiem. 1947. gadā nīderlandieši atguva kontroli pār Surabaju, bet 1949. gada decembrī Surabaja iekļāvās jaunajā Indonēzijas valstī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Skaldnība

[thumb|300px|Zaļš [fluorīts ar izteiktu skaldnību.]]

**Skaldnība** mineraloģijā ir kristāliska materiāla īpašība šķelties pa noteiktām plaknēm. Skaldnību izraisa kristāliskā režģa īpatnības, kas nosaka, ka noteiktos virzienos saites starp atomiem ir garākas un vājākas nekā citos virzienos — un tāpēc kristālu šādā virzienā ir vieglāk sadalīt. Skaldnības plaknei ir raksturīga spoguļgluda virsma — to būtībā veido vienā līmenī izkārtoti atomi.

Var būt viena izteikta **skaldnības plakne** (vizla), vairākas plaknes (kalcīts, fluorīts), var būt dažādas plaknes, no kurām viena ir lieliski izteikta un cita — vāji izteikta (vizla), citiem minerāliem skaldnības praktiski nav (kvarcs).

Skaldnība ir viena no raksturīgām minerālu īpašībām, kas ar vizuālu apskati, bez precīzāku metožu lietošanas palīdz noteikt minerāla veidu. Apgūstot mineraloģijas pamatus, ir jāapgūst arī prasme noteikt minerāla skaldnību. Tiek analizēta minerāla skaldnības pakāpe (vai skaldnība ir izteikta vai nē) un skaldnības plakņu virzieni.

Nedrīkst jaukt dabisko kristāla formu ar skaldnības plakņu veidoto formu — piemēram kalcīta kristāliem raksturīga sarežģīta dabiskā kristāla forma, taču tas samērā viegli pa skaldnības plaknēm sadalās vienkāršā paralēlskaldnī — šai formai maz sakara ar sākotnējo kristāla formu.

Izdala šādas skaldnības pakāpes (var lietot citus terminus, ja tie ir viegli saprotami):
* **Izcila** — minerālu var sadalīt plānās plēksnītēs (vizla, grafīts);
* **Ļoti laba** — minerāla paraugam var piešķirt formu, to sadalot pa skaldnības plaknēm (kalcīts, galenīts);
* **Laba** — skaldnības plakne ir labi izteikta, taču minerālu pa skaldnības plaknēm vien ir grūti sadalīt (laukšpats, piroksēns);
* **Neizteikta** — skaldnības plakne redzama vietām (apatīts, kasiterīts)
* **Slikta**, **Nav** — skaldnības plakne praktiski nav redzama (kvarcs).

Skaldnības izpētei un izpratnei ir tehniska nozīme elektronikas rūpniecībā un dārgakmeņu apstrādē. Mākslīgi veidotie pusvadītāju materiālu kristāli tiek veidoti pa skaldnības plaknēm kā plānas plātnītes, kuras ir vieglāk sadalīt nepieciešamā izmēra gabaliņos. Lielākajai daļai komerciālo pusvadītāju (silīcijs, germānijs, gallija arsenīds, indija antimonīds utt.) ir kubiskā singonija ar tai bieži piemītošo oktaedrisko skaldnību. Šī īpašība ļauj viegli izgatavot gandrīz perfektus plānus kristālu četrstūrīšus.

Dārgakmeņu apstrādē skaldnība jāņem vērā, lai izgatavotu izturīgākus juvelierizstrādājumus un lai apstrādes procesā nenotiktu nejauši dārgā izejmateriāla bojājumi.

## Ārējās saites
* Minerālu galerijas: Minerālu īpašības — skaldnība
Butāns

**Butāns** (C4H10) ir viegli sašķidrināma, degtspējīga gāze. Tas ir alkāns, kam ir iespējami 2 izomēri - **butāns** (precīzāk, *n-butāns*) un **izobutāns** (*2-metilpropāns, trimetilmetāns*). Butānu plaši lieto par kurināmo (maisījumā ar propānu) un par ķīmisko izejvielu (maleīnskābes anhidrīda ražošanai). Butānu lielākoties iegūst no naftas, lai arī nelielus daudzumus var iegūt no dabasgāzes.


Attēls:1-Buthane.png|n-butāns
Attēls:Isobutane-3D-balls.png|izobutāns

Tā kā izobutāna molekulas forma ir tuvāka sfēriskai, tā molekulas viena ar otru iedarbojas mazāk nekā izstieptās n-butāna molekulas un izobutāna viršanas temperatūra ir zemāka. Tas attiecas uz visiem alkānu struktūrizomēriem - jo sazarotāka molekula, jo viršanas temperatūra ir zemāka (pie viena un tā paša oglekļa atomu skaita molekulā).

## Ārējās saites
Caurspīdīgums (optika)

[thumb|250px|[Dihroiskais filtrs|Dihroiskajiem filtriem tiek izmantoti optiski caurspīdīgi materiāli.]]

**Caurspīdīgums** jeb **caurspīdība** optikā un pārsvarā arī citās lietišķajās zinātnēs ir vielas spēja laist sev cauri gaismu. Caurspīdīgam materiālam var skaidri redzēt cauri — tas tikpat kā neizkropļo aiz tā esošo ainu. Pretēja īpašība ir **necaurredzamība**. Daļēji caurspīdīgs materiāls ļauj izkļūt cauri gaismai, to izkliedējot un neļaujot saskatīt ainu aiz šī materiāla.

Caurspīdību parasti attiecina uz redzamo gaismu, taču šis termins būtībā attiecas uz jebkuru starojuma veidu. Piemēram, mīkstie audi ir caurspīdīgi rentgenstaros, savukārt kauli — nē. Šī īpašība ļauj izmantot rentgenstarus medicīnā.

Lielā mērā caurspīdīgi materiāli ir gaiss, daudzas citas gāzes, šķidrumi (piemēram, ūdens), vairums stiklu, organiskais stikls un daudzas plastmasas. Ja caurspīdība ir atšķirīga dažādiem gaismas viļņu garumiem, materiāls iegūst noteiktu krāsu. Šādu īpatnību var izraisīt metāla vai citu elementu atomu piejaukums kristāliskajā režģī vai tieši pretēji — noteiktu atomu iztrūkums režģī. Krāsu var radīt arī materiālā izkliedētas lielāka izmēra daļiņas — piemēram, dūmi gāzveida vielās. Ja šādu daļiņu skaits ir pietiekoši liels, materiāls var kļūt necaurspīdīgs.

Absolūti caurspīdīgs ir tikai vakuums, jo tur nenotiek gaismas viļņu absorbcija. Jebkurš materiāls absorbē kaut nedaudz gaismas viļņu.

Atsevišķu veidu kristālos kristāliskā režģa uzbūve nosaka to, ka caurspīdīgums mainās atkarībā no virziena, kādā pagriezts kristāls.

Caurspīdība ir viena no minerālu īpašībām, kas palīdz noteikt minerāla veidu.

## Caurspīdīgu materiālu lietojums

Caurspīdīgus materiālus parasti izmanto visur tur, kur nepieciešams laist cauri gaismu, bet nedrīkst cauri laist vielas (gaisu, ūdeni, utml.). Tādējādi caurspīdīgi ir māju logi, vitrīnas, siltumnīcu plēves utt.
BK Cēsis/Cēsu sporta skola

**Cēsis/Cēsu pilsētas Sporta skola** (Cēsis/Cēsu PSS) ir Latvijas basketbola komanda no Cēsīm, kuras pirmsākumi meklējami 2003. gadā un spēlē Reģionālajā basketbola līgā.

## Vēsture
Basketbola klubs "Cēsis" dibināts 2003. gadā. No 2005./2006. gada sezonas komanda piedalījās LBL čempionātā. Savā pirmajā LBL sezonā tā ieguva 7. vietu. Līdz 2008. gadam komanda bija pazīstama ar nosaukumu **"Cēsis/Remarks"**, bet pēc tam — **SK "Cēsis"**, **"Dārznieks/Cēsis"** un **"Dārznieks/Cēsu sporta skola"** (BK Dārznieks/Cēsu SS). Vairākas sezonas komanda spēlēja LBL 2. divīzijā, bet 2009/2010. un 2010/2011. gada sezonās startēja Amatieru basketbola līgā (ABL). 2011/2012. gada sezonā "Dārznieks/Cēsis" bija LBL 1. divīzijas kluba BK Turība fārmklubs un atkal spēlēja LBL 2. divīzijā, bet 2012/2013. gada sezonā "Dārznieks/Cēsis" bija LBL 2. divīzijas kluba Gulbenes buki fārmklubs un spēlēja LBL 3. divīzijā.

2018. gada augustā komanda mainīja nosaukumu uz **"BK Cēsis/Cēsu sporta skola"**. Kopš 2020./2021. gada sezonas komanda BK Cēsis/Cēsu SS spēlēja Reģionālajā basketbola līgā (bijušajā LBL3). 

2023./24. gada RBL sezonā un "Užavas" basketbola kausā piedalījās gan **BK Cēsis/Cēsu***&Limbažu&[[Bertānu Valmieras Basketbola skola|Bertāna]]* **SS**, mājas spēles aizvadot Cēsīs un Limbažos, gan ar to nesaistītā **Cēsis/Cēsu PSS**. Pirmo ilgus gadus vada BK Cēsis direktors Dzintars Berkolts, bet otra komanda izveidota 2022. gadā vairāku BK Cēsis esošo un bijušo spēlētāju dibinātās biedrības "Cēsu basketbola attīstībai" (CBA) paspārnē.

No 2024./25. gada sezonas RBL spēlē tikai CBA vadītā Cēsis/Cēsu PSS. Komanda ar tādu pašu nosaukumu spēlē arī Latvijas Sieviešu basketbola līgas 2. divīzijā un jauniešu turnīros.

## Izcīnītās vietas LBL čempionātā

* 2006 — 7.
* 2007 - 14.
* 2008 — ?
* 2009 — ?
* 2012 — ?
* 2013 — ?
* 2014 — ?
* 2015 — ?
* 2016 — ?
* 2017 — ?
* 2018 — 2. vieta LBL 3. divīzijā

## Atsauces

## Ārējās saites
* Cēsis/Cēsu-Limbažu-Bertāna SS Facebook profils
* Cēsis CBA/Cēsu PSS
* Oficiālā Twitter lapa
Fosfora(V) oksīds

**Fosfora(V) oksīds** jeb **fosfora pentoksīds** (P4O10) ir balta, kristāliska, higroskopiska viela, kuru iegūst, sadedzinot fosforu. Tas ir fosforskābes anhidrīds. To, ka fosfora pentoksīda molekula satur 4 fosfora atomus, noskaidroja salīdzinoši vēlu, līdz tam laikam domāja, ka savienojuma formula ir P2O5, taču nosaukums ir saglabājies.

Fosfora pentoksīds ir ļoti spēcīga ūdensatņēmēja viela, tas spēj atņemt ūdeni karbonskābēm, veidojot to anhidrīdus. Fosfora pentoksīdu lieto arī fosforskābes ieguvei.

## Ārējās saites
Mosa skala

**Mosa skala** (izrunā ar garo ō) raksturo materiāla cietību ar tā spēju ieskrāpēt mīkstāku materiālu. Šo skalu visbiežāk izmanto mineraloģijā minerāla veida noteikšanai. Mosa skalu izveidoja vācu mineralogs Frīdrihs Moss 1812. gadā un šī ir viena no populārākajām metodēm materiāla cietības noteikšanai.

Mosa skala sastāv no desmit minerāliem — etaloniem ar kārtas skaitļiem no mīkstākā (1) līdz cietākajam (10). Visi šie desmit minerāli, izņemot viscietāko — dimantu — ir diezgan viegli pieejami. Cietību nosaka, atrodot cietāko skalas minerālu, kuru pētāmais materiāls spēj ieskrāpēt vai mīkstāko skalas minerālu, kas var ieskrāpēt pētāmo materiālu. Piemēram, ja noteicamo minerālu var ieskrāpēt ar apatītu, bet nevar ieskrāpēt ar fluorītu, tad tā cietība pēc Mosa skalas ir 4,5.

Mosa skala visbiežāk tiek noformēta kā neliela kastīte, kur deviņos iedalījumos glabājas nelieli (2—3 cm gari) minerālu paraugi. Desmito — dimanta paraugu — Mosa skalā parasti neiekļauj, jo šis minerāls ir rets, vērtīgs un tā pielietošana Mosa skalā ir vajadzīga ļoti reti.

Zemāk esošā tabula iekļauj Mosa skalas minerālus — etalonus, parādot arī to absolūto cietību, kas izmērīta ar sklerometru. Mosa skala neatbilst minerālu cietības aritmētiskam pieaugumam — korunds ir gandrīz divas reizes cietāks par topāzu, savukārt dimants ir gandrīz piecas reizes cietāks par korundu.

Saskaņā ar Mosa skalu naga cietība ir 2,5, naža asmens un logu stikla cietība — ap 5,5, tērauda vīles cietība — 6,5. Arī šos materiālus var lietot, lai aptuveni noteiktu minerāla cietību.

Zemāk dota alternatīva tabula, kurā mineralogi centušies iekļaut papildu minerālus.

* *'Avots:** [http://www.amfed.org/t_mohs.htm Amerikas mineraloģijas biedrību federācija: **Minerālu cietības Mosa skala*' (angliski)] *
Lūzums (mineraloģija)

**Lūzums** ir mineraloģijas termins ar kādu apzīmē virsmas, kādas ir neregulāras formas gabaliem, kas radušies, ar sitienu vai spiedienu sadalot minerāla paraugu. Ir svarīgi nejaukt lūzumu ar skaldnības virsmām - lūzums ir nejaušs plīsums, kas šķietami neievēro minerāla kristāliskā režģa noteiktās likumsakarības. Tomēr tieši kristāliskā režģa īpatnības nosaka ne tikai skaldnības virsmu esamību un izskatu, bet arī lūzuma virsmas izskatu.

Lūzums dažādu veidu minerāliem atšķiras un to var izmantot kā vienu no vizuāli noteicamām pazīmēm minerāla veida noteikšanai. Izšķir šādus lūzuma veidus:

* **gliemežnīcas** - lūzuma virsmā redzamas sitiena vai spiediena virzienam perpendikulāras koncentriskas lokveida līnijas, kas nedaudz atgādina gliemežnīcas čaulas rakstu. Šāds lūzums raksturīgs amorfiem materiāliem un dažām kristāliskām vielām (kvarcs, stikls, obsidiāns);
* **nelīdzens** - lūzuma virsmai nav likumsakarību;
* **gluds**;
* **šķiedrains**;
* **āķains** - bieži novērojams metāliem, kurus iespējams kalt (zelts, sudrabs, varš, platīns);
* **skabargains** (hrizotils);
* **zemjains** (limonīts);
Nereti izdala arī citus lūzuma veidus.
Laušanas koeficients

Vielas **laušanas koeficients** (**refrakcijas indekss**) ir skaitlisks koeficients, kas rāda, cik reižu samazinās gaismas ātrums (*v*) vielā attiecībā pret šī paša viļņa ātrumu vakuumā — gaismas ātrumu *c*. Parasti laušanas koeficientu apzīmē ar simbolu *n* un to aprēķina pēc formulas:

n =\frac{c}{v}

Elektromagnētiskā viļņa fāzes ātrums samazinās tāpēc, ka gaismas viļņi - daļiņas mijiedarbojas ar vielas atomu elektromagnētisko lauku.

Laušanas koeficients ir atkarīgs no vielas īpašībām un gaismas viļņu garuma. Eksistē optiski anizotropas vielas (kristāli), kuru laušanas koeficients ir atkarīgs no virziena, kādā gaisma šķērso kristālu, kā arī no gaismas polarizācijas.

Materiāla laušanas spēja ir nozīmīga vielas īpašība, kas ļauj veidot daudzveidīgas optiskās iekārtas - lēcas, prizmas utt. Vielas laušanas koeficients ir noteikts skaitliskais lielums, kas izmantojams optikas iekārtu raksturlielumu aprēķiniem.

Katras vielas laušanas koeficients ir raksturlielums, ko bieži izmanto vielas (piemēram, minerāla, dārgakmens) tīrības noteikšanā. Laušanas koeficients piemīt tikai caurspīdīgām vielām. Laušanas koeficienta mērījumiem tiek izmantots refraktrometrs.

## Dažu vielu laušanas koeficienti
Habituss

[thumb|300px|[pirīts|Pirīta "saulīte" — viens no daudziem šim minerālam raksturīgajiem habitusiem. Plānajā telpā starp slānekļa slānīšiem kristāls varēja augt tikai plaknē, kā rezultātā radies šis radiālas formas kompleksais kristāls, kas sastāv no daudziem maziem adatveida kristāliņiem. Normālos apstākļos pirīts veido kubus un citu telpisku formu kristālus.]]
**Habituss** ir mineraloģijā lietots termins, kas apzīmē minerāla kristāla formu, kādā to parasti var sastapt dabā.

Šis termins ir noderīgs, lai aprakstītu minerālu. Daudziem minerāliem kristālu forma ir ļoti īpatnēja un kalpo par lielisku šī minerāla pazīmi. Tomēr vairumam minerālu ir daudzveidīgas kristālu formas. Pieredzējis mineralogs ļoti bieži spēj noteikt minerālus tikai pēc to kristālu ārējās formas.

Kristāla habitusu ietekmē dažādi faktori, kas var padarīt minerāla noteikšanu daudz grūtāku:
* Divu vai vairāku kristālisko formu kombinācija vienā kristālā
* Piejaukumi, kuru koncentrācija mainījusies kristāla veidošanās laikā
* Dvīņu kristāli
* Kristāla veidošanās apstākļi (temperatūra, spiediens, telpa) — tiem mainoties var būtiski mainīties arī kristāla forma.

Piemēram, vairumam safīru ir raksturīgi iegareni muciņas formas kristāli. Taču ASV, Montānas štatā atrod safīra kristālus, kas izskatās pēc biezām plātnītēm. Parasti šādi kristāli ir raksturīgi rubīnam. Safīrs un rubīns ir viena minerāla — korunda — divi paveidi.

Dažkārt viena minerāla kristāls augot aizpilda tukšu telpu, kur kādreiz atradies cita minerāla kristāls — šādi veidojas kristāla pseidomorfoze, kas pat pieredzējušam mineralogam var radīt pārpratumus.

## Daži kristālu habitusi
Utrehta

**Utrehta** () ir pilsēta un municipalitāte Nīderlandes centrālajā daļā. Tā ir ceturtā lielākā Nīderlandes pilsēta, Utrehtas provinces administratīvais centrs. Pilsētas simboli ir 112 metrus augstais Utrehtas Doma tornis un vecpilsētas kanālu sistēma.

Utrehtas Universitāte ir lielākā augstskola Nīderlandē. Pilsēta ir Nīderlandes dzelzceļa kompānijas (*Nederlandse Spoorwegen*) galvenās mītnes vieta. Veckatolisma pasaules centrs.

## Vēsture

Ap 47. gadu romieši Utrehtas vietā nodibināja robežcietoksni (*castellum*), nosaucot to par Trajektu (*Traiectum*). Sakarā ar ģermāņu cilšu iebrukumiem ap 270. gadu romieši apmetni pameta. Līdz 6. gadsimtam par Utrehtas vēsturi ziņu ir visai maz.

6. gadsimtā Utrehta nonāca franku pakļautībā. Pilsētas tiesības tā ieguva 1122. gadā. Viduslaikos Utrehta bija viena no nozīmīgākajām Ziemeļnīderlandes pilsētām un bīskapijas centrs.

1579. gada 23. janvārī septiņas Nīderlandes ziemeļu provinces pilsētā parakstīja Utrehtas ūniju, nodibinot Nīderlandes valsti. Tā kā jaunā valsts bija protestantiska, 1580. gadā Utrehtas bīskapija tika likvidēta.

1713. gadā pilsētā parakstīja Utrehtas miera līgumu, kas izbeidza Spānijas Mantojuma karu. 16. gadsimtā Utrehta bija Nīderlandes ūdens aizsardzības nocietinājumu sistēmas (*Hollandse Waterlinie*) sastāvdaļa, kas aizkavēja pilsētas attīstību.

19. gadsimta beigās Utrehta kļuva par valsts galveno dzelzceļa mezglu.

2.pasaules kara laikā Utrehta līdz pat 1945. gada 5. maijam bija vācu okupācijā, Kanādas Bruņotie spēki pilsētā iegāja tikai 7. maijā.

## Cilvēki

Utrehtā dzimuši:

* Adriāns VI (*Hadrianus VI*, 1459—1523) — pāvests;
* Luijs Andrīsens (*Louis Andriessen*, 1939) — komponists;
* Marko van Bastens (*Marco van Basten*, 1964) — futbolists;
* Hanss van Breikelens (*Hans van Breukelen*, 1956) — futbolists;
* Diks Bruna (*Dick Bruna*, 1927-) — mākslinieks
* Karels Dormans (*Karel Doorman*, 1889—1942) — admirālis;
* Teo van Dūsburgs (*Theo van Doesburg*, 1883—1931) — mākslinieks;
* Antons Gēsinks (*Anton Geesink*, 1934) — džudists;
* Gerards van Hontorsts (*Gerard van Honthorst*, 1592—1656) — mākslinieks;
* Gerits Rītvelds (*Gerrit Rietveld*, 1888—1964) — dizainers;
* Veslijs Sneiders (*Wesley Sneijder*, 1984) — futbolists;
* Joss Stellings (*Jos Stelling*, 1945) — kinorežisors;
* Geralds Vanenburgs (*Gerald Vanenburg*, 1964) — futbolists;
* Jans Vouters (*Jan Wouters*, 1960) — futbolists.
* Dafne Shipersa (*Dafne Schippers*, 1992) – bijusī vieglatlēte

## Atsauces

## Ārējās saites
Vecā Danas minerālu klasifikācijas sistēma

**Vecā Danas minerālu klasifikācijas sistēma** ir ilgstoši populārākā minerālu klasifikācijas un sistemātikas sistēma.

Pirmā Danas minerālu klasifikācijas sistēma publicēta 1837. gadā un to sastādīja 24 gadus vecais ASV mineralogs Džeimss Dvaits Dana, iekļaujot tajā laikā zināmos 352 minerālus. Dana un viņa dēls Edvards Solsberijs Dana darbu pie klasifikācijas sistēmas turpināja, to pilnveidojot un papildinot ar jaunatklātiem minerāliem. Abu mineralogu darbs ir devis lielu ieguldījumu mineraloģijas zinātnes attīstībā.
Ir izdotas šādas Danas minerālu klasifikācijas redakcijas:
# - 1837. gads
# - 1844. gads (Dana vecākais)
# - 1850. gads (Dana vecākais)
# - 1854. gads (Dana vecākais)
# - 1868. gads (Dana vecākais)
# - 1892. gads (Dana jaunākais)
# - 1927, 1944, 1951, 1962 (Hārvarda Universitāte, Čārlzs Palašs, Harijs Bermans, Klifords Frondels)

Pēdējā, astotā, redakcija iznākusi 1997. gadā un īsumā aprakstīta šeit.

Dana minerālus pirmais sāka klasificēt pēc to anjoniem, tālāk tos smalkāk iedalot pēc kristāliskās struktūras īpatnībām. Katram minerālam tika piešķirts savs indekss - skaitlis ar četrām daļām. Diemžēl jaunā, 1997. gada sistēma šos numurus nomaina, radot grūtības muzejiem un kolekcionāriem.

Dana savā darbā norādījis arī tipiskās minerālu atradņu vietas, un daudzi minerālu kolekcionāri cenšas iegūt paraugus tieši no šīm vietām.

Jaunā Danas minerālu klasifikācijas sistēma negūst atsaucību daudzu mineralogu vidū, tāpēc vecajai sistēmai joprojām ir plašs pielietojums. Danas sistēma tiek lietota lielākajā daļā agrāk izdotās mineraloģiskās literatūras.

## Vecā Danas minerālu klasifikācijas sistēma (7. redakcija)
*I Tīrradņi
*II Sulfīdi
*III Oksīdi un hidroksīdi
*IV Halīdi
*V Karbonāti, nitrāti un borāti
*VI Sulfāti, hromāti un molibdāti
*VII Fosfāti, arsenāti un vanadāti
*VIII Silikāti
** Nesosilikāti
** Sorosilikāti
** Ciklosilikāti
** Inosilikāti
** Fillosilikāti
** Tektosilikāti
** Neklasificētie silikāti
*IX Organiskie minerāli

## Skatīt arī
* Jaunā Danas minerālu klasifikācijas sistēma
* Pasaules minerālu saraksts
* Štrunca minerālu klasifikācijas sistēma
Komersants

**Komersants** Latvijas Komerclikuma izpratnē ir fiziska vai juridiska persona, kura veic komercdarbību. Komersantam ir jābūt reģistrētam Komercreģistrā. Praksē jēdziena komersants vietā nereti lieto jēdzienu uzņēmējs vai uzņēmums, bet komercdarbības vietā — uzņēmējdarbība vai saimnieciskā darbība.

## Raksturojums
Viena vai otra termina lietošanai ikdienā nav būtiskas atšķirības, ja vien šāda jēdzienu aizstāšana netiek praktizēta juridiskos vai finanšu dokumentos — līgumos, rēķinos u.c., kur tas nav pieļaujams, bet jābalstās uz Komerclikumā un citos normatīvajos aktos noteiktajiem jēdzienu skaidrojumiem. Piemēram, jēdziens "uzņēmums" Komerclikuma izpratnē nozīmē organizatoriski saimniecisku vienību, kuru komersants izmanto savas komercdarbības veikšanai.

Divējāda komersanta vai uzņēmēja lietošana daļēji saistīta ar atšķirībām dažādu valstu praksē. Piemēram, angļvalodīgajās valstīs vārdu "komersants" parasti lieto šaurākā nozīmē — tirgotājs, mākleris utt.

Tā kā angļu valoda starptautiskajā uzņēmējdarbības jomā ir dominējoša, tad arī citās valstīs, tostarp Latvijā, praksē biežāk lieto vārdu uzņēmējs, nevis komersants, kas angļu valodā aptuveni atbilst jēdzienam *businessman*.

Nereti uzņēmējdarbības praksē angļu valodā lieto arī jēdzienu *entrepreneur*. Taču arī šim apzīmējumam ir šaurāka nozīme — to parasti attiecina uz inovatīviem uzņēmējiem, kuri uzsāk kādu jaunu produktu ražošanu vai projektu īstenošanu, vai pat dibina jaunu uzņēmumu, tādējādi uzņemoties papildu iniciatīvu, kā arī risku.

Komersantu raksturo virkne rekvizītu, kuri jānorāda tā darījumu dokumentos — sarakstē ar citiem komersantiem, valsts vai pašvaldību institūcijām, līgumos, rēķinos u.c. Vairumā gadījumu ir nepieciešami vismaz šādi rekvizīti: komersanta nosaukums (firma), reģistrācijas numurs komercreģistrā un juridiskā adrese. Parasti darījumu dokumentos norāda arī komersantu apkalpojošās bankas rekvizītus — bankas nosaukumu, tās adresi un konta numuru.

## Atsauces

## Ārējās saites
* https://web.archive.org/web/20120518120535/http://www.kapitals.lv/ Žurnāls Kapitāls
* https://web.archive.org/web/20120217050503/http://termini.lza.lv/article.php?id=49 LZA lēmums par terminu — komersants
Talks

**Talks** ( <  (*ṭalq*) <  (*tālk*) — 'tīrs', jo talka pulveris ir koši balts) ir sekundārs minerāls, kas veidojas, dēdējot un pārveidojoties citiem magnija silikātu minerāliem (piroksēni, amfiboli, olivīns u.c.). Talka pulveris ir viena no baltākajām zināmajām dabiskajām vielām.

Talks ir viens no Mosa skalā iekļautajiem minerāliem — etaloniem. Talks ir vismīkstākais no šiem minerāliem — tā cietība ir 1.

## Izmantošana un ar to saistītās problēmas
Izturīgāks zaļganbrūns talks ar dažādiem piejaukumiem tiek saukts par **[[steatīts|steatītu]]** un šo materiālu izmanto, lai izgatavotu pavardus, izlietnes, dažādus paneļus utml.

Talku daudz izmanto kosmētikā kā lubrikantu (talka pulveris), tai skaitā zīdaiņu ādas aizsardzībai pret izsitumiem un iekaisumiem, kurus rada autiņbiksīšu lietošana. Līdzīgiem nolūkiem talka pulveri lietoja jau senie feniķieši. Talku ļoti bieži izmanto krīta vietā, piemēram, drēbnieki, un arī kā pildvielu papīra, gumijas, keramikas ražošanā. Talka augstā temperatūras izturība ļauj to izmantot speciālai tehniskai keramikai, kam jāiztur augstāka temperatūra.

Talks tiek izmantots arī kā pārtikas piedeva un piedeva zālēm. Eiropas Savienība šai vielai piešķīrusi piedevas numuru E553b.

Vairāki pētījumi norāda uz to, ka ir saistība starp talka lietošanu un elpvadu slimību biežumu, ieskaitot plaušu vēzi. Šī problēma ir ļoti nozīmīga, jo talku mūsdienās lieto ļoti plaši. Tomēr talka kaitīgums veselībai vēl nav pilnībā pierādīts un ilgstošā talka lietošanas vēsture norāda, ka būtiskas veselības problēmas tas visdrīzāk neizraisa.

## Paveidi
* Bīkonīts (*Beaconite*) — smalki šķiedrains talks
* Hroma talks — koši sarkans talks ar hroma oksīda piejaukumu
* Polifants — dekoratīvs apdares akmens no Kornvolas
* Pseidolīts — špineļa kristālu pseidomorfozes
* Steatīts — smalkgraudains talks ar piejaukumiem un plašu lietojumu

## Atradnes
Talks ir diezgan plaši izplatīts minerāls. Mūsdienās visvairāk talka iegūst tajās valstīs un valstu savienībās, kurās pēc tā ir vairāk pieprasījuma — Eiropas Savienībā, ASV, Ķīnā.

Skaistu talku ābolzaļā krāsā atrod Austrijā, Tirolē, Cillertālē, Greinera kalnā.

## Atsauces

## Ārējās saites