open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kušanas temperatūra

**Kušanas temperatūra** ir temperatūra, kurā viela kūst (paaugstinot temperatūru) vai kristalizējas (pazeminot temperatūru). Tīrām, kristāliskām vielām kušanas temperatūra parasti ir konstants lielums. Amorfās vielas (piķis, stikls) kūst un sacietē temperatūru intervālā (tām nav vienas noteiktas kušanas temperatūras). Kristāliskai vielai kušanas temperatūrā pastāv līdzsvars starp cieto un šķidro fāzi. 

Siltuma pievadīšana palielina šķidrās fāzes īpatsvaru (viela kūst), bet siltuma aizvadīšana — cietās fāzes īpatsvaru (viela kristalizējas), turklāt kušanā vai kristalizēšanā temperatūra paliek nemainīga, jo pievadītais vai aizvadītais siltums tiek izmantots fāzu līdzsvara nobīdīšanai. Kušanas temperatūra ir atkarīga no spiediena, taču lielākajai daļai vielu zemā spiedienā (līdz vairākiem MPa) tā ietekme ir nenozīmīga, jo kušanā tilpums mainās maz.

Materiāls ar visaugstāko zināmo  kušanas temperatūru atmosfēras spiedienā ir hafnija karbonitrīds (HfCN), kas kūst vairāk nekā 4000 °C temperatūrā. Savukārt viszemākā kušanas temperatūra ir hēlijam — atmosfēras spiedienā tas nesasalst pat absolūtās nulles tuvumā.

## Skatīt arī
* Fāžu stāvokļa diagramma
* Fāžu likums
* Viršanas temperatūra

## Atsauces
Viršanas temperatūra

**[[Viršana]]s** jeb **vārīšanās temperatūra** ir temperatūra, kurā viela no šķidrā agregātstāvokļa pāriet gāzveida stāvoklī (pievadot enerģiju) (vai kondensējas (aizvadot enerģiju)). Parasti ar jēdzienu "viršanas temperatūra" saprot viršanas temperatūru atmosfēras spiedienā. Viršanas temperatūra ir temperatūra, kurā tvaika spiediens virs šķidruma kļūst vienāds ar apkārtējās atmosfēras spiedienu.

Viršanas temperatūra ir ļoti atkarīga no spiediena virs šķidruma. Jo mazāks spiediens, jo zemāka ir šķidruma viršanas temperatūra.

Vielām, kas normālos apstākļos ir gāzes, bieži viršanas temperatūras vietā runā par **sašķidrināšanās temperatūru**.

## Skatīt arī
* Fāzu likums
* Fāzu stāvokļa diagramma
* Kušanas temperatūra

## Ārējās saites
Zbigņevs Boņeks

**Zbigņevs Kazimežs Boneks** (; dzimis  Bidgoščā) ir bijušais poļu futbolists. Spēlējis klubos *Zawisza* (Bidgošča) (1966—1975), *Widzew* (Lodza) (1975—1982), *[[Turīnas "Juventus"|Juventus]]* (Turīna) (1982—1985), *[[AS Roma]]* (Roma) (1985—1988). No 2012. gada līdz 2021. gadam Boņeks bija Polijas Futbola asociācijas prezidents. Kopš 2021. gada ir UEFA Viceprezidents.

Polijas izlases sastāvā piedalījies Pasaules kausā Argentīnā (1978), Spānijā (1982), Meksikā (1986). 2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Pēc profesionālās karjeras beigām — sporta funkcionārs. No 2002. gada jūlija līdz decembrim — Polijas futbola izlases treneris, vadīja komandu Eiropas 2004. gada čempionāta priekšsacīkšu 2002. gada 12. oktobra spēlē pret Latvijas izlasi, kurā Latvija guva uzvaru ar 1:0.

## Sasniegumi

### Spēlētāja karjera
**Lodzas "Widzew"**

* *[[Ekstraklasa]]*: 1980–81, 1981–82

**Juventus**

* Itālijas Serie A: 1983–84
* *[[Coppa Italia]]*: 1982–83
* Eiropas kauss: 1984–85
* Eiropas Superkauss: 1984
* Eiropas Kausu ieguvēju kauss: 1983–84

**Roma**

* *Coppa Italia*: 1985–86

**Individuālie sasniegumi**

* FIFA 100

## Ārējās saites

* Boņekam veltīta dziesma
Joahims Fernavs

**Joahims Fernavs** (; dzimis , miris ) — vācu rakstnieks, publicists un gleznotājs.

Skolā gājis Hiršbergā (tagad Jeleņa Gura, Polijā), pēc tam Berlīnē, kur sācis strādāt par žurnālistu. 1939. gadā iesaukts vērmahtā, kur strādājis par kara korespondentu, propagandējot Ieroču SS daļas.

Pēc 2. Pasaules kara dzīvoja pamīšus Minhenē un Toskānā, rakstot grāmatas par dažādu valstu vēsturi. Miris Florencē, apglabāts Minhenē.

## Galvenie darbi

* *Abschied von den Genies. Die Genies der Deutschen und die Welt von morgen*, 1953
* *Deutschland, Deutschland über alles ... "Von Arminius bis Adenauer"*, 1953
* *Rosen für Apoll - Die Geschichte der Griechen*, 1961
* *Cäsar lässt grüßen. Die Geschichte der Römer*, 1971
* *Disteln für Hagen. Bestandsaufnahme der deutschen Seele*, 1978
* *Halleluja - Die Geschichte der USA*, 1979
* *Und sie schämeten sich nicht. Ein Zweitausendjahr- Bericht*, 1981

## Ārējās saites

* Par Joahimu Fernavu
Jans Kulčiks

**Jans Ježijs Kulčiks** (; dzimis , miris ) bija poļu uzņēmējs, viens no Polijas bagātākajiem cilvēkiem.

Ieguvis jurista izglītību Ādama Mickēviča universitātē Poznaņā. 1988. gadā sāka darbību kā *[[Audi (auto)|Audi]]* un *[[Volkswagen]]* auto tirgonis. 1991. gadā nodibināja pārvaldītājsabiedrību *Kulczyk Holding S.A.*, kurai pašlaik pieder daļas daudzās lielās Polijas naftas pārstrādes, telesakaru, apdrošināšanas u.tml. kompānijās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ogļskābe

**Ogļskābe** (H<sub>2</sub>CO<sub>3</sub>) ir vidēji stipra divvērtīga skābe, kas veidojas, ūdenī izšķīstot oglekļa dioksīdam CO2. Praktiski tā pastāv tikai paaugstinātā spiedienā (gāzētie dzērieni). Ogļskābes sāļi (karbonāti) ir nozīmīga nogulumiežu sastāvdaļa. Ogļskābe, tāpat kā tās sāļi, tiek uzskatīta par neorganisku vielu. Bez ogļskābes anhidrīda CO2, samērā nozīmīgs savienojums ir arī ogļskābes hloranhidrīds COCl2 (fosgēns), kuru lieto kā polikarbonātu plastmasu izejvielu (plastmasa, no kuras izgatavo kompaktdiskus). Fosgēns ir arī indīga kaujas viela.

## Ārējās saites
Sauszemes bruņotie spēki

**Sauszemes bruņotie spēki**, arī **armija** (no  — 'apbruņot'), ir kādas valsts bruņoto spēku daļa, kas paredzēta karadarbībai uz sauszemes, pārsvarā pret ārēju pretinieku. Lielākajā daļā bruņoto spēku vēsturiski izveidojusies sauszemes bruņoto spēku strikta nodalīšana no kara flotes un gaisa spēkiem, parasti uzturot trīs neatkarīgas organizācijas.

Ar jēdzienu armija dažreiz mēdz apzīmēt visu kādas valsts bruņoto spēku kopumu, ar to apzīmējot jebkāda veida karaspēku.

## Formācijas
Daudzu valstu bruņotajos spēkos armija ir arī liela formācija, kas sastāv no diviem vai vairāk korpusiem. Atsevišķai armijai tiek dots vārds vai numurs, lai atšķirtu to no bruņotajiem spēkiem kopumā. Piemēram, ASV Pirmā armija, Ziemeļvirdžīnijas armija.

Armijas ir lielas formācijas, kas var stipri atšķirties lieluma, sastāva un atbildības atkarībā no valsts, bruņoto spēku atzara un izveidošanas mērķa. Piemēram, Padomju Savienībā Otrā pasaules kara laikā armijas bija korpusa lieluma formācijas, kas bija pakļautas armijas lieluma frontēm. Miera laikā PSRS armija parasti bija pakļauta kara apgabalam.

## Skatīt arī
* Karš
* Zemessardze
* Latvijas Nacionālie bruņotie spēki
Jaunais laiks

**"Jaunais laiks"** bija labēja politiskā partija Latvijā. Partija ir bijusi pārstāvēta gan 8., gan 9., gan 10. Saeimā (apvienības "Vienotība" sastāvā). Tā tika dibināta 2002. gada 2. februārī pēc Einara Repšes iniciatīvas un 2011. gada 11. novembrī kopā ar partijām "Pilsoniskā savienība" un "Sabiedrība citai politikai" darbību turpinājusi, saplūstot partijā "Vienotība".

## Vadītāji

## Partijas pārstāvība valdībā

* 2002—2004 — vada valdību (premjerministrs — E. Repše)
* 2004 — opozīcijā I. Emša valdībai
* 2004—2006 — pie varas A. Kalvīša valdības sastāvā
* 2006—2007 — opozīcijā A. Kalvīša valdībai
* 2007—2009 — opozīcijā I. Godmaņa valdībai
* 2009—2011 — vada valdību (premjerministrs — V. Dombrovskis)

### Rezultāti vēlēšanās

## Darbība

Dibināta  pirms 8. Saeimas vēlēšanām.

2003. gada martā partijā bija 320 biedri.

Lielāko krīzi partija piedzīvoja 2008. gada janvārī, kad vienlaicīgi izstājušies 22 biedri — 8 pilsētu un pagastu vadītāji, 7 līdzšinējie partijas nodaļu vadītāji un vairāki citi pašvaldību deputāti (t.sk. Staiceles mērs Jānis Bakmanis, Limbažu mērs Juris Žūriņš, Saldus mērs Didzis Konuševskis, Skultes pagasta vadītāja Velta Puriņa, Apes pilsētas vadītāja Astrīda Harju, Aronas pagasta vadītājs Andrejs Piekalns, Rūjienas mērs Guntis Gladkins un Smiltenes vicemēre Ilze Vergina).

2008. gada 2. martā par partijas vadītāju kļuva Solvita Āboltiņa.

2011. gada 11. novembrī kopā ar partijām "Pilsoniskā savienība" un "Sabiedrība citai politikai" darbību turpinājusi saplūstot reorganizācijas ceļā partijā "Vienotība".

### JL nozīmīgākie ierosinājumi un ierosinātie likumprojekti

* 2007. gadā ierosināja referendumu par 2007. gada 1. marta likuma "Grozījumi Nacionālās drošības likumā" atcelšanu. Nepietiekamās vēlētāju aktivitātes dēļ pirmsreferenduma aptaujā, tas nenotika.
* 2010. gada februārī ierosināja samazināt pieļaujamos vēlēšanu tēriņu griestus, izdevumus samazinot par gandrīz 40%.
* 2010. gada februārī (deputātes Sarmītes Ķikustes iniciatīva) partija ierosināja grozījumus Alkohola aprites likumā, kas liegtu alkoholu pārdot ik gadu 1. septembrī veikalos, restorānos un citviet. Lēmumu aizliegt tirgot alkoholu Zinību dienā Saeimas deputāti pieņēma februāra vidū. Valsts prezidents Valdis Zatlers likuma grozījumus neapstiprināja un atdeva Saeimai pārskatīt vēlreiz.

## Atsauces un piezīmes

## Literatūra
* *Mednis I.* Partiju laiki Latvijā (1988—2002). — R.: Drukātava, 2007.  — 196.—209. lpp.

## Ārējās saites
* 
* Avīze 
* Partijas deputātu runas Saeimā
Valters Leistikovs

V.Leistikovs - ''Letzte Flügelschläge'' (pirms 1898)|thumb|300px

**Valters Leistikovs** (; dzimis , miris ) bija vācu gleznotājs un grafiķis. Viens no grupas *[[Berliner Secession]]* (vācu jūgendstila) dibinātājiem 1898. gadā.

No 1889. gada dzīvoja Berlīnē. Padzīts no Karaliskās Mākslas akadēmijas "talanta neesamības" dēļ. Arī ķeizars Vilhelms II izteicies nicīgi par Leistikova "smērējumiem".

Neārstējamas slimības dēļ izdarīja pašnāvību nošaujoties.

## Ārējās saites
Marjans Rejevskis

**Marjans Adams Rejevskis** (, dzimis , miris ) bija poļu matemātiķis un kriptogrāfs, kas 1932. gadā atšifrēja "Enigmas" kodu. Tā bija vācu nozīmīgākā šifrēšanas mašīna. Rejevska un viņa kolēģu panākumi ļāva britiem nolasīt "Enigmu" Otrā pasaules kara laikā, un zem koda "Ultra" veikt militāro spiegošanu, rezultātā palīdzot sakaut Trešo reihu.

## Biogrāfija

Studējis matemātiku Poznaņas universitātē. 1932. gadā Rejevskis iestājās darbā Polijas armijas ģenerālštāba kriptogrāfijas nodaļā — *Biuro Szyfrów*, un jau tā paša gada decembrī uzlauza Enigmas kodu.

Redzot 2. Pasaules kara sākuma neizbēgamību, poļu ģenerālštābs 1939. gada 25. jūlijā nodeva atšifrēšanas algoritmu angļu un franču izlūkdienestiem.

Sākoties 2. pasaules karam, 1939. gada septembrī *Biuro Szyfrów* tika caur Rumāniju evakuēts uz Franciju. Kad arī Francija tika okupēta, Rejevskis kādu laiku strādāja Višī Francijas zonā, pēc tam franču Alžīrijā. Kad 1942. gadā Vācija okupēja arī Višī zonu, Rejevskis devās uz Spāniju, pēc tam caur Portugāli uz Lielbritāniju, kur iestājās Polijas armijā.

Pēc kara Rejevskis atgriezās Polijā pie sievas un bērniem un bez īpašas slavas strādāja rūpnīcā par grāmatvedi.

## Ārējās saites

* Enigmas koda uzlaušana
Latvijas Zaļā partija

**Latvijas Zaļā partija (LZP)** ir 1990. gada 13. janvārī dibināta zaļo politiku īstenojoša, bet vienlaikus konservatīva politiskā partija Latvijas Republikā. Pēc Zaļās partijas aiziešanas no Zaļo un Zemnieku savienības 2022. gadā, partija kopā ar Liepājas partiju un Latvijas Reģionu apvienību iesaistījās apvienībā "Apvienotais saraksts", kurā startēja 14. Saeimas vēlēšanās.

Partijas ideoloģijas pamatā ir ideja par līdzsvarotu un ilgtspējīgu sabiedrības un tautsaimniecības attīstību, kuras pamattēzes ir noformulētas LZP manifestā un programmā kā arī Riodežaneiro konferences "Dienas kārtībā XXI gadsimtam (*Agenda XXI*)".

## Biedri
Šobrīd partijā ir aptuveni 960 biedru, kas apvienoti 25 reģionālās nodaļās — Ādažu, Aizkraukles, Alūksnes, Balvu, Bauskas, Cēsu, Dienvidkurzemes, Garkalnes, Ikšķiles, Jēkabpils, Jūrmalas, Jelgavas, Ķeguma, Ķekavas, Limbažu, Mārupes / Babītes, Ogres, Rēzeknes, Rīgas, Ropažu, Salaspils, Saldus, Saulkrastu, Siguldas, Talsu un Tukuma / Kandavas.

Par LZP biedru var būt 18 gadu vecumu sasniegušas personas, ar viena LZPs biedra rakstisku rekomendāciju. Rekomendāciju var sniegt tikai biedrs ar vismaz viena gada dalības stāžu partijā. Ja šādas rekomendācijas nav, jaunajam biedram jāiesniedz motivācijas vēstule. Uzņemšana partijā tiek apstiprināta ar Latvijas Zaļās partijas Valdes lēmumu. Partijas biedri var apvienoties nodaļās. Nodaļas minimālais biedru skaits ir septiņi biedri.

## Vēsture
Ideju par partijas nepieciešamību radusiess 1. Zaļās loģikas konferencē 1989. gada rudenī. Kā iniciatori un aktīvākie partijas veidotāji sadarbojās Juris Zvirgzds, Oļegs Batarevskis, Indulis Emsis, Arvīds Ulme, Valts Vilnītis, u.c., pēc kuru iniciatīvas 1990. gada 13. janvārī tika nodibināta LZP. Dibināšanas brīdī partiju veidoja 123 biedri. Partija kļuva par pirmo oficiāli reģistrēto politisko partiju Latvijā.

2001. gada 9. jūnijā Latvijas Zaļā partija tika uzņemta Eiropas Zaļo partiju federācijā.

Kopš 2003. gada Latvijas Zaļā partija bija Eiropas Zaļās partijas dibinātāja un biedrs. Izslēgta 2019. gadā maksājumu kavēšanas un pārstāvju nesūtīšana uz partijas padomes kongresiem dēl, bet pārmests arī atbalsts mazākumtautību skolu pārejai uz mācībām valsts valodā, un negatīva nostāja pret LGBT+ tiesībām.

No 2002. līdz 2022. gadam partija ietilpa politiskajā apvienībā Zaļo un Zemnieku savienība. 2022. gada 11. jūnijā LZP kongresā biedru vairākums nobalsoja par izstāšanos no apvienības, tā vietā veidojot kopīgu sarakstu ar Latvijas Reģionu apvienību, uzņēmēja Ulda Pīlēna biedrību "Apvienotais Latvijas saraksts" un Liepājas partiju, kas paziņoja par sadarbības ar ZZS pārtraukšanu. Par apvienības valdes līdzpriekšsēdētājiem kļuva Edvards Smiltēns un Edgars Tavars, par premjerministra amata kandidātu tika nosaukts Uldis Pīlēns. 14. Saeimas vēlēšanās "Apvienotais saraksts" ieguva 15 deputātu vietas, no kurām 4 bija Latvijas Zaļās partijas pārstāvji.

## Vēlēšanas

### Saeimas vēlēšanas

### Eiroparlamenta vēlēšanas

## Literatūra
*Mednis I.* Partiju laiki Latvijā (1988—2002). — R.: Drukātava, 2007.  — 429.—433. lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Zaļā partija — mājas lapa
Tautas saskaņas partija

**Tautas saskaņas partija** bija Latvijas politiskā partija, kas tika izveidota 1994. gadā. Partija bija viena no apvienības "Saskaņas Centrs" izveides iniciatorēm un dalībniecēm. Partijas ideoloģijas pamatā bija kreisi centriskas un sociāldemokrātiskas vērtības, kā arī mazākumtautību interešu aizstāvība un ciešāka Latvijas sadarbība ar Krieviju. 

Kopš 2010. gada pastāv partija "Saskaņa", kas tika izveidota uz TSP un divu citu "Saskaņas Centrā" ietilpstošu partiju bāzes. 

## Vēsture
Tautas saskaņas partija (TSP) tika izveidota 1994. gadā, sadaloties 5. Saeimas frakcijai "Saskaņa Latvijai — atdzimšana tautsaimniecībai". No 1998. līdz 2003. gadam TSP bija apvienības "Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā" locekle. 

2005. gadā TSP bija politiskās apvienības "Saskaņas centrs" izveides iniciatore. 2010. gadā apvienojās ar divām citām SC loceklēm (SDP un JC), izveidojot partiju "Saskaņa", kuras līderi bija agrākais Rīgas domes priekšsēdētājs Nils Ušakovs un "Saskaņas" priekšsēdētājs Jānis Urbanovičs.

## Rezultāti vēlēšanās

## Vadība
No partijas izveides līdz 2005. gadam tās priekšsēdētājs bija Jānis Jurkāns. Līdz brīdim, kad tika izveidota partija "Saskaņa", tās vadītājs bija Jānis Urbanovičs. Partijas valdes priekšsēdētājs no 2006. gada bija Ivans Ribakovs (agrāk — Aivars Dātavs). 

## Literatūra
* *Mednis I.* Partiju laiki Latvijā (1988-2002). — R.: Drukātava, 2007.  — 373.—378. lpp.
Tēvzemei un Brīvībai/LNNK

**Apvienība "Tēvzemei un Brīvībai"/LNNK** (saīsināti: **TB/LNNK**) bija nacionālistiska partija Latvijā, kas tika izveidota 1997. gadā, apvienojoties LNNK un "Tēvzemei un Brīvībai". Kopš 2013. gada ietilpst partijā Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK". No 1997. līdz 1998. gadam tās pārstāvis Guntars Krasts vadīja valdību. No 1998. līdz 2002. gadam TB/LNNK pārstāvis Jānis Straume bija Saeimas priekšsēdētājs.

2010. gadā tā izveidoja politisko apvienību ar partiju "Visu Latvijai!" (Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK"). 10. Saeimas vēlēšanās TB/LNNK startēja Nacionālās apvienības sastāvā. Saraksts iekļuva Saeimā, bet vairumu saraksta iegūto vietu ieņēma "Visu Latvijai!" pārstāvji.  partijas uzsāka apvienošanos, lai izveidotu vienotu partiju: Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK", kas noslēdzās kopīgā kongresā .

## Partijas vadītāji

### Valdes priekšsēdētāji
* Māris Grīnblats (1997—2002)
* Jānis Straume (2002—2006)
* Roberts Zīle (2006—2013)

### Saeimas frakcijas vadītāji
* Jānis Straume (1997—2002)
* Māris Grīnblats (2002—2010)
* Einārs Cilinskis (2010—2011; no "Visu Latvijai!")

## Dalība vēlēšanās

### Saeimas vēlēšanas

### Eiropas Parlamenta vēlēšanas

## Literatūra
* *Mednis I.* Partiju laiki Latvijā (1988—2002). — R.: Drukātava, 2007.  — 177.—184. lpp.

## Atsauces
Latvijas Pirmā partija

**"Latvijas Pirmā partija"** bija Latvijas politiskā partija, kas dibināta 2002. gadā. 2007. gadā partija apvienojās ar partiju Latvijas ceļš, izveidojot partiju LPP/LC.

## Vēsture
Partija dibināta 2002. gadā pirms 8. Saeimas vēlēšanām uz Jaunās kristīgās partijas (Jaunās partijas pēctece) pamata.

* 2002—2004 — pie varas Eināra Repšes valdībā
* 2004 — pie varas Induļa Emša valdībā
* kopš 2004 — pie varas Aigara Kalvīša valdībā
* 2006 — veido vēlēšanu apvienību ar LC, uzņemot kandidātus arī no vairākām reģionālām partijām
* 2007 — saplūst ar LC, "Mēs savam novadam" un Vidzemes apvienību, veidojot LPP/LC.

## Rezultāti vēlēšanās

## Literatūra
*Mednis I.* Partiju laiki Latvijā (1988-2002). — R.: Drukātava, 2007.  — 318.—323. lpp.

## Ārējās saites
* Partijas mājaslapa: latviski un krieviski 
* Klips — Pret LPP vērsts anonīms propagandas klips (LPP pārstāvji "Jaunās paaudzes" dievkalpojumos)
Tautas partija

**Tautas partija** bija konservatīvi labēja politiskā partija Latvijas Republikā, dibināta . Partija bija pārstāvēta 7., 8. un 9. un 10. Saeimā, tās Ministru prezidenti Andris Šķēle un Aigars Kalvītis vadīja vairākas valdības.

, apvienojoties ar partijām LPP/LC, "Jaunlatvija", "Ogres novadam", "Latgales tauta" un "Vienotā Rēzekne", tā izveidoja partiju apvienību "Par Labu Latviju", kas piedalījās 10. Saeimas vēlēšanās, taču ieguva tikai 8 deputātu vietas (Tautas partiju šai Saeimā pārstāvēja trīs deputāti).  partijas 15. kongresā tika pieņemts lēmums par Tautas partijas likvidāciju.

## Vadība
Partiju vadīja priekšsēdētājs un ievēlētā valde.

### Priekšsēdētāji
* 1998—2002: Andris Šķēle
* 2002—2006: Atis Slakteris
* 2006—2008: Aigars Kalvītis
* 2008—2009: Mareks Segliņš
* 2009—2011: Andris Šķēle

## Partijas pārstāvība vēlētajās varas iestādēs
### Saeimā
* 7. Saeimas vēlēšanās 24 deputātu vietas Saeimā (opozīcijā Viļa Krištopana kabinetam);
* 8. Saeimas vēlēšanās 20 deputātu vietas (opozīcijā Einara Repšes kabinetam);
* 9. Saeimas vēlēšanās 23 deputātu vietas Saeimā;
* 10. Saeimas vēlēšanās 3 deputātu vietas Saeimā (apvienības "Par Labu Latviju" frakcijā).

### Valdībā
* 1999—2000: vada valdību (A. Šķēles ministru kabinets)
* 2000—2002: pārstāvēta Andra Bērziņa ministru kabinetā (5 ministri)
* 2004: pārstāvēta Induļa Emša ministru kabinetā (7 ministri)
* 2004—2006: vada valdību (Aigara Kalvīša 1. ministru kabinets)
* 2006—2007: vada valdību (A. Kalvīša 2. ministru kabinets)
* 2007—2009: pārstāvēta Ivara Godmaņa Ministru kabinetā (9 ministri)
* 2009—2010: pārstāvēta Valda Dombrovska Ministru kabinetā (6 ministri)

### Pašvaldībās
2001. gadā iekļuva Rīgas domē, bet palika opozīcijā. 2005. gadā iekļuva valdošajā koalīcijā Rīgas domē. 2009. gada pašvaldību vēlēšanās piedzīvoja sagrāvi un Rīgas domē ievēlēta netika.

### Rezultāti vēlēšanās

## Darbība
Dibināta partijas 1. kongresā 1998. gada 2. maijā Rēzeknē.

2007.-2010. gados līdzdarbojās I. Godmaņa otrajā valdībā un V. Dombrovska valdībā (atsauca no Dombrovska valdības savus ministrus 2010. gada martā). 2010. gada martā par aiziešanu no TP paziņoja tās Līvānu nodaļa.

### Naudassods
Tautas partija savās priekšvēlēšanu reklāmas kampaņās vairākkārt ir pārsniegusi likumā noteiktos tēriņu limitus. Tas ir novedis līdz tiesu darbiem. 2010. gada novembrī administratīvā apgabaltiesa lika Tautas partijai pārskaitīt valsts budžetā pretlikumīgi saņemtos un iztērētos 1,03 miljonus latu. Apelācijas instances tiesa noraidīja TP sūdzību, atstājot spēkā Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja 2008. gada lēmumu par ziedojumu atmaksu. Prasību tiesa skatīja slēgtā tiesas sēdē, jo tā bija lūguši TP pārstāvji.

## Atsauces

## Literatūra
* *Mednis I.* Partiju laiki Latvijā (1988—2002). — R.: Drukātava, 2007.  — 184.—196. lpp.

## Ārējās saites
* "Tautas partijas avīze"
* LR premjerministra Valda Dombrovska aicinājums Tautas partijai
Jans Beleckis

**Jans Kšištofs Beleckis** (; dzimis ) ir poļu politiķis un liberāls ekonomists. Beidzis Gdaņskas universitāti. Viens no arodbiedrības "Solidaritāte" ekonomiskajiem ekspertiem. Neilgu laiku 1991.gadā bija Polijas premjerministrs. No 1993.gada Polijas pārstāvis ERAB. Partijas Pilsoņu platforma (*Platforma Obywatelska*) biedrs.

## Ārējās saites
Jaunais Centrs

**Jaunais Centrs** (saīsināti: **JC**) bija centriski kreisa Latvijas politiskā partija. Sākot ar 2005. gadu tā ietilpa apvienībā "Saskaņas Centrs", bet 2010. gadā pārtrauca darbību, jo apvienojās ar TSP un SDP, izveidojot partiju "Saskaņa". JC vadītājs bija Sergejs Dolgopolovs.

2005. gadā 26. maijā Latgales apgabaltiesa par vainīgiem vēlētāju ietekmēšanā un viņu balsu uzpirkšanā par labu „Jaunā Centra” biedriem Igoram Ignatjevam un Irēnai Seikstei 2005. gada Rēzeknes domes vēlēšanās atzina Jāni Krēsliņu un Anfinogenu Goršanovu, piespriežot viņiem attiecīgi 1600 latus un 1040 latus lielu naudas sodu. Domes vēlēšanu rezultāti tika atcelti un tika sarīkotas atkārtotas vēlēšanas.

2005. gada 18. martā Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs aizdomās par aptuveni 14 000 latu liela kukuļa piedāvāšanu Ilmāram Ančānam, lai panāktu Jūrmalas bijušā mēra Jura Hlevicka pārvēlēšanu, t.s. Jūrmalgeitā aizturēja „Jaunā Centra” deputāta kandidātus — Leonīdu Lasmani un Gvido Hariju Volbrugu. Lasmanis tiesas procesa laikā pameta valsti un šobrīd ir izsludināts starptautiskā meklēšanā, bet Volbrugam Zemgales apgabaltiesa 2007. gada 19. martā piesprieda nosacītu brīvības atņemšanu uz trim gadiem ar pārbaudes laiku uz trim gadiem.

Pēc skandāliem Jaunais Centrs izplatīja paziņojumu, ka „kategoriski un pilnībā norobežojas” no balsu pirkšanas vēlēšanās Jūrmalā un Rēzeknē un kukuļdošanas Jūrmalas mēra vēlēšanās, apgalvojot, ka par Rēzeknē balsu pirkšanā apsūdzētie nekad neesot bijuši ne JC biedri, ne arī partijas atbalstītāji, Rēzeknē notikušo nosaucot par „politisku provokāciju”.

2008. gada 4. martā Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs aizdomās par 4100 latu liela kukuļa pieprasīšanu un pieņemšanu aizturēja „Saskaņas Centrā” ietilpstošās partijas „Jaunais centrs” biedru un Rīgas domes Labklājības departamenta Juridiskās nodaļas vadītāju Orlando Rozenu, kam 2014. gada 17. martā Rīgas pilsētas Latgales priekšpilsētas tiesa piesprieda 5 gadu cietumsodu.

## Atsauces
Jūrmala — mūsu mājas

**Jūrmala — mūsu mājas** ir reģionāla politiskā partija Jūrmalā. Tās vadītājs ir politiķis Raimonds Munkevics. R. Munkevics divreiz ir bijis Jūrmalas mēra amatā.

## Vēlēšanas
### Pašvaldību vēlēšanas

## Atsauces
Konservatīvā partija (Latvija)

**Konservatīvā partija** ir bijusī Latvijas politiskā partija. Dibināta 1998. gada 9. jūlijā, likvidēta 2008. gada 29. maijā. Partijas priekšsēdētāja vietnieks bija Normunds Grostiņš. 2005. gadā Konservatīvās partijas biedru M. Lujānu ievēlēja par Rīgas Domes deputātu no "Dzimtenes"/LSP saraksta.

## Literatūra

*Mednis I.* Partiju laiki Latvijā (1988-2002). — R.: Drukātava, 2007.  — 228.—230. lpp.
Latvijas Kalve

**Latvijas Kalve** bija politiskā partija Latvijā, kas aktīvi darbojās 2005. gada pašvaldību vēlēšanu laikā. Partija bieži tika pieminēta sakarā ar lielajiem politiskās reklāmas apjomiem un reklāmas tēriņiem. Pēc neveiksmīgās vēlēšanu kampaņas partija pazuda no politiskās skatuves.

## Atsauces
Konservatīvā partija

**Konservatīvā partija** ir izplatīts partijas nosaukums, kura savā darbībā cenšās realizēt konservatīvisma principus.

Pazīstamākās no tām:

* Igaunijas Konservatīvā Tautas partija (*Eesti Konservatiivne Rahvaerakond*; Igaunija);
* Konservatīvā Tautas partija (*Det Konservative Folkeparti*; Dānija);
* Konservatīvā partija (Latvija);
* Kolumbijas Konservatīvā partija (*Partido Conservador Colombiano*; Kolumbija);
* Konservatīvā partija (*Conservative Party*; Lielbritānija);
* Konservatīvā partija (*Partidul Conservator*; Rumānija).
Kristīgi demokrātiskā savienība

**Kristīgi demokrātiskā savienība** (saīsināti: **KDS**) ir 1991. gadā izveidota konservatīva Latvijas politiskā partija, kas atbalsta kristīgās demokrātijas idejas, modelējot sevi uz Vācijas Kristīgo demokrātu apvienības pamata. Partijas valdes priekšsēdētāja ir Ieva Margarita Ozola.

## Ideoloģija
Partija iestājas par kristīgi demokrātisku politiku un ir pret viendzimuma laulību legalizāciju. Ekonomikā partija atbalsta "sociālās tirgus ekonomikas" modeli, atsaucoties uz Rietumvācijas politiķa Ludviga Erharda ieviesto ekonomisko politiku.

## Vēsture
Partija radās 1991. gadā kā **Kristīgā demokrātu savienība**, mūsdienu KDS izveidojoties 1997. gada jūlijā, kad Kristīgajai demokrātu savienībai pievienojās Kristīgā tautas partija (bijušās Latvijas Tautas frontes partejiskā sekotāja), abām partijām saplūstot 1998. gada jūnijā. 1990. un 2000. gados KDS gan atsevišķi, gan apvienotos sarakstos ar citiem politiskajiem spēkiem bija pārstāvēta Saeimā un valdībā, taču vēlāk nav spējusi pārvarēt vēlēšanu barjeru. Ilglaicīga partijas vadītāja bija mūzikas psiholoģe un Rīgas Augstākā reliģijas zinātņu institūta docente Māra Viktorija Zilgalve, pēc viņas – labdarības fonda "Prioritāte" valdes loceklis un SIA "Baltic Trans" vadītājs Mareks Raups. Partijas ģenerālsekretāra amatā ilgstoši atradies Armands Agrums -  bijušais Rīgas pilsētas Kurzemes rajona izpilddirektors, Ministru prezidenta Einara Repšes padomnieks un kandidāts Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja priekšnieka vietnieka amatam.

10. Saeimas vēlēšanās KDS vienojās par sadarbību ar apvienību Vienotība, tomēr šajās un nākamajās vēlēšanās startēja individuāli. 2014. gada Saeimas vēlēšanās partija startēja Latvijas Reģionu apvienības sarakstā, kurš pārvarēja 5% barjeru, tomēr neviens partijas biedrs nekļuva par deputātu.

2018. gada martā pirms 13. Saeimas vēlēšanām KDS kopā ar Latvijas Sociāldemokrātisko Strādnieku partiju (LSDSP) un "Gods kalpot mūsu Latvijai" (GKML) izveidoja Apvienību SKG, kura vēlēšanās rudenī ieguva vien 0,21% balsu. Apvienībā esošās partijas, izņemot LSDSP, kopā ar partiju "No sirds Latvijai" 2019. gada martā izveidoja apvienību "Atmoda". "No sirds Latvijai" un GKML apvienojās partijā "Atmoda Latvijai", bet KDS kļuva par otru apvienības locekli.

Pēc "Atmoda Latvijai" likvidācijas procesa sākšanās 2024. gada jūnijā KDS bija vienīgie palikušie apvienības "Atmoda" locekļi līdz apvienības likvidācijas sākumam 2025. gada 25. septembrī.

## Priekšsēdētāji

* Tālavs Jundzis (1997–1998); 
* Andris Teikmanis (līdz 2007. gadam); 
* Māra Viktorija Zilgalve (2007–2015); 
* Mareks Raups (2015–2021); 
* Ieva Margarita Ozola (2021–pašlaik)

## Vēlēšanas
### Saeimas vēlēšanas

### Eiroparlamenta vēlēšanas

### Pašvaldību vēlēšanas

#### 2021. gada pašvaldību vēlēšanas

Pašvaldību vēlēšanās partija piedalījās tikai Daugavpilī, taču saraksts neieguva pietiekamu vēlētāju atbalstu.

## Literatūra
*Mednis Imants* Partiju laiki Latvijā (1988—2002). — R.: Drukātava, 2007.  — 309.—316. lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Liepājas partija

**Liepājas partija** ir 2004. gada 14. decembrī dibināta labēja reģionāla partija, kura sastāv no vairāk kā 300 liepājniekiem. Tās vadītājs ir bijušais Liepājas mērs Uldis Sesks. Partija darbojas Apvienotajā sarakstā, 14. Saeimā to pārstāv divi deputāti – Edgars Putra un Māris Kučinskis. No 2004. līdz 2022. gadam partija ietilpa Zaļo un Zemnieku savienībā.

## Iepriekšējie logo

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Mūsu zeme

**Mūsu Zeme** bija 1993. gadā dibināta nacionālistiskā partija Latvijā, kas pastāvēja līdz 2017. gadam. Tās līderis bija Ilmārs Ančāns.

2017. gada 9. maijā Ventspils tiesa nosprieda izbeigt partijas darbību.

## Atsauces

## Literatūra

*Mednis I.* Partiju laiki Latvijā (1988—2002). — R.: Drukātava, 2007.  — 407.—409. lpp.

## Ārējās saites

* Partijas mājaslapa
* Vecās mājaslapas arhivētā versija, kas pieejama portālā archive.org, arhivēta , pārbaudīta
Fluors

**Fluors** ir ķīmiskais elements ar simbolu **F** un atomskaitli 9. Visos savienojumos fluors ir vienvērtīgs un tā oksidēšanas pakāpe ir -1. Fluors ir viselektronegatīvākais elements.

Fluors brīvā veidā ir nemetāls, tas ir pieskaitāms pie halogēniem un ir visaktīvākais no visām vienkāršajām vielām, kā arī ir stipri indīga viela. Normālos apstākļos fluors ir gāzveida viela, kas ir grūti iegūstama tīrā veidā. 

Fluora nosaukums ir radies no latīņu un franču valodas vārda *fluere*, kas nozīmē "tecēšana" vai "plūdums". Pirmo reizi fluors pilnībā tika izolēts 1866. gadā.

## Īpašības
### Fizikālās īpašības
Fluoru tīrā veidā veido divatomu molekulas, normālos apstākļos tā ir gāze. Fluora blīvums ir 1,696 kg/m³, aptuveni 1,3 reizes lielāks nekā gaisa blīvums. Fluors ir bāli dzeltens, lai gan dažreiz tiek raksturots kā dzeltenzaļš. Tā krāsu var ieraudzīt tikai tad, kad tas atrodas pietiekami koncentrētā stāvoklī kādā caurspīdīgā stikla traukā.

Fluors sašķidrinās 85,03 K (-188,12 °C) lielā temperatūrā. Tad tā krāsa ir spilgti dzeltena. 53,53 K (-219,62 °C) temperatūrā fluors sacietē, veidojot kubiskās singonijas kristālus.

### Ķīmiskās īpašības
Fluors ir viselektronegatīvākais elements, kā arī spēcīgs oksidētājs. Fluors spēj reaģēt ar gandrīz visiem elementiem, izņemot dažas cēlgāzes.

Fluora atmosfērā deg pat tādas stabilas vielas kā ūdens un platīns:
:2F2 + 2H2O → 4HF + O2
:Pt + 2F2 → PtF<sub>4</sub>

Elektriskās izlādes iedarbībā fluors spēj oksidēt skābekli, veidojot skābekļa difluorīdu OF2 un dioksidifluorīdu O2F2.

## Atrašanās dabā
Fluors dabā brīvā veidā nav sastopams lielās ķīmiskās aktivitātes dēļ. 
Dabā fluors ir sastopams fluorīdu (fluorūdeņražskābes sāļu) un komplekso fluorīdu (fluorapatīts) veidā. Tam ir tikai viens stabils izotops — fluors-19.

## Izmantošana
Fluora savienojumus lieto:
* urāna bagātināšanā, jo urāna heksafluorīds ir viegli gaistošs šķidrums - tas atvieglo izotopu atdalīšanu;
* sēra heksafluorīdu lieto par izolatoru elegāzes slēdžos, jo tam ir labas dielektriskās īpašības;
* hlorfluorogļūdeņražus (freonus) lieto par aukstumnesējiem saldēšanas iekārtās, jo tie ir relatīvi maztoksiski, salīdzinot ar amonjaku (tomēr, pēc dažiem pētījumiem, veicina ozona slāņa sairšanu);
* fluoru saturošie polimēri parasti ir visai karstumizturīgi (pazīstamākais ir teflons).

1960. gados bija mēģinājumi fluoru lietot par raķešdegvielu, jo fluoram ir liels īpatnējais impulss, taču mēģinājumi beidzās neveiksmīgi, jo fluors ir ļoti korozīvs un degšanas produkti bija ļoti indīgi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bors

**Bors** ir ķīmiskais elements ar simbolu **B** un atomskaitli 5. Bors dabā ir sastopams galvenokārt borskābes H3BO3 sāļu veidā, pazīstamākais šāds sāls ir nātrija tetraborāta dekahidrāts (nātrija tetraborāts ar 10 ūdens molekulām) Na2B4O7·10H2O (boraks). Tīrā veidā bors ir cieta kristāliska viela. Boram ir iespējamas vairākas alotropiskās formas. Amorfais bors ir brūns pulveris, kristāliskais bors ir cieta, melna, kristāliska viela. Bora nitrīds (BN) ir viena no cietākajām pazīstamajām vielām. Savienojumos bors parasti ir trīsvērtīgs.

## Īpašības
Reducējot bora savienojumus, parasti iegūst amorfo boru. Kristāliskajam boram ir iespējamas vairākas kristāliskās formas. Izplatītākās ir alfa un beta trigonālās formas, un tetragonālā forma.

Kristāliskais bors laiž cauri infrasarkano starojumu. Kristāliskajam boram zemās temperatūrās ir diezgan maza elektrovadītspēja, bet tā palielinās, paaugstinot temparatūru.

Bors ir elektrofils, jo tam ir daudz neaizpildītu orbitāļu. Daudzi bora savienojumi ir Lūisa skābes, tie iesaistās reakcijās ar savienojumiem, kas satur daudz elektronu (nukleofiliem). Šādas reakcijas ir raksturīgas organiskajiem savienojumiem. Bors ir arī nemetāls ar vismazāko elektronegativitāti, tāpēc reakcijās tas parasti oksidējas (zaudē elektronus). Bors, tāpat kā ogleklis, spēj veidot stabilas kovalentās saites. Ogļūdeņražiem analogie borūdeņraži (borāni) gan ir mazāk stabili. Tos dažreiz lieto raķešdegvielām.

## Savienojumi
Nozīmīgākie bora savienojumi ir:
* Boraks - nātrija tetraborāta dekahidrāts Na2B4O7·10H2O. Viena no galvenajām bora un citu bora savienojumu izejvielām. To lieto arī par korozijas inhibitoru.
* Nātrija tetraborāta pentahidrāts Na2B4O7·5H2O. Viena no galvenajām borsilikātu stikla un nātrija perborātu balinātāju izejvielām.
* Borskābe H3BO3 - lieto par izejvielu dažu sastāvu borsilikātu stikliem (ar samazinātu sārmu saturu), kā arī medicīnā. Borskābi lieto arī, lai samazinātu kokvilnas audumu degamību. Borskābi lieto arī uz novusa galdiem, lai mazinātu to berzi.
* Bora nitrīds BN. Tam ir vairākas alotropiskās formas. Viena no tām pēc struktūras ir analoga dimantam (borazons). Tā ir viena no cietākajām pazīstamajām vielām un to lieto par abrazīvu. Lai arī tas ir mīkstāks par dimantu, tam ir labāka karstumizturība.

Boru un tā savienojumus lieto arī pirotehnikā, jo bors iekrāso liesmu zaļā krāsā; koksnes konservantiem, jo tie ir mazāk toksiski kā hroma savienojumi un ogļu darva; par leģējošo elementu pusvadītāju ražošanā (p tipa pusvadītājiem); izotopu 10B lieto, lai strauji apturētu kodolreaktorus avārijas situācijās, jo šis izotops labi absorbē neitronus un nobremzē kodolreakcijas.

## Ārējās saites
Magnijs

**Magnijs** ir ķīmiskais elements ar simbolu **Mg** un atomskaitli 12. Magnijs ir sārmzemju metāls, dabā nav sastopams brīvā veidā. Savienojumos magnijs ir divvērtīgs, ar oksidēšanas pakāpi +2, ļoti retos gadījumos pakāpe ir +1. Magniju lieto kā vieglu metālu sakausējumos un kā reducētāju (ar magniju var reducēt brīvu silīciju no SiO<sub>2</sub>). Magniju dažreiz nepareizi sauc par magnēziju, bet patiesībā magnēzijs ir tikai magnija oksīds.

## Īpašības
Magnijs tīrā veidā ir sudrabbalts metāls ar salīdzinoši mazu blīvumu. Tā blīvums ir 1738 kg/m³. Magnijs ir ķīmiski aktīvs metāls, tomēr saskarē ar gaisu maz izmainās, jo pārklājas ar plānu, blīvu oksīda kārtiņu. Ja magniju karsē, tad 600 °C temperatūrā tas uzliesmo, izdalot lielu siltuma daudzumu.

Magnijs reaģē ar visiem nemetāliem, izņemot ūdeņradi.

## Izotopi
Dabiskais magnijs sastāv no trijiem stabiliem izotopiem — magnija-24 (78,99% no kopējā daudzuma), magnija-25 (10,00%) un magnija-26 (11,01%). Dabā radioaktīvais magnijs nav sastopams.

## Atrašanās dabā
Magnijs ir astotais visbiežākais ķīmiskais elements Zemes garozā, bet brīvā veidā dabā nav sastopams. Magnijs sastopams galvenokārt karbonātu veidā, kā tīrs magnija karbonāts un dolomītā kopā ar kalcija karbonātu, kā arī magnija sulfāta veidā jūras ūdenī. Zināmākie magnija minerāli bez dolomīta ir magnezīts, karnalīts un kainīts. Starp dabiskajiem magnija silikātiem ir azbests un talks.

Magnijs ir būtiski nepieciešams vairāk nekā 300 dažādu dzīvībai svarīgu enzīmu sistēmu aktivizācijai. Magnijam ir itin liela loma nervu sistēmas funkciju nodrošināšanā, kā arī muskuļu saraušanās un atslābšanas fāzes nodrošināšanā, tai skaitā ietekmējot gludo muskuļu šūnas, kas nodrošina artēriju saraušanos un atslābšanu. Magnijs veido hlorofila molekulas centrālo daļu, bez šīs molekulas augu dzīvības procesi nebūtu iespējami.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Silīcijs

**Silīcijs** ir ķīmiskais elements ar simbolu **Si** un atomskaitli 14. Silīcijs dabā brīvā veidā ir sastopams ļoti reti (ieslēgumu veidā iežos), bet lielos daudzumos ir sastopams oksīda SiO<sub>2</sub> veidā, kā arī alumosilikātos. Brīvā veidā silīcijs var būt pelēka kristāliskā viela (kristāliskā modifikācija), vai arī brūns pulveris (amorfā modifikācija). Savienojumos silīcijs parasti ir četrvērtīgs, lai gan eksistē arī ļoti nestabili divvērtīgā silīcija savienojumi. Oksidēšanas pakāpe parasti ir +4, iespējama arī -4 (silicīdos). Silīcijs var veidot savienojumus ar ūdeņradi (tāpat kā ogleklis), taču tie ir ievērojami nestabilāki un reaģētspējīgāki nekā analogie oglekļa savienojumi. Šādus silīcijūdeņražus sauc par silāniem. Tīru silīciju galvenokārt lieto par pusvadītāju. No tīra, monokristāliska silīcija izgatavo arī AFM zondes un citus mikroelektromehānisko sistēmu komponentus. Silīciju saturošus organiskos polimērus (silikonu) lieto spraugu noblīvēšanai mitrās vietās un citiem mērķiem. Silīciju pievieno arī dzelzs sakausējumiem, lai palielinātu to elektrisko pretestību. Brīvā veidā silīciju parasti iegūst, reducējot no silīcija dioksīda ar magniju.

Silīcijs ir septītais izplatītākais elements Visumā un otrs izplatītākais ķīmiskais elements Zemes garozā (25,7% no Zemes garozas masas) aiz skābekļa. Dabiskais silīcijs sastāv no trim stabiliem izotopiem — silīcija-28 (92,230% no kopējā daudzuma dabā), silīcija-29 (4,683%) un silīcija-30 (3,087%).

Silīciju 1824. gadā pirmo reizi brīvā veidā izdalīja zviedru ķīmiķis Jenss Jākobs Bercēliuss.

## Skatīt arī
* Silīcija ieleja
* Smiltis
* Mikroshēma

## Atsauces

## Ārējās saites
Sāļi

[thumb|235px|Sāls — [vara sulfāts|vara(II) sulfāta kristālhidrāta kristāls zilā krāsā]]
**Sāļi** ir jonu savienojumi, kas sastāv no anjona un katjona, tie veidojas, reaģējot skābei ar bāzi, skābajam oksīdam ar bāzisko oksīdu, utt.
Ja viens anjons ir saistīts ar vairākiem dažādiem katjoniem, veidojas dubultsāļi. Ja ir vairākvērtīgs anjons un viens vai vairāki katjoni ir ūdeņraža joni (bet ne visi, jo tad tas savienojums būs skābe), tad tas ir skābais sāls; ja vairākvērtīgs katjons un viens vai vairāki anjoni ir hidroksiljoni (bet ne visi, jo tad tas savienojums būs sārms), tad ir bāziskais sāls.

Sāļu šķīdumi ūdenī ir elektrolīti.

## Iegūšana

Sāļus var iegūt ķīmiskās reakcijās starp:

* Bāzi un skābi, piemēram, NH<sub>3</sub> + HCl → NH<sub>4</sub>Cl
* Metālu un skābi, piemēram, Mg + H<sub>2</sub>SO<sub>4</sub> → MgSO<sub>4</sub> + H<sub>2</sub>
* Metālu un nemetālu, piemēram, Ca + Cl<sub>2</sub> → CaCl<sub>2</sub>
* Bāzi un skābes anhidrīdu, piemēram, 2NaOH + Cl<sub>2</sub>O → 2NaClO + H<sub>2</sub>O
* Skābi un bāzisku oksīdu, piemēram, 2HNO<sub>3</sub> + Na<sub>2</sub>O → 2NaNO<sub>3</sub> + H2O
* Sāļi arī veidojas, tiekot sajauktiem diviem dažādu ūdenī šķīstošu sāļu šķīdumiem — notiek apmaiņas reakcija, kurā rodas citi sāļi. Ja tie arī ir ūdenī šķīstoši, iestājas ķīmiskais līdzsvars, bet, ja rodas vismaz viens ūdenī nešķīstošs sāls, tas izgulsnējas:
:: Pb(NO<sub>3</sub>)<sub>2</sub> + Na<sub>2</sub>SO<sub>4</sub> → PbSO<sub>4</sub>↓ + 2NaNO3
Grams

**Grams** (SI simbols: **g**) ir metriskā sistēmas masas mērvienība, kas pielīdzināma kilograma  daļai.  Sākotnēji definēts kā "absolūtais svars ūdens tilpuma, kas vienāds ar kubu metra simtajā daļā [1 cm<sup>3</sup>], un ledus kušanas temperatūrā" (vēlāk pie 4°C, kas ir ūdens maksimālā blīvuma temperatūra). Tagad grams ir tūkstošdaļa kilograma, ko definē Starptautiskajā mērvienību sistēmā.

Izmantojot daudzkārtņus mērvienībām, var rakstīt:

10−12 Mt = 10−12 Tg = 10−9 kt = 10−6 t = 10−3 kg = **1 g** = 103 mg = 106 μg = 109 ng = 1012 pg

Agrākā mola definīcija bija piesaistīta atomu skaitam 12 gramos tīra oglekļa izotopa (12C), kura relatīvā atommasa ir 12.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kilometrs

**Kilometrs** (saīsinājumā **km**, ) ir SI sistēmas garuma atvasinātā mērvienība. Viens kilometrs pamatmērvienībās ir tūkstots metru jeb zinātniskajā pierakstā tas ir 1 m.

* 1&nbsp;km = 1000 m = 1 m

## Saistība ar citām mērvienībām
Viens kilometrs ir:
* 1000 metru;
* aptuveni 0,621 jūdze;
* aptuveni 1094 jardi;
* aptuveni 3281 pēda.

## Saistība ar citiem fizikāliem lielumiem

Kilometrs tiek bieži izmantots, lai atvasinātu mērvienības citiem fizikāliem lielumiem, visbiežāk, laukuma un tilpuma mērvienības. Piemēram:

* kvadrātkilometrs (km2) ir laukuma mērvienība, kura ir vienāda ar kvadrāta laukumu, kura malu garumi ir precīzi viens kilometrs;
* kubikkilometrs (km3) ir tilpuma mērvienība, kura ir vienāda ar kuba tilpumu, kura šķautņu garumi ir precīzi viens kilometrs.

## Lietošana
Amerikas Savienotās Valstis un Apvienotā Karaliste ir vienīgās valstis, kur vēl joprojām plaši nelieto kilometrus, bet tā vietā lieto jūdzes. Lai gan arī šajās valstīs lēnām pāriet uz starptautisko mērīšanas sistēmu, tas ir, no jūdzēm uz kilometriem.
Benzols

**Benzols** (fenilūdeņradis, C6H6) parastos apstākļos ir bezkrāsains degtspējīgs šķidrums ar saldenu smaržu. Tā molekula sastāv no 6 oglekļa atomiem, kas ir savienoti gredzenā un katram no šīem oglekļiem ir pievienots viens ūdeņradis. Benzols ir vienkāršākais arēns jeb aromātiskais ogļūdeņradis. To plaši izmanto rūpniecībā, tā ir izejviela zāļu, dažādu plastmasu, sintētiskās gumijas, krāsvielu ražošanā. Benzols ietilpst jēlnaftas sastāvā, tomēr rūpnieciski to iegūst sintētiski no citiem naftas komponentiem. Benzols ir toksisks un kancerogēns savienojums. Tas ir arī kaitīgs apkārtējai videi un ugunsbīstams (tvaiki aizdegas −11&nbsp;°C temperatūrā, patvaļīgi benzols aizdegas 561&nbsp;°C temperatūrā).

## Īpašības
Benzols ir ūdenī mazšķīstošs savienojums (šķīdība ir 1,79 g/l 25&nbsp;°C temperatūrā), kas toties veido ar ūdeni azeotropu maisījumu (tā viršanas temperatūra ir 69,25&nbsp;°C, benzola saturs masas procentos ir 91%). Tīra benzola stigrība ir 0,652 puāzi 20&nbsp;°C temperatūrā.
Benzolam ir mazāka reaģētspēja nekā aizvietotajiem arēniem. Visas saites starp oglekļa atomiem benzolā ir vienāda garuma (140 pm). Tās ir īsākas par vienkāršajām saitēm (147 pm) un garākas par dubultsaitēm (134pm). Benzola molekulā π orbitāles elektroni ir vienmērīgi izkliedēti starp visiem 6 oglekļa atomiem, tāpēc benzola struktūrformulu dažreiz zīmē kā sešstūri ar ievilktu apli. Aizvietotajiem aromātiskajiem ogļūdeņražiem tas vairs pilnībā nav spēkā un π orbitāles elektronu sadalījums vairs nav vienmērīgs.

Aizvietojot benzola molekulā vienu vai vairākus ūdeņraža atomus ar funkcionālajām grupām, var iegūt citus arēnus:

:Alkilaizvietotāji
::Toluols - C6H5-CH3
::Ksiloli - C6H4-(CH3)2
::Stirols - C6H5-C2H3

:Citi aizvietotāji
::Fenols - C6H5-OH
::Anilīns - C6H5-NH2
::Hlorbenzols - C6H5-Cl
::Nitrobenzols - C6H5-NO2
::Benzoskābe - C6H5-COOH

:Kondensētas aromātiskas struktūras
::Naftalīns
::Antracēns
::Benzpirēns

## Izmantošana
Benzolam ir relatīvi liels oktānskaitlis, tāpēc agrāk to lietoja kā degvielas komponentu, taču benzols ir kancerogēns, tāpēc to degvielām vairs nelieto (legāli).

Gan Eiropā, gan ASV benzolu izmanto citu ķimikāliju ieguvei, piemēram, etilbenzola, kumola vai cikloheksāna.

## Skatīt arī
* Djuāra benzols
* Ladenburga benzols

## Atsauces

## Ārējās saites
Ftalskābe

**Ftalskābe** (benzoldikarbonskābe, C6H4(COOH)2) ir vienkāršākā aromātiskā divvērtīgā karbonskābe. Visi ftalskābes izomēri ir bezkrāsainas cietas vielas, kas nešķīst ūdenī (relatīvi labāk šķīst *o*-ftalskābe). Ftalskābes sāļus un esterus sauc par **ftalātiem**.

Ftalskābei ir 3 izomēri:
* *o*-ftalskābe jeb vienkārši ftalskābe (arī 2-ftalskābe);
* *m*-ftalskābe (izoftalskābe, 3-ftalskābe);
* *p*-ftalskābe jeb tereftalskābe (arī 4-ftalskābe).
Nozīmīgākie izomēri ir *o*- un *p*-ftalskābe.

## Vēsture
*o*-Ftalskābi atklājis franču ķīmiķis Ogists Lorāns 1836. gadā, oksidējot naftalīna 1,2,3,4-tetrahlorīdu ar slāpekļskābi. Sākumā viņš uzskatīja, ka ir atklājis naftalīna atvasinājumu un nosauca iegūto vielu par naftalīnskābi. Kad šveiciešu ķīmiķis Žans Šarls Galisards de Mariņaks noteica šīs vielas formulu un norādīja uz kļūdu, Lorāns deva ftalskābei tagadējo nosaukumu. Dažreiz ftalskābi nepareizi sauc par ftālskābi.

## Atrašanās dabā
*o*-Ftalskābe atrasta miega magones (*Papaver somniferum*) lapās un augļos.

## Iegūšana
*o*-Ftalskābi iegūst, oksidējot naftalīnu ar sērskābi dzīvsudraba sāļu klātienē. Vēlāk atklāta naftalīna tiešās oksidēšanas metode ar gaisa skābekli molibdēna vai vanādija oksīdu klātienē, kā arī, oksidējot *o*-ksilolu.

Tereftalskābi iegūst, oksidējot *p*-ksilolu vai *p*-toluilskābi.

Izoftalskābi var iegūt, oksidējot *m*-ksilolu ar kālija permanganātu.

## Īpašības
*o*-Ftalskābe ļoti viegli veido iekšējo anhidrīdu karsējot vai ūdeni atņemošu vielu klātienē - tas izskaidrojams ar tās molekulas struktūru (blakus novietotām karboksilgrupām). Ftalskābes anhidrīdam ir liela rūpnieciska nozīme.

Pārējie izomēri anhidrīdus neveido, bet karsējot sublimējas.

## Izmantošana
*o*-Ftalskābi lieto krāsu bāzes polimēru ieguvei (poliesteri ar glicerīnu un pentaeritrītu), polimēru plastifikatoriem (dibutilftalāts), odu un ērču atbaidīšanas līdzekļiem (dimetilftalāts).

Tereftalskābi lieto galvenokārt polimēru ieguvei (PET jeb polietilēntereftalāts).

Izoftalskābei tikpat kā nav praktiskas nozīmes.

## Atsauces
Toluols

thumb|200px|Elektronu mākoņa blīvums toluola molekulā
**Toluols** (metilbenzols, fenilmetāns, C6H5CH3) ir bezkrāsains, degtspējīgs šķidrums ar asu smaku. Toluolam ir samērā liels gaismas laušanas koeficients. Toluols pieder pie aromātiskajiem ogļūdeņražiem.

## Iegūšana
Toluolu var iegūt, benzolam reaģējot ar metanolu augstākās temperatūrās nešķīstošas skābes, piemēram, benzoskābes, klātbūtnē:
:C6H6 + CH3OH → C6H5CH3 + H2O

## Īpašības
Metilgrupa ir elektrondonorais aizvietotājs, kas novirza elektrofilos aizvietotājus *o*- un *p*-pozīcijās, bet nukleofilos — *m*-pozīcijās. Metilgrupa var tikt oksidēta līdz karboksilgrupai; ar maigākiem oksidētājiem iespējams oksidēt oglekli līdz zemākai oksidēšanas pakāpei. Oksidējot toluolu, iegūst benzoskābi, nitrējot toluolu, var iegūt dinitrometilbenzolu un trinitrotoluolu.

## Izmantošana
Toluolu lieto kā šķīdinātāju, jo tas nav tik toksisks kā benzols. Dažreiz toluolu lieto arī, lai palielinātu degvielu oktānskaitli.

## Ārējās saites
Stirols

**Stirols** (vinilbenzols, C6H5CH=CH2) ir caurspīdīgs šķidrums. Stirols ir aromātisks ogļūdeņradis.

## Iegūšana
Stirolu iegūst no etilbenzola, to dehidrogenējot.

## Īpašības
Stirols ar laiku pats sapolimerizējas, tāpēc tīrā veidā to nav iespējams ilgi uzglabāt.

## Izmantošana
Stirolu galvenokārt lieto kā monomēru polimēru ieguvei. Polimerizējot tīru stirolu, iegūst polistirolu, polimerizējot kopā ar butadiēnu, iegūst butadiēna-stirola kaučuku.

## Ārējās saites
Ēteri

**Ēteri** ir skābekli saturoši organiski savienojumi, kas satur **ētera grupu** — skābekļa atomu, kas ir savienots ar divām alkilgrupām. Ēteru vispārīgā formula ir R1OR2. Ja savienojums satur tikai alkil- vai aril- grupas, tad to sauc par attiecīgu R1R2 ēteri (piemēram, dietilēteris (Et-O-Et), metiletilēteris (CH3-O-Et)), ja savienojums satur arī kādas citas funkcionālās grupas, tad lieto nosaukumu -**oksi**-, (piemēram, met**oksi**etanols (CH3-O-CH2CH2-OH, metilcelosolvs)). Mazmolekulārie ēteri parasti ir relatīvi viegli gaistošas vielas. Starp ēteru molekulām neveidojas ūdeņraža saites, tāpēc tiem ir relatīvi zemas viršanas temperatūras un tie ir hidrofobāki par spirtiem, amīdiem un esteriem ar līdzīgu molekulmasu.

## Iegūšana
* Tiešā reakcijā no spirta:

: R-OH + R-OH → ROR + H<sub>2</sub>O.

Reakcija notiek paaugstinātā temperatūrā un skābes klātienē. Lietojama tikai vienkāršām struktūrām, jo tādos apstākļos var sabrukt sarežģītākas funkcionālās grupas. Šādā veidā var iegūt dietilēteri (karsējot etanolu sērskābes klātienē).

* No spirta un alkilhalogenīda:

: R-OH + R-X → ROR + HX.

Reakcija notiek bāzes klātienē, kas aizvāc HX skābi.

* No alkēna un spirta:

: R2C=CR2 + R-OH → R2CH-C(OR)R2.

Reakcija notiek skābes klātienē.

## Ķīmiskās īpašības
* Ēteri ir ķīmiski ļoti inerti savienojumi. Tos var sagraut, vārot bromūdeņražskābē vai jodūdeņražskābē.
* Pirmējie ēteri (kā dietilēteris) var veidot ēteru peroksīdus skābekļa, piemaisījumu un gaismas ietekmē. Šādi peroksīdi ir sprāgstvielas. Tādēļ veca, gaismā stāvējuša ētera destilācija var būt bīstama.
* Mazmolekulārie cikliskie ēteri (it īpaši epoksīdi) var reaģēt, atverot ciklu.

## Nozīmīgākie ēteri
* Dietilēteris — plaši pazīstams, viegli gaistošs šķīdinātājs: 72px|Dietilētera struktūrformula;
* Tetrahidrofurāns — polārs, organisks šķīdinātājs: 37px|THF struktūrformula;
* Etilēna oksīds — vienkāršākais epoksīds: 28px|Etilēna oksīda struktūrformula

## Skatīt arī
* Organiskās vielas