open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bokovo-Hrustaļne

**Bokovo-Hrustaļne** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā. Izvietojusies apgabala dienvidrietumos Miusas upes krastā  no apgabala centra Luhanskas. Pakļauta Hrustaļnijas pilsētas padomei, savukārt Bokovo-Hrustaļnes pilsētas padomei pakļauti Sadovo-Hrustaļnenskas un Trubnijas ciemati.

## Vēsture
Par apdzīvotās vietas pirmsākumiem uzskata ap 1914. gadu radušos akmeņogļu šahtas № 12-13 ciematu, kas vēlāk pārtapis par pilsētciematu **Šahta № 5-bis** *(Шахта № 5-бис*), ko 1954. gadā pārdēvēja bijušā PSRS akmeņogļu rūpniecības ministra Vasīlija Vahruševa vārdā. 1963. gadā apvienoja Krasnoščokovskas, Vahruševes un Ņižņaja Ivanovkas pilsētciematus un izveidoja **Vahruševes** pilsētu. 2016. gadā Ukrainas Augstākā rada pārdēvēja pilsētu par Bokovo-Hrustaļni, lai gan faktiski tā tobrīd atradās separātiskās Luhanskas Tautas Republikas kontrolē, kura izmaiņu neatzīst.

## Atsauces

## Ārējās saites
T-28

**T-28** bija vidējais tanks ar trīs torņiem kājnieku atbalstīšanai un pretinieka nocietinājumu ieņemšanai, kuru no 1933. līdz 1940. gadam ražoja Padomju Savienība. 

T-28 svars bija 25,4 tonnas un tas bija paredzēts 6 cilvēku ekipāžai. Kopumā tika saražoti 503 šī modeļa tanki. Padomju Savienība T-28 izmantoja Otrā pasaules karā. Vienlaikus arī somi, vācieši un citi Padomju Savienības pretinieki Otrā pasaules karā laikā ieguva vairākus trofejas T-28, kurus vēlāk izmantoja savā karaspēkā.

Lai arī tanka pielietošana karadarbībā nebija veiksmīga, tomēr vairāki tehniskie risinājumi, kas tika rasti, projektējot T-28, tika pielietoti nākamajos padomju tanku modeļos.

## Ārējās saites
Clean Bandit

***Clean Bandit*** ir britu elektroniskās mūzikas grupa, kas radusies Kembridžā, Lielbritānijā, 2009. gadā. Viņu singls *Mozart's House* 2013. gadā ieguva 17. vietu *UK Singles Chart*, bet nākamā gada janvārī grupas populārākā dziesma *Rather Be* ieguva pirmo vietu šajā pašā mūzikas hitu sarakstā. Šī dziesma prestižajā pirmajā vietā atradās veselu mēnesi. 2015. gadā *Rather Be* ieguva ''Grammy'' balvu par labāko deju mūzikas ierakstu.

## Mūzikas karjera
### 2006. — 2012: Grupas veidošana un sākums
Grupas dalībnieki Džeks Patersons, Greisa Čato, un Milans Nīls Amins-Smits iepazinās studējot bakalauru Jēzus Koledžā, Kembridžas Universitātē. Tajā laikā, Amins-Smits vadīja stīgu kvartetu kopā ar Čato. Tajā laikā viņa bija Džeka draudzene un viņš ierakstīja kvarteta uzstāšanās. Viņš sāka remiksēt šos ierakstus ar bungu ritmiem un citu elektronisko mūziku, ko viņš bija izveidojis. Kvarteta dalībnieki noklausījās šo ierakstu, kas viņiem ļoti patika. Viens no viņu draugiem Segava Sekintu Kivanuka tad rakstīja dzeju gabalu un dziesma *Mozart's House* materializējās. Galu galā, ideja par grupas veidošanu radās.

Grupas nosaukums, *Clean Bandit*, nāk no krievu frāzes tulkojuma (Čato un Patersons dzīvoja Krievijā uz laiku), kura nozīme ir līdzīga angļu frāzei "pilnīgu bastards".

### 2012—pašlaik: ''New Eyes''
left|thumb|180px|Albuma alternatīvais izskats
2012. gada decembrī grupa izlaida savu debijas singlu *A+E*, kas nokļuva *UK Singles Chart* 100. vietā. Šī dziesma ir galvenais singls no viņu pirmā albuma *New Eyes*, kas tika izlaists 2014. gada 2 jūnijā. Albuma iznākšanas datums sākotnēji bija iecerēts 30. maijs, bet dažādu apstākļu dēļ tas iznāca 2. jūnijā. Albums sastāv no 13 singliem, kas gan ir iepriekš bijuši publicēti, gan jauni un nedzirdēti. Interneta vietnē *[[Youtube]]* viņu pagaidām populārākais singls *Rather Be* ir sasniedzis vairāk nekā 100 miljonus skatījumu. Šajā vietnē viņu kanāls *cleanbandit* jau 2014. gada nogalē sasniedza 400 tūkstošus abonentu.

## Mūzikas stils
Clean Bandit mūzika tiek raksturota kā "jauktā" mūzika, sajaucot elektronisko mūziku ar klasiskās un hausmūzikas elementiem. Lielākajā daļa no viņu mūzikas savijas klasiskās kompozīcijās, piemēram, no Bēthovena, Dvoržāka un citiem klasiskās mūzikas komponistiem (Dziesmā *[[Mozart's House]]* lielākais uzsvars tika likts uz Mocarta komponētiem skaņdarbiem.

## Mūzikas video
Grupas čelliste Greisa norādīja, ka katras dziesmas video klips ir neatņemama sastāvdaļa no visa kopēja darba pie dziesmas. Idejas par video parasti rodas jau dziesmas rakstīšanas laikā un bieži vien satur atsauces uz dažādiem mākslas darbiem (piemēram, ideja par vīru, kas slido dziesmas *[[Dust Clears]]* video klipā, radās no Henrija Reberna gleznas *[[The Skating Minister]]*). Greisa ar Džeku ir izveidojuši filmu produkcijas kompāniju *CleanFilms*, lai veidotu mūzikas video sev un citiem māksliniekiem. 2014. gada jūlijā grupa izlaida desmito oficiālo video klipu kādai no viņu dziesmām.

## Ārējās saites
* 
* 
* 

## Atsauces
Svatove

**Svatove** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā, Svatoves rajona administratīvais centrs. Izvietojusies apgabala ziemeļrietumos Krasnas upes krastos  no apgabala centra Luhanskas. Svatoves pilsētas padomei pakļauti Sosnovijas ciemats un Dačnes un Zmijivkas ciemi.

Antiteroristiskās operācijas laikā 2014. gadā Svatovē atrodas Luhanskas apgabala administrācija, jo apgabala centru kontrolē Luhanskas tautas republikas spēki.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta radusies 1660. gados kā kazaku sloboda **Svatova Lučka** *(Сватова Лучка)*. 18. gadsimta sākumā tā nonāca Izjumas pulka sastāvā. 1825. gadā slobodā nometināja Jekaterinoslavas kirasieru pulku un uz neilgu laiku pārdēvēja par **Novokaterinoslavu** *(Новокатеринослав)*. 1895. gadā caur Svatovu Lučku izbūvēja Kupjanskas—Lisičanskas dzelzceļu un Svatoves staciju. 1923. gadā Svatova Lučka kļuva par vienu no Harkivas guberņas rajonu centriem un to pēc dzelzceļa stacijas nosaukuma pārdēvēja tagadējā vārdā. 1938. gadā Svatovei piešķīra pilsētas statusu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ričards Bartelmess

**Ričards Simlers "Diks" Bartelmess** (, dzimis , miris ) bija amerikāņu kinoaktieris. Viņš tika izvirzīts 1. Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais aktieris galvenajā lomā". Ričards Bartelmess ir viens no Kino mākslas un zinātnes akadēmijas dibinātājiem, kā arī viņam ir zvaigzne Holivudas Slavas alejā.

## Biogrāfija
Ričards Bartelmess mācījās Hadsonriveras militārajā akadēmijā Naiekā un Trinitī koledžā Hārtfordā, Konektikutā. Viņa tēvs Alfrēds Bartelmess nomira, kad Ričards bija tikai gadu vecs, un viņa māte Karolīna Herisa bija teātra aktrise. Ričards jau no mazotnes piestrādāja teātros gan brīvdienās, gan stundu laikā. Šī teātra pieredze ļāva viņam koledžā veiksmīgi darboties amatieru teātrī.

Ģimenes paziņa, krievu aktrise Alla Nazimova, pie Bartelmesa mātes mācījās angļu valodu. Nazimova pārliecināja Ričardu nodarboties ar aktiermeistarību profesionālā līmenī un viņš 1916. gadā debitēja seriālā *[[Gloria's Romance]]* nelielā lomā, kas netika atspoguļota titros. Vēl viņš atveidoja otrā plāna lomas vairākās filmās kopā ar Margeritu Klārku. Viņa nākamā loma filmā *War Brides* kopā ar Nazimovu, piesaistīja režisora Deivida Vorka Grifita uzmanību, kurš Ričardam piešķīra dažas svarīgas lomas un visbeidzot filmējot viņu kopā ar Lilianu Gišu filmās "Lauztie ziedi" (1919) un *[[Way Down East]]* (1920).

Drīzumā viņš kļuva par visaugstāk apmaksājamo aktieri Holivudā, filmējoties tādās klasiskās filmās kā *[[The Patent Leather Kid]]* (1927) un *[[The Noose]]* (1928), par atveidojumu šajās filmās viņš tika izvirzīts 1. Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais aktieris galvenajā lomā". Ričards Bartelmess kopā ar Čārlzu Duelu un Henriju Kingu izveidoja savu kinokompāniju *Inspiration Film Company*. Viena no šīs kompānijas filmām, *[[Tol'able David]]* (1921), kurā Bartelmess atveidoja brašu pusaudzi pastnieku, guva labus panākumus.

Sākoties skaņu filmu ērai Bartelmess sāka pamazām zaudēt savu popularitāti. Viņš filmējās vairākās jaunās paaudzes filmās, no kurām nozīmīgākās ir *[[Son of the Gods]]* (1930), *[[The Dawn Patrol]]* (1930), *[[The Last Flight]]* (1931), *[[The Cabin in the Cotton]]* (1932), *[[Central Airport]]* (1933) un otrā plāna lomā atveidojot Ritas Heivortas vīru filmā *[[Only Angels Have Wings]]* (1939).

Bartelmess, 1963. gadā, 68 gadu vecumā mira no vēža. Viņš tika apbedīts Fernklifas kapsētā, Hertsdeilā, Ņujorkā.

## Ģimene
No viņa pirmās laulības ar teātra un kino aktrisi Mēriju Haju viņiem piedzima meita Mērija Bartelmesa. 1927. gadā Bartelmess saderinājās ar Brodvejas aktrisi Ketrīnu Jongu Vilsoni. Tomēr saderināšanās tika atsaukta, iespējams dēļ Ričarda romāna ar žurnālisti Adelu Rodžersu Seintdžonsu. 1928. gadā viņš apprecējās ar Džesiku Stuarti Serdžentu (1900-1965). Kopdzīves laikā Ričards adoptēja viņas dēlu, Stjuartu, no iepriekšējās laulības.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Ričarda Barhelmesa fotogrāfijas vietnē ''Virtual History''
Birnbaums

**Birnbaums** ( — 'bumbierkoks') ir vācu cilmes uzvārds, bieži sastopams aškenazi vidū. Cilvēki ar šādu uzvārdu:

* Jānis Staņislavs Birnbaums (1863—1944) — Latvijas gleznotājs;
* Kārlis Birnbaums (1895—1963) — latviešu inženieris un uzņēmējs.
The Noose

***The Noose*** ir 1928. gada ASV mēmā filma, tāda paša nosaukuma lugas adaptācija. Filmas režisors ir Džons Frenciss Dilons, galvenajās lomās filmējas Ričards Bartelmess, Montegju Lavs, Roberts Emets O'Konors un Telma Toda.

Ričards Bartelmess par galvenās lomas atveidošanu tika izvirzīts 1. Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais aktieris galvenajā lomā".

## Lomās
* Ričards Bartelmess — Nikijs Ilkins
* Montegju Lavs — Baks Gordons
* Roberts Emets O'Konors — Džims Konlejs
* Džejs Ītons — Tomijs
* Līna Baskete — Dota
* Telma Toda — Filisa
* Eds Breidijs — Sets Makmilans
* Freds Varens — Deivs
* Elisa Džoisa — Benkroftas kundze
* Vils Valings — Vārdens
* Roberts Heinss — Gubernators
* Ernests Hiljards — Kreigs
* Emīls Čatards — mācītājs
* Romeins Fīldings — tiesnesis

## Ārējās saites

* ''The Noose'' vietnē ''silentera.com''
Kaluša

**Kaluša** () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ivanofrankivskas apgabalā.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1437. gadā Polijas sastāvā. Vēsturisks sāls ieguves centrs. Pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsētu iekļāva Austrijas impērijā (Austroungārijā) kur tā atradās līdz Pirmā pasaules kara beigām.

Pēc Pirmā pasaules kara Kaluša iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, PSRS iebruka Polijā, un Kaluša tika iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. līdz 1944. gadam atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

## Ekonomika
Pilsēta ir ievērojams ķīmiskās rūpniecības centrs. Šeit atrodas Krievijas kompānijai "Lukoil" daļēji piederošais ķīmiskais uzņēmums "Karpatnaftohim" (ražo vinilhlorīdu, nātrija hidroksīdu, polietilēnu, propilēnu, benzolu u.c. savienojumus). Kalušas cauruļu rūpnīcā ražo plastmasas caurules. Apkaimē silvinīta atradnes.

## Cilvēki
Kaluša ir cīkstoņa Vasiļa Fedorišina (*Василь Федоришин*, 1981) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Karpatnaftohim 
*Kalušas cauruļu rupnīca
Teletanks

250px|thumbnail|Somu sašauts TT-26 tanks Ziemas kara laikā (1940. gada februāris)
**Teletanki** (saīsināti — TT) bija Padomju Savienībā 1930.—1940. gados izstrādāti un ražoti radiovadāmi tanki bez ekipāžas. 

Pēc veiksmīgiem radiovadāma franču tanka "Reno-FT" izmēģinājumiem 1929.—1930. gadā Padomju Savienībā tika nolemts mērķtiecīgi pievērsties šāda tipa tanku attīstībai. Izmantojot padomju sērijveidā ražotos tankus T-18, T-26, T-27, T-38, BT-5 un BT-7, tika radīti radiovadāmo tanku prototipi TT-18, TT-26, TT-27 TT-38, TT-BT-5 un TT-BT-7. 

No iepriekš minētajiem teletanku prototipiem tikai ТТ-26 tika saražots nelielā sērijā — 55 tanki, un tika pieņemti Sarkanās armijas bruņojumā. Karadarbībā ТТ-26 tika lietots Ziemas kara laikā. Otrā pasaules kara sākumā Sarkanajā armijā bija aptuveni 2 tanku bataljoni ar teletankiem, tomēr Otrais pasaules karš faktiski izbeidza ne tikai pašu teletanku ražošanu, bet arī darbu pie jaunu prototipu izstrādes.

Teletanki tika apbruņoti ar ložmetējiem, liesmumetējiem, kā arī dūmu aizsega lādiņiem, savukārt atsevišķos gadījumos uz tiem (TT-26) tika uzstādītas speciālas 200—700 kg smagas sprāgstvielu kastes, kas bija paredzētas pretinieka nocietinājumu sagraušanai.  

Teletanku TT-26, kas bija vienīgais karadarbībā pielietotais teletanks, vadīja no speciāla vadības tanka TU-26, kas, izmantojot radio kanālu, varēja kontrolēt TT-26 darbību 500—1000 m rādiusā. Gadījumā, ja TT-26 nonāca pretinieka rokās, tas pēc iespējas bija jāiznīcina, izmantojot TU-26 lielgabalu. 

Paralēli teletankiem Padomju Savienībā norisinājās arī radiovadāmu lidmašīnu un kuteru prototipu izstrāde.

## Atsauces un piezīmes
Nikolass Tinbergens

**Nikolass Tinbergens** (*Nikolaas Tinbergen*, dzimis , miris ) bija Nīderlandes ornitologs un viens no instinktu teorijas un salīdzinošās etoloģijas pamatlicējiem. 1972. gadā saņēma Eliota Kueza (*Elliott Coues*) medaļu no Amerikāņu ornitoloģijas apvienības. 1973. gadā kopā ar Konrādu Lorencu un Karlu fon Frišu ieguva Nobela prēmiju medicīnā par sasniegumiem etoloģijas pētījumos. Vēlāk izmantoja savu pieredzi, studējot autiskos traucējumus cilvēkiem. Viņa brālis Lūkss Tinbergens (*Luuk Tinbergen 1915-1955*) arī bija ornitologs, bet brālis Jans Tinbergens (*Jan Tinbergen 1903-1994*) savukārt saņēma Nobela prēmiju ekonomikā par dinamisko modeļu izstrādi un pielietošanu ekonomisko procesu analīzē 1969. gadā. Tinbergens bija Amerikāņu nacionālās zinātņu akadēmijas biedrs, kā arī saņēma goda balvas no Amerikāņu psihologu asociācijas, Edinburgas un Lesteras universitātes.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Nikolass Tinbergens Nobela prēmijas mājaslapā
Gāzmaska

thumb|right|225px|Poļu MUA gāzmaska, kas tika lietota 1970. — 1980. gados.
**Gāzmaska** ir individuālās aizsardzības līdzeklis elpošanas orgānu, sejas un acu pasargāšanai no kaitīgo vielu (gāzu un aerosolu) iedarbības. 

Lielākoties gāzmasku sejas daļu veido gumijas vai elastīga polimēru materiāla maska, kas cieši aptver visu ķermeņa galvas daļu. Maskai ir polikarbonāta acenes, kā arī var būt papildierīces runāšanai, dzeršanai (ar caurulīti no rezervuāra), kā arī aceņu notīrīšanai. Savukārt elpošanas nodrošināšanai pie pašas gāzmaskas ir pievienots vārstu mezgls vai arī caurule uz gāzmaskas kārbu. 

Pēc gāzmasku pielietošanas mērķa tās iedala filtrējošās un izolējošās gāzmaskās: 

* Filtrējošās gāzmaskās ieelpotais gaiss tiek attīrīts gāzmaskas kārbā, izmantojot pretdūmu filtru — no radioaktīvo un bakterioloģisko ieroču aerosoliem, vai aktīvās ogles slāni — no indīgajām kaujas vielām. Gāzmaskas kārbu pievieno sejas daļai tieši vai ar savienotājcauruli. Pret tvana gāzi lieto papildkārbu ar hopkalīta patronu. 

* Izolējošā gāzmaska pilnīgi norobežo elpošanas orgānus no apkārtējās vides. Skābeklis, kas ir nepieciešams elpošanai, tiek iegūts ķīmiskā ceļā — reģenerācijas kārbā, izmantojot peroksīda patronu, vai/un no saspiesta gaisa (skābekļa) balona. 

Filtra darbības laiks ir ierobežots. Skābekļa padeve var notikt arī, izmantojot gaisa kompresoru. Šāda tipa padeve lielākoties tiek izmantota, darbojoties slēgtās telpās, piemēram, rūpniecībā. Gāzmaskas tiek arī iedalītas pēc jomām, kurās tās tiek pielietotas — civilās, militārās un rūpniecības gāzmaskās.

## Filtru klasifikācijas

Efektivitātes klases

Filtri speciālajām un AX tipa gāzēm šādi netiek iedalīti, tomēr tiem varbūt specifisks sadalījums, piemēram, filtri ogļskābajai gāzei tiek iedalīti pēc skaitļa, kas apzīmē pieļaujamo filtra piesātinājumu, pēc kura tas ir jānomaina.

Filtri pret aerosoliem tiek iedalīti:
* lielizmēra daļiņu putekļi;
* putekļi, dūmi, migla;
* mazas dispersijas migla, dūmi, baktērijas, vīrusi.

Rakstot konkrētās gāzmaskas abreviatūru, klases tiek rakstītas uzreiz pēc kaitīgās vielas apzīmējuma. 

Filtrs var aizsargāt gan no viena tipa kaitīgajām vielām, gan arī praktiski jebkurā kombinācijā pret vairākām kaitīgajām vielām uzreiz.
Kosiva

**Kosiva** () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ivanofrankivskas apgabala Kosivas rajona centrs, huculu apdzīvotības areālā.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1424. gadā kā apdzīvota vieta Polijā. Pilsēta attīstījās kā sāls ieguves centrs. Pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsētu iekļāva Austrijas impērijā (Austroungārijā), kur tā atradās līdz Pirmā pasaules kara beigām.

Pēc Pirmā pasaules kara Kosiva iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. Tā bija pazīstams kūrorts. 1939. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, PSRS iebruka Polijā, un Kosiva tika iekļauta Ukrainas PSR, tomēr, pirms Sarkanā armija ieņēma pilsētu, caur to uz netālo Rumāniju evakuējās Polijas valdība. No 1941. gada 1. jūlija līdz 1944. gada 31. septembrim Kosiva atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

## Kultūra
Kosivas apkaimē tika uzņemtas Dzjana Imou 2004. gada filmas "Lidojošo dunču nams" ainas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nadvirna

**Nadvirna** () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ivanofrankivskas apgabala Nadvirnas rajona centrs. Apkaimē naftas ieguve.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1589. gadā kā apdzīvotā vieta Polijā pie Pņivas pils. Pilsēta attīstījās kā sāls ieguves centrs. Pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsētu iekļāva Austrijas impērijā (Austroungārijā), kur tā ietilpa līdz Pirmā pasaules kara beigām. No 19. gadsimta otrās puses apkaimē attīstās naftas ieguve.

Pēc Pirmā pasaules kara Nadvirna iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, PSRS iebruka Polijā, un Nadvirna tika iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. līdz 1944. gadam Nadvirna atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

## Ekonomika
Pilsētā atrodas naftas pārstrādes uzņēmums.

## Cilvēki
Nadvirna ir džudista Romāna Hontjuka (*Роман Гонтюк*, 1984) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
The Patent Leather Kid

***The Patent Leather Kid*** ir 1927. gada ASV mēmā filma. Filma parādīts stāsts par bokseri, kurš piedalās cīņās ārpus profesionālā ringa. Sākoties Pirmajam pasaules karam, viņu iesauc dienestā, un viņš dodas karot otrpus okeānam, kur, veicot varoņdarbu, tiek smagi ievainots. Filmā lomas atveido Ričards Bartelmess, Molija O'Deja, Lafords Deividsons, Metjū Betcs un Artūrs Stouns.

Filma ir Rūperta Hadžsa stāsta kino adaptācija. Filmas režisors ir Alfrēds Santels.

Galvenās lomas atveidotājs Ričards Bartelmess par tēlojumu tika izvirzīts 1. Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais aktieris galvenajā lomā".

## Atsauces

## Ārējās saites
Dagdas ģerbonis

**Dagdas pilsētas ģerbonis** ir viens no Dagdas pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts 1997. gadā.

## Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogā uz zelta fona attēlots sarkans fēnikss, kurš atdzimst no sarkanām liesmām. Augšējā labajā stūrī atrodas melns trīslapu krusts, kas ir reliģijas simbols.

Fēnikss un liesmas ir atsauce uz vairākiem ugunsgrēkiem, kuri savulaik nopostījuši pilsētu, pēc kuriem tā atjaunojusies.

## Atsauces
Kolomija

**Kolomija** () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ivanofrankivskas apgabalā pie Prutas upes. Pokutjas reģiona un huculu kultūras centrs.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1241. gadā mongoļu iebrukuma laikā. 1340. gadā aneksēja Polija. No 1498. gada, kad to iekaroja Stefans Lielais, līdz 1531. gadam, kad to atkaroja Jans Tarnovskis, Kolomija bija Moldāvijas sastāvā. 1589. un 1620. gadā pilsētu nopostīja turki.

Pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsētu iekļāva Austrijas impērijā (Austroungārijā) kur tā atradās līdz Pirmā pasaules kara beigām. 19. gadsimta beigās apmēram puse no Kolomijas iedzīvotājiem bija ebreji.

Pēc Pirmā pasaules kara Kolomija iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, PSRS iebruka Polijā, un Kolomija tika iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. līdz 1944. gadam atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

## Cilvēki
Kolomija ir čellista Emanuela Feiermana (*Emanuel Feuermann*, 1902-1942) dzimtā pilsēta. 1880. gadā vietējā cietumā 3 mēnešus pavadīja dzejnieks Ivans Franko.

## Kultūra
Kolomijā atrodas lieldienu olu muzejs (*Музей Писанкового розпису*).

## Atsauces

## Ārējās saites

*Lieldienu olu muzejs
Dobeles ģerbonis

**Dobeles pilsētas ģerbonis** ir viens no Dobeles pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts 1925. gada 31. oktobrī.

## Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs veido valsts karoga krāsu dalījuma principu — sarkans fons, ko dala sudraba josla. Pāri visām trim joslām, vērsts uz vairoga augšējo kreiso stūri attēlots balts zobens ar zilu ēnojumu un zelta rokturi, kas simbolizē zemgaļu cīņas pret vācu krustnešiem.

## Atsauces
Sņatina

**Sņatina** () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ivanofrankivskas apgabala Sņatinas rajona centrs pie Prutas upes.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1158. gadā kā Galīcijas-Volīnijas apdzīvotā vieta. No 1349. gada - Polijas sastāvā. Pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsētu iekļāva Austrijas impērijā (Austroungārijā), kur tā ietilpa līdz Pirmā pasaules kara beigām.

Pēc Pirmā pasaules kara Sņatina iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī un bija robežpilsēta ar Rumāniju. Iesākoties Otrajam pasaules karam, un vācu armijai bombardējot Varšavu, uz Sņatinu tika pārcelta ASV vēstniecība. Pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, arī PSRS iebruka Polijā, un Sņatina tika iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. gada 6. jūlija līdz 1944. gada 29. martam Sņatina atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Durbes ģerbonis

**Durbes pilsētas ģerbonis** ir viens no Durbes pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts 1925. gada 31. oktobrī.

## Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairoga fons ir tumši zilā krāsā. Uz sudrabapamatnes attēlota sudraba ābele ar septiņiem sudraba āboliem, pa vienam ābolam katrai nedēļas dienai. Ābele simbolizē Durbes ābeļdārzus, kurus izveidoja 20. gadsimta sākumā pēc pilsētas galvas un dārznieka Sīmaņa Klēvera ierosinājuma.

## Atsauces
Grobiņas ģerbonis

**Grobiņas pilsētas ģerbonis** ir viens no Grobiņas pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts 1925. gada 31. oktobrī.

## Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogā uz melna fona attēlota stāvoša sudraba dzērve ar zelta krāsas akmeni paceltajā kreisajā kājā. Sākotnējais līdzīga izskata ģerbonis tika izveidots jau 1697. gadā.
thumb|250px|left|Grobiņas ģerbonis ar aprakstu, 1846. gads
## Atsauces
Lūsīla Bola

**Lūsīla Dezirē Bola** (*Lucille Désirée Ball*; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu komiķe, modele, aktrise un studijas administratore. Pazīstama ar lomu tādos komēdijseriālos kā *[[I Love Lucy]]*, *The Lucy–Desi Comedy Hour*, *The Lucy Show*, *Here's Lucy*, *Life with Lucy*. Bolai bija viena no garākajām karjerām Holivudā.

1929. gadā uzsākusi modeles karjeru, vēlāk sāka uzstāties Brodvejā. 20. gadsimta 30. un 40. gados Bolai bijušas vairākas mazas lomas dažādās filmās. 20. gadsimta 50. gados kļuva par televīzijas zvaigzni. Seriāls *[[I Love Lucy]]* kļuva par vienu no tā laika populārākajiem seriāliem ASV, tajā viņa filmējās kopā ar savu vīru Desi Arnasu. Seriāla filmēšanā tika izmantotas vairākas tehnoloģijas, kas tiek izmantotas arī mūsdienās. *TV Guide* Lūsīlu Bolu nosauca par visu laiku labāko TV zvaigzni, tāpat *I Love Lucy* tika atzīta par otro visu laiku labāko TV programmu pēc *[[Seinfeld (seriāls)|Seinfeld]]*. Žurnāls *[[Time]]* viņu nosauca par vienu no 100 svarīgākajiem gadsimta cilvēkiem.

Bola 13 reizes nominēta ''Emmy'' balvai, iegūstot to četras reizes. Ir saņēmusi divas zvaigznes Holivudas Slavas alejā: vienu par devumu televīzijā, otru — mākslas filmās. Karjeras laikā saņēmusi dažādus apbalvojumus, dažas balvas piešķirtas jau pēc nāves.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Memorands

**Memorands** ir viens no diplomātiskās sarakstīšanās veidiem, kas parasti ir mazāk svarīgs nekā nota. Memorandu sastāda sarunās apspriežamā jautājuma faktiskās vai juridiskās puses izklāsta veidā un bieži vien pievieno notai vai verbālnotai, paskaidrojot un pamatojot tās saturu.
Gulbenes ģerbonis

**Gulbenes pilsētas ģerbonis** ir viens no Gulbenes pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts .

## Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogā uz melna fona attēlots peldošs sudraba gulbis, kura nosaukums ir ietverts pilsētas nosaukumā.
Gulbja tēla ideja aizgūta no bareljefa, kas atradās uz kādreizējā Vecgulbenes muižas kroga fasādes. 1967. gadā tika apstiprināts jaunais pilsētas ģerbonis ar gulbi uz Latvijas PSR karoga fona. 1989. gadā pieņēma lēmumu atjaunot Gulbenes vēsturisko ģerboni ar sudraba gulbi uz melna vairoga.

2017. gada 31. oktobrī ģerbonis (ar tajā iekļautu baltu apmali) no jauna ievietots Kultūras ministrijas Ģerboņu reģistrā.
[thumb|150px|left|[Latvijas Pasts|Latvijas Pasta izdotā pastmarka ar Gulbenes pilsētas ģerboni, 2003. gads.]]

## Atsauces
Odijs Mērfijs

**Odijs Leons Mērfijs** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu karavīrs un aktieris.

Pēc dzimšanas datuma falsifikācijas, lai uzsāktu dienestu bruņotajos spēkos, viņš sākumā neveiksmīgi centās pieteikties Jūras kara flotē un Jūras kājnieku korpusam, vēlāk uzsāka dienestu ASV Armijā, kur dienēja no 1942. līdz 1945. gadam. Cīnījies Otrajā pasaules karā, kur piedalījies vairākās kaujās Eiropā un Āfrikā. Par darbību karā saņēmis vairākus ASV apbalvojumus, Mērfijs ir viens no apbalvotākajiem ASV kareivjiem Otrajā pasaules karā. Saņēmis arī ASV augstāko militāro apbalvojumu Goda medaļu. Pēc kara, no 1950. līdz 1966. gadam, dienējis Teksasas nacionālajā gvardē, kur apmācīja jauniesaucamos vasaras treniņu nometnēs, tāpat viņa vārds un attēls tika izmantots rekrutēšanas materiālos.

Mērfija aktiera karjera ilga no 1948. līdz 1969. gadam, kuras laikā viņš uzņēmās vairāk nekā 40 mākslas filmās un vienā televīzijas seriālā. 1955. gadā attēlojis sevi autobiogrāfiskajā filmā *To Hell and Back*, kuras sižets veidots pēc viņa 1949. gada memuāriem. Visvairāk piedalījies vesternos.

Cietis no posttraumatiskā stresa sindroma. Pēdējos dzīves gados viņam bijušas finansiālas problēmas, tomēr piedalīties alkohola un cigarešu reklāmās atteicies, lai nerādītu sliktu piemēru. Miris aviokatastrofā Virdžīnijā  1971. gadā mazāk kā mēnesi pirms savas 46. dzimšanas dienas. Apbedīts Ārlingtonas nacionālajā kapsētā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Zimohirja

**Zimohirja** () ir  pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabala Slavjanoserbskas rajonā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Luhaņas upes krastos  no apgabala centra Luhanskas un  no rajona centra Slavjanoserbskas.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1645. gadā kā ciems **Čerkaskijbrida** *(Черкаський Брід, Черкасский Брод)*, no 1764. gada kazaku ciems **Čerkaske** *(Черкаське)*, no 1938. gada — pilsētciemats, kopš 1956. gada ciemats ar tagadējo nosaukumu, kopš 1961. gada — pilsētas statuss. Pilsētā akmeņogļu ieguve (šahta *Cherkaska*) un bagātināšanas kombināts, ķieģeļu rūpnīca un šūšanas fabrika.

## Atsauces

## Ārējās saites
Valodu uzskaitījums pēc nosaukuma

**Valodu uzskaitījums pēc nosaukuma** ir uzskaitījums, kurā ir iekļautas valodas, kurām ir piešķirts ISO 639-1 kods, kā arī pārējās valodas, par kurām izveidoti raksti latviešu valodas Vikipēdijā. Šajā uzskaitījumā nav pilnīgi visas pasaules valodas. Uzskaitījumā valodas sakārtotas latviešu alfabēta secībā. Uzskaitījumus pēc citiem kritērijiem skatīt rakstā valodu uzskaitījumi.

## A

## B

## C

## Č

## D

## E

## Ē

## F

## G

## H

## I

## Ī

## J

## K

## Ķ

## L

## M

## N

## Ņ

## O

## P

## R

## S

## Š

## T

## U

## V

## Z

## Ž

## Skatīt arī
* ISO 639-1 kodu saraksts
Bola

**Bola** var būt:

* Femke Bola (*Femke Bol*; 2000) — nīderlandiešu vieglatlēte;
* Lūsīla Bola (*Lucille Ball*; 1911—1989) — amerikāņu aktrise un modele.
Tismenicja

**Tismenicja** () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ivanofrankivskas apgabala Tismenicjas rajona centrs. Vēsturisks (no 1891. gada) kažokādu izstrādājumu ražošanas centrs, kas saglabājis savu nozīmi arī mūsdienās.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1143. gadā kā Galīcijas-Volīnijas apdzīvotā vieta. No 14. gadsimta - Polijas sastāvā. Pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsētu iekļāva Austrijas impērijā (Austroungārijā), kur tā ietilpa līdz Pirmā pasaules kara beigām. Ap 1910. gadu apmēram puse no pilsētas iedzīvotājiem bija ebreji.

Pēc Pirmā pasaules kara Tismenicja iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, PSRS iebruka Polijā, un Tismenicja tika iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. līdz 1944. gadam Tismenicja atradās vācu okupācijā. Pēc kara poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

## Ārējās saites
*
*Kompānija Tykafurlux
Leslijs Lemports

**Leslijs Lemports** (; dzimis  Ņujorkā) ir amerikāņu datorzinātnieks. Lemports ir vislabāk zināms ar savu radošo darbību dalītajās sistēmās un kā sākotnējais dokumentu sagatavošanas LaTeX izstrādātājs. Lemports 2013. gadā saņēma Tjūringa balvu par skaidru, labi definētu sakarību noteikšanā šķietami haotiskā dalīto sistēmu uzvedībā, kurā vairāki autonomi datori sazinās viens ar otru ar ziņojumu palīdzību. Viņš izstrādāja svarīgus algoritmus, formālus modeļus un pārbaudes protokolus, kuri uzlaboja reālu dalīto sistēmu kvalitāti. Šis ieguldījums ir devis uzlabotu datorsistēmu pareizību, ātrdarbību un uzticamību.

## Atsauces
Sātans Pradas brunčos

**"Sātans Pradas brunčos"** () ir 2006. gada ASV komēdijdrāmas filma, kuras režisors ir Deivids Frenkels. Filmas sižets balstīts uz Lorīnas Veisbergeras tāda paša nosaukuma 2003. gada romānu.

Filma ir stāsts par universitāti beigušu žurnālisti, kas iegūst ietekmīga modes žurnāla redaktores asistentes darbu. Tajā galvenās lomas attēlo Anna Hetaveja, Merila Strīpa, Emilija Blanta un Stenlijs Tuči. Filmā izmantoti vairāku dizaineru un modes namu apģērbi un aksesuāri, tādējādi padarot šo par visu laiku dārgāko filmu kostīmu ziņā.

"Sātans Pradas brunčos" guva labus panākumus gan kases ieņēmumu, gan kritiķu vērtējuma ziņā. Merila Strīpa par lomu filmā četrpadsmito reizi tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai, kā arī saņēma Zelta globusa balvu. Amerikas Kinoinstitūts šo atzina par vienu no 2006. gada desmit labākajām filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Latvijas volejbola izlase

**Latvijas volejbola izlase** ir komanda, kas pārstāv Latviju starptautiskās volejbola spēlēs. Latvijas izlasi pārvalda Latvijas Volejbola federācija. Latvijas izlase ir piedalījusies divos Eiropas čempionātos — 1995. gadā Grieķijā tika izcīnīta 11. vieta, bet 2021. gada Eiropas čempionātā izstājās astotdaļfinālā (16. vieta). 2023. gada septembrī tā ierindojās 38. vietā FIVB rangā.

2020. gada septembrī izlase pēc 26 gadu pārtraukuma kvalificējās 2021. gada Eiropas vīriešu volejbola čempionātam.

## Galvenie treneri

*  Āvo Kēls (2017—2021)
*  Mihals Meško Gogols (2021—2024)
*  Rainers Vasiļjevs (2024—2025)
*  Uģis Krastiņš (2026—pašlaik)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Volejbola federācija
PDP-7

thumb|Restaurēts PDP-7 Oslo, Norvēģijā

**PDP-7** bija minidators, ko ražoja ASV uzņēmums *[[Digital Equipment Corporation]]*, daļa no PDP sērijas datoriem. Izlaists 1965. gadā, tas bija pirmais, kurā tika izmantota *[[Flip-Chip]]* tehnoloģija. Tas maksāja  ASV dolāru un bija tiem laikiem lēts, bet vienlaicīgi samērā jaudīgs. PDP-7 bija trešais *Digital* ražotais 18 bitu dators, kam bija tāda pati instrukciju kopa kā PDP-4 un PDP-9. Tas bija pirmais PDP, kurā tika izmantoti vītie savienojumi. Datoram bija 1,75 µs atmiņas cikla ilgums, bet saskaitīšanas laiks bija 4 µs. Ievades/izvades ierīces ietvēra klaviatūru, printeri, papīra lenti un *[[DECtape]]* lenšu iekārtas. Standarta operatīvās atmiņas lielums bija 4K vārdi (9 kB), bet to varēja paplašināt līdz 64K vārdiem (144 kB).

1969. gadā uz šāda datora Kens Tomsons sarakstīja pirmo operētājsistēmas UNIX versiju asamblervalodā, ko sākotnēji sauca *Unics*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Princis (nozīmju atdalīšana)

**Princis** var būt:

* princis — aristokrātijas tituls;

* latviešu uzvārds (sieviešu dzimtē **Prince**). Personas ar šādu uzvārdu:
** Gvido Princis — latviešu arhitekts;
** Jānis Princis — lībiešu kultūras darbinieks, dzejnieks, tulkotājs (1796—1868);
** Jānis Princis — lībiešu dzejnieks, tulkotājs (1821—1904);
** Jānis Princis — latviešu ārsts (1890—1968).
Pamiers

[thumbnail|right|300px|[Kompjeņas pamiers (1918)|Kompjeņas pamiera parakstīšana]]
**Pamiers** ir karojošo pušu vienošanās uz laiku pārtraukt karadarbību. Līgums par pamieru neizbeidz kara stāvokli, bet tikai aptur karadarbību.

* Vispārējais pamiers — miera sarunu sākšanai un attiecas uz visiem bruņotajiem spēkiem.
* Daļējs jeb vietējais pamiers — tiek noteikts atsevišķos frontes sektoros kritušo apbedīšanai, ievainoto aizvešanai u.tml.
Klāra Bova

**Klāra Gordone Bova** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu aktrise.

Pazīstama ar mēmā kino karjeru 1920. gados, kopumā filmējusies 46 mēmajās un 11 skaņu filmās. Filmējusies tādās filmās kā *[[Mantrap]]* (1926), *[[It (filma)|It]]* (1927) un *[[Wings]]* (1927). Aktrises karjeru beigusi pēc apprecēšanās ar aktieri un politiķi Reksu Bellu 1931. gadā.

1960. gadā par ieguldījumu kino Klārai Bovai Holivudas Slavas alejā uzstādīta zvaigzne.

Mirusi 1965. gadā no sirdstriekas.

## Ārējās saites
Aleksandrs Grīva

**Aleksandrs Grīva** (dzimis , miris ) bija latviešu skaņu režisors, producents un diriģents.

Laikā no 1955. līdz 1958. gadam mācījies Mediņa Rīgas Mūzikas vidusskolā, 1959. gadā absolvējis Cēsu mūzikas vidusskolu, 1964. gadā beidzis LVK Kordiriģentu nodaļas Imanta Kokara klasi.

No 1958. līdz 1961. gadam Grīva diriģēja Cēsu pilsētas jaukto kori, no 1959. līdz 1966. gadam bijis skaņu režisors Latvijas Televīzijā. Vislabāk pazīstams kā Vissavienības firmas "Melodija" skaņu ierakstu studijas mākslinieciskais vadītājs, kā arī galvenais skaņu režisors. No 1966. līdz 1974. gadam šos pienākumus pildījis Rīgā, Tallinā un Viļņā, pēc tam līdz 1987. gadam — vienīgi Rīgā. Dažādos laika posmos bijis Latvijas Radio ģenerāldirektora palīgs, galvenais mūzikas redaktors Rīgas Kinostudijā, izpildproducents kamerkorim "Ave Sol".

Saņēmis vairākus apbalvojumus.

## Atsauces
Džeisons Sudeikis

**Denjels Džeisons Sudeikis** (*Daniel Jason Sudeikis*; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, scenārists un komiķis.

Karjeru sācis kā komiķis. 2003. gadā kļuva par *[[Saturday Night Live]]* skeču rakstītāju, tāpat tajā darbojās kā aktieris no 2005. līdz 2013. gadam. Bijušas lomas dažādos televīzijas seriālos, kā *[[30 Rock]]*, "Klīvlenda šovs", *[[Eastbound & Down]]*. Pazīstams ar lomām tādās filmās kā "Ārpuslaulības nedēļa" (2011), "Neciešamie bosi" (2011), "Kampaņa: vēlēšanu cirks" (2012), "Apslēptās karaļvalsts sargi" (2013), "Milleru ģimenīte" (2013), "Mana draudzene - monstrs" (2016), *[[Kodachrome]]* (2017), "Afēra ar nākotnes auto" (*Driven*, 2018).

2021. gadā ieguvis divas ''Emmy'' balvas (kā viens no izpildproducentiem par labāko komēdijseriālu un labākais aktieris), kā arī divus gadus pēc kārtas (2021. un 2022. gadā) ieguva Zelta globusa balvu nominācijā "Labākais aktieris televīzijas seriālā — mūzikls vai komēdija" par Teda Laso lomu seriālā "Teds Laso" (*Ted Lasso*, 2020—).

Ir lietuviešu un īru izcelsmes no tēva puses un vācu un īru izcelsmes no mātes puses.

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
Programmed Data Processor

thumb|PDP-1
thumb|PDP-6
thumb|PDP-7
thumb|PDP-8/e
thumb|PDP-11/40
**Programmed Data Processor** (*PDP*) bija ASV uzņēmumā Digital Equipment Corporation (DEC) izstrādāta minidatoru sērija.

## PDP sērijas datori
;PDP-1: Pirmais PDP sērijas dators ar 18 bitu arhitektūru.
;PDP-2: Izstrādāts, bet neuzbūvēts 24 bitu dators.
;PDP-3: Pirmais DEC izstrādātais 36 bitu dators. Tas gan netika ražots masveidā, vienīgais eksemplārs tika izmantots, lai analizētu Lockheed A-12 izlūklidmašīnu iegūtos datus CIP vajadzībām. Arhitektūras ziņā tas bija ļoti līdzīgs PDP-1, tikai vārda garums bija paplašināts līdz 36 bitiem.
;PDP-4: 18 bitu dators, kas tika izstrādāts kā lētāks, bet lēnāks PDP-1 alternatīva. Tas nebija komerciāli veiksmīgs, taču uz tā arhitektūras bāzes tika izstrādāti visi nākamie 18 bitu PDP sērijas datori.
;PDP-5: DEC pirmais 12 bitu dators. Tā arhitektūra vēlāk tika izmantota PDP-8.
;PDP-6: 36 bitu laikdalības sistēmas dators. Tā instrukciju kopu vēlāk izmantoja arī PDP-10.
;PDP-7: PDP-4 aizstājējs. Pirmais DEC dators, kurā tika izmantoti vīti savienojumi. Uz šāda datora tika sarakstīta pirmā operētājsistēmas UNIX versija.
;PDP-8: 12 bitu dators ar ļoti šauru instrukciju kopu. DEC pirmais komerciālais veiksmes stāsts, kas aizsāka minidatoru revolūciju. Ļoti daudzus datorus iepirka skolas, universitātes un zinātniskās laboratorijas. 
;LINC-8: LINC un PDP-8 datoru hibrīds ar divām instrukciju kopām. PDP-12 priekštecis.
;PDP-9: PDP-7 aizstājējs ar aptuveni divas reizes lielāku ātrdarbību.
;PDP-10: 26 bitu laikdalības sistēmas dators.
;PDP-11: 16 bitu dators, vēl viens DEC komerciāls veiksmes stāsts. 32 bitu VAX arhitektūra tika attīstīta tieši no PDP-11 un agrīnajiem VAX modeļiem bija PDP-11 emulācijas režīms. Tā 16 bitu instrukciju kopa ir iespaidojusi vairākas vēlāk populāras mikroprocesoru arhitektūras, piemēram, Motorola 68000 un MSP430.
;PDP-12: LINC-8 aizstājējs.
;PDP-14: 12 bitu dators.
;PDP-15: DEC pēdējais 18 bitu dators. Atšķirībā no iepriekšējiem 18 bitu datoriem, tajā vairs neizmantoja tranzistoru-tranzistoru loģiku, bet gan integrālās shēmas. 
;PDP-16:

## Atsauces

## Ārējās saites
Ksenija Solo

**Ksenija Solo** (; dzimusi  Rīgā) ir Latvijā dzimusi Kanādas aktrise.

Dzimusi Rīgā, ir krievu izcelsmes. Piecu gadu vecumā kopā ar ģimeni pārcēlusies uz Toronto, Kanādu. Nozīmīgākā kino loma — 2010. gada filmā "Melnais gulbis" (*Black Swan*). Kopš 2010. gada tēlo seriālā *[[Lost Girl]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Vācijas marka

**Vācijas marka** (, saīsin. — *DM*, kods — *DEM*) bija Rietumvācijas (1948—1990) un vēlāk Vācijas (1990—2002) nacionālā valūta. Viena marka atbilda 100 feniņiem. Līdz ar Vācijas pievienošanos Eirozonai, kas notika 2002. gadā, Vācijas markas vietā tika ieviests eiro.

Marka kā vienots valūtas nosaukums Vācijā ieviests kopš 1871. gada, kad notika Vācijas apvienošana. Mūsdienu Vācijas marka tika izlaista un ieviesta kā nacionālā valūta Vācijā pēc Otrā pasaules kara, pakāpeniski aizvietojot reihsmarku. Vācijai pievienojoties Eirozonai 2002. gadā, eiro kļuva par tās nacionālo valūtu. Maiņas kurss bija 1,95583 Vācijas marka — 1 €.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rīgas Grebenščikova lūgšanu nams

**Rīgas Grebenščikova vecticībnieku kopienas lūgšanu nams** ir vecticībnieku dievnams Rīgā, Latvijā. Tajā darbojas pasaulē lielākā vecticībnieku draudze, tās sastāvā ir apmēram 25 tūkstoši ticīgo.

Grebenščikova vecticībnieku kopienas lūgšanu nama ar klosteri apbūve ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

## Vēsture
Dievnams ticis dibināts apmēram 1760. gadā. Sākotnējis ticis ierīkots koka šķūnī, vēlāk pārbūvēta par ķieģeļu celtni. Sākotnējais dievnama nosaukums bija "Maskavas lūgšanu nams Daugavas krastā", jo tas atradās Daugavas krastā.

1826. gadā lūgšanu nams tika nosaukts Alekseja Grebenščikova vārdā (vācu: *Alexey Grebentschikow*), kas bija turīgs tirgotājs, mecenāts Rīgas pilsētā. Grebenščikova vārdā nosaukta arī namam piegulošā Grebenščikova iela.

1867. gada Rīgas kartē  lūgšanas nama atrašanās vieta atzīmēta ar nosaukumu "Nabagmāja vecticībniekiem" (no vācu: *Armenhaus für die Altgläubigen*). Nabagmājas tolaik pazina kā nespējnieku, veco un slimo cilvēku patversmes, kas tika veidotas jau viduslaikos kā baznīcas vai privātu mecenātu organizētas patversmes.

Kādā 1873. gada laikrakstā, raksturojot atbalsta līmeni trūcīgajiem (vācu: *Armenpflege*) Rīgā 1870. gadā, šī mītne minēta kā "Grebenščikova nabagmāja vecticībniekiem". Rakstā arī minēts, ka vairums šādu labdarības organizāciju, tostarp nosaucot arī Grebenščikova mītni, parasti atbalstījušas tikai savai konfesijai piederīgos.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Rīgas vecticībnieku dievnami
Svētā Monika

**Svētā Monika** (dzimusi 331. gadā, mirusi 387. gadā) bija Āfrikas izcelsmes sieviete un svētā Augustīna māte.

Galvenais avots, pēc kura zināms par Monikas dzīvi, ir viņas dēla svētā Augustīna "Atzīšanās". Dzimusi kristīgā ģimenē. Tika izdota par sievu Patrīcijam, kurš esot to krāpis, tomēr Monika saglabājusi uzticību un pazemību. Kad arī dēls Augustīns piekopis nekārtīgu dzīvesveidu, Monika lūgusies par viņu. Bija pret Augustīna došanos uz Romu, tomēr sekojusi viņam uz Romu, vēlāk uz Milānu. Piedzīvojusi dēla pievēršanos ortodoksālai kristietībai.

Mirusi Ostijā, vēlāk gandrīz aizmirsta, tomēr ap 13. gadsimtu Monikas kults atdzimis. 15. gadsimtā Monikas pīšļi pārvesti uz Romu.

## Ārējās saites

*
Nikolajs Poplavskis

**Nikolajs Poplavskis** (, dzimis , miris ) bija pirmais Inflantijas bīskaps ar pastāvīgu rezidenci Daugavpilī.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1636. gada 4. decembrī savas dzimtas īpašumā tagadējā Podlases vojevodistes Belskas apriņķa Poplavu (*Popławy*) miestā vēsturiskajā Podlahijas teritorijā, kas 1569. gadā no Lietuvas dižkunigaitijas pakļautības pārgāja Polijas karaļa daļā.
Zināms, ka kopš 1670. gada N. Poplavskis ieņēma dažādus katoļu baznīcas amatus Poznaņā, Varšavā un Plockā. 1685. gada viņu iecēla par Inflantijas vaivadijas bīskapu. Tolaik Latgalē bija tikai trīs baznīcas ar saviem priesteriem Daugavpilī, Rēzeknē un Viļakā. N. Poplavskis pēc ievēlēšanas par bīskapu pārcēlās uz dzīvi Daugavpilī. Tolaik Daugavpils jezuītu baznīca bija visas Livonijas un Kurzemes bīskapu pagaidu rezidence, jo Cēsu un Piltenes baznīcas piederēja luterāņiem.

Miris 1711. gada 7. septembrī drīz pēc iecelšanas par Ļvivas arhibīskapu.

## Atsauces
Zolote

**Zolote** () ir  pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā, pakļauta Sokolohirskas pilsētas padomei. Izvietojusies apgabala rietumdaļā Kamišovahas upes krastos  no apgabala centra Luhanskas.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1903. gadā kā ciemats pie akmeņogļu ieguves šahtām. 1938. gadā piešķirts pilsētas statuss. Pilsētā darbojas trīs akmeņogļu ieguves šahtas un bagātināšanas kombināts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Teodors Volfs fon Līdinghauzens

**Teodors Volfs fon Līdinghauzens** (, ; dzimis , miris ) bija Inflantijas bīskaps ar pastāvīgu rezidenci Daugavpilī (1710, koadjutors 1701—1710).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1662. gada 20. septembrī Līksnas muižā Inflantijas vaivadijas Daugavpils stārasta Frīdriha Volfa fon Līdinghauzena un viņa sievas Annas Dēnhofas ģimenē.
Iestājās jezuītu ordenī, studēja jezuītu kolēģijā Varšavā un papildinājās Romā (1688-1689). Lielā Ziemeļu kara sākumā 1701. gadā viņu iecēla par Livonijas un Kurzemes bīskapa Nikolaja Poplavska koadjuktoru, bet pēc viņa iecelšanas par Ļvivas arhibīskapu 1710. gadā Teodors Volfs fon Līdinghauzens uz neilgu laiku bija Inflantijas un Piltenes bīskaps.  
Tā laika statistika liecina, ka Daugavpilī dzīvoja ap 500 katoļticīgo, bet visā Inflantijas bīskapijā - 50 000.
Pēc tam viņu iecēla par Helmas bīskapu (1710-1712).

Miris 1712. gada 9. maijā Varšavā.

## Atsauces
Garonna

**Garonna** (, ) ir upe Francijas dienvidrietumos un Spānijas ziemeļaustrumos (Katalonijā). Upe sākas Pireneju kalnos un, savienojoties ar Dordoņu, izveido Žirondas estuāru. Tās garums ir 602 km. Upes krastos atrodas Tulūza, Ažāna, Bordo. Upes baseins ir 84,8 tūkstoši km2 (šajā platībā ir iekļauta arī Dordoņas upes baseina platība). Lielākās pietekas ir Lo un Tarna.

## Ārējās saites
Brože

**Brože** ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no apvidvārda „brožs” ar nozīmi 'drukns, plecīgs' vai 'brašs, stiprs cilvēks'. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Kārlis Brože (1887—1941) — latviešu virsnieks, policists;
* Ernests Brože (1898—1994) — latviešu inženieris un uzņēmējs.

## Atsauces
Oto Šenkings

**Oto Šenkings** (, dzimis ap 1554. gadu, miris ) bija kontrreformācijas laika Cēsu bīskaps () ar pastāvīgu rezidenci Cēsīs (1587-1625) un ar uzdevumu atjaunot katoļu ticību Livonijā. Pārdaugavas hercogistes Cēsu kastelāna (pilskunga) Georga Šenkinga (1554—1605) brālis. Teicami runāja latviski, vāciski un poliski.

## Dzīvesgājums
Dzimis ap 1554. gadu Livonijas latviešu daļā, pārgājis no luterticības katolicismā.

Kopš bīskapijas dibināšanas 1583. gadā viņš bija Cēsu doma prāvests (*Dompropst*). Kalendāra nemieru laikā (1584-1589) aktīvi nostājās karaļa pusē pret luteriski noskaņotajiem Rīgas namniekiem. Kopā ar jezuītiem mēģināja panākt latviešu zemnieku un pilsētnieku masveida pāriešanu katolicismā. Viņa ietekmē karalis Sigismunds III Vāsa 1589. gadā aizliedza kroņa zemniekiem apmeklēt luterāņu dievkalpojumus. Viņa darbīguma un vietējo valodu zināšanu dēļ 1590. gadā viņu iecēla par Cēsu bīskapu. Poļu-zviedru kara laikā viņš bija spiests atstāt Cēsis un doties trimdā. 1610. gadā bīskaps Šenkings atgriezās Livonijā un ar jaunu sparu atsāka cīņu pret luterticību. 1614. gadā bīskaps Oto Šenkings nodibināja Cēsīs pastāvīgu jezuītu rezidenci. 1616. gada Vidzemes landtāgā Rīgā viņš panāca visu latviešu un igauņu cilmes luterāņu mācītāju atcelšanu no amata.
Ar viņa atbalstu jezuītu kolēģijas loceklis Ērdmans Tolgsdorfs pārtulkoja latviski Pētera Kanīzija katoļu katķismu un latviešu cilmes garīdznieks Georgs Elgers izveidoja un sakārtoja pirmo katoļu dziesmu grāmatu latviešu valodā.

1621. gadā, kad Rīgu aplenca zviedru karaļa Gustava Ādolfa karaspēks, bīskaps Šenkings atkal devās bēgļu gaitās uz Poliju, kur karalis viņu 1625. gadā iecēla par cisterciešu abatijas priekšnieku Sulejovā.

Miris 1637. gada 20. jūnijā Sulejovā.

## Literatūra
* B. Kumor. *Otto Schenking*. Polski Słownik Biograficzny, t. XXXV, 1994, 447-450 lpp.

## Atsauces
Huneriks

**Huneriks** jeb **Honeriks** (; dzimis ap 420. gadu, miris 484. gadā), bija vandaļu karalistes karalis no 477. līdz 484. gadam. Valsts galvaspilsēta bija Kartāga.

Lielākoties nodarbojās ar iekšpolitiku. Būdams ariānietis, vajāja katoļus. Bija precējies ar Austrumromas impērijas imperatora Valentiniāna III meitu Eidokiju. Valdīšanas beigās sacēlās Oresas kalnu pamatiedzīvotāji.

## Ārējās saites
Kansallis-Osake-Pankki

***Kansallis-Osake-Pankki*** jeb ***KOP*** bija Somijas banka. Dibināta 1889. gadā. 1995. gadā tā apvienojās ar *[[Suomen Yhdyspankki]]*, izveidojot *[[Merita Pankki]]* (tagad *[[Nordea]]*).
Galvenais birojs atradās Helsinkos.

## Vēsture
Banku 1889. gadā dibināja fennomāni, kā somu alternatīva pirmajai Somijas komercbanka, kuru bija dibinājuši zviedri.

1933. gadā iegūta komercbanka *Luotto-Pankki*.
1958. gadā pievienota banka *Suomen Maatalous-Osake-Pankki*.

1990. gadu sākumā, kad Somijas saimniecība piedzīvoja lejupslīdi, bankrotēja krājbanka *Suomen Työväen Säästöpankki*, un tās operācijas 1993. gadā pārņēma *Kansallis-Osake-Pankki* un *[[Suomen Yhdyspankki]]*.

1995. gadā *Kansallis-Osake-Pankki* apvienojās ar *Suomen Yhdyspankki* mātes uzņēmumu *Unitas*, izveidojot banku *[[Merita Pankki]]*.
1997. gadā *Merita* apvienojās ar Zviedrijas *[[Nordbanken]]*, izveidojot banku *MeritaNordbanken*. Savukārt tai 2000. gadā pievienotas Dānijas *[[Unibank (Dānija)|Unibank]]* un Norvēģijas *[[Christiania Bank og Kreditkasse]]*. 2001. gadā apvienotās bankas nosaukums mainīts uz *[[Nordea]]*.

## Atsauces
Street Angel

***Street Angel*** ir 1928. gada ASV mēmā filma. Filmas režisors ir Frenks Borzeigijs. *Street Angel* ir Monktona Hofī lugas *Lady Cristilinda* ekranizējums.

Šī ir viena no trim filmām, par ko Dženeta Geinore saņēma 1. Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākā aktrise galvenajā lomā", pārējās divas filmas bija F. V. Murnava ** un Borzeigija *[[7th Heaven]]*. Filmu tāpat nominēja kategorijās "Labākais mākslinieka darbs" un "Labākais operatora darbs". Balvu par aktierspēli pasniedza 1929. gadā, bet pārējās nominācijas izvirzīja 1930. gadā, kas padara šo filmu par vienīgo Amerikas Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas vēsturē, kas nominēta divos dažādos gados un nav filma svešvalodā.

## Sižets
Enerģiska un jauna sieviete (Geinore) nelegālā veidā iegūst naudu, kas viņai nepieciešama, lai izārstētu slimo māti. Viņu aiztur likuma pārkāpšanas brīdī. Kamēr viņa cenšas izbēgt no soda, tikmēr viņas māte nomirst. Nabadzības pārņemta viņa klaiņo pa ielām, līdz sastop ceļošu karnevālu, kur iepazīstas ar klejojošu gleznotāju (Farels). Kaut arī viņi iemīlas viens otrā, tomēr pagātne neliek viņus mierā.

## Lomās
* Dženeta Geinore — Endžela
* Čārlzs Farels — Džino
* Alberto Rabagliati — policists
* Sīno Konti — policists
* Gvido Trento — policijas seržants Neri
* Henrijs Armeta — Masceto
* Luiss Lidžets — Bepo

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Street Angel'' vietnē *Virtual History*