open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tīcia Gara

**Tīcia Gara** (; dzimusi  Budapeštā) ir Ungārijas starptautiskā lielmeistare šahā (2002).

## Biogrāfija
Trīs reizes uzvarējusi Ungārijas junioru šaha čempionātos: 1994. gadā U10 vecuma kategorijā, 1997. gadā U14 vecuma kategorijā un 1998. gadā U14 vecuma kategorijā. Vairākkārt pārstāvējusi Ungāriju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījusi četras medaļas: sudraba (1998. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā) un 3 bronzas (1994. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā, 1995. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U12 vecuma grupā, 1998. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā). Divas reizes izcīnījusi sudraba medaļas komandu vērtējumā Eiropas komandu čempionātā U18 vecuma grupā (2000, 2001).

Divas reizes uzvarējusi Ungārijas sieviešu šaha čempionātos (2006, 2007).

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāte. 2001. gadā dalījusi otro vietu Budapeštas starptautiskajā šaha turnīrā *Budapest Spring*. 2002. gadā dalījusi otro vietu Budapeštas starptautiskajā šaha turnīrā *First Saturday IM A*. 2015. gadā kopā ar Sidoniju Vajdu un Ivetu Rajlihu dalījusi pirmo vietu Budapeštas starptautiskajā šaha turnīrā *International Women Spring Chess Festival*.

Pārstāvējusi Ungārijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 4 reizes (2010-2016);
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījusies 2019. gadā;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 6 reizes (2001, 2007-2015).

Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Garai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2002. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Tīcias māsa Anita arī ir šaha lielmeistare.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kubo

**Kubo** (japāņu: 窪 vai 久保) ir japāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Emiko Kubo (久保 恵美子;1966) —  japāņu futboliste;
* Jūja Kubo (久保 裕也; 1993) — japāņu futbolists;
* Tacuhiko Kubo (久保 竜彦; 1976) — japāņu futbolists;
* Takefusa Kubo (久保 建英, 2001) — japāņu futbolists.
Petra Papa

**Petra Papa** (; dzimusi  Segedā) ir Ungārijas starptautiskā lielmeistare šahā (2012).

## Biogrāfija
2009. gadā uzvarējusi Ungārijas junioru šaha čempionātā U16 vecuma kategorijā. Vairākkārt pārstāvējusi Ungāriju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos. 2011. gadā izcīnījusi zelta medaļu individuālajā vērtējumā un sudraba medaļu komandu vērtējumā Eiropas komandu čempionātā U18 vecuma grupā.

Ungārijas sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi zelta (2012) un bronzas (2009) medaļas.

Pārstāvējusi Ungārijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 3 reizes (2012-2016);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 2 reizes (2013-2015). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (2015) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 2010. gadā Papai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2012. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

## Personīgā dzīve
2018. gada jūnijā apprecējusies ar Krievijas šaha lielmeistaru Sergeju Grigorjancu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sofija Miljē

**Sofija Miljē** (; dzimusi  Marseļā) ir Francijas starptautiskā lielmeistare šahā (2004).

## Biogrāfija
Vairākkārt pārstāvējusi Franciju Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2001. gadā, kad Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā izcīnījusi bronzas medaļu. Kopš 2000. gada regulāri piedalās Francijas sieviešu šaha čempionāta finālos, kuros izcīnījusi piecas zelta (2003, 2008, 2009, 2011, 2017) un sudraba (2010) medaļas.
2006. gadā dalījusi pirmo vietu Šveices atklātajā šaha čempionātā. 2009. gadā uzvarējusi starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Sansevastjanā.

2015. gadā Sočos piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā zaudējusi Irinai Krušai. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 47. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm. 2023. gada novembrī Daglasā ierindojusies 16. vietā "FIDE Women's Grand Swiss" turnīrā sievietēm. 2024. gada augustā izcīnījusi 3. vietu Francijas sieviešu šaha čempionātā. 2025. gada aprīlī Rodā ierindojusies 12. vietā Eiropas individuālajā sieviešu šaha čempionātā.

Pārstāvējusi Francijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 7 reizes (2004-2016);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 7 reizes (2003-2015). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (2009) medaļu. 2023. gadā Budvā Francijas izlases sastāvā izcīnījusi 3. vietu Eiropas komandu šaha čempionātā.
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījusies 2 reizes (2013, 2023). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (2023) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 2004. gadā Miljē piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu, bet 2009. gadā saņēmusi starptautiskā meistara nosaukumu vīriešiem (IM).

## Atsauces

## Ārējās saites
Gruzijas premjerministru uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Gruzija]]s premjerministri**, kopš 1918. gada. Premjerministrs ir Gruzijas valdības vadītājs. 

## Uzskaitījums
### [[Gruzijas Demokrātiskā Republika]] (1918 — 1921)

### [[Attēls:Flag of Transcaucasian SFSR.svg|30px]] [[Aizkaukāza PFSR|Aizkaukāza Padomju Federatīvā Sociālistiskā Republika]] (1922–1936) [[Attēls:Emblem of the Transcaucasian SFSR (1930-1936).svg|30px]]

### [[Attēls:Flag of Georgian SSR.svg|30px]] [[Gruzijas PSR|Gruzijas Padomju Sociālistiskā Republika]] (1936 — 1991) [[Attēls:Emblem of the Georgian SSR.svg|30px]]

### [[Gruzija]] (1991 — mūsdienas)
Sāra Papa

**Sāra Papa** (; dzimusi kā **Sāra Holta** ()  Nordhornā) ir Vācijas starptautiskā lielmeistare šahā (2012).

## Biogrāfija
No 2001. līdz 2006. gadam piedalījusies Vācijas junioru šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2006. gadā, kad uzvarējusi U18 vecuma grupā. No 2004. gada līdz 2008. gadam pārstāvējusi Vāciju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. 2011. gadā uzvarējusi Vācijas sieviešu šaha čempionātā.

Pārstāvējusi Vācijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 3 reizes (2008-2010, 2014);
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījusies 2011. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2008. gadā Holtai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2012. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2024. gadā saņēmusi starptautiskā vīriešu meistara nosaukumu (IM).

## Atsauces

## Ārējās saites
Tērbatas Veterinārais institūts

[thumb|330px|[Baltijas pārkrievošanas laikā par Jurjevas Veterināro institūtu pārdēvētais Tērbatas Veterinārais institūts.]]
**Tērbatas Ķeizariskais Veterinārais institūts** (, ) bija medicīnas augstskola, kas darbojās Tērbatā. Izveidots 1848. gadā, 1873. gadā pārveidots par institūtu.

## Dibināšana
Tērbatas veterinārā iestāde () dibināta 1848. gada 14. janvārī ar Krievijas impērijas ķeizara Nikolaja I pavēli. Vidzemes un Kurzemes guberņās par „lopu dakteru” skolas atvēršanu izplatīja paziņojumu latviešu un vācu valodās. Pirms tam Tērbatas Universitātes Medicīnas fakultātē darbojās dzīvnieku ārstēšanas katedra.
Pirmais augstskolas direktors bija Kopenhāgenas veterinārās skolas audzēknis profesors Pēteris Boje Jessens. Citi mācībspēki bija profesori Frīdrihs Brauels, Frīdrihs
Unterbergers un Aleksandrs Unterbergers, docents Jūlijs Klevers un viens prozektors. Augstskolā uzņēma ģimnāzijas vai augstākās apriņķu skolas beigušos, skolu beidza
139 veterinārārsti. Skolu beigušie varēja iegūt maģistra grādu veterinārzinātnēs pēc maģistra disertācijas publiskas aizstāvēšanas. Skolas laikā maģistra grādu ieguva 12 audzēkņi. Mācības notika vācu valodā.

## Pārveidošana
1873. gadā Tērbatas veterināro augtskolu pārveidoja par Tērbatas Ķeizarisko Veterināro institūtu ar jauniem statūtiem un plašāku zinātniskās darbības programmu.
Mācību kurss bija četrgadīgs, kursu beidzējiem piešķīra veterinārārsta nosaukumu, pēc disertācijas aizstāvēšanas maģistra zinātnisko grādu.
Baltijas pārkrievošanas laikā 1889. gadā krievu valoda kļuva par mācību valodu un 1893. gadā to pārdēvēja par Jurjevas Veterināro institūtu. Pirmā pasaules kara laikā institūtu evakuēja uz Krieviju, bet pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gadā vācu okupācijas vara no jauna atvēra Tērbatas veterināro augstskolu (*Tierärztliche Hochschule uz Dorpat*), kas darbojās tikai četrus mēnešus. Pēc tam to iekļāva Tartu Universitātes sastāvā.
Kopš 1951. gada Igaunijas Lauksaimniecības akadēmijas sastāvā, ko 1991. gadā pārdēvēja par Igaunijas Lauksaimniecības Universitāti, bet 2005. gadā par Igaunijas Dabas Zinātņu Universitāti.

## Direktori
* Pēteris Boje Jessens (1848—1858);
* Frīdrihs Unterbergers (1858—1882);
* Kazimirs fon Raupahs (1882—1905);
* Ludvigs Kundziņš (1905—1914);
* Aleksandrs Zemmers (1914);
* Kārlis Happihs (1914—1918).

## Latviešu studenti un profesori
Veterinārijas studijas beidza 134 latvieši, no viņiem par studentu sacensību darbiem zelta medaļas ieguva Reinholds Andersons (1860), Aleksandrs Zemmers (1871),
Kristaps Helmanis (1877), Ludvigs Kundziņš (1880), Kārlis Ozols (1884), Ernests Paukuls (1898) un Klāvs Alksnis (1908). Sudraba medaļas ieguva Oto Zonnenbergs (1866), Augusts Kirhenšteins (1899) un Rūdolfs Grapmanis (1910).

Institūtā darbojās profesori Eižens Zemmers (1865—1895), Aleksandrs Zemmers (1874—1902), Ludvigs Kundziņš (1882—1918), Ernests Paukuls (1902—1918), asistenti Kārlis Pētersons, Kristaps Ozols, Kristaps Helmanis, Georgs Audums, Artūrs Mālmanis, Reinholds Apsiņš-Rusaus un Voldemārs Brencēns.

## Atsauces
Surinamas prezidentu uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Surinama]]s prezidenti**, kopš 1975. gada, kad tā ieguva neatkarību no Nīderlandes. Prezidents ir Surinamas valsts un valdības vadītājs.

## Uzskaitījums

### [[Attēls:Flag of Suriname.svg|30px]] [[Surinama|Surinamas Republika]] (1975 — mūsdienas) [[Attēls:Coat of arms of Suriname.svg|30px]]
Epstaina—Bāras vīruss

**Epstaina–Bāras vīruss** (**EBV**), ko sauc arī par **cilvēka herpesvīrusu 4** (**HHV-4**), ir viens no astoņiem zināmajiem herpesvīrusu grupas vīrusiem un viens no visbiežāk sastopamajiem cilvēku vīrusiem.
Vīruss nosaukts pēc britu patologa un akadēmiķa Entonija Epstaina (*Anthony Epstein*, 1921–2024) un īru virusoloģes Ivonas Bāras (*Yvonne Barr*, 1932–2016), kuri kopīgi šo vīrusu atklāja un informāciju par to publicēja 1964. gadā.

Tas ir visvairāk pazīstams kā infekciozās mononukleozes (dziedzeru drudža) izraisītājs. To arī saista ar vairākām vēža formām, piemēram, Hodžkina limfomu, Bērkita limfomu, kuņģa vēzi, nazofaringālo karcinomu, un simptomiem, kas saistīti ar cilvēka imūndeficīta vīrusu (HIV), piemēram, matu leikoplakija un centrālās nervu sistēmas limfomas. Ir pierādīts, ka inficēšanās ar EBV rada lielāku risku saslimt ar noteiktām autoimūnām slimībām, jo īpaši dermatomiozītu, sistēmisko sarkano vilkēdi, reimatoīdo artrītu, Šēgrēna sindromu, un multiplo sklerozi. Domājams, ik gadu EBV izraisa aptuveni 200 000 vēža gadījumu.

## Atsauces
Vācija Eirovīzijas dziesmu konkursā

**[[Vācija]] [[Eirovīzijas dziesmu konkurss|Eirovīzijas dziesmu konkursā]]** ir piedalījusies 68 reizes — vairāk nekā jebkura cita valsts. Pirmo reizi Vācija piedalījās konkursā 1956. gadā, kas bija pirmais konkurss Lugāno, Šveicē. Vācija ir uzvarējusi 2 reizes: 1982. gadā un 2010. gadā.

## Vācijas pārstāvji Eirovīzijā
:  *Uzvarētāji*
:  *Otrā vieta*
:  *Trešā vieta*
:  *Pēdējā vieta*
:  *Nekvalificējās finālam*

## Atsauces un piezīmes
### Atsauces

### Piezīmes

## Ārējās saites
* Vācijas profils Eurovision.tv lapā
Zaļā kalna funikulers

thumb|Funikulera augšējā pietura
**Zaļā kalna funikulers** () ir viens no diviem funikuleriem Kauņā, Lietuvā. Būvēts 1931. gadā un ir vecākais funikulers Lietuvā. Funikulers ir izgatavots no koka plāksnēm un tas ved 142 metrus augšup kalnā no Vītauta Dižā kara muzeja līdz Kauņas Kristus augšāmcelšanās baznīcai.

Funikuleru projektēja inženieru uzņēmums *Curt Rudolph Transportanlagen* no Drēzdenes, Vācijā, izmantojot AEG elektriskās iekārtas un mehāniskās daļas no Šveices rūpnīcas *[[Bell Maschinenfabrik]]*. Oficiālā atklāšana norisinājās , uz to brīdi bija tikai viena pasažieru kabīne, otras kabīnes vietā izmantoja platformu, piekrautu ar akmeņiem. Gaisā novilktais elektrības kabelis un pantogrāfs, kas to savieno ar vagoniņu, ir paredzēti tikai to apgaismei un sildīšanai. Augšējai pieturai pagrabā tika izvietota visa trošu sistēma, kas nodrošina funikuleru kustību, savukārt apakšējā pieturā līdz pat 1932. gadam nebija pat nojumes. 

Funikulers tika pārbūvēts laika posmā starp 1935. un 1937. gadu. Tika uzstādītas jauni, lielāki vagoniņi uz veco vagoniņu rāmjiem un tika uzbūvēta ēka, kas pilda apakšējās pieturas funkciju. 

Zaļā kalna funikulers kopš 1993. gada ir iekļauts Lietuvas aizsargājamo vēstures pieminekļu sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Jovanka Houska

**Jovanka Houska** (; dzimusi  Londonā) ir Lielbritānijas starptautiskā lielmeistare šahā (2000).

## Biogrāfija
No 1988. līdz 2000. gadam vairākkārt pārstāvējusi Angliju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos. 2000. gadā uzvarējusi Eiropas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. Izcīnījusi arī divas bronzas medaļas: 1990. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā un 1998. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. Četras reizes uzvarējusi Lielbritānijas sieviešu šaha čempionātos (2008, 2009, 2010, 2011).

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāte, tajā skaitā 1999. gadā dalījusi otro vietu Klatovā (Čehija), 2007. gadā dalījusi pirmo vietu ar Antoanetu Stefanovu dāmu konkurencē Gibraltāras šaha festivālā un dalījusi otro vietu ar Lelu Džavahišvili Monreālas turnīrā *MonRoi International Women's Grand-Prix Final* (uzvarēja Pīa Kramlinga). 2008. gadā Belgradā kopā ar Svetlanu Matvejevu dalījusi otro vietu starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā. 2009. gadā dalījusi otro vietu Londonas starptautiskajā šaha turnīrā *London Chess Classic Open*.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 43. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.

Piedalījusies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas:
* 2006. gadā Jekaterinburgā 1. kārtā uzvarējusi Almīru Skripčenko, bet 2. kārtā zaudējusi Cjiņai Kaņjinai;
* 2010. gadā Antakjā 1. kārtā uzvarējusi bez spēles, bet 2. kārtā zaudējusi Humpi Koneru.

Pārstāvējusi Anglijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 9 reizes (1998-2010, 2014-2016);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 8 reizes (1999-2011, 2015). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (2001) medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (2015) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1999. gadā Houskai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2000. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2005. gadā saņēmusi starptautiskā meistara nosaukumu vīriešiem (IM).

Vairāku grāmatu autore par pusatklātajām atklātnēm.

## Grāmatas
* *Play the Caro-Kann: A Complete Chess Opening Repertoire Against 1 e4*, Everyman Chess, 2007, 
* *Starting Out: The Scandinavian*, Everyman Chess, 2009, 
* *Dangerous Weapons: The Caro-Kann: Dazzle Your Opponents!*, Everyman Chess, 2010, 

## Atsauces

## Ārējās saites
Diāna Hadžijeva

**Diāna Hadžijeva** (, dzimusi ), ir azerbaidžāņu dziedātāja un dziesmu autore. Viņa piedalījās 2017. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā un fināla kopvērtējumā ieguva 14. vietu.

## Personīgā dzīve
2014. gadā Hadžijeva apprecējās ar bijušo rokgrupas *Radio & Video* bundzinieku Ali Nasirovu, kurš pašlaik ir grupas *Dihaj* bundzinieks. Viņiem ir meita.

## Ārējās saites
Veļki Medera

**Veļki Medera** () ir pilsēta Slovākijā, Trnavas apgabala Dunajska Stredas apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1268. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Veļki Medera līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir **Naģmeģera** (*Nagymegyer*). 1466. gadā Ungārijas karalis Māķāšs Huņadi piešķīra Veļki Mederai pilsētas tiesības. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Vīnes arbitrāžām, no 1938. līdz 1945. gadam pilsēta bija iekļauta Ungārijas sastāvā. No 1948. līdz 1990. gadam pilsētas nosaukums bija Čalovo (*Čalovo*). No 1993. gada - neatkarīgās Slovākijas pilsēta.

## Cilvēki
2001. gadā absolūtais vairākums (84,55 %) pilsētas iedzīvotāju bija ungāri, dzīvo arī slovāki (13,45 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (57,40 %), kalvinisti (22,64 %), nereliģiozi (15,13 %).

## Ārējās saites
*
Stavrula Colakidu

**Stavrula Colakidu** (; dzimusi  Kavalā) ir Grieķijas starptautiskā lielmeistare šahā (2016).

## Biogrāfija
Sekmīgi piedalījusies Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos. 2013. gadā uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2014. gadā izcīnījusi sudraba medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā (uzvarējusi Laura Unuka). 2015. gadā uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā. 2016. gadā uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā.

2023. gada novembrī Daglasā izcīnījusi 9. vietu "FIDE Women's Grand Swiss" turnīrā sievietēm. 2024. gada aprīlī Rodā dalījusi 2.-9. vietu Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm, bet pēc papildu rādītājiem ierindojusies 8. vietā. 2024. gada augustā Tbilisi izcīnījusi 3. vietu FIDE sieviešu *Grand Prix* izcīņas posmā. 2024. gada novembrī Šimkentā dalījusi 3.-4. vietu FIDE sieviešu *Grand Prix* izcīņas posmā. 2025. gada martā Nikosijā palikusi 9. vietā FIDE sieviešu *Grand Prix* izcīņas posmā. 2025. gada aprīlī Rodā izcīnījusi 5. vietu Eiropas individuālajā sieviešu šaha čempionātā. 2025. gada septembrī Samarkandā ierindojusies 13. vietā "FIDE Women's Grand Swiss" turnīrā sievietēm.

Pārstāvējusi Grieķijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 3 reizes (2014-2018);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 3 reizes (2013-2017). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (2017) medaļu;
* Pasaules jauniešu komandu šaha čempionātos U16 vecuma grupā piedalījusies 2 reizes (2014, 2016).

Par panākumiem turnīros FIDE 2014. gadā Colakidu piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2016. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2018. gadā saņēmusi starptautiskā vīriešu meistara nosaukumu (IM).

## Atsauces

## Ārējās saites
Viļņas dzelzceļa stacija

**Viļņas dzelzceļa stacija** () ir dzelzceļa stacija Viļņā, Lietuvā.

## Vēsture
Staciju atklāja 1861. gadā būvējot dzelzceļa līniju Pēterburga—Varšava. Pēc Otrā pasaules kara stacija tika pārbūvēta sociālistiskā reālisma stilā. Stacijas ēka renovēta 2001. gadā. Viļņas dzelzceļa stacija atrodas iepretim Viļņas autoostai.

## Vilcienu tīkls
Stacija apkalpo galvenās Lietuvas dzelzceļa līnijas: Viļņa–Klaipēda, Viļņa—Kauņa un Viļņa–Turmanta. Tāpat stacija apkalpo arī divus starptautiskos reisus: uz Daugavpili un Minsku.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aleksandrs van der Bellens

**Aleksandrs van der Bellens** (, , dzimis ) ir Austrijas politiķis, kopš  Austrijas prezidents. 2016. gada Austrijas prezidenta vēlēšanās viņš pieveica Brīvās partijas kandidātu Norbertu Hoferu. Van der Bellens ir arī Vīnes Universitātes emeritētais ekonomikas profesors.

Aleksandra van der Bellena vecāki ir vācbaltieši no Igaunijas. Viņi 1940. gadā ieradās Vācijā, bet pēc tam devās uz Austriju.

## Ārējās saites
Beškas tilts

**Beškas tilts** () ir tilts pāri Donavai netālu no Beškas ciema, Serbijā. Tilts ir daļa no autoceļa A1, kā arī daļa no Eiropas autoceļa E75. Tas sastāv no divām vienādām iepriekš spriegota dzelzsbetona konstrukcijām, pirmo atklāja 1975. gadā, bet otro — 2011. gadā. Tilta garums ir 2205&nbsp;metri un tas ir garākais tilts pār Donavu. 

Pirmo tiltu projektēja arhitekts Branko Žežeļs, kurš arī ir projektējis Belgradas izstāžu kompleksa 1. halli, Žežeļa tiltu un Belgradas centrālo dzelzceļa staciju. To no 1971. līdz 1975. gadam uzbūvēja uzņēmums *[[Mostogradnja]]*. Tilts divreiz ticis sabombardēts un daļēji tika iznīcināts NATO Dienvidslāvijas bombardēšanas laikā 1999. gada 1. un 21. aprīlī, tomēr tas ātri tika salabots un tiltu atkal atvēra , jo tilts ir svarīga daļa no Eiropas autoceļa E75.

Jaunais dvīņu tilts ziemeļu virzienam blakus vecajam tiltam tika būvēts no 2008. līdz 2011. gadam, to būvēja austriešu uzņēmums *[[Alpine Bau]]* un jauno tiltu atklāja . Pēc jaunās tilta daļas atklāšanas veco tiltu slēdza uz rekonstrukciju. Tilts atkal pilnvērtīgi sāka darboties no 2014. gada augusta. Būvniecības darbu kopējās izmaksas sastādīja 33,7 miljonus eiro un tas tika finansēts ar Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības bankas aizņēmumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* THE BRIDGE NEAR BESKA
* Beškas tilts no putna skata
VKontakte

***VKontakte*** (, starptautiski pazīstams kā ***VK***) ir Krievijā, Sanktpēterburgā bāzēts tiešsaistes sociālais tīkls. Tas ir pieejams vairāk nekā 80 valodās, populārākā ir krievu valoda. 2017. gadā tā bija apmeklētākā mājas lapa Krievijā un Baltkrievijā, savukārt pirms bloķēšanās, Ukrainā tā bija otra apmeklētākā mājas lapa, bet Kazahstānā — trešā apmeklētākā. *VKontakte* 2006. gadā izveidoja Pāvels Durovs. *VKontakte* pieder Krievijas interneta tehnoloģiju un izklaides uzņēmumam *[[VK (uzņēmums)|VK]]*, bijušajam “*Mail.ru Group*”.

2021. gada decembrī absolūto vairākumu VK akciju iegādājās ar Krievijas gāzes enerģētikas uzņēmumu *“[[Gazprom]]”* saistītās struktūras, tai skaitā plašsaziņas līdzekļu holdings “*Gazprom-media*”.

## Kritika

### Plagiāts
*VKontakte* bieži tiek dēvēta par *[[Facebook]]* klonu. Pāvels Durovs atbildēja uz apsūdzībām, apgalvojot, ka viņš patiešām vispirms esot apguvis sociālā tīkla principus no *Facebook* piemēra, taču vietnes ieviešanai bija nepieciešams pielāgot koncepciju Krievijas izglītības sistēmai, kā arī uzrakstīt savu programmatūras kodu. Dizaina līdzība tiek skaidrota ar atvērtās stilu koncepcijas izmantošanu, kas īpaši aprakstīta grāmatā "*The CSS Anthology: 101 Essential — Tips, Tricks & Hacks*". Turklāt, atbildot uz kritiku, radītāji apgalvo, ka dažas sociālajos tīklos izmantotās idejas un mehānismi pirmo reizi tika īstenoti tieši *VKontakte*.

### Pirātisms
2010. gada novembrī *VKontakte* tika iekļauta Amerikas Ierakstu industrijas asociācijas (*Recording Industry Association of America*) publicētajā nelegālo mūzikas izplatītāju sarakstā kā otrā vietne. 2011. gada 1. martā ASV iestādes apsūdzēja sociālo tīklu *VKontakte* pirātismā.

### Sadarbība ar Krievijas Federālo drošības dienestu
Krievijas Federālajam drošības dienestam ir pilnīga piekļuve *Vkontakte* lietotāju privātai sarakstei un datiem, tāpēc tās izmantošana nav uzskatāma par drošu. 

Desmitiem Krievijas pilsoņu ir piespriesti naudas sodi, nosacīti sodi un brīvības atņemšana par publikācijām, pārpublicējumiem, komentāriem un "Patīk" atzīmēm, kas publicētas viņu *VKontakte* lapās. Lielākā daļa lietu pret lietotājiem ir kvalificētas kā ekstrēmisma, ksenofobijas un nacisma propaganda.

2014. gada 16. aprīlī Pāvels Durovs paziņoja, ka 2013. gada 13. decembrī FSB pieprasīja tīkla vadībai nodot Eiromaidana grupu organizatoru personas datus. Pēc atteikšanās to darīt viņš galu galā bija spiests atteikties no savām uzņēmuma akcijām.

## Bloķēšana
Kopš 2017. gada Ukrainā tika liegta pieeja vairākiem Krievijas portāliem, tai skaitā VK. 

2022. gadā maijā Nacionālā elektronisko plašsaziņas līdzekļu padome pieņēmusi lēmumu Latvijas teritorijā ierobežot sociālo tīklu platformu “vk.com”, “ok.ru” un “my.mail.ru” darbību, jo pret platformu īpašniekiem vērstas Eiropas Savienības sankcijas. Lēmums pieņemts, jo NEPLP rīcībā ir informācija, ka platformas atrodas Jurija Kovaļčuka un Vladimira Kirijenko īpašumā un kontrolē. Pret Kovaļčuku un Kirijenko ir vērstas ES sankcijas saistībā ar Ukrainas teritoriālās integritātes, suverenitātes un neatkarības graušanu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ludvigs Kundziņš

**Ludvigs Kundziņš** (1855—1940) bija latviešu veterinārārsts, anatoms. Tērbatas Veterinārā institūta profesors (1893), direktors (1905-1914). Latvijas Universitātes anatomijas profesors un Veterinārmedicīnas fakultātes dekāns (1920-1926). Veicis pētījumus salīdzinošajā anatomijā un dzīvnieku evolūcijas teorijā. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1855. gada 14. februārī Sīpeles pagastā "Kundziņu" māju saimnieka Kārļa Kundziņa un viņa sievas Karolīnes, dzimušas Zilbertes, ģimenē kā otrais dēls. Viņa brāļi Kārlis Kundziņš (1850-1937) un Ādolfs Kundziņš (1865-1940) kļuva par luterāņu mācītājiem.  
Mācījās Dobeles elementārskolā, Jelgavas reālskolā (-1871), strādāja par mācekli Jakša lieltirgotavā Rīgā (1871-1876). 
Studēja Tērbatas Veterinārajā institūtā (1876-1881), piedalījās latviešu studentu  vakaros, iestājās studentu korporācijā "Lettonia". Ietekmējies no profesora Kārļa Ernesta fon Bēra darbiem, kuru ietekmē veica pētījumus salīdzinošajā anatomijā un dzīvnieku evolūcijas teorijā.
Pēc studiju beigšanas paturēts darbā kā veterinārais prozektors pie anatomijas kabineta. 1886. gadā viņš devās papildināties uz Maskavu, 1891. gadā uz Neapoles zooloģisko staciju. 1893. gadā ievēlēts par institūta ārkārtas profesoru anatomijā un histoloģijā, 1900. gadā par kārtējo profesoru. 1902. un 1912. gadā papildinājās Freiburgas universitātē. 1905. gadā ievēlēts par Tērbatas Veterinārā institūta direktoru.

Pēc Veterinārā institūta pārveides 1919. gadā ievēlēts par Tartu Universitātes anatomijas profesoru. 1920. gadā ievēlēts par jaundibinātās Latvijas Universitātes anatomijas profesoru un Veterinārmedicīnas fakultātes dekānu. Pēc 70 gadu vecuma sasniegšanas 1926. gadā pensionējās, līdz 1936. gadam strādāja par LU ārštata profesoru.

Miris 1940. gada 8. maijā Rīgā, apbedīts Meža kapos.

## Darbi
thumb|left|200px|Ludviga Kundziņa maģistra disertācija (1882).
* Ludwig Kundzin. *Über die Entwicklung des Hornhufes bei einigen Ungulaten* (zelta medaļa studentu darbu konkursā, vēlāk maģistra grāda disertācija, 1882)

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, 3. šķira (# 64, 1926), 2. šķira (# 201, 1932);
* Latvijas Universitātes veterinārmedicīnas un dabas zinātņu goda doktors; 
* Rīgas Latviešu biedrības zinātņu komitejas vicepriekšsēdētājs;               
* Tēvzemes balvas laureāts.

## Literatūra
* Es viņu pazīstu. Rīga, 1939.
* "Universitas"  1940. - 8. nr.

## Atsauces
Filozofu kuģi

thumb|300px|Viens no kuģiem, ar kuriem tika izsūtīti krievu inteliģences pārstāvji, — ''Oberbürgermeister Haken''
**"Filozofu kuģi"** () ir nosaukums akcijai un kuģiem, ar kuriem 1922. gadā no Padomju Krievijas tika izraidīti vietējās inteliģences pārstāvji — akadēmiķi, profesori, žurnālisti, studenti, filozofi un citi.

1922. gada maijā Vladimirs Ļeņins nosūtīja vēstuli Viskrievijas Ārkārtas komisijas vadītājam Feliksam Dzeržinskim, aicinot organizēt rakstnieku un akadēmiķu darbu izmeklēšanu, lai pārbaudītu, vai tajos nav pret Padomju totalitāro režīmu vērstu uzskatu. Naktī uz 16. augustu vairāki intelektuāļi tika apcietināti.

Deportācijas aizsākās tā paša gada rudenī. Galvenokārt cilvēki tika izsūtīti ar kuģi *Oberbürgermeister Haken* un *Preussen*, kas 1922. gada septembrī un novembrī kopumā transportēja vairāk nekā 160 krievu inteliģences pārstāvjus un viņu ģimenes. Trīs aizturēšanas sarakstos tika iekļauti 228 cilvēki, no kuriem 32 bija studenti. Kuģu ceļš sākās Petrogradā (mūsdienu Sanktpēterburgā), no kurienes deportējamie tika vesti uz Štetinu Vācijā (mūsdienās Ščecina Polijā). Par atgriešanos Padomju Krievijā viņi tiktu nošauti.

Vēlāk 1922. gadā citi intelektuāļi tika transportēti ar vilcienu uz Rīgu Latvijā vai ar kuģi no Odesas uz Stambulu.

Var uzskatīt, ka izsūtītie bija pirmie Padomju režīma disidenti, lai gan sevi par tādiem neuzskatīja. Filozofu kuģu akcija tiek vērtēta dažādi. Tajā laikā presē (vispirms laikrakstā "Pravda") akcija tika sludināta kā humānākais veids, kā cīnīties ar disidentismu. Izsūtītie savā veidā tika pasargāti no nonāvēšanas, kas notika vēlākajās disidentu iznīcināšanas akcijās. Filozofu kuģu akcija bija arī tiešs cilvēktiesību pārkāpums, kā arī veids, kā valdība atbrīvojās no saviem politiskajiem pretiniekiem.

## Ievērojamākie izraidītie
[250px|thumb|Piemineklis izraidītajiem intelektuāļiem [Sanktpēterburga|Sanktpēterburgā]]
* Vladimirs Abrikosovs,
* Jūlijs Aikhenvalds,
* Nikolajs Berdjajevs,
* Boriss Bruckus,
* Sergejs Bulgakovs,
* Semjons Franks,
* Ivans Iļjins,
* Ābrams Saulovičs Kagans (lektors/izdevējs; tēvs arhitekts Anatols Kagans),
* Ļevs Karsavins (balerīnas Tamāras Karsavinas brālis; arestēts atkal 1940. gadā un izsūtīts uz gulagu, kur viņš nomira 1952. gadā),
* Aleksandrs Kizeveters,
* Nikolajs Loskis,
* Mihails Osorgins,
* Pitirims Sorokins (ar vilcienu),
* Fjodors Stepuns.

## Atsauces

## Literatūra
* Lesley Chamberlain, *Lenin's Private War: The Voyage of the Philosophy Steamer and the Exile of the Intelligentsia*, St Martin's Press, 2007; 
* V. G. Makarov, V. S. Khristoforov: «Passazhiry ‹filosofskogo parokhoda›. (Sud’by intelligencii, repressirovannoj letom-osen’ju 1922g.)». // *Voprosy filosofii* 7 (600) 2003, p. 113-137 [contains a list with biographical information on Russian intellectuals exiled 1922-1923].
Talīts

thumb
**Таlīts **(), dažreiz arī  **tallīts** vai **taless** — lūgšanu tērps jūdaismā, kas ir īpašā veidā izgatavots taisnstūra pārvalks. Tas tiek uzskatīts par Toras svētuma un pakļaušanās Dieva gribai pazīmi.

## Vispārīgas ziņas
Talīts ir ebreju rituālais tērps, kurā ietērpjas lūgšanu laikā; liels, četrstūrains vilnas lakats ar auklām un pušķiem (sk. arī cicīts).

Senatnē talīts bija ikdienas apģērbu daļa; šāds tērps parasti tika izgatavots no vilnas vai lina auduma. Ar laiku talīts ir saglabājies tikai kā rituālais tērps.

Izraēlas karogā attēlotas talīta tradicionālās krāsas un svītras.

## Talīta forma un izmēri
Parasti talīts tiek izgatavots no vilnas, lina, kokvilnas vai zīda auduma, ar vairākām ieaustām gaiši zilām, zilām vai melnām svītrām; talīta četros stūros speciālos caurumos tiek stiprinātas otas — cicīts. Bieži pa vidu vienai no garenvirziena pusēm tiek šūts taisnstūra auduma gabals, kas dažreiz nošūts ar sudraba pavedieniem, ko sauc par ataru (kroni). Dažas ataras tiek izšūtas ar benedikcijām, kas jāizrunā pirms ietērpšanas talītā. Bieži talītu (īpaši zīda) izgrezno ar izšuvumiem.

Parastais talīta izmērs ir 1 x 1,5 m. Minimālajam izmēram ir jābūt pietiekamam, lai segtu bērnu, kas jau sāk staigāt.

## Kad sāk vilkt talītu
Aškenazi kultūrā talītu uzvelk vīrieši uz rīta lūgšanu un tikai pēc kāzām, bet sefardu kultūrā to uzvelk visi vīrieši pēc pilngadības.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  Таллит (raksts no Ebreju enciklopēdijas) 
*  Tallit (The Prayer Shawl) 
*  Tallit, definition
NAVI

***NAVI*** (arī pazīstama kā ***Naviband***) ir baltkrievu indīpopa duets. Dueta dalībnieki ir Ksenija Žuka un Artjoms Lukjaņenko. *Naviband* pārstāvēja Baltkrieviju 2017. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Kijivā. Fināla kopvērtējumā viņi ieguva 17. vietu.
Robins Bengtsons

**Robins Bengtsons** (dzimis  Svenljungā) ir zviedru dziedātājs. Robins piedalījies zviedru šova versijā *Idol* 2008. 2016.gadā piedalījās Zviedrijas nacionālajā atlasē Eirovīzijas dziesmu konkursam un ieguva 5. vietu. Arī nākamajā gadā viņš piedalījās atlasē,  uzvarot ar dziesmu *[[I can't go on]]*. R. Bengtons pārstāvēja  Zviedriju 2017. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Kijivā. Fināla kopvērtējumā viņš ieguva 5. vietu.
SNP tilts

**SNP tilts** ( no  — 'Slovāku nacionālās sacelšanās tilts'), bieži tiek dēvēts arī kā **Jaunais tilts** (), ir tilts pāri Donavai Bratislavā, Slovākijas galvaspilsētā. Šis ir pasaulē garākais vanšu tilts, kam ir tikai viens pilons.

Šis ir asimetrisks vanšu tilts, kur attālums starp abiem balstiem ir 303 metri. Tā tērauda konstrukciju notur tērauda vantis, kas piestiprinātās pie krastā esošā divu pīlāru balsta. Tilta kopējais garums ir 430,8 metri, platums 21 metrs un tas sver 537 tonnas.

Vēl šo tiltu īpašu padara pilona galā, 84,6 metru augstumā, izbūvētais restorāns, kam ir lidojošā šķīvīša forma, no kura paveras brīnišķīga Bratislavas panorāma. Sākotnēji tā nosaukums bija *Bystrica*, bet 2005. gadā pārdēvēts par *[[UFO (restorāns)|UFO]]*. Lai nokļūtu restorānā ir jāizmanto austrumu pīlārā iebūvētais lifts. Rietumu pīlārā ir iebūvētas evakuācijas kāpnes ar 430 pakāpieniem. SNP tiltam ir četras autotransporta joslas augšējā līmenī un gājēju un riteņbraucēju ceļi apakšējā līmenī.

## Nosaukums
Kopš tilta celtniecības 1972. gadā to dēvē par SNP tiltu (*Most SNP*), kaut arī vietējie to sauca par Jauno tiltu. 1993. gadā, Bratislavas pilsētas dome pārdēvēja tiltu par Jauno tiltu (*Nový Most*), lai apvienotu tilta nosaukumu ar to kā to sauc tauta. 2012. gadā Bratislavas pilsētas dome pēc Bratislavas vecpilsētas mēra Taņas Rosovas iniciatīvas nomainīja tilta nosaukumu uz sākotnējo.

## Celtniecība
Tilts tika būvēts no 1967. līdz 1972. gadam pēc A. Tesara, J. Lacko un I. Slameņa projekta. Oficiāli to atklāja , un tas bija otrs tilts pāri Donavai Bratislavā. Liela daļa vecpilsētas pie Bratislavas pils, tajā skaitā arī ebreju kvartāls, tika nojaukti, lai izbūvētu tilta braucamās daļas, kas raisīja diskusijas. Tomēr tilts atviegloja satiksmi un paātrināja ļaužu nokļūšanu pilsētas otrā krastā. Tilta celtniecības procesā tika atsegtas vēsturiskas mūru daļas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* UFO Restaurant  
* 
* Panoramic view of Novy Most bridge & River Danube
Kasja Mosa

**Katažina Mosa** (; dzimusi  Ruda Slonskā, labāk zināma kā **Kasja Mosa**) ir poļu dziedātāja, dziesmu autore un dejotāja. Kasja pārstāvēja Poliju 2017. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Kijivā ar dziesmu *[[Flashlight]]*.

Kasja Mosa ir absolvējusi Friderika Šopēna mūzikas skolu Bitomā, kur viņa apguva čella un klavieru spēlēšanu. Mūziķei ir grāds džeza un mūsdienu mūzikā, kuru viņa ieguva Karola Šimanovska vokālās mūzikas akadēmijā Katovicē. Muzikālās karjeras sākumā Kasja Mosa sadarbojās ar vairākiem ansambļiem, tajā skaitā arī grupu *The Fire*, kas sastāvēja no Katovices mūzikas akadēmijas džeza nodaļas skolotājiem un skolēniem.

2005. gadā mūziķe izdeva *I Wanna Know*, kas piedalījās Polijas nacionālajā atlasē 2006. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam *Piosenka dla Europy 2006*. Atlasē dziesma ierindojās 10. vietā. 2008. un 2009. gadā Kasja Mosa spēlēja Jūda lomu lugā *Pasja wg św. Marka*, kas tika izpildīta vairākos festivālos Polijā.

2011. gadā māksliniece ceļoja uz Lasvegasu ASV, kur viņa tikās ar grupas *[[The Pussycat Dolls]]* dibinātāju Robinu Antinu. Vēlāk Kasja Polijā ierakstīja vairākus demo ierakstus, kurus viņa nosūtīja Antinai. Tajā pašā gadā Antina uzaicināja Kasju Mosu piedalīties *The Pussycat Dolls Burlesque Revue*. Pusgada laikā māksliniece sadarbojās ar tādiem dziedātājiem kā Kelliju Osbornu, *[[Mýa]]* un Karmenu Elektru, kā arī vēlāk pēc Evas Longorijas uzaicinājuma piedalījās viņas fonda organizētajā labdarības pasākumā.

2012. gadā mūziķe piedalījās šova *[[Must Be Music]]* Polijas versijā, kurā guva 3. vietu. Divus gadus vēlāk Kasja kļuva par apdrošināšanas kompānijas *Link4* runascilvēku.

2015. gada aprīlī māksliniece izdeva savu debijas albumu *Inspination*. *Addiction*, viens no albuma singliem, kvalificējās Polijas nacionālajai atlasei 2016. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam *Krajowe Eliminacje 2016*. Dziesma iekļuva atlases finālā, kurš notika 2016. gada 5. martā, tajā tika gūta 6. vieta.

Nākamajā gadā Kasja Mosa iesniedza dziesmu *Flashlight* no gaidāmā otrā studijas albuma Polijas atlasei 2017. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam. Atlasē dziesma ieguva pirmo vietu, kvalificējoties Eirovīzijas dziesmu konkursam, kurā dziesma tika izpildīta 1. pusfinālā 2017. gada 9. maijā. Fināla kopvērtējumā viņa ieguva 22. vietu.

## Atsauces
Lazars Šustermans

**Lazars Šustermans** (; dzimis , miris ) bija moldāvu šahists un treneris, starptautiskais meistars (1999), Moldovas Nopelniem bagātais treneris (1993).

## Dzīves gājums
No 1963. gada apmeklējis Moldāvijas Nopelniem bagātā trenera Lazara Begeļmana (1937—1996) vadīto Belcu Pionieru pils šaha studiju. Pēc Belcu Pedagoģiskā institūta beigšanas (1973) strādājis par skolotāju Čadirlungas rajona Haidaru ciemā. Pēc tam strādājis L. Begeļmana organizētajā Belcu Olimpisko rezervju bērnu un jaunatnes sporta skolā par šaha treneri, vēlāk kļuvis par tās direktoru. Vadījis pilsētas pionieru pils šaha pulciņu.

No 1974. gada PSRS Sporta meistars. Moldāvijas čempions (1970), vicečempions (1965). Moldovas republikas šaha federācijas treneru padomes priekšsēdētājs.

L. Šustermana skolnieki ir lielmeistari Anna Vagenere (viņa meita) un Vasile Senduljaks, pasaules jaunatnes čempionāta godalgoto vietu ieguvēja Irina Zaka.

Belcos regulāri notiek Lazara Šustermana piemiņas turnīri.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ЛАЗАРЬ ШУСТЕРМАН: «ШАХМАТЫ – МОЯ ЖИЗНЬ...»
Varicēni

**Varicēni** ir ciems Smiltenes novada Smiltenes pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 5,7 km no pagasta centra Kalnamuižas, 6,8 km no novada centra Smiltenes un 140,5 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļu P24 (Smiltene – Valka) un V243 (Blome–Birzuļi–Palsmane) krustojuma.

## Atsauces
Svala

**Svala Bjorgvinsdotīra** (; dzimusi  Reikjavīkā, plašāk pazīstama kā vienkārši **Svala**) ir islandiešu dziedātāja un dziesmu autore. Svala pārstāvēja Islandi 2017. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Kijivā. Savā pusfinālā viņa ieguva 15. vietu, kas neļāva Svalai kvalificēties finālam.
Ādolfs Kundziņš

**Ādolfs Kundziņš** (1865—1940) bija Gulbenes un Rīgas Pāvila latviešu draudzes luterāņu mācītājs. Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas virsvaldes loceklis (1928—1937).

## Dzīves gājums
Dzimis 1865. gada 18. oktobrī Sīpeles pagasta "Kundziņu" saimnieka Kārļa Kundziņa un Karlīnes ģimenē. Mācījās Jelgavas ģimnāzijā (līdz 1885). Studēja teoloģiju Tērbatas universitātē (1886—1891). Pēc teoloģijas kandidāta grāda iegūšanas 1876. gadā bija mācītāja amata kandidāts Lielzalves draudzē (1891-1893), tad Tirzas - Velēnas draudzes palīgmācītājs (1893—1909), pēc tam Gulbenes luterāņu draudzes mācītājs (1909—1920) un Valkas iecirkņa prāvests (1914—1920). Tirzas-Velēnas lauksaimniecības biedrības priekšnieks.

1920. gadā iecelts par Rīgas Pāvila latviešu draudzes mācītāju, 1922. gadā par Rīgas pilsētas iecirkņa latviešu draudžu prāvestu, 1928. gadā par LELB virsvaldes locekli.

Miris 1940. gada 17. jūnijā, apglabāts Rīgas Meža kapos.

## Apbalvojumi
* Zelta amata krusts (1935)

## Atsauces
Ānanda Kumārasvāmī

**Ānanda Kentišs Kumārasvāmī** (, ; dzimis , miris ) bija Šrilankas tamilu/angļu izcelsmes mākslas vēsturnieks, filozofs, metafiziķis un ezotēriķis. Viens no pirmajiem, kas rietumu sabiedrību iepazīstināja ar indiešu mākslas principiem. Kopā ar Renē Genonu un Fritjofu Šuonu tiek uzskatīts par tradicionālisma pamatlicēju.

Dzimis ļoti ietekmīgā šrilankiešu ģimenē. Pēc tēva nāves 1879. gadā kopā ar angļu izcelsmes māti pārcēlās uz Angliju, kur ieguva izglītību Londonas Universitātes koledžā. 26 gadu vecumā kļuva par Ceilonas mineraloģijas muzeja vadītāju, tomēr drīz pievērsās Ceilonas mākslas un filozofijas studijām. No 1917. gada līdz mūža beigām bija Bostonas Mākslas muzeja indiešu mākslas speciālists.

## Ārējās saites
Mustafa Džemiļevs

**Mustafa Džemiļevs** (), (), dzimis ) ir Krimas tatāru tiesību aizstāvis un disidents Padomju Savienības laikā, ilggadējs Krimas tatāru tautas medžlisa priekšsēdētājs no 1991. līdz 2013. gadam. Ukrainas parlamenta deputāts kopš 1998. gada. Bijis Ukrainas prezidenta administrācijas pilnvarotais Krimas tatāru jautājumos (2014—2019).

## Biogrāfija
Dzimis 1943. gada 13. novembrī Krimā. Kopā ar vecākiem ticis deportēts uz Kazahstānas PSRS. No 1962. līdz 1965. gadam mācījies Taškentas Irigācijas un meliorācijas inženieru institūtā. No augstskolas izslēgts par "nepiedienīgu uzvedību". Strādājis par virpotāju dažādos Taškentas apgabala uzņēmumos. 1961. gadā Džemiļevs kļuva par vienu no Krimas tatāru jauniešu organizācijas Taškentā dibinātājiem un vadītājiem. 1969. gadā nodibinājis cilvēktiesību aizsardzības iniciatīvas grupu. Laikā no 1966. līdz 1983. gadam Džemiļevu arestēja sešas reizes, kopumā apcietinājumā pavadījis 15 gadus. 1975.—1976. gadā Omskas cietumā protestēja ar 303 dienas garu badastreiku. Atbrīvots 1986. gadā un 1987. gadā pārcēlās dzīvot uz Bahčisaraju Krimā, kur izveidoja Krimas tatāru nacionālo kustību. No 1991. gada ieņēma Krimas tatāru tautas padomes Medžlisa priekšsēdētāja amatu. 1998. gadā ievēlēts Ukrainas parlamentā, kur darbojies dažādās politisko spēku frakcijās. Ticis ievēlēts parlamentā arī visās sekojošās Ukrainas parlamenta vēlēšanās.

2013. gada oktobrī Mustafa Džemiļevu Medžlisa priekšsēdētāja amatā nomainīja Refats Čubarovs. Džemiļevs asi nosodīja Krimas okupāciju. 2014. gada augustā viņu iecēla Ukrainas prezidenta administrācijā par pilnvaroto Krimas tatāru jautājumu risināšanā. Bija šajā amatā līdz 2019. gadam.

Džemiļevs saņēmis vairākus Ukrainas apbalvojumus — Kņaza Jaroslava Gudrā ordeni (5. šķiras, 2001) un 4. šķiras, 2003), Brīvības ordeni (2018) un Ukrainas varoņa ordeni (2023), kā arī apbalvojumus no citām valstīm, tai skaitā Polijas Republikas ordeni par nopelniem (2022) un Lietuvas ordeni "Par nopelniem Lietuvas labā" (2015).

## Skatīt arī
* Krimas tatāri
* Krimas krīze
* Krimas tatāru tautas medžliss

## Atsauces

## Ārējās saites

*  ir.lv Džemiļevs izvirzīts Saharova balvai. 2016. gada 12. maijs
* tvnet.lv Labāk mirt Krimā, nekā atkal tikt deportētam.2014. gada 16. marts 
* tvnet.lv Džemiļevs prognozē Krievijas sairšanu pēc padomju scenārija 2016. gada 15. aprīlis 
* Laikraksts Stars  Mustafa Džemiļevs - disidents uz mūžu 2017. gada 18. marts 
* 
* 
*
Galantas apriņķis

**Galantas apriņķis** () ir Slovākijas Trnavas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Trnavas apgabala Dunajska Stredas apriņķi dienvidrietumos, Trnavas apriņķi ziemeļrietumos un Hlohovecas apriņķi ziemeļos, Nitras apgabala Komārno apriņķi dienvidaustrumos, Šaļas apriņķi austrumos un Nitras apriņķi ziemeļaustrumos, kā arī Bratislavas apgabala Senecas apriņķi rietumos.

Apriņķa Matūškovo ciemā dzimis futbolists Jans Novota (*Ján Novota*, 1983).
2018. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss

**2018. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss** (; ) bija 16. ikgadējais Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss, kas notika Baltkrievijas galvaspilsētā Minskā . Šī bija jau otrā reize, kad konkurss notika valstī (iepriekš 2010. gada konkurss).

20 valstis piedalījās konkursam, kas bija augstākais dalībvalstu skaits konkursa vēsturē,mpirmo reizi piedaloties Kazahstānai un Velsai. Francija konkursā atgriezās pēc 14 gadu pārtraukuma, kā arī Azerbaidžāna un Izraēla. No konkursa izstājās Kipra.

Konkursā pirmo reizi uzvarēja Roksana Veņģele no Polijas ar dziesmu *[[Anyone I Want To Be]]*.

## Norises vieta
[alt=|left|thumb|252x252px|Konkursa norises vieta [Minskas Arēna Minskā, Baltkrievijā.]]

 EBU paziņoja, ka konkurss notiks Baltkrievijas  galvaspilsētā Minskā. Šī bija otrā reize, kad Baltkrievija rīko konkursu, iepriekš rīkojot 2010. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursu.

 Baltkrievijas premjerministra vietnieks Vasīlijs Žalko apstiprināja, ka konkurss notiks  novembrī 2010. gada konkursa norises vietā Minskas Arēnā Baltkrievijas galvaspilsētā Minskā. Tomēr  tika paziņots, ka konkursa norises vieta vēl nav zināma, un arēna ir tikai viena no iespējamajām rīkotājarēnām.  tomēr tika apstiprināts, ka konkurss notiks Minskas Arēnā, Minskā, Baltkrievijā.
## Dalībvalstis
 EBU publicēja sarakstu ar 19 2018. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursa dalībvalstīm. Izraēla saņēma speciālu atļauju, lai varētu piedalīties konkursā, jo valsts uzvarēja 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. Konkursā atgriezīsies arī Azerbaidžāna, Francija. Kazahstāna tika uzaicināta debitēt konkursā. Tā pat arī Velsa debitējā šajā konkursā.  tika paziņots, ka arī Ukraina piedalīsies konkursā, un tas nozīmēja, ka tajā piedalījās rekordaugsts dalībvalstu skaits — 20 valstis.

## Skatīt arī
* 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss

## Atsauces
Šķiršanās formula

**Šķiršanās formula** ir latviešu televīzijas seriāls, kas 2016. gadā tika pārraidīts kanālā TV3.

Stāsts ir par žurnālistu Oskaru, kurš cenšas būt labs attiecību speciālists un uztur ļoti populāru, taču skandalozu blogu par šķiršanos. Galveno lomu seriālā spēlē Dailes teātra aktieris Intars Rešetins. Seriāla režisors ir Uldis Cipsts. Seriāla tituldziesmas autors ir Juris Kaukulis un grupa "Dzelzs Vilks".

## Atsauces
Norvēģija Eirovīzijas dziesmu konkursā

**[[Norvēģija]] [[Eirovīzijas dziesmu konkurss|Eirovīzijas dziesmu konkursā]]** ir piedalījusies 61 reizi, debitējot 1960. gada konkursā. Norvēģija ir uzvarējusi 3 reizes: 1985. gadā uzvarēja *[[Bobbysocks!]]*, 1995. gadā uzvarēja *[[Secret Garden]]* un 2009. gadā uzvarēja Aleksandrs Ribaks. Tomēr 12 reizes Norvēģija ir palikusi pēdējā vietā finālā.

## Norvēģijas pārstāvji Eirovīzijā
:  *Uzvarētāji*
:  *Otrā vieta*
:  *Trešā vieta*
:  *Pēdējā vieta*
:  *Nekvalificējās finālam*

## Konkursi Norvēģijā
Stigu iela

**Stigu iela** ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētas Mežciema un Dreiliņu apkaimju robežā. Tā sākas krustojumā ar Dzelzavas ielu un beidzas krustojumā ar Biķernieku ielu. Ielas pārnumuru puse atrodas Dreiliņos, bet neapbūvētā nepārnumuru puse — Mežciemā. Kopējais ielas garums ir 1069 metri. Ielā ir rūpnīcu un biroju ēku apbūve.

Iela izveidota 2009. gada 27. janvārī ar Rīgas domes lēmumu Nr. 4676. Pirms tam tā bija Strautu ielas daļa.

## Ielu savienojumi
Stigu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Dzelzavas iela
* Biķernieku iela

## Skatīt arī
* Mežciems
* Dreiliņi
* Vidzemes priekšpilsēta
* Stigas iela
* Stīgu iela

## Atsauces
Meža prospekts

**Meža prospekts** var būt:
* Meža prospekts — iela Rīgā;
* Meža prospekts — iela Jūrmalā;
* Meža prospekts — iela Dobelē;
* Meža prospekts — iela Ogrē;
* Meža prospekts — iela Saulkrastos;
* Meža prospekts — iela Elejas pagasta Elejā;
* Meža prospekts — iela Priekuļu pagasta Jāņmuižā.

## Skatīt arī
* Meža iela
* Meža ceļš
Miera iela

**Miera iela** var būt:
* Miera iela — iela Ainažos;
* Miera iela — iela Aknīstē;
* Miera iela — iela Alojā;
* Miera iela — iela Alsungā;
* Miera iela — iela Alūksnē;
* Miera iela — iela Asūnē;
* Miera iela — iela Aucē;
* Miera iela — iela Ādažos;
* Miera iela — iela Baldonē;
* Miera iela — iela Balvos;
* Miera iela — iela Bauskā;
* Miera iela — iela Bikavā;
* Miera iela — iela Bārbelē;
* Miera iela — iela Cēsīs;
* Miera iela — iela Daugavpilī;
* Miera iela — iela Dekšārēs;
* Miera iela — iela Dobelē;
* Miera iela — iela Dubnā;
* Miera iela — iela Dāviņos;
* Miera iela — iela Egļuciemā;
* Miera iela — iela Gramzdā;
* Miera iela — iela Gulbenē;
* Miera iela — iela Ikšķilē;
* Miera iela — iela Ilūkstē;
* Miera iela — iela Indrā;
* Miera iela — iela Inčukalnā;
* Miera iela — iela Izvaltā;
* Miera iela — iela Jaunpiebalgā;
* Miera iela — iela Jelgavā;
* Miera iela — iela Jēkabpilī;
* Miera iela — iela Jūrmalā;
* Miera iela — iela Kandavā;
* Miera iela — iela Koknesē;
* Miera iela — iela Krukos;
* Miera iela — iela Kārsavā;
* Miera iela — iela Krāslavā;
* Miera iela — iela Lejasciemā;
* Miera iela — iela Lielvārdē;
* Miera iela — iela Liepājā;
* Miera iela — iela Limbažos;
* Miera iela — iela Lidzēnos;
* Miera iela — iela Lubānā;
* Miera iela — iela Ludzā;
* Miera iela — iela Līgatnē;
* Miera iela — iela Līčos;
* Miera iela — iela Madonā;
* Miera iela — iela Mazsalacā;
* Miera iela — iela Mirnijos;
* Miera iela — iela Ogrē;
* Miera iela — iela Preiļos;
* Miera iela — iela Priezmā;
* Miera iela — iela Priekulē;
* Miera iela — iela Priekuļos;
* Miera iela — iela Prīkuļos;
* Miera iela — iela Punduros;
* Miera iela — iela Pļaviņos;
* Miera iela — iela Raunā;
* Miera iela — iela Rēzeknē;
* Miera iela — iela Riebiņos;
* Miera iela — iela Rīgā;
* Miera iela — iela Rojā;
* Miera iela — iela Rudzātos;
* Miera iela — iela Rūjienā;
* Miera iela — iela Salacgrīvā;
* Miera iela — iela Salaspilī;
* Miera iela — iela Saldū;
* Miera iela — iela Saulkrastos;
* Miera iela — iela Sedā;
* Miera iela — iela Siguldā;
* Miera iela — iela Silajāņos;
* Miera iela — iela Skaistā;
* Miera iela — iela Skaistkalnē;
* Miera iela — iela Skrudalienā;
* Miera iela — iela Skrīveros;
* Miera iela — iela Skultē;
* Miera iela — iela Strenčos;
* Miera iela — iela Strūžānos;
* Miera iela — iela Stāmerienā;
* Miera iela — iela Subatē;
* Miera iela — iela Sužos;
* Miera iela — iela Svarincos;
* Miera iela — iela Taborē;
* Miera iela — iela Talsos;
* Miera iela — iela Trikātā;
* Miera iela — iela Tukumā;
* Miera iela — iela Vaiņodē;
* Miera iela — iela Valdemārpilī;
* Miera iela — iela Valkā;
* Miera iela — iela Valmierā;
* Miera iela — iela Varakļānos;
* Miera iela — iela Ventspilī;
* Miera iela — iela Viesītē;
* Miera iela — iela Viļakā;
* Miera iela — iela Vārkavā;
* Miera iela — iela Zilajākalnā;
* Miera iela — iela Čornajā;
* Miera iela — iela Ļaudonā;
*Miera iela (''Rue de la Paix'') — iela Parīzē.
Kazarmu iela

**Kazarmu iela** var būt:
* Kazarmu iela — iela Dobelē;
* Kazarmu iela — iela Jēkabpilī;
* Kazarmu iela — iela Rīgā.

## Skatīt arī
* Kazarmes iela — iela Jelgavā.