open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jevgeņijs Aleksejevs (bokseris)

**Jevgeņijs Aleksejevs** (dzimis 1993. gada 6. jūlijā) ir Latvijas profesionāls bokseris un bijušais kikbokseris. Viņš cīnās vidējā svara kategorijā un 2024. gada rudenī ir neuzvarēts 19 cīņās pēc kārtas.

## Bērnība un amatieru karjera
Viņš uzsāka savu cīņu karjeru kikboksā, kur izcīnīja vairākus titulus. Aleksejevs 2008. gadā kļuva par Eiropas čempionu kikboksā starp junioriem un 2010. gadā — par Baltijas K-1 čempionu, taču nopietns kājas lūzums lika viņam pāriet no kikboksinga uz boksu.

## Profesionālā karjera
Pēc kājas lūzuma Aleksejevs sāka trenēties, lai kļūtu par profesionālu bokseri. Savā debijas cīņā 2013. gadā viņš nokautēja tautieti Mareku Kovaļevski pirmajā raundā.

Savās nākamajās cīņās viņš uzvarēja Latvijas bokseri Valēriju Mikalausku, francūzi Morisu Positiju, argentīnieti Nikolasu “Mazazo” Veronu un Igaunijas bokseri Pāvelu Semjonovu.

Aleksejevs izceļas ar savu tehniku, ātrajiem sitieniem un pretuzbrukuma stilu. Viņš bieži pārņem iniciatīvu raundu vidū un beigās, un tiek uzskatīts par vienu no visstraujāk augošajām Eiropas boksa zvaigznēm.

Jevgeņijs Aleksejevs bija sporta totalizatoru likmju ceļveža *MightyTips* vēstnieks. Tagad ir *Seobrothers* IT kompānijas vēstnieks.

### Aleksejevs pret Abdulajevu
2024. gada 28. septembrī Aleksejevs izcīnīja vakanto IBO Eiropas čempiona jostu vidēja svarā, uzvarot bijušo UBF Eiropas čempionu vidēja svarā Misto Abdulajevu ar TKO otrajā raundā.

### Aleksejevs pret Seku
2025. gada 3. maijā Aleksejevs pieveica bijušo *IBO Continental* čempionu un *IBF International* pretendentu vidēja svarā Ismaēlu Seku ar UD desmit raundos.

### Aleksejevs pret Zisku
2025. gada 11. oktobrī Aleksejevs izcīnīja *IBF Europe Middleweight* jostu, ar UD desmit raundos pieveicot bijušo *IBO World Super Welter* pretendentu Pšemislavu Zisku.

## Cīņas

Aleksejevs ir joprojām neuzvarēts un savās 19 cīņās turpina tīru rekordu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Jevgeņija Aleksejeva profils BoxRec
* Jevgeņija Aleksejeva profils, ziņas un pašreizējais rangs Box.Live
* Jevgeņija Aleksejeva profils un statistika Tapology.com
Jevgeņijs Aleksejevs

**Jevgeņijs Aleksejevs** var būt:

* Jevgeņijs Aleksejevs (*Евгений Алексеев*; 1985) — Krievijas šahists;
* Jevgeņijs Aleksejevs (1993) — Latvijas bokseris.
Progress MS-28

***Progress MS-28*** (***Прогресс МС-28***; SKS apzīmējums ***ISS-89P***) bija Krievijas automātisks *[[Progress-MS]]* sērijas kravas kosmosa kuģis, kas Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) nogādāja kravu. To orbītā palaida 2024. gada 15. augustā. *Progress MS-25* darbību beidza 2025. gada 25. februārī.

## Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2621 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela (), saspiestas gāzes (slāpeklis; ), ūdens (). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam ) bija iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces.

## Lidojuma gaita
*Progress MS-28* tika palaists  06:20:18 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1a]]* no Baikonuras kosmodroma.

17. augustā 05:53:06*UTC* kosmosa kuģis saslēdzās ar SKS automātiskā režīmā pie *[[Zvezda (SKS)|Zvezda]]* moduļa.

2025. gada 25. februārī 20:17:33 *UTC* *Progress MS-28* atvienojās no SKS. 23:25 *UTC* tika iedarbināts dzinējs bremzēšanas manevram. Kravas kuģis iegāja Zemes atmosfēras blīvajos slāņos un sadega. Nesadegušās daļas 26. februārī aptuveni 00:06 *UTC* iekrita Klusā okeāna dienvidu daļā.

## Stacijas orbītas paaugstināšanas manevri

## Atsauces

## Ārējās saites

* Progress MS-28 re-supplies ISS Anatoly Zak
* Progress-MS 01 — 40 Gunter Dirk Krebs
Bēgšana no Pretorijas

**"Bēgšana no Pretorijas"** () ir 2020. gada vēsturiskā trillera filma, kuras režisors ir Frānsiss Annans. Filmā galvenās lomas atveido Denjels Redklifs, Denjels Vebers, Ians Hārts un Marks Leonards Vinters. Filma stāsta par triju politisko cietumnieku bēgšanu no cietuma 1979. gadā Dienvidāfrikā. Filma balstīta uz 2003. gada grāmatu *Inside Out: Escape from Pretoria Prison*, ko sarakstījis viens no ieslodzītajiem Tims Dženkinss.

Filmas "Bēgšana no Pretorijas" pirmizrāde notika . Filma saņēma galvenokārt pozitīvu kritiķu vērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Wish

***Wish*** (no ) var būt:

* "Vēlēšanās" (*Wish*) — 2023. gada ASV datoranimācijas muzikālā fantāzijas filma;
* *[[Wish (singls)|Wish]]* — ASV industriālā roka projekta *Nine Inch Nails* 1992. gada singls.
Megapole (filma)

**"Megapole"** () ir 2024. gada ASV episka zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Frānsiss Fords Kopola. Filmā galvenās lomas atveido Ādams Draivers, Džankarlo Espozito, Natālija Emanuela, Obrija Plaza, Šia Lebafs, Džons Voits, Lorenss Fišbērns, Talija Šaira, Džeisons Švarcmans, Ketrina Hantere, Greisa Vandervāla, Hloja Fainmena, Džeimss Remars, D. B. Svīnijs un Dastins Hofmans.

Filmas darbība norisinās iedomātā mūsdienu ASV pilsētā Jaunajā Romā, kur pēc postošas katastrofas ģeniālais arhitekts Cēzars Katilīna (Draivers), kurš vēlas izveidot utopisku megapoli, stājas pretī korumpētajam mēram Frenklinam Ciceronam (Espozito).

Kopola jau vairākas desmitgades vēlējās izveidot filmu, kas vilktu paralēles starp Romas krišanu un ASV nākotni. Filmas ideju viņš radīja 1977. gadā un aktīvi sāka to attīstīt 1983. gadā, saliekot kopā piezīmes nākotnes scenārijam. Gatavošanās filmai, kuras pamatā bija viņa sākotnējā koncepcija, sākās 1989. gadā un to bija plānots uzņemt Romā, taču tā tika atlikta pēc tam, kad Kopola pēc vairākām finansiāli neveiksmīgām filmām par prioritāti izvirzīja citus projektus, lai apmaksātu parādus. Kopola pie filmas idejas atgriezās 2001. gadā, bet pēc 11. septembra uzbrukuma, kas līdzinājās filmas sižetam un tēmām, Kopolas projektu atkal apturēja.

2019. gadā Kopola paziņoja par atgriešanos pie projekta. 2021. gadā viņš pārdeva daļu savas vīna darītavas Kalifornijā, iegūstot 120 miljonus ASV dolāru, lai finansētu filmu. Filmēšana notika no 2022. gada novembra līdz 2023. gada martam. Filmēšanas process bija sarežģīts Kopolas eksperimentālā stila dēļ, kā rezultātā darbu pameta visa mākslinieku un vizuālo efektu komanda.

Filmas pirmizrāde notika  77. Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. ASV un Latvijā pirmizrāde notika . Filma saņēma polarizētas kritiķu atsauksmes, slavējot Kopolas māksliniecisko un filozofisko vīziju, bet kritizējot nevienmērīgo un haotisko scenāriju. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 50% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Peseta

thumb|1980. gada 5 pesetas
**Peseta** bija Spānijas oficiālā valūta līdz 2002. gadam, kad to aizstāja eiro. Tā tika ieviesta 1868. gadā un izmantota vairāk nekā gadsimtu. Viena peseta tika sadalīta 100 centimos. Spānijas peseta kļuva par vēsturi, kad valsts pievienojās eiro zonai un pieņēma eiro kā savu oficiālo valūtu.

Papildus Spānijai, peseta kā valūta tika izmantota arī citās vietās un teritorijās, tostarp Andorā un Rietumsahārā.

## Ārējās saites
Hārtlpūla (boro)

**Hārtlpūlas boro** () ir unitārā pašvaldība ar boro statusu Anglijā, Daremas ceremoniālajā grāfistē. Atrodas Ziemeļjūras krastā ziemeļos no Tīsas upes ietekas jūrā, robežojas ziemeļos un rietumos ar Daremas unitāro pašvaldību, bet dienvidos — ar Stoktonu pie Tīsas. Austrumos krastus apskalo Ziemeļjūra. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Hārtlpūla.

## Vēsture
Hārtlpūlas boro tagadējās robežās izveidots 1974. gadā kā nemetropoles distrikts, apvienojot Daremas grāfistes Hārtlpūlas grāfistes boro un astoņus pagastus no Stoktonas lauku distrikta, un iekļauts jaundibinātajā Klīvlendas ceremoniālajā un nemetropoles grāfistē. 1996. gada 1. aprīlī Klīvlendas grāfiste tika likvidēta un distrikts tika reorganizēts par unitāro pašvaldību un iekļauts Daremas ceremoniālajā grāfistē.

## Administrācija
Administratīvi unitārās pašvaldības teritoriju veido ārpuspagastu teritorija (*unparished area*), ko pārvalda boro padome, un kas iekļauj Hārtlpūlas ( iedzīvotāji) pilsētu, pilsētas vēsturiskais centrs Hedlenda (pagasts;  iedzīvotāji), kā arī 8 lauku pagasti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hārtlpūla

**Hārtlpūla** (; ) ir piejūras pilsēta un osta Anglijā, Daremas ceremoniālajā grāfistē, Hārtlpūlas unitārās pašvaldības administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes austrumos Ziemeļjūras krastā  no grāfistes centra Daremas un  no valsts galvaspilsētas Londonas; ietilpst Tīsaidas aglomerācijā.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta izaugusi kā ciems ap 640. gadā dibināto Hārtlpūlas abatijas klosteri; tās nosaukums cēlies no senangļu valodas *heort* — ‘briedis’ un *pōl* — ‘dīķis’. Senākie tās rakstu avotos minētie nosaukumi ir *Heretu* 649. gadā un *Herterpol* 1017. gadā. Abatija tika nopostīta vikingu uzbrukumos 9. gadsimtā. 1185. gadā Hārtlpūlai piešķīra tirgus hartiju. Viduslaikos izauga par nozīmīgu tirgus pilsētu piekrastes pussalā (mūsdienās — Hedlendas pagasts); tā bija Daremas Palatīna grāfistes oficiālā osta. 19. gadsimta sākumā Hārtlpūla bija neliela pilsētiņa ar apmēram 900 iedzīvotājiem un savu nozīmīgumu zaudējošu ostu. 1835. gadā rietumos no vecpilsētas tika uzbūvētā Rietumhārtlpūlas pilsēta ar dzelzceļa atzaru un jaunu ostu akmeņogļu pārkraušanai. Hārtlpūlas iedzīvotāju skaits strauji izauga — vecpilsētā līdz 12 tūkstošiem, bet jaunajā pilsētā — līdz 28 tūkstošiem 1881. gadā. Pilsētā attīstījās arī kuģubūve un metalurģija. Pirmā un otrā pasaules karu laikā industriālā Hārtlpūla ievērojami cieta no vācu bombardēšanas. 1967. gadā vecā un jaunā Hārtlpūlas tika apvientas vienā boro. 1970. gados tika slēgti vairāki kuģubūves un metalurģijas uzņēmumi un līdz pat 30% darbspējīgo iedzīvotāju bija bezdarbnieki. Mūsdienās pilsētā attīstīta metālapstrāde, loģistika (osta), ķīmiskā rūpniecība; attīstās tūrisms.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bancenišku Gaisa kalns

**Bancenišku Gaisa kalns** jeb **Bancenišku pilskalns** atrodas Krāslavas novada Kombuļu pagastā, Bancenišku ciemā. Kalns stāv Ildza ezera ziemeļkrastā un ezers apskalo Gaisa kalna dienvidaustrumu pakāji. Pilskalna virsa atrodas 36 m augstāk par ezera līmeni un kalna sāni divās pakāpēs krīt pret ezeru.

Kalns ziemeļaustrumu pusē ar dabiski atdalīts no pārējiem kalnājiem. Šai pusē kalnmala tikai 17 m augsta. Kalna plakums kumps un pret austrumiem 10 m slīps. Salīdzinot ar citiem pilskalniem, Bancenišku pilskalna plakums ir ārkārtīgi liels un neizveidots. Nav redzams, ka tas būtu kā atdalīts no kalna sāniem, kā tas pilskalnos ierasts. Kalnam arī nav redzamas nekādas mākslīgu apcietinājumu pēdas. Viss kalns šķiet gluži dabisks savā izskatā.

Vienīgais apstāklis, kas varētu likt runāt par šo kalnu kā par pilskalnu ir tas, ka tam ir mītņu kārta. Īpaši gar plakuma malām un austrumpusē tās biezums sasniedz pusmetru. Mītņu kārta satur trauku lauskas, ogles un citus parastos pilskalnu atradumus.

Mītņu kārta ļoti melna, kamēr apkārtējos laukos redzams sarkans māls. Zem šās mītņu kārtas sākas ciets māls.

Skaidri redzams, ka Bancenišku Gaisa kalns ilgāku laiku ticis arts, jo aruma vietas vēl samanāmas. Arī virsējai zemes kārtai ir artas zemes izskats. Šis apstāklis ir tas, kas liek atturēties no apgalvojuma, ka Gaisa kalnam nekad nebūtu bijuši kādi cilvēka roku darināti apcietinājumi. Gadījumi, kad ilggadīga aršana gluži nolīdzina pilskalnu apcietinājumus, ir diezgan bieži.

Tomēr šis augstais, dabiski kraujais kalns skaistā vietā un ezera krastā varējis noderēt par drošu apmetni senāk. Tādēļ šī vieta jāierindo seno apcietināto dzīves vietu pulkā, kur ietilpst daudzi Latvijas pilskalni.

Apkārtējo vietvārdu galotnes -išķi norāda uz Lietuvas iespaidu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Bantenišķu Gaisa kalns
Dārlingtona (boro)

**Dārlingtonas boro** () ir unitārā pašvaldība ar boro statusu Anglijā, Daremas ceremoniālajā grāfistē. Atrodas grāfistes dienvidos Tīsas krastā, robežojas dienvidos ar Ziemeļjorkšīru,  rietumos un ziemeļos ar Daremas unitāro pašvaldību, bet austrumos — ar Stoktonu pie Tīsas. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Dārlingtona.

## Vēsture
Dārlingtonas boro tagadējās robežās izveidots 1974. gadā kā nemetropoles distrikts, apvienojot Dārlingtonas grāfistes boro un lielāko daļu Dārlingtonas lauku distrikta. 1997. gada 1. aprīlī distrikts tika reorganizēts par unitāro pašvaldību. Kopš 2016. gada Dārlingtonas boro, tāpat kā citas Tīsaidas unitārās pašvaldības, ietilpst Tīsas Ielejas kombinētajā pārvaldē (*Tees Valley Combined Authority*).

## Administrācija
Administratīvi unitārās pašvaldības teritoriju veido ārpuspagastu teritorija (*unparished area*), ko pārvalda boro padome, un kas iekļauj Dārlingtonas ( iedzīvotāji) pilsētu, kā arī 24 lauku pagasti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dārlingtona

**Dārlingtona** (; ) ir pilsēta Anglijā, Daremas ceremoniālajā grāfistē, Dārlingtonas unitārās pašvaldības administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes dienvidos Tīsas pietekas Skērnas krastos  no grāfistes centra Daremas un  no valsts galvaspilsētas Londonas.

## Vēsture

Pilsēta radusies kā anglosakšu apdzīvota vieta; tās nosaukums senangļu valodā *Dearthington* nozīmē ‘Dērnota [ļaužu] apmetne’.Līdz pat 19. gadsimtam attīstījusies kā tirdzniecības pilsēta. 1825. gadā tika atklāta pasaulē pirmā publiskā Stoktonas pie Tīsas–Dārlingtonas dzelzceļa līnija, kurā izmantoja Roberta Stīvensona būvēto tvaika lokomotīvi. Dzelzceļa atklāšana deva ievērojamu impulsu pilsētas rūpnieciskajā attīstībā un straujā izaugsmē. Jau 19. gadsimta beigās Dārlingtona bija nozīmīgs dzelzceļa rūpniecības centrs; šeit izgatavoja lokomotīves un vagonus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džima Krova likumi

**Džima Krova likumi** () bija segregācijas un diskriminācijas likumi, kas tika ieviesti ASV dienvidu štatos no 19. gadsimta beigām līdz 20. gadsimta vidum. Šie likumi bija izveidoti, lai institucionalizētu rasu nevienlīdzību starp baltajiem un afroamerikāņiem, radot *de iure* atsevišķas, bet būtībā nevienlīdzīgas iespējas un apstākļus.

Džima Krova likumi atstāja dziļu ietekmi uz ASV sabiedrību, un to mantojums joprojām ir jūtams sociālajā un ekonomiskajā nevienlīdzībā.

## Vēsture
Džima Krova likumi stājās spēkā pēc Rekonstrukcijas ēras (1865—1877), kad ASV mēģināja integrēt bijušos vergus sabiedrībā. Kaut arī tika pieņemti 13., 14. un 15. konstitūcijas labojumi, kas garantēja pilsoniskās tiesības un balsstiesības afroamerikāņiem, dienvidu štatos balto elites pārstāvji centās atjaunot kontroli un izslēgt melnādainos no politiskās un ekonomiskās dzīves.

Jēdziens "Džims Krovs" ir saistīts ar populāru minstrelu šova tēlu, kas simbolizēja rasistisku stereotipu par afroamerikāņiem. Ar šo terminu vēlāk tika apzīmēti segregācijas likumi.

## Likumu būtība
Džima Krova likumi oficiāli nodalīja baltos un afroamerikāņus sabiedriskajā dzīvē. Daži no izplatītākajiem segregācijas piemēriem bija:

* Atsevišķas skolas, kur melnādainie skolēni mācījās citās, ievērojami sliktākās skolās nekā baltie.
* Atsevišķas sabiedriskās iestādes, tādas kā dzeramās strūklakas, tualetes, restorāni, slimnīcas, vilcienu un autobusu sēdvietas.
* Aizliegumi par laulībām starp baltajiem un afroamerikāņiem.
* Balsstiesību ierobežošana, piemēram, ar anketām, lasītprasmes testiem un "poll tax" (nodoklis, ko jāmaksā, lai balsotu), kas bija vērsti pret melnādainajiem vēlētājiem.
* "Atsvišķi, bet vienādi" princips. 1896. gadā *Plessy pret Ferguson* lietā ASV Augstākā tiesa lēma, ka segregācija ir konstitucionāla, ja tā balstās uz principu "atsvišķi, bet vienādi" (*separate but equal*). Lai gan teorētiski tas nozīmēja, ka gan baltajiem, gan afroamerikāņiem jānodrošina vienādas kvalitātes pakalpojumi, praksē afroamerikāņu iestādes bija ievērojami zemākas kvalitātes un slikti finansētas.

## Pilsonisko tiesību kustība
Džima Krova likumi palika spēkā līdz pat 20. gadsimta 50. un 60. gadiem, kad pilsonisko tiesību kustība sāka aktīvi cīnīties par afroamerikāņu vienlīdzību. Tādas figūras kā Mārtins Luters Kings juniors, Roza Pārksa un citi bija nozīmīgi līderi šajā cīņā. Kustība radīja spiedienu uz likumdevējiem un tiesām, lai atceltu Džima Krova likumus un nodrošinātu vienlīdzīgas tiesības.

## Likumu atcelšana
Svarīgi likumdošanas sasniegumi, kas izbeidza Džima Krova likumus, bija:

* 1954. gadā ASV Augstākā tiesa lietā Brauns pret Tūpekas izglītības pārvaldi atcēla *Plessy pret Ferguson* spriedumu, paziņojot, ka segregētās skolas ir antikonstitucionālas.
* 1964. gada Civilo tiesību akts (*Civil Rights Act*) un 1965. gada Balsstiesību akts (*Voting Rights Act*) izbeidza likumisko segregāciju un nodrošināja balsstiesības visiem pilsoņiem neatkarīgi no rases.

## Ārējās saites
Mayflower (kuģis)

thumb|"Mayflower Plimutas ostā." Viljama Halsala 1882. gada glezna
***Mayflower*** bija buru kuģis, kas 1620. gadā pārvadāja pirmos angļu puritāņu svētceļniekus no Anglijas uz Ziemeļameriku, kur tie dibināja Plimutas koloniju, kas bija viena no pirmajām pastāvīgajām eiropiešu apmetnēm kontinentā.

*Mayflower* ceļojums kļuva par simbolu pirmo eiropiešu ieceļošanai Amerikā, un Plimutas kolonija (mūsdienās Plimuta) tiek uzskatīta par vienu no Amerikas vēstures pamatakmeņiem. Katru gadu ASV tiek atzīmēta Pateicības diena, pieminot svētceļnieku un Amerikas pirmiedzīvotāju kopējo mielastu, kas notika pēc pirmās veiksmīgās ražas 1621. gadā.

Daudzu amerikāņu acīs *Mayflower* ir kļuvis par brīvības un neatlaidības simbolu. Kuģa modelis un piemiņas vietas ir izveidotas gan Lielbritānijā, gan ASV. 2020. gadā tika atzīmēta šī vēsturiskā ceļojuma 400. gadadiena.

## Vēsture
Kuģis *Mayflower* bija vidēja lieluma tirdzniecības kuģis, kura primārais uzdevums līdz šim nebija cilvēku pārvadāšana, bet gan preču, piemēram, vilnas un vīna transportēšana starp Angliju un kontinentālo Eiropu. Tiek lēsts, ka kuģa garums bija aptuveni 27 metri, un tas varēja pārvadāt aptuveni 180 tonnu kravas. Uz kuģa atradās ap 102 pasažieriem, no kuriem lielākā daļa bija svētceļnieki, kuri vēlējās reliģijas brīvību, jo viņi neatzina Anglijas Baznīcas varu. Svētceļnieki plānoja doties uz Virdžīnijas koloniju, bet ceļojuma laikā stipra vētra kuģi novirzīja uz ziemeļiem un tie nokļuva mūsdienu Masačūsetsas piekrastē.

Svētceļnieki izkāpa krastā 1620. gada novembrī. Viņi apmetās vietā, ko viņi nosauca par Plimutu, kur 11. novembrī tika parakstīts *Mayflower* līgums. Šis līgums bija pirmais kolonistu rakstiskais vienošanās dokuments, kas noslēgts, lai izveidotu pašpārvaldes sistēmu.

## Ārējās saites
Volstrītas sabrukums

thumb|Cilvēku pūļi pie biržas ēkas Volstrītā
**Volstrītas sabrukums** (angļu: *Wall Street Crash*) bija akciju tirgus sabrukums, kas notika Ņujorkas fondu biržā 1929. gada oktobrī un ir viens no vislielākajiem un ietekmīgākajiem finanšu krīzes brīžiem pasaules vēsturē. Sabrukums būtiski ietekmēja ASV un globālo ekonomiku, novadot pasauli dziļā ekonomiskā krīzē.

Sabrukums radīja būtiskas izmaiņas finanšu regulējumos un politiskajā ainā ASV, galu galā veicinot "Jaunā kursa" (*New Deal*) politikas ieviešanu prezidenta Franklina Rūzvelta vadībā.

## Cēloņi
Volstrītas sabrukumu izraisīja vairāki faktori, tai skaitā:

* Spekulācijas burbulis — lielās optimismu vadītas spekulācijas 1920. gados, kad investori ieguldīja naudu akcijās, bieži aizņemoties lielas summas. Tas radīja pārvērtētu akciju tirgu, kas bija ļoti nestabils.
* Ekonomiskā nevienlīdzība — liela daļa bagātības bija koncentrēta šaurā cilvēku grupā, un daudzi cilvēki aizņēmās naudu, lai dzīvotu ārpus savām iespējām.
* Ražošanas pārprodukcija — rūpniecības nozares ražoja vairāk preču, nekā varēja patērēt, kas radīja ekonomisku pārprodukciju un pieprasījuma kritumu.
* Banku sistēmas vājums — daudzas bankas nespēja pārvaldīt strauji augošo kredītu apjomu, kas vēl vairāk destabilizēja ekonomiku.

## Sekas
Volstrītas sabrukums aizsāka Lielo depresiju, kas ilga vairāk nekā desmit gadus (1930—1940). Tā bija viena no vissmagākajām ekonomiskajām krīzēm pasaules vēsturē, izraisot masveida bezdarbu un sociālas problēmas. Lielā depresija skāra ne tikai ASV, bet arī citas pasaules valstis, izraisot globālu recesiju. Daudzas valstis piedzīvoja līdzīgus finanšu sabrukumus un ekonomikas samazināšanos.

ASV valdība, it īpaši prezidenta Franklina D. Rūzvelta vadībā, ieviesa virkni ekonomisku reformu, kas pazīstamas kā Jaunais kurss (*New Deal*). Tās bija vērstas uz finanšu tirgus regulēšanu, bezdarba samazināšanu un valsts ekonomikas stimulēšanu.

## Galvenie notikumi

### “Melnā ceturtdiena” (24. oktobris 1929)
Šajā dienā Ņujorkas fondu birža piedzīvoja pirmo milzīgo kritumu, kad akciju cenas strauji nokritās, radot paniku investoru vidū. Tika pārdotas milzīgas akciju daļas, un tas tikai pastiprināja tirgus svārstības.

### “Melnā pirmdiena” (28. oktobris 1929)
Tirgus turpināja strauji kristies, radot vēl lielākas problēmas. Akciju cenas turpināja samazināties, un daudzi investori pilnībā zaudēja savus uzkrājumus.

### “Melnā otrdiena” (29. oktobris 1929)
Šī bija vissmagākā diena tirgū. Akciju cenas kritās vēl straujāk nekā iepriekš, padziļinot paniku un ekonomisko nestabilitāti. Šī diena tiek uzskatīta par Volstrītas sabrukuma galveno simbolu.

## Ārējās saites
1856. gada ASV prezidenta vēlēšanas

**1856. gada ASV prezidenta vēlēšanas** notika 1856. gada 4. novembrī. Tās izcēlās ar spēcīgu pretrunu starp verdzības atbalstītājiem un pretiniekiem un pirmo reizi vēsturē republikāņu kandidāta piedalīšanos prezidenta vēlēšanās. Galvenās tēmas, kas dominēja šajās vēlēšanās, bija verdzība, tās paplašināšanās uz jaunajām teritorijām un valsts vienotība.

Vēlēšanas norisinājās politiski sarežģītā laikā, kad jautājumi par verdzību draudēja sašķelt valsti. Bjūkenena uzvara deva demokrātiem vēl vienu termiņu prezidenta amatā, taču viņš nespēja novērst konfliktu starp ziemeļiem un dienvidiem. Šīs vēlēšanas kalpoja kā priekštecis politiskajam spriedzes pieaugumam, kas kulminēja ar Amerikas pilsoņu karu 1861. gadā.

Vēlēšanās arī nostiprinājās republikāņu partija, kura jau četrus gadus vēlāk, 1860. gada vēlēšanās, ar Abrahama Linkolna uzvaru kļuva par dominējošu spēku ASV politikā.

## Galvenie kandidāti

* Džeimss Bjūkenens (Demokrātu partija). Demokrātu kandidāts, kurš galu galā uzvarēja vēlēšanās. Bjūkenens bija pieredzējis politiķis un bijušais ārlietu ministrs, kurš nostājās par "populāro suverenitāti" — uzskatu, ka katra štata iedzīvotājiem būtu jāizlemj, vai atļaut verdzību. Viņš pārstāvēja mērenu nostāju, kas mēģināja saglabāt valsts vienotību, apejot konfliktu par verdzību.
* Džons Frimonts (Republikāņu partija). Pirmais republikāņu partijas kandidāts prezidenta vēlēšanās. Republikāņi bija jaunizveidota partija, kas iestājās pret verdzības paplašināšanos uz jaunajām teritorijām. Frīmonta kampaņas sauklis bija "Brīva zeme, brīva runa, brīvi cilvēki". Viņa kandidatūra piesaistīja galvenokārt ziemeļu štatus, kuri iebilda pret verdzības paplašināšanos.
* Milards Filmors (Amerikāņu partija jeb "Nezinātāju partija"). Filmors bija bijušais ASV prezidents un pārstāvēja "Nezinātāju partiju", kuras galvenais uzsvars bija nativisms — antiimigrācijas politika un protestantu vērtību aizstāvība. Filmors nebija tik izteikti saistīts ar verdzības jautājumu kā pārējie kandidāti.

## Vēlēšanu rezultāti

* Džeimss Bjūkenens uzvarēja vēlēšanās ar 174 elektoru balsīm, galvenokārt pateicoties savai popularitātei dienvidos un dažos neitrālos štatos. Viņa solījums saglabāt mieru starp vergturu un brīvajiem štatiem piesaistīja mērenos vēlētājus.
* Džons Frimonts ieguva 114 elektoru balsis, gūstot atbalstu galvenokārt ziemeļu štatos, kur republikāņu partija izpelnījās lielu simpātiju, pateicoties savām nostādnēm pret verdzības paplašināšanos.
* Milards Filmors saņēma tikai 8 elektoru balsis, lielā mērā no dienvidu štatiem, taču viņa partija strauji zaudēja ietekmi un vēlēšanās tika atstāta otrajā plānā.

## Ārējās saites
Centrālā Kalimantāna

thumb|Centrālā Kalimantāna kartē
**Centrālā Kalimantāna** (indonēziešu: *Kalimantan Tengah*) ir viena no piecām Indonēzijas provincēm, kas atrodas Borneo salas Indonēzijas daļā, kas pazīstama kā Kalimantāna. Tā atrodas salas centrālajā daļā un robežojas ar citām provincēm, kā Rietumkalimantānu, Dienvidkalimantānu un Austrumkalimantānu.

Provincē ir bagāta dabas un kultūras daudzveidība. Tā ir pazīstama ar plašajiem tropu mežiem, kas ir mājvieta daudziem aizsargājamiem dzīvniekiem, piemēram, orangutaniem. Šajā reģionā ir vairākas īpaši aizsargājamās dabas teritorijas, tai skaitā nacionālie parki, arī slavenais *Tanjung Puting* nacionālais parks, kas ir svarīga vieta orangutanu aizsardzībai.

Centrālās Kalimantānas ekonomika lielā mērā balstās uz dabas resursiem, piemēram, kokmateriāliem, ogļu ieguvi un palmu eļļas ražošanu. Tomēr mežu izciršana un zemes izmantošana lauksaimniecībā ir radījusi ekoloģiskās problēmas, piemēram, biotopu zaudēšanu un ugunsgrēkus, kas regulāri skar šo reģionu.

Provincē dzīvo dažādas etniskās grupas, tostarp dajaku tauta, kas ir vietējā pamatiedzīvotāju grupa.

## Ārējās saites
Arābu nacionālisms

[thumb|[Arābu sacelšanās karogs un tas joprojām ir nozīmīgs arābu nacionālisma simbols. Tā dizains un panarābu krāsas ir daudzu mūsdienu arābu valstu karogu pamatā]]
**Arābu nacionālisms** ir politiska un ideoloģiska kustība, kas izveidojās 19. un 20. gadsimtā ar mērķi apvienot arābu tautas un veicināt neatkarību no ārējās ietekmes, īpaši Eiropas koloniālajām lielvarām. Tā pamatā ir uzskats, ka visas arābu valstis ir vienota tauta, ko saista kopēja valoda, kultūra, vēsture un reliģija.

Panarābisma kustība ir viens no spēcīgākajiem arābu nacionālisma izpausmes veidiem, kas mēģināja radīt vienotu arābu valsti, bet tās realizācija sastapās ar grūtībām, jo valstu intereses un ārējie faktori apgrūtināja šīs kustības sekmes.

## Vēsture
Arābu nacionālisma saknes meklējamas 19. gadsimta beigās, kad arābu intelektuāļi un reformatori sāka paust neapmierinātību ar Osmaņu impērijas centralizēto kontroli. Arvien vairāk arābu reģionu sāka apzināties savas kopīgās valodas, kultūras un identitātes nozīmi. Tiek uzskatīts, ka *Nahda* — kultūras atdzimšanas kustība — 19. gadsimtā veicināja arābu pašapziņas pieaugumu, mudinot uz politiskām pārmaiņām.

Pirmā pasaules kara laikā arābi sacēlās pret Osmaņu impēriju ar Lielbritānijas solījumu par neatkarīgu arābu valsti. Tomēr *Sykes-Picot* līgums starp Lielbritāniju un Franciju (1916. gads) sadalīja arābu zemes starp šīm lielvarām, izraisot vilšanos un veicinot vēl spēcīgāku arābu nacionālisma kustības izplatību.

20. gadsimta vidū arābu nacionālisms kļuva par spēcīgu politisku kustību, un tā līderi aktīvi veicināja ideju par vienotas arābu nācijas izveidi. Viens no nozīmīgākajiem arābu nacionālisma līderiem bija Gamals Abdels Nāsers, Ēģiptes prezidents, kurš uzsāka plašas politiskas un ekonomiskas reformas un kļuva par pan-arābisma simbolu. Viņa vadībā izveidojās arī īslaicīgā Apvienotā Arābu Republika (1958—1961), kas bija politiska savienība starp Ēģipti un Sīriju, mēģinot veidot vienotu arābu valsti.

Mūsdienās arābu nacionālisms vairs nav tik izteikts kā 20. gadsimta vidū, taču tā ietekme joprojām jūtama dažādās arābu valstu politiskajās kustībās. Arābu valstis lielākoties ir kļuvušas par neatkarīgām republikām vai monarhijām, taču reģionālā sadarbība un vienotības idejas joprojām pastāv, īpaši attiecībā uz kopēju ekonomisko un politisko politiku, piemēram, Arābu valstu līgas darbības ietvaros.

## Ārējās saites
Alans Pārtridžs

**"Alans Pārtridžs"** () ir 2013. gada Apvienotās Karalistes kinokomēdija, kuras režisors ir Deklans Lonijs. Filmā galvenā Alana Pārtridža loma ir Stīvam Kūganam, kurš šo lomu vairākos BBC radio un televīzijas šovos atveido jau kopš 1991. gada.

Filma stāsta par dīdžeju, kurš saņem gūstā ķīlniekus pēc tam, kad tiek atlaists no darba radio stacijā, kurā strādā arī Pārtridžs.

Filmas "Alans Pārtridžs" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[StudioCanal]]*. Filma saņēma pozitīvu kritiķu vērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Einars Selviks

**Einars Selviks** (; dzimis ), pazīstams arī ar savu skatuves vārdu ***Kvitrafn*** ("baltais krauklis"), ir norvēģu mūziķis, kas pazīstams kā melnā metāla grupas *[[Gorgoroth]]* bundzinieks no 2000. līdz 2004. gadam un 2002. gadā dibinātās skandināvu tautas mūzikas grupas *[[Wardruna]]* vadītājs un vadošais solists. Selviks un grupa *Wardruna* izpelnījās starptautisku atpazīstamību, piedaloties televīzijas seriāla ''Vikings'' mūzikas radīšanā. Selviks ir arī platformas *By Norse* dibinātājs, platformas, kas atbalsta ar skandināviem saistīto mākslu, mūziku, literatūru, filmas un kultūru.

## Diskogrāfija

### ''Mortify''
* *Skuggerike* (1995)

### ''Bak de Syv Fjell''
* *Rehearsal* (1996)
* *From Haavardstun EP* (1997)

### ''Gorgoroth''
* *[[Twilight of the Idols]]* (2003)
* *[[:en:Black Mass Krakow 2004|Black Mass Krakow 2004]]* (2008)

### ''Wardruna''
* *Runaljod — Gap Var Ginnunga* (2009)
* *[[Runaljod — Yggdrasil]]* (2013)
* *Runaljod — Ragnarok* (2016)
* *Skald* (2018)
* *Kvitravn* (2021)
* *Birna* (2025)

### ''Jotunspor''
* *Gleipnirs Smeder* (2006)

### ''Sahg''
* *I* (2006)

### ''Dead to this World''
* *First Strike for Spiritual Renewance* (2007)

### ''Skuggsjá''
* *A Piece for Mind & Mirror* (2016)

### ''Ivar Bjørnson & Einar Selvik''
* *Hugsjá* (2018)

### sadarbībā ar ''[[League of Legends]]''
* Volibear, the Thunder’s Roar (2020)

### sadarbībā ar ''[[Ubisoft]]''
* *[[Assassin’s Creed Valhalla]]* (2020)

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Stīvs Kūgans

**Stīvens Džons Kūgans** (; dzimis ) ir angļu aktieris, komiķis, scenārists un producents. Vislabāk pazīstams, atveidojot sociāli neveiklo un politiski nekorekto mediju personību Alanu Pārtridžu. Šo lomu atveidojis radio programmā *[[On the Hour]]*, televīzijas šovā *[[The Day Today]]* (1992), situāciju komēdijā *[[I'm Alan Partridge]]* (1997—2002) un filmā "Alans Pārtridžs" (2013). Saņēmis BAFTA kino balvu kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs" par filmu "Filomena" (2013). Saņēmis arī četras BAFTA televīzijas balvas.

Atveidojis lomas arī tādās filmās kā "80 dienās apkārt zemeslodei" (2004), "Marija Antuanete" (2006), "Nakts muzejā" (2006), "Tropu negaiss" (2008), *[[In the Loop]]* (2009), "Pērsijs Džeksons un Olimpieši: Zibens nolaupītājs" (2010), "Rezerves policisti" (2010), "Mūsu stulbais brālis" (2011), "Rūbija Spārksa" (2012), *[[Stan & Ollie]]* (2018), "Prāta trauslā robeža" (2019) un "Džokers: Neprāts diviem" (2024).

## Ārējās saites
2024.—2025. gada UEFA Konferences līgas sezona

**2024.—2025. gada UEFA Konferences līgas sezona** bija ceturtā UEFA Konferences līgas, trešā līmeņa Eiropas futbola klubu turnīra, sezona. To organizēja UEFA. Sezona sākās ar pirmo kvalifikācijas kārtu . Kvalifikācijas spēles notika līdz 29. augustam. Pamatturnīrs jeb līgas fāze sākās , bet sezona noslēdzās ar finālu  Vroclavas stadionā Polijā.

No šīs sezonas līgas nosaukums tika mainīts uz "UEFA Konferences līga", izņemot no nosaukuma vārdu "Eiropas". Šī bija arī pirmā sezona jaunā formātā, kur pamatturnīrā (līgas fāzē) katra komanda aizvada sešas spēles pret dažādiem pretiniekiem, bet visas 36 komandas ir klasificētas vienā grupā.

Par Konferences līgas uzvarētājiem kļuva Anglijas klubs *[[Chelsea F.C.|Chelsea]]*, kas finālā ar 4:1 pieveica Spānijas vienību *[[Real Betis]]*. *Chelsea* tas bija pirmais Konferences līgas tituls.

## Kalendārs

## Kvalifikācija
### 1. kvalifikācijas kārta
1. kvalifikācijas kārtas izloze notika 2024. gada 18. jūnijā. Pirmās spēles notika 10. un 11. jūlijā, bet atbildes spēles tika aizvadītas 17. un 18. jūlijā.

|}

### 2. kvalifikācijas kārta
2. kvalifikācijas kārtas izloze notika 2024. gada 19. jūnijā. Pirmās spēles notika 23.—25. jūlijā, bet atbildes spēles tika aizvadītas no 30. jūlija līdz 1. augustam.

|+Čempionu zars

|}

|+Pamata zars

|}

### 3. kvalifikācijas kārta
3. kvalifikācijas kārtas izloze notika . Pirmās spēles notika 6.—8. augustā, bet atbildes spēles tika aizvadītas 13.—15. augustā.

|+Čempionu zars

|}

|+Pamata zars

|}

### Izslēgšanas kārta
Izslēgšanas kārtas (*play-off*) izloze notika . Pirmās spēles notika 20.—22. augustā, bet atbildes spēles tika aizvadītas 28. un 29. augustā.

|+Čempionu zars

|}

|+Pamata zars

|}

## Līgas fāze
### Izloze
Līgas fāzes izloze notika  Monako. Komandas pēc UEFA klubu koeficienta tika sadalītas sešos grozos. Katrai komadai tika ielozēts viens pretinieks no katra groza, ieskaitot savējo grozu.

:**Piezīme:** (M) — mājās; (V) — viesos.

### Turnīra tabula

### Spēles

**1. kārta**
 

|}

**2. kārta**
 

|}

**3. kārta**
 

|}

**4. kārta**
 

|}

**5. kārta**
 

|}

**6. kārta**
 

|}

## Izslēgšanas spēles
### 1. izslēgšanas kārta
Pirmās spēles notika 12. februārī, bet atbilsdes spēles tiks aizvadītas 20. februārī.

|}

### Astotdaļfināli
Astotdaļfinālu izloze notika . Pirmās spēles notika 6. martā, bet atbilsdes spēles tika aizvadītas 13. martā.

|}

### Ceturtdaļfināli

|}

### Pusfināli

|}

### Fināls

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā tīmekļa vietne
Tukidīda slazds

[thumb|[Tukidīds]]
**Tukidīda slazds** ir politikas un starptautisko attiecību teorija, kas apraksta konflikta iespējamību starp augošu lielvalsti un esošo dominējošo lielvalsti. Šo terminu aizsāka amerikāņu vēsturnieks un politologs Greiems Alisons, atsaucoties uz senās Grieķijas vēsturnieka Tukidīda darbiem par Peloponēsas karu (431.—404. g. p.m.ē.), kurā Atēnas, kā augoša lielvalsts, izaicināja Spartu, kas tobrīd bija dominējošā varas struktūra Grieķijā.

Tukidīds savā darbā par šo konfliktu rakstīja, ka kara iemesls bija "Spartas bailes no Atēnu varenības pieauguma", kas radīja neizbēgamu spriedzi starp abām lielvarām. Šis princips ir pamatā idejai, ka augoša lielvalsts, kas apstrīd esošo dominējošo valsti, bieži izraisa konfliktus, jo pastāvošā lielvalsts cenšas aizsargāt savu pozīciju, bet augošā lielvalsts vēlas paplašināt savu ietekmi.

Mūsdienās Tukidīda slazda teorija tiek izmantota, lai aprakstītu un prognozētu potenciālos konfliktus starp ASV un Ķīnu, jo Ķīnas ekonomiskā un politiskā vara pieaug, bet ASV joprojām saglabā dominējošo stāvokli pasaules kārtībā. Pastāv bažas, ka šāda dinamika var novest pie konflikta, ja vien abas puses neradīs veidus, kā izvairīties no Tukidīda slazda, veicinot diplomātiskus risinājumus un sadarbību.
Eiropadomes prezidenti

[thumb|Pašreizējais Eiropadomes prezidents [Antoniu Košta (2024—pašlaik)]]
**Eiropadomes prezidents** ir viens no galvenajiem vadītājiem Eiropas Savienībā (ES), kurš vada Eiropadomi — iestādi, kas apvieno visu ES dalībvalstu valdību vadītājus. Eiropadome nosaka vispārējo politisko virzienu un prioritātes Eiropas Savienībai.

Eiropadomes prezidenta amats tika izveidots ar Lisabonas līgumu, kas stājās spēkā 2009. gada 1. decembrī. Pirms šī līguma Eiropadomi neformāli vadīja dalībvalstu vadītāji, rotējot pēc valsts prezidentūras.

Eiropadomes prezidentu funkcijas:

* Vada un organizē Eiropadomes darbu.
* Rīko un vada Eiropadomes sanāksmes.
* Pārstāv Eiropas Savienību starptautiskajās attiecībās augstākajā līmenī kopā ar Eiropas Komisijas prezidentu.
* Nodrošina, ka tiek panākta saskaņotība un konsenss starp ES dalībvalstīm.
* Amata pilnvaru termiņš ir 2,5 gadi, un tas var tikt pagarināts uz vēl vienu termiņu.

## Eiropadomes prezidentu uzskatījums

## Ārējās saites
Jūliāns Šusters

**Jūliāns Šusters** (; dzimis ) ir vācu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis pussarga pozīcijā. Pašlaik ir Vācijas Bundeslīgas kluba *[[SC Freiburg]]* galvenais treneris.

## Karjera
Spēlētāja karjeras laikā pārstāvējis klubus *[[VfB Stuttgart]]* un *[[SC Freiburg]]*, Bundeslīgā aizvadījis 187 spēles un guvis 10 vārtus. Freiburgas klubā vairākus gadus bija komandas kapteinis. Futbolista karjeru noslēdza pēc 2017.—2018. gada sezonas 33 gadu vecumā.

Pēc spēlētāja karjeras beigām palika *SC Freiburg* un sāka strādāt par treneri, bija atbildīgs par sadarbību starp dažādu vecumu jauniešu komandām un kluba galveno komandu, vienlaikus pildīja arī trenera asistenta pienākumus. 2024. gadā Šusters tika apstiprināts par galveno treneri, stājoties amatā Kristiana Štreiha vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Laimīgajiem veicas

**"Laimīgajiem veicas"** () ir 2008. gada Apvienotās Karalistes komēdijdrāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Maiks Lī. Filmā galvenās lomas atveido Sallija Hokinsa, Edijs Marsans, Aleksisa Zegermana, Andrea Raisboro un Semjuels Rukins.

Filma stāsta par dzīvespriecīgu un optimistisku sākumskolas skolotāju un viņas attiecībām ar blakus cilvēkiem.

Filmas "Laimīgajiem veicas" pirmizrāde notika . Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un saņēma vairākas balvas. Lī nominēja 81. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Hokinsa saņēma Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā aktrise mūziklā vai kinokomēdijā", bet pašu filmu nominēja kategorijā "Labākais mūzikls vai kinokomēdija".

## Atsauces

## Ārējās saites
Teodors Seuss Geizels

**Teodors Seuss Geizels** (; dzimis , miris ), pazīstams arī ar pseidonīmu **Doktors Seuss** () bija amerikāņu bērnu grāmatu autors un ilustrators. Sarakstījis un ilustrējis vairāk nekā 60 bērnu grāmatas, ieskaitot "Ja es vadītu zoodārzu", "Hortons", "Glaunais runcis", "Kā Grinčs nozaga Ziemassvētkus", "Zaļās olas un šķinķis", "Viena zivs, divas zivis, sarkanas zivis, zilas zivis" un "Lorakss". Vairākām no šīm grāmatām ir bijušas ekranizācijas.

## Ārējās saites

*
Bētiheri

thumb|200px|Kurzemes Bētiheru dzimtas ģerbonis (1842).
**Fon Bētiheri** () ir vācbaltiešu dzimta, kas 16. gadsimtā ieceļoja Kurzemē un kļuva par luterāņu mācītājiem, ierēdņiem un zemes īpašniekiem Kurzemes un Zemgales hercogistē, vēlāk Kurzemes guberņā.

## Vēsture
Bētiheru dzimta savu izcelsmi saista ar Honšteinas—Tīringenes grāfa kancleru Pēteri fon Bētiheru (*Peter von Bötticher*, ap 1525—1585), kuru ķeizars Maksimiliāns II Hābsburgs 1563. gadā iecēla dižciltīgo kārtā.
Domājams, ka dzimtas Baltijas atzars cēlies no Nikolausa Bētihera, kurš pēc mācībām Erfurtes ģimnāzijā (1668—1670) pārcēlies uz dzīvi Kurzemes un Zemgales hercogistē un vismaz kopš 1683. gada bijis Blīdenes luterāņu baznīcas mācītājs. Viņa dēls Kristofs (1686—1745) bija Bārtas un Nīcas mācītājs Lejaskurzemē. Viņa vecākais dēls Kārlis Dītrihs (1722—1786) kļuva par Kuldīgas birģermeistaru 1761. gadā, bet jaunākais dēls Johans Kristofs (1734—1807) bija Tukuma virspilskunga tiesas sekretārs.
Johana Kristofa Bētihera dēls Gustavs fon Bētihers (1782—1848) piedalījās Napoleona karos un vēlāk kļuva par Krievijas Impērijas armijas ģenerālleitnantu.

1842. gadā Krievijas impērijas Senāta Heraldikas departaments Bētiheru dzimtai piešķīra savu ģerboni, 1863. gada 22. augustā to ierakstīja Kurzemes guberņas neimatrikulēto dzimtu reģistrā, bet 1882. gada 20. februārī Kukšu muižas īpašnieku Rūdolfu fon Bētiheru, bet 1908. gada 12. martā Lielspirgus muižas īpašnieku Hermani fon Bētiheru uzņēma Kurzemes bruņniecības matrikulā.
Pēc 1920. gada zemes reformas Betiheri saglabāja savā īpašumā Kukšu muižas kungu māju līdz 1939. gadam, kad pārcēlās uz dzīvi Vācijā.


Kristofs Bētihers (1686-1745).jpg|Bārtas un Nīcas mācītājs Kristofs Bētihers (1686–1745)
Johans Kristofs Bētihers (1734-1807).jpg|Tukuma virspilskundzības sekretārs Johans Kristofs Bētihers (1734–1807)
Gustav Ivanovich Bettikher (1782-1847).jpg|Krievijas impērijas armijas ģenerālleitnants Gustavs fon Bētihers (1782—1847)
Kārlis Bētihers (1782-1859).jpg|Rīgas Lielās ģildes tirgotājs Kārlis Bētihers (1782–1859)
Teodors Bētihers (1819-1901).jpg|Jurists un laikraksta *Baltische Monatsschrift* redaktors Teodors Bētihers (1819–1901)
Friedrich Heinrich von Boetticher.jpg|Kultūrvēsturnieks Frīdrihs fon Bētihers (1826—1902) 
Teodors Filips fon Bētihers ap 1870.jpg|Lielspirgus muižas īpašnieks Teodors Filips fon Bētihers (1830–1904) 
Emil Friedrich von Boetticher.jpg|Rīgas birģermeistars Emīls fon Bētihers (1836–1907) 
Rūdolfs fon Bētihers ap 1900.jpg|Kukšu muižas īpašnieks Rūdolfs fon Bētihers (1842–1914)
Hermanis fon Bētihers (1866–1933).jpg|Lielspirgus muižas īpašnieks Hermanis fon Bētihers (1866–1933)
Teodors Bētihers (1869-1932).jpg|Marienbādes sanatorijas īpašnieks Teodors Oskars fon Bētihers (1869–1932)
Manfred von Boetticher.jpg|Vēsturnieks Manfreds fon Bētihers (1947)


## Bētiheru muižas
* Kukšu muiža (1821—1920)
* Lielspirgus muiža (1859—1920)
* Eķengrāves muiža (1824—1828)
* Ēbeļmuiža (1824—1859)

## Atsauces
Lauksode

**Lauksode** (), agrāk latviešu valodā zināma arī kā **Lauksādze** vai **Lauksādžas**, ir Lietuvas ciems Šauļu apriņķa Pakrojas rajona Žeimeles seņūnijā. Apdzīvotā vieta izvietojusies Bērsteles kreisajā krastā pie autoceļa KK211 (Linkuva–Žeimele), 10 km uz dienvidiem no Latvijas robežas.

Ievērojamākais objekts Lauksodē ir 1751. gadā celtā un 19. gadsimtā atjaunotā Lauksodes Svētā Aloiza Romas katoļu baznīca ar koktēlniecības dekoratīvajiem elementiem, skulptūrām, gleznām un baroka svečturiem interjerā un baznīcas dārzs ar zvanu torni un ceļmalas kapelu, kā arī 1930. gadā uzstādītais Birutas piemineklis un 1933. gadā uzstādītais piemineklis Jēzus sirds brālības darbības Lauksodē 160. jubilejai

## Vēsture
Uz ziemeļiem no Lauksodes Bērsteles kreisajā krastā atrodas Lauksodes senkapi ar 8.–12. gadsimta rotaslietu un 16.–17. gs. monētu atradumiem.

1710. gadā Lauksodē uzbūvēja katoļu baznīcu, pie kuras darbojās skola. 1773. gadā Lauksodē atvērās Jezuītu misija ar diviem priesteriem un mūku. Līdz ar dzimtbūšanas atcelšanu 1861. gadā Lauksodes zemnieki atteicās pildīt saistības pret muižu.

1925. gadā atklāja pienotavu. Kopš 1926. gada Lauksodē darbojās Lietuvas katoļu sieviešu biedrības filiāle, kas uzturēja grāmatnīcu. Pēc biedrības vadītājas E. Bernotavičienes iniciatīvas 1930. gadā Lauksodē uzstādīja Birutas pieminekli. Īslaicīgi, no 1928. līdz 1929. gadam, pastāvēja arī pamatskola. No 1950. līdz 1992. gadam Lauksode bija Karoļa Požēlas vārdā nosauktā kolhoza centrālais ciems.

## Iedzīvotāji

## Attēlu galerija

Lauksodis, Jėzaus širdies paminklas.JPG|1933. gadā uzstādītais piemineklis par godu Jezuītu darbības Lauksodē 160. jubilejai
Lauksodis, paminklas fundatoriui, 1933.JPG|Veltījums Jezuītu pieminekļa ziedotājam Silvestram Tomam
Lauksodis, pastatas.JPG|Bijusī pienotava
Lauksodis - panoramio.jpg|Lauku māja
An old barn in Lauksodis - panoramio.jpg|Vecs piedarbs


## Atsauces

## Ārējās saites
Bo Svensons

**Bo Svensons** (; dzimis ) ir dāņu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā, aizvadījis trīs spēles Dānijas izlasē. Bijis Vācijas Bundeslīgas klubu *[[1. FSV Mainz 05|Mainz 05]]* un *[[1. FC Union Berlin|Union Berlin]]* galvenais treneris.

## Futbolista karjera
Spēlētāja karjeru sāka *[[FC København]]*, šī kluba sastāvā trīs reizes kļuva par Dānijas čempionu (2001, 2003, 2004) un vienreiz izcīnīja Dānijas kausu (2004). 2006. gada janvārī pievienojās Vācijas Bundeslīgas klubam Menhengladbahas "Borussia". 2007. gada vasarā pārgāja uz citu Vācijas klubu *[[1. FSV Mainz 05|Mainz 05]]*, tajā nospēlēja līdz pat 2014. gadam, kad noslēdza profesionālo karjeru.

Dānijas izlasē debitēja 2006. gadā draudzības spēlē pret Paragvaju. Izlases rindās nospēlēja trīs spēles, tostarp 2012. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēli pret Islandi.

## Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām turpināja darbu *[[1. FSV Mainz 05|Mainz 05]]* kā trenera asistents, vēlāk trenēja kluba dažādu vecumu jauniešu komandas. 2019. gadā kļuva par Austrijas 2. līgas kluba *FC Liefering* galveno treneri. 2021. gada janvārī atgriezās *Mainz 05*, kļūstot par galveno treneri. 2020.—2021. gada sezonas otrajā pusē palīdzēja komandai izvairīties no izkrišanas. 2023. gada novembrī pēc abpusējas vienošanās amatu atstāja. 2024. gada maijā tika apstiprināts par *[[1. FC Union Berlin|Union Berlin]]* galveno treneri. Ņemot vērā komandas nesekmīgo sniegumu sezonas pirmajā pusē, tā paša gada decembrī pēc abpusējas vienošanās sadarbība ar klubu tika pārtraukta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Maikls Emets Volšs

**Maikls Emets Volšs** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris, kas filmējies vairāk nekā 200 filmās un televīzijas seriālos, starp kurām ir lomas filmās *[[Straight Time]]* (1978), *[[The Jerk]]* (1979), "Pa asmeni skrejošais" (1982), *[[Critters]]* (1986) un "Aizbēgsim no Ziemassvētkiem" (*Christmas with the Kranks*, 2004). Atveidojis privātdetektīvu Lorenu Viseru brāļu Koenu pirmajā filmā "Vienkārši asinis" (1984), par ko saņēmis Neatkarīgā gara balvu kā labākais aktieris galvenajā lomā.

Volšs filmējies arī tādās filmās kā "Pusnakts kovbojs" (1969), *[[Little Big Man]]* (1970), "Kā sviežas, vecīt?" (*What's Up, Doc?*, 1972), "Serpiko" (1973), *[[The Gambler]]* (1974), "Ceļā uz diženību" (*Bound for Glory*, 1976), "Šķīliens pa vārtiem" (1977), "Lidosta '77" (*Airport '77*, 1977), *[[The Jerk]]* (1979), "Brubeikers" (*Brubaker*, 1980), "Vienkāršie cilvēki" (*Ordinary People*, 1980), "Sarkanie" (1981), "Silkvuda" (1983), "Bezvēsts pazudušie" (*Missing in Action*, 1984), "Flečs" (1985), *[[Back to School]]* (1986), "Arizonas audzināšana" (1987), *[[Narrow Margin]]* (1990), "Romeo un Džuljeta" (1996), "Mana labākā drauga kāzas" (1997), "Dzelzs gigants" (1999), "Golgāta" (2014) un "Uz nažiem" (2019).

## Atsauces

## Ārējās saites
Krokainā roze

**Krokainā roze** (*Rosa rugosa*) ir rožu suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Tālajos Austrumos, taču suga ir plaši kultivēta visā pasaulē un daudzviet pārgājusi savvaļā. Latvijā tā diezgan bieži sastopama apstādījumos un daudzviet ir pārgājusi savvaļā, kur atzīta par invazīvu sugu. Pēdējās desmitgadēs savišķi izplatījusies jūras piekrastē.

## Apraksts
Krokainā roze ir 0,5—2 m garš krūms, kurš bagātīgi zaro un nereti veido klājenisku audzi. Tam uz stumbra ir daudz taisnu, dažāda garuma dzeloņu. Garākie dzeloņi ir ap 1 cm gari un apmatoti. Lapas ir nepāra plūksnaini saliktas no 5 līdz 9 biezām, eliptiskām lapiņām. Lapas kāts ir dzeloņains. Lapiņas krokainas, mala zobaina, plātnes virspuse spīdīgi zaļa, apakšpuse blāvi pelēkzaļa, dažreiz dziedzeraina. Pie lapas pamata ir plati trīsstūrainas, ausainas pielapes. Ziedi diametrā ir līdz 10 cm, karmīnsarkani, pa vienam vai mazskaitlīgos sastatos zaru galā. Zieda kāts īss. Kauslapas garas, ar lapveidīgām piedevām, ārpusē ar sarainiem dziedzermatiņiem. Auglis ir 1,5—3 cm liels, lodveidīgs, no galiem nedaudz saspiests, parasti kails riekstiņu kopauglis, ko apņem sulīga augļsedze. Gatavs auglis oranžsarkans, kauslapas stāvas, paliekošas. Zied no maija līdz septembrim.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lielspirgus muiža

thumb|250px|Lielspirgus muižas kungu māja (pirms 1920).
thumb|150px|Lielspirgus muižas iekšskats (pirms 1920).
**Lielspirgus muiža** (*Groß-Spirgen*) bija muižas tagadējā Tukuma novada Slampes pagasta Spirgus ciemā, 6 km no pagasta centra Slampes, 20 km no Tukuma. Pēc sagraušanas Kurzemes cietokšņa lielkaujā palikušas vairs tikai kungu mājas drupas. 
Saglabājusies bijusī kalpu ēka, muižas "vešūzis" un atsevišķas saimniecības ēkas.

## Vēsture

No 1859. gada Lielspirgus muižas bija Bētiheru dzimtas īpašumā. Muižas kungu māja celta Teodora fon Bētihera (1830-1904) vadībā.
Pēdējais muižas īpašnieks bija Hermanis fon Bētihers (1866–1933), kurš saimniekoja muižā pēc 1906. gada. 1908. gada 12. martā viņu uzņēma Kurzemes bruņniecības matrikulā. Pēc 1920. gada zemes reformas viņš pārvaldīja vienīgi kungu māju.

Teodors Filips fon Bētihers ap 1870.jpg|Lielspirgus muižas īpašnieks Teodors Filips fon Bētihers (1830–1904)
Hermanis fon Bētihers (1866–1933).jpg|Pēdējais īpašnieks Hermanis fon Bētihers (1866–1933)


## Apraksts
Muižas saimniecībā ietilpa zirgu staļļi, vēršu audzētava, spirta brūzis, ūdensdzirnavas.

## Atsauces