open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tilde (zīme)

**Tilde** var būt vai nu tehniska rakstu zīme (~), vai arī diakritiska zīme (&#x25cc;&#x303;), ko izmanto vairākās valodās. Tās bezatstarpju rakstzīmes HTML ievade ir `&amp;#x303;`.

Diakritiskas zīmes lomā, nosaukumi, kas uz to tiek attiecināti var būt pretrunīgi, piemēram, lietuviešu kāpjošā zilbes intonācija, kas tiek apzīmēta ar tildi, bieži tiek saukta par "cirkumfleksu", kaut arī apzīmējums "cirkumflekss" vairumā valodu tiek attiecināts uz pavisam citu diakritisko zīmi (^), dažkārt sauktu par "jumtiņu", piemēram, ⟨â⟩.

## Tehnisks pielietojums
Dažādās valodās, to skaitā latviešu, tildi izmanto ar nozīmi "apmēram", piemēram, ~30, kas nozīmē "apmēram 30".

## Tilde kā diakritiska zīme
Zemāk uzskaitīti daži no tildes pielietojuma veidiem diakritiskas zīmes lomā.

### IPA
Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā (tāpat kā, piemēram, portugāļu un gvaranu valodu ortogrāfijā) tildi izmanto nazalizācijas norādīšanai.

### Lietuviešu intonācija
Tilde tiek izmantota lietuviešu valodas kāpjošās zilbes intonācijas apzīmēšanai.

### Latviešu intonācija
Latviešu valodā pieņemts izmantot tildi stieptas intonācijas norādīšanai, iespējams, lietuviešu valodas terminoloģijas iespaidā (kur kāpjošu intonāciju apzīmē ar tildi un sauc to par "cirkumfleksu") tilde latviski dažkārt tiek saukta par cirkumfleksu, kaut arī cirkumflekss ir pavisam cita diakritiskā zīme – (^).

### Igauņu valoda

Igauņu valoda izmanto burtu ⟨o⟩ ar tildi – ⟨õ⟩, lai apzīmētu nenoapaļotu augsti vidēja mēles pacēluma pakaļējās rindas patskani (IPA: ), transkribējot igauņu īpašvārdus krievu kirilicas alfabētā, šai skaņai tiek piešķirta krievu "cietā ⟨i⟩" (IPA: ) vērtība, kaut arī tie nav identiski. Dienvidaustrumigaunijas veriešu dialektā ir atsevišķas fonēmas gan  – ⟨õ⟩, gan  – ⟨y⟩.

### Spāņu valoda
Spāņu valoda (un citas reģionālas valodas, kas ietekmējušās no tās ortogrāfijas) izmanto ⟨ñ⟩, lai apzīmētu palatālu nazālu līdzskani – skaņu, kas atbilst latviešu ⟨ņ⟩.

## Atsauces
Šašliks

[thumb|250px|[Cūkgaļas šašliks]]
**Šašliks** (no ; *şış* — ‘durklis, iesms’) ir uz atklātas uguns vai kokoglēm cepti uz iesma uzsprausti gaļas gabaliņi. Izmanto cūkas, aitas, liellopa vai vistas gaļu, bieži vien to iepriekš sagatavojot marinējot etiķī, augļu sulās, vīnā, majonēzē ar sīpoliem, zaļumiem un garšvielām. Cep uz speciāla grila vai mangala, kuros tiek kurinātas ogles vai malka līdz oglēm, gaļu periodiski apgriežot. Pasniedz atsevišķi kā pamatēdienu vai ar piedevām.

Latvijā izdotajās pavārgrāmatās šašlika receptes parādās jau pirms Otrā pasaules kara, tomēr plašu popularitāti tas ieguva 1970. gados, kad šašliks kļuva par ierastu ēdienu Jāņos. Latvijā gatavotajam šašlikam raksturīga jēra gaļas aizstāšana ar cūkgaļu un mazāka aso garšvielu pievienošana.

## Atsauces

## Ārējās saites

* receptes.lv Šašliki 
* Fotoreceptes.lv Šašlika recepte
* Kā pagatavot vistas šašliku
Sondersa sala

**Sondersa sala** () ir neapdzīvota vulkāniska sala Dienvidsendviču salu arhipelāgā Atlantijas okeāna dienvidos, trešā lielākā arhipelāga sala. Administratīvi ietilpst Apvienotās Karalistes valdījumā Dienviddžordžijā un Dienvidsendviču Salās. Izvietojusies arhipelāga rietumos. Larsena šaurums to atdala no Montagjū salas dienvidos, bet Šekltona šaurums — no Kendlmasas salas ziemeļos. Sala klinšaina, lielākoties klāta ar ledu. Nelieli no sniega un ledus brīvi apgabali ir salas ziemeļos (Blekstona līdzenums) un dienvidaustrumos. Salu veido aktīvs vulkāns Maikla kalns. Par tā izvirdumiem un citām aktivitātēm periodiski tiek ziņots kopš 1819. gada, pēdējais izvirdums reģistrēts 2012. gada oktobrī. 

Salu 1775. gadā atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija un nosauca to par godu britu admirālim Čārlzam Sondersam *(Charles Saunders)*. Krastā pirmais izkāpa norvēģu polārpētnieks Karls Antons Larsens 1908. gadā. 

## Atsauces
Džonatans Spīlmens

**Džonatans Saimons Spīlmens** (; dzimis , Londonā) ir Lielbritānijas starptautiskais lielmeistars šahā (1980).

## Šahista karjera
1978. gadā izpildījis FIDE starptautiskā meistara (IM) normu, bet 1980. gadā kļuvis par lielmeistaru (GM). Trīskārtējs Lielbritānijas čempions šahā (1978, 1985, 1986).

No 1985. līdz 2000. gadam piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas ciklos. 1988. gadā pretendentu maču ceturtdaļfinālā uzvarējis Naidželu Šortu ar 3½:1½, taču gadu vēlāk zaudējis pusfinālā Janam Timmanam ar 3½:4½.
Nākamajā pretendentu maču ciklā 1991. gadā zaudējis Šortam jau pirmajā kārtā ar 4½:5½. Tajā pašā gadā dalījis 4. vietu Linaresas (Spānija) superturnīrā aiz Vasilija Ivančuka un Garija Kasparova, bet apsteidzot Anatoliju Karpovu un Višvanatanu Anandu. Tomēr 1993. gadā starpzonu turnīrā Bīlē (Šveice) ieņēmis tikai 37. vietu. Divas reizes piedalījies arī Pasaules čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas. 1999. gadā Lasvegasā otrajā kārtā zaudējis Borisam Gelfandam, bet 2000. gadā Teherānā izstājies jau pirmajā kārtā.

Lielbritānijas izlases sastāvā sekmīgi piedalījies šaha komandu sacensībās:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 14 reizes (1980-2006). Komandu kopvērtējumā izcīnījis 3 sudraba (1984, 1986, 1988) un bronzas (1990) medaļas, bet individuālā vērtējumā sudraba (1986) medaļu;
* Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 4 reizes (1985-1989, 1997, 2019). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (2019) un 2 bronzas (1985, 1989) medaļas, bet individuālā vērtējumā zelta (1997) un bronzas (1989) medaļas;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 9 reizes (1977-1983, 1992-2005). Komandu kopvērtējumā izcīnījis zelta (1997) un 2 bronzas (1980, 1992) medaļas, bet individuālā vērtējumā sudraba (1980) medaļu;
* Pasaules studentu komandu šaha čempionātos piedalījies 1 reizi (1977) un izcīnījis bronzas medaļu komandu kopvērtējumā.

1983. gadā starptautiskajā šaha turnīrā Baņa Lukā dalījis pirmo vietu kopā ar Krunoslavu Hulaku un Andrāšu Adorjānu.

Daudzu šaha grāmatu autors par atklātņu un galotņu teoriju. Beidzis matemātikas fakultāti Oksfordas Universitātes Vorčestras koledžā (*Worcester College*).

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista profils vietnē fide.com
*  šahista profils vietnē chessgames.com
*  šahista profils vietnē 365chess.com
*  šahista profils vietnē chesstempo.com
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules komandu šaha čempionāti)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas klubu komandu šaha čempionāti)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules studentu komandu šaha čempionāti)
Ernests Šosons

**Amedejs Ernests Šosons** (; dzimis , miris ) bija franču komponists. Sezāra Franka skolnieks.

Dzimis pārticīgā ģimenē. Tēvs ieguva kapitālu barona Osmāna celtniecības buma laikā. Pakļaujoties tēva vēlmēm, studēja tiesības, tomēr maz interesējās par šo profesiju. 1879. gadā sāka mācības pie Žila Masnē Parīzes konservatorijā, vēlāk kļūstot par Sezāra Franka skolnieku. No 1886. gada līdz savai nāvei bija Nacionālās mūzikas biedrības (*Société Nationale de Musique*) sekretārs. Miris nelaimes gadījumā, braucot ar velosipēdu.

Šosona daiļradi nosacīti var iedalīt trīs posmos. Līdz 1886. gadam Šososa kompozīcijas radītas Žila Masnē ietekmē. No 1886. līdz apmēram 1895. gadam Šosona darbos jūtama Riharda Vāgnera un Sezāra Franka ietekme, bet vēlākajā posmā parādās impresionisma iezīmes.

## Ārējās saites
*
* Ernesta Šosona profils ''AllMusic'' 
* Ernesta Šosona notis ''IMSLP''
Latvijas Valsts koksnes ķīmijas institūts

**Latvijas Valsts koksnes ķīmijas institūts** ir Izglītības un zinātnes ministrijas pārraudzībā esošs valsts zinātniskais institūts. Vadošais koksnes zinātnes centrs Latvijā un Baltijas valstīs. Institūta galvenie zinātniskie virzieni ir koksne un koksnes materiāli, biorafinēšana, zaļā ķīmija un biotehnoloģijas. Institūtā strādā 133 darbinieki, tostarp 44 zinātņu doktori. Institūta nozares svērtās citējamības indekss (*FWCI*) sasniedz 1,13, pārsniedzot pasaules vidējo līmeni.

## Vēsture
Institūts kā LPSR Zinātņu akadēmijas **Mežsaimniecības problēmu institūts** tika dibināts 1946. gadā. Par institūta direktoru tika apstiprināts zinātņu doktors profesors Arvīds Kalniņš. 1959. gadā Mežsaimniecību problēmu institūts tika reorganizēts par **Mežsaimniecības problēmu un koksnes ķīmijas institūtu**. 1963. gadā uz esošā institūta bāzes tika nodibināts **Koksnes ķīmijas institūts**.

Laika periodā no 2019. līdz 2024. gadam sadarbībā ar uzņēmumiem institūts piesaistījis 5 miljonus eiro pētniecībai, tehnoloģiju mērogošanai un zinātniskajiem pakalpojumiem.

## Darbība
LVKĶI aktīvi piedalās koka mantojuma saglabāšanā un ir piedalījies Rundāles pils fondu krātuves, Lestenes baznīcas koka figūru, Rīgas Doma jumta un torņa konstrukciju, Kuldīgas Svētās Trīsvienības Romas katoļu baznīcas, Liepājas Svētās Trīsvienības katedrāles, Latvijas Etnogrāfiskā brīvdabas muzeja ēkas saglabāšanā, kā daudzu citu celtņu saglabāšanas projektos.

## Vadība
Institūta lēmējorgāns ir institūta zinātniskā padome. Tās darbību un kompetenci nosaka Zinātniskās darbības likums un institūta zinātniskās padomes nolikums. Institūta direktors ir institūta augstākā amatpersona, kas īsteno institūta vispārējo administratīvo vadību. 2026. gadā direktore ir Karīna Orlova, padomes priekšsēdētājs — Jānis Rižikovs.

## Pētnieciskā struktūra
LVKĶI darbs organizēts sešās laboratorijās:
* Koksnes noārdīšanās un aizsardzības laboratorija strādā ar koksnes degradācijas procesiem un tās īpašību uzlabošanu;
* Biorafinēšanas laboratorija strādā pie efektīvas biomasas izmantošanas un biorafinēšanas sistēmām.
* Celulozes laboratorija darbojas ar celulozes un tai radniecīgu dabisko polimēru izmantošanu plastmasas un naftas produktu aizstāšanā.
* Lignīna ķīmijas laboratorija pēta lignīnu un citus augu polifenolus, izstrādājot jaunus aromātiskus biobāzētus produktus.
* Polimēru laboratorijas strādā ar videi draudzīgiem risinājumiem polimēru ķīmijā, cenšoties izmantot atjaunojamos un pārstrādājamos resursus, lai samazinātu naftas ķīmijas izejvielu izmantošanu. Izstrādā un pēta polimērus, kā cieto poliuretāna putuplastu termoizolācijai, elastomērus, vitrimērus un dažādus kompozītus.
* Bioinženierijas laboratorija kultivē mikroorganismus, tai skaitā pēta mikroorganismu biomasas vai biosintēzes produktu ieguvi. Laboratorijai darbojusies ar baktērijām, raugu, micēlija sēnēm un mikroaļģēm.

Papildus šīm laboratorijām LVKĶI darbojas šķidruma hromatogrāfijas centrs un pilotiekārtu angārs.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Latviešu policijas pulki

**Latviešu policijas pulki** bija militāras latviešu brīvprātīgo vienības Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā, kas tika izveidotas, apvienojot pastāvošos policijas bataljonus starp 1943. un 1944. gadu, tika likvidēti 1944. gada beigās, apvienojot tos Ieroču SS latviešu lauku papildinājuma depo. Policijas pulki bija pakļauti augstākajam SS un policijas vadītājam Ostlandē, taču nonākot frontē nonāca aizsardzības iecirkņa atbildīgās divīzijas štāba pakļautībā.

## Izveidošana
Pēc 1943. gada 1. augusta pavēles četrus policijas bataljonus apvienoja 1. Rīgas policijas pulkā, 277. Siguldas kā I bataljonu, 278. Dobeles kā II bataljonu, 281-A. kā III bataljonu un 276. Kuldīgas kā IV bataljonu. Par pulka komandieri iecēla pulkvežleitnantu Osvaldu Meiju.

1944. gada februāra pirmajā pusē saformēja vēl divus pulkus - 2. Liepājas (no 22. Daugavas, 25. Abavas, 282-A. un 280-B. bataljoniem) un 3. Cēsu policijas pulku (no 317-F., 318-F., un 321-F. bataljoniem).

1944. septembra vidū no savrupdienesta policijas un aizsargiem tika saformēts vēl viens - 2. Kurzemes policijas pulks.

## Dienesta gaitas
Pēc izveides un papildināšanas pulki turpināja izpildīt partizānu apkarošanas uzdevumu Latvijas pierobežā, 1. Rīgas pulkam piedaloties plašākajā operācijā *Heinrich* 1943. gada novembra sākumā.

No 1944. gada jūlija visus trīs pulkus iesaistīja kaujās Daugavpils rajonā, kur tie cieta smagus zaudējumus. Pēc atkāpšanās no Daugavpils pulkus novietoja Bulduros, kur augusta otrajā pusē 2. un 3. pulku apvienoja ar 1. Rīgas policijas pulku, ko oktobrī pārcēla vispirms uz Dundagu, bet pēc tam nosūtīja uz Vāciju. 2. Kurzemes policijas pulku, saformētu tikai 1944. septembra vidū, jau 1944. gada nogalē pārveda uz Dancigu un tālāk uz Tornu, kur kopā ar 1. Rīgas policijas pulku nodarbināja nocietinājumu būves darbos. Novembra beigās abus pulkus apvienoja sevišķā latviešu rezerves vienībā- Ieroču SS latviešu lauku papildinājuma depo (*Waffen-SS Lettisches Feldersatz Depot*). 

## Policijas pulku uzskaitījums
*1. Rīgas latviešu brīvprātīgo policijas pulks, 1943. g. 1. augusts – 1944. g. novembris 
*2. Liepājas latviešu brīvprātīgo policijas pulks, 1944. g. februāris – augusts
*3. Cēsu latviešu brīvprātīgo policijas pulks, 1944. g. februāris – augusts
*2. Kurzemes latviešu brīvprātīgo policijas pulks, 1944. gada septembris – novembris

## Atsauces
Valērijs Salovs

**Valērijs Salovs** (; dzimis , Vroclavā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1986).

## Šahista karjera
Šahu iemācījies spēlēt 8 gadu vecumā. Ļeņingradas pionieru pils šaha skolas audzēknis. 1979. gadā izpildījis PSRS sporta meistara normu, 1984. gadā kļuvis par FIDE starptautisko meistaru (IM), bet 1986. gadā par lielmeistaru (GM).

Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas ciklu pretendentu mačos. 1987. gadā uzvarējis starpzonu turnīrā Sirakā (Ungārija). 1988. gadā pretendentu maču pirmajā kārtā zaudējis Janam Timmanam ar 2½:3½. 1990. gadā nav pabeidzis starpzonu turnīru Manilā un izstājies pēc 6. kārtas. 1993. gadā starpzonu turnīrā Bīlē (Šveice) ieņēmis 7. vietu un kvalificējies pretendentu mačiem. Pretendentu mačos uzvarējis Aleksandru Halifmanu ar 5:1 un revanšējies Janam Timmanam ar 4½:3½, tomēr finālā cietis smagu sakāvi pret Gatu Kamski ar 1½:5½.

Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas. Gan 1997. gadā Groningenā, gan 1999. gadā Lasvegasā cietis zaudējumus otrajā kārtā.

1989. gadā kļuvis par Eiropas komandu šaha čempionātā uzvarētāju PSRS izlases sastāvā, kā arī izcīnījis sudraba individuālo medaļu pie 1. galdiņa. 1993. gadā Francijas komandas «Lyon-Oyonnax» sastāvā uzvarējis Eiropas klubu komandu šaha čempionātā.

Beidzis Ļeņingradas Valsts universitātes ekonomikas fakultāti. Kopš 1992. gada pārcēlies uz dzīvi Spānijā. Bijis Anatolija Karpova un Alekseja Širova sekundants. 2000. gadā trenējis Indijas sieviešu izlasi Pasaules šaha olimpiādē. Kopš 2000. gada vairs nepiedalās oficiālos šaha turnīros.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista profils vietnē fide.com
*  šahista profils vietnē chessgames.com
*  šahista profils vietnē 365chess.com
*  šahista profils vietnē chesstempo.com
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas klubu komandu šaha čempionāti)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu kausi)
3. Cēsu latviešu brīvprātīgo policijas pulks

**3. Cēsu latviešu brīvprātīgo policijas pulks** () bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar iekļaušanu 1. Rīgas latviešu brīvprātīgo policijas pulkā 1944. gada 31. augustā Bulduros.

## Izveidošana
3. Cēsu latviešu brīvprātīgo policijas pulku pēc 1944. gada februāra pavēles izveidoja pulkvežleitnants Alberts Kleinbergs no Latviešu policijas bataljoniem, kas nesen bija atgriezušies Latvijas teritorijā,  tas sastāvēja no 3 bataljoniem:

*I bataljons (317-F.) - komandieris kapteinis Krūmiņš
*II bataljons (318-F.) - komandieris pulkvežleitnants Dzenītis
*III bataljons (321-F.) - komandieris pulkvežleitnants Penčuks

Bataljoni pulka komandierim bija pakļauti operatīvajā ziņā, saimnieciski paliekot kā patstāvīgas vienības, paturot lietojumā arī iepriekšējo numerāciju. Pulka vienības bija vāji apgādātas, piemēram, 1. aprīlī III (321-F.) bataljonā bija 10 virsnieki un 632 instruktori un kareivji, taču, apavu un apģērba trūkuma dēļ, kaujasspējīgi bija 129.

## Dienesta gaitas
9. martā pulka I (317-F.) un II (318-F.) bataljons izbrauca uz Drisas—Polockas rajonu, kur jau priekšā atradās pulka III (321-F.) bataljons no Svoļņas un 2. Liepājas policijas pulks, kur tie tika izmantoti partizānu apkarošanas uzdevumos.

thumb|left|350px|3. Cēsu policijas pulka komandieris pulkvežleitnants Alberts Kleinbergs (pa labi) un III bataljona komandieris kapteinis Mežgrāvis 1944. gada aprīlī.
6. aprīlī pulks tika iesaistīts lielākā pretpartizānu akcijā Osvejas rajonā, kas ilga līdz 9. aprīlim, tās laikā pulka vienības sadūrās ar ievērojamiem (līdz 150 vīru) lieliem partizānu spēkiem. 11. aprīlī pulks gājienā kārtībā devās uz Borkoviču staciju, lai brauktu pa dzelzceļu caur Polocku uz Vetrino, kur nonāca 12. aprīlī, kur dienvidos no Vetrino atkal piedalījās plašākā partizānu apkarošanas operācijā; kopumā tajā bija iesaistīti ap 30 bataljonu, operācija ilga līdz maija vidum, arī pēc tam pulks nodarbojās ar partizānu apkarošanu. Jūnija sākumā 3. Cēsu policijas pulka vienības pārgāja uz Sebežas rajonu.

26. jūnijā pulka vienības pavēli ieņemt aizsardzības pozīcijas netālu Lisno ezera un uztvert caur fronti izlauzušās ienaidnieka vienības un tankus, par spīti tam, ka nebija prettanku ieroču. Pēc sadursmes ar ienaidnieku pulks uzsāka atkāpšanos Latvijas teritorijā līdz 24. jūlijā tika pieņemts lēmums pulku no frontes atvilkt. Jūlija sākumā pulka vienības apmeklējis kapteinis Upelnieks, kas aicinājis nodot nevajadzīgos ieročus kureliešu vajadzībām, apgalvojot, ka tie ir ap 2000 vīru, kas gatavojas palikt ienaidnieka aizmugurē un nodarboties ar pretošanos tur - atsaucība bija liela.

1944. g. 19. augusta naktī pulks ieradās Bulduros, kur pēc dažām dienām, 24. augustā, saņēma pavēli izformēties, ar pavēli nodot ieročus. Tā kā par kureliešiem, kas nemaz nebija palikuši aiz frontes, bet jau atradās Kurzemē, atdotajiem ieročiem pulka ieroču virsnieks kapteinis Ķimenis nevarēja atskaitīties, šis virsnieks Jūrmalas kāpās nošāvās. No pulka personālsastāva 17 virsnieki, 149 instruktori un 528 kareivji tika ieskaitīti 1. Rīgas policijas pulkā.

## Atsauces
2. Kurzemes latviešu brīvprātīgo policijas pulks

**2. Kurzemes latviešu brīvprātīgo policijas pulks** () bija militāra latviešu vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Dienesta gaitas beidza ar iekļaušanu 1. Rīgas latviešu brīvprātīgo policijas pulkā 1944. gada 31. augustā Bulduros.

## Izveidošana
3. Cēsu latviešu brīvprātīgo policijas pulku pēc 1944. gada 16. septembrī Rīgā saformēja pulkvežleitnants Nikolajs Rusmanis no iesauktajiem savrupdienesta policijas un aizsargiem. Jau 21. septembrī devās no Rīgas uz apmācību vietu pie Dundagas, kur jau atradās 1. Rīgas policijas pulks. Kad tapa zināms, ka pulku nosūtīs uz Vāciju, par izplatītu problēmu kļuva dezertēšana.

## Dienesta gaitas
26. septembrī pulks sasniedza Dundagu, taču jau 3. oktobrī to pārcēla uz Mazirbi, 9. oktobrī pulks saņēma pavēli pārvietoties uz Ventspili lai tālāk dotos uz Vāciju. Pulks Ventspilī ieradās ap 2500 vīru sastāvā, pirms iekāpšanas kuģī tika atbruņots un devās ceļā uz Dancigu.

No Dancigas pulku nosūtīja uz Tornu, kur to kopā ar 1. Rīgas pulku nodarbināja nocietinājumu izbūves darbos. No 15. oktobra pulks bija 15. ieroču SS grenadieru divīzijas pakļautībā, 26. novembrī tika pārsaukts par Ieroču SS grenadieru pulku "Kurzeme" ().

## Atsauces
Kendlmasa

**Kendlamasa** () ir neapdzīvota vulkāniska sala Dienvidsendviču salu arhipelāgā Atlantijas okeāna dienvidos. Administratīvi ietilpst Apvienotās Karalistes valdījumā Dienviddžordžijā un Dienvidsendviču Salās. Izvietojies arhipelāga ziemeļrietumos Kendlmasas salu grupā, Šekltona šaurums to atdala no Sondersa salas dienvidos, bet Brauna šaurums — no Visokijas salas ziemeļos. 4,2 km platais Nelsona šaurums Kendlmasu atdala no Vindikeišenas salas rietumos. Sala kalnaina, dienviddaļā atrodas ar ledu klāts kalnu masīvs ar salas augstāko virsotni Andromedas kalnu. Salas ziemeļrietumos ir aktīvs vulkāns Lucifera kalns. Starp šiem diviem vulkāniskajiem masīviem esošā lavas līdzenuma vecums tiek lēsts tikai dažos simtos gadu.

Salu grupu 1775. gada 2. februārī, Sveču dienā, atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija un nosauca to par godu šai dienai. 1930. gadā Kendlmasas salas apsekoja *[[Discovery Investigations]]* ekspedīcija un piešķīra Kendlmasas nosaukumu lielākajai no divām salām.

## Atsauces
Ziemeļjitlandes reģions

**Ziemeļjitlandes reģions** () ir viens no pieciem Dānijas reģioniem. Robežojas dienvidos ar Vidusjitlandes reģionu. Pēc platības tas ir trešais lielākais reģions Dānijā, bet mazākais Dānijas reģions pēc iedzīvotāju skaita. Ziemeļjitlandes reģions ir sadalīts vienpadsmit pašvaldībās, administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Olborga.

## Ārējās saites
Staļina "Kastaņu runa"

thumb|right|Staļins un Ribentrops apsveic viens otru pēc Molotova-Ribentropa pakta parakstīšanas Maskavas Kremlī (1939)

**Staļina "Kastaņu runa"** ir vēsturē iegājies apzīmējums Staļina runai Vissavienības Komunistiskās (boļševiku) partijas XVIII kongresā 1939. gada 10. martā. Tā iezīmēja pagrieziena punktu attiecību uzlabošanai starp Vāciju un PSRS, kas noveda pie Molotova-Ribentropa pakta noslēgšanas un Eiropas sadalīšanas "ietekmes zonās". 

## Nosaukuma izcelsme
Savā referātā Staļins apvainoja Lielbritāniju un Franciju kara provocēšanā un paziņoja par gatavību uzsākt „miera politiku” attiecībās ar Vāciju. Runā viņš cita starpā paziņoja, ka "jāsaglabā piesardzība un nav jāļaujas ievilkt PSRS konfliktos tiem kara provokatoriem, kas pieraduši vākt kastaņus no uguns ar svešām rokām" (), tādēļ vēsturē šis referāts iegāja ar nosaukumu „runa par ceptiem kastaņiem”. 

## Sekas
7. aprīlī padomju puse izteica diplomātisku piedāvājumu pārtraukt padomju-vācu ideoloģisko cīņu un sākt saskaņotu sadarbību.

Lai arī 10. aprīlī sākās konsultācijas starp Franciju, Lielbritāniju un PSRS par savstarpējās palīdzības pakta noslēgšanu, militāro konvenciju un garantijām valstīm, kas var pakļauties agresijai no Vācijas puses, 3. maijā Staļins atcēla Ārlietu tautas komisāru Ļitvinovu, kas bija sagatavojis Trīspusējā pakta teksta piedāvājumu, no amata. 30. maijā Vācijas diplomāti Maskavā deva priekšlikumu sākt tiešas sarunas starp Vāciju un PSRS. 22. jūlijā Berlīnē sākās tiešās konsultācijas par tirdzniecības līguma sagatavošanu. 
20. augustā PSRS un Vācija noslēdza tirdzniecības līgumu.
21. augustā Staļins saņēma apstiprinājumu, ka Vācijas valdība ir gatava parakstīt arī neuzbrukšanas līgumu ar slepeno protokolu par Polijas, Baltijas valstu un Rumānijas sadalīšanu. 23. augustā Vācijas ārlietu ministrs Ribentrops ieradās Maskavā līguma parakstīšanai.

## Atsauces
Vindikeišena

**Vindikeišena** ( — ‘Attaisnojuma sala’) ir neapdzīvota vulkāniska sala Dienvidsendviču salu arhipelāgā Atlantijas okeāna dienvidos. Administratīvi ietilpst Apvienotās Karalistes valdījumā Dienviddžordžijā un Dienvidsendviču Salās. Izvietojusies arhipelāga ziemeļrietumos Kendlmasas salu grupā,  platais Nelsona šaurums Vindikeišenu atdala no Kendlmasas salas rietumos. Sala kalnaina, lielākoties brīva no pastāvīga ledus un sniega, rietumdaļā atrodas vulkānisks masīvs ar salas augstāko virsotni Kvadranta smaili. Lai arī salā ir vulkāns, nav liecību, ka pēdējos  gados tas būtu bijis aktīvs.

Salu grupu 1775. gada 2. februārī, Sveču dienā, atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija. 1930. gadā Kendlmasas salas apsekoja *[[Discovery Investigations]]* ekspedīcija un apstiprināja Kuka ziņojumu par divām atklātajām salām grupā, nosaucot mazāko par Vindikeišenu.

## Atsauces
Raduga-1M №1

***Raduga-1M №1*** (*Радуга-1М №1*) zināms arī kā ***Globus-1M 11L*** (*Глобус-1М 11Л*) ir Krievijas militārais sakaru pavadonis, pirmais no *[[Raduga-1M]]* sērijas. Pavadonis palaists 2007. gada decembrī, un to apkalpo Krievijas Kosmiskais karaspēks.

Oficiāli ziņas par kosmiskā aparāta parametriem netiek sniegtas, bet zināms, ka tas darbojas frekvenču joslās L, C, X un Ka. Pavadoni izgatavojis uzņēmums *[[ISS Rešetnjova]]*.

*Raduga-1M №1* tika palaists  00:16 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 24. palaišanas iekārtas. 09:17 UTC pavadonis atdalījās no dzinējbloka *Briz-M* un ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā.
Nākamajā dienā Aizsardzības ministrijas oficiālajā publikācijā pavadonis tika identificēts kā ***[[Kosmos-2434]]***, minot, ka tas ir jaunas paaudzes sakaru pavadonis bruņotajiem spēkiem un citām valdības institūcijām. Trīs dienas pēc starta *NPO PM* konstruktoru birojs izplatīja publikāciju, kurā minēts, ka 9. decembrī palaistais pavadonis izgatavots viņu organizācijā un identificēts kā ***Raduga-1M***.

Ģeostacionārajā orbītā *Raduga-1M №1* tika izvietots punktā 70° austrumu garuma.

2013. gada maijā parādījās neoficiālas ziņas, ka *Raduga-1M* ir sabojājies.  rietumvalstu pavadoņu sekošanas dienesti pamanīja, ka *Raduga-1M* ir sācis orbītas paaugstināšanas manevrus. Mēneša beigās pavadonis jau bija 140 km virs ģeostacionārās orbītas, kur sākas apbedīšanas orbīta.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Raduga-1M (Globus-M) Gunter Dirk Krebs 
* Raduga-1M russianspaceweb.com, Anatoly Zak
Augšdelma un galvas stumbrs

**Augšdelma un galvas stumbrs** () ir artērija, kas atiet no aortas loka (*arcus aortae*) otrās ribas skrimšļa līmenī. Virzoties uz augšu un pa labi augšdelma un galvas stumbrs labā atslēgkaula un krūškaula locītavas (*articulatio sternoclavicularis*) līmenī sadalās divās gala zaros — labo kopējo miega artēriju un kreiso zematslēgkaula artēriju. Aiz augšdelma un galvas stumbra atrodas elpvads un no priekšas — labā augšdelma un galvas vēna (*vena brachiocephalica*).

## Atsauces
Jakovs Kuļņevs

**Jakovs Kuļņevs** (; dzimis , miris ) bija Ludzā dzimis un Ilzeskalnā apglabāts Krievijas Impērijas virsnieks, huzāru ģenerālmajors.

## Dzīvesgājums
Dzimis neilgi pēc Septiņgadu kara beigām Ludzā poručika Pētera Kuļņeva un viņa vācu izcelsmes sievas Luīzes Johannas, dzimušas Grebenicas (), ģimenē. Pēc Latgales pievienošanas Krievijas Impērijai 1772. gadā viņa tēvs kļuva par Ludzas pilsētas galvu. No 1770. līdz 1785. gadam Jakovs Kuļņevs mācījās Sanktpēterburgas Pirmajā Kadetu korpusā (tolaik *Императорский сухопутный шляхетский кадетский корпус*) un pabeidza to ar lielo sudraba medaļu.

thumb|200px|left|Huzāru ģenerālis J. Kuļņevs svinībās pēc uzvaras Somijas karā (Alberta Edelfelta zīmējums, 1894–1900).
Suvorova vadībā piedalījās Krievu-turku karā un Koscjuško sacelšanās apspiešanā. 1806./07. gadā cīnījās pret Napoleonu Austrumprūsijā. Piedalījās Somijas karā (1808-1809), kur ieguva pulkveža dienesta pakāpi. 1810. gadā komandēja huzāru pulku Krievu—turku karā (1806—1812). Kritis 1812. gada kara Kļasticu kaujā 1812. gada 1. augustā, kur komandēja karaspēka avangardu.

Ģenerāla Kuļņeva nāve bija pirmā tāda mēroga virsnieka nāve Krievijas armijā, kas uzraisīja lielas un patiesas sēras sabiedrībā. Uzzinot par ģenerāla Kuļņeva nāvi, Francijas imperators Napoleons atzīmēja vēstulē sievai Žozefīnai: "Vakar nogalināts Kuļņevs, labākais Krievijas jātnieku ģenerālis".

Kuļņevs tika apbedīts sava brāļa Mihaīla muižā Ilzenbergā (tagad Ilzeskalns, Rēzeknes novads).

## Piemiņa
1812. gada oktobrī krievu dzejnieks Vasilijs Žukovskis rakstīja poēmu, kas iecerēja iedvesmot armiju cīnīties ar ienaidnieku: "Dziedātājs krievu kareivju  nometnē", kur viņš pieminēja arī Jakova Kuļņeva varoņdarbu.

1848. gadā zviedru cilmes somu dzejnieks Johans Runebergs sacerēja poēmu *Kulneff*.

Vieta, kur apbedīts Kuļņevs — Ilzeskalna pareizticīgo baznīcas kapliča — ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, bet Ludzā 2.08.2012. atklāts Kuļņeva krūšutēls  un viņa vārdā nosaukta iela.
thumb|Piemineklis Jakovam Kuļņevam pie Ludzas muzeja

## Atsauces

## Ārējās saites
Nelsona šaurums

**Nelsona šaurums** var būt:
* Nelsona šaurums *(Nelson Channel)* — jūras šaurums Dienvidsendviču salās
* Nelsona šaurums *(Nelson Strait)* — jūras šaurums Dienvidšetlendas salās
Jurijs Šuļmans

**Jurijs Šuļmans** (; ; dzimis , Minskā) ir ASV (agrāk PSRS un Baltkrievijas) starptautiskais lielmeistars šahā (1995).

## Biogrāfija
Piedzimis daudzkārtējā Baltkrievijas dambretes čempiona Marka Šuļmana ģimenē. Šahu iemācījies spēlēt 6 gadu vecumā. Pilnveidojies pie pazīstamā Baltkrievijas šaha trenera Alberta Kapenguta.

1994. gadā uzvarējis Baltkrievijas šaha čempionātā un Isāka Boļeslavska memoriālā. Pēc šiem panākumiem Šuļmans tika iekļauts Baltkrievijas izlases sastāvā 1994. gada Pasaules šaha olimpiādē. Tāpat viņš ir piedalījies divās nākamajās olimpiādēs (1996, 1998). 1995. gadā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā (U20). 1997. gadā piedalījies Eiropas komandu šaha čempionātā. Baltkrievijas Valsts sporta akadēmijas absolvents.

1999. gadā pārcēlies uz dzīvi ASV. Beidzis Teksasas Universitāti Dalasā un ieguvis bakalaura grādu informātikā, kā arī maģistra grādu biznesa vadībā. ASV turpinājis sekmīgi piedalīties šaha turnīros. 2005. gada Pasaules kausā šahā iekļuvis trešajā kārtā. 2006. gadā Sandjego kļuvis par ASV vicečempionu šahā, bet 2010. gadā Sentluisā atkārtojis šo panākumu. 2007. gadā kopā ar Vadimu Milovu uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Čikāgā. 2008. gadā Talsā kļuvis par ASV šaha čempionāta uzvarētāju.

ASV izlases sastāvā 2008. gadā kļuvis par Pasaules šaha olimpiādes bronzas laureātu komandu kopvērtējumā.

2007. gadā nodibinājis starptautisku organizāciju «GM Shulman Chess Without Borders» («Lielmeistars Šuļmans: Šahs bez robežām»).

## Personīgā dzīve
Jurija Šuļmana dzīvesbiedre ir Latvijā dzimusi šahiste Viktorija Ni. Viņiem ir dēls Gabriels (dzimis 2011. gadā).

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista profils vietnē fide.com
*  šahista profils vietnē chessgames.com
*  šahista profils vietnē 365chess.com
*  šahista profils vietnē chesstempo.com
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules komandu šaha čempionāti)
Kendlmasas salas

**Kendlamasas salas** ( — ‘Sveču dienas salas’) ir neapdzīvotu vulkānisku salu grupa Dienvidsendviču salu arhipelāgā Atlantijas okeāna dienvidos. Administratīvi ietilpst Apvienotās Karalistes valdījumā Dienviddžordžijā un Dienvidsendviču Salās. Izvietojušās arhipelāga ziemeļrietumos, ģeogrāfiski dažkārt tiek pieskaitītas Traversē salām. Šekltona šaurums tās atdala no Sondersa salas dienvidos, bet Brauna šaurums — no Visokijas salas ziemeļos. Grupā ir divas salas: lielākā Kendlmasa austrumos un mazākā Vindikeišena rietumos, tās atdala ap 4 km platais Nelsona šaurums. Salas kalnainas, Kendlamasa lielākoties klāta ar pastāvīgu ledus un sniega segu. Kendlmasas ziemeļrietumos atrodas aktīvs vulkāns Lucifera kalns.

Salu grupu 1775. gada 2. februārī, Sveču dienā, atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija un nosauca tās par godu šai dienai. Vēlākās norvēģu un vācu ekspedīcijas ziņoja tikai par vienu salu un otrās salas eksistenci tikai 1930. gadā apstiprināja *[[Discovery Investigations]]* ekspedīcija, kas nostiprināja salām individuālos nosaukumus.

## Atsauces
Ilzeskalna pareizticīgo baznīca

thumb|250px|Kuļņevas Sāpju Dievmātes pareizticīgo baznīca 20. gadsimta sākumā.
**Ilzeskalna Svētās Dievmātes piedzimšanas baznīca** jeb **Kuļņevas Sāpju Dievmātes pareizticīgo baznīca** (otrs nosaukums no 1899. gada) ir Latvijas pareizticīgo baznīcas dievnams Rēzeknes novada Ilzeskalna pagasta Kuļņevā. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

## Vēsture
Ilzeskalna pareizticīgo baznīcu 1832. gadā cēla Ilzenbergas (Ilzeskalna) muižas īpašnieks Mihails Kuļņevs sava brāļa Jakova Kuļņeva pīšļu pārapbedīšanai no Sivošinas tagadējā Baltkrievijā. 1868. gadā tai no ķieģeļiem uzcēla zvanu torni. 
Baltijas rusifikācijas laikmetā pēc Krievijas Pareizticīgo baznīcas Sinodes pavēles 1899. gadā to pārdēvēja par Kuļņevas baznīcu un tā kalpoja kā kapliča. Baznīca ir vairākkārt remontēta, lielākais remonts (gan ārpuses, gan iekšpuses) noticis 1912. gadā sakarā ar Jakova Kuļņeva 100. nāves gadadienu. 
1987. gadā baznīcā iespēra zibens un izcēlās ugunsgrēks – rezultātā tika pilnīgi sabojāts interjers, iebruka jumts, vēl vairāk cieta baznīcas iekštelpas.

Remontu sāka par Ilzeskalna pagasta līdzekļiem bet 2011. gadā Rēzeknes pilsētas un Rēzeknes novada pašvaldības noslēdza vienošanos ar Krievijas vēstniecību Latvijā par baznīcas atjaunošanu līdz ģenerāļa Kuļņeva nāves 200. gadadienai. Rekonstrukcijas darbus veica SIA "Strek" ar Krievijas mecenātu un Krievijas vēstnieka Latvijā Aleksandra Vešņakova finansiālu atbalstu.

## Celtne
Baznīca ir taisnstūra laukakmens celtne ar šķembu, iespiedumu apmetumu un ar pusapaļiem sānu izvirzījumiem nišu veidā. Labajā nišā apbedīts Jakovs Kuļņevs, kreisajā – Mihaila Kuļņeva sieva Nadežda Eleonora (mirusi 1837. gadā). Vēlāk dievnama sānu nišās un blakus tām apbedīti arī Mihails Kuļņevs un viņa mazdēls Nikolajs. Kapu vietas atrodas zem grīdas, virs tām novietoti divi vienādi balti pieminekļi sarkofāgu veidā. Kapa vieta ir unikāls apskates objekts, kas reti sastopams Latvijas pareizticīgo baznīcās. 
Baznīcas altāris veidots visā joma platumā. Tas ir klasiskas formas ar korintiskām formām. Īpaši jāatzīmē ikonostass – milzu būve antīka portika veidā, kas greznota ar 19. gadsimtā darinātām gleznām. Tas ir valsts nozīmes aizsargājamais piemineklis.

## Atsauces
Nelsona šaurums (Dienvidsendviču salas)

**Nelsona šaurums** () ir ap  plats jūras šaurums Dienvidsendviču salu arhipelāgā Antarktikā. Atdala Kendlmasas salu austrumos no Vindikeišenas salas rietumos Kendlmasas salu grupā.

Šaurumu 1775. gada 2. februārī atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija. Atkārtoti to pētīja un nokartēja *[[Discovery Investigations]]* ekspedīcija 1930. gadā un nosauca to par godu kuģa *Discovery II* virsniekam Endrū Leidlo Nelsonam *(Andrew Laidlaw Nelson)*.

## Atsauces
Ārlingtonas nacionālā kapsēta

**Ārlingtonas nacionālā kapsēta** () ir ASV militārā kapsēta, kas atrodas Ārlingtonas apgabalā, Virdžīnijā. Kapsēta ir 253 hektārus liela, te tiek apglabāti veterāni un dažādos militārajos konfliktos (kopš ASV pilsoņu kara) bojā gājušie un tiek pārapbedīti agrāk mirušie. Kapsētu pārvalda ASV Armija.

Kapsēta tika izveidota pilsoņu kara laikā, atvērta 1864. gada 13. maijā. Pirmais karavīrs, kas tika apglabāts šeit, bija Viljams Hernijs Kristmens (*William Henry Christman*). Ārlingtonas nacionālajā kapsētā ir notikušas piecas valsts bēres, tai skaitā diviem ASV prezidentiem: Viljamam Tāftam un Džonam Kenedijam. Neatkarīgi no tā, vai viņi ir bijuši kara laika dienesta veterāni, ASV prezidenti var tikt apbedīti Ārlingtonas nacionālajā kapsētā. Džona Kenedija kapavieta arī ir viena no visvairāk apmeklētajām kapavietām kapsētā. Kopumā te ir apbedītas 400 000 personas.

Ārlingtonas nacionālajā kapsētā ir 28 lieli un 142 mazi pieminekļi un memoriāli. Viens no ievērojamākajiem pieminekļiem ir neidentificētajiem karavīriem veltītā kapa piemineklis (*Tomb of the Unknowns*), kas tika uzstādīts 1921. gada 11. novembrī.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa 
* Latvijā dzimušais kapteinis Tarlavskis apbedīts Ārlingtonas nacionālajā kapsētā
Nelsons Rokfellers

**Nelsons Aldrihs Rokfellers** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu uzņēmējs, filantrops, valsts ierēdnis un politiķis, pārstāvējis Republikānisko partiju. Bagātās Rokfelleru ģimenes pārstāvis.

Ieņēmis dažādus amatus ASV prezidentu Franklina Rūzvelta, Harija Trumena un Dvaita Eizenhauera administrācijās. 1959. gadā kļuva par Ņujorkas štata gubernatoru, šajā amatā darbojies līdz 1973. gadam.

Kandidējis uz ASV prezidenta amatu 1960., 1964. un 1968. gada prezidenta vēlēšanās, taču zaudēja savas partijas priekšvēlēšanās. Laikā no 1974. gada decembra līdz 1977. gada janvārim pildīja ASV viceprezidenta amata pienākumus Džeralda Forda prezidentūras laikā.

## Ārējās saites

* Biogrāfija
Roberts Lī

**Roberts Edvards Lī** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu militārais virsnieks, pazīstams kā Amerikas Valstu Konfederācijas Ziemeļvirdžīnijas armijas komandieris ASV pilsoņu kara laikā.

Absolvējis Vestpointas militāro akadēmiju. ASV Armijā dienējis 32 gadus: no 1829. līdz 1861. gadam. Pēc tam četrus gadus — Konfederācijas armijā. Pēc militārās karjeras beigām kļuva par Vašingtona un Lī universitātes prezidentu.

## Skatīt arī
* Amerikas pilsoņu karš

## Ārējās saites

* Biogrāfija
Krišanas skaitlis

**Krišanas skaitlis** ir viens no kviešu, rudzu, miežu, tritikāles un citu graudaugu miltu un graudu galvenajiem kvalitātes rādītājiem, kas izpaužas kā tajos esošo amilolītisko fermentu (α-amilāzes un β-amilāzes) aktivitāte un cietes graudiņu kvalitāte. Jo krišanas skaitlis ir lielāks, jo graudu nobriešanas laikā cietes graudiņi ir izveidojušies lielāki un stabilāki, un to šķeļošo fermentu darbība ir mazāka. Ja krišanas skaitlis ir mazs, cietes graudiņi ir sīki, vismaz daļēji bojāti, un ir pastiprināta to šķeļošo fermentu darbība. Zema krišanas skaitļa cēlonis visbiežāk ir laikapstākļi labības novākšanas laikā. Pat ja nobriedušie graudi ir kaut nedaudz saslapināti, tie var sākt dīgt jau atrodoties vārpās, kas nozīmē, ka sākas tajos esošās cietes šķelšanās.

Dažādiem graudiem jau dabiski ir atšķirīga amilāžu aktivitāte un cietes graudiņu izturība pret fermentu iedarbību, piemēram, kviešu graudiem amilāze ir mazāk aktīva un cietes graudiņi noturīgāki, nekā rudzu graudos, tāpēc tiem mitrums nav tik bīstams.

## Noteikšana

Krišanas skaitļa noteikšanai izmanto Hagberga—Pertena metodi, ko 1950. gadu beigās Stokholmas Mākslas, amatniecības un dizaina augstskolas graudaugu laboratorijā ar savu kolēģi Haraldu Pertenu izstrādāja Svens Hagbergs. Metodes pamatā ir α-amilāzes karstumā klisterizētas cietes šķelšana līdz dekstrīniem, kas padara miltu klīsteri šķidrāku un nenoturīgāku. Krišanas skaitlis ir laiks, pa kuru samaisītā karstā miltu klīsterī viskozimetra maisītājs iegrimst noteiktā dziļumā.

Kviešu miltiem ir lielākas krišanas skaitļa vērtības, nekā rudzu miltiem, jo tajos esošais lipeklis stiprina cietes klīsteri. Par kviešu maizes cepšanai zemāko pieļaujamo krišanas skaitli uzskata 180 sekundes, bet optimāls tas ir robežās no 220 līdz 260 sekundēm. Ja krišanas skaitlis ir lielāks par 350 sekundēm, no šādiem miltiem gatavota mīkla slikti rūgs un būs ar mazu apjomu.

## Atsauces
Discovery Investigations

thumb|300px|Ekspedīcijas kuģis ''Discovery''
***Discovery Investigations*** bija polāro ekspedīciju sērija Dienvidu okeānā, ko par Britu Koloniju biroja līdzekļiem organizēja *Discovery* komiteja. Komiteja tika nodibināta 1918. gadā, bet ekspedīcijas tika organizētas laika posmā no 1924. līdz 1951. gadam. Ekspedīcijai tika izmantoti trīs kuģi: *Discovery* (1924—1931, bijušais Roberta Skota ekspedīcijas kuģis), *William Scoresby* (1927—1945) un *Discovery II* (1929—1951). Galvenais ekspedīciju mērķis bija zinātniski pamatot komerciālo vaļu medību izdevīgumu Dienvidu okeānā, kā arī paplašināt zināšanas Antarktikas okeanogrāfijā un ģeogrāfijā.

## Atsauces
Profesionālā šaha asociācija

**Profesionālā šaha asociācija** (PŠA) ( (PCA)) bija starptautiskajai šaha federācijai FIDE alternatīva starptautiska organizācija, kas pastāvēja no 1993. līdz 1996. gadam.

## Izveidošana
1993. gadā Naidžels Šorts uzvarēja pretendentu mačos un izcīnīja tiesības spēlēt maču par Pasaules čempiona nosaukuma ar toreizējo Pasaules šaha čempionu Gariju Kasparovu. Saskaņā ar FIDE noteikumiem nākamā mača vietu vajadzēja izraudzīties trīspusējās sarunās starp FIDE, Kasparovu un Šortu. Tomēr toreizējais FIDE prezidents Florensio Kampomaness vienpusējā kārtā pieņēma lēmumu, ka mačam jānotiek Anglijas pilsētā Mančestrā, jo tā nodrošināja lielāko balvu fondu. Atbildot uz šo FIDE lēmumu, Kasparovs un Šorts vienojās, ka mačs notiks ārpus FIDE jurisdikcijas un nodibināja jaunu starptautisku šaha organizāciju - Profesionālā šaha asociācija (PŠA). Kasparova un Šorta mačs notika Londonā 1993. gada oktobrī un beidzās ar Kasparova pārliecinošu uzvaru 12½:7½.

Atbildot uz šādu rīcību, FIDE atņēma Kasparovam Pasaules šaha čempiona titulu un sarīkoja savu maču par Pasaules čempiona titulu starp Anatoliju Karpovu un Janu Timmanu, kurš noslēdzās ar Karpova pārliecinošu uzvaru ar 12½:8½. Tā pirmo reizi šaha vēsturē izveidojās divi vienlaicīgi Pasaules čempioni šahā.

## 1995. gada cikls
No 1993. līdz 1995. gadam Profesionālā šaha asociācija sekmīgi aizvadīja savu Pasaules čempiona nosaukuma izcīņas ciklu. Tā sarīkoja savu starpzonu turnīru Groningenā un pretendentu mačus, kuros uzvaru izcīnīja Indijas lielmeistars Višvanatans Anands. 1995. gadā Ņujorkā notika Kasparova - Ananda mačs par Pasaules čempiona nosaukumu PŠA versijā, kurā Kasparovs pārliecinoši uzvarēja ar 10½:7½.

## Darbības beigas
Taču jau 1996. gadā Profesionālā šaha asociācija zaudēja savu galveno sponsoru kompāniju Intel sakarā ar Kasparova lēmumu spēlēt maču pret viņu konkurentu IBM radīto superdatoru «Deep Blue». Kasparovs nevarēja atrast jaunu sponsoru un tādēļ izjuka paredzētais Profesionālā šaha asociācijas Pasaules čempiona nosaukuma izcīņas cikls. 2000. gadā Kasparovs aizvadīja maču par Pasaules čempiona nosaukumu ar paša izvēlētu pretendentu Vladimiru Kramņiku, kuram zaudēja ar 6½:8½.
Vēlāk Kramņiks savu čempiona titulu nosauca par «Pasaules čempions klasiskajā šahā», lai saglabātu tradīciju, ka par Pasaules čempionu šahā tiek uzskatīts tikai tāds šahists, kas ir uzvarējis iepriekšējo Pasaules čempionu. Divi Pasaules čempionu tituli šahā pastāvēja līdz 2006. gadam, kad notika Kramņika un Topalova mačs, kas apvienoja abus titulus. Mačā uzvarēja Kramņiks ar 8½:7½ un kļuva par FIDE Pasaules čempionu šahā, izbeidzot divvaldību šaha pasaulē.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  FIDE un PŠA notikumu hronoloģija vietnē mark-weeks.com
Vidusjitlandes reģions

**Vidusjitlandes reģions** () ir viens no pieciem Dānijas reģioniem. Robežojas ziemeļos ar Ziemeļjitlandes reģionu, bet dienvidos ar Dienviddānijas reģionu. Pēc platības tas ir lielākais Dānijas reģions un otrais lielākais pēc iedzīvotāju skaita. Vidusjitlandes reģions ir sadalīts deviņpadsmit pašvaldībās, tā pārvaldes centrs ir Viborga, bet lielākā pilsēta — Orhūsa.

## Ārējās saites
Dzērves

**Dzērves** (*Grus*) ir dzērvju dzimtas (*Gruidae*) ģints, kas apvieno 8 mūsdienās dzīvojošas sugas. Tās sastopamas Eirāzijā, Āfrikā un Ziemeļamerikā. Latvijā sastopama viena dzērvju ģints suga — pelēkā dzērve (*Grus grus*), kura iekļauta Latvijas Sarkanās grāmatas 3. kategorijā. 
Lielākā daļa dzērvju sugu ir gājputni, bet sekstainā dzērve (*Grus carunculata*) ir nometniece.

## Izskats un īpašības
Dzērves ir slaidi, lieli putni ar gariem kakliem, knābjiem un kājām, un lieliem, noapaļotiem spārniem. Ārēji tēviņi un mātītes neatšķiras, bet tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes. Lielākā dzērvju ģintī ir Japānas dzērve (*Grus japonensis*), kuras ķermeņa garums sasniedz 160 cm, svars pirms migrācijas sākuma 12 kg. Mazākā mazā dzērve (*Grus virgo*), kuras ķermeņa garums ir 90—100 cm, svars 2—3 kg.

Visas šīs ģints sugas lielākā vai mazākā mērā ir sasistītas ar ūdeņiem. Visas dzērves ir visēdājas, tās barojas ar bezmugurkaulniekiem, maziem mugurkaulniekiem, augiem, riekstiem un graudiem. Ligzdu būvē uz zemes.

## Sistemātika
**Dzērvju ģints** (*Grus*)
* Amerikas dzērve (*Grus americana*)
* Japānas dzērve (*Grus japonensis*)
* Mazā dzērve (*Grus virgo*)
* Melnā dzērve (*Grus monacha*)
* Melnkakla dzērve (*Grus nigricollis*)
* Paradīzes dzērve (*Grus paradisea*)
* Pelēkā dzērve (*Grus grus*)
* Sekstainā dzērve (*Grus carunculata*)

## Atsauces

## Ārējās saites

*Dabas dati: Dzērve
*Ticējumi: Dzērves
Jānis Robiņš

**Jānis Robiņš** (dzimis  Rīgā, miris  Mineapolē) bija latviešu tautības ASV ķīmiķis, izgudrotājs un trimdas latviešu sabiedrisks darbinieks, IV pakāpes Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieris.

## Biogrāfija
Jānis Robiņš dzimis Rīgā . 1944. gadā Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās sākumā uz Vāciju, bet jau 1949. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV. 1951. gadā salaulājās ar Brigitu Švarcu. Laulībā dzima 4 meitas. Meita Laila Robiņa kļuva par ievērojamu TV un kino aktrisi. Dēlu Māri ģimene zaudēja, kad dēlam bija tikai pieci gadi.

### Zinātniskā darbība
1957. gadā Vašingtonas universitātē Sietlā ieguva doktora grādu ķīmijā. Kopš 1960. gada bija docents Makalistera universitātē Minesotā. No 1965. līdz 1972. gadam darbojās Ašlandes ķīmiskajā koncernā (*Ashland Chemical Co*). Kopš 1972. gada Sentpolā (Minesotā) bija koncerna *3M Company* vecākais zinātnieks. Ieguvis 27 ASV patentus, publicējis nodaļu par fenolu sveķiem grāmatā "Strukturālās saistvielas" (1985), kā arī vairāk kā 20 citus zinātniskus rakstus. Specializējās organiskajā analīzē, fizikāli organiskajā ķīmijā, spektroskopijā un izocianīdu ķīmijā. Viens no Robiņa starptautiski lielākajiem panākumiem ir 1960. gados radītā metāla liešanas tehnoloģija, kas pašlaik plaši tiek pielietota metālapstrādē visā pasaulē. Šo metāla liešanas tehnoloģiju auto detaļu ražošanā pirmais pielietoja autouzņēmums *Daimler-Benz*, bet *John Deere* to sāka izmantot masveida ražošanā. 1990. gadā pēc pensionēšanās Robiņš izveidoja savu privāto uzņēmumu *Catalytic Crosslink Inc.*. Darbojies arī par pasniedzēju, lasot lekcijas vispārējā un analītiskajā ķīmijā Makalestera koledžā Sentpolā, tāpat arī uzstājies kā vieslektors Rīgas Tehniskajā universitātē. 1995. gadā par sasniegumiem zinātniskajā laukā Latvijas Zinātņu akadēmija Robiņam piešķīra goda doktora grādu.

### Sabiedriskā darbība
No 1968. līdz 1972. gadam, kā arī kopš 1980. gada bija Latvijas Baznīcas virsvaldes loceklis; no 1969. līdz 1971. gadam Mineapoles-Sentpolas latviešu evaņģēliski luteriskās draudzes priekšnieks; no 1970. līdz 1972. gadam ALA centrālās valdes vicepriekšnieks; no 1971. gada līdz 1972. gadam ALA Sporta biroja vadītājs un kopš 1972. gada sekretārs. No 1975. līdz 1978. gadam Mineapoles Kristus draudzes priekšnieks; no 1975. līdz 1979. gadam LELBA pārvaldes kasieris un budžeta nozares vadītājs; no 1982. līdz 1983. gadam Mineapoles Kristus draudzes izdevniecības "Kristus Draudzes Vēstis" redaktors; kopš 1985. gada arī korporācijas "Patria" izdevniecības "Patria's Vēstnesis" redaktors. Kopš 1980. gada bija Latvijas Sporta padomes brīvajā pasaulē prezidija loceklis. 1962. un 1978. gadā sarīkoja ASV meistarsacīkšu finālus Mineapolē, bet 1985. gada 18.-22. jūnijā Garezerā un Kalamazū, Mičiganā, noorganizēja 1. Latviešu globālās meistarsacīkstes sportā.

2005. gadā Latvijas valdība Robiņam piešķīra IV pakāpes Triju Zvaigžņu ordeni. 2013. gada 14. decembrī Minesotas štatā (ASV) 88 gadu vecumā Jānis Robiņš aizgāja mūžībā

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija (Diena)
* Janis Robins papers 
* Structural effects in metal ion catalysis of isocyanate–hydroxyl reactions / Applied Polymer, Volume 9, Issue 3, March 1965, Pages 821-838
Raduga-1 № 8

***Raduga-1 № 8*** (*Радуга-1 № 8*) zināms arī kā ***Globus 18L*** (*Глобус 18Л*) bija Krievijas militārais sakaru pavadonis, pēdējais no *[[Raduga-1]]* sērijas. Pavadoni apkalpoja Krievijas Kosmiskais karaspēks. Tas orbītā tika palaists 2009. gada februārī un darbojās līdz 2015. gadam.

Pavadoni izstrādāja *[[NPO Prikladnoi Mehaniki]]*, bet izgatavoja uzņēmums *PO Poljot*.

*Raduga-1 № 8* tika palaists  04:10 *[[UTC]]* ar nesējraķeti *[[Proton-K / Blok DM-2]]* no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 24. palaišanas iekārtas. 

Ģeostacionārajā orbītā *Raduga-1 № 8* tika izvietots punktā 12° austrumu garuma.

2015. gadā tika pārtraukta *Raduga-1 № 8* ekspluatācija, un tas tika pārvietots uz apbedīšanas orbītu (virs ģeostacionārās joslas).

## Ārējās saites
* Радуга-1  ОАО «Информационные спутниковые системы» имени академика М.Ф. Решетнёва 
* Raduga-1 (Globus, 17F15) Gunter Dirk Krebs 
* Raduga-1 russianspaceweb.com, Anatoly Zak
Māris Baldonieks

**Māris Baldonieks** (dzimis  Rīgā) ir bijušais latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2015) jau ilgstoši pilda Latvijas hokeja izlases ģenerālmenedžera funkcijas.

## Spēlētāja karjera
Karjeru sāka 1973.—74. gada sezonā PSRS B līgas klubā "Latvijas Bērzs". No 1975. līdz 1977. gadam Baldonieks divas sezonas aizvadīja PSRS čempionāta klubā Rīgas "Dinamo". Vēlāk atgriezās "Latvijas Bērza" sastāvā, tajā epizodiski spēlējot līdz 1984. gadam. 1991.—92. gada sezonā spēlēja Latvijas hokeja līgas vienībā Rīgas "Vecmeistars", savukārt 1996.—97. gada sezonu aizvadīja Rīgas "RTU Hanza" sastāvā.

## Tālākā karjera
Jau 1983.—84. gada sezonā Baldonieks bija LPSR čempionāta kluba "Latvijas Bērzs" spēlējošais treneris. 1998.—99. gada sezonā bija Rīgas "Prizma" treneris, savukārt 2002.—03. un 2003.—04. gada sezonās bija HK Zemgales trenera palīgs.

No 1995. līdz 1997. gadam, kā arī 2002. un 2003. gadā bija Latvijas hokeja izlases trenera palīgs. 2001. gadā bija Latvijas U-18 izlases galvenais treneris.

Sākot ar 2004. gadu strādā kā Latvijas hokeja izlases ģenerālmenedžeris.

## Ārējās saites