open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
PFM-1

thumb|250px|Mācību PFM-1 mīna
**PFM-1** (, tulkojumā *pretkājnieku fugasa mīna*) arī **"tauriņu mīna"** (*Лепесток*) ir PSRS ražojuma ar spiedienu iedarbināmā pretkājnieku mīna. Gandrīz precīza amerikāņu mīnas *[[BLU-43]] Dragontooth* kopija. Tās pielietoja Padomju armija.

Pastāv divi mīnas varianti: PFM-1 un PFM-1S. Pirmajam variantam nav pašlikvidācijas ierīces, otrs variants aprīkots ar ierīci, kas nodrošina mīnas pašiznīcināšanos, paejot no vienas līdz 40 stundām (atkarīgs no gaisa temperatūras) pēc uzstādīšanas brīža. Mazā izmēra un plastmasas apvalka dēļ tās ir grūti pamanāmas. Bija gadījumi, kad bērni tika smagi ievainoti vai gāja bojā, uztverot mīnu par rotaļlietu tās apvalka neparastās formas dēļ.

Mīnas plaši pielietoja Afganistānas karā. Lai gan pašlaik mīnas neražo, abas puses vaino viena otru, ka tās pielietotas Krievijas—Ukrainas karā, tai skaitā Doneckā, Harkivā un Mariupolē, nogalinot civiliedzīvotājus. Rietumu avoti un Sarkanais Krusts arī apstiprina šādu mīnu lietošanu no Krievijas puses, ieskaitot iedzīvotāju evakuācijas koridoru mīnēšanu Mariupolē. Krievijas avoti savukārt apgalvo, ka mīnas pielieto Ukrainas bruņotie spēki.

## Atsauces
Aņikita Repņins

**Aņikita Repņins** (; 1668—1726) bija Krievijas armijas feldmaršals, viens no tuvākajiem cara Pētera Lielā līdzgaitniekiem. No 1719. līdz 1726. gadam bija Krievijas karaspēka okupētās Rīgas gubernators.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1668. gadā bajāra Ivana Repņina ģimenē, 12 gadu vecumā Repņins kļuva par mazgadīgā cara dēla Pētera galminieku. Kopā ar caru Pēteri I viņš piedalījās krievu—turku karā (1686—1700) un ieguva ģenerāļa pakāpi.

Lielā Ziemeļu kara laikā viņš piedalījās Ingrijas iekarošanā un Poltavas kaujā 1709. gada 27. jūnijā. Pēc Rīgas iekarošanas 1710. gada 4. jūlijā cars Pēteris iecēla Repņinu par okupētās Rīgas gubernatoru, taču Rīgā viņš atgriezās tikai 1719. gadā. No starptautisko tiesību viedokļa Rīgas gubernatori līdz 1721. gadam bija Zviedrijas karaļa ieceltie Nilss Strembergs (1709—1710) un Henriks Oto Albedils (1719).

Pēc Nīstades miera līguma noslēgšanas 1721. gadā Zviedrija atteicās no Baltijas provincēm, 1724. gadā kņazu Repņinu iecēla par Kara koledžas prezidentu un vienlaikus apstiprināja Rīgas gubernatoru amatā, piešķirot feldmaršala pakāpi.

Kad pēc Pētera I nāves par ķeizarieni kļuva Katrīna I, Repņins atgriezās Rīgā, kur mira 1726. gada 3. jūlijā.
Kitirmiuta

**Kitirmiuta** (, *Qitirmiut*) vai **Kitikmjūta** (*Kitikmeot*) ir viens no trijiem Kanādas teritorijas Nunavutas reģioniem. Reģiona administratīvais centrs ir  Kembridžbejas ciems, kas atrodas Viktorijas salas dienvidos. Reģionam nav savas pašpārvaldes; tas kalpo galvenokārt administratīviem un statistiskiem nolūkiem.

## Ģeogrāfija
Reģions aizņem plašas, bet mazapdzīvotas teritorijas Nunavutas rietumos gar Ziemeļu Ledus okeāna piekrasti. Pie reģiona pieder Viktorijas salas austrumu un dienvidu daļa, Velsas Prinča salas dienviddaļa, kā arī kontinentālā daļa ar Būtijas pussalu un gar Amundsena līča, Koroneišenas līča un Karalienes Modas līča piekrasti. Reģiona teritorija atrodas arktiskā klimata joslā, kas variējas no tundras dienvidos līdz arktiskajam tuksnesim ziemeļos.

## Iedzīvotāji
Reģionā dzīvo ap 6,5 tūkstošiem iedzīvotāju, galvenokārt inuiti (90%). Iedzīvotāji koncentrēti piecos ciemos: Kembridžbeja (1766), Joaheivena (1324), Kugāruka (933), Kugliktuka (1491) un Talojoaka (1029). Ciemi veido atsevišķas municipalitātes; teritorija ārpus tām ir tā sauktā «neorganizētā teritorija», kurā atrodas kalnrūpniecības objekti un īslaicīgas apmetnes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kivallika

**Kivallika** (, *Kivalliq*) vai **Kīvatina** () ir viens no trijiem Kanādas teritorijas Nunavutas reģioniem. Reģiona administratīvais centrs ir  Rankininletas ciems. Reģionam nav savas pašpārvaldes; tas kalpo galvenokārt administratīviem un statistiskiem nolūkiem.

## Ģeogrāfija
Reģions aizņem plašas, bet mazapdzīvotas teritorijas Nunavutas dienvidrietumos gar Hudzona līča ziemeļrietumu piekrasti. Pie reģiona pieder Sauthemptonas un Kotsa salas līča ziemeļdaļā. Reģiona teritorija atrodas arktiskā klimata joslā, kas variējas no tundras dienvidos līdz arktiskajam tuksnesim ziemeļos.

## Iedzīvotāji
Reģionā dzīvo ap 10,5 tūkstošiem iedzīvotāju, galvenokārt inuiti. Iedzīvotāji koncentrēti septiņos ciemos: Arviata (2657), Beikerleika (2069), Česterfīldinleta (437), Koralhārbora (891), Naujāta (1082), Rankininleta (2842) un Veilkova (435). Ciemi veido atsevišķas municipalitātes; teritorija ārpus tām ir tā sauktā «neorganizētā teritorija», kurā atrodas kalnrūpniecības objekti un īslaicīgas apmetnes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Struplapu glīvene

**Struplapu glīvene** () ir mainīga izskata glīveņu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši izplatīta Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā dīķos un ezeros sastopama retumis.

## Apraksts
Struplapu glīvene ir daudzgadīgs, 0,4—0,9 m garš lakstaugs. Tā stublājs ir pilnīgi iegremdēts, tievs un bagātīgi zarojošs. Ir tikai iegremdētas lineāras, sēdošas lapas, kas ir 2—10 cm garas un 0,2—0,4 cm platas un uz stublāja ir novietotas blīvos pušķos. Rodas iespaids, ka stublājs (īpaši neziedošie zari) ir ļoti blīvi aplapoti. Šo iespaidu pastiprina platās (1—1,5 cm garās), plēvjainās pielapes un lapainās īsvasas. Lapas gals ir strups, noapaļots, dažreiz ar ļoti īsu dzeloņsmaili. Lapas ar 3 (retāk 5) galvenajām dzīslām, kas galā savienojas; sāndzīslas parasti sliktāk saskatāmas nekā vidusdzīsla. Ir daudzas šķērseniskas dzīsliņas. Katrā ziedkopā ir 4—10 ziedi, kas ir izvietoti 0,5—1,5 cm garās vārpās, ziedkopas kāts aptuveni vārpas garumā. Auglis ir plakans, strupi šķautņains riekstiņš ar nelīdzenu malu un īsu, resnu, stāvu knābi. Zied no jūnija beigām līdz augusta vidum.

## Atsauces

## Ārējās saites
Automazgātava

[thumb|Pašapkalpošanās automazgātava [Klodzko, Polijā (2015. gads)]]
**Automazgātava** ir vieta, kurā mazgā automobiļus. Pārsvarā automazgātavas ir paredzētas automobiļu ārpuses tīrīšanai, taču dažreiz arī tiek nodrošināta automobiļu salona tīrīšana. Automazgātava var nodrošināt pašapkalpošanās servisu, kā arī tā var būt pilnībā automātiska vai apkalpota (automobiļu apkopi veic algoti darbinieki). Automazgātavas bieži ir pieejamas degvielas uzpildes stacijās.

## Atsauces
Glīveņu dzimta

**Glīveņu dzimta** () ir cirveņu rindas ūdensaugu dzimta, kura sastopama dažādās klimatiskajās joslās. Zināmas ap 110 sugas, kuras ir iedalītas 6 ģintīs — lielākā no tām ir glīveņu ģints, kura ietver aptuveni 100 sugas. Viena no svarīgākajām segsēkļu ūdensaugu grupām, jo glīveņu dzimtas augi ir daudzu ūdensdzīvnieku dzīvotne vai barības avots.

Latvijā ir zināmas 17 sugas. Vairākums ir diezgan parasti stāvošu un lēni tekošu ūdeņu augi. Glīvenes diezgan bieži savstarpēji hibridizējas.

## Apraksts
Dzimtas pārstāvjiem raksturīgas pilnīgi iegrimušas vai peldošas, veselas, pamīšus vai pretējas lapas. Ziedi vārpās, bez apziedņa. Ziedam ir 4 ieapaļas daļas, kas atgādina apziedni. Putekšņlapas un augļlapas pa 4. Auglis — riekstiņš vai kaulenis.

## Sistemātika
**Glīveņu dzimta** (*Potamogetonaceae*)

* ģints *[[Althenia]]*
* ģints *[[Groenlandia]],* monotipiska ģints, kurā ir tikai viena suga:
** suga *Groenlandia densa*
* ģints *[[Lepilaena]]*
* ģints glīvenes (*Potamogeton),* Latvijā sastopamas sugas:
** Alpu glīvene (*Potamogeton alpinus*)
** Berhtolda glīvene (*Potamogeton berchtoldii*)
** Frīza glīvene (*Potamogeton friesii*)
** Iesārtā glīvene (*Potamogeton rutilus*)
** Krokainā glīvene (*Potamogeton crispus*)
** Ķemmveida glīvene (*Potamogeton pectinatus*)
** Matveida glīvene (*Potamogeton trichoides*)
** Pavedienu glīvene (*Potamogeton filiformis*)
** Peldošā glīvene (*Potamogeton natans*)
** Plakanā glīvene (*Potamogeton compressus*)
** Sīkā glīvene (*Potamogeton pusillus*)
** Skaujošā glīvene (*Potamogeton perfoliatus*)
** Smaillapu glīvene (*Potamogeton acutifolius*)
** Spožā glīvene (*Potamogeton lucens*)
** Struplapu glīvene (*Potamogeton obtusifolius*)
** Visgarā glīvene (*Potamogeton praelongus*)
** Zālainā glīvene (*Potamogeton gramineus*)
* ģints *[[Pseudalthenia]]*
* ģints *[[Stuckenia]]*
* ģints *[[Zannichellia]]*

## Galerija

Attēls:Althenia filiformis Andalucia, Spain 01 Apr. 2011.jpg|*Althenia filiformis*
Attēls:Groenlandia densa 01 by-dpc.jpg|*Groenlandia densa* - vienīgā suga monotipiskajā *Groenlandia* ģintī
Attēls:PotamogetonPerfoliatus3.jpg|Skaujošā glīvene (*Potamogeton perfoliatus*)
Attēls:Potamogeton polygonifolius.jpg|*Potamogeton polygonifolius*
Attēls:Zannichellia palustris kz01.jpg|*Zannichellia palustris*


## Atsauces
Vladimirs Dolgorukovs

**Vladimirs Dolgorukovs** (; 1696—1761) bija Krievijas impērijas armijas ģenerālleitnants. No 1751. līdz 1761. gadam ar pārtraukumu bija Rīgas gubernators.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1696. gadā kņaza Pjotra Dolgorukova un viņa sievas Annas Buturļinas ģimenē. Bija Pēterburgas dragūnu pulka pulkvežleitnants, 1739. gadā viņu iecēla par Rīgas dragūnu pulka komandieri. 1742. gadā viņu paaugstināja par ģenerālmajoru un iecēla par Rīgas vicegubernatoru, bet pēc gubernatora Pētera Lasī nāves 1751. gadā par Rīgas gubernatoru. 1753. gadā viņš kļuva par Rēveles gubernatoru, 1755. gadā paaugstināts par ģenerālleitnantu.

1758. gadā Dolgorukovu no jauna iecēla par Rīgas gubernatoru, miris Rīgā 1761. gada 31. maijā.
Bordena sala

**Bordena sala** () ir Kanādai piederoša neapdzīvota sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi lielākā rietumu daļa pieder Ziemeļrietumu Teritorijām, bet mazākā austrumu daļā — Nunavutas teritorijai.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga ziemeļrietumos. Ietilpst Perija salu grupā, kas savukārt pieder Karalienes Elizabetes salu grupai.  platais Vilkinsa šaurums dienvidos to atdala no Makenzi Kinga salas. Austrumos krastus apskalo Prinča Gustava Ādolfa jūra, bet rietumos un ziemeļos — Ziemeļu Ledus okeāns. Valda arktiska tuksneša klimats.

## Vēsture
Salu 1916. gadā atklāja kanādiešu polārpētnieks Vilhjalmurs Stefansons, bet noturēja to par vienotu zemes masīvu ar Makenzi Kinga salu. Salas atdalošo Vilkinsa šaurumu atklāja tikai 1947. gadā Kanādas Gaisa spēku apsekošanas lidojumā. Sala nosaukta par godu Kanādas premjerministram (1911—1920) Robertam Bordenam.

## Atsauces

## Ārējās saites

* International Map of the World 1:1,000,000 Ballantyne Strait NT-8/9/10/11/12
* International Map of the World 1:1,000,000 Belcher Channel NT-12/13/14/15/16
Vilkinsa šaurums

**Vilkinsa šaurums** () ir jūras šaurums Kanādas Arktiskajā arhipelāgā starp Bordena salu ziemeļos un Makenzi Kinga un Broka salām dienvidos. Savieno Prinča Gustava Ādolfa jūru austrumos ar  Ziemeļu Ledus okeānu rietumos. Šaurumu atklāja 1947. gadā Kanādas Gaisa spēku apsekošanas lidojumā. Nosaukts par godu austrāliešu polārpētniekam, ģeogrāfam un fotogrāfam Hubertam Vilkinsam (*Sir George Hubert Wilkins*).

## Atsauces

## Ārējās saites
Hondas sporta balva

**Hondas sporta balva** () ir ikgadēja balva Amerikas Savienotajās Valstīs, ko piešķir labākajai koledžas sportistei katrā no divpadsmit sporta veidiem. Katrā sporta veidā uz balvu tiek izvirzītas četras nominantes. Savukārt, uzvarētājas — divpadsmit Honda sporta balvas ieguvējas automātiski pretendē uz Hondas-Broderika kausu, kas tiek pasniegts koledžu labākai gada sportistei. Trīs citas katra veida sportistes tiek godinātas kā Gada otrā sportiste, Gada trešā sportiste un Iedvesmas balvas ieguvēja.

## Balvas vēsture
Balvas tika izveidotas 1976. gadā, kad Ontārio štata pilsētas Fērgusas apģērbu veikala īpašnieks Toms Broderiks, nolēma sadarboties ar UCLA vecāko sieviešu administratori Džūdiju Holandu un sporta žurnālistu, mārketinga speciālistu un mediju konsultantu Irvu Grosmanu, lai izveidotu balvas, ar ko apbalvot ASV koledžu labākās sportistes.

Pirmās balvas tika pasniegtas 1977. gadā labākajām sportistēm, sākotnēji desmit sporta veidos, bet vēlāk paplašināja līdz 12 sporta veidiem:
* Basketbolā
* Distanču slēpošanā
* Lauka hokejā
* Golfā
* Vingrošanā
* Softbolā
* Peldēšanā un daiļlēkšanā
* Tenisā
* Vieglatlētikā
* Volejbolā
* Futbolā (pievienots 1990. gadā)
* Lakrosā (pievienots 2001. gadā)

## Skatīt arī
* Hondas-Broderika kauss

## Atsauces

## Ārējās saites
*Honda Award oficiālā mājaslapa.
Ķemmveida glīvene

**Ķemmveida glīvene** () ir mainīga izskata glīveņu dzimtas suga. Tā ir kosmopolītiskas izplatības suga, kas sastopama visu kontinentu saldūdens tilpēs un sājūdens jūrās, izņemot Antarktīdu. Ziemeļeiropā, tostarp Latvijā, tā sastopama galvenokārt iesāļos jūras piekrastes ūdeņos, taču arī ezeros.

## Apraksts
Ķemmveida glīvene ir daudzgadīgs, 25—80 cm garš ūdensaugs. Stublājs augšdaļā ir dakšveidīgi zarains, un ir pilnīgi iegremdēts. Lapas ir matveidīgas (3—7 cm garas un 0,02—0,25 cm platas, ar gludu malu un trijām gareniskām dzīslām, lapas gals smails. Lapas maksts ir līdz 5 cm gara, brīva, aptver divus stublāja zarus. Ziedkopas kāts ir 5—10 cm garš, ziedu vārpa (garumā 3—6 cm) ir skraja, ar ziediem parasti 5 mieturos. Auglis ir ieapaļš, 0,3—0,5 cm garš riekstiņš, šķautne grumbuļaina, knābis īss. Zied jūnijā, jūlijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Juki Cunoda

**Juki Cunoda** (; dzimis  Sagamiharā) ir japāņu autosportists, kurš *[[Formula 1]]* sacīkstēs 2025. gada sezonā pārstāv *[[Red Bull Racing|Red Bull Racing-Honda RBPT]]* komandu.

Kopš 2016. gada Cunoda bija *[[Honda]]* junioru programmas dalībnieks. 2019. gadā, *Honda* uzsākot sadarbību ar Pirmās formulas komandu *[[Red Bull Racing|Red Bull]]*, Cunoda kļuva par *Red Bull* junioru komandas dalībnieku. Cunoda ir 2018. gada Japānas F4 čempions, kā arī 2020. gada *[[Formula 2]]* čempionāta 3. vietas ieguvējs.

Pirms 2021. gada sezonas Cunoda kļuva par *Red Bull* meitas komandas *[[Scuderia AlphaTauri|AlphaTauri]]* pilotu, aizstājot Daniilu Kvjatu. Viņš guva punktus jau savā debijas sacīkstē Pirmajā formulā,  finišējot 9. vietā. Kopumā sezonā viņš guva 32 punktus un čempionātā finišēja 14. vietā, piekāpjoties komandas biedram Pjēram Gaslī, kurš guva 110 punktus. Labākais Cunodas sasniegums šajā sezonā bija 4. vieta sezonas pēdējā sacīkstē, . Viņš saglabāja vietu komandā arī 2022. gadā.

## ''Formula 1'' rezultāti

* Sacīkstes **treknrakstā** sāktas no pirmās starta pozīcijas.
* Sacīkstēs *slīprakstā* ir uzrādīts ātrākais apļa laiks.

*  Sezona vēl notiek.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Kairas konference

**Kairas konference** var būt:

* 1921. gada Kairas konference
* Pirmā Kairas konference (1943)
* Otrā Kairas konference (1943)
Skaujošā glīvene

**Zālainā glīvene** () ir mainīga izskata glīveņu dzimtas suga, kā ietvaros nodala 3 pasugas. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Tā ir bieži sastopama visā Latvijas teritorijā — augs veido lielas audzes ūdensbaseinu piekrastes joslā, seklākās vietās — visā platībā ezeros, dīķos, upēs un jūras piekrastē. Nākamā biežākā glīveņu suga Latvijā pēc peldošās glīvenes (*Potamogeton natans*).

## Apraksts
Zālainā glīvene ir daudzgadīgs 0,6—2 m garš lakstaugs ar pilnīgi iegremdētu, zarainu stublāju. Peldošu virsūdens lapu nav. Lapas ir olveidīgas vai ieapaļas, 2—8 cm garas un 1,5—4 cm platas, uz stublāja pamīšus, skaujošas. Plātnes mala ir sīkzobaina. Pielapes nelielas (garumā līdz 1 cm), ātri nokrīt, tādēļ pieauguši augi ir bez pielapēm. Ziedkopa — līdz 3 cm gara, blīva vārpa, kas atrodas stublāja un zaru galā diezgan 2—5 cm īsā kātā un ziedēšanas laikā mazliet paceļas virs ūdens. Auglis ir sāniski plakans, ieapaļš riekstiņš (garumā ap 0,3 cm) ar īsu, knābjveidīgu galu. Zied jūnijā un jūlijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lakta (darbarīks)

thumbnail|upright=1.2|Lakta
**Lakta** ir metālapstrādes darbarīks, kuru parasti veido masīvs tērauda bloks ar līdzenu augšējo virsmu un uz tā atbalsta apstrādājamo materiālu, kaļot ar roku darbarīkiem. Tas ir viens no kalves (smēdes) pamata piederumiem.

Laktu var izmantot arī kā savdabīgu sitamo mūzikas instrumentu, piemēram, vācu mūzikas grupa *[[Amon Düül]]* to tā izmanto.

## Ārējās saites
Birumraksts

thumb|''Gymnopilus penetrans'' birumraksts
[thumb|Mākslinieciski veidots [ziemas celmenes birumraksts]]
**Birumraksts** ir zīmējums, kas rodas, sīkām daļiņām nevienmērīgi nobirstot uz kādas virsmas. Lai gan principā šādi ir iespējams iegūt zīmējumus no visdažādākajiem materiāliem, praksē šis termins tiek lietots gandrīz tikai mikoloģijā, lai nosauktu zīmējumu, kurš rodas, novietojot plakaniski nelielā augstumā virs papīra vai citas virsmas, vai tieši uz tās sēnes cepurīti, noklājot to ar kaut ko, lai procesu netraucētu gaisa kustība, un ļaujot no tās dažas stundas vai ilgāk izbirt sporām. Šis sporu zīmējums tiek lietots sugu noteikšanā, jo liela sporu daudzuma krāsa bieži nesakrīt ar mikroskopā redzamo atsevišķu sporu krāsu. Lielie sēņu noteicēji sugu aprakstos norāda to birumraksta (sinonīmi - sporu nobirums, sporu nospiedums, sporu masa) krāsu. Iegūto sporu zīmējumu apskata dienas gaismā un salīdzina ar krāsu tabulām.

Reizēm par virsmu lieto stingru caurspīdīgu materiālu, kas atvieglo birumraksta pārvietošanu uz tumšāku vai gaišāku virsmu, lai uzlabotu kontrastu; piemēram, tā ir vieglāk noteikt, vai sporu nospiedums ir tīri balts vai mazliet pigmentēts. Mikologi bieži izmanto stikla priekšmetstikliņus, kas ļauj ātri pārbaudīt sporas mikroskopā. Birumraksti parasti ir no baltas līdz krēmkrāsai, melni, sarkani, violeti vai brūni. Indīgajai zaļlapītei *Chlorophyllum molybdites* ir neparasts zaļš birumraksts, kas ļauj to droši atšķirt no ēdamās un ārēji līdzīgās sarkstošās dižsardzenes. Arī citām grūti atšķiramām sugām tiek lietota šī metode, tā, bērzlapēm *Russula crustosa* un zaļajai bērzlapei *Russula virescens* ir attiecīgi dzeltenīgs un balts birumraksts.

Lauka apstākļos sporu masas krāsu dažkārt var ātri noteikt, apskatot to nobirumu zem sēnes.  Sēņotājiem tā ir būtiska iespēja noteikt sugu bez mikroskopa palīdzības. Tomēr birumraksta metode ne vienmēr ir efektīva, jo iespējamo krāsu variāciju nav daudz, un dažas sēnes ir pārāk jaunas vai vecas, lai radītu sporas. Sēnes, kas savāktas augstkalnu rajonos, var tās neizbirdināt pie augstāka gaisa spiediena ielejās. Dažreiz krāsa var atšķirties atkarībā no sporu nospieduma biezuma. Pienaiņu ''Lactarius'' ģintī plānās nogulsnes parasti ir baltas, bet biezas nogulsnes ir no krēmkrāsas līdz dzeltenām. Daudzos gadījumos birumraksta krāsa atbilst nobriedušu lapiņu vai stobriņu krāsai, taču tā nav vienmēr.

Reizēm sporu birumrakstu izmanto māksliniecisku zīmējumu iegūšanai, lietojot veselas vai sagrieztas sēņu cepurītes ar vienādu vai dažādu birumraksta krāsu. Šajos gadījumos birumraksta forma tiek nofiksēta, piemēram, ar matu laku.

## Atsauces

## Ārējās saites
Amiloīdums (mikoloģija)

**Amiloīdums** mikoloģijā ir kādas sēnes daļas pozitīva amiloīda reakcija, kad to ķīmiski pārbauda, izmantojot jodu kā sastāvdaļu Melcera reaģentā vai, retāk, Lugola šķīdumā, tā radot zilu vai zili melnu krāsojumu. Termins "amiloīds" ir cēlies no latīņu vārda *amyloideus* ("cietei līdzīgs"), jo ciete rada līdzīgu reakciju, ko arī sauc par amiloīdo reakciju. Testu var veikt ar mikroskopiskiem objektiem, piemēram, sporu vai hifu sieniņām, vai arī makroskopiskiem sēnes audu gabaliņiem, kuriem uzklāj pilienu reaģenta. Pie negatīvas reakcijas, ko sauc par inamiloīdu vai neamiloīdu, pētāmie audi paliek savā krāsā. Reakciju, kas rada brūnu krāsojumu, sauc par dekstrinoīdu reakciju. Visbiežāk uz šo reakciju pārbauda sēņu sporas, un zinātniskākajos sēņu noteicējos tiek norādīts, vai sugas sporas ir vai nav amiloīdas. Tāpat pārbauda arī hifas un bazīdijas.

## Reaģenti

* Melcera reaģents ir joda un kālija jodīda šķīdums 50% hlorālhidrātā (C2H3Cl3O2). Pie iespējas tiek lietots šis reaģents.
* Lugola šķīdums ir joda šķīdums kālija jodīda ūdens šķīdumā. Izveidojies savienojums KI3 (kālija trijodīds), atšķirībā no joda, labi šķīst ūdenī. Tiek plaši lietots medicīnā un ir plaši pieejams pārdošanā, kamēr Melcera reaģents lielā daļā pasaules nav tik viegli dabūjams tā toksiskuma dēļ. Tomēr reizēm reakcijas uz Lugola šķīdumu atšķiras no Melcera reaģenta rādījumiem.
* Vizikols ir 2010. gados izstrādāts aizvietotājs grūti pieejamajam hlorālhidrātam, kurš ietilpst Melcera reaģentā. Tomēr tas, tāpat kā Lugola šķīdums, netiek uzskatīts ar pilnvērtīgu aizvietotāju.

## Reakcija

* Amiloīda reakcija notiek, ja sporas vai citi pētāmie audi satur cieti. Šajā gadījumā objekts nokrāsojas pelēkos, violetos vai zilos toņos.
** Hemiamiloīda reakcija raksturīga lielai daļai asku sēņu. Šajā gadījumā audi nereaģē uz Melcera reaģentu, bet kļūst sarkani ar Lugola šķīdumu. Zilā nokrāsošanās ar Melcera reaģentu notiek tikai pēc audu iepriekšējas apstrādes ar kālija hidroksīdu.
* Dekstrinoīda reakcija notiek, ja audi cietes vietā satur dekstrīnu. Tad tie nokrāsojas dzelteni brūnos toņos.
* Neamiloīda reakcija ir reakcijas trūkums, kad sporas nesatur ne cieti, ne dekstrīnu. Audi saglabā savu krāsu.

Ir bijuši mēģinājumi iedalīt reakcijas sīkāk. Tā, 2005. gadā V. Spirins ieteica šādu iedalījumu, vadoties no J. Petersena 1996. gadā piedāvātās krāsu skalas:

* vāji dekstrinoīda — gaiši brūna (P14) līdz gaiši olīvu (P16)
* dekstrinoīda — dzeltenīgi brūna (P9)
* izteikti dekstrinoīda — oranži brūna (P7)
* neskaidri amiloīda — gaiši pelēka (P53) līdz gaiši violeti pelēkai (P59)
* vāji amiloīda — pelēka (P55)
* amiloīda — zilgani pelēka (P57) līdz tumši zilgani pelēkai (P56)
* izteikti amiloīda — vīna pelēka (P58) līdz pelēcīgi violetai (P44)

Amiloīdums izpaužas arī paraugos, kas ilgstoši (vairāk nekā 100 gadus) glabāti herbārijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
44. šaha olimpiāde

**44. [[šaha olimpiāde]]** notika no 2022. gada 28. jūlija līdz 9. augustam Indijas pilsētā Čennai.

## Vispārīgs apskats
Olimpiādē piedalījās 188 vīriešu komandas un 162 sieviešu komandas no 186 valstīm. Indija, kā rīkotājvalsts, abos turnīros piedalījās ar trīs komandām.

Spēles reglaments: Šveices sistēma 11 kārtās. Apdomas laiks: katram spēlētājam 90 minūtes 40 gājieniem un turpinājumā 30 minūtes līdz partijas beigām ar 30 sekunžu pieskaitījumu katram partijā izdarītam gājienam sākot ar pirmo.

Vērtējums: Par komandas uzvaru tā ieguva divus punktus, par neizšķirtu (2:2) vienu punktu. Turnīra noslēgumā augstāku vietu ieguva komanda, kura bija guvusi 11 kārtās vairāk punktu (KP). Pie vienādiem rādītājiem, vietas noteikšanai lietoja Zonneborna-Bergera punktu summu (ZBP). Ja arī tā izrādījās vienāda, tad bija jāizšķir partijās iegūtai punktu summai (PP).

## Vīriešu (atklātā) turnīra rezultāti

Uzvarētāja Uzbekistānas komanda tika apbalvota ar ceļojošo "Starptautisko Hamiltona–Rassela kausu", bet komandas spēlētāji un kapteinis saņēma zelta medaļas. Armēnijas un Indija-2 komandas tika apbalvotas attiecīgi ar sudraba un bronzas medaļām.

Tālākajās vietās ierindojās: 4.  17 (409,0), 5.  17 (352,0), 6.  17 (316,5), 7.  16 (351,5), 8.  16 (341,5), 9.  16 (322,5), 10.  16 (297,0)

### Labākie rezultāti pie galdiņiem
Visi labākie rezultāti pie atsevišķiem galdiņiem tika aprēķināti pēc labākajiem reitinga sasniegumiem. 
* 1. galdiņš:  Dommaradžu Gukešs 
* 2. galdiņš:  Nihals Sarins
* 3. galdiņš:  Deivids Hauels
* 4. galdiņš:  Džahongirs Vohidovs
* Rezervists:  Mateušs Bartels

### Latvijas komandas sniegums
Latvijas vīriešu komanda ierindojās 45. vietā. Komandas dalībnieku rezultāti apkopoti tabulā:

## Sieviešu turnīra rezultāti
Medaļu ieguvēji komandām:

Uzvarētāja Ukrainas komanda tika apbalvota ar ceļojošo "Starptautisko Veras Menčikas kausu", bet komandas spēlētājas un kapteinis saņēma zelta medaļas. Gruzijas un Indijas komandas tika apbalvotas attiecīgi ar sudraba un bronzas medaļām.

Tālākajās vietās ierindojās: 4.  17 (352), 5.  17 (352,0), 6.  16 (396,0), 7.  16 (389), 8. -2 16 (369,5), 9.  16 (361), 10.  16 (344,5)

### Labākie rezultāti pie galdiņiem
Visi labākie rezultāti pie atsevišķiem galdiņiem tika aprēķināti pēc labākajiem reitinga sasniegumiem.

* 1. galdiņš:  Pīa Kramlinga
* 2. galdiņš:  Nino Baciašvili
* 3. galdiņš:  Olivja Kjolbasa
* 4. galdiņš:  Bat-Erdena Mengenzula
* Rezerviste:  Jana Šneidere

### Latvijas komandas sniegums
Latvijas sieviešu komanda ierindojās 47. vietā. Komandas dalībnieču rezultāti apkopoti tabulā:

## Nonas Gaprindašvili balva
Nonas Gaprindašvili balvu saņem tās valsts šahisti, kas ieguvuši visvairāk punktu abu tās komandu (vīriešu un sieviešu) maču punktu kopsummā. Ar 34 (17+17) punktiem labākie bija un balvu saņēma Indijas šahisti.

## Piezīmes

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Rezultāti:
** Vīriešu (atklātā) turnīrā
** Sieviešu turnīrā
Lauznis

thumb|257x257px|Lauznis—naglu rāvējs
**Lauznis** ir sviras un trieciena darbarīks, ar kuru paceļ smagumus, uzlauž durvis, skalda cietus materiālus. Parasti lauzni izgatavo kā tērauda stieni ar asu vai plakanu galu. Lauznis var būt izgatavots savienojumā ar naglu rāvēju vai leduscirtni.
Kiss Kiss Bang Bang

***Kiss Kiss Bang Bang*** ir 2005. gada ASV *[[neo-noir]]* kriminālkomēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Šeins Bleks. Filmā galvenās lomas atveido Roberts Daunijs jaunākais, Vels Kilmers un Mišela Monagana.

Pēc tam, kad Ņujorkas zaglis tiek sajaukts ar aktieri, viņš tiek nosūtīts uz Holivudu, lai trenētos potenciālai lomai filmā, taču kopā ar privāto detektīvu un grūtībās nonākušu aktrisi tiek iesaistīts slepkavībā.

*Kiss Kiss Bang Bang* pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā. Tā saņēma pozitīvus kritiķu vērtējumus un nopelnīja 15,8 miljonus ASV dolāru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Makenzi Kinga sala

**Makenzi Kinga sala** () ir Kanādai piederoša neapdzīvota sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi lielākā rietumu daļa pieder Ziemeļrietumu Teritorijām, bet mazākā ziemeļaustrumu daļā — Nunavutas teritorijai.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga ziemeļrietumos. Ietilpst Perija salu grupā, kas savukārt pieder Karalienes Elizabetes salu grupai.  platais Vilkinsa šaurums ziemeļos to atdala no Bordena salas,  plats šaurums rietumos — no Broka salas, Balantaina šaurums dienvidrietumos — no Prinča Patrika salas, bet Heizena šaurums dienvidos — no Melvila salas. Austrumos krastus apskalo Prinča Gustava Ādolfa jūra. Valda arktiska tuksneša klimats.

## Vēsture
Salu 1915. gadā atklāja kanādiešu polārpētnieks Vilhjalmurs Stefansons, bet noturēja to par vienotu zemes masīvu ar Bordena salu. Salas atdalošo Vilkinsa šaurumu atklāja tikai 1947. gadā Kanādas Gaisa spēku apsekošanas lidojumā. Sala nosaukta par godu Kanādas premjerministram Viljamam Makenzi Kingam.

## Atsauces

## Ārējās saites

* International Map of the World 1:1,000,000 Ballantyne Strait NT-8/9/10/11/12
* International Map of the World 1:1,000,000 Belcher Channel NT-12/13/14/15/16
EconomyBookings

***EconomyBookings*** ir tīmekļa vietne, kas sniedz starptautiskus automašīnu nomas rezervēšanas pakalpojumus. Tā ir daļa no privāta e-komercijas uzņēmuma *Booking Group Corporation*, kura galvenā mītne atrodas Rīgā.

## Pakalpojumi
*EconomyBookings.com* ir tiešsaistes automašīnu nomas brokeris. Klienti meklē, rezervē un apmaksā automašīnu nomas pakalpojumus vietnē *EconomyBookings*, un rezervācijas izpilda automašīnu nomas uzņēmumi. Vietnē tiek salīdzināti 800 automašīnu nomas uzņēmumu piedāvājumi, ieskaitot tādus uzņēmumus kā *[[Sixt]]*, ''Hertz'', *Avis*, *Dollar*, *Budget*, *Enterprise* un vidēja līmeņa automašīnu nomas zīmoli vairāk nekā 20 000 atrašanās vietās 150 valstīs. *EconomyBookings.com* sadarbojas arī metameklēšanas programmām, kā *Autorentals*, *[[Skyscanner]]* un *[[Kayak]]*.

## Vēsture
Vietni *EconomyBookings.com* 2008. gadā dibināja divi bijušie *Dollar Thrifty* automašīnu nomas franšīzes īpašnieki Baltijā Alens Baibekovs un Igors Demčakovs.

2012. gada janvārī dibinātājiem pievienojās programmatūras izstrādes uzņēmums *Binitex*.

2021. gada janvārī *EconomyBookings.com* sāka sadarboties ar Krievijas aviokompāniju *Nordwind Airlines*. 2021. gada martā uzņēmums paziņoja, ka sāk izmantot *IBM Cloud*, lai izvietotu savu darba apjomu, tostarp rezervācijas un finanšu pārskatus. 2021. gadā *EconomyBookings.com* atklāja automašīnu koplietošanas tirgu, nodrošinot privāto automašīnu īpašniekiem piekļuvi savai platformai, kurā viņi var pievienot savas personīgās automašīnas, noteikt cenu un laika periodu, cik ilgi automašīna ir pieejama nomai.

COVID-19 pandēmijas laikā atcelto rezervāciju skaits vietnē *EconomyBookings.com* palielinājās par 670% un uzņēmuma apgrozījums tajā pašā laikā samazinājās par 80%. 2020. gada maijā atcelšanas gadījumu skaits stabilizējās, un apgrozījums pieauga par 9,2%.

2022. gada sākumā vietne *EconomyBookings.com* kopā ar *OnePoll* veica aptauju, kurā piedalījās 2000 amerikāņu, lai izpētītu ideāla ceļojuma elementus. Lielākā daļa cilvēku teica, ka ir izvēlējušies ceļot ar automašīnu paša ceļojuma, nevis galamērķa dēļ.

2022. gada jūnijā *Booking Group Corporation* pēc Latvijas Bankas pasūtījuma iekļuva portāla "Delfi" Latvijas eksporta pakalpojumu uzņēmumu "Top 10".

2023. gada oktobrī *BGC* saņēma pasaules prestižā konkursa “*Magellan Awards 2023*” zelta apbalvojumu nominācijā “Tiešsaistes ceļojumu pakalpojumu mārketings — tīmekļa vietne”.

## Tehnoloģiskais bloks
*EconomyBookings.com* priekšgalsistēmas infrastruktūra ir balstīta uz *[[React]]* un *Next.js* tehnoloģiju. Mobilās lietojumprogrammas ir sagatavotas, izmantojot *React Native*. Aizmugursistēma pārstāv sistēmu, kas izmanto *.NET Core* un ''AWS'' pakalpojumus, *ELK Stack*, *[[Kubernetes]]* un *Superset*.
Uzņēmums piedāvā API kā automašīnu nomas tehnoloģiju risinājumu *Tinkoff Bank*, *Nordwind Airlines*, *S7 Airlines* un *OneTwoTrip*.

## Atsauces
Broka sala

**Broka sala** () ir Kanādai piederoša neapdzīvota sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Ziemeļrietumu Teritorijām.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga ziemeļrietumos. Ietilpst Perija salu grupā, kas savukārt pieder Karalienes Elizabetes salu grupai.  platais Vilkinsa šaurums ziemeļaustrumos to atdala no Bordena salas,  plats šaurums austrumos — no Makenzi Kinga salas, bet  platais Balantaina šaurums dienvidrietumos — no Prinča Patrika salas. Rietumos krastus apskalo Ziemeļu Ledus okeāns. Valda arktiska tuksneša klimats.

## Vēsture
Salu 1915. gadā atklāja kanādiešu polārpētnieka Vilhjalmura Stefansona ekspedīcija, bet pirmais to 18. jūnijā sasniedza ekspedīcijas dalībnieks Sterkers Sterkersens. Nosaukta par godu Kanādas Ģeoloģijas dienesta vadītājam Redžinaldam Valteram Brokam (*Reginald Walter Brock*).

## Atsauces

## Ārējās saites

* International Map of the World 1:1,000,000 Ballantyne Strait NT-8/9/10/11/12
Cilvēks, kurš nokrita uz Zemes

**"Cilvēks, kurš nokrita uz Zemes"** () ir 1976. gada Apvienotās Karalistes zinātniskās fantastikas drāmas filma, kuras režisors ir Nikolass Rougs. Filmā galvenās lomas atveido Deivids Bovijs, Rips Torns, Kendija Klārka, Baks Henrijs un Bērnijs Keisijs. Filma ir balstīta uz Voltera Tevisa 1963. gada romāna ar tādu pašu nosaukumu.

Filma stāsta par humanoīdu citplanētieti Tomasu Džeromu Ņūtonu (Bovijs), kurš nosēžas uz Zemes, meklējot veidu, kā nogādāt ūdeni uz savu planētu, kas cieš no liela sausuma, bet nonāk cilvēku netikumu un korupcijas ielenkumā.

"Cilvēks, kurš nokrita uz Zemes" pirmizrāde notika . Tā tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām zinātniskās fantastikas filmām, kā ar par vienu no Rouga labākajām filmām. Filma ir ieguvusi kulta statusu sirreālo ainu dēļ, kā arī tāpēc, ka tā ir Deivida Bovija pirmā kinoloma.

## Atsauces

## Ārējās saites
Matveida glīvene

**Matveida glīvene** () ir glīveņu dzimtas suga. Savvaļā tā ir nevienmērīgi sastopama visā Eiropā (atskaitot Skandināviju) un dažviet Āfrikā un Āzijā. Latvijā matveida glīvene ir sastopama ļoti reti, tikai valsts austrumu — dienvidaustrumu daļā, centrālajā daļā. Augs veido grupas stāvošos ūdeņos: ezeros un dīķos. Neparasta ir šīs retās sugas sastopamība arī visai piesārņotos ūdeņos. Daugavā aug lēni plūstošā ūdenī — galvenokārt HES ūdenskrātuvēs.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.

## Apraksts
Matveida glīvene ir daudzgadīgs, 10—70 cm garš lakstaugs, kurš aug pilnīgi iegremdēts. Stublājs ir ieapaļš, tievs un zarots. Lapas ir šauri lineāras, sarveidīgas, 2—5 cm garas, 0,05—0,1 cm platas, tās gals ir gari nosmailots. Lapai ir labi saskatāma vidējā (galvenā) dzīsla, mazliet sliktāk redzamas divas lokveidīgas sāndzīslas, kas lapas galā savienojas ar galveno dzīslu. Šķērsdzīslu nav. Pielapes ir brīvas, sīkas (garumā 0,5—1 cm), smailas. Ziedu vārpā, kura ir 0,5—0,8 cm gara, parasti ir 3—6 ziedi, vārpai ir 1—2 cm garš kāts. Auglis ir ieapaļš, aptuveni 0,2 cm garš riekstiņš ar īsu, taisnu knābi un paugurainu šķautni. Zied jūlijā, augustā.

## Atsauces


## Ārējās saites
Prinča Patrika sala

**Prinča Patrika sala** () ir Kanādai piederoša neapdzīvota sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Ziemeļrietumu Teritorijām. 55. lielākā sala pasaulē un 14. lielākā sala Kanādā. Vēsturiski sala ir gandrīz pastāvīgi ledus iekļauta, tādēļ tā tiek uzskatīta par vienu no visgrūtāk sasniedzamajām Kanādas vietām.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga rietumos. Ietilpst Perija salu grupā, kas savukārt pieder Karalienes Elizabetes salu grupai.  platais Balantaina šaurums ziemeļos to atdala no Broka un Makenzi Kinga salām, Ficviljama šaurums austrumos — no Melvila salas, Krozjē šaurums dienvidaustrumos — no Eglintona salas, bet Maklūra šaurums dienvidos — no Benksa salas. Rietumos krastus apskalo Ziemeļu Ledus okeāns. Krasti stipri izroboti, daudz lielu līču un pussalu. Valda arktiska tuksneša klimats, tundra. Salas dienvidaustrumu piekraste ir noteikta kā putniem nozīmīga vieta.

## Vēsture
Salu 1853. gadā atklāja viens no Džona Franklina pazudušās ekspedīcijas meklēšanas dalībniekiem, īru flotes virsnieks Džordžs Mikams (*George Mecham*). Vēlāk sala nosaukta par godu Kanādas ģenerālgubernatoram (1911—1916) princim Artūram Viljamam Patrikam Albertam (*Arthur William Patrick Albert*), Konautas un Straternas hercogam. No 1948. līdz 1997. gadam salas dienvidaustrumu krastā dabojās Moldbejas polārā meteostacija.

## Atsauces

## Ārējās saites

* International Map of the World 1:1,000,000 Ballantyne Strait NT-8/9/10/11/12
* International Map of the World 1:1,000,000 Thomsen River NS-9/10/11/12
Sīkā glīvene

**Sīkā glīvene** () ir Latvijā reti sastopama glīveņu dzimtas suga.

Tā ir vizuāli līdzīga Berhtolda glīvenei, taču sīkajai glīvenei ir raksturīgas šaurākas lapas (garumā 3-4 cm, platumā 0,5-0,1 cm), gari nosmailots lapas gals. Līdztekus 3 garendzīslām lapai ir arī šķērsdzīslas. Pārējās pazīmes un izmēri maz atšķiras no Berhtolda glīvenes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Fjodors Vojeikovs

**Fjodors Vojeikovs** (; 1703—1778) bija Krievijas Impērijas armijas ģenerālis, diplomāts un ierēdnis. No 1753. līdz 1758. gadam bija Rīgas gubernators, vēlāk krievu okupētās Austrumprūsijas pēdējais gubernators.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1703. gadā. Diplomātiskā dienesta sākumā bija Krievijas Impērijas pārstāvis Kurzemes un Zemgales hercogistes galvaspilsētā Jelgavā (1744-1745), pēc tam no 1753. gada 29. marta līdz 1758. gada 20. februārim Rīgas gubernators. 1755. gadā viņu paaugstināja ģenerālleitnanta pakāpē.

Kad Septiņgadu kara laikā Krievijas armija ieņēma Austrumprūsiju, Vojeikovu 1758. gadā iecēla par Krievijas Impērijas sūtni Varšavā, bet pēc Pēterburgas miera līguma parakstīšanas 1762. gada 4. jūlijā par okupētās Austrumprūsijas ģenerālgubernatoru ar rezidenci Kēnigsbergā. Viņš līdz 1763. gada 22. aprīlim vadīja krievu okupācijas spēku izvešanu, kuras pamatu veidoja viņa komandētā Livonijas divīzija (*Лифляндская дивизия*).  
1763. gada 3. martā Vojeikovu paaugstināja vadošā ģenerāļa (*генерал-аншеф*) pakāpē.

No 1766. līdz 1775. gadam viņš bija Kijivas un Jaunkrievijas ģenerālgubernators.
Moldbeja

**Moldbeja** () ir slēgta Kanādas meteoroloģiskā stacija Arktikā. Izvietojusies Prinča Patrika salas dienvidaustrumu krastā pie Moldbeja līča.

## Vēsture
Stacija izveidota pēc Otrā pasaules kara ASV un Kanādas kopīgā Apvienotā Arktikas meteoroloģisko staciju (*Joint Arctic Weather Stations*; JAWS) projekta ietvaros kā viena no piecām Kanādas Arktikā; pārējās bija Jūrika (1947), Rezolūta (1947), Īsaksena (1948) un Alerta (1950). Stacijas būve uzsākta 1948. gada 11. aprīlī, kad ar ASV Gaisa spēku lidmašīnu salā tika nogādāti pirmie trīs stacijas darbinieki un pamataprīkojums. Pie stacijas darbojās lidlauks; tas neregulāri tiek apmeklēts arī mūsdienās. Stacija atjaunināta un modernizēta 1975. un 1985. gadā. 1961. gadā stacijā uzstādīta kombinētā ģeomagnētiskā un seismoloģiskā observatorija.

Amerikāņu personāls staciju pameta 1971. gadā, nododot to pilnīgā Kanādas kontrolē. Stacija tika slēgta 1997. gadā sakarā ar budžeta samazinājumu, pēdējais novērojums veikts 31. martā. Uzstādīta automātiskā meteostacija.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mould Bay Causeway Reconstruction
Juris Rapa

**Juris Rapa** (līdz 1990. gadam **Juris Tiščenko**; 1946—2022) bija latviešu tēlnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1946. gada 4. jūnijā strādnieku ģimenē. Pēc Limbažu 1. vidusskolas absolvēšanas apguva juveliera-graviera amatu, strādāja Rīgas Juvilierizstrādājumu uzņēmumā (1966—1967).
No 1967. līdz 1972. gadam studēja Latvijas Mākslas akadēmijas (LMA) Pedagoģijas nodaļā, strādāja par skolotāju Limbažu 1. vidusskolā (1972—1974).

Piedalījās 1. Medaļu izstādē un 1. Dekoratīvās tēlniecības izstādē "Tēlniecība un vide" (1973), 1. Mazo formu izstādē (1974).
Viņa darbu "Loms" (bronza, 1976) izstādīja PSRS mākslas izstādē "Darbam slava" un Venēcijas mākslas biennālē (1977).

1984. gadā kopā ar tēlnieci Zigrīdu Džoannu Rapu viņš veidoja personālizstādi Valmieras Sv. Sīmaņa baznīcā.

Miris 2022. gada 6. augustā.

## Darbi
* Fernavu ģimenes kapa piemineklis "Salna" (granīts, Rīgas Meža kapi, 1983),
* memoriālais ansamblis Valmieras Brāļu kapos (arhitekti Ēvalds Fogelis, Andris Vītols, Jānis Rutkis, Jānis Lejnieks, bronza, šūnakmens, Valmiera, 1985),
* piemineklis "Rainis un Aspazija" (arhitekts Fogelis, bronza, granīts, Majori, 1990),
* piemineklis komponistam Baumaņu Kārlim (arhitekti Fogelis, Jānis Taurens, Ainārs Āboliņš, bronza, granīts, Limbaži, 1998),
* strūklaka—piemiņas akmens "Gaisma aust" dzejniekam Auseklim (granīts, bronza, Aloja, 2000),
* piemineklis I. Fazelei (bronza, granīts, Staicele, 2000),
* piemineklis akadēmiķim Edgaram Siliņam (arhitekts Ģirts Kilēvics, granīts, bronza, Rīga, 2004),
* piemineklis Vidzemes lībiešiem (granīts, Staicele, 2004).

## Apbalvojumi
* 1987. gada Latvijas PSR Valsts prēmija

## Atsauces
Visgarā glīvene

**Visgarā glīvene** () ir  glīveņu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Blīvas audzes ir reti un nevienmērīgi sastopamas Latvijas ezeros.

## Apraksts
Visgarā glīvene ir daudzgadīgs, 0,8-3 m garš lakstaugs. Tā stublājs ir pilnīgi iegrimis, diezgan masīvs un bagātīgi zarojošs; tas mezglu vietās ir liekts vai it kā lauzīts, blīvi aplapots. Augam ir tikai zemūdens lapas, tās ir sēdošas, iegareni lancetiskas, 6-20 cm garas un 1,5-5 cm platas, mala gluda, pamats mazliet skaujošs, gals kapucveidīgs. Pielapes ir plēvjainas, 2-6 cm garas, šauri lancetiskas, paliekošas. Ziedkopas kāts ir ļoti garš (10-35 cm), parasti atiet no lapas žākles zara sānos (nevis galā). Ziedu vārpa ir blīva, strupa (2-6 cm). Auglis ir asi šķautņains, 0,4-0,6 cm garš riekstiņš ar gludu malu un ļoti īsu knābi. Zied no jūnija beigām līdz augusta vidum.

## Atsauces

## Ārējās saites
Buljons

right|thumb|300px|Buljona vārīšana uz plīts
**Buljons** (no ) ir gaļas, kaulu, zivju, dārzeņu vai sēņu novārījums. Tā ir svarīga zupu, viru un mērču sastāvdaļa. Sastāvdaļas novāra ūdenī vai vīnā uz lēnas uguns, un garšas bagātināšanai mēdz pievienot smalki sagrieztus dārzeņus vai citas aromātiskās vielas.

## Pagatavošana
Tradicionāli buljonu gatavo, sastāvdaļas novārot ūdenī, taču var arī izmantot spiediena katlu. Buljona sastāvdaļas var būt kauli, gaļa, dārzeņi un garšaugi.

Visbiežāk buljona gatavošanā izmanto liellopa un vistu kaulus, bet var izmantot arī zivis. Buljona garša veidojas no kaulu smadzenēm, skrimšļiem un citiem saistaudiem. Saistaudu sastāvā ir kolagēns, kas vārīšanas laikā pārveidojas par želatīnu, kas šķidrumu sabiezina. No kauliem buljons ir jāvāra ilgi un uz lēnas uguns, lai no kauliem izdalītu garšu, taču spiediena katls šo procesu spēj paātrināt.

Buljona pagatavošanai izmanto arī ceptu gaļu ar kauliem (parasti vistas buljonam) vai atsevišķus gaļas gabalus ar daudz saistaudiem, piemēram, plecu gabalu. No dārzeņiem buljonā parasti izmanto smalki sagrieztus sīpolus, burkānus, seleriju un citus dārzeņus, kas tam piešķir garšu. Reizēm buljona pagatavošanā izmanto arī retāk ēstas dārzeņu daļas, piemēram, burkānu mizu, seleriju kodolu un dažādas lapas. Pievienotās garšvielas un garšaugi ir atkarīgi no to pieejamības un vietējām tradīcijām. Bieži izmantoti garšaugi ir pētersīļi, lauru lapas, timiāns, dilles, ķimenes, sīpolu loki un koriandrs.

## Atsauces
Pērkonkrusts (nozīmju atdalīšana)

**Pērkonkrusts** var būt:

* Pērkonkrusts — politiska organizācija 1933.—1944. gados;
* pērkonkrusts — ugunskrusta veids.
Krozjē šaurums (Ziemeļrietumu Teritorijas)

**Krozjē šaurums** () ir jūras šaurums Kanādas Arktiskajā arhipelāgā starp Prinča Patrika salu ziemeļrietumos un Eglintona salu dienvidaustrumos. Savieno Maklūra šaurumu dienvidrietumos ar Ficviljama šaurumu ziemeļaustrumos. Prinča Patrika salas krastā no šauruma atzarojas divi plaši līči —  garais Moldbejs un  garais Intrepida līcis. Šaurums ir viens no vairākiem objektiem Kanādas Arktikā, kas nodēvēts īru polārpētnieka un jūrasbraucēja Frensisa Krozjē (*Francis Crozier*) vārdā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* International Map of the World 1:1,000,000 Ballantyne Strait NT-8/9/10/11/12
* International Map of the World 1:1,000,000 Thomsen River NS-9/10/11/12
Krozjē šaurums

**Krozjē šaurums** var būt:
* Krozjē šaurums (*Crozier Channel*) — jūrasšaurums Kanādas Arktikā starp Prinča Patrika un Eglintona salām,
* Krozjē šaurums (*Crozier Strait*) — jūrasšaurums Kanādas Arktikā starp Batērsta un Mazās Kornvolisas salām.
Metijs Kešs

**Metjū Stjuarts Kešs** (, dzimis ) ir poļu un angļu futbolists, spēlē labās malas aizsarga pozīcijā, Polijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Kešs pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu ''Aston Villa''.

Savu profesionālo karjeru sācis *[[Nottingham Forest]]* komandā, kur kļuvis par vienu no komandas svarīgākajiem spēlētājiem. 2020. gadā pārcēlies uz Anglijas Premjerlīgas komandu ''Aston Villa''.

Lai gan Kešs ir dzimis Anglijā, viņa māte ir poliete. 2021. gada oktobrī Kešs saņēma Polijas pilsonību, ļaujot viņam spēlēt Polijas futbola izlasē, kur viņš debitēja nākamajā mēnesī. Pārstāvējis Poliju 2022. gada FIFA Pasaules kausā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Olijs Votkinss

**Olivers Džordžs Arturs Votkinss** (; dzimis ) ir Anglijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Anglijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Votkinss pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu ''Aston Villa''.

Iepriekš spēlējis ''Exeter City'', ''Weston-super-Mare'' un ''Brentford''. *Brentford* komandas rindās 2019—20. gada sezonā kļuvis par Anglijas čempionāta dalīti labāko vārtu guvēju. Pēc veiksmīgās sezonas pievienojies Anglijas Premjerlīgas komandai ''Aston Villa''.

Anglijas futbola izlases sastāvā debitējis  pret Sanmarīno.

## Sasniegumi
**Individuālie sasniegumi**

* Anglijas čempionāta labākais vārtu guvējs: 2019—20 (dalīti)
* Anglijas čempionāta labākais jaunais spēlētājs: 2016—17
* Anglijas čempionāta sezonas labākais spēlētājs: 2019—20

## Ārējās saites
Netu (futbolists)

**Norbertu Murara Netu** (, dzimis ) ir Brazīlijas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, bijis Brazīlijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2024. gada Netu pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu *[[Arsenal FC|Arsenal]]*, kas viņu īrē no *[[AFC Bournemouth]]*.

Savu karjeru iesācis Brazīlijas komandā Kuritibas "Atletico Paranaense" un vēlāk spēlējis Itālijas komandā ''Fiorentina''. 2015. gadā pievienojies ''Juventus'', kur viņš divās sezonās divas reizes kļuva par Itālijas A sērijas uzvarētāju, esot otrajam vārtsargam aiz Džanluidži Bufona. Esot pamatvārtsargam, ieguvis divus Itālijas kausus. Vēlāk bijis Spānijas kluba ''Valencia'' pamatvārtsargs un ''Barcelona'' rezerves vārtsargs. 2022. gadā pievienojies Anglijas Premjerlīgas komandai *[[AFC Bournemouth]]*.

Brazīlijas futbola izlases sastāvā debitējis 2018. gadā. Ieguvis sudraba medaļu 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Sasniegumi
**Juventus**

* Itālijas A sērija: 2015–16, 2016–17
* Itālijas kauss: 2015–16, 2016–17
* Itālijas Superkauss: 2015

**Valencia**

* Spānijas Karaļa kauss: 2018–19

**Barcelona**

* Spānijas Karaļa kauss: 2020–21

**Brazīlija**

* Vasaras olimpisko spēles sudraba medaļa: 2012

## Ārējās saites
Kristofers Ajers

**Kristofers Vasbaks Ajers** (, dzimis ) ir Norvēģijas futbolists, spēlē centra aizsarga pozīcijā, Norvēģijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Ajers pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu ''Brentford''.

Iepriekš spēlējis Norvēgijas komandā *[[IK Start]]* un Skotijas komandās ''Celtic'' un ''Kilmarnock''.

Norvēģijas futbola izlases sastāvā debitējis 2018. gada martā.

## Sasniegumi
**Celtic**

* Skotijas futbola Premjerlīga: 2017—18, 2018—19, 2019—20
* Skotijas kauss: 2017—18, 2018—19, 2019—20
* Skotijas Līgas kauss: 2017—18, 2018—19, 2019—20

## Ārējās saites
Ficviljama šaurums

**Ficviljama šaurums** () ir jūras šaurums Kanādas Arktiskajā arhipelāgā starp Melvila salu dienvidaustrumos un Prinča Patrika salu ziemeļrietumos. Dienvidrietumos savienojas ar Krozjē šaurumu un Keleta šaurumu. Pie ziemeļaustrumu ieejas atrodas Emeralda sala. Nosaukts, domājams, par godu britu flotes viceadmirālim Viljamam Ficviljamam Ovenam (*William Fitzwilliam Owen*).

## Atsauces

## Ārējās saites

* International Map of the World 1:1,000,000 Ballantyne Strait NT-8/9/10/11/12
Emeralda sala

**Emeralda sala** ( — ‘Smaragda sala’) ir Kanādai piederoša neapdzīvota sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Ziemeļrietumu Teritorijām. 

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga rietumos. Ietilpst Perija salu grupā, kas savukārt pieder Karalienes Elizabetes salu grupai. Atrodas starp Makenzi Kinga salu ziemeļos, Melvila salu dienvidos un Prinča Patrika salu rietumos. Valda arktiska tuksneša klimats, tundra.

## Vēsture
Salu 1853. gadā atklāja viens no Džona Franklina pazudušās ekspedīcijas meklēšanas dalībniekiem, britu jūras virsnieks un polārpētnieks Frensiss Leopolds Maklintoks. Nosaukta pēc asociācijas ar blakus esošo Prinča Patrika, Konautas un Straternas hercoga, salu. Konauta un Straterna bija britu monarha trešā dēla ceremoniālie valdījumi Īrijā, kuru savukārt nereti poētiski dēvē par Zaļo vai Smaragda salu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* International Map of the World 1:1,000,000 Ballantyne Strait NT-8/9/10/11/12
Balantaina šaurums

**Balantaina šaurums** () ir jūras šaurums Kanādas Arktiskajā arhipelāgā starp Prinča Patrika salu rietumos un Makenzi Kinga un Broka salām austrumos. Savieno Ziemeļu Ledus okeānu ziemeļos ar Heizena un Ficviljama šaurumiem dienvidos un austrumos. Pie ziemeļu ieejas atrodas Poliņas salas, pie dienvidu — Ficviljama Ovena un Eitbērsu salas. Atklājis Vilhjalmurs Stefansons un nodēvējis par godu kanādiešu politiķim Čārlzam Balantainam (*Charles Colquhoun Ballantyne*).

## Atsauces

## Ārējās saites

* International Map of the World 1:1,000,000 Ballantyne Strait NT-8/9/10/11/12
Melvila sala

**Melvila sala** () var būt:
* Melvila sala — sala Austrālijas piekrastē,
* Melvila sala — sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā.