open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Johanness Lohners

**Johanness Lohners** (; dzimis ) ir bijušais vācu bobsleja pilots. Viņš ir divkārtējs  čempions, uzvarot gan divnieku, gan četrinieku sacensībās, un divu sudraba medaļu ieguvējs , pieckārtējs Pasaules čempions, trīs reizes uzvarējis Pasaules kausa kopvērtējumā divniekos un divas reizes četriniekos.

## Karjera
Ar bobsleju sāka nodarboties 2011. gadā. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Sanktmoricā ar 5. vietu divnieku sacensībās. 2015. gadā pirmo reizi piedalījās arī Pasaules čempionātā un jau debijas reizē izcīnīja sudraba medaļu, dalot otro vietu ar Oskara Melbārža pilotēto ekipāžu. 2016. gada Pasaules čempionātā Īglsā vēlreiz ieguva sudrabu divnieku sacensībās, bet komandu sacensībās izcīnīja zelta medaļu.

Pirmo reizi vietu uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmā izcīnīja  Vistlerā četrinieku sacensībās.  Altenbergas trasē četriniekos izcīnīja savu pirmo uzvaru Pasaules kausa posmā. Tā paša gada 21. janvārī Sanktmoricā pirmo reizi uzvarēja arī divnieku sacensībās. 2017. gada Pasaules čempionātā izcīnīja bronzu divniekos, bet četrinieku sacensībās kļuva par pasaules čempionu, dalot pirmo vietu ar cita vācu pilota Frančesko Frīdriha ekipāžu. Arī komandu sacensībās ieguva zelta godalgu.

2017.—2018. gada sezonā uzvarēja Pasaules kausa kopvērtējumā četriniekos.  Phjončhanā ieņēma 5. vietu divniekos uz 8. vietu četrinieku sacensībās.

2019. gada Pasaules čempionātā Vistlerā vēlreiz ieguva zeltu komandu sacencībās, bet pamatdisciplīnās startēja neveiksmīgi, ieņemot tikai 8. vietu divniekos un 9. vietu četriniekos. Pēc gada Pasaules čempionātā Altenbergā izcīnīja divas sudraba godalgas — gan divniekos, gan četriniekos. 2021. gada Pasaules čempionātā, kas arī risinājās Altenbergā, diviekos tika pie vēl vienas sudraba medaļas, bet četrieniekos ieguva bronzu.

 Pekinā J. Lohners izcīnīja divas sudraba medaļas, gan divniekos gan četriniekos piekāpjoties F. Frīdriham. 2022.—2023. gada sezonā lieliski startēja divnieku sacensībās un izcīnīja sešas uzvaras Pasaules kausa posmos, nodrošinot uzvaru kopvērtējumā. Arī 2023. gada Pasaules čempionātā Sanktmoricā izcīnija zelta medaļu divniekos.

2024. gada Pasaules čempionātā Vinterbergā divniekos ieguva bronzas medaļu, bet četriniekos sudrabu, pēc gada Leikplesidā abās disciplīnās bija otrais, piekāpjotieties vienīgi F. Frīdriha pilotētajām ekipāžām.

2025.—2026. gada Pasaules kausa sezonā uzvarēja gan divniekos, gan četriniekos. Pirms  tika paziņots, ka J. Lohners pēc tām noslēgts sportista karjeru. Olimpiskajās sacensības viņš vispirms ar stūmēju Georgu Fleišhaueru uzvarēja divnieku sacensībās, bet vēlāk izcīnīja zelta medaļu arī četrinieku sacensībās.

## Rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

## Atsauces

## Ārējās saites
Paterosa

**Paterosa** (, ) ir municipalitāte Filipīnās. Atrodas Lusonas salas rietumdaļā Manilas aglomerācijā, administratīvi ietilpst Galvaspilsētas reģionā starp Pasigu ziemeļos un Tagigu dienvidos. Vienīgā Filipīnu municipalitāte, kas nav iekļauta kādā no provincēm un faktiski ir pirmās pakāpes administratīvā iedalījuma vienība. Slavena ar pīļkopības tradīcijām — tās nosaukums cēlies no tagalu valodas *pato* — ‘pīle’ un spāniskotā varianta *pateros* — ‘pīļkopji’.

## Vēsture
Kā patstāvīga municipalitāte izveidota 1799. gadā, nodalot no Pasigas. 1901. gadā municipalitāte tika iekļauta jaunizveidotajā Risalas provincē. 1903. gadā tika apvienotas Paterosas, Tagigas un Muntinlupas municipalitātes ar centru Paterosā, bet jau 1909. gadā tās atjaunotas iepriekšējā statusā. 1975. gadā Paterosa iekļauta Galvaspilsētas reģionā.

Par godu Paterosai nosaukta Paterosas mazpilsēta Vašingtonas štatā ASV.

## Atsauces

## Ārējās saites
Draudzības iela (Lielvārde)

**Draudzības iela** ir iela Lielvārdē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Stacijas ielu un beidzas krustojumā ar Roberta Rubeņa ielu. 

## Ielu savienojumi
Draudzības iela ir savienota ar šādām ielām:
* Stacijas iela
* Liepu iela
* Roberta Rubeņa iela

## Skatīt arī
* Lielvārde
* Lielvārdes ielu uzskaitījums
Sanhuana (Filipīnas)

**Sanhuana** (, ) ir neatkarīga pilsēta Filipīnās. Atrodas Lusonas salas rietumdaļā Manilas aglomerācijā, administratīvi ietilpst Galvaspilsētas reģionā. Izvietojusies reģiona vidusdaļā Pasigas pietekas Sanhuanas krastā; ziemeļos robežojas ar Kesonsitiju, dienvidos — ar Manilu un Mandalujongu. Valstī mazākā pilsēta pēc platības. Vēsturiski zināma kā pirmā Filipīnu revolūcijas kauju vieta pret Spānijas koloniālo varu 1896. gadā.

## Vēsture
Pirmoreiz minēta 1590. gadā kā **Sanhuanas del Montes** (*San Juan del Monte*) enkomjenda; nosaukta par godu tās aizgādnim Jānim Kristītājam. 17. gadsimta sākumā apvidus nonāca dominikāņu ordeņa valdījumā, kas šeit uzbūvēja baznīcu un konventu. 1783. gadā Sanhuana del Monte tika nodalīta no Santaanas de Sapas kā patstāvīga municipalitāte. Sanhuana ir pirmā Filipīnu revolūcijas kauju vieta pret Spānijas koloniālo varu 1896. gadā.

1901. gadā municipalitāte tika iekļauta jaunizveidotajā Risalas provincē. 1903. gadā pievienota Sanfelipei Neri, bet jau 1907. gadā atjaunota kā patstāvīga municipalitāte. Ap 1919. gadu nosaukums saīsināts uz mūsdienu formu. 1939.—1941. gadā trīs Sanhuanas barjosas tika nodalītas jaundibinātajai valsts galvaspilsētai Kesonsitijai. 1975. gadā Sanhuana iekļauta Galvaspilsētas reģionā, bet 2007. gadā tai piešķirts pilsētas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sanhuana (nozīmju atdalīšana)

**Sanhuana** (*San Juan*) var būt:
* Sanhuana — Puertoriko galvaspilsēta
* Sanhuana — pilsēta Argentīnā
* Sanhuana — province Argentīnā
* Sanhuana — pilsēta Filipīnās
* Sanhuana — upe Nikaragvā un Kostarikā
Jānis Ruģēns (politiķis)

thumb|200px|Jānis Ruģēns Valmieras pilsētas galvas amatā.
**Jānis Valfrīds Ruģēns** (1890—1969) bija latviešu agronoms un sabiedriskais darbinieks, Valmieras pilsētas galva (1934—1940).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1890. gada 14. jūlijā Valmieras pagasta "Ruģēnos" dzirnavnieka Pētera Voldemāra Ruģēna un viņa sievas Annas, dzimušas Marovskas, ģimenē, viņa vectēva brālis bija dzejnieks Jānis Ruģēns (1817—1876).

Mācījās Valmieras pagasta skolā un Valmieras pilsētas tirdzniecības skolā, tad N. Mironova komercskolā Rīgā (1909—1912). Studēja lauksaimniecību Rīgas Politehniskajā institūtā (1912—1917).

Latvijas brīvības cīņu laikā 1918. gada 20. decembrī pieteicās Atsevišķajā (studentu) rotā un 1919. gada 1. martā piedalījās izlūkošanas kaujā pret lieliniekiem pie Skrundas, par ko vēlāk apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni. Pēc Rīgas atbrīvošanas 1919. gada maijā beidza artilēristu kursus un piedalījās Bermontiādes cīņās, atvaļinājās no militārā dienesta 1920. gada 25. septembrī.

Strādāja par Valmieras apriņķa valsts zemju pārzini, no 1922. gada par Valmieras divgadīgās lauksaimniecības skolas pedagogu, 1924. gadā kļuva par šīs skolas pārzini. Darbojās 1908. gadā dibinātajā Baltijas lauksaimnieku biedrībā kā priekšsēdētāja Hermaņa Enzeliņa vietnieks. No 1931. gada Ruģēns bija Valmieras pilsētas domnieks un revīzijas komisijas loceklis, pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gadā viņu iecēla par Valmieras pilsētas galvu.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 18. jūlijā viņu atlaida no amata. 1944. gadā Ruģēns devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1951. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV, kur strādāja ķīmiskā uzņēmumā.
Miris 1969. gada 23. jūnijā Čikāgā.

## Apbalvojumi
* Lāčplēša Kara ordenis
* Aizsargu Nopelnu krusts
* Triju Zvaigžņu ordenis

## Atsauces
Centrālā Lusona

**Centrālā Lusona** (, ) vai **III reģions** (*Region III*), ir viens no Filipīnu reģioniem valsts centrālajā daļā. Aizņem Lusonas centrālo daļu un iekļauj 7 provinces un 2 neatkarīgās pilsētas. Reģiona centrs ir Sanfernando, bet lielākā pilsēta ir Anhelesa.

Reģions izveidots 1972. gadā. 2002. gadā pēc Dienvidtagalogas reģiona sadalīšanas Centrālās Lusonas reģionam pievienoja Auroras provinci.

## Ģeogrāfija
Reģions aizņem Lusonas salas dienviddaļu starp Dienvidķīnas jūru rietumos un Filipīnu jūru austrumos. Robežojas dienvidos ar Galvaspilsētas reģionu un Kalabarsonu, bet ziemeļos — ar Ilokosu un Kagajanas Ieleju. Lielu daļu reģiona teritorijas aizņem plaša zemiene, kas ir intensīvas lauksaimniecības apvidus un reģionu dēvē par «Filipīnu rīsa klēti». Augstākā virsotne ir Tapulao  vjl Sambalesas kalnos. Valda tropu klimats.

## Administratīvais iedalījums
thumb|300px|left|upright=0.95|Centrālās Lusonas reģiona administratīvais iedalījums
 

**Piezīmes**

## Atsauces

## Ārējās saites
Purānas

[thumbnail|upright=1.2|Saglabājies fragments no 18. gadsimtā sarakstītās [Bhāgavatas purānas]]
**Purānas** (, *purāna* — ‘senais, vecais’) ir seni hinduistu raksti, svētās grāmatas. Katra no grāmatām ir veltīta kādas hindu dievības kultam. Šajā rakstos stāsta arī par kosmoloģiju, dievu izcelsmi, dzīves pamatprincipiem, karmu, kā arī par viedajiem un valdniekiem. Purānas tiek dalītas divās grupās — 18 lielajās purānās (*[[mukhya puranas]]*) un 18 mazajās purānās (*[[upa puranas]]*). Zināmākās no purānām ir Bhāgavatas purāna, Višnu purāna, Šivas purāna un Markandejas purāna. Purānas ir sastopamas arī džainismā.

## Ārējās saites
Sjerramadre (Filipīnas)

**Sjerramadre** ( — ‘kalnu māte’) ir kalnu grēda Filipīnās, tās garākā kalnu sistēma. Stiepjas ziemeļu—dienvidu virzienā  garumā gar Lusonas salas ziemeļaustrumu krastu no Kagajanas ziemeļos līdz Kesonai dienvidos. Austrumos grēdas pakāji apskalo Klusā okeāna Filipīnu jūra un Lamona līcis, bet uz rietumiem plešas Kagajanas ieleja ziemeļdaļā, Centrālās Lusonas līdzenums vidusdaļā un Bajas lagūnas ieplaka dienviddaļā. Karabaljo kalni vidusdaļā Sjerramadri savieno ar Centrālās Kordiljeras masīvu. Grēda kalpo kā dabiska barjera, aizsargājot salas rietumdaļu no okeāna taifūniem. Sjerramadres ziemeļos atrodas aktīvs vulkāns Kagva, bet augstākā virsotne ir Givans (1915 m vjl) grēdas vidusdaļā. Grēdas teritorijā vairākas aizsargājamās dabas teritorijas, no kurām lielākā ir Ziemeļu Sjerramadres dabas parks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sjerramadre

**Sjerramadre** (*Sierra Madre*) var būt:
* Sjerramadre — kalnu grēda Filipīnās
* Sjerramadre — kalnu grēda Kalifornijā, ASV

## Skatīt arī
* Austrumu Sjerramadre
* Rietumu Sjerramadre
* Sjerramadres dārgumi
Metonīmija

**Metonīmija** ir mākslinieciskās izteiksmes līdzeklis, retorisks nozīmes pārnesums, kurā ietverta priekšmeta vai parādības jēdziena aizstāšana ar tēlainu atgādinājumu. Tas ir stilistisks paņēmiens, kurā uz abpusējas līdzības pamata kāds jēdziens aizstāts ar citu, piemēram, “dzimtā valoda”, “abra mani pabaroja”, “lasīt Šekspīru”, “zārka nagla”. Ar metonīmiju var izteikt sarežģītakas domas vai emocijas, izmantojot citus pazīstamus un saistītus jēdzienus.

Metonīmija medicīnā ir arī valodas traucējums, kurā vajadzīgā vārda vietā tiek lietots ar to jēdzieniski nepareizi saistīts termins.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sēpijas

**Sēpijas** (*Sepiida*) ir desmitkājveidīgo galvkāju kārta. Sēpiju kārtā ir aptuveni 160 sugas, kas ietilpst 6 dzimtās. No šīm sešām dzimtām mūsdienās ir sastopami trīs dzimtu pārstāvji. Sēpijām ir izteikts ķermenis un desmit taustekļi pie mutes. Atsevišķas sēpiju sugas spēj mainīt krāsu, pielāgojoties apkārtējai videi. Sēpijas barojas ar zivīm, garnelēm un citiem maziem dzīvniekiem. Pētījumos novērots, ka atsevišķas sugas ir inteliģentas, un tās mācās no savas pieredzes. Sēpijas galvenokārt dzīvo dziļos ūdeņos, bet ir sastopamas arī seklākos ūdeņos. Āzijā sēpijas tiek izmantotas arī cilvēku uzturā.

## Sistemātika
Sēpiju kārta sīkāk dalās divās apakškārtās, no kurām viena ir izmirusi. Sēpiju apakškārtā ir 4 dzimtas, no tām trīs dzimtu pārstāvji ir sastopami mūsdienās.
* †*[[Vasseuriina]]*
** †*[[Vasseuriidae]]*
** †*[[Belosepiellidae]]*
* sēpiju apakškārta (*Sepiina*)
** †*[[Belosaepiidae]]*
** sēpiju dzimta (*Sepiidae*)
** *[[Sepiadariidae]]*
** *[[Sepiolidae]]*

## Ārējās saites
Riekstu iela (Lielvārde)

**Riekstu iela** ir iela Lielvārdē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Gobu ielu un beidzas krustojumā ar Avotu ielu. Iela izbūvēta 2021. gadā. Uz tās atrodas Lielvārdes pamatskolas pirmskolas izglītības iestāde.

## Ielu savienojumi
Riekstu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Gobu iela
* Avotu iela

## Skatīt arī
* Lielvārde
* Lielvārdes ielu uzskaitījums
Smilgu iela (Lielvārde)

**Smilgu iela** ir iela Lielvārdē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Skolas ielu un beidzas krustojumā ar Virsaišu ielu.

## Ielu savienojumi
Smilgu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Ausekļa iela (savienojums nav izbūvēts)
* Skolas iela
* Mēness iela
* Gaismas iela
* Agates iela
* Saulgriežu iela
* Virsaišu iela

## Skatīt arī
* Lielvārde
* Lielvārdes ielu uzskaitījums
Sphere (Lasvegasa)

***Sphere*** ir sfēriska sarīkojumu halle Lasvegasas priekšpilsētā Paradaisā, Nevadā, ASV, uz austrumiem no *[[Las Vegas Strip]]* un blakus *[[The Venetian Las Vegas]]* luksusa viesnīcai un kazino. Par arhitektu biroja *[[Populous]]* projektēto ieceri attīstītājs *[[Madison Square Garden Sports]]* paziņoja 2018. gada februārī, kad tā bija zināma kā ***MSG Sphere***. Tā ir lielākā sfēriskā celtne pasaulē, pēc tilpuma apsteidzot iepriekšējo lielāko *[[Avicii Arena]]* Zviedrijas galvaspilsētā Stokholmā.

Galvenajai zālei ir 18 600 sēdvietu ietilpība, un tā ir aprīkota ar liektu 16K LED ekrānu un 4D efektiem. Tā kā sfēras formai nav koncertzālei piemērota akustika, tad skandas ir aprīkotas ar skaņas viļņu formēšanas un viļņu lauku sintēzes tehnoloģijām. Divas trešdaļas celtnes eksterjera veido 54 000 m2 LED ekrānu, kas tumšajās diennakts stundās rāda kustīgus attēlus. Tas ir lielākais LED ekrāns pasaulē. Celtne ir 112 m augsta un 157 m plata diametrā.

Celtniecību uzsāka , plānojot atklāšanu 2021. gadā, taču Covid-19 pandēmijas radīto piegādes ķēžu satricinājumu rezultātā būvniecību apturēja uz vairākiem mēnešiem. Sarīkojumu halli apmeklētājiem atklāja  ar īru rokgrupas *[[U2]]* koncertu.

thumb|centre|300px|Sarīkojumu zāles ''Sphere'' logotips

## Skatīt arī
* Sphere (Londona)

## Atsauces
Nikolajs Sermuks

**Nikolajs Sermuks** (1896—1937) bija latviešu izcelsmes padomju militārais darbinieks, Ļeva Trocka palīgs un apsargs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1896. gadā Rīgā, ieguvis augstāko izglītību. Kopš 1918. gada dienēja Sarkanajā armijā. Bijis Republikas revolucionārās kara padomes priekšsēdētāja Trocka sekretārs un viņa bruņuvilciena priekšnieks. Šis vilciens, kuru pavadīja armijas apakšvienības un kurā atradās bibliotēka, tipogrāfija, telegrāfa un radiopunkts un citāds aprīkojums, pārvietojās pa Krievijas pilsoņu kara frontu apgabaliem, nodrošinot karaspēka komandēšanu un karavīru un vietējo iedzīvotāju aģitāciju.
[left|thumb|304x304px|[Revolucionārā kara padome|RRKP priekšsēdētāja vilciena komandējošais un politiskais sastāvs]]
1928. gadā N. Sermuks privāti pavadīja partijas iekšējo cīņu zaudējušo un izraidīto Trocki uz Almatu. Valsts politiskās pārvaldes darbinieki arestēja Sermuku Almatas viesnīcā, kurš viņš dzīvoja ar Trocka ģimeni. Pārvests uz Maskavu, kur Politpārvaldes Kolēģijas Īpašā apspriede piesprieda viņam 3 gadu izsūtījuma. Izsūtīts uz Čerepovecu, 1933. gadā Īpašā apspriede aizliedza Sermukam dzīvot 15 pilsētās, 1934. gadā piesprieda 3 gadu ieslodzījumu politiskajā izolatorā (Iekšlietu Tautas komisariāta cietums). Pēc tam atkal arestēts, sodīts ar 5 gadiem labošanas darba nometnēs. 1936. gada jūlijā kopā ar citiem 138 ieslodzītajiem "trockistiem" ar tvaikoni nogādāts Nagajeva līcī no Vladivostokas, nosūtīts uz Kolimas nometni Zirjankas ciemā. Pret Sermuku sākta jauna izmeklēšana vietējās "trockistu grupas" lietas ietvaros.

1937. gada 14. septembrī Daļstroja Iekšlietu pārvaldes troika notiesāja Sermuku "par kontrrevolucionāru darbību", piespriežot nāvessodu. Nošauts tā paša gada 25. oktobrī. 1989. gadā reabilitēts.

## Kino
N. Sermuks attēlots (aktieris Andrejs Fesjkovs, *Андрей Феськов*) 2017. gada Krievijas daudzsēriju filmā "Trockis" (*«Троцкий»*).

## Atsauces
Zaļā iela (Lielvārde)

**Zaļā iela** ir iela Lielvārdē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Stacijas un Līču ielu un beidzas krustojumā ar Andreja Pumpura ielu.

## Ielu savienojumi
Zaļā iela ir savienota ar šādām ielām:
* Stacijas iela
* Līču iela
* Zvaigžņu iela
* Andreja Pumpura iela
* Ozolu iela (savienojums nav izbūvēts)

## Skatīt arī
* Lielvārde
* Lielvārdes ielu uzskaitījums
Zvaigžņu iela (Lielvārde)

**Zvaigžņu iela** ir iela Lielvārdē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Andreja Pumpura ielu un beidzas pie Lielvārdes pilsētas ziemeļrietumu robežas.

## Ielu savienojumi
Zvaigžņu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Andreja Pumpura iela
* Akmeņu iela
* Smilšu iela
* Kastaņu iela
* Līču iela
* Zaļā iela

## Skatīt arī
* Lielvārde
* Lielvārdes ielu uzskaitījums
Santa Ratniece

**Santa Ratniece** (dzimusi 1977. gadā) ir latviešu komponiste.

Santa Ratniece dzimusi Jelgavā, mūzikas studijas sākusi Valmieras Mūzikas skolā klavierspēles klasē. 1992. gadā viņa uzsāka mūzikas teorijas mācības Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolā Rīgā. Muzikālo izglītību turpināja J. Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā, kur absolvējusi muzikoloģiju (2000) un kompozīciju (2002). Vēlāk viņa studēja kompozīciju pie angļu komponista Deivida Roulenda Enšedes konservatorijā Nīderlandē. Pēc tam Santa Ratniece turpināja studijas Igaunijas Mūzikas un teātra akadēmijā pie igauņu komponistes Helēnas Tulves un 2007. gadā ieguva maģistra grādu.

Santa Ratniece ir saņēmusi šādus apbalvojumus:

* *Petunia* iegūst 1.vietu jauno komponistu konkursā Tallinā (2003);
* *Sens nacre* — labākais 2004 *International Rostrum for composers* (kategorija lidz 30 gadiem);
* *Glittering Promenade* pirmatskaņojums Berlīnes Filharmonijā (2005);
* *Alvéoles* pirmatskaņojums *Radio France* Parīzē (2006);
* *Saline* iegūst Dienas Gada balvu kultūrā (2006);
* *Sens nacre* — Autortiesību Bezgalības balva (2007);
* *Saline* — rekomendētais skaņdarbs 2008 *International Rostum for composers*.

Ratnieces mūziku atskaņojuši Latvijas Radio koris, ansamblis *Altera Veritas*, *Trio Palladio*, *[[Sinfonietta Rīga]]*, Liepājas *Amber Sound Orchestra*, Latvijas Nacionālais simfoniskais orķestris, orķestris *RIGA*, Igaunijas Nacionālais vīru koris, Morāvijas Filharmonijas orķestris, *Cappella Amsterdam*, *Musiques Nouvelles*, *Kronos Quartet*, *Arditti* kvartets, *Nederlands Kamerkoor*, Kanādas stīgu kvartets *Quatuor Molinari*, Sidnejas simfoniskais ansamblis, *International Contemporary Ensemble*, *Ensemble Recherche*, *Ensemble Fractales*, *Ensemble Sarband*, *Scordatura Ensemble*, *Lichtzwang Ensemble*, *Forbidden City Chamber Orchestra*, koris *The Crossing*, Kamerkoris Īrijā un citi.

## Ārējās saites
* Skaņdarbi
Michelin ceļvedis

thumb|Pirmais, 1900. gadā izdotais ''Michelin'' ceļvedis
**''Michelin'' ceļvedis** (,  — 'Mišlēna ceļvedis') ir starptautisks restorānu ceļvedis, kas kopš 1900. gada reizi gadā izvērtē to kvalitāti dažādās valstīs, labākajiem restorāniem piešķirot vienu, divas vai trīs zvaigznes (16px).

Šos ceļvežus sāka izdot Francijas riepu ražošanas uzņēmuma *[[Michelin]]* īpašnieks Andrē Mišlēns ar mērķi veicināt auto tūrismu, apmeklējot labākos restorānus.

Kopš 1997. gada Mišlēna ceļvedi papildināja ar *Bib Gourmand* kategoriju restorāniem, kas piedāvā izcilu ēdienu par mērenām cenām. 2020. gadā Mišlēna ceļvedis sāka piešķirt restorāniem arī ilgtspējas zīmi (16px), lai to īpašnieki varētu Mišlēna ceļvedī paust savu vīziju. Ceļvedī apkopo arī ekspertu ieteikto labāko restorānu sarakstu.

## Mišlēna ceļveža ieteiktie Latvijas restorāni
Latvijas restorānu vērtēšanai Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra ar *[[Michelin]]* noslēdza līgumu 1,27 miljonu eiro vērtībā, gadu iepriekš pasūtot arī 150 000 eiro vērtu pētījumu.

### 2023. gadā
2023. gadā ar vienu zvaigzni (16px) novērtēja Maksima Cekota restorānu *Max Cekot Kitchen* Rīgā, trīs restorānus iekļāva *Bib Gourmand* kategorijā (*Snatch*, *SHŌYU* un *Milda*), bet vēl 22 ēdināšanas iestādes iekļāva ieteicamo restorānu sarakstā. Ilgtspējas zvaigzni (16px) saņēma Ēriks Dreibants no "Pavāru mājas" Līgatnē.

Kopumā "*MICHELIN Guide Latvia*" 2023. gadā iekļāva 22 restorānus — "KEST" un "H. E. Vanadziņš" Cēsīs, "36. līnija" Jūrmalā, "MO" Liepājā, "Pavāru māja" Līgatnē, "3 pavāri", "Tauro", *Whitehouse*, *John*, "COD", *Le Dome*, *Chef's Corner*, *Barents Coctails & Seafood*, "Barents", *Aqua Luna*, *Entresol*, "Ferma", "Neiburgs", *Tails* un *Riviera* Rīgā, "Zoltners" Tērvetē un "Akustika" Valmierā.

### 2024. gadā
2024. gadā ar vienu zvaigzni (16px) novērtēja divus Rīgas restorānus — *JOHN Chef's Hall* un *Max Cekot Kitchen* Rīgā, trīs restorānus iekļāva *Bib Gourmand* kategorijā (*Snatch*, *SHŌYU* un "Milda"), bet vēl 26 ēdināšanas iestādes iekļāva ieteicamo restorānu sarakstā, papildinot izlasi ar pieciem Rīgas restorāniem — "B7", "Babo", *LOWINE* *Seasons*un *Stage 22* Ilgtspējas zvaigzni (16px) saņēma "Pavāru māja" Līgatnē.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* 1900. gada ''Michelin'' ceļvedis 
* ''Vía Michelin'' 
* ''Michelin Travel Guides''
Atpūtu iela

**Atpūtu iela** ir iela Lielvārdē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Liepu un Uzvaras ielu un beidzas krustojumā pie Lielvārdes ziemeļaustrumu robežas. Kopā ar Avotu un Uzvaras ielu Atpūtu iela veido Lielvārdes pilsētas ziemeļu robežu.

## Ielu savienojumi
Atpūtu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Uzvaras iela
* Liepu iela
* Zariņu iela

## Skatīt arī
* Atpūtas iela
* Lielvārdes ielu uzskaitījums
Ādolfs Sniķeris

**Kristaps Ādolfs Sniķeris** (1893—1964) bija latviešu skolotājs, virsnieks un sabiedriskais darbinieks. Ventspils pilsētas galva (1931—1938). Latviešu krājaizdevu sabiedrības padomes priekšsēdētājs, Ventspils ev. lut. draudzes priekšnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Užavas pagastā Jukuma Sniķera ģimenē, mācījās Ventspils pilsētas skolā un 1911. gadā absolvēja Valkas pilsētas skolas pedagoģiskus kursus.
Pirmā pasaules kara laikā dienēja Krievijas Impērijas armijā, 1916. gadā mācījās Tiflisas 1. praporščiku skolā, 1917. gada janvārī kļuva par Latviešu strēlnieku rezerves pulka, tad par Bauskas latviešu strēlnieku pulka jaunāko virsnieku, piedalījās kaujās pie Mazās Juglas, pie Ropažiem un Nītaures. 1918. gadā atvaļināts no karadienesta, Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada martā bija Ventspils komandantūras sevišķu uzdevumu virsnieks, jūnijā iecelts par Ventspils militārā priekšstāvja v.i., augustā par Ventspils apriņķa apsardzes priekšnieka palīga v.i., Bermontiādes laikā 1919. gada oktobrī bija Ventspils apriņķa komandantūras sevišķu uzdevumu virsnieks.

Pēc atvaļināšanās strādāja par skolotāju, 1931. gada Ventspils pašvaldības vēlēšanās viņu ievēlēja pilsētas domē, bet 1934. gadā par Ventspils pilsētas galvu. No 1938. līdz 1940. gadam bija Aizputes apriņķa lauku pašvaldību vecākais, pēc Latvijas okupācijas atlaists no amata. Vācu okupācijas laikā 1941. gada novembrī kļuva par Tautas palīdzības Aizputes lauku apriņķa priekšnieku, 1942. gada septembrī par Aizputes apriņķa vecāko.

Miris 1964. gadā.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, 5 šķira (1938)

## Atsauces
Sigurds Circenis

**Sigurds Circenis** (dzimis , miris ) bija latviešu klarnetists (Latvijas Nacionālā simfoniskā orķesta (LNSO) pirmā klarnete) un Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas pasniedzējs.

Dzimis Ogrē. No 1966 līdz 1971 gadam mācījās Emīla Dārziņa mūzikas skolā pie Kārļa Bražes, bet no 1971. līdz 1976. gadam Mūzikas akadēmijā (tolaik Valsts konservatorija) pie profesora Eduarda Medņa. No 1976. gada — LNSO mūziķis, bet no 1978. gadam — Mūzikas akadēmijas pasniedzējs. Viņa klasi absolvējuši vairāk nekā trīsdesmit klarnetistu.

## Ārējās saites
Bulakana

**Bulakana** (, ) ir viena no Filipīnu provincēm valsts vidusdaļā, Centrālās Lusonas reģionā. Administratīvi dalās 4 pilsētās un 20 municipalitātēs un sīkāk 569 barangajās. Provinces centrs ir Malolosa, bet lielākā pilsēta — Sanhosē del Monte. Provinci apdzīvo galvenokārt tagali (90 %) un pampangi (8 %).

## Ģeogrāfija
Province izvietojusies Lusonas salas vidusdaļā Angatas upes baseinā. Rietumos robežojas ar Pampangu, ziemeļos — ar Nuevaesihu, austrumos — ar Auroru un Kesonu, bet dienvidos — ar Risalu un Galvaspilsētas reģiona Kesonsitijas, Kalookanas, Valensuelas, Malabonas un Navotasas pilsētām. Dienvidrietumos provinces krastus apskalo Dienvidķīnas jūras Manilas līcis. Reljefā provinces centrālajā un rietumu daļā dominē auglīga zemiene, bet austrumdaļā paceļas Sjerramadres grēda. Augstākais kalns ir Oriods (1188 m vjl) provinces dienvidaustrumos.

## Vēsture
Provinces nosaukums cēlies no kokvilnas (), kas plaši audzēta šajā reģionā. Par provinces dibināšanas datumu tiek uzskatīts 1578. gada 30. aprīlis, kad augustīniešu misionāri Tabangas upes lejtecē dibināja Bulakanas (*Bulakan*) pilsētiņu. 1582. gadā minēta Bulakanas alkaldija ar vairākām enkomjendām. Mūsdienu provinces robežas nostiprinājās 1848. gadā. 1901. gadā provinces centrs tika pārcelts uz Malolosu. 1975. gadā no Bulakanas tika nodalīta Valensuelas municipalitāte un iekļauta jaundibināmajā Galvaspilsētas reģionā.

## Ārējās saites
Viļņas Filipa un Jēkaba katoļu baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q2026142"
}

**Viļņas Svēto apustuļu Filipa un Jēkaba katoļu baznīca** () ir 18. gadsimta pirmajā pusē uzbūvēts Romas katoļu dievnams, kas atrodas Lietuvas galvaspilsētas Viļņas Lukišķu rajonā. Baznīca veido vienotu kompleksu ar dominikāņu klosteri un vēsturisko slimnīcu. Komplekss ir nacionālas nozīmes Lietuvas valsts kultūras piemineklis (unikālais kods — 37604). Baznīca celta baroka stilā. Dievkalpojumi notiek lietuviski un poliski.

17. gadsimta vidū Smoļenskas kastelāns Ježijs Hreptovičs (*Jurgis Chreptavičius/Jerzy Chreptowicz/Юрый Храптовіч*, 1586—1650) piešķīra līdzekļus dominikāņu ordenim, lai šajā vietā ierīkotu baznīcu un klosteri. 1690. gadā sākta mūra baznīcas celtniecība, kas tika pabeigta 1722. gadā (1746. gadā tika uzcelti torņi). 1799. gadā pie klostera tika nodibināta pirmā slimnīca Viļņā — Svētā Jēkaba slimnīca. Ar dažādiem nosaukumiem tā darbojās līdz pat 2004. gadam. 1844. gadā klosteris tika slēgts un baznīca kļuva par draudzes baznīcu. 1939. gadā mākslinieks Ježijs Hopens (*Jerzy Hoppen*, 1891—1969) restaurēja baznīcas interjeru. 1948. gadā baznīca tika slēgta, PSRS okupācijas gados baznīcā tika ierīkota Lietuvas Nacionālā operas un baleta teātra noliktavas. 1992. gadā dievnams tika atdots dominikāņiem. 2015. gadā baznīcā tika ierīkots kariljons.


Church_of_St._Philip_and_St._Jacob_in_Vilnius_main_facade.jpg
Lukiškės_Square,_Vilnius,_April_2015_(01).JPG


## Ārējās saites
* 
* Ieraksts Lietuvas kultūras vērtību reģistrā
Paradaisa (Nevada)

**Paradaisa** ir neinkorporēta pilsēta un statistiski apzīmēta vieta Klārka apgabalā, Nevadā, ASV, kas ietilpst Lasvegasas aglomerācijā. Paradaisu dibināja . Tās iedzīvotāju skaits 2020. gadā bija 191 238, padarot to par piekto pēc iedzīvotāju skaita lielāko neinkorporēto teritoriju ASV. Ja Paradaisa būtu pilsēta, tā būtu piektā lielākā pilsēta Nevadas pavalstī. Kā neinkorporētu teritoriju, to pārvalda Klārka apgabala komisija sadarbībā ar Paradaisas Konsultatīvo padomi.

Paradaisā atrodas Harija Reida Starptautiskā lidosta, Nevadas Universitāte Lasvegasā, lielākā daļa *[[Las Vegas Strip]]* un vairums Lasvegasas reģiona tūrisma apskates objektu.

## Vēsture
Pateicoties augstajam gruntsūdens līmenim, kas padarīja iespējamu lauksaimniecību, Lasvegasas ielejas dienvidu daļu sauc par Paradaisas ieleju vismaz kopš 1910. gada. Apgabala komisija izveidoja Paradaisas skolu apgabalu 1914. gadā.

1950. gadā Lasvegasas mērs Ērnijs Kragins vēlējās palielināt pilsētas robežas, iekļaujot Lasvegasā tai piegulošās neinkorporētās teritorijas, lai palielinātu pilsētas nodokļu ieņēmumus un tādējādi finansētu vērienīgu būvniecības kampaņu un segtu pilsētas augošās parādsaistības. Pret to iebilda kazino direktori, sevišķi Gass Grīnbaums, kurš vadīja luksusa viesnīcu un kazino *[[Flamingo (viesnīca)|Flamingo]]*. Viņi lobēja Klārka apgabala komisiju dibināt jaunu pilsētu, lai novērstu Lasvegasas robežu paplašināšanu.  Klārka apgabala komisija nobalsoja par neinkorporētas Paradaisas pilsētas dibināšanu. Pilsētas teritoriju veidoja 1,6 × 6,4 km plata josla (10,24 km2) no Lasvegasas dienvidu robežas līdz kazino *Flamingo*. Pilsētas valde sākotnēji sastāvēja no piecu kazino direktoriem, un tās priekšsēdētājs bija Gass Grīnbaums.

Jau mēnesi pēc Paradaisas dibināšanas, tās robežas tika paplašinātas, pievienojot dzīvojamās apbūves teritorijas Paradaisas ielejā, sasniedzot 140 km2 platību. Pēc vairākiem mēnešiem apgabala amatpersonas atklāja, ka neinkorporētās pilsētas robežas nav saskaņā ar spēkā esošajiem normatīvajiem aktiem, jo tās dibināšanas petīcija nebija savākusi pietiekamu parakstu skaitu un pilsētas teritorija atradās vairākos skolu apgabalos. Lai to risinātu,  apgabala komisija pieņēma petīcijas sadalīt Paradaisu divās jaunās neinkorporētās pilsētās. Pilsēta "A" iekļāva sākotnēji nospraustās teritorijas, kas atradās Lasvegasas skolu apgabalā, stiepjoties 1,6 km platumā gar Lasvegasas dienvidu robežu, kamēr pilsēta "B" iekļāva teritorijas, kas atradās Paradaisas skolu apgabalā.

1953. gadā pilsētu "A" pārdēvēja par Vinčesteru, bet pilsēta "B" saglabāja Paradaisas nosaukumu. 1956. gadā Nevadas pavalsts visus Klārka apgabala skolu apgabalus apvienoja vienā.

1975. gadā Nevadas likumdevējvara pieņēma likumu, kas būtu iekļāvis Paradaisu, Sanraismeinoru un Vinčesteru Lasvegasas pilsētas sastāvā. Pirms likuma stāšanās spēkā Nevadas Augstākā tiesa to atcēla kā pretkonstitucionālu.

## Iedzīvotāji

## Skatīt arī
* *[[Sphere (Lasvegasa)|Sphere]]*

## Atsauces
Taivānas Nacionālā universitāte

**Taivānas Nacionālā universitāte** (ķīniešu: 國立臺灣大學) ir universitāte Taibei, Ķīnas Republikā. Universitāti veido 11 koledžas un 4 pētniecības centri.

Taivānas Nacionālās universitātes priekštece bija Taihoku Imperiālā universitāte, ko Japānas Impērijas valdīšanas laikā dibināja 1928. gadā. Pēc Otrā pasaules kara, Ķīnas Republikas valdība atkal atvēra universitāti, pārdēvējot to par Taivānas Nacionālā universitāti 1945. gada 15 novembrī.

Universitātes absolventu vidū ir Taivānas politiķe, advokāte un universitātes profesore Cai Inveņa.

## Ārējās saites
Azerbaidžānas Valsts naftas un rūpniecības universitāte

**Azerbaidžānas Valsts naftas un rūpniecības universitāte** (azerbaidžāņu: *Azərbaycan Dövlət Neft və Sənaye Universiteti*) ir augstākās izglītības iestāde Baku, Azerbaidžānā.

## Vēsture
thumb|Hadži Zejnalabdins Tagijevs
1887. gada 10. novembrī Baku pilsētas dome pieņēma lēmumu par tehniskās skolas izveidi. Sabiedriskais un politiskais darbinieks, miljonārs un filantrops Hadži Zejnalabdins Tagijevs ziedoja 100 tūkstošus rubļu skolas ēkas celtniecībai.

1896. gadā tehniskā skola tika pārdēvēta par zemākā līmeņa tehnisko skolu. 1896.–1905. gadā skolu absolvēja 50 cilvēki mehānikas nodaļā un 55 cilvēki celtniecības nodaļā. 1910. gadā mehānikas nodaļa ietvēra arī naftas inženierijas un elektromehānikas specialitātes.

1916. gadā skolā mācījās 494 skolēni, no kuriem tikai 20 bija azerbaidžāņi. 1918. gadā skola tika pārdēvēta par politehnikumu. Politehnikumā bija naftas rūpniecības, elektromehānikas, celtniecības un arhitektūras nodaļas. Tajā mācījās 188 skolēni. Šajā laikā par absolventiem kļuva 62 cilvēki, no kuriem 12 inženieri bija azerbaidžāņi.

Akadēmijas galvenā ēka tika uzcelta 1900. gadā pēc arhitekta Josifa Goslavska projekta. Šeit darbojās Baku Tehniskā skola.

Pēc padomju varas nodibināšanas Azerbaidžānā 1920. gada 14. novembrī uz skolas bāzes tika izveidots Baku Politehniskais institūts. Līdz 1923. gadam institūtu bija absolvējuši pirmie 3 studenti. Līdz 1927. gadam absolventu skaits bija pieaudzis līdz 289.

1959. gadā institūtu nosauca revolucionāra Mešadi Azizbekova vārdā.

1992. gada 21. martā, pēc Azerbaidžānas izstāšanās no PSRS, augstskola mainīja nosaukumu uz , tomēr kopš 2015. gada tai ir piešķirts mūsdienīgs nosaukums.

## Ārējās saites
Argentīnas–Brazīlijas futbola derbijs

**Argentīnas—Brazīlijas futbola derbijs** ir sporta sāncensība starp Argentīnas un Brazīlijas futbola izlasēm un to līdzjutējiem. Abu komandu savstarpējās spēles bieži iezīmējas ar ievērojamiem un pretrunīgiem starpgadījumiem un skandāliem. FIFA šo sāncensību raksturojusi kā "futbola sāncensības spilgtāko piemēru." CNN to iekļāva otrajā vietā savā 10 izcilāko starptautisko futbola sacensībusarakstā, uzreiz aiz vecākās Anglijas un Skotijas futbola derbija.

## Statistika

### Galveno oficiālo sacensību salīdzinājums

### Izlase pret izlasi

## Atsauces

## Ārējās saites
* Argentina vs. Brazil statistics by RSSSF
* Brazil vs. Argentina rivalry on Netvasco.com 
* Argentina vs. Brazil September 5 2009 results
Sentedmundsberī katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1989407"
}


**Sentedmundsberī katedrāle** () jeb **Sv. Jēkaba un Sv. Edmunda katedrāles baznīca** () ir 11. gadsimta anglikāņu katedrāle, kas atrodas Anglijas austrumos, Safolkas grāfistes Berīsentedmundsā. 1914. gadā dibinātās Sentedmundsberī un Ipsvičas diecēzes galvenā baznīca.

Šajā vietā baznīca atrodas vismaz no 1065. gada, kad to uzcēla benediktīniešu Berīsentedmundsas abatijas abats. No 1503. gada baznīca tika pārbūvēta perpendikulārās gotikas stilā. Tālākajos gadsimtos (tai skaitā 21. gadsimtā) baznīca (no 1914. gada — katedrāle) tika pārbūvēta un paplašināta.


St_Edmundsbury_Cathedral_Choir_2,_Suffolk,_UK_-_Diliff.jpg
St_Edmundsbury_Cathedral_Organs,_Suffolk,_UK_-_Diliff.jpg
St_Edmundsbury_Cathedral_Choir_1,_Suffolk,_UK_-_Diliff.jpg
Tower_of_Bury_St_Edmunds_Cathedral_-_geograph.org.uk_-_501569.jpg


## Ārējās saites
*
Nikolaja Ģenerālštāba akadēmija

thumb|Akadēmijas ēka
**Nikolaja Ģenerālštāba akadēmija** (krievu: *Николаевская академия Генерального штаб*а) bija Krievijas Impērijas armijas augstākās militārās izglītības iestāde.

Tās oficiālais nosaukums tās dibināšanas brīdī bija **Imperatora militārā akadēmija**, no 1855. gada tā saucās Nikolaja Ģenerālštāba akadēmija (imperatora Nikolaja I piemiņai), no 1909. gada — **Imperatora Nikolaja militārā akadēmija**.

86 gadu laikā Nikolaja Ģenerālštāba akadēmiju ir absolvējuši vairāk nekā 4500 virsnieku, no kuriem daudzi sevi apliecināja kā izcili militāri komandieri un valstsvīri. Starp absolventiem bija arī vairāki latvieši, tai skaitā 5. Zemgales latviešu strēlnieku pulka un vēlāk Sarkanās armijas pirmais komandieris Jukums Vācietis, Latvijas Bruņoto spēku pirmais virspavēlnieks Dāvids Sīmansons, virspavēlnieka štāba priekšnieks un vēlāk Latvijas Bruņoto spēku komandieris Pēteris Radziņš u.c.

## Vēsture
Nikolaja Ģenerālštāba akadēmija tika dibināta 1832. gada 26. novembrī [8. decembrī].

Pirmā pasaules kara laikā gandrīz visi armiju un fronšu komandieri, 29 no 36 korpusu komandieriem un 46 no 70 divīziju priekšniekiem bija akadēmijas absolventi. Sākoties karam, pati akadēmija pēc būtības tika likvidēta, mācības tika pārtrauktas, tika veikta priekšlaicīga izlaiduma procedūra, lielākā daļa pasniedzēju tika nosūtīti aktīvajā armijā. Kara gaita parādīja, ka šis lēmums bija dziļa kļūda, jo bija milzīga vajadzība pēc apmācītiem militārajiem komandieriem ar augstāko militāro izglītību. 1916. gadā tika nolemts atsākt mācības, un 1917. gada sākumā jaunāko kursu apguvē tika uzņemti 120 virsnieki.

1918. gada martā—maijā akadēmija tika evakuēta uz Jekaterinburgu, bet jūlijā — uz Kazaņu. 1918. gada jūlijā pēc KPFSR Tautas komisāru padomes priekšsēdētāja Vladimira Ļeņina ierosinājuma akadēmiju pārdēvēja par Strādnieku un zemnieku Sarkanas armijas militāro akadēmiju. 1918. gada jūlijā lielākā daļa pasniedzēju un studentu (393 no 530) atteicās pretoties Čehoslovākijas korpusa un Krievu armijas daļām, kas virzījās uz Kazaņu, un pārgāja to pusē.

1918. gada 7. oktobrī Revolucionārā militārā padome izdeva rīkojumu izveidot Sarkanās armijas Ģenerālštāba akadēmiju. Tādējādi Krievijas pilsoņu kara laikā no 1918. līdz 1922. gadam Krievijas teritorijā vienlaicīgi darbojās divas Ģenerālštāba akadēmijas — "baltā" un "sarkanā". Baltās kustības rindās akadēmija turpināja darbu vispirms Jekaterinburgā, pēc tam Tomskā un Omskā.

Oktobrī—novembrī 1919 akadēmija tika evakuēta uz Vladivostoku. Vladivostokā akadēmija darbojās tikai kā zinātniska institūcija, mēģinājumi atsākt izglītības procesu bija neveiksmīgi. 1923. gada pavasarī daļa akadēmijas pasniedzēju, bibliotēka, tipogrāfija un īpašumi tika evakuēti uz Maskavu kā daļa no jau padomju akadēmijas.

## Ārējās saites
Kirjaks Micotakis

**Kirjaks Micotakis** (, ; dzimis ) ir Grieķijas politiķis un finansists. Kirjaks Micotakis bija Grieķijas premjerministrs no 2019. gada jūlija līdz 2023. gada maijam, kā arī ir pašreizējais valsts premjerministrs no 2023. gada jūnija. Pirms kļūšanas par premjerministru Micotakis bija Grieķijas administratīvo reformu ministrs (2013—2015). Viņam ir ekonomista izglītība un ir darbojies gan privātajā, gan valsts sektorā.

## Ārējās saites
Melnupes meži

**Melnupes meži** ir 2004. gadā izveidots dabas liegums Vidusgaujas zemienes Trapenes līdzenumā, Smiltenes novada Trapenes pagasta galējos ziemeļos pie Igaunijas robežas.

Liegums izveidots boreālo mežu (skujkoku un jauktu mežu) un purvaino mežu aizsardzībai. Šeit atrodas ES Biotopu direktīvas 2. pielikuma auga sugas spilvainā ancīša (*Agrimonia pilosa*) audzes.

## Ārējās saites

* Melnupes meži, Dabas aizsardzības pārvalde
Tajik Air

***Tajik Air*** ir Tadžikistānas nacionālā lidsabiedrība. Dibināta 1924. gadā. Uzņēmuma galvenā mītne atrodas Tadžikistānas galvaspilsētā Dušanbē, bet galvenā bāze ir Dušanbes starptautiskā lidosta. 2023. gada novembrī *Tajik Air* flotē bija viena lidmašīna. Aviosabiedrība veica lidojums uz Krievijas galvaspilsētu Maskavu.

## Ārējās saites
*
Autoceļš V584

**V584** autoceļš **Silmala—Štikāni—Saveļi** ir Latvijas vietējais autoceļš, kas savieno autoceļu P59 Silmalā caur Štikāniem ar autoceļu V570. Autoceļš ir  garš un gandrīz visā garumā klāts ar grants segumu, izņemot  garu ceļa posmu Silmalā un  garu ceļa posmu Štikānos, kas ir klāti ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Rēzeknes novada Silmalas pagastu.

## Atsauces
Jānis Turausks

thumb|200px|Jānis Turausks
**Jānis Turausks**, arī **Turauskis** (1865—1940) bija latviešu pedagogs un sabiedriskais darbinieks. Ventspils Tirdzniecības skolas dibinātājs un direktors. Ventspils pilsētas galva (1919—1921).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1865. gada 10. septembrī Nītaures pagastā. 1887. gadā absolvēja Valkas skolotāju semināru. Nokārtoja ģeogrāfijas un vācu valodas mājskolotāja eksāmenus, bija pasniedzējs Pēterburgas Politehniskajā institūtā un ģimnāzijās. 1906. gadā Jānis Turausks izveidoja privātu komercskolu Ostas ielā 25, Vācu biedrības ēkā. 1909. gadā viņš kopā ar luterāņu mācītāju Teodoru Grīnbergu nodibināja J. Turauska tirdzniecības skolas trūcīgo skolēnu palīdzības biedrību. 1912. gadā Jānis Turausks uzbūvēja trīsstāvu skolas ēku Jūras un Štammera (tagadējās Saules) ielu stūrī.

Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, strādāja par skolotāju Jaroslavļā. 1918. gadā atgriezās dzimtenē, strādāja par skolotāju Ventspils vidusskolā. Latvijas brīvības cīņu laikā 1919.—1921. gadā vienlaikus bija skolotājs, Ventspils pilsētas galva, pilsētas izglītības komisijas un skolu valdes priekšsēdētājs.
1920. gadā Turausku iecēla par Ventspils Valsts amatniecības skolas direktoru un viņš bija šajā amatā līdz 1933. gadam, vadīja arī Ventspils Mūzikas biedrību.

Miris 1940. gada 30. novembrī.


Turauska tirdzniecības skola Ventspilī 1911.jpg|Turauska tirdzniecības skola Ostas ielā 25 (1911)
Turauska tirdzniecības skola Ventspilī 1914.jpg|Skolas jaunā ēka Štammera (tagad Saules) ielā (1914)
Ventspils pilsētas dome 1931.jpg|Jānis Turausks (sēž vidū sestais no kreisās puses) kopā ar 1931. gadā ievēlētajiem Ventspils pilsētas domniekiem


## Atsauces
Fricis Kārkliņš

thumb|200px|Fricis Kārkliņš
thumb|200px|Tvaikonis "Ausma" Ventspils ostā
**Fricis Kārkliņš** (1879—1941) bija latviešu uzņēmējs un sabiedriskais darbinieks. Ventspils pilsētas galva (1926—1931). Beļģijas vicekonsuls Ventspilī.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1879. gadā. Pirmā pasaules kara laikā Fricis Kārkliņš ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Petrogradu, kur vadīja saimniecības daļu kara hospitālī. 1918. gadā atgriezās dzimtenē, pēc Latvijas valsts pasludināšanas vadīja pilsētas pārvaldi (1918—1919).

1926. gadā Kārkliņu ievēlēja par pilsētas galvu. 1927. gadā viņš piedalījās kuģniecības akciju sabiedrības "Jūra" (Aspazijas ielā 27, tagad Ģertrūdes ielā 27) dibināšanā, bija tās valdes loceklis un rīkotājdirektors. Sabiedrībai piederēja tvaikoņi "Saule" (nopirkts 1927. gadā), "Ausma" (1928) un "Gaisma" (1929). Viņa dēls Maigonis Kārkliņš bija kuģa "Ausma" kapteinis.

1941. gada 14. jūnijā Frici Kārkliņu kopā ar dēliem Ceroni un Maigoni apcietināja un deportēja uz Krieviju, pārējos ģimenes locekļus izsūtīja uz Krasnojarskas novadu.
Miris  Vjatlaga 7. lēģera punkta 1. apakšpunkta lazaretē, apglabāts 7. lēģera punkta kapsētā.

## Atsauces
Roberts Dzeltiņš

**Roberts Dzeltiņš** (1879—1947) bija latviešu pedagogs un sabiedriskais darbinieks. Ventspils pilsētas galva (1921—1923).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1879. gada 25. jūlijā Ezeres pagastā kā **Roberts Raņķis**. Strādāja par skolotāju Ventspils J. Turauska tirdzniecības skolā. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām 1921. gadā viņu ievēlēja par Ventspils pilsētas galvu no LSDSP saraksta. 1923. gadā atteicās no pilsētas galvas amata, jo nevarēta to apvienot ar darbu arodskolā.

Miris 1947. gadā.

## Atsauces
Hānjas augstiene

**Hānjas augstiene** () ir dabas apgabals Igaunijas dienvidaustrumos un augstākā reljefa forma Igaunijā un Baltijas valstīs, kurā atrodas Igaunijas augstākais paugurs — Lielais Munameģis (317,4 m). Austrumos augstiene iesniedzas Krievijas Pleskavas apgabala Pečoru rajonā, savukārt dienvidos tā saplūst ar Alūksnes augstieni Latvijā. Morfoloģiski un pēc izcelsmes tās abas veido vienotu augstieni. Hānjas augstieni veido 4 pauguraines: Hānjas-Rūsmē, Hinsas, Vāksāres un Luhamā pauguraine. No ziemeļaustrumiem Hānjas augstiene robežojas ar Izborskas līdzenumu un no ziemeļrietumiem — ar Veru-Harglas pazeminājumu. Augstienes nosaukums aizgūts no Hānjas () ciema.

Pēdējā ledus laikmeta ledāja vairogs izveidoja līdz 160 m augstu augšdevona smilšakmens un kaļķakmens pamatiežu virsas pacēlumu, ko sedz līdz 190 m bieza kvartāra nogulumu sega, ko veido 5 dažāda vecuma morēnas. Lielākajā augstienes daļā dominē morēnu uzkalni un glaciofluviāli pauguri ar morēnu klātiem nogulumiem, bet augstienes malās atrodas ar ielejām artikulēti viļņoti morēnas līdzenumi, glaciofluviālās deltas, sandru līdzenumi un ledus ezera smiltāji. Augstienes platība aizņem 816 km2, un tās vidējais augstums sasniedz 200 m v.j.l. Kalnu nogāžu slīpums ir 12-30°, vietām sasniedzot 40°. Lielāko pauguru relatīvais augstums ir robežās no 25 līdz 62 metriem. Hānjas augstiene kopā ar Alūksnes augstieni veido Pleskavas ezera, Lubāna un Gaujas baseina ūdensšķirtni.

## Skatīt arī
* Igaunijas augstākie pauguri

## Atsauces
Štikānu ielu uzskaitījums

**Štikānu ciema ielu uzskaitījums** iekļauj sevī 6 ielas, kuras atrodas Rēzeknes novada Silmalas pagasta Štikānos.

## Ielu uzskaitījums
* Bišu iela
* Dārzu iela
* Dīķu iela
* Jaunā iela
* Meža iela
* Pļavu iela
* Preiļu iela

## Skatīt arī
* Štikāni

## Atsauces
Voldemārs Taube

**Voldemārs Vilhelms Taube** (; 1861—1912) bija vācbaltiešu uzņēmējs un sabiedriskais darbinieks. Ventspils pilsētas galva (1908—1911).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1861. gada 10. decembrī Pēterburgā ārsta Aleksandra Taubes ģimenē.
Studēja medicīnu Tērbatas, tad Berlīnes und Pēterburgas universitātēs (1879—1885). Strādāja par ārstu Rīgā (1889—1890), apprecējās ar Mēriju Gūtšmiti (*Mary Gutschmidt*) un no 1890. gada darbojās ģimenes uzņēmumā "*Gebr. Gutschmidt*" Ventspilī.
1908. gadā Taubi ievēlēja par Ventspils pilsētas galvu.
Miris 1912. gada 11. maijā Ventspilī.

## Atsauces
Eduards Reinke

thumb|200px|Eduards Reinke
thumb|200px|Reinkes rēderejas nams Ventspilī (pirms 1914)
**Eduards Reinke** (; 1875—1932) bija vācbaltiešu uzņēmējs un sabiedriskais darbinieks. Ventspils pilsētas galva (1911—1915), vācu okupācijas laikā Ventspils birģermeistars (1915—1918). Kopā ar vecāko brāli Maksi Reinki (1865—1931) bija Ventspils kuģniecības (rēderejas) līdzīpašnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1875. gada 20. aprīlī Ventspils tirgotāja Eduarda Vilhelma Reinkes (1835—1891) ģimenē. Maksim un Eduardam Reinkēm piederēja kuģi “Kurland”, ”Windau”, “Libau”, ”Cito”, ”Dagmar”, ”Lookout”, ”Wilhelm Tell”, ”Nordsee” un citi. Reinkes kuģi regulāri veica kravas un pasažieru reisus starp Ventspili, Liepāju, Rīgu un Pēterburgu.

1911. gadā Reinki ievēlēja par Ventspils pilsētas galvu. Pirmā pasaules kara laikā pēc Kurzemes okupācijas 1915. gadā viņu iecēla par Ventspils birģermeistaru, šo amatu viņš pildīja līdz Latvijas valsts pasludināšanai 1918. gada novembrī. 1930. gada ekonomiskās krīzes laikā brāļiem Reinkēm piederošā kuģniecība bankrotēja.
  
Miris 1932. gada 12. februārī Ventspilī.

## Atsauces
13. rajons

**"13. rajons"** () ir 2004. gada Francijas asa sižeta filma, kuras režisors ir Pjērs Morels, bet producents un viens no scenārija autoriem Liks Besons. Filmā galvenās lomas atveido Davids Belle, Sirils Rafaelli, Tonijs D'Amario, Larbi Naseri un Denī Verisimo.

Filma stāsta par policistu un bijušo noziedznieku, kuri mēģina iefiltrēties bandā slēgtajā Parīzes 13. rajonā, lai neitralizētu neitronu bumbu.

Filmas "13. rajons" pirmizrāde notika . Filma saņēma pozitīvas atsauksmes, lai gan Francijā to negatīvi salīdzināja ar Taizemes filmu *[[Ong-Bak]]* (2003). Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 80% vērtējums.

2009. gadā filmai iznāca turpinājums "13.Rajons: Ultimāts" (*Banlieue 13 — Ultimatum*), bet 2014. gadā rīmeiks angļu valodā "13. rajons: ķieģeļu savrupnami" (*Brick Mansions*, 2014).

## Atsauces

## Ārējās saites
Smolande

**Smolande** ( — "Mazās zemes") ir Zviedrijas vēsturiskā province valsts dienvidos, Jētalandes daļa. Smolande robežojas ar Blēkingi, Skoni, Hallandi, Vesterjētlandi un Esterjētlandi. No Ēlandes salas Baltijas jūrā to atdala Kalmaras šaurums. Smolandes augstākais paugurs ir Tomtabakens, kas sasniedz 377 m virs jūras līmeņa. Smolandes vēsturiskais pārvaldes centrs ir Vekše, taču lielākā pilsēta ir Jenšēpinga. Provinces simboli ir ziemeļu linneja, ūdrs un dziedātājstrazds.

Mūsdienās Smolandes lielākā daļa ir sadalīta starp Jenšēpingas, Kalmaras un Krūnuberjas lēni. Nelielas Smolandes daļas atrodas Hallandes un Esterjētlandes lēnē.

## Atsauces
Augusts Blaus

**Augusts Blaus** (1863—1920) bija latviešu ārsts un sabiedriskais darbinieks. Ventspils pilsētas galva (1903—1905).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1863. gada 13. maijā Ērgļu muižas "Jaundalbēs" zemnieka ģimenē. Tāpat kā vecākais brālis Kārlis Blaus (1853—1906) viņš studēja medicīnu Tērbatas Universitātē, iestājās studentu korporācijā *[[Lettonia]]*. 1897. gadā apprecējās ar Elizabeti Krauli. No 1901. gada strādāja par Ventspils dzelzceļu ārstu.

No 1903. līdz 1904. gadam Blaus bija Ventspils pilsētas galva, pēc tam turpināja strādāt par dzelzceļa ārstu un skolas ārstu, vadīja Ventspils Šaha biedrību. Viņa brāļadēls Haralds Blaus piedalījās 1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma Augusts Blaus 1914. gadā devās bēgļu gaitās uz Pleskavu, kur turpināja ārsta praksi. 1918. gadā atgriezās dzimtenē, 1919. gadā bija Ventspils 1. vidusskolas pedagogs. Latvijas brīvības cīņu laikā nokļuva Pleskavā, kur 1920. gada 26. jūnijā lielinieki viņu nošāva.

Dr. Blaua nams atrodas Kuldīgas un Lielā prospekta stūrī, kur mūsdienās atrodas Rīgas Tehniskās universitātes Ventspils filiāle.

## Atsauces
Malolosa

**Malolosa** (, ) ir pilsēta Filipīnās. Atrodas Lusonas salas vidusdaļā Angatas upes ielejā, administratīvi ietilpst Centrālās Lusonas reģiona Bulakanas provincē, ir tās administratīvais centrs. Lielākā daļa iedzīvotāju ir tagali.

## Vēsture
Lai arī tagadējā pilsētas teritorija bijusi apdzīvota vēl pirms eiropiešu ierašanās, par pilsētas dibināšanas datumu tiek uzskatīts 1571. gada 14. novembdris, kad spāņu kolonisti dibināja Malolosas enkomjendu. 1580. gadā Malolosai piešķirts publiskas mazpilsētas (*pueblo*) statuss, nodibināta atsevišķa draudze un iekļauta Bulakanā. 17. gadsimta vidū Malolosā sāka apmesties ķīnieši un attīstījās tirdzniecība. Kā formāla municipalitāte pirmoreiz izveidota 1822. gadā. 1892. gadā savienota ar Manilas—Dagupanas dzelzceļa līniju, kas ļāva attīstīties rūpniecībai. Malolosā 1898. gadā norisinājās konstitucionālais konvents, kura rezultātā tika dibināta pirmā Filipīnu Republika un Malolosa tika pasludināta par tās galvaspilsētu. 1899. gadā pēc Malolosas kaujas un amerikāņu okupācijas galvaspilsēta tika pārcelta atpakaļ uz Manilu. 1903. gadā Malolosa tika nozīmēta par provinces centru, bet 1999. gadā tai piešķirts pilsētas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites