open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Frīdis Zālītis

thumb|270px|Latvijas vēsture pamatskolai.
**Frīdis Zālītis** (1887–1944) bija latviešu pedagogs un vēsturnieks. Latvijas vēstures mācību grāmatu autors.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1887. gada 9. janvārī Vestienas pagasta “Bekseros” Anža un Annas Zālīšu ģimenē. Mācījās Vestienas pagastskolā, Vestienas draudzes skolā, tad  Vecpiebalgas draudzes skolā. Nokārtoja abitūrijas pārbaudījumus Aleksandra zēnu ģimnāzijā un studēja vēsturi Tērbatas Universitātē (1908–1912). 1912. gada vasarā Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas sēdē viņš nolasīja referātu “Nacionālisms kā kultūras faktors”, līdz 1914. gada pavasarim klausījās lekcijas Leipcigas Universitātē. Pirmā pasaules kara dēļ atgriezās Latvijā un sāka strādāt L. Bērziņa un F. Šmidhena privātģimnāzijā Dubultos,  1915. gadā kopā ar ģimnāziju evakuējās uz Tērbatu.

Vācu okupācijas laikā 1918. gada otrā pusē Zālītis strādāja Cēsīs Longina Ausēja reālģimnāzijā un Rīgas pilsētas 2. ģimnāzijā par skolas direktoru. 
Piedalījās Latvijas vidusskolu skolotāju kongresu organizēšanā 1921. gada augustā un 1923. gada janvārī. Bija Latvijas Universitātes stundu docents vēsturē (1919–1923).

1930. gadā Zālīti 2. ģimnāzijas direktora amatā nomainīja Ernests Nagobads, un viņš pārcēlās uz dzīvi savā savrupmājā Visbijas prospektā 15 Mežaparkā. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Frīdi Zālīti 1. oktobrī norīkoja par skolas vēstures skolotāju sekcijas vadītāju.

## Darbi
* Pirmā vēstures grāmata (kopā ar J. Grīnu) 3. klasei (1927), atkārtots izdevums 1928.
* Otrā vēstures grāmata pamatskolas 4. klasei (1928), atkārtoti izdevumi 1930., 1931., 1933., 1934.
* Mazā Latvijas vēsture pamatskolai (1926), atkārtoti izdevumi 1927., 1930., 1932., 1934.
* Latvijas vēsture pamatskolai (1921), atkārtoti izdevumi 1923., 1927., 1930., 1932., 1935., 1935., 1936., 1936., 1937., 1938., 1947.
* Īsa vispārējā vēsture (1. daļa) 5. klasei (1930), atkārtots izdevums 1932.
* Īsa vispārējā vēsture pamatskolām 6. klasei (1931), atkārtots izdevums 1933.
* Vispārīgā vēsture pamatskolām (1935), atkārtoti izdevumi 1935., 1936., 1937., 1938., 1948.
* Latvijas vēsture vidusskolām (1936), atkārtoti izdevumi 1937., 1937., 1991., 1996.
* Seno laiku vēsture (1931), atkārtoti izdevumi 1935., 1936., 1937., 1939., 1946.
* Viduslaiku vēsture vidusskolām (1928), atkārtoti izdevumi 1930., 1933., 1935., 1936., 1938., 1939., 1947.
* Jauno laiku vēsture vidusskolām (1929), atkārtoti izdevumi 1931., 1935., 1937., 1946., 1993.
* Jaunāko laiku vēsture vidusskolai (19.-20. gs.). (1930), atkārtoti izdevumi 1933., 1938., 1939.

## Atsauces
1993. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

**1993. gada [[Eiropas čempionāts cīņas sportā]]** notika šķirti: vīrieši brīvajā cīņā un grieķu-romiešu cīņā sacentās 1993. gada maija pirmajā pusē Stambulā (Turcija), sievietes brīvajā cīņā 1993. gada maija beigās Ivanovā (Krievija).

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Medaļu ieguvēji
### Brīvā cīņa, vīrieši
Sacensības notika no 13. līdz 16. maijam Stambulā.

### Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

### Brīvā cīņa, sievietes

## Latvijas cīkstoņu rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
*United World Wrestling Database
Andrē Korvingtons

**Marī Šarls Andrē Korvingtons** (; dzimis , miris ) bija haitiešu paukotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

Korvingtons 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti. Šajā disciplīnā viņš startēja tikai pirmajā kārtā. Viņš bija pirmais Haiti pārstāvis, kurš startēja mūsdienu olimpiskajās spēlēs.

Viņš tika nogalināts 1918. gada 13. decembrī, Pirmajā pasaules karā, netālu no Francijas pilsētas Reimsas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Andrē Korvingtons (''Olympics'' profils) 
* Andrē Korvingtons (''Olympedia'' profils) 
* Andrē Korvingtons (''Sports Reference'' profils)
Pjērs Žoržs Luijs d'Užē

**Pjērs Žoržs Luijs Gastons d'Užē** (; dzimis , miris ) bija franču paukotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē un 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Atēnās. Izcīnījis arī divas medaļas 1906. gada spēlēs.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs d'Užē startēja trijās paukošanas disciplīnās — paukošanā ar floreti, paukošanā ar zobenu un paukošanā ar špagu. Labāko rezultātu viņš izcīnīja paukošanā ar floreti, kur ieguva 5. vietu.

1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs viņš piedalījās četrās paukošanas disciplīnās — paukošanā ar floreti, paukošanā ar špagu, paukošanā ar zobenu un paukošanā ar špagu vīriešu komandām. No šīm disciplīnām viņš divās izcīnījas medaļas. Zelta medaļu viņš ieguva paukošanā ar špagu vīriešu komandām, savukārt bronzas medaļa tika izcīnīja paukošanā ar floreti.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Pjērs Žoržs Luijs d'Užē (''Olympics'' profils) 
* Pjērs Žoržs Luijs d'Užē (''Olympedia'' profils) 
* Pjērs Žoržs Luijs d'Užē (''Sports Reference'' profils)
Dzjucjuaņas Pavadoņu palaišanas centrs

**Dzjucjuaņas Pavadoņu palaišanas centrs** (, *Jiǔquán Wèixīng Fāshè Zhōngxīn*) ir Ķīnas Tautas Republikas vecākais kosmodroms. Izvietots mazapdzīvotā apvidū Gobi tuksneša rietumu daļā. Administratīvi atrodas Iekšējās Mongolijas Alašaņas aimaka Eženes hošunā, nosaukts pēc netālās Dzjucjuaņas pilsētas Gaņsu provincē. No Dzjucjuaņas kosmodroma 1970. gada 24. aprīlī palaists pirmais Ķīnas pavadonis ''Dong Fang Hong I'', kā arī no šejienes startējušas visas pilotējamās Ķīnas kosmosa misijas.

## Vēsture
Kosmodroms atklāts 1958. gada oktobrī. 1960. gadā tika palaista pirmā tuvās darbības rādiusa raķete, 1966. gadā — pirmā raķete ar kodolgalviņu. 1970. gadā veikts pirmais veiksmīgais Zemes mākslīgā pavadoņa ''Dong Fang Hong I'' starts. 1980. gada maijā palaista pirmā starpkontinentālā ballistiskā raķete. 1999. gadā tika palaists pirmais nepilotējamais kosmosa kuģis ''Shenzhou 1'', bet 2003. gada 15. oktobrī startēja pirmais Ķīnas pilotējamais kosmosa kuģis ''Shenzhou 5'' ar pirmo Ķīnas taikonautu Janu Livei.

## Ārējās saites
Zirgkopības mācību centrs "Mušķi"

Latvijas Biozinātņu un tehnoloģiju universitātes (LBTU) Lauksaimniecības fakultātes (LF) Mācību un pētījumu saimniecības "Pēterlauki" struktūrvienība. Zirgkopības mācību centrs (ZMC) "Mušķi" ir LLU LF mācību bāze, kas balstās uz studentu apmācību un zināšanu pilnveidošanu zirgkopības nozarē.

## Atsauces
New Wavy

***New Wavy*** ir 2016. gadā dibināta latviešu repa grupa. Grupas sastāvā ir *[[Teacha]]*, *[[Prusax]]*, *[[Steps]]*, MC Apšaude un Svēte.

## Biogrāfija
Grupas pirmais miksteips ar nosaukumu "Noķer vilni" tika izlaists 2017. gada 15. decembrī, kam sekoja 2018. gada 15. janvāra izdotais miksteips "Komodo". Vēlāk tajā gadā iznāca grupas otrais miksteips ar nosaukumu "Jaunais vilnis", iznācis 2018. gada 28. maijā. Tad 2018. gada beigās, trešais miksteips tika izlikts ārā, "Banda" kur piedalījās tikai rolands če un *[[xantikvariāts]]*.

Sākot ar hitu "Jaunais" 2016. gada decembrī, *New Wavy* nostiprināja savu vietu Latvijas repa mūzikā.

## Diskogrāfija

### Albumi
* Noķer vilni (2017)
* Komodo (2018)
* Jaunais vilnis (2018)
* Banda (2018)

### Singli
* *Jaunais* (2016; Steps)
* *Viņi grib flexot* (2017; Steps & Teacha)
* *Šajā pusē* (2017; Steps)
* *Pestītājs* (2017; MC Apšaude)
* *Tu man besī* (2017; Teacha & Svēte)
* *Aloe vera* (2017; Prusax & Püce)
* *Bemasā* (2017; Jānz)
* *Madonna* (2017; Teacha)
* *Meties ceļos* (2017; MC Apšaude)
* *Sūdien savi sūdi* (2017; Prusax, Püce & 6ļami)
* *Sporta stundas* (2017; Prusax)
* *Costum jaka* (2018; Teacha)
* *Vilšanās* (2018; Steps, Teacha & Svēte)
* *Spēles* (2018; Teacha & MC Apšaude)
* *Tirgo* (2018; Steps)
* *Pa labi pa kreisi* (2018; rolands če, xantikvariāts & Sunny Boy)
* *Volejbola bumbas* (2018; Teacha, Prusax & rolands če)

## Ārējās saites
* Oficiālā ''Facebook'' lapa
* Oficiālais ''Instagram'' konts
* Oficiālais ''YouTube'' kanāls
Ragana (filma)

**"Ragana"** () ir 2015. gada ASV un Kanādas vēsturiskā šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Roberts Egerss. Filmā galvenās lomas atveido Anja Teilore-Džoja, Ralfs Inesons un Keita Dikija.

Filmas darbība norisinās 17. gadsimta 30. gados, un tā ir par puritāņu ģimeni, kas, dzīvojot Jaunanglijas mežā, piedzīvo tumšus un mistiskus notikumus.

Filmas "Ragana" pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā. Tā ir Egersa pirmā pilnmetrāžas filma, kā arī Teilores Džojas kinodebija. Filma guva lielus finansiālus panākumus, nopelnot  ASV dolāru, pie  budžeta. Vairāku kritiķu vērtējumā, "Ragana" ir atzīta par vienu 21. gadsimta labākajām šausmu filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rūdolfs Brošs

**Rūdolfs Brošs** (; dzimšanas un miršanas datums *nav zināms*) bija austriešu paukotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

Brošs 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti. Šajā disciplīnā viņš kopvērtējumā izcīnīja 8. vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Rūdolfs Brošs (''Olympics'' profils) 
* Rūdolfs Brošs (''Olympedia'' profils) 
* Rūdolfs Brošs (''Sports Reference'' profils)
Anrī Plommē

**Anrī Aleksandrs Plommē** (; dzimis , miris ) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

Plommē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja divās paukošanas disciplīnās — paukošanā ar floreti un paukošanā ar špagu. No šīm abām disciplīnām labākos panākumus viņš guva paukošanā ar špagu, kur ieņēma 9. vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Anrī Plommē (''Olympics'' profils) 
* Anrī Plommē (''Olympedia'' profils) 
* Anrī Plommē (''Sports Reference'' profils)
Žozefs Dikro

**Žozefs Žans Žils Ambruāzs Dikro** (; dzimis , miris ) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

Dikro 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti. Šajā disciplīnā viņš izcīnīja 13. vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Žozefs Dikro (''Olympedia'' profils) 
* Žozefs Dikro (''Sports Reference'' profils)
Čhorocku

**Čhorocku** ( — ‘Deviņi avoti’) ir pilsēta Gruzijā, Megrelijas-Augšsvanetijas mharē, Čhorocku municipalitātes centrs. Izvietojusies valsts rietumos Kolhīdas zemienēs Hobi upes krastos  no valsts galvaspilsētas Tbilisi.

## Vēsture
Sena apdzīvota vieta — pilsētas apkaimē vairāki bagātīgi Kolhidas bronzas laikmeta arheoloģiskie izrakumi; Čhorocku vārdā nosaukta atsevišķa šī reģiona kultūra. No 1930. gada rajona centrs, no 1960. gada — pilsētciemats. 2018. gadā piešķirts pilsētas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Piejūras baltegle

**Piejūras baltegle** () ir priežu dzimtas suga, kas savvaļā sastopama Krievijas Piejūras novada dienvidos, Korejas pussalas ziemeļu un centrālajā daļā un Ķīnas ziemeļaustrumu provincēs — Heilundzjanā un Dzjiliņā. Visvairāk aug Sihotealina un Changbai kalnos. Izolētas populācijas ir arī ziemeļaustrumos Ķīnā Dunlina kalnos. Dažreiz novērojamas tīraudzes, bet parasti aug jauktajos mežos.

## Apraksts
Piejūras baltegle ir mūžzaļš skuju koks, kas parasti sasniedz līdz pat 50 m augstumu. Stumbra diametrs ir 1—1,5 m. Koka mūžs parasti ir līdz 400 gadiem. Pieaugušie koki ziemās necieš (var panest līdz -25 — -34 °C), bet jauno koku dzinumiem nopietni var kaitēt vēla pavasara salna. Labi aug vietās ar caurlaidīgām, mēreni mitrām brūnajām meža augsnēm, arī brūnajām podzolētajām augsnēm. Priekšroku dod auglīgām ielejām un zemu pauguru nogāzēm. Var paciest sausumu, bet ļoti slikti aug pārāk mitrās augsnēs.

Vainags ir biezs, un tam ir plata konusa forma. Jauniem kokiem miza ir pelēka, bet vecākiem kokiem kļūst tumšāka un brūnāka, kā arī nedaudz plēkšņaina. Jaunie dzinumi ir dzeltenbrūni, pūkaini un dzīsloti. Skujas ir asas, plakanas, 2,5—4 cm garas, ar diviem sveķu kanāliņiem. Vīrišķās ziedkopas ir 10—15 mm garas, rūsganas. Čiekuri ir 8—12 (14) cm gari, ar 2,5—4 cm diametru. Tie ir zaļi vai purpurzaļi, bet nogatavojušies — gaiši brūni, sveķaini, un sēklzvīņa nav redzama. Sēklas ir 7—10 mm garas. Sēklas spārns ir 1,5 reizes garāks par sēklas miziņu.

## Izmantošana
Piejūras baltegle nav toksiska. To izmanto kokmateriāliem un celulozes iegūšanai. Sēklās esošā eļļa noder ziepju ražošanai, bet no skujām iegūst aromātiskās eļļas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Korejas baltegle

**Korejas baltegle** () ir priežu dzimtas suga.

Korejas baltegle aug kalnos Korejas pussalas dienvidos, kā arī Halasana kalna nogāzēs (Cheju sala), mērenās joslas lietus mežos, kur vasaras ir vēsas un ziemās ir bieza sniega sega.

## Apraksts
Korejas baltegle ir mūžzaļš skuju koks, kas sasniedz 10—15 (līdz pat 18) m augstumu. Stumbra diametrs ir līdz 0,7 m. Koka mūžs ir līdz 80 gadiem. Ziemā augs var izturēt —25…-35 °C temperatūru. Korejas baltegle visstraujāk aug gaišā vai nedaudz noēnotā vietā. Priekšroku dod skābām vai viegli bāziskām, ar barības vielām bagātām smilšmāla vai māla augsnēm.

Vainags ir vidēji biezs un ar gadiem kļūst nedaudz biezāks. Tam ir nedaudz asimetriska plata konusa forma. Miza ir gluda, pelēkbrūna, ar sveķu pūslīšiem. Skujas ir strupas un plakanas, 1—2,4 cm garas, 2—2,5 mm platas un 0,5 mm biezas. Vīrišķās ziedkopas ir paslēptas starp skujām, tās ir apaļas, ar 4—5 mm diametru, bet pēc atvēršanās 1 cm diametrā. Tās ir gaiši dzeltenas. Sievišķo ziedkopu pumpuri ir konusveidīgi, 7 mm gari, un tie veidojas iepriekšējā gada dzinumu galotnēs. Čiekuri ir cilindriski, 4—7 cm gari, ar 2—3,5 cm diametru. Jauni čiekuri ir purpursarkani, bet nogatavojušies — tumšā purpura līdz brūnai krāsai, bieži ļoti sveķaini. Sēklām ir mazi spārni.

## Izmantošana
Samērā mazo Korejas baltegli parasti izmanto dārzkopībā kā dekoratīvu augu. Tā nav toksiska.

## Ārējās saites

## Atsauces
Karaļa Ferdinanda agave

**Karaļa Ferdinanda agave** () ir sparģeļu dzimtas suga.

Tā var tikt uzskatīta par sinonīmu Karalienes Viktorijas agavei (*Agave victoriae-reginae*).

## Atsauces
Martvili

**Martvili** () ir pilsēta Gruzijā, Megrelijas-Augšsvanetijas mharē, Martvili municipalitātes centrs. Izvietojusies valsts rietumos Kolhīdas zemienes ziemeļaustrumu malā Egrisas grēdas pakājē starp Abašas un Nogelas upēm  no valsts galvaspilsētas Tbilisi.

## Vēsture
Senatnē dēvēta par **Čkondidi** (ჭყონდიდი), viduslaikos dēvēta par Martvili klostera ciemu. No 1930. gada rajona centrs. 1936. gadā pārdēvēta par **Gegečkori** (გეგეჭკორი) par godu šeit dzimušajam gruzīnu boļševiku revolucionāram un valsts darbiniekam Aleksi Gegečkori. 1982. gadā piešķirts pilsētas statuss. 1991. gadā atgriezts vēsturiskais nosaukums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Adrija Arhona

**Adrija Arhona** (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise. 

Pirmās viņas lomas bija dažās seriālu "Īsts detektīvs" un *[[Person of Interest]]* sērijās. Arhona atveidojusi Dorotijas Geilas lomu Ozas grāmatas adaptācijas seriālā *[[Emerald City]]* (2017) un Anatemas Devaisas lomu seriālā *[[Good Omens]]* (2019). Atveidojusi otrā plāna lomas filmās "Pacific Rim: Sacelšanās" (*Pacific Rim: Uprising*, 2018), *[[Life of the Party]]* (2018), *[[Triple Frontier]]* (2019), *[[Sweet Girl]]* (2021) un galvenās lomas filmās *[[6 Underground]]* (2019), "Morbiuss" (2022), *[[Hit Man]]* (2023) un "Slepenā zīme" (2024). Ieskaņojusi Ramiresu videospēlē *[[Fortnite]]*.

## Ārējās saites
2022. gada Kannu kinofestivāls

thumb|250px|Kinofestivāla plakāts
**75. ikgadējais [[Kannu kinofestivāls]]** ir kinofestivāls, kas norisinājās 2022. gadā no 17. līdz 28. maijam Kannās, Francijā. Festivālā sveica aktieri Tomu Krūzu, kura filmas "Top Gun: Maveriks" pirmizrāde notika festivālā un par kuru aktierim piešķīra Goda Zelta palmas zara balvu. Kinofestivāla oficiālā plakāts veidots iedvesmojoties no filmas "Trūmena šovs" (1998).

Galveno kinofestivāla balvu, Zelta palmas zaru ieguva Rūbena Ēstlunda satīriskā melnā humora kinokomēdija "Skumju trīsstūris". *[[Grand Prix (Kannu kinofestivāls)|Grand Prix]]* balvu saņēma Lukasa Donta filma "Tuvu" un Klēras Denī filma "Zvaigznes pusdienlaikā". Par labāko režisoru kļuva Paks Čhanuks par filmu "Lēmums aiziet".

## Konkursa filmas
Sekojošās filmas sacentās par Zelta palmas zaru.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
1978. gada FIFA Pasaules kausa komandu sastāvi

Rakstā uzskaitīti visu 1978. gada FIFA Pasaules kausa dalībvalstu **komandu sastāvi.**

## 1. grupa

### 
Treneris: Sesars Luiss Menoti

### 
Treneris: Mišels Idalgo

### 
Treneris: Enco Bearcots

### 
Treneris: Lajošs Baroti

## 2. grupa

### 
Treneris: Hosē Antonio Roka

### 
Treneris: Jaceks Gmohs

### 
Treneris: Abdelmadžids Šetali

### 
Treneris: Helmuts Šēns

## 3. grupa

### 
Treneris: Helmuts Senekovičs

### 
Treneris: Klaudiu Koutinju

### 
Treneris:  Lāslo Kubala

### 
Treneris: Georgs Ēriksons

## 4. grupa

### 
Treneris: Hešmats Mohadžerani

### 
Treneris:  Ernsts Hapels

### 
Treneris: Markoss Kalderons

### 
Treneris: Elijs Maklauds

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Piealpu baltegle

**Piealpu baltegle** jeb **subalpīnā baltegle** () ir priežu dzimtas suga.

Piealpu baltegles izplatības areāls ir samērā plaša teritorija jaukto mežu joslā kalnos Ziemeļamerikas ziemeļaustrumos un vidienē, kur ir aukstas, sniegainas ziemas un vēsas vasaras.

## Apraksts
Piealpu baltegles ir mūžzaļš, salcietīgs skuju koks, kas sasniedz 18—30, retāk 50 m augstumu. Stumbra diametrs ir 30—60 (100) cm. Koka mūžs ir 150—250 (300) gadu. Koki nepanes pārmērīgu karstumu un sausumu. Galvenokārt aug podzolētās augsnēs, sarkanajās laterītu augsnēs, smilts un smilšmāla augsnēs, erodētās augsnēs, kūdrainās augsnēs, kā arī samērā mitrās augsnēs.

Vainagam ir šaura konusa forma. Miza ir gluda, brūnpelēka, ar daudziem sveķu pūslīšiem, bet vecākiem kokiem tā nav vairs tik līdzena un ir plēksnaina. Jaunie dzinumi ir pelnu pelēki, klāti ar īsiem matiņiem un pēc gada kļūst brūnganpelēki. Skujas ir 1,5—3,7 (4,5) cm garas, ar strupu galu, virspusē pelēkzaļas, apakšpusē gaiši zaļas ar 5 vai 6 atvārsnītēm. Čiekuri paceļas virs skujām, ir cilindriski vai eliptiski, 6—12 cm gari. Jauni čiekuri ir tumši purpursarkani līdz pelēki, bet, kļuvuši vecāki, kļūst brūni un izkaisa sēklas. Sēklām ir spārni.

## Izmantošana
Piealpu baltegle nav toksiska. No tās var iegūt kvalitatīvu celulozi. Koksni izmanto arī konstrukcijām. Kalpo kā Ziemassvētku eglīte. Piealpu balteglei ir liela nozīme vides aizsardzībā (ap dzeramā ūdens krātuvēm, pret augsnes eroziju, pret sniega sanesumiem).

## Galerija

Attēls:Abies lasiocarpa 6972.JPG|alt=|Čiekuri ar sveķiem
Attēls:Abies lasiocarpa argentea zampach1.JPG|alt=|Pelēcīgi jaunie dzimumi
Attēls:SubalpineFir 7753t.jpg|alt=|Miza


## Ārējās saites

## Atsauces
Mandžūrijas baltegle

**Mandžūrijas baltegle**, pazīstama arī kā **baltmizas baltegle**, () ir priežu dzimtas koku suga.

Savvaļā ir sastopama Krievijas Tālajos Austrumos, dažas atradnes ir arī Ķīnas ziemeļaustrumu daļā un Korejas pussalā, kalnu masīvos. Krievijā areāls sniedzas līdz Ohotskas jūrai ziemeļos un uz rietumiem līdz Zejas upei. Tīraudzes augs parasti neveido, visbiežāk aug otrajā stāvā skujkoku mežos.

## Apraksts
Mandžūrijas baltegle ir mūžzaļš, dabiskajā izplatības areālā 20—25 m augsts skuju koks ar konisku vainagu. Miza gluda, bālgani pelēka, vecākiem kokiem kļūst tumšāka un sekli saplaisā, mizā daudz sveķu pūslīšu. Pumpuri sveķaini, sarkanbrūni, divi sānu pumpuri mazāki, gala pumpurs lielāks, olveida. Skujas zariņa virspusē piespiestas, vērstas dzinuma gala virzienā, virspusē tumši zaļas, mīkstas, spīdīgas, apakšpusē ar 2 pelēkbaltām atvārsnīšu joslām, gals ar jomu vai īsi nosmailots, 1,5—3 cm garas. Zied jūnijā. Čiekuri cilindriski, 4,5—7,5 cm gari, jauni tumši purpura vai violetmelni, nobriestot brūni. Segzvīņas čiekura ārpusē nav redzamas. Čiekuri nobriest septembrī, vēlāk sairst.
left|thumb|Čiekurs

## Izmantošana
Savā areālā tiek uzskatīta par vienu no mazvērtīgākām skujkoku sugām. Latvijā diezgan reti stādīta apstādījumos.

## Ārējās saites

## Atsauces
Kaukāza baltegle

**Kaukāza baltegle** () ir priežu dzimtas suga.

Savvaļā sastopama Kaukāza kalnu centrālajā un rietumu daļā, kā arī Turcijas ziemeļaustrumos Pontijas kalnos. Kaukāzā aug 1200—2000 m v.j.l., kur veido plašus mežus, kas vietām nolaižas līdz 800 m vjl.

## Apraksts
Kaukāza baltegles ir mūžzaļi, dabiskajā izplatības areālā 30—40 (50) m augsti skuju koki. Vainags šauri konisks, blīvs. Veciem kokiem apakšējie zari gandrīz pieskaras zemei. Galotne jauniem kokiem smaila, bet nobriedušiem — saplacināta. Jaunu koku miza gluda, pelēka, vecākiem tumši pelēka, dziļi viļņveidīgi saplaisājusi. Pumpuri olveidīgi koniski, nav sveķaini. Skujas uz zariņiem nekārtīgi divās rindās, no augšas nosedz dzinumu, 2—3 cm garas, galā ar jomu vai noapaļotas, virspusē tumši zaļas, spožas, apakšpusē ar 2 baltām atvārsnīšu joslām. Zied maijā. Jaunie čiekuri zaļgani, nobriestot kļūst brūni, 10—16 cm gari, līdz 5 cm plati, gals konisks. Segzvīņas garākas par čiekurzvīņām, ārpusē atliektas. Čiekuri stāvi, nobriest septembrī-oktobrī, vēlāk sairst.

Aug drenētās, dziļās, svaigās smilšmāla un mālsmilts augsnēs, necieš vietas ar stāvošu gruntsūdeni. Ēncietīga, jauniem augiem nepieciešams daļējs apēnojums, vēlāk labi attīstās pilnā apgaismojumā.

## Izmantošana
Dekoratīviem nolūkiem tiek audzēta Latvijas rietumu rajonos.

## Galerija

Attēls:Abies nordmanniana bark and trunk.JPG|alt=|Stumbrs un miza
Attēls:Abies nordmanniana 1.jpg|alt=|Zari un skujas
Attēls:Abies nordmanniana 6.jpg|alt=|Nobrieduša koka vainags


## Ārējās saites

## Atsauces
Sahalīnas baltegle

**Sahalīnas baltegle** () ir priežu dzimtas suga.

Aug Austrumāzijā uz salām, Japānā — Hokkaido, Krievijā — Sahalīnā, Kuriļu salās un Kamčatkā nogāzēs jauktos un skujkoku mežos līdz 1650 m virs jūras līmeņa.

## Apraksts
Sahalīnas baltegle ir 25—27 (līdz pat 40) m augsts mūžzaļš skujkoks. Stumbra diametrs 0,5—0,7 (1) m. Dzīvo līdz 250 gadiem. Salcietīgs. Pacieš ēnu, izvēlīgs attiecībā pret gaisa mitrumu un siltumu vasarā. Labi aug mēreni slapjās smilšmāla augsnēs.

Vainags konusveida un blīvs. Miza pelēka, gluda, vēlāk nelīdzena un brūna. Dzinumi pelēcīgi brūni, nedaudz dzīslaini, blīvi klāti ar smilškrāsas matiņiem. Skujas 2,5—4,5 cm garas un 1,4—1,6 (1,8) mm platas, taisnas, galā trulas un ar šķēlumu, augšpusē spoži tumši zaļas, apakšpusē blāvi baltas. Čiekuri cilindrveida, ar trulu galu, 6—10 cm gari un 2—3 cm plati, melni vai zilgani brūni. Sēklu bruņas blīvi klātas ar matiņiem no ārpuses. Aizsargājošās bruņas nedaudz īsākas par sēklu bruņām. Sēklas 5—7 mm garas, ar 10—12 mm garu spārnu, brūnas, sēklu bruņas brūngani violetas.

## Izmantošana
Nav indīgs. Tiek audzēts kā dekoratīvs augs. Labs zāģmateriāls. Tiek izmantots, lai izgatavotu papīru, terpentīnu. Jaunie zari un čiekuri tiek izmantoti, lai ražotu eļļu, kas tiek lietota, lai izgatavotu kamparu. Miza satur balzamu, kas tiek izmantots, lai izgatavotu daudzus preparātus un lai salīmētu optiskos instrumentus.

## Ārējās saites

## Atsauces
1994. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

**1994. gada [[Eiropas čempionāts cīņas sportā]]** notika šķirti: vīrieši brīvajā cīņā sacentās no 8. līdz 11. aprīlim Romā (Itālija) un grieķu-romiešu cīņā no 15. līdz 18. aprīlim Atēnās (Grieķija).

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Medaļu ieguvēji
### Brīvā cīņa, vīrieši

### Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

## Latvijas cīkstoņu sniegums
No Latvijas čempionātā piedalījās četri brīvā stila un trīs grieķu-romiešu stila cīkstoņi:

## Atsauces

## Ārējās saites
*United World Wrestling Database
Mišels Bukē

**Mišels Bukē** (; dzimis  , miris ) bija franču teātra un kino aktieris.

Laika posmā no 1947. gada līdz 2020. gadam piedalījies vairāk nekā 100 filmās. Ieguvis Eiropas Kino balvu kā labākais aktieris par lomu filmā *[[Toto le héros]]* (1991) un divas Cēzara balvas kā labākais aktieris par lomām filmās *[[Comment j'ai tué mon père]]* (2001) un *[[Le Promeneur du Champ de Mars]]* (2005). Vēl saņēmis divas Moljēra balvas kā labākais aktieris par lomās izrādēs *Les côtelettes* (1998) un *[[Le Roi se meurt]]* (2005). 2014. gadā  par ilggadējo karjeru teātrī Bukē saņēma Moljēra goda balvu. 2018. gadā apbalvots ar Goda Leģiona ordeni.

Bukē ierunājis Alēna Renē dokumentālo filmu *[[Nuit et brouillard]]* (1956). Filmējies Kloda Šabrola filmās *[[Le tigre se parfume à la dynamite]]* (1965), *[[La Femme infidèle]]* (1969), *[[La Rupture]]* (1970) un *[[Juste avant la nuit]]* (1971). Fransuā Trifo filmā "Misisipi sirēna" (*La Sirène du Mississipi*, 1969) filmējās kopā ar Žanu Polu Belmondo, bet filmā *[[La Mariée était en noir]]* (1968) kopā ar Žannu Moro. 1973. gadā kopā ar Alēnu Delonu piedalījās filmā "Divi pilsētā" (*Deux hommes dans la ville*). Kopā ar Klodu Žadu filmējās filmā *[[Les Anneaux de Bicêtre]]* (1976). 1976. gada filmā "Rotaļlieta" (*Le Jouet*) filmējās ar Pjēru Rišāru.

## Ārējās saites
Japānas baltegle

**Japānas baltegle** (), dēvēta arī par **veiča baltegli**, ir priežu dzimtas suga. Tā aug Japānas centrālajos rajonos un nedaudz retāk tās dienvidu daļā. Parasti tā ir sastopama skuju koku mežos 1500—2800 m virs jūras līmeņa. Japānas baltegles areāls atrodas mērenajā musonu klimatiskajā joslā.

## Apraksts
Japānas baltegle ir mūžzaļš skuju koks, kas sasniedz 20—30 m augstumu. Stumbra diametrs ir līdz 0,9 m. Koka mūža ilgums parasti ir 80—90 gadu. Iztur -34…-40 °C temperatūru. Koks var panest noēnojumu, bet labāka augšanai ir saules apspīdēta vieta. Baltegle var augt neitrālās un skābās smilšmāla un smagās māla augsnēs.

Vainagam var būt šaura konusa vai parasta konusa forma. Miza ir brūnganpelēka, un jauniem kokiem uz mizas ir sveķu pūslīši. Vecākiem kokiem tā ir diezgan gluda, pelēka. Jaunie dzinumi ir gaiši brūni, cieši klāti ar brūniem matiņiem. Skujas ir spožas un tumši zaļas, apakšpusē zilganbaltas, ar 8—10 atvārsnītēm. Skujas ir 1,5—3,2 cm garas, ar strupu galu, ar robiņu. Vīrišķajām ziedkopām ir cilindra forma, tās ir sarkanīgā purpura krāsā (5) 6—8 cm garas. Sēklas ir aptuveni 6 mm garas, oranžas, ar 3 mm gariem, zilganas purpura krāsas spārniem.

## Izmantošana
Japānas baltegle nav toksiska. To galvenokārt izmanto kā dekoratīvu augu. Nedaudz izmanto konstrukcijām un kā Ziemassvētku eglīti.

## Galerija

Attēls:Abies veitchii3.JPG|alt=|Stumbrs un miza
Attēls:Abies veitchii.JPG|alt=|Jaunie dzinumi
Attēls:Abies veitchii Japaninpihta Fujigran C DSC02581.JPG|alt=|Japānas baltegle ar izteikti konisku vainagu


## Ārējās saites

## Atsauces
Sibīrijas baltegle

**Sibīrijas baltegle** () ir priežu dzimtas suga.

Savvaļā tā ir sastopama Krievijas Eiropas daļas ziemeļaustrumos, tālāk līdz Austrumāzijai, dienvidos līdz Mongolijai un Kazahstānai. Aug kalnu nogāzēs, upju ielejās. Kalnos paceļas līdz meža robežai (1200—2000 m vjl.).

## Apraksts
Mūžzaļi, dabiskajā izplatības areālā 20—40 m augsti skuju koki ar šauri konisku vainagu. Miza tumši pelēkbrūna, gluda, ar sveķu pūslīšiem. Pumpuri sīki, apaļi, sveķaini. Skujas uz zariņiem vērstas dzinuma gala virzienā, pārsedzas, mīkstas, galā strupas, ar jomu, tumši zaļas, virspusē spīdīgas, apakšpusē ar 2 bālganām atvārsnīšu joslām. Zied maijā. Čiekuri stāvi, 5—8 cm gari, sākumā sarkanbrūni, nobrieduši gaiši brūni. Segzvīņas īsākas par čiekurzvīņām, čiekura ārpusē nav redzamas. Čiekuri nobriest septembrī, pēc tam sairst.

Aug labi drenētās smilšmāla augsnēs, it īpaši kaļķainās. Cieš no vējlauzēm un sakņu trupes. Jaunībā nepieciešams daļējs apēnojums, ēncietīga, vēlāk labi aug pilnā apgaismojumā. Cieš no vēlajām pavasara salnām un gaisa piesārņojuma. Ziemcietīga.

## Izmantošana
Ļoti dekoratīva. Stāda grupās, masīvos, rindās, vējlauzēju stādījumos, pa vienai. Skujas izmanto ēterisko eļļu, sveķu, terpentīna ieguvei. Latvijā kā meža kultūra nav sevi attaisnojusi.

## Galerija

Attēls:Abies sibirica kz2.jpg|alt=|Miza
Attēls:Abies sibirica foliage.JPG|alt=|Zari un skujas
Attēls:Elka .jpg|alt=|Jauni dzinumi un pumpuri
Attēls:Abies sibirica kz3.jpg|alt=


## Ārējās saites

## Atsauces
Afončhica

**Afončhica** (), arī **Novijafona** () un **Ahali Atoni** (), visās valodās — ‘Jaunā Atona’, ir pilsēta pašpasludinātajā Abhāzijas Republikā, *de iure* Gruzijas Abhāzijas Autonomajā Republikā. Izvietojusies Melnās jūras ziemeļaustrumu krastā Lielā Kaukāza Bzephas grēdas pakājē. Nozīmīgs klimatiskais piejūras kūrorts.

## Vēsture
Sena apdzīvota vieta, vēstures avotos minēta no 3. gadsimta kā nozīmīgs tirdzniecības centrs **Anakopija**. 5. gadsimtā uzbūvēts Anakopijas cietoksnis, kas vēlāk paplašināts. 8. gadsimtā Anakopija bija Abhāzijas kņazistes galvaspilsēta. No 13. līdz 16. gadsimtam tagadējās pilsētas vietā pastāvēja dženoviešu kolonija **Nikopsija**. 17.—18. gadsimtā pilsētu pārvaldīja turki. 19. gadsimta 2. pusē šajā vietā apmetās krievu mūki no Atonas un nodibināja Jaunās Atonas klosteri. Gadsimta beigās klosteris izvērtās par nozīmīgu reliģisko centru. Gadsimtu mijā klostera mūki uzbūvēja šaursliežu dzelzceļu, trosu ceļu un vienu no pirmajām Krievijā hidroelektrostaciju. 1924. gadā padomju vara klosteri slēdza un ciematu sāka dēvēt **Psircha** (ფსირცხა). Pēc Otrā pasaules kara attīstījies kā tūrisma centrs un 1948. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā. 1987. gadā piešķirts pilsētas statuss. 1992.—1993. gada militārā konflikta laikā stipri cietusi apšaudēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gala

**Gala** () vai **Gali** () ir pilsēta pašpasludinātajā Abhāzijas Republikā, *de iure* Gruzijas Abhāzijas Autonomajā Republikā. Izvietojusies Abhāzijas austrumu daļā Kolhīdas zemienē Eristkali upes krastos.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta minēta 17. gadsimta kartē kā **Gogieli** (გოგიელი). Bijis viens no megrēļu un abhāzu kņazistes Samurzakanas centriem. No 1928. līdz 1930. gadam bija apriņķa centrs. Pilsētas statuss no 1932. gada. 1990. gadu gruzīnu—abhāzu konflikta laikā Gala bija viens no tā epicentriem; tur no 1993. līdz 2009. gadam darbojās ANO misija UNOMIG un Galā atradās viens no misijas štābiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
1995. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

**1995. gada [[Eiropas čempionāts cīņas sportā]]** notika šķirti: vīrieši brīvajā cīņā sacentās no 12. līdz 14. maijam Fribūrā (Šveice) un grieķu-romiešu cīņā no 26. līdz 29. aprīlim Bezansonā (Francija).

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Medaļu ieguvēji

### Brīvā cīņa, vīrieši

### Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

## Latvijas cīkstoņu sniegums

## Atsauces

## Ārējās saites
* United World Wrestling Database
Kailā kļava

**Kailā kļava** (), pazīstama arī kā **klinškalnu kļava**, ir ziepjkoku dzimtas suga.

## Ārējās saites

## Atsauces
Parastā kļava

**Parastā kļava**, arī **Platānu kļava** () ir ziepjkoku dzimtas suga, kura savvaļā ir sastopama Rietumāzijā un Eiropā, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā. Suga tīraudzes parasti neveido. Sastopama piemistrojumā auglīgos platlapju mežos, upju krastu nogāzēs un gravās. Savrupi koki arī kultūrainavā. Bieži stādītās alejās un parkos.

## Apraksts
Vasarzaļš koks, sasniedz 20 (30) metru augstumu. Miza ar gareniskām rievām, no tumši brūnganpelēkas līdz gandrīz melnai. Vainags plašs, izplests, blīvs, ieapaļi olveidīgs. Lapas 5-12 (18) cm garas un 8-13 (22) cm platas, plānas, vienādas krāsas abās pusēs, jaunās lapas ar īsu apmatojumu. Lapas plātne pamatā plati sirdsveidīga vai ķīļveida, mala ar attāliem smailiem zobiņiem. Parasti piecdaivu, retāk ar 3-7 daivām. Trīs galotnes daivas gandrīz vienādas, apakšējās stipri mazākas. Lapas kātiņš 8-12 (4-18) cm garš, vasarā ar piensulu. Pumpuri olveidīgi ar smaili, kaili, spīdīgi, uz iekšējām zvīņām ārpusē zeltaini brūngani matiņi. Jaunie dzinumi sarkanbrūni, spīdīgi un kaili. Ziedi dzeltenzaļgani, sakopoti zaru sānos uz īsvasām daudzziedu ziedkopās. Spārnuļi kaili, spārnu platums līdz 4 cm. Riekstiņi kaili.

Zied lapu plaukšanas laikā, parasti maijā. Augļi nogatavojas septembrī.

## Saimnieciskā lietošana
Parastās kļavas koksne ir gaiša un spīdīga, cieta un blīva, smalkšķiedraina, tiek lietota galdniecībā un virpošanā. Lieto arī malkai. Sula pavasarī satur ievērojamu cukura daudzumu. Nektāraugs, tiek stādīts dekoratīviem nolūkiem.

## Ārējās saites

## Atsauces
Žilija Delpī

**Žilija Delpī** (, dzimusi ) ir franču aktrise, režisore, scenāriste un dziedātāja.

## Karjera
1984. gadā, 14 gadu vecumā piedalījusies Žana Lika Godāra kriminālfilmā *[[Détective]]*.Vēlāk piedalījusies Bertrāna Tavernjē filmā *[[La Passion Béatrice]]* (1985), par ko viņa tika nominēta Cēzara balvai. Starptautisku atpazīstamību ieguvusi ar 1990. gada filmu *[[Europa Europa]]*. Delpī vēlāk attēloja lomas vairākās Holivudas un Eiropas filmās, kā *[[Voyager]]* (1991) un "Trīs musketieri" (*The Three Musketeers*, 1993). 1993. gadā viņa attēloja galveno sieviešu lomu Kšištofa Keslovska filmā "Trīs krāsas: baltā", otrajā no Keslovska "Trīs krāsu" triloģijas filmām. Attēlojusi arī nelielas lomas gan "Trīs krāsas: zilā" (1993), gan "Trīs krāsas: sarkanā" (1994).

Kopā ar Ītanu Hoku attēlojusi galveno lomu Ričarda Linkletera filmā "Pirms saullēkta" (*Before Sunrise*, 1995), kur viņa bija arī viena no scenārija autorēm. Atveidojusi to pašu lomu arī turpinājumos — "Pirms saulrieta" (*Before Sunset*, 2004) un "Pirms pusnakts" (*Before Midnight*, 2013). Par par abām filmām Delpī tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais adaptētais scenārijs".

## Ārējās saites
Leopoldo Luke

**Leopoldo Hasinto Luke** (, dzimis , miris ) bija Argentīnas futbolists. Spēlējis uzbrucēja pozīcijā, bijis Argentīnas futbola izlases dalībnieks.

No 1975. gada līdz 1980. gadam aizvadījis savas karjeras spožāko posmu, pārstāvot Argentīnas komandu ''River Plate''.

Argentīnas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1975. līdz 1981. gadam. Kopumā aizvadījis 44 mačus un guvis 22 vārtus. Ar izlasi uzvarējis 1978. gada FIFA Pasaules kausā.

2021. gada februārī miris no COVID-19 komplikācijām.

## Sasniegumi
**River Plate**

* Argentīnas pirmā divīzija: 1975 (*Nacional*), 1977 (*Metropolitano*), 1979 (*Metropolitano*), 1979 (*Nacional*), 1980 (*Metropolitano*)

**Argentīna**

* FIFA Pasaules kauss: 1978

## Atsauces

## Ārējās saites
Anrī Mišels

**Anrī Luijs Mišels** (; dzimis , miris ) bija Francijas futbolists un futbola treneris. Spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks.

Gandrīz visu savu spēlētāja karjeru, no 1966. līdz 1982. gadam, pavadījis Francijas komandā ''Nantes''. Trīs reizes kļuvis par 1. divīzijas uzvarētāju.

Francijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1967. līdz 1980. gadam. Kopumā aizvadījis 58 mačus un guvis 4 vārtus. Piedalījies 1978. gada FIFA Pasaules kausā.

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. 1982. gadā sācis vadīt Francijas U21 izlasi. No 1984. līdz 1988. gadam bijis Francijas futbola izlases galvenais treneris. Esot treneris, ar Francijas izlasi ieguvis zelta medaļu 1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Vēlāk vadījis komandas Francijā, Saūda Arābijā, Grieķijā, Marokā, Katarā, Ēģiptē un Dienvidāfrikā. Vadījis arī Kamerūnas, Marokas, Tunisijas, Kotdivuāras, Ekvatoriālās Gvinejas un Kenijas futbola izlasi.

## Ārējās saites
Jānis Vēveris (disidents)

**Jānis Vēveris** (1954) ir latviešu disidents, viens no organizācijas Helsinki-86 aktīvistiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1954. gada 30. decembrī Rīgā strādnieka Friča Vēvera un viņa sievas Mirdzas ģimenē. Vecāki bija baptistu draudzes locekļi. Dzīvoja Laboratorijas ielā Grīziņkalnā. Mācījās Anrī Barbisa Rīgas 11. vidusskolā, kur represētā skolotāja Ieva Lase viņam mācīja tehnisko tulkošanu. Kopš 1970. gada nodarbojās ar akadēmisko airēšanu. Strādāja par dežurantu ūdensvada un kanalizācijas pārvaldē, celtnieku brigādē, kā arī Latvijas PSR Oktobra revolūcijas un sociālisma celtniecības arhīvā.

Baptistu draudzē iepazinās ar disidentiem Jāni Rožkalnu un Edmundu Cirveli, "Gaismas akcijas" ietvaros kopēja un izplatīja trimdas latviešu preses izdevumus un grāmatas. 1983. gada 5. un 6. janvāra akcijas laikā VDK viņu apcietināja un līdz tiesai veselu gadu turēja apcietinājumā Stūra mājā. Viņu tiesāja kopā ar Jāni Rožkalnu un vienā laikā ar Gunāru Astru, piespriežot trīs gadu ieslodzījumu labošanas Permas apgabala darbu nometnē, kurā tolaik atradās arī Žanis Skudra, Ints Cālītis un citi latviešu politieslodzītie.
1985. gada decembrī viņu pārveda uz Rīgu un pēc mēneša atbrīvoja.

1986. gadā Jānis Vēveris iesaistījās Helsinki-86 grupā, pēc 1988. gada jūlija LNNK.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas strādāja Latvijas Republikas Muitas pārvaldē.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, 2. šķira (1998)

## Atsauces
1996. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

**1996. gada [[Eiropas čempionāts cīņas sportā]]** notika šķirti: vīrieši brīvajā un grieķu-romiešu cīņā sacentās no 21. līdz 30. martam Budapeštā (Ungārija), sievietes brīvajā cīņā no 1. līdz 3. jūnijam Oslo (Norvēģija).

Šis turnīrs bija arī atlases sacensības 1996. gada vasaras olimpiskajām spēlēm. Lai uz tām iegūtu ceļazīmi vajadzēja iekļūt grieķu-romiešu cīņā pirmajā desmitniekā, bet brīvajā cīņā pirmajā astoņniekā kādā no svara kategorijām.

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Medaļu ieguvēji
### Brīvā cīņa, vīrieši

### Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

### Brīvā cīņa, sievietes

## Latvijas cīkstoņu rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
*United World Wrestling Database
Gudauta

**Gudauta** (, ) ir pilsēta pašpasludinātajā Abhāzijas Republikā, *de iure* Gruzijas Abhāzijas Autonomajā Republikā. Izvietojusies Abhāzijas rietumu daļā Melnās jūras piekrastē Godou upes krastos. Nozīmīgs piejūras klimatiskais kūrorts.

## Vēsture
Vēstures avotos minēta kopš 11. gadsimta kā Lihni. Pilsētas tiesības piešķirtas 1926. gadā. No 1940. gada rajona centrs.

Rietumos no pilsētas atrodas Bomboras militārais lidlauks un gaisa spēku bāze. 1992.—1993. gada gruzīnu—abhāzu kara laikā šī bāze bija galvenais separātistu atbalsta punkts. Kara laikā Gudautas rajons bija vienīgais, kas pastāvīgi palika separātistu kontrolē — Gudautā kādu laiku bāzējās Abhāzijas separātistu valdība. Pēc kara Bomboras bāze palika Krievijas rīcībā un lai arī 1999. gadā Krievija apņēmās bāzi slēgt un pielaist tur EDSO novērotājus, Abhāzijas valdība šo lēmumu bloķēja. Kopš 2008. gada bāze atjaunota un iekļauta Krievijas militārajā infrastruktūrā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Žans Žozefs Reno

**Žans Žozefs Reno** (; dzimis , miris ) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

Reno 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti. Viņš šajā disciplīnā aizcīnījās līdz pat pusfinālam, pēc kura ieguva iespēju startēt fināla cīņā par 9. — 16. vietu. Taču viņš pēc pusfināla izstājās.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Žans Žozefs Reno (''Olympics'' profils) 
* Žans Žozefs Reno (''Olympedia'' profils) 
* Žans Žozefs Reno (''Sports Reference'' profils)
KAIST

**KAIST** (saīsinājums no angļu ***Korea Advanced Institute of Science and Technology***) () ir 1971. gadā dibināta nacionālā pētniecības universitāte Dienvidkorejas piektajā lielākajā metropolē Tedžonā.

Universitāte dibināta kā Korejas Padziļinātais Zinātnes institūts (*Korea Advanced Institute of Science*) ar Korejas prezidenta Paka Čonhi un ASV Starptautiskās attīstības aģentūras (USAID) atbalstu. Tās bijušo studentu vidū ir Dienvidkorejas pirmā kosmonaute Ī Sojona (1978) un dziedātāja Sumi Čo (*Sumi Jo*, 1962).

## Ārējās saites

*
Hangukas Ārzemju studiju universitāte

**Hangukas Ārzemju studiju universitāte** () ir 1954. gadā dibināta privāta pētniecības universitāte, kuras galvenā pilsētiņa atrodas Dienvidkorejas galvaspilsētā Seulā, bet filiāle — Joninā uz dienvidaustrumiem no Seulas.

Universitāte dibināta 1954. gada aprīlī kā koledža ārvalstu valodu apguvei un iesākumā šeit apguva angļu, franču, ķīniešu, krievu, vācu un spāņu valodas. Mūsdienās universitātē iespējams apgūt 45 valodas.

## Ārējās saites

*
Jānis Rožkalns

**Jānis Rožkalns** (1949) ir latviešu disidents, bijušais Latvijas Neatkarības kustības vadītājs, vēlāk viens no organizācijas Helsinki-86 atbalstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1949. gada 13. augustā Cēsu rajona Inešos, viņa tēvs bija sludinātājs Vecpiebalgas draudzē. Mācījās Cēsu sanatorijas Meža skolā un Rīgas 3. tehniskajā skolā apguva universālvirpotāja profesiju.

Darbojās pagrīdes Latvijas Neatkarības kustībā, pavairoja un izplatīja skrejlapas, uzvilka sarkanbaltsarkanos karogus, izdeva “Latvijas Neatkarības Kustības Biļetenu”. Kad LNK dibinātāji Pāvils Brūvers un Olafs Brūvers bija spiesti atstāt Latviju, Rožkalns pārņēma grupas vadību, kurā bija 20 cilvēki, arī Gunārs Astra un Jānis Vēveris.

1983. gada 6. janvārī VDK viņa dzīvoklī veica kratīšanu, 20. aprīlī apcietināja un līdz tiesai turēja iesodzījumā Stūra mājā. Viņu tiesāja Latvijas PSR Augstākā tiesa (tiesnesis Uldis Krastiņš) 1983. gada novembrī — decembrī kopā ar Jāni Vēveri, piespriežot piecu gadu ieslodzījumu labošanas Permas apgabala darbu nometnē.
 
1987. gada 5. februārī Jāni Rožkalnu atbrīvoja un pēc atgriešanās Latvijā viņš iesaistījās cilvēktiesību grupas “Helsinki 86″ Rīgas nodaļas darbā, vēlāk izceļoja uz Vāciju. Pēc 2000. gadā Jānis Rožkalns kopā ar ģimeni atgriezās Rīgā.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, 2. šķira (1998)

## Atsauces
Hanjanas Universitāte

**Hanjanas Universitāte** () ir 1939. gadā dibināta privāta pētniecības universitāte, kuras galvenā pilsētiņa atrodas Dienvidkorejas galvaspilsētā Seulā, bet filiāle — Ansanā uz dienvidrietumiem no Seulas.

Universitāte dibināta 1939. gadā kā inženieru skola un tā bija valstī pirmā skola, kur apguva inženierzinātnes un arhitektūru. Tās nosaukums veidots no Seulas pilsētas vecā nosaukuma. Tās bijušo studentu vidū ir aktieris Čons Ilu (*Jung Il-woo*, 1987), aktieris Ha Sokčins (*Ha Seok-jin*, 1982), aktieris un dziedātājs Lī Bjenhuns (*Lee Byung-hun*, 1970), aktrise Lī Jene (*Lee Young-ae*, 1971).

## Ārējās saites

*
Kenhī Universitāte

**Kenhī Universitāte** () ir 1949. gadā dibināta privāta pētniecības universitāte, kuras galvenā pilsētiņa atrodas Dienvidkorejas galvaspilsētā Seulā, bet filiāle — Suvonā uz dienvidiem no Seulas.

Universitāte dibināta 1949. gadā kā divgadīga koledža, universitāte no 1960. gada. Universitātes Korejas medicīnas koledža tiek uzskatīta par valstī vadošo tradicionālās medicīnas skolu. Populāra ir arī Kenhī neklātienes universitāte. Universitātes bijušo studentu vidū ir dziedātājs Bekhjuns (*Baekhyun*, 1992), dziedātājs Čo Kihens (*Cho Kyu-hyun*, 1988), premjerministrs Čons Sekuns (*Chung Sye-kyun*, 1950), dziedātāja Hana Senjona (*Han Seung-yeon*, 1988), dziedātājs Kims Džedžuns (*Kim Jae-joong*, 1986), aktieris Kims Hjundžuns (*Kim Hyun-joong*, 1986), aktieris Kons Jū (*Gong Yoo*, 1979), Dienvidkorejas prezidents Muns Čeins (*Moon Jae-in*, 1953), dziedātājs un aktieris Paks Jočuns (*Park Yoo-chun*, 1986), dziedātājs Tesuns (*Daesung*, 1989).

## Ārējās saites

*
Pāvils Brūvers

**Pāvils Brūvers** (1949) ir latviešu teologs, Latvijas Neatkarības kustības dibinātājs, vēlāk Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas bīskaps.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1949. gada 10. aprīlī Rīgā. Viņa tēvs Andrejs Brūvers 1949. gada marta deportācijā bija izsūtīts uz Sibīriju un māte Aleksandra palikusi viena ar sešiem bērniem. 1970. gadā Pāvils Brūvers uzsāka studijas Rīgas Medicīnas institūtā, 1974. gadā kopā ar brāli Olafu viņš izveidoja anonīmu aptaujas anketu par sadzīvi, politiku, ko dalīja kursa biedriem un paziņām. VDK brāļus Brūverus aizturēja un vairāk nekā trīs mēnešus pratināja Stūra mājā. Par padomju valsts un sabiedriskās iekārtas apmelošanu Olafu ieslodzīja labošanas darbu nometnē, bet Pāvilam piesprieda nosacītu sodu.

Abi brāļi izveidoja Latvijas Neatkarības kustību, kas pavairoja un izplatīja skrejlapas, uzvilka sarkanbaltsarkanos karogus, izdeva “Latvijas Neatkarības Kustības Biļetenu”. Tajā bija apmēram 20 cilvēki, arī Gunārs Astra, Alfrēds Lēvalds, Alfrēds Aperats un Jānis Vēveris.
1975. gadā LNK izdevās Rietumvalstīs nogādāt filmu par Krustpils ielas ieslodzīto nometni OC 78/7, kurā bija redzama karavīru un sargsuņu pavadīta ieslodzīto kolonna, kā arī arestantu kravas automašīna, kurā aiz restēm redzamas noskūtās ieslodzīto galvas. Daudzi pasaules TV kanāli demonstrēja filmas fragmentus, lai parādītu Gulaga sistēmas turpināšanos PSRS.

1976. gadā Pāvilu Brūveri kopā ar ģimeni izraidīja uz Rietumvāciju, kur viņš atsāka medicīnas studijas, bet no 1979. gada strādāja par žurnālistu radio Brīvā Eiropa Minhenē. Ieguva augstāko teoloģisko izglītību Starptautiskajā korespondences institūtā ASV un 1995. gadā sāka kalpot Prāgas evaņģēliski luteriskajā draudzē.

Pēc ordinēšanas par luterāņu mācītāju 2001. gadā Brūvers 2004. gadā atgriezās Latvijā un pēc LELB arhibīskapa Jāņa Vanaga aicinājuma kļuva par arhibīskapa vietnieku. No 2007. līdz 2016. gadam Brūvers bija Liepājas diecēzes bīskaps.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, 2. šķira (1998)

## Atsauces
Nīna Engliha

**Nīna Engliha** (; dzimusi ) ir bijusī vācu brīvā stila cīkstone, divkārtējā Eiropas čempione (1996, 1998), Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
Nīna Engliha uzauga cīkstoņu ģimenē. Tēvs bija daudzkārtīgs vācu policijas čempions. Brālis Mirko 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Pekinā izcīnīja sudraba medaļu grieķu-romiešu pussmagajā svarā. 1982. gada  Nīna sāka nodarboties ar mākslas vingrošanu, taču vēlāk izrādījās, ka viņa vingrošanai ir par garu un tādēļ 1991. gadā viņa pievērsās brīvajai cīņai. 1993. gadā Nīna sāka savu starptautisko karjeru.

### Galveno sacensību rezultāti
#### Pasaules čempionāti

#### Eiropas čempionāti

## Atsauces

## Ārējās saites
Edmunds Cirvelis

**Edmunds Cirvelis** (—) bija latviešu disidents, bijušais Latvijas Neatkarības kustības aktīvists, vēlāk viens no organizācijas "Helsinki-86" locekļiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1925. gadā. Pēc Otrā pasaules kara 10 gadus pavadīja izsūtījumā Sibīrijā. Kopš 1970. gadiem darbojās pagrīdes Latvijas Neatkarības kustībā, kurā bija 20 cilvēki, arī Gunārs Astra, Jānis Rožkalns un Jānis Vēveris.

1987. gadā viņš iesaistījās cilvēktiesību grupas "Helsinki 86" Rīgas nodaļas darbā, vēlāk izceļoja uz Vāciju.
Miris pansionātā Minsterē 2020. gadā.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis

## Atsauces
Alekss Gārlends

**Aleksandrs Medavars Gārlends** (, dzimis ) ir angļu kinorežisors, scenārists un rakstnieks.

## Karjera
90. gados Gārlends ar romānu "Pludmale" kļuva pazīstams kā rakstnieks. Pēc tam viņš saņēma atzinību par sarakstītiem scenārijiem Denija Boila filmām "28 dienas vēlāk" (2002) un "Saules gaisma" (2007), kā arī "Neatlaid mani" (2010) un *[[Dredd]]* (2012). Viņš ir viens no videospēļu **' (2010) un **' (2013) autoriem.

2014. gadā Gārlends piedzīvoja savu režisora debiju ar zinātniskās fantastikas trillera filmu *[[Ex Machina]]*, kas stāsta par mākslīgo intelektu. Par šo filmu Gārlends tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Viņa otrā filma, šausmu filma "Iznīcināšana" (2018), bija finansiāli neveiksmīga, taču, gluži kā pirmā filma, arī guva kritiskus panākumus. 2020. gadā režisējis miniseriālu *[[Devs]]*. Viņa nākamā filma, "Vīri" (2022), producēta, sadarbojoties ar Džesiju Bakliju un *[[A24]]*, tika izlaista 2022. gada maijā un saņēma pārsvarā pozitīvas kritiķu atsauksmes. 2024. gadā iznāca Gārlenda režisētā kara filma "Pilsoņu karš", kur galvenās lomas atveidoja Kirstena Dansta un Vagners Moura.

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
Fēlikss Debaks

**Fēlikss Lisjēns Rožē Debaks** (; dzimis , miris ) bija franču armijas virsnieks un paukotājs. Startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

Viņš 18 gadu vecumā iestājās Francijas armijā kā virsnieka kandidāts. Pēc kājnieku dienesta (kur viņš tika paaugstināts uz kapteiņa pakāpi) viņš 1889. gadā pievienojās armijas vingrošanas skolai (*Ecole Normale de Gymnastique*). 1893. gadā viņš uz diviem gadiem tika pārcelts atpakaļ uz kājnekiem.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja paukošanā ar floreti. Šajā disciplīnā viņš ieguva 4. vietu.

Pēc tam, kad viņš pameta armijas vingrošanas skolu, viņš atkal tika pārcelts uz kājinekiem, lai gan izdeva grāmatas par vingrošanu un cīņu ar bajoneti, kā arī studēja Stokholmas Vingrošanas institūtā. Paaugstināts par bataljona vadītāju, Debaks tika nogalināts 1914. gada 25. augustā, cīnoties pret vācu spēkiem pie Senmorisas pie le Kotē, Pirmā pasaules kara pirmajā mēnesī.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Fēlikss Debaks (''Olympics'' profils) 
* Fēlikss Debaks (''Olympedia'' profils) 
* Fēlikss Debaks (''Sports Reference'' profils)
Pauls Roberts

**Pauls Roberts** (; dzimšanas datums *nav zināms*, miris ) bija šveiciešu paukotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

Roberts 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja divās paukošanas disciplīnās — paukošanā ar floreti un paukošanā ar špagu. Paukošanā ar floreti viņš aizcīnījās līdz ceturdaļfinālam, savukārt paukošanā ar špagu viņš startēja tikai pirmajā kārtā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Pauls Roberts (''Olympics'' profils) 
* Pauls Roberts (''Olympedia'' profils) 
* Pauls Roberts (''Sports Reference'' profils)