open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kalkūnes pilskalns

**Kalkūnes pilskalns** (arī **Baltkāju pilskalns**, **Napoleonova gora**) atrodas Augšdaugavas novadā, Kalkūnes pagastā, 800 m uz ziemeļaustrumiem no Birkeneļiem. Kalkūnes pilskalns ir viens no Augšzemes pilskalniem un tā apdzīvotība attiecās uz agro un vidējo dzelzs laikmetu. Pilskalnu neapšaubāmi apdzīvojušas baltu ciltis, tomēr sīkākas ziņas par iemītnieku etnisko sastāvu nav zināmas.

## Raksturojums
Pilskalns ir savrups, zemienē situēts, 12 m augsts austrumu‐rietumu virzienā orientēts, kokiem apaudzis kalns. Tā malas jau dabiski ir pietiekami stāvas, bet lēzenākā austrumu nogāze bijusi nocietināta ar terasi, kuras paliekas mūsdienās vairs nav droši konstatējamas. Pilskalna plakums ilgstoši arts. Visapkārt pilskalnam ir apmetnes kultūrslānis. Pārbaudes šurfējumos pilskalnā noskaidrots, ka kultūrslānis ir līdz 0,6—0,7 m biezs. Tajā atrastas bezripas švīkātās, gludās un gludinātās keramikas lauskas. Apmetnē intensīva kultūrslāņa biezums ir 0,4—1 m. Te iegūtie atradumi varētu tikt attiecināti, kā sprieda J. Graudonis, uz mūsu ēras 1. gadu tūkstoša pirmo pusi vai nedaudz vēlāku laiku. Ar to pašu vai nedaudz agrāku laiku datējams arī kultūrslānis pilskalnā.

## Vēsture
Baltkāju pilskalnu pirmais ir reģistrējis Augusts Bīlenšteins 1882. gadā. 1926. gadā, savas Zemgales un Augšzemes pilskalnu apzināšanas ekspedīcijas laikā, pilskalnu uzmērīja un aprakstīja Ernests Brastiņš. 1968. gadā Jāņa Graudoņa vadībā pilskalnā un tā pakājē esošajā apmetnē tika izdarīti pārbaudes šurfējumi, kas ļāva noskaidrot pilskalna aptuveno datējumu.
 
Par pilskalnu ir zināmi vairāki nostāsti, kas visi saistās ar 1812. gada karu. Pēc viena šāda nostāsta pilskalnu ar cepurēm esot sanesuši franču karavīri, bet kalnā atrodamās keramikas lauskas esot franču karavīru tabakas kārbiņu paliekas. Stāsti par pilskalnā apslēptu mantu ir aktuāli arī mūsdienās, un vairākās vietās pilskalnā vēl nesenos laikos ir bijušas mantraču izraktas bedres.

## Foto galerija

Attēls:Baltkaju pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Baltkāju pilskalna 3D modelis
Attēls:Baltkaju pilskalns.jpg|alt=|Baltkāju pilskalna 3D modelis


## Atsauces

## Ārējās saites
* www.latvijas-pilskalni.lv
Rona

**Rona** (, izrunā: , , , ) ir viena no Eiropas lielākajām upēm. Upes garums ir 813 km, no kuriem tā 232 km plūst pa Šveici, bet atlikušos 581 km pa Franciju. Augštecē caurtek Ženēvas ezeram. Rona ietek Vidusjūrā, bet tās izteka atrodas Šveices Alpos, Valē kantonā, aptuveni 1753 metrus virs jūras līmeņa. Lielākās pilsētas Ronas krastos ir Ženēva, Liona un Aviņona. Pietekas - Ēna, Sona.

Tās deltā starp diviem upes atzariem atrodas Kamarga — neparasts dabas apgabals ar lagūnām, purviem, kāpām, sāls tuksnesi, stepi. Stepē dzīvo pussavvaļas Kamargas baltie zirgi, lagūnās daudz flamingo. Pieturvieta gājputniem.

Ronas ūdeni dzesēšanas procesos izmanto Bižē atomelektrostacija, kas atrodas upes labajā krastā, 35 km no Lionas, un Kriā atomelektrostacija, kas atrodas atrodas upes labajā krastā, netālu no Montelimāras.  

## Ārējās saites
Sintakse

**Sintakse** ( — ‘kopējā kārtība’) ir valodniecības nozare, kas pēta vārdu savienojumus un teikumu gramatisko struktūru. Sintakse ir viena no jaunākajām valodniecības nozarēm. Sintaksi var iedalīt tradicionālajā sintaksē un strukturālajā sintaksē. Tradicionālā sintakse ir saistīta ar latīņu, grieķu un citām Eiropas viduslaiku valodām. Tai ir raksturīgs vairāku viedokļu izmantojums. Savukārt strukturālajā sintaksē mēģina atrast noteiktu metodi, atšķirt pētīšanas viedokļus un iegūt teorētiski pamatotus un pārbaudāmus rezultātus. Vārdu "sintakse" līdzīgā nozīmē izmanto, arī runājot par programmēšanas valodām.

Sintaksē galvenais objekts, kas tiek pētīts, ir teikums. Latviešu valodā šajā jautājumā ir divi būtiski jēdzieni: vienkāršs teikums un salikts teikums.

## Skatīt arī
* Semantika

## Atsauces
Andi Šleks

**Andi Raimonds Šleks** (*Andy Raymond Schleck*, dzimis  Luksemburgas galvaspilsētā Luksemburgā) ir bijušais profesionālais luksemburgiešu šosejas riteņbraucējs. A. Šleks ir dzimis riteņbraucēju ģimenē — arī viņa tēvs Džonijs Šleks bija profesionāls riteņbraucējs, bet vecākais brālis Frenks Šleks tāds ir joprojām un abi brāļi ilgstoši brauca vienā profesionāļu komandā. Riteņbraucējs ir bijis arī viņu vectēvs.

Ievērojamākā uzvara A. Šleka karjerā ir pirmā vieta prestižākajā velobraucienā *[[Tour de France]]* 2010. gadā (otrajā vietā finišējušo A. Šleku par uzvarētāju atzina pēc Alverto Kontadora diskvalifikācijas par dopinga lietošanu).

## Karjera
Profesionālajā riteņbraukšanā A. Šleks nonāca 2005. gadā, kad pirmo reizi arī kļuva par nacionālo čempionu. Pirmie panākumi lielajos daudzdienu velobraucienos tika gūti 2007. gadā, kad viņš kļuva par *[[Giro d'Italia]]* labāko jauno braucēju, turklāt izcīnot otro vietu kopvērtējumā aiz Danilo di Lukas.

2008. un 2009. gadā A. Šleks kļuva par labāko jauno braucēju arī velobraucienā *Tour de France*. 2009. gadā brāļi Šleki jau bija vieni no tūres favorītiem - Frenks uzvarēja vienā posmā, bet Andi kļuva par otro kopvērtējumā, piekāpjoties tikai Alverto Kontadoram.

2010. gada ''Tour de France'' viņš iesāka vēl pārliecinošāk, kļūstot par kopvērtējuma līderi Alpos un saglabājot līdera dzelteno kreklu no 10. līdz 15. posmam, kad tehniskas kļūmes dēļ viņš to zaudēja A. Kontadoram. A. Šlekam izdevās izcīnīt uzvaras arī divos smagos augstkalnu posmos un izšķirošo 19. posmu, kas bija individuālais brauciens ar atsevišķu startu, viņš sagaidīja tikai par 8 sekundēm atpaliekot no divkārtējā šo sacensību uzvarētāja spāņa A. Kontadora. Lai arī individuālajā braucienā uzvarēja favorīts no Spānijas, A. Šleks velobrauciena finišā Parīzē jau trešo reizi tika apbalvots kā tā labākais jaunais braucējs un otro reizi karjerā ieguva otro vietu *Tour de France* kopvērtējumā. Pēc tam, kad 2012. gada februārī A. Kontadors tika diskvalificēts par dopinga lietošanu un virkne viņa rezultātu anulēti, A. Šleks tika atzīts par 2010. gada *Tour de France* uzvarētāju.

2011. gada ''Tour de France'' A. Šleks vēlreiz ieņēma otro vietu kopvērtējumā, šoreiz piekāpjoties Keidelam Evansam no Austrālijas, bet apsteidzot trešajā vietā finišējušo savu brāli un komandas biedru Frenku Šleku. A. Šleks uzvarēja smagajā 18. kalnu posmā Alpos, pie kam nākamajā etapā (tas finišēja leģendārajā *L'Alpe d'Huez*) kļuva par velobrauciena līderi. Tomēr priekšpēdējā posmā - individuālajā braucienā - zaudēja K. Evansam un piekāpās cīņā par uzvaru velobrauciena kopvērtējumā.

Pēc tam vēl divas reizes piedalījies *Tour de France*, bet bez panākumiem. 2014. gada oktobrī A. Šleks paziņoja par karjeras beigām, nespējot atgūties pēc traumām.

## Sasniegumi lielajās tūrēs

Piezīme: IZST — izstājās

## Ārējās saites
Kotbusa

**Kotbusa** (, ) ir pilsēta ar apriņķa tiesībām Vācijā, Brandenburgā pie Šprē upes 125 kilometrus uz dienvidautrumiem no Berlīnes. Tā ir universitātes pilsēta un ievērojams dzelzceļa mezgls. Otra lielākā Brandenburgas pilsēta pēc iedzīvotāju skaita.

## Vēsture

Apmetne radās vismaz 10. gadsimtā, kad sorbi pie Šprē upes uzcēla pili. Rakstos zināma no 1156. gada. Viduslaikos tā bija ievērojams vilnas rūpniecības centrs. 1445. gadā Kotbusa no Bohēmijas iekļāvās Brandenburgā. Pēc Otrā pasaules kara līdz 1991. gadam pilsēta atradās VDR sastāvā.

## Izglītība un kultūra
Kotbusa tiek uzskatīta par lejassorbu kultūras centru, daudzas pilsētas ielu plāksnītes ir divās valodās (vācu un lejassorbu), bet pilsētā ir lejassorbu ģimnāzija. Kotbusā atrodas Brandenburgas Tehniskā universitāte (*Brandenburgische Technische Universität*).

## Cilvēki
Kotbusa ir gleznotāja Kārļa Blehena (*Carl Blechen*, 1798—1840), diska metēja Roberta Hartinga (*Robert Harting*, 1984), riteņbraucēja Tonija Martina (*Tony Martin*, 1985), diska metējas Gabrieles Reinšas (*Gabriele Reinsch*, 1963) un riteņbraucējas Triksi Vorrakas (*Trixi Worrack*, 1981) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Anufrijevs

**Anufrijevs** (; sieviešu dzimtē Anufrijeva *(Ану́фриева)*) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Aleksandrs Anufrijevs (1984) — Latvijas futbola tiesnesis;
* Aleksejs Anufrijevs (1912—1945) — Latvijas basketbolists.
Leonards Stašs

**Leonards Stašs** ( — ) bija latviešu lauksaimnieks un politiķis, 5., 6. un 7. Saeimas deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rēzeknes apriņķa Kaunatas pagasta Sinaiža sādžā. Mācījās Dubuļu vidusskolā, tad Maltas zooveterinārajā tehnikumā, Ļeningradas Lauksaimniecības institūtā, Daugavpils Pedagoģiskajā institūtā.

Strādāja par veterināro feldšeri, zootehniķi, Ludzas rajona Suvorova un Kirova kolhoza priekšsēdētāju, izveidoja jaunu balto cūku šķirni. Pēc viņa projektiem celtas fermas, kaltes, darbnīcas, koledžas, kā arī paneļu ražošanas cehs Kirova kolhozā. 
1988. gadā piedalījās Ludzas rajona Interfrontes organizācijas dibināšanā.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas bija Latvijas Republikas 5., 6. un 7. Saeimas deputāts no Tautas Saskaņas partijas, pēc 1998. gada maija no LSDSP.

## Nāve
 Leonardu Stašu no Saeimas nama ar miokarda infarktu aizveda uz Paula Stradiņa klīniskās universitātes slimnīcas intensīvās terapijas nodaļu, bet viņa dzīvību ārstiem glābt neizdevās. Tās dienas Saeimas plenārsēdē viņu pieminēja ar klusuma brīdi.

## Pagodinājumi
* Latvijas PSR Nopelniem bagātais lauksaimniecības dalībnieks.

## Atsauces
Starptautiskā tiesa

**Starptautiskā tiesa** (, *ICJ*, ) ir Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) primārais tiesas orgāns. Tās galvenā mītne atrodas Nīderlandes pilsētā Hāgā, Miera pilī. Tās galvenā funkcija ir likumīgi atrisināt konfliktus un domstarpības starp valstīm, savas funkcijas tā īsteno saskaņā ar starptautiskās tiesas Statūtiem , kuri ir daļa no ANO statūtiem, un savu Reglamentu.

Starptautisko tiesu nevajadzētu jaukt ar Starptautisko krimināltiesu, kurai potenciāli arī ir "globāla" jurisdikcija.

## Starptautiskās tiesas kolēģija
Starptautiskā tiesa sastāv no 15 neatkarīgu tiesnešu kolēģijas, kurus uz 9 gadiem, neņemot vērā to pilsonību, ievēlē ANO Ģenerālā asambleja un Drošības Padome no personām ar augstiem morāles standartiem, kuriem savās valstīs ir nepieciešamā kvalifikācija augstāko juridisko amatu ieņemšanai vai kuri ir juriskonsulti ar atzītu kompetenci starptautiskajās tiesībās. No vienas valsts nevar ievēlēt divus tiesnešus. Tiesnešu kandidātu augstākā vai zemākā vecuma robeža nav noteikta.

### Esošais kolēģijas sastāvs
2021. gadā tiešu kolēģiju veidoja šādas amatpersonas :

## Literatūra
Starptautiskās Tiesas ietekme uz starptautisko tiesību attīstības procesu. Zin. red. J. Griģeļonis. R.: Latvijas Universitāte, 1997

## Atsauces
Aleksandrs Katasonovs

**Aleksandrs Katasonovs** (; dzimis  Maskavā, Krievijā) ir bijušais Krievijas futbolists, kurš savus vislielākos panākumus guva, spēlējot FK Liepājas Metalurgs. Tagad Katasonovs savu futbolista karjeru ir beidzis un pēc tās beigšanas bija plānojis doties atpakaļ uz savu dzimteni - Krieviju. Uz turieni viņš arī aizbrauca, taču pēc tam atkal atgriezās atpakaļ Liepājā, kur tagad trenē FK Liepājas Metalurgs dublierus.

## Sasniegumi
* **[[Krievijas futbola Premjerlīga|Krievijas čempionāta]] sudraba-medaļnieks (1):**
** 1995
* **[[Krievijas futbola Premjerlīga|Krievijas čempionāta]] bronzas-medaļnieks (1):**
** 1994
* **[[Krievijas futbola Otrā divīzija|Krievijas Otrās divīzijas]] Centra zonas labākais vārtu guvējs (26 vārti):**
** 1999
* **[[Latvijas futbola Virslīga|Virslīgas]] čempions (1):**
** 2005
* **[[Latvijas futbola Virslīga|Virslīgas]] sudraba-medaļnieks (3):**
** 2003, 2004, 2006
* **[[Latvijas futbola Virslīga|Virslīgas]] bronzas-medaļnieks (2):**
** 2001, 2002
* **[[Latvijas futbola Virslīga|Virslīgas]] labākais vārtu guvējs (1):** 
** 2004
* **Latvijas čempionāta labākais uzbrucējs (2):** 
** 2004, 2005
* **Latvijas čempionāta labākais leģionārs (2):** 
** 2004, 2005
* **[[Latvijas kauss futbolā|Latvijas kausa]] ieguvējs (1):**
** 2006
* **[[Latvijas kauss futbolā|Latvijas kausa]] finālists (2):**
** 2002, 2005
* **[[Latvijas futbola Virslīga|LMT Virslīgas]] dublieru komandu čempions (1):**
** 2007

## Ārējās saites
* Statistika klisf.info 
* Profils transfermarkt.de
Tēvs

thumbnail|235px|Tēvs ar dēlu.
**Tēvs** ir vīrietis, kas audzina bērnu vai vairākus bērnus. Tēvs kopā ar māti ir vecāki. Vīrietis, kas nav bērniem bioloģiskais tēvs, dažreiz tiek saukts par patēvu vai audžutēvu. Mīļākā formā tēvi tiek saukti par **tētiem**, **tētukiem** vai par **tētiņiem**. Daudzās valstīs tiek svinēta Tēvu diena, kas parasti ir trešajā jūnija svētdienā. Latvijā to atzīmē otrajā septembra svētdienā .
## Atsauces
Bārs "Coyote Ugly"

**Bārs "Coyote Ugly"** () ir 2000. gada amerikāņu romantiskā komēdijdrāmas filma, kuras režisors ir Deivids Maknellijs. Galvenā lomas filmā atveido Paipera Perabo un Ādams Garsija. Filma tika uzņemta Ņujorkā. Filma ir stāsts par kādu mazpilsētas meiteni, kas vēlas kļūt par dziedātāju. Taču "lampu drudža" iebaidīta, viņa dodas strādāt uz naktsklubu, kur visas viņas kolēģes ir ļoti skaistas un pavedinošas.

Filmas pirmizrāde notika 2000. gada 5. augustā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džonnišs Markišs Di Souza

**Džonnišs Markišs Di Souza** (, dzimis ) ir brazīliešu futbolists.  2010. gadā vasaras transfēru periodā pārnāca uz SK Liepājas Metalurgs. Līgums tika noslēgts līdz LMT Virslīgas 2010.gada sezonas beigām. Pirms tam viņš ir spēlējis Brazīlijā, Itālijā un Slovēnijā.

## Tituli
* 2000. gadā PSTC Paranaense Juvenile čempions
* 2003. gadā Londrina Parana CE Junior čempions
* 2004./2005. gadā NK Domzale vicečempions
* 2005./2006. gadā NK Domzale vicečempions

## Ārējās saites
Rolands Bulders

**Rolands Bulders** (dzimis  Liepājā) ir bijušais Latvijas futbolists, kurš tagad strādā par treneri FK Liepājas Metalurgs. Viņš trenē jauniešu komandas.

Bulders ir spēlējis arī Anglijā, klubā Charlton Athletic. Savu futbolista karjeru viņš beidza 2001. gadā FK Ventspils.

No 1992. līdz 1999. gadam  Latvijas izlasē aizvadīja 33 spēles, gūstot 3 vārtus.

## Ārējās saites
PKI

**PKI** (**Pagrīdes Karaļvalsts ieraksti**) bija latviešu hiphopa apvienība, ierakstu studija un neatkarīgs pagrīdes leibls no Rīgas. PKI sastāvā bija Skutelis (īstajā vārdā Arturs Skutelis), Eliots (īstajā vārdā Juris Štrāls), Edavārdi (īstajā vārdā Eduards Gorbunovs), 181h (īstajā vārdā Kārlis Kolmanis), AKE (īstajā vārdā Aleksandrs Slišāns), KasPis (īstajā vārdā Kaspars Troksnis), Arčijs (īstajā vārdā Artūrs Jablokovs) un ansis (īstajā vārdā Ansis Kolmanis).

PKI kā kolektīvs vairs oficiāli nepastāv, jo nesaskatīja motivāciju un nepieciešamību turpmākai darbībai zem viena nosaukuma. Neskatoties uz, to PKI joprojām pastāv kā ierakstu studija.

## Diskogrāfija

### Kompilācijas
* Kombinācijas (2010)

### Izlases
* PKI vol.1 (2007)
* PKI vol.2 (2007)
* PKI vol.3 (2009)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
* mūziķa profils @ draugiem.lv
Tukuma novada ģerbonis

**Tukuma novada ģerbonis** tika pieņemts 2010. gada 15. aprīlī. Ģerbonī attēlotā roze tiek saistīta ar ziedu audzēšanas tradīcijām Tukuma novadā. Zaļā un sudraba krāsa ir elementi, kas vieno jau esošos Tukuma novada Tukuma un četru pagastu ģerboņus.

2009. gada septembrī Tukuma novada domē darbu uzsāka darba grupa, kuras uzdevums bija sagatavot priekšlikumus par jauno Tukuma novada ģerboni, ievērojot Valsts Heraldikas komisijas noteiktos principus. Valsts Heraldikas komisijas principi paredz, ka izstrādājot jaunu ģerboni, nedrīkst tikt izmantots neviens no eksistējošiem apstiprinātajiem un reģistrētajiem ģerboņiem, bet drīkst izmantot vai apvienot dažādus elementus no jau eksistējošiem ģerboņiem, kā arī var veidot pavisam jaunu ģerboni. Tukuma novadā pēc 2009. gada administratīvi teritoriālās reformas apvienojās Tukuma pilsēta un desmit pagasti. Savi ģerboņi ir Tukuma pilsētai, Džūkstes, Sēmes, Pūres un Tumes pagastiem. Tā kā nebija iespējams apvienot vienā ģerbonī visu iepriekšminēto pagastu un Tukuma ģerboņu elementus, tad kā vienojošais elements tika izmantotas krāsas, respektīvi, zaļā un sudraba krāsa. Vai nu viena no tām, vai abas atrodamas Tukuma un visu iepriekšminēto pagastu ģerboņos. 

2010. gada 15. janvārī Tukuma novada domes mājaslapā tika ievietots interaktīvs balsojums, kura mērķis bija noskaidrot iedzīvotāju viedokli par ģerboņu variantiem. Balsojums notika līdz 3. februārim un tajā tika piedāvāti trīs iespējamie varianti, kas bija ģerbonis ar briedi, rozi vai cits variants. Briedis bija attēlots uz Tukuma rajona ģerboņa. Balsojumā piedalījās 157 balsotāji, kuri ar 87 balsīm izvēlējās ģerboņa variantu ar rozi. 23. janvārī Tukuma muzejā viesojās mākslas vēsturnieks un heraldikas speciālists Imants Lancmanis, kurš izteicās arī par Tukuma novada ģerboņa variantu ar rozi. 

25. februārī Tukuma novada Domes sēdē deputāti konceptuāli atbalstīja ideju par jauna Tukuma novada ģerboņa izveidi ar sešlapu heraldisko rozi. Līdz martam ģerboņa izstrādes komisijai bija jāizstrādā vairāki ģerboņa varianti, modelējot dažādus krāsas salikumus tajā. Martā izvēlēto ģerboņa variantu 15. aprīlī bez iebildumiem akceptēja Valsts Heraldikas komisija. 

## Atsauces
Mortons Feldmens

**Mortons Feldmens** (; dzimis , miris ) ir amerikāņu komponists. Viens no indeterminētās mūzikas pionieriem. Feldmena darbiem raksturīgi jauninājumi nošu rakstu sistēmā, ko viņš ieviesa, lai radītu sev raksturīgu skanējumu. Vislabāk zināms pēc saviem instrumentālajiem skaņdarbiem, kas tika komponēti spēlēšanai neierastām mūzikas instrumentu grupām.

## Ievērojamākie skaņdarbi
* "Rothko Chapel" (1970)
* "Voices and Cello" (1973)
* "Neither (Opera in One Act)" (1977)
* "Why Patterns?" (1978)
* "Three Voices" (1982)

## Ārējās saites
* Mortona Feldmena lapa  
* Biogrāfija
Skrundas pagasts

**Skrundas pagasts** ir viena no Kuldīgas novada administratīvajām teritorijām, Ventas abos krastos. Teritorija sastāv no divām atsevišķām daļām, lielākā no kurām atrodas Ventas labajā krastā un dienvidos no Skrundas pilsētas, mazākā atdalīta ar Skrundas pilsētas un Rudbāržu pagasta teritoriju. Robežojas ar sava novada Skrundas pilsētu un Raņķu, Rudbāržu, Nīkrāces, Snēpeles (pa Ventu) un Vārmes pagastiem, Saldus novada Zirņu un Pampāļu pagastiem. Pagasta administratīvais centrs ir Skrunda, kas gan atrodas ārpus pagasta robežām. 

## Daba
### Hidrogrāfija
#### Upes
Alkšņu valks, Alkšņvalks, Augstupupīte, Bērzene, Bērzvalks, Ciecere, Gaidupe, Iernestiņvalks, Katla valks, Klūga, Kumbrupe, Melnais valks, Neivardes grāvis, Oša valks, Pločupīte, Plūču valks, Poļvalks, Ponakste, Porupe, Robalta, Sudrabgrāvis, Sumata, Zobenvalks.

## Vēsture
Mūsdienu Skrundas pagasta teritorijā vēsturiski atradās Niedres muiža (*Gut Needern*, Niedre), Pikuļu muiža (*Gut Pikkuln*), Savenieku muiža (*Gut Saweneeken*, Savenieki).

1935. gadā Kuldīgas apriņķa Skrundas pagasta platība bija 280,2 km2 un tajā dzīvoja 4898 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Airītes, Antuļu, Pumpuru, Skrundas un Zirņu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1950. gadā **Skrundas ciemā** izveidoja Skrundas strādnieku ciematu, bet ciemu likvidēja, daļu pievienojot Pumpuru ciemam, bet daļu - Skrundai, izveidojot **Skrundas lauku teritoriju**. Skrunda ar lauku teritoriju ietilpusi Skrundas (1949-1959), Saldus (1959-1962) un Kuldīgas (1962-2009) rajonos. Skrundas lauku teritorijai 1957. gadā pievienoja likvidēto Pumpuru ciemu, 1962. gadā - Raņku ciema kolhoza «Ziedonis» teritoriju. 1975. gadā veikta teritoriju apmaiņa ar Raņķu ciemu, bet 1977. gadā daļa teritorijas pievienota Rudbāržu ciemam. 2009. gadā Skrundas pilsētu ar lauku teritoriju iekļāva Skrundas novadā. 2010. gadā Skrundas lauku teritoriju izdalīja kā atsevišķu administratīvo teritoriju un pārdēvēja par Skrundas pagastu. 2021. gadā Skrundas novadu iekļāva Kuldīgas novadā.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Jaunmuiža, Kušaiņi, Ciecere, Pumpuri.

### Ievērojamas personības
* Juris Rēdlihs-Raiskums (1890—1971), futbolists, treneris un tiesnesis, "latviešu futbola tēvs"
* Edgars Račevskis (1936), kordiriģents
* Andris Freibergs (1938—2022), scenogrāfs
* Juris Taube (1895—1945), Latvijas Bruņoto spēku un vēlāk Latviešu leģiona virsnieks, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces
Umars Ibnelhatābs

**Umars Ibnelhatābs** (, *ʿUmar ibn Al-Khattāb*, dzimis ap 583. gadu, miris ) bija otrais musulmaņu kalifs, viens no četriem Rāšidunu kalifiem (Taisni vadītajiem kalifiem). Islāma vēsturnieki mēdz viņu dēvēt arī par **Umaru I**, lai atšķirtu no Umajādu kalifa Umara II. Umars Ibnelhatābs bija pirmais, kas attiecībā uz sevi sāka lietot titulu "īstenticīgais emīrs". Sākotnēji Umars bija pret Muhamedu, bet 616. gadā viņš pievērsās islāmam. No 622. gada Umars bija viens no Muhameda padomdevējiem.

Viņa valdīšanas laikā no 634. līdz 644. gadam arābi iekaroja Mezopotāmiju un Sīriju, kā arī uzsāka iekarojumus Austrumromas impērijā (mūsdienu Ēģiptes teritorijā) un Sasanīdu impērijā.  pret Umaru viņa paša persiešu vergs veica atentātu.

## Biogrāfija
Umars Ibnelhatābs ir dzimis Medīnā, ap 583. gadu. Viņa tēvs bija Hatābs Ibn Nufails, bet māte — Hantama Bint Hišama. Abi bija kuraišītu cilšu pārstāvji. Lasītprasme pirms islāma Arābijā nebija izplatīta, tomēr Umars mācēja gan lasīt, gan rakstīt. Saskaņā ar kuraišītu tradīcijām, Umars zēna gados apguva cīņas mākslu un jāt ar zirgu.

610. gadā Muhameds esot piedzīvojis pirmo Korāna atklāsmi un sāka sludināt islāmu. Līdzīgi kā daudzi citi, Umars bija pret islāmu. Umars ir tiecies pat nogalināt Muhamedu, jo uzskatīja, ka islāms var sagraut kuraišītu vienotību. 616. gadā viņš pievērsās islāmam. Leģenda vēsta, ka Umara māsa esot viņam deklamējusi Korāna sūras, kas licis viņam pārdomāt. 625. gadā viena no viņa meitām Hafsa Bint Umara kļuva par Muhameda sievu.

[thumbnail|200px|left|[Rāšidunu kalifāts 644. gadā, kad Umars bija pakļāvis visplašākās teritorijas tās pastāvēšanas laikā]]
 nomira Muhameds. Pēc viņa nāves tika izveidots kalifāts, par kura kalifu kļuva Abū Bekrs. Umars solīja viņam uzticību. Pēc diviem gadiem Abū Bekrs nomira, un  Umars Ibnelhatābs kļuva par kalifu. Viņš iedvesmoja arābu iekarojumiem. Pirmajā valdīšanas karā viņš uzsāka karu ar Austrumromas impēriju. Karagājienu organizēšanu viņš uzticēja domubiedram un karavadonim Halīdam Ibnelvahīdam. Tajā pašā gadā tika iekarota Damaska. Pēc tam Halīds devās karot ar Sasanīdu impēriju. Uzzinājis, ka Austrumormas imperators Hēraklijs gatavo karaspēku, Umars lika Halīdam atgriezties un gatavoties uzbrukt Austrumromai.

637. gadā tika iekarota Sasanīdu impērijas galvaspilsēta Ktēsifona. Umars Eifratas krastos dibināja vairākas arābu pilsētas, piemēram, Kufu un Basru. 638. gadā tika iekarota Jeruzaleme. Iekarotajās zemēs Umars saglabāja reliģisko brīvību gan kristiešiem, gan jūdiem. 644. gadā, kad nomira Umars, Rāšidunu kalifāts bija vislielākais tās pastāvēšanas laikā. Umars bija pakļāvis Sasanīdu impēriju un lielu daļu no Austrumromas impērijas.

Nozīmīgs Umara ieguldījums ir islāma kalendāra ieviešana 637. gadā. Pēc šī kalendāra gadu skaitīšana sākās ar hidžru — ar Muhameda bēgšanu no Mekas uz Medīnas, tas ir, ar 622. gadu. 640. gadā tika uzsāka Klinšu kupola mošejas celtniecība. Umara dzīves laikā ta netika pabeigta.

Umars nomira , kad viņu nogalināja persiešu vergs. Viena no versijām apgalvo, ka vergs to paveicis, lai atriebtos Umaram par Sasanīdu impērijas pakļaušanu.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
7. Saeima

**7. [[Saeima]]** ir Latvijas Republikas parlaments, kas darbojās no  līdz .

## Vēlēšanas

7. Saeimas vēlēšanas notika . Vēlēšanās kandidēja 21 saraksts un nobalsoja 964 667 vēlētāju, kas sastādīja 71,89% no kopējā balsstiesīgo skaita. 5% barjeru pārvarēja un 7. Saeimā iekļuva 6 vēlēšanu saraksti:

* Tautas partija — 24 vietas
* Latvijas ceļš — 21 vieta
* Tēvzemei un Brīvībai/LNNK — 17 vietas
* Tautas Saskaņas partija — 16 vietas
* Latvijas Sociāldemokrātiskā Strādnieku partija — 14 vietas
* Jaunā partija — 8 vietas

## Deputāti un frakcijas

7. Saeimā tika ievēlēti 100 deputāti, tomēr mainoties Saeimas deputātu sastāvam, laika gaitā tajā ir bijuši 130 cilvēki.

7. Saeimā sākotnēji darbojās 6 frakcijas. 2000. gada decembrī sašķēlās "Jaunā frakcija", to pameta trīs deputāti, kas kļuva par neatkarīgajiem deputātiem. 2002. gada janvārī sašķēlās LSDSP frakcija. Pieci to pametušie deputāti izveidoja Sociāldemokrātu Savienības frakciju. "Jaunā frakcija" izjuka 2002. gada martā, kad tās biedrs Imants Stirāns pievienojās LSDSP frakcijai.

## Darbība
 par Saeimas priekšsēdētāju tika ievēlēts Jānis Straume (TB/LNNK), bet par viņa biedriem: Indulis Bērziņš (LC) un Gundars Bojārs (LSDSP). Par Saeimas sekretāru ievēlēja Silviju Dreimani (JF, vēlāk bez frakcijas), bet viņa biedrs bija Aleksandrs Bartaševičs (TSP).

 Bērziņu amatā nomainīja Rihards Pīks (TP), jo I. Bērziņš tika iecelts par ārlietu ministru un viņam nācās nolikt deputāta mandātu.  Bojārs nolika mandātu, jo tika ievēlēts par Rīgas domes deputātu.  viņa vietā par Saeimas priekšsēdētāja biedru iecēla Romualdu Ražuku (LC). 7. Saeimā bija 16 pastāvīgās komisijas, 14 apakškomisijas un 5 izmeklēšanas komisijas.

7. Saeimas laikā izskatīti 1442 likumprojekti, pieņemti 917 likumi. Nozīmīgākie no tiem ir grozījumi Satversmē, Valsts pārvaldes iekārtas likums, Elektronisko dokumentu likums, Komerclikums, grozījumi Administratīvā procesa likumā un grozījumi Kriminālprocesa kodeksā.

## Ārējās saites
* Saeima
Lielā Berta

**Lielā Berta** () ir smagā haubice, ko izmantoja Vācijas impērija Pirmā Pasaules Kara laikā. Izgudrota 1904. gadā un 1914. gadā ražota Krupp rūpnīcās Vācijā.
## Literatūra
* Fritz Hahn: *Waffen und Geheimwaffen des deutschen Heeres 1933–1945.* Bernard und Graefe, Bonn 1992, ISBN 3-8955-5128-7.
* Franz Kosar: *Die schweren Geschütze der Welt. Feldartillerie – Selbstfahrlafetten – Belagerungsgeschütze.* Motorbuch-Verlag, Stuttgart 2002, ISBN 3-613-02204-4.
* Berchtold, Krobatin: *Briefwechsel vom November 1914 über die Verwendung der öst.ung. Motorbatterien in Belgien.* Österreichisches Staatsarchiv
* Gerhard Taube: *Die schwersten Steilfeuer-Geschütze 1914–1945. Geheimwaffen „Dicke Berta“ und „Karl“.* Motorbuch-Verlag, Stuttgart 1981, ISBN 3-87943-811-0.
* Axel Turra: *Dicke Bertha – Ein 42-cm-Steilfeuergeschütz wird zur Legende.* Podzun-Pallas Verlag, Wölfersheim-Berstadt 2001, ISBN 3-7909-0753-7 (*Waffen-Arsenal* Special 31).
Floids Lendiss

**Floids Lendiss** (; dzimis  Fārmersvilā, Pensilvānijā, ASV) ir bijušais profesionālais amerikāņu šosejas riteņbraucējs. Viņš uzvarēja 2006. gada ''Tour de France'', bet uzvarētāja tituls tika atņemts pēc dopinga atklāšanas tūres laikā ņemtajās analīzēs (par uzvarēju atzina Oskaru Pereiro). F. Lendiss ir uzvarējis Parīze-Nica, *[[Tour de Georgia]]* un *[[Tour of California]]* velobraucienos, visas trīs uzvaras tika izcīnītas 2006. gadā.

## Karjera
F. Lendisa profesionālā karjera sākās 1999. gadā *Mercury Cycling Team*. 2002. gadā viņš pievienojās **', kur bija viens no ''[[gregari]]'' [[Lānss Ārmstrongs|Lānsam Ārmstrongam]] vairākās sezonās, kurās viņš kļuva par čempionu. Pēc aiziešanas no ''US Postal'' viņš kļuva par [[Tour de France 2006|2006. gada ''Tour de France'']] uzvarētāju, pārstāvot [[Šveice]]s komandu **'. F. Lendisam tika piespriesta diskvalifikācija, kuras termiņš beidzās . Viņš atgriezās sportā, pārstāvot profesionālās komandas *OUCH* un *Bahati Foundation*, bet 2011. gadā pameta sportu, nesaņemot piedāvājumu no profesionālajām komandām. Lai arī *Tour de France* uzvara F. Lendisam tika atņemta, viņš turpināja apstrīdēt savu vainu dopinga lietošanā līdz 2010. gadam, kad atzinās apsūdzībās, atzīstot, ka dopingu lietojuši arī daudzi citi riteņbraucēji, tostarp L. Ārmstrongs.

## Ārējās saites
Saules enerģija

thumb|235px|Saules starojuma Eiropas karte
**Saules enerģija** ir enerģija, kuru Saule izstaro elektromagnētisko viļņu veidā, cilvēki galvenokārt to jūt gaismas un siltuma veidā. Saules enerģija ir ļoti svarīga dzīvības norisēm uz Zemes, piemēram, augi fotosintēzē iegūst sev nepieciešamo enerģiju. Tā nosaka arī Zemes klimatu. Saules enerģija ir viens no atjaunīgās enerģijas avotiem. Lai gan mūsdienās tehnoloģiskie risinājumi neļauj efektīvi izmantot saules enerģiju, tiek uzskatīts ka nākotnē tieši saules enerģija būs visnozīmīgākā, ko cilvēce iegūs no dabas. 2017. gadā 2% no visas pasaulē iegūtas elektroenerģijas deva saules enerģija. Elements, kas ražo elektroenerģiju no saules enerģijas, ir saules baterija, bet ar saules kolektoriem iegūst siltumenerģiju.

Kopējais saules enerģijas starojuma daudzums, kas sasniedz Zemes virsmu, ir pietiekams un vairāk nekā  reizes pārsniedz ikgadējo pasaules enerģijas patēriņu. Prognozes rāda, ka Saules enerģija varētu veidot galveno pamatieguldījumu pasaules elektroenerģijas ražošanā un līdz 2020. gadam ik gadu sasniegt darījumus 75 miljardu eiro apmērā.

Saule ir ārkārtīgi spēcīgs enerģijas avots, un saules gaisma ir lielākais enerģijas avots, ko saņem Zeme, bet tās intensitāte pie Zemes virsmas patiesībā ir diezgan zema. Tas būtībā skaidrojams ar milzīgo radiālo starojuma izplatīšanos no tālās Saules. Salīdzinoši niecīgs papildu zaudējums ir Zemes atmosfēras un mākoņu dēļ, kas absorbē vai izkliedē šo starojumu. Līdz Zemes virsmai nonāk 54 procenti no ienākošā saules starojuma. Gandrīz 50 procenti no šī starojuma ir redzamā gaisma, 45 procenti ir infrasarkanais starojums, bet pārējais ir ultravioletais starojums un cita veida elektromagnētiskais starojums.

## Saules enerģētika
Saules enerģijas pārvēršana citās enerģijas formās ir viens no veidiem, kā cilvēcei iegūt tai nepieciešamo enerģiju. Tas ir viens no alternatīvajiem enerģijas avotiem. Saules enerģijas izmantošana tiek uzskatīta par “ekoloģiski tīru” enerģijas ieguves veidu. Saules enerģijas aktīvas izmantošanas gadījumā starojuma enerģija tiek pārvērsta elektroenerģijā ar saules bateriju vai siltumā ar saules kolektoru palīdzību. Aktīvas saules siltuma sistēmas uztvertais saules starojums tehniskā iekārtā (kolektorā) tiek pārvērsts siltumā, ko pēc tam saņem patērētāji (karstā ūdens uzglabāšanas tvertne, telpu apkure, peldbaseins).

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
4. gadsimts p.m.ē.

**4. gadsimts p.m.ē.** ir gadsimts, kas sākas 400. gadā p.m.ē. un beidzās 301. gadā p.m.ē.
thumb|300px|Pasaules karte 323. gadā p.m.ē.
thumb|300px|Pasaules vastis 300. gadā p.m.ē.
Šis gadsimts iezīmējās ar Klasiskās Grieķijas uzplaukumu visos tās aspektos. Gadsimta otrajā pusē Maķedonijas ķēniņš Aleksandrs Lielais iekaroja Ahemenīdu impēriju, sākās hellēnisma laikmets.

Etrusku kultūras noriets.
Ziemeļāfriku un lielu daļu no Pireneju pussalas kontrolēja Kartāga.
Skitijā no austrumiem iebruka sarmati, kuri pilnībā iznīcināja otro skitu valsti.
Senajā Indijā radās Maurju impērija.

## Gadsimta celtnes

Theatre of Epidaurus, 202515.jpg|Epidauras amfiteātris Grieķijā
Delphi Temple of Apollo.jpg|Apolona templis Delfos
Tomb of Darius I.jpg|Dārija I kaps pie Persepoles
Tempio di Minerva Medica 21-09-2019 (1).jpg|Romas Minervas templis


## Personības
* Platons
* Aristotelis
* Dēmokrits
Tornis

[thumb|200px|[Rīgas radio un televīzijas tornis ir augstākais tornis Latvijā.]]
**Tornis** ir augsta brīvi stāvoša struktūra vai būves daļa, kas visbiežāk augstumā pārsniedz savu platumu. Vecākais zināmais tornis atrasts Jērikā, tas celts 8. gadu tūkstotī pirms mūsu ēras. Torņus ceļ dažādu iemeslu dēļ - lai novērotu apkārtni (sargtorņi, ugunsdzēsības torņi), informācijas nodošanai (bākas, pulksteņtorņi, zvanu torņi, sakaru torņi, minareti), lai piekļūtu augstām vietām (aplenkuma torņi, raķešu palaišanas torņi), dzesēšanai un lai izmantotu gravitācijas spēku dažādu vielu efektīvākai uzglabāšanai, saspiešanai vai dažādu priekšmetu nomešanai no liela augstuma.
Aleksejs Sorokins

**Aleksejs Sorokins** (*Алексей Васильевич Сорокин*, dzimis , miris ) bija PSRS ārsts, medicīnas dienesta apakšpulkvedis, kosmonauts, bet nav lidojis kosmosā.

No 1955. gada, pēc Saratovas medicīnas institūta absolvēšanas, A. Sorokins dienēja 26. Gaisa armijā Baltkrievijas kara apgabalā par ārstu. 1963. gada maijā viņš tika nosūtīts uz Kosmonautu sagatavošanas centru, kur viņš bija ārsts-speciālists.

1964. gada aprīlī Sorokins pieteicās par kosmonautu kandidātu Voshod programmā.  viņš tika ieskaitīts kosmonautu grupā. No 1964. gada 1. jūnija līdz septembrim viņš gatavojās Voshod-1 trīs cilvēku kosmiskajam lidojumam kā apkalpes ārsts. Jūlijā viņš kopā ar Vladimiru Komarovu un Konstantīnu Feoktistovu tika apstiprināts dublieru apkalpē. Pēc tam, kad Komarovu un Feoktistovu pārcēla uz pamatapkalpi, Sorokins kopā ar Borisu Volinovu un Georgiju Kati palika dublieros.  startēja kosmosa kuģis *Voshod-1*.

Sorokins turpināja darbu Kosmonautu sagatavošanas centrā. Viņš piedalījās pirmās PSRS izgatavotās centrifūgas palaišanā, kā arī kosmonautu treniņu metodikas izstrādāšanā tai.

Miris  no pulmonārās hipertensīvās sirds slimības, kuru saasināja pneimonija.

## Ārējās saites
* Sorokina biogrāfija 
* Почему не полетел доктор Сорокин
.it

**.it** ir Itālijas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Otrā līmeņa domēni visbiežāk ir šādi:
* **.gov.it** - paredzēts valsts pārvaldes struktūrām
* **.edu.it** - mācību iestādēm (tiek izmantots reti)
* domēni, kuru forma ir šāda: *comune*...*it* vai *comune*..*it*, ir rezervēti Itālijas komūnām
* domēni, kuru forma ir šāda: *provincia*..*it*, ir rezervēti Itālijas provincēm
* domēni, kuru forma ir šāda: *regione*..*it*, ir rezervēti Itālijas reģioniem
7. gadsimts p.m.ē.

thumb|300px|Eiropas kultūras ap 600. gadu p.m.ē.
thumb|300px|Pasaules karte ap 600. gadu p.m.ē.
**7. gadsimts p.m.ē.** bija gadsimts, kas sākās 700. gadā p.m.ē. un beidzas 601. gadā p.m.ē.

Tuvajos Austrumos dominēja Asīrijas impērija, kas regulāri veica karagājienus uz Babiloniju un Seno Ēģipti. Gadsimta beigās Asīrijā arvien biežāk iebruka kaimiņu tautas, kā rezultātā tā beidza pastāvēt. Vietā izveidojās Jaunbabilonijas valsts. Nebukadnecars II, kas kļuva par valdnieku 605. gadā p.m.ē., tiek uzskatīts par dižāko šīs jaunizveidotās valsts valdnieku. Ap 600. gadu p.m.ē. Nebukadnecars II uzsāka Babilonas gaisa dārzu celtniecību.

667. gadā p.m.ē. grieķi dibināja Bizantionas pilsētu (mūsdienās Stambula), kas vēlāk kļuva par Bizantijas galvaspilsētu.

Visa gadsimta garumā Senajā Ķīnā valdīja Džou dinastijas imperatori.

## Gadsimta celtnes

JebelBarkalMutTemple3.jpg|Kušas tempļa freskas pie Barkala
Great wall of qi 2008 07 14.jpg|Lielā Ķīnas mūra senākais fragments Šaņdunas provincē
Akihito

**Akihito** (, dzimis ) ir bijušais un 125. Japānas imperators (天皇, *tennō*). Viņš tronī kāpa , kad nomira iepriekšējais Japānas imperators Hirohito. Akihito bija Hirohito piektais bērns un vecākais dēls.  Akihito labprātīgi atkāpās no amata, to nododot savam vecākajam dēlam un troņmantniekam Naruhito.

Par Akihito nodomu atkāpties tika paziņots jau 2016. gada 13. jūlijā, atsaucoties uz imperatora cienījamo vecumu. Tādējādi Akihito kļuva par pirmo Japānas imperatoru pēdējo 200 gadu laikā, kas labprātīgi atkāpies.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Their Majesties the Emperor Emeritus and Empress Emerita Imperatora nama aģentūras mājaslapa
Rundāles pils muzejs

**Rundāles pils muzejs** ir Latvijas valsts muzejs, kas atrodas Rundāles pilī. Pie muzeja pieder arī Kurzemes hercogu kapenes Jelgavas pilī.

2018. gadā bija otrs apmeklētākais muzejs Latvijā (263 284 reizes).

## Atsauces

## Ārējās saites
* Rundāles pils muzeja mājaslapa
Anatolijs Karpovs

**Anatolijs Karpovs** (; dzimis  Zlatoustā, KPFSR) ir PSRS un Krievijas šahists, divpadsmitais pasaules čempions šahā (1972 - 1985). Laikā, kad paralēli pastāvēja divas dažādas pasaules čempiona titula izcīņas sistēmas, bijis pasaules čempions FIDE versijā (1993 - 1999).

1989—1991 gadā bijis PSRS Augstākās padomes deputāts. Krievijas Valsts domes deputāts no 2011. gada, pārstāvot valdošo partiju Vienotā Krievija.

## Ārējās saites

* Biogrāfija peoples.ru
Sofija Gubaiduļina

**Sofija Gubaiduļina** (, , *Sofiya (Saniya) Äsğat qızı Ğobäydullina*; dzimusi , mirusi ) bija krievu-tatāru komponiste. Gubaiduļinas mūzikai raksturīgs netradicionālu mūzikas instrumentu kombinējumu lietojums un reliģiski motīvi.

Gubaiduļina tiek uzskatīta par vienu no izcilākajām bijušās Padomju Savienības komponistēm, kuru padomju iestādes kritizēja un nosodīja. Viņai bija aizliegts izceļot no PSRS līdz 1985. gadam. Tomēr viņas darbus bieži pasūtīja un izpildīja lielākie starptautiski orķestri. Gubaiduļina kļuva starptautiski pazīstama 20. gadsimta astoņdesmito gadu sākumā, lielā mērā pateicoties tam, ka viņas vijoļkoncertu *Offertorium* (1980) rietumos atskaņoja vijolnieks Gidons Krēmers.

Pēc PSRS sabrukuma Gubaiduļina no 1992. gada dzīvoja Appenā, Vācijā. Viņas skaņdarbus atskaņojuši Pitsburgas, Ņujorkas, Čikāgas, Bostonas simfoniskie orķestri. Latviešu diriģents Andris Nelsons 2019. gadā uzaicināja Gubaiduļinu kļūt par viņa vadītā Leipcigas *Gewandhaus* orķestra rezidējošo komponisti. 2021. gadā Nelsons un Leipcigas *Gewandhaus* orķestris izdeva viņai veltītu albumu.

Gubaiduļina rakstījusi arī mūziku kinofilmām. 2023. gadā par darbu *The Wrath of God* nominēta Grammy balvai kategorijā "Labākā mūsdienu klasiskā kompozīcija".
Savas karjeras laikā Gubaiduļina ir saņēmusi vairāk nekā 40 dažādu apbalvojumu, ka arī Jeila universitātes, Kijivas Mūzikas akadēmijas, Pekinas konservatorijas, Čikāgas universitātes goda doktores grādus.

## Ievērojamākie skaņdarbi
* *Offertorium* (1980)
* *Sieben Worte* (1982)
* *Stimmen... Verstummen...* (1986)
* *In Erwartung* (1993)
* *Music for Flute, Strings, and Percussion* (1994)
* *The Canticle of the Sun of St Francis of Assisi* (1997)
* *The Rider on the White Horse* (2002)
* *The Light of the End* (2003)
* *Feast During a Plague for large orchestra* (2006)
* *Glorious Percussion* (2008)
* *Triple Concerto* (2017)
* *Der Zorn Gottes* (2020)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Classical.net: Sofia Gubaidulina 
* Schirmer: Sofia Gubaidulina 
* Hans Sikorski: Sofia Gubaidulina  
* Biogrāfija
Areta Frenklina

**Areta Luisa Frenklina** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu dziedātāja, dziesmu autore un pianiste. Pazīstama arī kā "soulmūzikas karaliene". Frenklina bija zināma ne tikai kā soulmūzikas izpildītāja, bet arī kā džeza, blūza, R&B un citu mūzikas žanru izpildītāja. Franklina kopā ir 20 reizes ieguvusi Grammy balvu un 20 reizes viņas singls ir ieguvis pirmo vietu Billboard Topā. 1987. gada janvārī viņa kļuva par pirmo sievieti, kas uzņemta Rokenrola slavas zālē. 2008. gada novembrī mūzikas žurnāls *[[Rolling Stone]]* ierindoja Aretu Frenklinu kā pirmo savā visu laiku dižāko dziedātāju sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Marks Dakaskoss

**Marks Dakaskoss** (; dzimis ) ir ASV cīņas mākslas meistars un aktieris, plašāk zināms ar savām cīņas mākslas un spriedzes filmām. Aktieris ir dzimis Havaju salās, Honolulu.
Par viņa veiksmīgākajām filmām tiek uzskatītas "Tikai stiprākais" (*Only The Strong*, 1993), "Amerikāņu samurajs" (*American Samurai*, 1992) "Raudošais slepkava" (*Crying Freeman*, 1995) un "Kikbokseris 5: Atriebība" (1995).

## Ārējās saites
* 
* Oficiālā Marka Dakaskosa mājaslapa  
* Marka Dakaskosa fanu mājaslapa 
* Marka Dakaskosa fanu mājaslapa vācu valodā 
* Marka Dakaskosa japāņu fanu mājaslapa
CIA

**CIA** var būt:
* Centrālā izlūkošanas pārvalde (*The Central Intelligence Agency*);
* Čampīno lidostas IATA kods.
Centrālā izlūkošanas pārvalde

**Centrālā izlūkošanas pārvalde** (), saīsinājumā **CIP** (*CIA*), ir Amerikas Savienoto Valstu valdības institūcija, kuras galvenais uzdevums ir apkopot un analizēt informāciju par citās valstīs notiekošo, par ārvalstu organizācijām un iedzīvotāju darbību. CIP ir nozīmīgākā ASV izlūkošanas aģentūra. CIP ir izveidota , tās galvenā mītne atrodas ASV galvaspilsētā Vašingtonā, Lenglijā. Pašreizējā CIP vadītāja ir Džīna Haspela. Viņa ir pirmā sieviete ASV vēsturē, kas ieņēma šo amatu.

## Sadarbība ar [[SAB]]
Latvijas Satversmes Aizsardzības Birojs veic plašu sadarbību izlūkošanas, pretizlūkošanas un nacionālās drošības jomās ar NATO biedriem, t.sk. ASV, kā arī veic praktisku pretizlūkošanas darbu kopā ar CIP.

## CIP arhīvi par spiegu spēlēm Latvijā
2017. gadā internetā tika publicēti simtiem tūkstošu atslepenotu Centrālās izlūkošanas pārvaldes (CIP) ziņojumu, tai skaitā arī par izlūku aktivitātēm okupētajā Latvijā. Lielā interese par Latviju tika saistīta ar to, ka Latvijas teritorija bija ļoti vērtīga kā bāze informācijas vākšanai par pārējo Padomju Savienību. Otrkārt, amerikāņi bija ieinteresēti saglabāt "pretpadomju fermentu": parādīt vietējiem, ka viņi nav aizmirsti, un palīdzēt mežabrāļiem.

Šie materiāli pavēruši plašu izpētes lauku vēsturniekiem, kas interesējas par Aukstā kara spiegu spēlēm. Latvijas vēsturnieks Zigmārs Turčinskis dažus no tiem vērtē kritiski, jo uzskata, ka Rietumu izlūkdienestiem tika pasniegta Latvijas PSR pretizlūkošanas dienesta dezinformācija, uz kuras viņi uzķērās un vairs nevarēja atbrīvoties. Jebkuri iesūtīti aģenti uzreiz nonāca padomju pretizlūkošanas kontrolē, apgalvoja Turčinskis.

Līdz 1950. gadu sākumam CIP savā darbībā pārsvarā balstījās uz savu britu koļēģu informāciju. Bet briti nebija īpaši veiksmīgi: aģentus, kurus jau no 1940. gadu vidus viņi mēģināja iesūtīt Latvijas PSR, faktiski visus pārvervēja vai labākajā gadījumā piemuļķoja. No 1952.g. amerikāņi sāka infiltrēt aģentus caur Zviedriju. Slepenu aģentu iesūtīšanu amerikāņi pārtrauca 1950. gadu vidū, turpmākajos gados koncentrējoties uz legāliem tūristu, jūrnieku un citu aiz "dzelzs priekškara" pabijušo iztaujāšanas veidiem.

Iesaistītās valstis, izņemot amerikāņus, pagaidām savus izlūkdienestu arhīvus atvērušas ļoti mazā mērā.

### Programma RedSox
1949. gadā CIP Padomju Krievijas (SR) nodaļa uzsāka programmu "RedSox", lai iesūtīt PSRS teritorijā nelegālos aģentus.

Kopumā *RedSox* ietvaros tika veiktas sešas nelegālo aģentu iesūtīšanas operācijas ar kodifikāciju AE, kas apzīmēja PSRS teritoriju — Latvijā (projekti AECOB / ZRLYNCH), Lietuvā (projekti AEGEAN / AECHAMP), Igaunijā (projekti AEROOT / AEBASIN), Ukrainā (projekts AERODYNAMIC), Baltkrievijā (projekts AEQUOR) un Krievijā (projekti AESAURUS / AENOBLE). No iesūtītiem vismaz 85 CIA aģentiem atgriezās tikai trīs, vienu no tiem CIA turēja aizdomās kā dubultaģentu.

No 1951. gada 25. decembra mainījās prioritātes padomju pretizlūkošanā: par galveno pretdarbības virzienu kļuva nevis Lielbritānija, bet ASV.

Programma tika izbeigta 1954. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Par Labu Latviju!

**Politiskā apvienība "Par Labu Latviju!"** bija 2010. gadā dibināta politisko partiju apvienība. Apvienība tika izveidota , kad tajā apvienojās Saeimā pārstāvētās partijas LPP/LC un Tautas partija, reģionālās partijas "Ogres novadam", "Vienota Rēzekne" un "Latgales tauta", kā arī pārsvarā uzņēmēju veidotā tautas kustība "Par Labu Latviju". Par apvienības valdes priekšsēdētāju tika ievēlēts bijušais Latvijas Valsts prezidents Guntis Ulmanis. "Par Labu Latviju" 2010. gada  startēja 10. Saeimas vēlēšanās, apvienība ieguva 7,65% vēlētāju atbalstu un 8 deputātu vietas. Tas bija zems rezultāts, ņemot vērā ievērojamos finanšu ieguldījumus priekšvēlēšanu kampaņā.

2011. gadā ārkārtas 11. Saeimas vēlēšanās apvienībā ietilpušās partijas neveidoja kopēju sarakstu. LPP/LC (kā "Šlesera Reformu partija LPP/LC") vēlēšanās startēja nesekmīgi un Saeimā neiekļuva, kamēr Tautas partija pārtrauca savu darbību 2011. gada jūlijā. Tomēr līdz 10. Saeimas darbības beigām tajā turpināja darboties "Par Labu Latviju" frakcija, ko vadīja Edgars Zalāns (TP).

## Dalība Saeimas vēlēšanās

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Džačinto Šelsi

**Džačinto Frančesko Marija Šelsi** (; dzimis , miris ) ir itāliešu komponists un dzejnieks. Šelsi ir vislabāk zināms pēc saviem skaņdarbiem, kuru pamatā ir galvenokārt viena augstuma tonis. Šelsi sacerēja arī franču valodā rakstītu sirreālu dzeju.

## Ievērojamākie skaņdarbi
* "Tre canti popolari" (1958)
* "Quattro Pezzi su una nota sola" (1959)
* "Aion" (1961)
* "Anahit" (1965)
* "Uaxuctum" (1966)

## Ārējās saites
* ''ClassicalNet'' profils 
* ''CompositionToday'' raksts 
* Biogrāfija
Kaija Sāriaho

**Kaija Sāriaho** (; dzimusi , mirusi ) bija somu komponiste. Sāriaho komponētajā mūzikā bieži vērojams tradicionālo mūzikas instrumentu lietojums līdzās elektroniskās mūzikas instrumentiem un tehnoloģijām, kas ir īpaši raksturīgi komponistes agrīnajā mūzikā. 2000. gados Sāriaho sāka sacerēt arī operas.

2011. gadā Sāriaho ieguva ''Grammy'' balvu par labāko operas ierakstu un tajā pašā gadā arī saņēma Leonijas Soningas mūzikas balvu.

2021. gada februārī Sāriaho diagnosticēja glioblastomu. Viņa nomira  Parīzē, 70 gadu vecumā.

## Ievērojamākie skaņdarbi
* "Nymphéa" (1987)
* "Du cristal... à la fumée" (1990)
* "Six Japanese Gardens" (1995)
* "L’amour de loin" (2000)
* "Adriana Mater" (2005)
* "La Passion de Simone" (2006)
* "Laterna Magica" (2008)
* "Émilie" (2010)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājas lapa 
* ''CompositionToday'' raksts 
* Biogrāfija
Britu Austrālijas un Jaunzēlandes Antarktiskā izpētes ekspedīcija

[thumb|250px|Daglasa Mosona komanda pasludina [Maka Robertsona Zeme|Maka Robertsona Zemi par Lielbritānijas īpašumu BANZARE ekspedīcijas laikā.]]
**Britu Austrālijas un Jaunzēlandes Antarktiskā izpētes ekspedīcija** (), plašāk zināma ar akronīmu **BANZARE** (**''B**ritish **A**ustralian and **N**ew **Z**ealand **A**ntarctic **R**esearch **E**xpedition*), bija [[Antarktīda]]s izpētes [[ekspedīcija]], ko rīkoja no 1929. līdz 1931. gadam. Ekspedīcija iekļāva divus ceļojumus, ko organizēja un finansēja [[Apvienotā Karaliste]], [[Austrālija]] un [[Jaunzēlande]].

Ekspedīcijas vadītājs bija [[Daglass Mosons]], par kuģi tika izmantota [[Roberts Skots|Roberta Skota]] [[barka (kuģis)|barka]] *Discovery*. Ekspedīcijas laikā tika nokartēta liela daļa Antarktīdas piekrastes, atklātas [[Princeses Elizabetes Zeme]] un [[Maka Robertsona Zeme]], kā arī pasludinātas par Apvienotās Karalistes īpašumu plašas teritorijas, kas mūsdienās zināmas kā [[Austrālijas Antarktiskā Teritorija]].

Ekspedīcijas rezultāti no 137. līdz 1975. gadam tika publicēti 13 sējumos par ģeoloģiju, okeanogrāfiju, meteoroloģiju, magnētismu, zooloģiju un botāniku.

Par godu ekspedīcijai nosaukts [[BANZARE krasts]] [[Vilksa Zeme|Vilksa Zemē]].

== Atsauces ==
* *B.A.N.Z. Antarctic Research Expedition 1929—1931 Reports* (1937—1975), Adelaide: BANZAR Expedition Committee & Mawson Institute for Antarctic Research, University of Adelaide.
* Collis, Christy (2004) The Proclamation Island Moment: Making Antarctica Australian. *Law Text Culture 8*:1—18.
* Price, A. Grenfell (1962) *The Winning of Australian Antarctica: Mawson's BANZARE voyages, 1929—31: based on the Mawson Papers'', Sydney: Angus & Robertson.

## Ārējās saites
* Douglas Mawson 1882-1958