open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Andrea

**Andrea Koevska** (, dzimusi ), plašāk pazīstama ar pseidonīmu **Andrea**, ir maķedoniešu dziedātāja.

Piecu gadu vecumā viņu iedvesmoja Hārlemas mūzikas dzīve. Dzīvojot Ņujorkā, iepazina gospeli, ritmblūzu, popmūzku, poppanku un citus mūzikas žanrus. Publicēja īsus videoklipus, kuros dziedāja slavenas popmūzikas un roka dziesmas. Viņu pamanīja producents Aleksandrs Masevskis un piedāvāja sadarbību. Par savām iedvesmotājām minējusi Lorēnu Hillu un Heiliju Viljamsu.

Pēc uzvaras šovā *Za Evrosong 2022* tika izvirzīta pārstāvēt Ziemeļmaķedoniju 2022. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu *Circles*. Viņa nekvalificējās finālam, otrajā pusfinālā ieņemot 11. vietu no 18.

## Diskogrāfija
* *I Know* (2020)
* *I Don't Know Your Name* (2020)
* *Talk To Me* (2021)
* *Circles* (2022)
* *Betting on You* (2022)
* *Choosing My Way* (2022)
* *Heartbreak* (2022)
* *Javachi* (2022)
* *Stvoreni za ljubov* (2022)
* *Close to the Sun* (2022)
* *Telepatija* (2022)

## Atsauces

## Ārējās saites
Baltic Data

**SIA ''Baltic Data*** ir [[Latvija]]s informācijas tehnoloģiju uzņēmums, kas nodarbojas ar [[dators|datoru]] un to aksesuāru [[mazumtirdzniecība|mazumtirdzniecību]] un [[vairumtirdzniecība|vairumtirdzniecību]], IT risinājumu izstrādi un datoru tehnisko apkopi. Uzņēmums ražo savus zīmola *Nitu* un *Nitu Gaming* personālos datorus. Uzņēmums dibināts 1992. gadā.

== Darbības jomas ==
* Mazumtirdzniecība: uzņēmumam ir 18 veikali un interneta veikals.
* Vairumtirdzniecība: datoru un aksesuāru vairumtirdzniecība.
* Personālo datoru ražošana: zīmola *Nitu* un *Nitu Gaming'' datoru ražošana un tirdzniecība.
* Tehniskais serviss: datoru remonts un apkope. 
* Biznesa programmatūra un IT risinājumi: ERP, personāla vadības, e-komercijas un mājaslapu izstrāde uzņēmumu klientiem.

## Atsauces
Grenlandes stāvs

**Grenlandes stāvs** () ir kvartāra sistēmas piektais un holocēna nodalījuma apakšējais stāvs (ģeoloģiskā stratigrāfiskā vienība). Šī stāva nogulumi ir veidojušies grenlandes laikmetā periodā no 0,0117 līdz 0,0082 miljoniem gadu (kopumā apmēram 3,5 tūkstošus gadu). Grenlandes stāva nogulumi atrodas virs pleistocēna nodalījuma tarantas stāva nogulumiem un zem holocēna nortgripas stāva nogulumiem.
[thumb|280px|[Joldijas jūra grenlandes laikmetā]]

## Izveidošana un stratigrāfija
Grenlandes stāva stratotipiskais griezums un globālās robežas punkts (GSSP) sākotnēji tika noteikts kā holocēna pamatne pēc ledus serdes Ziemeļgrenlandes ledus seržu pētījumu projektā Grenlandes centrālajā daļā (75.1000°N, 42.3200°W) un Starptautiskā ģeoloģijas zinātņu savienība to apstiprināja 2008. gadā. Bet vēlāk GSSP tika piemērots arī paša grenlandes stāva pamatnei, ko oficiāli apstiprināja 2018. gada jūnijā. Ledus serde atzīmē vēlā driasa beigas ar strauju deitērija pārpalikuma vērtību kritumu.

## Apstākļi
Pēc straujas temperatūras celšanās, kas iezīmēja augšējā pleistocēna beigas, globālā sasilšana grenlandes laikmetā turpinājās nedaudz mērenākā tempā. Laikmeta beigās pirms apmēram 8200 gadiem sasilšana apstājās. Šī klimatiskā izmaiņa tika izmantota robežas noteikšanai starp grenlandes un nortgripas stāviem.

Globālās sasilšanas rezultātā notika strauja jūras līmeņa celšanās, appludinot plašus sauszemes apgabalus un kontinenta daļas pārvēršot salās. Tā, piemēram, Britu salas tika nogrieztas no Eiropas, daudzās Indonēzijas salas no kontinentālās Dienvidaustrumāzijas, bet Jaungvineja un Tasmanija no Austrālijas. Beringijas sauszemes tilts applūda, izveidojot Beringa jūras šaurumu, kurš tagad atdala Ameriku no Āzijas.

Šajā laikā izmira daudzas megafaunas sugas, turpinot vēlā pleistocēna izmiršanu. Šī izmiršana ir daļa no kvartāra globālās izmiršanas. Grenlandes laikmeta sākumā notika pāreja no paleolīta uz mezolītu, kurš turpinājās līdz nortgripas laikmetam. Grenlandes laikmetā Tuvajos Austrumos radās lopkopība un zemkopība, iezīmējot pāreju uz neolītu.

## Atsauces
Zilvēdera zaļvārna

**Zilvēdera zaļvārna** (Coracias cyanogaster) ir zaļvārnu dzimtas (Coraciidae) putns, kas ligzdo Āfrikā šaurā joslā no Senegālas līdz Kongo Demokrātiskās Republikas ziemeļaustrumiem. Tas dzīvo, izņemot sezonālās migrācijas laikā, mitrā savannā.
## Izskats un īpašības
Zilvēdera zaļvārna ir putns apmēram kovārņa lielumā. Ķermeņa garums ir no 28 līdz 30 cm, ieskaitot astes spalvas 6 cm garumā, spārnu garums ir no 16 līdz 19 cm. Putna svars ir no 110 līdz 178 g. Tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes. Putna mugura ir tumši zaļa, relatīvi lielā galva ir krēmkrāsā, pakauša daļa, krūtis un lielākā daļa apspalvojuma pārsvarā ir ultramarīna krāsā. Pieaugušiem putniem uz dakšveida, debeszilas krāsas astes ir 6 cm garas svītras. Augšējā knābja daļā gals ir nedaudz noliekts uz leju. Putniem dzimumdimorfisms nav izteikts. Pieaugušajiem putniem spalvas krāsa ir intensīvāka nekā jauniem putniem.

Ar ātrumu 3 līdz 5 skaņas sekundē putns aptuveni 5 sekundes rada sausu, saspiestu skaņu “ga-ga-gaa-gaa”. Kliedziens ir līdzīgs Āfrikas platknābja zaļvārnas saucienam, lai gan tai tas ir nedaudz īsāks.

## Izplatība
Putna izplatības areāls stiepjas teritorijā no Rietumāfrikas līdz Centrālāfrikai. Putnus nelielās 2 līdz 6 putnu grupās var sastapt mežmalās savannās, kur dominē izoberlīnijas un palmiras palmas, arī purvu un ūdenstilpju tuvumā. Sastopamas arī grupas līdz pat 20 putniem, kuri gandrīz vienmēr uzturas līdzenumā.
## Dzīvesveids
Zilvēdera zaļvārnas bieži sēž kokos, dažreiz arī uz stabiem un elektrolīniju balstiem, no kurienes tās vēro savu medījumu, kas galvenokārt sastāv no kukaiņiem, piemēram, īstaustekļu taisnspārņiem, lamelārvabolēm, gaļvabolēm, kā arī spārnotajiem termītiem, skudrām un zirnekļveidīgajiem, bet arī maziem mugurkaulniekiem. Dažreiz putni barojas ar eļļas palmu augļiem. Viņiem ir attīstījusies spēcīga teritoriālā uzvedība. Katrs putns, kas tuvojas svešai ligzdai, var sagaidīt uzbrukumu no ligzdas saimniekiem. Ligzdas ir samērā augstas, izvietotas koku dobumos aptuveni 10 m augstumā. Dējumā ir 3 līdz 5 olas, kuras tiek perētas vidēji 18 dienas lietus sezonā no aprīļa līdz jūlijam Senegālā un no februāra līdz septembrim Kotdivuārā. Jaunie putni kļūst seksuāli nobrieduši aptuveni viena gada vecumā.
## Sugas statuss
Zilvēdera zaļvārna, kas plaši izplatīta un bieži sastopama visā savā izplatības areālā, IUCN Sarkanajā apdraudēto sugu sarakstā ir novērtēta kā vismazāk apdraudēta.
## Literatūra
* Martin Moynihan: ''Social, Sexual, and Pseudosexual Behavior of the Blue-bellied Roller, Coracias cyanogaster: The Consequences of Crowding and Concentration''. Smithsonian Contribution to Zoology Nr. 491, Washington D. C. 1990 (.; PDF, 16,34 MB)
* Fry, C. Hilary und Fry, Kathie: *Kingfishers, Bee-Eaters & Rollers*: Christopher Helm — A & C Black, London 1992, S. 300f, ISBN 0-7136-8028-8. 
## Atsauces

## Ārējās saites

* BirdLife Species Factsheet
* eBird.org
* Xeno-canto.org
Džordže Simions

**Džordže-Nikolaje Simions** (, dzimis ) ir rumāņu politiķis un valsts darbinieks. Rumānijas Deputātu palātas biedrs (2020–pašlaik). Galēji labējās Rumāņu vienības alianses līderis. 2024. un 2025. gadā kandidēja Rumānijas prezidenta amatam.

Absolvējis George Lazara Nacionālo koledžu. Pēc tam studēja Bukarestes Universitātē un Aleksandru Joana Kuzas Universitātē, kur kur ieguva maģistra grādu vēsturē, aizstāvot savu darbu par komunisma noziegumiem. Debitēja politikā kā neatkarīgais kandidāts 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, kur ieguva 1,29% balsu un netika ievēlēts. Tā paša gada rudenī kļuva par vienu no Rumāņu vienības alianses līdzpriekšsēdētājiem. Partijas popularitāte pieauga pēc 2020. gada Rumānijas parlamenta vēlēšanām, kad tā ieguva 9% balsu, kļūstot par ceturto lielāko partiju Rumānijā. 2022. gada 27. martā Simons kļuva par Rumāņu vienības alianses priekšsēdētāju. Kandidēja Rumānijas prezidenta amatam 2024. gada vēlēšanās, taču to rezultātus anulēja Rumānijas Konstitucionālā tiesa, pamatojoties uz plašajiem pārkāpumiem, kas pieļauti visa vēlēšanu procesa gaitā. 2025. gada atkārtotās vēlēšanās ieguva 46,1% balsu un zaudēja Nikušoram Danam, kurš ieguva 53,9% balsu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nortgripas stāvs

**Nortgripas stāvs** () ir kvartāra sistēmas sestais un holocēna nodalījuma vidējais stāvs (ģeoloģiskā stratigrāfiskā vienība). Šī stāva nogulumi ir veidojušies nortgripas laikmetā periodā no 0,0082 līdz 0,0042 miljoniem gadu (kopumā apmēram 4 tūkstošus gadu). Nortgripas stāva nogulumi atrodas virs holocēna nodalījuma grenlandes stāva nogulumiem un zem meghālajas stāva nogulumiem.
[thumb|280px|[Litorīnas jūra nortgripas laikmetā]]

## Izveidošana un stratigrāfija
Nortgripas stāvu Starptautiskā stratigrāfijas komisija oficiāli ratificēja 2018. gada jūnijā kopā ar senāko grenlandes un jaunāko meghālajas stāvu, nosaucot to par godu Ziemeļgrenlandes ledus seržu projektam *North Greenland Ice Core Project* (saīsināti *NorthGRIP*). Nortgripas stāva pamatni nosaka globālais stratotipiskais punkts (*GSP*), kas tiek pamatots uz ledus serdi, iegūtu *NorthGRIP* jeb *NGRIP* projekta ietvaros centrālajā Grenlandē (75°06′N, 42°19′O), *NGRIP1* urbumā. Tā parāda vienreizēju temperatūras krišanos, kas fiksēta apmēram 8200 gadu sena klimatiskā notikuma laikā. Šajā laikā notika krasa temperatūras pazemināšanās globālā līmenī, ko izraisīja lielu ledus masu kušana Kanādā un kūstošo ūdeņu ieplūšana okeāniskajās straumēs. Šis notikums nebija tik vērienīgs, kā vēlais driass, taču tas bija izteiktāks par mazo ledus laikmetu.

## Apstākļi
Pēc globālas temperatūras krišanās, kas notika nortgripas laikmeta sākumā, klimats atkal kļuva siltāks un sasniedza pašas augstākās atzīmes visa holocēna laikā. Holocēna klimatiskais optimums radīja gaisa masu kustības izmaiņas un nokrišņu zonu nobīdi, salīdzinājumā ar pašreizējo periodu. Šajā laikā polāro ledus vairogu paplašināšanās bija vismazākā.

Nortgripas laikmetā Argentīnā izmira beidzamie megatēriji *Megatherium americanum*, kuri varēja sasniegt 6 metru garumu no galvas līdz astei un svēra līdz 4 tonnām. Šajā laikā Urālos un Rietumsibīrijā izmira arī pēdējie īrijas staltbrieži *Megaloceros giganteus*.

Nortgripas laikmets bija laiks, kad daudzi pasaules reģioni pārgāja no iegūstošās ekonomikas uz ražojošo, pamatojoties uz lopkopību un zemkopību, tādējādi aizsākot neolītisko revolūciju. Ir uzskats, ka tikai seši līdz astoņi reģioni uz Zemes, neatkarīgi cits no cita, aizsāka lauksaimniecību. Un tālāk no šiem lauksaimniecības centriem ražošanas metodes un dzīvesveids izplatījās uz pārējiem reģioniem. Nortgripas laikmeta beigās vairs tikai nedaudzi Eirāzijas reģioni saglabāja mednieku un vācēju dzīvesveidu.

## Atsauces
Aflatoksīni

thumb|250px|Aflatoksīna B<sub>1</sub> molekulas struktūrformula
**Aflatoksīni** ir mikotoksīni, ko ražo pelējuma sēnes no *[[Aspergillus]]* ģints, īpaši *[[Aspergillus flavus]]* un *[[Aspergillus parasiticus]]*. Šie toksīni var piesārņot pārtikas produktus, īpaši riekstus, graudaugus un kukurūzu, un tie rada nopietnu apdraudējumu cilvēku un dzīvnieku veselībai augstās toksicitātes un kancerogenitātes dēļ.

## Ķīmiskā struktūra un īpašības

Aflatoksīni ir pazīstami ar savu fluorescenci ultravioletajā gaismā: B grupas aflatoksīni (B₁ un B₂) izstaro zilu gaismu, savukārt G grupas aflatoksīni (G₁ un G₂) — zaļu.

### Galvenie veidi un to metabolīti
Aflatoksīnus iedala 4 galvenos veidos B1, B2, G1, G2.

* Aflatoksīns B1 ir visbiežāk sastopams aflatoksīns, kā arī viens no toksiskākajiem. Tā ķīmiskā formula ir C₁₇H₁₂O₆

* Aflatoksīns B2 ir mazāk toksisks nekā B1, ar molekulformulu C₁₇H₁₄O₆

* Aflatoksīns G1 molekulformula ir C₁₇H₁₂O₇

* Aflatoksīns G2 molekulformula C₁₇H₁₄O₇

* Aflatoksīns M₁ (AFM₁) ir B₁ metabolīts , kas veidojas dzīvnieku un cilvēka organismā; tas bieži sastopams pienā, ja dzīvnieks barots ar B₁ piesārņotu barību.

* Aflatoksīns M₂ (AFM₂) ir AFB₂ metabolīts, kas var tikt konstatēts pienā un piena produktos.

## Ietekme uz veselību
Galvenokārt cilvēka organismā aflatoksīni nonāk, lietojot ar tiem piesārņotu pārtiku. *[[Aspergillus]]* pelējuma sēnītes parasti inficē graudaugus (kukurūzu, sorgo, kviešus un rīsus), eļļas augus (sojas pupas, zemesriekstus, saulespuķes un kokvilnu), garšvielas (čili piparus, melnos piparus, koriandru, kurkumu un ingveru) un riekstus (pistācijas, mandeles, valriekstus, kokosriekstus un Brazīlijas riekstus).

Ir ziņojumi par aflatoksīnu atklāšanu dzīvnieku izcelsmes produktos — lauksaimniecības dzīvnieku pienā un audos, kuriem izbarota barība, kas piesārņota ar augstu aflatoksīnu koncentrāciju. Aflatoksīns M1, aflatoksīna B1 metabolīts, parasti ir atrodams govju, aitu un kazu pienā, kas barotas ar piesārņotu barību.

Ir arī dati par aflatoksīnu genotoksicitāti, t.i., par to spēju bojāt DNS un izraisīt vēzi dzīvniekiem. Turklāt ir pierādījumi par to spēju izraisīt aknu vēzi cilvēkiem.

## Normatīvie ierobežojumi
Ja Pārtikas un veterinārais dienests laboratoriskās kontroles laikā konstatē piesārņojumu pārtikas produktos vai ar pārtiku saskarē nonākošajos materiālos, tiek veiktas nekavējošas darbības, piemēram, produkta izplatīšanas apturēšana vai izņemšana no tirdzniecības. Tāpat informācija tiek ievietota Eiropas Savienības Ātrās brīdināšanas sistēmā pārtikai un barībai (RASFF), nodrošinot, ka par konstatēto tiek informētas arī pārējo Eiropas Savienības dalībvalstu kompetentās iestādes, kas uzrauga pārtikas apriti.

## Atsauces
Heizs

**Heizs** var būt:

* Freds Heizs (*Fred Haise*; 1933) — ASV astronauts, Jūras kājnieku korpusa un Gaisa spēku lidotājs;
* Raterfords Heizs (*Rutherford Hayes*; 1822—1893) — ASV 19. prezidents.

## Skatīt arī
* Heiza
Rudīte Urbacāne

**Rudīte Urbacāne** (1951—2025) bija latviešu skolotāja, Sēlijas novada pētniece. Latvijas Skautu un gaidu centrālās organizācijas Gaidu priekšniece un biedrības “Vides un Tūrisma attīstības klubs “Sēlija”” valdes locekle. Veidoja tūrisma objektus Elkšņu pagastā, apzināja sēļu pilskalnu vēsturi, pie Kņāvu pilskalna uzstādīja piemiņas akmeni.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1951. gada 17. februārī Zasas pagastā. Pēc pamatskolas absolvēšanas mācījās Rīgas 1. vidusskolā un Latvijas Valsts Universitātes Svešvalodu fakultātē. Strādāja par Zasas vidusskolas angļu valodas skolotāju, vadot arī ārpusskolas darbu, 1981. gadā dibināja Zasas vidusskolas muzeju.

Kopš 1988. gada strādāja Elkšņu pamatskolā kā angļu valodas un vizuālās mākslas skolotāja. Pensionējās pēc Elkšņu skolas slēgšanas 2009. gadā. Izveidoja novadpētniecības ekspozīciju 2014. gadā Elkšņu pagastmājā atklātajā “Atmiņu istabā”.
2017. gadā sastādīja Mirdzas Lazdiņas grāmatu “Tēva skola” par Elkšņu pamatskolas vēsturi. Vadīja 21. gaidu un 65. skautu vienību Elkšņos, starptautiskus skolēnu pieredzes apmaiņas projektus un iesaistīja jauniešus Sēlijas novada pētniecībā. Dzīvoja Elkšņu pagasta “Mazormaņu” mājās pie Ormaņkalna, kur izveidoja putnu novērošanas torni, šķēršļu pārvarēšanas torni un amfiteātri.

Konkursā “Zemgales laiks Ziedonim” Rudīte Urbacāne atzina:

 
Mirusi 2025. gada 6. maijā, izvadīta no Elkšņu tautas nama un apglabāta Ūzānu kapos Elkšņos.

## Apbalvojumi
2006. gadā Urbacāne saņēma apbalvojumu “Latvijas lepnums” kategorijā “Skolotājs”. 2020. gadā konkursā “Zemgales laiks Ziedonim” ieguva balvu novadpētniecības nominācijā “Zemgales kedas”, 2023. gadā ieguva konkursa “Sēlijas sudrabs” goda zīmi, kā arī daudzus goda rakstus.

## Atsauces
Kazaņas konservatorija

**Naziba Žiganova Kazaņas valsts konservatorija** (, ) ir augstākā mūzikas izglītības iestāde Kazaņā. To 1945. gadā dibināja tatāru tautības PSRS komponists Nazibs Žiganovs, viņš arī bija pirmais konservatorijas rektors laika posmā no 1945. līdz 1988. gadam. No 1989. līdz 2021. gadam konservatorijas rektors bija pirmais tatāru tautības ērģelnieks Rubins Abdullins. Kopš 2021. gada tās rektors ir Vadims Dulats-Aļijevs.

2000. gadā konservatoriju nosauca Naziba Žiganova vārdā. Konservatorijā ir 8 fakultātes un 20 katedras, ir aspirantūra un asistentūra. Vienā no korpusiem atrodas N. Žiganova vidējā specializētā mūzikas skola.

## Atsauces

## Ārējās saites
Meghālajas stāvs

**Meghālajas stāvs** () ir kvartāra sistēmas un holocēna nodalījuma pēdējais stāvs (ģeoloģiskā stratigrāfiskā vienība). Šī stāva nogulumi ir veidojušies meghālajas laikmetā periodā no 0,0042 miljoniem gadu līdz mūdienām (kopumā apmēram 4,2 tūkstošus gadu) un pašlaik mēs dzīvojam šajā laikmetā. Meghālajas stāva nogulumi atrodas virs holocēna nodalījuma nortgripas stāva nogulumiem.
thumb|330px|Zonas, kas cieta no sausuma pirms 4200 gadiem

## Izveidošana un stratigrāfija
Meghālajas stāvu Starptautiskā stratigrāfijas komisija oficiāli ratificēja 2018. gada jūnijā kopā ar senākajiem nortgripas un grenlandes stāviem. Par globālo stratotipisko punktu, kas nosaka meghālajas stāva pamatni, ir izvēlēts Maumluhas alas speleotēms Meghālajā, Indijas ziemeļaustrumos. Šis stalagmīts, atzīmēts kā *KM-A* (KM no *Krem Mawmluh*, "*Krem*" khasi valodā nozīmē ala), tika atrasts dobumā apmēram 1500 metrus no alas ieejas.

Šajā stalagmītā ir saglabājušās 4200 gadu sena klimatiskā notikuma pēdas, kura liecības bija atrastas visos kontinentos. Zemajos un vidējos platumos šī klimatiskā izmaiņa izraisīja stipra sausuma periodu, kas iespaidoja daudzas civilizācijas, īpaši Ēģiptē, Grieķijā, Divupē, Indas ielejā un Jandzi upes ielejā Ķīnā. Klimatiskā notikuma pēdas uz stalagmīta vizuāli nav redzamas, taču tā analīze atklāj krasu skābekļa izotopa (*δ18O*) sastāva izmaiņu starp 4300 un 4100 gadu seniem uzslāņojumiem, kas tiek interpretēts , kā musonu atslābšanu par 20–30% šajā Indijas reģionā. 4200 gadu vecums ir pa vidu starp šiem abiem vecuma datējumiem, un tika izvēlēts robežas noteikšanai starp nortgripas un meghālajas stāviem.

Par papildus stratotipu kalpoja ledus serde no Logana kalna Jukonā, Kanādā. Šī serde norādīja uz krasu *δ18O* vērtību kritumu, kas bija interpretēts kā mitruma pārneses palielināšanās no Klusā okeāna un ledāja paplašināšanās Ziemeļamerikas ziemeļaustrumos. Diemžēl, šī ledus serde 2017. gadā tika zaudēta pēc glabātuves saldētavas atslēgšanās, kur tā glabājās Albertas Universitātē, Edmontonā.

## Atsauces
Ohratoksīni

alt=Ohratoksīna A molekulas struktūrformula|thumb|Ohratoksīna A molekulas struktūrformula
**Ohratoksīni** ir mikotoksīnu grupa, ko ražo vairākas *[[Aspergillus]]* un *[[Penicillium]]* sēņu sugas. Ohratoksīni ir visuresoši gan tropu, gan mērenā klimatā, un tie parasti ir atrodami tādos pārtikas produktos kā graudaugi un graudaugu produkti, kafijas pupiņas, rozīnes un vīnogas.

## Galvenie veidi
* thumb|Ohratoksīna B molekulas struktūrformulaOhratoksīns A ir bezkrāsaina kristāliska viela, nedaudz šķīst ūdenī, mēreni šķīst polāros organiskajos šķīdinātājos (metanolā, hloroformā) un arī nātrija bikarbonāta ūdens šķīdumā. Ķīmiski tīrā veidā tas ir nestabils un ļoti jutīgs pret dūmu un gaisa iedarbību, bet etanola šķīduma veidā tas var ilgstoši palikt nemainīgs. Tas ir visindīgākais un visizplatītākais no ohratoksīniem. Tas veidojas kultūraugu uzglabāšanas laikā. Ir zināms, ka tam ir toksiska ietekme uz dzīvniekiem. Visnopietnākā un pamanāmākā ietekme ir nieru bojājumi, taču šis toksīns var negatīvi ietekmēt arī augļa attīstību un imūnsistēmu.

* Ohratoksīns B arī ir kristāliska viela un ir ohratoksīna A analogs bez hlora. Tas ir 50 reizes mazāk toksisks nekā ohratoksīns A.

* Ohratoksīns C ir ohratoksīna A etilesteris, amorfa viela. Atšķirībā no ohratoksīniem A un B, tas nav konstatēts kā dabisks piesārņotājs pārtikā un barībā. Toksicitātes ziņā šis toksīns ir līdzīgs ohratoksīnam A.
Ultravioletajā gaismā ohratoksīnam A ir zaļa fluorescence, ohratoksīnam B ir zila fluorescence, un ohratoksīnam C ir gaiši zaļa fluorescence.

## Toksiskums
Ohratoksīni galvenokārt ir nefrotoksiski. Akūtas ohratoksikozes gadījumā patoloģiskas izmaiņas tiek konstatētas aknās, kuņģa-zarnu traktā un limfoīdos audos. Ilgstoši uzņemot organismā nelielu daudzumu ohratoksīnu, funkcionāli un morfoloģiski traucējumi galvenokārt tiek konstatēti nierēs. Dabiskos apstākļos cūkām, broileru vistām, dējējvistām un tītariem bieži novēro mikotoksikozes, kas saistītas ar barības piesārņojumu ar ohratoksīnu A.

Lai gan ir pārliecinoši pierādījumi par ohratoksīna A nieru toksicitāti un spēju izraisīt nieru vēzi dzīvniekiem, nav skaidru pierādījumu par līdzīgu iedarbību uz cilvēkiem. Tomēr ir daži pierādījumi par ohratoksīna A toksisko ietekmi uz cilvēka nierēm.

## Atsauces
Ivans Fedčenkovs

**Ivans Fedčenkovs** jeb Metropolīts Venjamins (, 1880—1961) bija Pareizticīgo baznīcas Rīgas un visas Latvijas metropolīts no 1947. līdz 1951. gadam. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1880. gada 14. septembrī Važku (Iļjinkas) ciemā, Tambovas guberņā. Mācījās Tambovas pilsētas Garīgajā skolā un Pēterburgas Garīgajā akadēmijā. 1907. gadā kļuva par mūku Venjaminu, 1909. gadā par arhibīskapa Sergija (Stragorodska) sekretāru. No 1910. gada darbojās Pēterburgas Garīgās akadēmijas Pastorālās teoloģijas, homilētikas un askētisma nodaļā, no 1911. gada bija Taurīdas Garīgā semināra rektors, arhimandrīts.  

Krievijas pilsoņu kara laikā atbalstīja Balto kustību, 1919. gada 10. (23.) februārī viņu iesvētīja par Sevastopoles bīskapu. 1920. gada marta beigās — aprīļa sākumā viņš bija Dienvidkrievijas bruņoto spēku bīskaps. 1920. gada novembrī kopā ar Vrangeļa Vrangeļa armijas karavīriem un citiem bēgļiem devās bēgļu gaitās. 1923. gada rudenī kļuva par Prāgas arhibīskapa vikāru Karpatu Krievzemē. Pēc izraidīšanas no Čehoslovākijas viņš atgriezās Serbijas Petkovicas klosterī. 1925. gadā strādāja par inspektoru Parīzes Svētā Sergija pareizticīgo garīgajā institūtā. 1932. gadā, palikdams uzticīgs Maskavas patriarhātam, kļuva par arhibīskapu.
No 1933. līdz 1947. gadam bija Maskavas patriarhāta ekzarhs Ziemeļamerikā, Aleutu salu un visas Ziemeļamerikas metropolīts (1938–1947). No 1945. gada 31. janvāra līdz 2. februārim viņš piedalījās Krievijas Pareizticīgās baznīcas koncilā Maskavā un patriarha Aleksija I vēlēšanās, pēc tam atgriezās ASV. 1945. gada 30. jūnijā viņam piešķīra PSRS pilsonību. 

1947. gada 21. augustā viņu iecēla par Rīgas un Latvijas metropolītu un 1948. gada 19. februārī viņš ieradās Rīgā un jau 25. februārī novadīja savu pirmo dievkalpojumu Rīgas Kristus Piedzimšanas katedrālē kā Rīgas diecēzes vadītājs. 1950. gada 14.–16. jūlijā viņš vadīja jubilejas svinības, kas bija veltītas Rīgas diecēzes 100. gadadienai. 16. jūlijā viņš sniedza ziņojumu ar nosaukumu “Pareizticības pašreizējā situācija Latvijā”. Būdams Rīgas diecēzes vadītājs , viņš ieguva atļauju izdot Rīgas diecēzes biļetenu “Vēstis”. Tomēr viņam radās konflikti ar vietējiem Krievijas Pareizticīgās baznīcas lietu padomes pārstāvjiem N. Smirnovu un viņa pēcteci A. Saharovu. Pilnvarotais pārstāvis A. Saharovs rakstīja Krievijas Pareizticīgās baznīcas lietu padomei: 

Latvijas PSR Komunistiskās partijas Centrālkomitejas pirmais sekretārs Jānis Kalnbērziņš lūdza Krievijas Pareizticīgās baznīcas lietu padomi atcelt Venjaminu no amata.

Pēc tam viņš bija Rostovas un Novočerkaskas metropolīts (1951–1955) un Saratovas un Balašovas metropolīts (1955–1958).
Mūža nogalē dzīvoja Pečoru klosterī.
Miris 1961. gada 4. oktobrī Pleskavas-Pečoru klosterī, apglabāts klostera alās.

## Piezīmes un atsauces
Dominiks

**Dominiks** var būt:
* Dominiks — vīrieša personvārds;
* Svētais Dominiks (*Dominicus Oxomensis*, *Santo Domingo*, *San Domenico*; 1170—1221) — Spānijā dzimis katoļu svētais, dominikāņu mūku ordeņa dibinātājs;
* Metjū Dominiks (*Matthew Dominick*; 1981) — ASV astronauts, Jūras kara flotes lidotājs.
Eduards Hāzners

**Eduards Hāzners** (dzimis ) ir latviešu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. 2025. gadā pārstāv Itālijas klubu *[[Unicusano Pielle Livorno|Livorno]]*. Kopā ar Rīgas VEF divas reizes kļuvis par Latvjas čempionu.

## Karjera
E. Hāzners trenējies un spēlējis LJBL Basketbola skolas "Rīga" sistēmā. Jau agri piesaistīts vadošajam Latvijas klubam Rīgas VEF, tā sastāvā divas reizes kļūstot par Latvijas čempionu, pēc tam pārstāvējis vairākus citus Latvijas Basketbola līgas klubus, bet kopš 2021. gada pārsvarā spēlējis ārzemēs. Sezonai Igaunijā (Latvijas—Igaunijas līgā spēlējošajā klubā *[[Tallinna Kalev]]*) sekoja klubi Francijā un Kosovā. 2024.—2025. gada sezonas pirmo pusi E. Hāzners aizvadīja Latvijā, pārstāvot BK Ventspils, bet pēc tam pārcēlās uz Itāliju, kur spēlē B sērijas klubā *[[Unicusano Pielle Livorno|Livorno]]*.

Spēlējis Latvijas U-18 un U-20 jaunatnes izlasēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Padomju okupācijas muzejs (Tbilisi)

thumb|Padomju okupācijas muzejs Rustaveli avēnijā, Tbilisi
thumb|Viena no muzeja izstāžu zālēm
**Padomju okupācijas muzejs** (, *sabch'ot'a okupats’iis muzeumi*) ir vēstures muzejs Tbilisi, Gruzijā, kas dokumentē septiņas padomju varas desmitgades Gruzijā (1921–1991) un ir veltīts Gruzijas antiokupācijas, nacionālās atbrīvošanās kustības vēsturei, kā arī padomju politisko represiju upuriem visā šajā periodā. Tas tika atvērts 2006. gada 26. maijā. Muzejs ir daļa no Gruzijas Nacionālā muzeja.

## Izstāde
Muzejs atrodas Rustaveli avēnijā 3, Tbilisi galvenajā ielā, un ir daļa no Gruzijas Nacionālā muzeja. Būdams trešais šāda veida muzejs postpadomju valstīs, to vismaz daļēji iedvesmoja līdzīgu izstāžu piemēri Tallinā (Igaunijā) un Rīgā (Latvijā). Tas tika atklāts Gruzijas Neatkarības dienas svinību ietvaros 2006. gada 26. maijā. Nepieciešamo finansējumu galvenokārt nodrošināja Prezidenta fonds, kas ir ārpusbudžeta ieņēmumu avots, kuru kontrolē Gruzijas prezidenta administrācija. Izstādīto priekšmetu skaits ir aptuveni 3000.

Padomju okupācijas muzejs ir pastāvīga ekspozīcija, kurā aplūkojami arhīva dokumenti, foto un video materiāli, kas seko Gruzijas vēstures hronoloģijai no īslaicīgās neatkarības no 1918. līdz 1921. gadam līdz padomju armijas represijām pret neatkarības atbalstītāju mītiņu 1989. gadā un Gruzijas neatkarības pasludināšanai 1991. gadā. Citi eksponāti ietver disidentu pratināšanas protokolus, pavēles par nošaušanu vai izsūtīšanu, represēto personu personīgās lietas, artefaktus no padomju laika cietuma kamerām. Papildus padomju drošības dienestu (VDK) un komunistiskās partijas arhīvu rezervēm, kas ir saglabājušās, lai pēc Padomju Savienības sabrukuma tiktu evakuētas no Gruzijas, daudzus dokumentus un vizuālos materiālus ir sniegušas vairākas sabiedriskās organizācijas un disidentu ģimenes. Muzejs publicē tematiskas kolekcijas un regulāri aicina vēsturniekus uzstāties ar publiskām lekcijām par Gruzijas 20. gadsimta vēsturi.    No 2006. līdz 2008. gadam muzeja direktors bija Dāvids Chadadze; kopš 2008. gada decembra muzeju vada Levans Urušadze.

## Reakcijas
Muzeja atklāšanas simbolika un laiks kaitināja vairākus Krievijas politiķus, kuri nosodīja muzeju kā "tīri nacionālistisku propagandu". Krievijas prezidents Vladimirs Putins sūdzējās savam Gruzijas kolēģim Miheilam Saakašvili viņu tikšanās laikā Sanktpēterburgā 2006. gada jūnijā, norādot, ka daudzi no vadošajiem padomju līderiem, piemēram, Josifs Staļins un Lavrentijs Berija, nāca no Gruzijas. Saskaņā ar avotu Gruzijas valdībā Saakašvili atbildē ierosināja piedāvāt Krievijai līdzekļus Gruzijas okupācijas muzeja atvēršanai Maskavā. Vēlāk Saakašvili apgalvoja, ka muzejs neesot vērsts pret nevienu: "šis ir padomju okupācijas muzejs, nevis Krievijas okupācijas Gruzijā muzejs... Ja kāds kaut kur, kaut kādā līmenī to uztver personīgi, tā ir viņa problēma, nevis mūsu."

2007. gada martā muzeju apmeklēja Ukrainas prezidents Viktors Juščenko, kurš ieteica atvērt līdzīgu muzeju Ukrainā.

## Atsauces
Ivans Jakovļevs

**Ivans Jakovļevs** (, čuvašu: *Яккӑвлӗв Йӑван Яккӑлчӗ*, dzimis , miris ) bija čuvašu apgaismotājs, pedagogs un rakstnieks. Viņam bija ievērojama loma čuvašu tautas atmodā.

1868. gadā, vēl būdams ģimnāzists, ieguldīja savu kapitālu un privātos ziedojumus Simbirskas čuvašu skolas dibināšanā. Pateicoties V. Ļeņina tēva Iļjas Uļjanova palīdzībai, no 1871. gada šo skolu finansēja valdība, bet no 1877. gadā to pārveidoja par Simbirskas Centrālo čuvašu skolu. 

1875. gadā absolvēja Kazaņas Universitāti, pēc kā strādāja par čuvašu skolu inspektoru Kazaņas skolu apgabalā (līdz 1903. gadam) un vadīja čuvašu pasniedzēju skolu (līdz 1919. gada oktobrim). Veicināja čuvašu un citu tautību skolu dibināšanu Pievolgā. Pamatojoties uz Konstantīna Ušinska pedagoģisko mantojumu, izveidoja speciālās mācību metodes. 1870. gadu sākumā Jakovļevs izveidoja jaunu čuvašu alfabētu, uzrakstīja vairākas ābeces un mācību grāmatas. Viņš bija pazīstams arī ar to, ka čuvašu valodā tulkojis Aleksandra Puškina, Ivana Krilova, Ļeva Tolstoja, Nikolaja Ņekrasova un citu krievu rakstnieku darbus. Iztulkoja čuvašu valodā arī Evaņģēliju (1911) un Bībeli (1922).

Ivana Jakovļeva vārdā nosaukts Čuvašijas Valsts pedagoģiskais institūts. Čeboksaros atrodas Jakovļeva piemineklis un muzejs.

## Literatūra
* *Дело его жизни. Сборник научных статей.* Издатель — фонд им. Яковлева. Редактор Кириллов И. П. Čeboksari, 2008.
* *Итоги юбилейной научной сессии, посвященной столетию со дня рождения И. Я. Яковлева*, «Записки Чувашского н.-и. института языка, литературы и истории», 1949. в. 3;
* Краснов Н. Г. *Иван Яковлевич Яковлев. Жизнь. Деятельность. Педагогические идеи. Очерки*. Čeboksari, 1976.
* *Этнопедагогический манифест И. Я. Яковлева.* Čeboksari, 2003. 
* Волков Г. Н. *Жизнь, смерть и бессмертие патриарха.* Čeboksari, 2004. 
* Симбирская чувашская школа. Квартира И. Я. Яковлева. Путеводитель. — Uļjanovska: Издательство «Корпорация технологий продвижения», 2003. — 24 с.

## Atsauces

## Ārējās saites

* I. Jakovļeva biogrāfija
Piņķu muiža

thumb|300px|Piņķu muiža, Sv. Nikolaja baznīca un ūdensdzirnavas 1791. gada kartē

**Piņķu muiža** () bija Rīgas pilsētai piederoša muiža tagadējā Mārupes pagasta Piņķu ciemā. Līdz mūsdienām tās ēkas nav saglabājušās.

## Vēsture
[thumb|left|Piņķu muižas attēls no [Johans Kristofs Broce|Broces kolekcijas (1804).]]
Zināms, ka 1565. gadā pie Rīgas lauku teritorijas un jaundibinātās Kurzemes un Zemgales hercogistes robežas Beberbeķu ezera apkārtnē bija Rīgas namnieku pļavas un muižiņu lauki.
Tajā laikā zeme pie Neriņas upītes piederēja Rīgas namniekam L. Cimmermanim, 1587. gadā viņa pēcnācēji divas muižiņas pārdeva Rīgas varkaļu cunftes meistaram H. Veteram. Zviedru Vidzemes laikā viņa mantinieki nopirka arī Baložu sētu un ierīkoja ūdensdzirnavas, kas darbināja vara apstrādes manufaktūras ierīces līdz 1702. gadam, kad pēc Rīgas aplenkuma Lielā Ziemeļu kara laikā dzirnavas pārdēvēja par Varkaļu (Kuperšmīda) muižu. 1742. gadā muižiņai pievienoja arī Šulca jeb Skultes muižu un ierīkoja Mūra krogu. Dzirnavu ēkas kritiskais stāvoklis 1757. gadā mudināja celt jaunas dzirnavas.

18. un 19. gadsimtā Piņķu muiža ar baznīcu bija Piņķu draudzes novadā. 1805. gadā daļu no muižas zemes pievienoja Beberbeķu muižai. 1815. gadā Piņķu muižas “Ļutās” piedzima Ansis Leitāns.
19. gadsimta beigās Konstantīns Metings vienā no Rīgas ceļvežiem aprakstīja kājāmgājēju maršrutus pa Slokas ielu līdz Pūpei (Babītei) jeb Krējuma krogam, kurā pamielojies var doties tālāk uz Piņķu baznīcu vai arī ”cauri skaistam, vecam mežam uz jauko Beberbeķi un no turienes tālāk uz Babītes ezeru, uz mūsu Rīgas Eldorado. Naski ejot Beberbeķe sasniedzama ¾ stundās. Atspirdzinājums (piens un maize) pieejams turienes ūdensdzirnavās.”

Pēdējais Piņķu muižas nomnieks bija Pēteris Grūbe, kurš 1926. gadā muižu nomāja uz 12 gadiem par 6000 Ls gadā, muižā bija nodarbināti vairāki desmiti laukstrādnieku. Grūbe tirgoja pienu Rīgas veikalos ar saukli: “Piens no vislabākās moderniecības Latvijā – Piņķu muižas!”. 
1937. gadā Piņķu muižas dzīvojamo ēku nopostīja ugunsgrēks.

## Atsauces
Salas muiža

[thumb|Salas muiža (''Holmhof'') ar Sv. Jāņa (''St. Johanis'') baznīcu un mācītājmuižu, kas apzīmēta ar krustu pie [Varkaļiem (1791. gada karte).]]

**Salas muiža** () bija Rīgas lauku novada muiža tagadējā Mārupes novada Salas pagastā. Līdz mūsdienām tās ēkas nav saglabājušās.

## Vēsture
Muiža pirmo reizi dokumentos minēta 1588. gadā ar nosaukumu **Medus muiža** (*Honighof*). No 1636. gada Salas muižas uz­raudzībā atradās zvejas uzraudzība Babītes ezerā. Salas muižas 18. gadsimta vidus apbūve skatāma J. K. Broces 1897. gada zīmējumā.

Pēc 1920. gada zemes reformas Salas muižas zemi sadalīja 60 vienībās 854 ha kopplatībā, Salas mācītājmuižas zemi sadalīja 21 vienībā 230 ha kopplatībā. Domājams, vēlākā muižas dzīvojamā ēka nodega 1965. gadā. Saglabājusies veca dzīvojamā ēka, ku­rai pirms 1970. gada uzbūvēja vēl otro stāvu un kura nebūt vairs neizskatās pēc muižas, bet gan pēc padomju arhitektūras "brīnuma". Saglabājušās arī dažas palīgēkas.


BM10004Am.jpg|Salas muiža (1807)
BM10010Am.jpg|Salas muiža (1807)
BM10013Am.jpg|Salas muiža no Lielupes krasta puses (1807)


## Atsauces
Slovēnijas Komunistu līga

**Slovēnijas Komunistu līga** (, ZKS; ) bija Dienvidslāvijas Komunistu līgas Slovēnijas nodaļa, kas no 1945. līdz 1990. gadam bija vienīgā atļautā partija Slovēnijas Sociālistiskajā Republikā. Tās nosaukums no izveides 1937. gadā līdz 1952. gadam bija **Slovēnijas Komunistiskā partija**, un tā bija pirmā federālās partijas autonomā subnacionālā nodaļa. Tās sākotnējā autonomija tika vēl vairāk paplašināta ar Dienvidslāvijas 1974. gada konstitūciju, kurā lielākas pilnvaras tika nodotas dažādām republikas līmeņa Dienvidslāvijas Komunistu līgas filiālēm.

## Vēsture
thumb|left|Partijas karogs 1990. gadā
1989. gadā Slovēnijas Sociālistiskās Republikas valdība pieņēma grozījumus republikas konstitūcijā, kas apstiprināja tās suverenitāti, tās tiesības atdalīties no Dienvidslāvijas un dibināt pamatus daudzpartiju sistēmai. Pret šiem grozījumiem ļoti iebilda Slobodana Miloševiča vadītā Serbijas Sociālistiskā Republika. 1990. gada 23. janvārī Slovēnijas Komunistu līgas delegācija Milana Kučana vadībā pameta Dienvidslāvijas Komunistu līgas partijas kongresu, izraisot visas Dienvidslāvijas Komunistu līgas sabrukumu.

1990. gada 4. februārī Slovēnijas Komunistu līga mainīja savu nosaukumu uz **Slovēnijas Komunistu līga — Demokrātiskās atjaunošanas partija** (*Zveza komunistov Slovenije — Stranka demokratične prenove*, ZKS-SDP). Neilgi pēc tam partija sāka sarunas ar Slovēnijas Demokrātisko opozīciju jeb DEMOS par daudzpartiju sistēmas izveidi. 1990. gada aprīlī Slovēnijas Komunistu līga — Demokrātiskās atjaunošanas partija parlamenta vēlēšanās zaudēja DEMOS koalīcijai. 1993. gada 29. maijā partijai apvienojoties ar citām kreisajām partijām tika izveidota partija "Apvienotais sociāldemokrātu saraksts" (*Združena lista socialnih demokratov*, ZLSD).

## Partijas vadītāju saraksts
*Francs Leskošeks (1937—1945)
*Boriss Kidričs (1945—1946)
*Miha Marinko (1946—1966)
*Alberts Jakopičs (1966. gada oktobris — 1968. gada decembris)
*Francs Popits (1968. gada decembris — 1982. gada aprīlis)
*Andrejs Marincs (1982. gada aprīlis — 1986. gada maijs)
*Milans Kučans (1986. gada maijs — 1989. gada decembris)
*Cirils Ribičičs (1989. gada decembris — 1990./1993. gada maijs)

## Vēlēšanu rezultāti (1990)
### Prezidenta vēlēšanas

### Parlamenta vēlēšanas

## Atsauces
Runaljod — Yggdrasil

***Runaljod — Yggdrasil*** (Rūnu skaņa — Igdrasils) ir Norvēģijas skandināvu tautas mūzikas grupas *[[Wardruna]]* otrais studijas albums, ko 2013. gada 15. martā izdeva *Indie Recordings/Fimbulljóð Productions*. Tas ir veltīts vecākajam skandināvu rūnu rakstam — futharkam —, un iedziedāts norvēģu, senskandināvu un skandināvu pirmvalodā. Dziesmu vārdu centrā ir skandināvu mitoloģiskās tēmas.

Vairāki albuma skaņdarbi izmantoti seriālā "Vikingi".

## Dziesmu vārdi un tēmas
Albuma pirmās dziesmas nosaukums "Rotlaust Tre Fell", kas nozīmē "krīt koks bez saknēm", ir balstīts uz grupas filozofiju. Dziesma ir visu tēva Odina, "manas mātes Frigas", "gudrā Vanira", "seno milžu Jotunu" un Nornu piesaukšana. "Rotlaust Tre Fell" dziesma tika izmantota seriāla "Vikingi" trešajā sezonā, vikingiem gatavojoties uzbrukumam Parīzei.

"Fehu", kas tika izmantota seriāla "Vikings" pirmajā sezonā laupīšanas ainā, stāsta par zelta un bagātības lāstu un to, kā alkatība pārņem cilvēku sirdis.

Albuma pēdējā dziesma "Helvegen" ("Ceļš uz Elli") ir bēru dziesma. Dziesma (un albums) noslēdzas ar slaveno pantu no senskandināvu poēmas "Visaugstākā vārdi" (*Hávamál*): "Lopi mirst, radinieki mirst, arī tu mirsi, bet vārds par tevi nekad nemirs, ja iegūsi labu slavu. Lopi mirst, radinieki mirst, arī tu mirsi, es zinu vienu, kas nekad nemirst: spriedums par tiem, kas jau miruši". Dziesma "Helvegen" tika izmantota seriāla "Vikingi" otrajā sezonā, kad Ragnārs Lodbroks un viņa vīri gatavojas atkal kuģot uz Veseksu, un piektajā sezonā, kad viņa dēls Ubbe gūst smagus ievainojumus cīņā Veseksā un piedzīvo reliģisku atklāsmi. Dziesma ir izmantota arī satīriski norvēģu komēdijseriālā "Norsemen".

## Dziesmu saraksts

## Izpildītāji
* Einars Selviks — balss un mūzikas instrumenti
* *[[Kristians Eivinds Espedāls|Gaahl]]* — balss
* Lindija Feja Hella — balss

## Atsauces

## Ārējās saites
* Runaljod — Yggdrasil *[[Encyclopaedia Metallum]]*
* Musicbrainz.org 
* Discogs.com
Valts Kleins

**Valts Kleins** (dzimis  Liepājā, miris ) bija latviešu fotomākslinieks un mākslinieks. Vairāk nekā 40 fotoizstāžu autors gan Latvijā, gan ārpus tās (Kanāda, Skandināvijas valstis u.c.).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1960. gada 31. oktobrī Liepājā, 11 gadu vecumā kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Rīgā.
Studēja Ļeņingradas Valsts kultūras institūta Kino un foto nodaļā, pēc studiju beigšanas 1984. gadā atgriezās Rīgā, 1986. gadā kopā ar domubiedriem sāka fotoprojektu "grupa A". Kļuva zināms kā sociāli kritiskās dokumentālās fotogrāfijas pārstāvis.

1997. gadā Valts Kleins nodibināja savu fotostudiju "*Secret Garden Studio*", un kopš tā laika galvenokārt strādāja komerciālajā fotogrāfijā. Turpmākajos gados, biznesa aktivitātei pakāpeniski mazinoties, Kleins meklēja citus izteiksmes līdzekļus sava fotogrāfa talanta izpausmei mūsdienīgās tehnikās.
Rakstīja recenzijas par fotogrāfijas mākslu un izstādēm žurnālos "Māksla" un "Fotokvartāls". Spēlēja fotogrāfa lomu Andra Gaujas 2019. gada spēlfilmā "Nekas mūs neapturēs".
Miris 2025. gada 19. decembrī.

Valta Kleina tēvabrālis bija latviešu kinooperators Mārtiņš Kleins.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Makslaskolekcija.lv
* Literatura.lv
Eurodab

***#eurodab*** ir somu repera *[[Käärijä]]* un horvātu mūziķa *[[Baby Lasagna]]* dziesma. To kā singlu izdeva *[[Warner Music Finland]]* . Dziesmu izpildīja tiešraidē vienu dienu pēc iznākšanas 2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa lielajā finālā.

## Priekšvēsture un iznākšana
*Käärijä* un *Baby Lasagna* ieguva starptautisku atzinību visā Eiropā pēc savas uzstāšanās Eirovīzijas dziesmu konkursā. *Käärijä* pārstāvēja Somiju 2023. gadā ar dziesmu *[[Cha Cha Cha (Käärijä dziesma)|Cha Cha Cha]]* un ātri kļuva par līdzjutēju favorītu; viņš ierindojās otrajā vietā aiz Zviedrijas. *Baby Lasagna* pārstāvēja Horvātiju 2024. gadā ar dziesmu *[[Rim Tim Tagi Dim]]*, kuru pēc iznākšanas bieži salīdzināja ar *Cha Cha Cha*. Neskatoties uz šīm līdzībām, dziesma arī kļuva par līdzjutēju favorītu un ierindojās otrajā vietā aiz Šveices. Neskatoties uz plaģiāta apsūdzībām, *Käärijä* pozitīvi novērtēja *Baby Lasagna* dalību un noliedza plaģiāta faktus.

2025. gada maija vidū sociālajā tīklā *[[TikTok]]* parādījās *#eurodab* fragments. 2025. gada 12. maijā *Käärijä* apstiprināja, ka dziesmu izdos 16. maijā un ka tā būs sadarbība ar horvātu mūziķi. *Baby Lasagna* paziņoja, ka ar abiem mūziķiem sazinājās 2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa organizatori, kuri lūdza viņus uzstāties kopā. Šo iespēju viņi izmantoja, lai ierakstītu sadarbības dziesmu un to pirmizrādītu konkursa laikā. Iniciatīva nāca no *Käärijä* un viņa komandas. Pēc demo ierakstīšanas viņš to nosūtīja *Baby Lasagna*, kurš pabeidza savu daļu un to ierakstīja attālināti.

## Kompozīcija
Dziesma nostalģiski atgādina 2010. gadu vidu, kad ''dab'' bija globāls kultūras fenomens. Apvienojot angļu valodu ar mākslinieku dzimtajām somu un horvātu valodām, tā ir pirmā dziesma ar horvātu tekstu, kas izlaista ar *Baby Lasagna* mākslinieka vārdu.

## Kritiķu atsauksmes
Rukšandra Tudora no *[[Wiwibloggs]]* aprakstīja dziesmu kā "absolūtu hitu" un tās valodu sajaukumu kā "saistošu maisījumu ar augstu enerģiju, ko nevar aizmirst. Tā ir dziesma, kas paliek atmiņā pēc vienas noklausīšanās reizes, un jūs pret to neiebildīsiet." Horvātu portāls *Journal.hr* rakstīja, ka *Käärijä* un *Baby Lasagna* "pārvērta [dab] īstā Eirovīzijas paziņojumā – vizuāli spēcīgā, jautrā un neatvairāmi 'ekstra'."

## Dzīvā uzstāšanās
2025. gada 17. maijā, dienu pēc dziesmas iznākšanas, *Baby Lasagna* un *Käärijä* uzstājās 2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa lielajā finālā kā viesmākslinieki. Viņi sākumā uzstājās ar savu attiecīgo dziesmu sajaukumu, ko NME žurnāliste Laura Mollija aprakstīja kā "videospēlēm līdzīgu dueli", pēc tam pārejot pie *#eurodab* izpildīšanas.

## Dziesmu saraksts
;Digitālā lejupielāde/straumēšana
# *#eurodab* – 2:38
# *[[Cha Cha Cha (Käärijä dziesma)|Cha Cha Cha]]* – 2:55

## Topi

## Atsauces
Hotel Hell

***Hotel Hell*** () ir ASV realitātes televīzijas šovs, kuru izveidojis, vadījis un stāstījis Gordons Remzijs. Šovs tika raidīts ''Fox'' tīklā trīs sezonas no 2012. līdz 2016. gadam. Tas tika raidīts pirmdienās plkst. 20:00 pēc Austrumu/Klusā okeāna laika. Tas bija Remzija ceturtais seriāls *Fox* tīklā.

Šovā Remzijs apmeklē dažādas grūtībās nonākušas naktsmītnes visās Amerikas Savienotajās Valstīs, lai mēģinātu mainīt to likteņgaitas. Šis koncepts līdzinās Remzija citām programmām *[[Ramsay's Kitchen Nightmares]]* un tās amerikāņu versijai *[[Kitchen Nightmares]]*.

## Pārraide
Sākotnēji plānots, ka šovs *Fox* tīklā debitēs 2012. gada 6. aprīlī, šovs vispirms tika pārcelts uz 2012. gada 4. jūniju, lai atbrīvotu vietu šovam *[[The Finder]]*, pēc tam pārcelts uz 13. augustu, jo Remzija citi divi šovi *[[Hell's Kitchen]]* un *[[MasterChef]]* bija ieplānoti pirmdienās vasaras periodā.

Šova pirmā sezona, kas sastāvēja no sešām epizodēm, noslēdzās 2012. gada 3. septembrī. 2012. gada 31. augustā *Fox* atjaunoja *Hotel Hell* otrai sezonai, kas sākās 2014. gada 21. jūlijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
*
Atgāzenes muiža

[thumb|300px|Atgāzenes Fēgezaka muižiņa (no [Broces kolekcijas, 1797).]]
**Atgāzenes muiža** () jeb **Fēgezaka muiža** (*Vegesackshof*) bija Rīgas patrimoniālā apgabala muiža tagadējā Atgāzenes apkaimē Pārdaugavā.

## Vēsture
Muižas vārds cēlies Zviedru Vidzemes laikā no tās īpašnieka Lielās ģildes eltermaņa Tomasa Fēgezaka vārda latviskojuma.
1677. gadā muižiņai piederēja 47 desetīnas (51,23 ha) zemes, un 1683. gadā tai piederēja 13 zemnieku mājas. Taču tā kā augsne bija visai neauglīga, zemnieki varēja iekopt tikai niecīgus dārzus. Atgāzenes muižā bijis ierīkots krogs, kas pie Jelgavas lielceļa novietotajai muižiņai bija labs papildus ienākumu avots.
Lielā Ziemeļu kara laikā 1710. gadā muižas īpašnieks G. fon Fēzegaks un viņa sieva nomira Lielajā mērī un muižiņa pārvērtās postažā. 1713. gadā viņa dēls, vēlākais birģermeistars Gothards fon Fēgezaks (miris 1764. gadā) uzcēla jaunu muižas ēku ar kārniņu jumtu.

Broces zīmējumos var redzēt, ka muižiņa 18. gadsimta beigās bija vienstāva koka ēka, ko ieskāva žogs un koki. Ir ziņas, ka Atgāzenes muižā zviedru laikos ir apstrādātas 7 ¾ mucvietas (1 mucvieta — 0,4936 ha) tīruma. 
No 1830. līdz 1857. gadam cauri muižas zemei uzbūvēja lielceļu uz Jelgavu, bet 1868. gadā — Rīgas—Jelgavas dzelzceļu. 
1897. gadā Maksis Šēnfelds Atgāzenes muižā (tagad Vienības gatvē 87/89) izveidoja "Šēnfelda nervu klīniku" un sanatoriju "Atgāzene", kurā bija paredzētas vietas 60 pacientiem. Blakus zemes gabalā Atgāzenes ielā 24a atradās L. Šēnfelda, vēlāk E. Šēnfeldes, nervu klīnika un sanatorija, kas bija dibināta 1917. gadā. Abi zemes gabali līdz 1930. gadu beigām bija M. Šēnfelda mantinieku īpašumā, bet pēc Otrā pasaules kara tur izveidoja Baltijas kara apgabala kara hospitāļa rehabilitācijas nodaļu.

## Atsauces
Chromatica

***Chromatica*** ir amerikāņu dziedātājas *[[Lady Gaga]]* sestais studijas albums, kas tika izdots 2020. gada 29. maijā sadarbībā ar ierakstu kompānijām *[[Interscope Records]]* un *Streamline Records*. Sākotnēji izdošana bija plānota aprīlī, taču to atlika *[[COVID-19 pandēmija]]s* dēļ. Albuma producēšanā piedalījās *Lady Gaga*, *BloodPop*, *[[Skrillex]]*, *Axwell*, *Tchami*, *Burns*, *Madeon* un citi.

## Fons un ieraksts
Pēc eksperimentālā albuma *[[Joanne (albums)|Joanne]]* (2016) un aktierdarba filmā *[[A Star Is Born (2018)|A Star Is Born]]* (2018), *Lady Gaga* atgriezās pie savām popmūzikas saknēm ar *Chromatica*, kas ieturēts EDM, *[[house]]* un *[[synth-pop]]* stilistikā. Albums veidots kā konceptalbums, kurā atainoti tādi temati kā garīgā veselība, dziedināšanās un vienlīdzība.

## Mūzika un tematika
Albums ir sadalīts trīs daļās, katru ievada instrumentāls skaņdarbs: "Chromatica I", "Chromatica II" un "Chromatica III". Liriski tas skar personīgās sāpes, depresiju, traumas un cerību. Mūzikas skanējumā jūtamas 1990. gadu deju mūzikas ietekmes.

## Singli
Albuma vadošais singls "Stupid Love" tika izdots 2020. gada februārī. Otrais singls "Rain on Me" sadarbībā ar Arianu Grandi kļuva par *[[Billboard Hot 100]]* topa līderi. Trešais singls "911" ieguva atzinību ar savu videoklipu, kas alegoriski ataino psiholoģiskās cīņas.

## Sadarbības
Bez Arianas Grandes, albumā piedalās arī Eltons Džons ("Sine from Above") un Dienvidkorejas grupa *[[BLACKPINK]]* ("Sour Candy"). Šīs sadarbības simbolizē *Lady Gaga* vēlmi apvienot dažādus žanrus un kultūras.

## Komerciālie panākumi
*Chromatica* debitēja pirmajā vietā *[[Billboard 200]]* topā ASV, ar vairāk nekā 270 000 pārdotiem vienībām pirmajā nedēļā. Tas kļuva par *Lady Gaga* sesto albumu, kas sasniedza topa virsotni. Tas guva panākumus arī Lielbritānijā, Kanādā, Austrālijā un citviet.

## Kritiskā atsaucība
Albums saņēma pārsvarā pozitīvas atsauksmes no kritiķiem, kuri slavēja tā producēšanu, muzikālo virzienu un emocionālo dziļumu. Vairāki recenzenti to uzskatīja par atgriešanos pie klasiskās *Lady Gaga* estētikas.

## Turneja
Lai gan *Chromatica Ball* turneja tika atlikta pandēmijas dēļ, tā tika īstenota 2022. gadā ar koncertiem Ziemeļamerikā, Eiropā un Āzijā. Koncertturneja tika raksturota kā vizuāli grandioza un emocionāli intensīva.

## Dziesmu saraksts

## Atsauces
Natans Barkans

**Natans Barkans**, arī **Nātans Barkāns** (1923—2003) bija Latvijas ebreju reliģiskais darbinieks, Rīgas un Latvijas virsrabīns (1989–2003).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1923. gada 23. septembrī Līvānos, mācījās Rīgas ješivā un Ļubaviču ješivā Gostiņos. Pēc Latvijas okupācijas Otrā pasaules kara laikā 1941. gadā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, vēlāk uz Vidusāziju. 
Pēc atgriešanās dzimtenē dzīvoja Jaunjelgavā (1945–1954), pēc tam Rīgā, kur 1955. gadā uzcēla mikvu un mēģināja organizēt ebreju kopienu. 1969. gadā Barkānam atļāva emigrēt no PSRS uz Izraēlu, kur viņš izveidoja zēnu reliģisko skolu. Kā brīvprātīgais piedalījās Salīdzināšanas dienas karā (1973), bija viens no ebreju reliģiskas inteliģences fonda *Šamir* dibinātajiem. 

1989. gadā pēc galvenā Izraēlas rabīna rīkojuma atgriezās Latvijā kā virsrabīns. Savāca daudz senu fotogrāfiju un citu materiālu un par Latvijas sinagogām un rabīniem, kas kļuva par pamatu grāmatai "Latvija. Sinagogas un rabīni". Par ieguldījumu Latvijas ebreju kopienas darbības atjaunošanā un ebreju un latviešu draudzīgo sakaru attīstībā viņu apbalvoja ar Triju Zvaigžņu ordeni.
Miris 2003. gadā 23. novembrī, apglabāts Jeruzālemes Eļļas (Olīvu) kalnā.

## Darbi
* Atmiņas (1998) 
* Likteņa ceļi. Skaties un atceries. Pašaizliedzība (2003)
* Latvija. Sinagogas un rabīni 1918-1940 (2004)

## Atsauces
Dzierkaļi

**Dzierkaļi** var būt:

* Dzierkaļi — ciems Cirmas pagastā, Ludzas novadā;
* Dzierkaļi — ciems Kaunatas pagastā, Rēzeknes novadā;
* Dzierkaļi — ciems Sakstagala pagastā, Rēzeknes novadā.

## Skatīt arī

* Dzerkaļi
* Dzirkaļi

__DISAMBIG__