open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Andrejs Jansons

**Andrejs Jansons** (1937-2006) bija latviešu tēlnieks, Kārļa Jansona dēls.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1937. gada 16. janvārī Rīgā tēlnieka Kārļa Jansona un viņa sievas Nadeždas Jansones (dzim. Auškāpas) ģimenē. Viņa mātes patēvs bija LU rektors, Latvijas Republikas Izglītības ministrs Jūlijs Auškāps, kas pēc Latvijas okupācijas tika deportēts uz PSRS un 1942. gadā nošauts par “dzimtenes nodevību“.

Andrejs Jansons mācījās Cēsu 1. vidusskolā, pēc tam studēja Latvijas Valsts mākslas akadēmijas tēlniecības nodaļā (1955–1961). 
Savā darbnīcā Cēsu "Siļķēs" veidoja galvenokārt kapu pieminekļus un piemiņas akmeņus. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Andrejs Jansons atjaunoja sava tēva Kārļa Jansona veidotos pieminekļus, kas bija iznīcināti padomju laikos - "Lāčplēsis un Melnais bruņinieks" Jelgavā, "Latgales Māra" Rēzeknē, "Latgales partizānu pulka kritušajiem karavīriem 1919.-1920." Balvos un citus. Cēsu pils parka dīķī esošās skulptūras autors. Skalbju ģimenes kapuvietas ansamblis  Vecpiebalgas "Saulrietos".
 
Bija Cēsu rajona padomes deputāts. Līdzautors „Cēsu grāmatai”.

Miris 2006. gada 16. decembrī, apglabāts Cēsu Meža kapos.

## Atsauces
Ūsas

[upright|thumb|[Panajots Hitovs, bulgāru haiduks un revolucionārs]]

**Ūsas** ir sejas apmatojums, kas aug uz cilvēka virslūpas. To var papildināt arī kāds bārdas veids, kas nosedz lielāko daļu sejas lejasdaļas. Ūsas parasti aug dzimumbriedumu sasniegušiem vīriešiem (retumis var būt sievietēm hormonālu traucējumu rezultātā).

Par ūsām mēdz saukt arī dažu zīdītājdzīvnieku cietos, jutīgos matus deguna rajonā. Tos zinātniski dēvē par vibrisām un tiem ir cita izcelsme, nekā cilvēka ūsām. 

Kukaiņu taustekļus jeb antenas arī dažreiz sauc par ūsām jeb ūsiņām.

## Ievērojamas ūsas
Garākās ūsas pasaulē oficiāli reģistrētas 4,29 metru garumā un pieder indietim *Ram Singh Chauhan*. Tās tika reģistrētas *Lo Show dei Record* pasākumā Romā 2010. gada 4. martā.

## Atsauces
Maijpuķīte

**Maijpuķīte** jeb **parastā kreimene** (*Convallaria majalis*) ir indīgs mežā augošs ziedaugs, kura dabiskais izplatības areāls ir Ziemeļu puslodes mērenā josla Eiropā un Āzijā, kā arī Apalaču kalnu dienvidi Amerikas Savienotajās Valstīs. Iespējams, tā ir vienīgā suga kreimeņu ģintī (*Convallaria*), lai gan pēc atsevišķu speciālistu domām tiek izdalītas vēl *C. keiskei* un *C. montana* sugas. Pēc 2009.—2016. gada APG III sistēmas klasifikācijas kreimenes pieder asparāgu dzimtai, kas pēc iepriekšējām klasifikācijām ietilpa liliju dzimtā.
Kwangmyŏngsŏng 3-2

***Kwangmyŏngsŏng 3-2*** (, Handža: 光明星3號2號機;) ir pirmais veiksmīgi palaistais Ziemeļkorejas pavadonis. Tas palaists .

Analoģisks pavadonis *[[Kwangmyŏngsŏng-3]]* tika zaudēts nesējraķetes avārijā 2012. gada aprīlī. Pirms tam bija vēl divi neveiksmīgi mēģinājumi palaist pavadoni.

Starts notika periodā, kad tika atzīmēta iepriekšējā valsts vadītāja Kima Čenira miršanas gadadiena.

*Kwangmyŏngsŏng 3-2* tika palaists  00:49:46 UTC ar nesējraķeti *[[Unha-3]]* no Sohae pavadoņu palaišanas stacijas. 00:59:13 UTC pavadonis atdalījās no pēdējās pakāpes. Atšķirībā no iepriekšējām reizēm, kad Ziemeļkoreja bija paziņojusi par veiksmīgu pavadoņa palaišanu, bet ASV un citi orbitālo objektu novērotāji nekādus objektus orbītā nepamanīja, šoreiz ASV dienests uzreiz paziņoja, ka pavadonis ir orbītā.
Lai gan Ziemeļkoreja apgalvoja, ka *Kwangmyŏngsŏng 3-2* veiksmīgi darbojas, neviens ārvalstu novērotājs nav uztvēris radiosignālus no tā. Vizuālie novērojumi (spožuma maiņa) rādīja, ka pavadonis nekontrolēti griežas.

Raķetes palaišana izpelnījās citu valstu (sevišķi Japānas) nosodījumu, jo tā pārkāpj ANO Drošības padomes rezolūciju 1874 par ballistisko raķešu aizliegumu Ziemeļkorejai.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kwangmyŏngsŏng 3 Gunter Dirk Kreb
* NORTH KOREA’S SUCCESSFUL SPACE LAUNCH 
* North Korea’s Juche Rocket
* More Unha Wreckage
* N.Korea Built Rocket 'Mostly on Its Own'
* N.Korea's latest rocket 'could reach US'
* North Korea's impressive space launch vehicle "Unha-2"
* Proliferation Pathways to a North Korean Intercontinental Ballistic Missile
* Missile Technology Basics
* A Revised Assessment of the North Korean KN-08 ICBM
* North Korea gears up for orbital space launch 
* North Korea successfully places Satellite into Orbit
Džeimsa Rosa sala

**Džeimsa Rosa sala** (, , ) ir neapdzīvota sala Antarktīdas pussalas ziemeļaustrumos Antarktikā, Vedela jūras ziemeļrietumos. No ziemeļos un rietumos  esošās Triniti pussalas to atdala Prinča Gustava šaurums, bet Admiralitātes šaurums dienvidaustrumos to atdala no Snouhilas un Sīmora salām. Salu daļēji pārklāj ledus kupols; sala kalnaina, augstākā virsotne Hedingtona kalns sasniedz 1630 m vjl. Krasta līnija stipri izrobota ar daudziem izteiktiem līčiem un fjordiem, kuros no ledus kupola noplūst glečeri. Līdz 1995. gadam no kontinenta atdalošo šaurumu klāja šelfa ledājs.

Salas austrumu krastu atklāja britu Džeimsa Rosa ekspedīcija 1842.—1843. gadā un atzīmēja to kā Pālmera Zemes daļu. Šaurumu starp salu un kontinentu 1903. gadā atklāja Zviedrijas antarktiskā ekspedīcija Oto Nordenšelda vadībā un salu tā nosauca par godu tās pirmatklājējam.

Salas ziemeļu galā kopš 2006. gada darbojas Čehijas vasaras polārstacija Mendela.

## Atsauces
James Ross

***James Ross*** var būt:
* Džeimss Ross — britu admirālis un polārpētnieks
* Džeimsa Rosa sala — sala Antarktīdas piekrastē
Godfrijs Čitalu

**Godfrijs Čitalu** (*Godfrey Chitalu*, dzimis , miris ) bija Zambijas futbolists. Čitalu pieder Zambijas izlases rekords gūtajos vārtos un viņš 5 reizes ir ticis atzīts par Zambijas gada labāko futbolistu. Pēc Zambijas Futbola asociācijas ziņām viņam pieder arī pasaules rekords gūtajos vārtos kalendārā gada laikā (oficiāli šis rekords kopš 2012. gada pieder Lionelam Mesi). Pēc karjeras beigām kļuvis par treneri.

Miris 1993. gada 27. aprīļa aviokatastrofā okeānā netālu no Gabonas krastiem, kurā gāja bojā visa Zambijas futbola izlase.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ekvatoriālās Gvinejas futbola izlase

**Ekvatoriālās Gvinejas futbola izlase** ir futbola komanda, kas pārstāv Ekvatoriālo Gvineju starptautiskās sacensībās. Tā ir bijusi viena no vājākajām Āfrikas komandām, tomēr pēc daudzu spāņu spēlētāju naturalizēšanas izlases rezultāti ir uzlabojušies. Pirmoreiz tā kvalificējās 2012. gada Āfrikas Nāciju kausam kā rīkotāji (rīkoja kopā ar Gabonu), kur sasniedza ceturtdaļfinālu. 2015. gadā vēlreiz bija Nāciju kausa mājnieki un izcīnīja 4. vietu.

## Pasaules čempionātos
* 1930-1998 - *Nepiedalījās*
* 2002-2010 - *Nekvalificējās*
* 2014 - *[[2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CAF zona|Nekvalificējās]]*
* 2018 - *[[2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CAF zona|Nekvalificējās]]*
* 2018 - *[[2022. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CAF zona|Nekvalificējās]]*
* 2026 - *[[2026. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CAF zona|Nekvalificējās]]*

## Āfrikas Nāciju kausā
* 1957—1986 — *Nepiedalījās*
* 1988 — *Izstājās*
* 1990 — *Nekvalificējās*
* 1992—1994 — *Nepiedalījās*
* 1996 — *Izstājās*
* 1998—2000 — *Nepiedalījās*
* 2002—2010 — *Nekvalificējās*
* 2012 — Ceturtdaļfināls
* 2013 — *Nekvalificējās*
* 2015 — 4. vieta
* 2017 — *Nekvalificējās*
* 2019 — *Nekvalificējās*
* 2021 — Ceturtdaļfināls
* 2023 — Astotdaļfināls
* 2025 — Grupu turnīrs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Equatoguinean Football Federation 
* Equatorial Guinea  CAF
* Equatorial Guinea  FIFA
Taktsmērs

**Taktsmērs** jeb **metrs** ir mūzikas ritma organizācijas sistēma. Par taktsmēru sauc vienmērīgu uzsvērto un neuzsvērto taktsdaļu akcentu maiņu. To izmanto nošu rakstā, lai zinātu skaņdarba tempu un nots ilgumu. Taktsmērus iedala *divdaļu taktsmērā* un *trijdaļu taktsmērā*.

Taktsmērus var arī iedalīt vienkāršajos, saliktajos un jauktajos taktsmēros. Visus taktsmērus ar vienu stipro taktsdaļu dēvē par vienkāršajiem taktsmēriem, saliktie taktsmēri savukārt veidojas no vairākiem vienādiem vienkāršajiem taktsmēriem (piemēram, 6/8 = 3/8 + 3/8), bet jauktie taktsmēri — no vairākiem dažādiem vienkāršajiem taktsmēriem (7/4 = 4/4 + 3/4).

Ja mūzikā vienlaicīgi apvienojas divi vai vairāki dažādi taktsmēri, to sauc par polimetriju.

## Ārējās saites
Gustavs Štrēzemanis

**Gustavs Štrēzemanis** (; dzimis , miris ) bija Veimāras Republikas laika politiķis. Vācijas kanclers no 1923. gada augusta vidus līdz novembra beigām un ilggadīgs Vācijas ārlietu ministrs no 1923. līdz 1929. gadam. Kopā ar Francijas ārlietu ministru Aristidu Briānu 1926. gadā ieguva Nobela miera prēmiju par Lokarno līgumu noslēgšanu.

Dzimis Berlīnē, krodzinieka ģimenē. Studējis politekonomiju Berlīnē un Leipcigā. 1907. gadā kļuva par Reihstāga deputātu. Pēc Pirmā pasaules kara kļuva par nacionālliberālās Vācu Tautas partijas līderi. 1923. gada augustā kļuva par Vācijas kancleru. Kopā ar centrālās bankas vadītāju Hjalmaru Šahtu ieviesa t.s. *Rentenmark,* izbeidzot hiperinflāciju. Pēc Alus puča sociāldemokrāti pameta valdošo koalīciju, un Štrēzemanis zaudēja kanclera amatu. Līdz savai nāvei 1929. gadā insulta rezultātā pildīja Vācijas ārlietu ministra pienākumus. Ārlietu ministra amatā centās normalizēt attiecības ar Franciju un Lielbritāniju, neatzīstot Vācijas robežas austrumos. Izveidoja koleģiālas un pragmatiskas attiecības ar Francijas ārlietu ministru Aristīdu Briānu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Gustava Štrēzemaņa biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā 
* http://www.gutenberg.org/browse/authors/s#a36394
Pape

**Pape** ir ciems Latvijas un Kurzemes galējos dienvidrietumos, Dienvidkurzemes novada Rucavas pagastā starp Baltijas jūru un Papes ezeru pie Papes kanāla. Sastāv no Papes Priediengala ziemeļos, Papesciema vidusdaļā un Papes Ķoņu ciema dienvidos. Ar pagasta centru Rucavu Papi savieno vietējas nozīmes ceļš V1221 (Rucava–Pape). Attālums līdz Rucavai — 9 km, Liepājai — 52 km, Palangai Lietuvā — 39 km, Rīgai — 270 km.

Ciems atrodas Papes dabas parka teritorijā. Kopš 1966. gada šeit atrodas Latvijas Universitātes Bioloģijas institūta Papes ornitoloģiskā stacija, kas nodarbojas ar putnu migrācijas pētījumiem.

Pape pirmoreiz pieminēta 1253. gadā līgumā par Kursas sadalīšanu kā *Papissen* vāciski un *Popissen* latīniski. Pēc Pirmā pasaules kara Pape bija viens no Kurzemes lielākajiem zvejniekciemiem ar vairāk nekā 100 mājām. Latvijas PSR laikā Papes apkārtnē atradās Padomju Savienības aviācijas militārais poligons, uz kuru lidoja kara lidmašīnas un helikopteri no apkārtējās teritorijas, kā arī bija ierīkota nozīmīga raķešu bāze.

Papes Ķoņu zvejnieku ciems ir Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Papes Ķoņu ciema "Vītolniekos" atrodas Latvijas Etnogrāfiskā brīvdabas muzeja filiāle. Tāpat valsts nozīmes arhitektūras pieminekļi ir zemnieku sētas "Agatnieki", "Boži", "Ezermaļi  un "Jūrkalni" Papes Priediengalā, bet Papes bākas tornis ir valsts nozīmes industriālais piemineklis.

Papes muižā (*Papenhof*) (tagad "Ezerskola" Papes ezera ziemeļaustrumu krastā Nīcas pagastā) ir dzimis vācbaltiešu izcelsmes krievu admirālis Dmitrijs fon Felkerzāms (1846—1905).

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Ārējās saites

## Ārējās saites
*LĢIA vietvārdu datubāze
*Dabas parks "Pape"
Trijskanis

**Trijskanis** jeb **kvintakords** ir akorda veids, kurā ir trīs pa tercām sakārtotas skaņas. Apakšējo trijskaņa daļu sauc par prīmu, vidējo par tercu, bet augšējo par kvintu. Trijskanim ir divi apvērsumi. Prīmu pārceļot par oktāvu augstāk, veidojas sekstakords, bet, pārnesot par oktāvu augstāk gan prīmu, gan tercu, veidojas kvartsekstakords.

Trijskaņus iedala mažora trijskaņos un minora trijskaņos.
Valters fon Eberharts

thumb|250px|Valters fon Eberharts (1918).
**Frīdrihs Vilhelms Magnuss Heinrihs Valters fon Eberharts** (, 1862.—1944.) bija Prūsijas ģenerālis (1915), pirmais Vācijas kara aviācijas inspektors (1913). Komandēja Vācijas impērijas kājnieku karaspēka vienības Pirmajā pasaules karā un Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas vienības Latvijas brīvības cīņu laikā. Vācu ģenerāļa Magnusa fon Eberharta jaunākais brālis.

## Dzīvesgājums
Valters fon Eberharts dzimis Berlīnē 1862. gada 7. janvārī prūšu ģenerālmajora Heinriha fon Eberharta ģimenē. 
1878. gadā viņš beidza kadetu korpusu un kā leitnants uzsāka dienestu 5. gvardes grenadieru pulkā. 1909. gadā kļuva par Potsdamas apakšvirsnieku skolas komandieri. No 1912. gada bija 8. Tīringenes kājnieku pulka pulkvedis.

1913. gadā viņu iecēla par pirmo Vācijas impērijas kara aviācijas inspekcijas (*Inspektion der Fliegertruppen*) vadītāju. 
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā viņu paaugstināja par ģenerālmajoru. No 1916. gada septembra līdz 1917. gada martam ģenerālis Valters fon Eberharts komandēja Vācijas impērijas 20. zemessardzes divīziju, pēc tam līdz 1918. gada februārim 45. rezerves divīziju. 1918. gada 27. februārī viņu iecēla par 37. divīzijas komandieri.

Pēc Novembra revolūcijas un Vācijas kapitulācijas viņu 1918. gada 30. decembrī iecēla par XX. armijas korpusa komandējošo ģenerāli Alenšteinā. 1919. gada sākumā viņš komandēja Austrumprūsijas Kulmas apgabala aizsardzību ar Polijas karaspēku, 22. februārī tika iecelts par 46. zemessardzes divīzijas komandieri vācu okupētajā Lietuvas daļā, kas 1919. gada aprīlī tika pārveidota par "Dienvidlietuvas brīvprātīgo brigādi" (*Freikorps - Brigade Südlitauen*) cīņai pret lieliniekiem.

Pēc ģenerāļa Rīdigera fon der Golca atsaukšanas 1919. gada 12. oktobrī tika iecelts par Rietumkrievijas armijas vācu daļu komandieri Kurzemē un Žemaitijā. Pēc Pāvela Bermonta-Avalova atkāpšanās no armijas pavēlnieka amata viņš no 1919. gada 10. novembra vadīja Jelgavas aizstāvēšanas operāciju un tālākās kaujas līdz 1919. gada decembra vidum pret Latvijas un Lietuvas karaspēkiem. Pēc tam viņš komandēja zemessardzes brigādi (*Reichswehrbrigade 20.*) Austrumprūsijā.

Miris 1944. gada 7. janvārī.

## Memuāri
* Walter von Eberhardt (Hg.): *Unsere Luftstreitkräfte 1914-18. Ein Denkmal deutschen Heldentums.* Vaterländischer Verlag C.A. Weller, Berlin, 1930 
* Hans-Erich Volkmann: *Der Bericht des Generalleutnants Walter von Eberhardt "Meine Tätigkeit im Baltikum",* in: *Zeitschrift für Ostforschung* (ZfO) 13, 1964, S. 728–733 

## Literatūra
* Bernhard Sauer: ''Vom Mythos eines ewigen Soldatentums. Der Feldzug deutscher Freikorps im Baltikum im Jahre 1919''. In: ''Zeitschrift für Geschichtswissenschaft (ZfG)'', 43. Jahrgang, 1995, Heft 10, S. 869–902 
* Charles L. Sullivan: *The 1919 German Campaign in the Baltic: The Final Phase,* in: Vytas Stanley Vardys & Romuald J. Misiunas (Hg.): *The Baltic States in Peace and War, 1917–1945.* Pennsylvania State University Press, University Park, Pennsylvania, 1978,
Septakords

**Septakords** ir akorda veids, kurā ir četras pa tercām sakārtotas skaņas. Septakorda daļu nosaukumi ir tādi paši kā trijskaņa daļu nosaukumi, bet tai pievienojas vēl viena skaņa — apakšējo skaņu septakordā sauc par prīmu, nākamās par tercu un kvintu, bet augšējo par septīmu. Septakordam ir trīs apvērsumi: kvintsekstakords, terckvartakords un sekundakords.

Septakordus iedala dažādos veidos, bet visi septakordi ir disonējoši akordi. Starp septakordiem ir dominantes septakords, kvartseptakords, septīmakords, sekstakords un citi.

Katram septakorda veidam ir savi apvērsumi.

## Dominantes septakorda apvērsumi
* D7: Dominantes septakords. Pakāpes: V; VII; II; IV. Akordā nav sekundas.
* D65: Dominantes kvintsekstakords. Pakāpes: VII; II; IV; V. Sekunda atrodas akorda beigās.
* D43: Dominantes terckvartakords. Pakāpes: II; IV; V; VII. Sekunda atrodas akorda vidū.
* D2: Dominantes sekundakords. Pakāpes IV; V; VII; II. Sekunda atrodas akorda sākumā.

## Ārējās saites
Datu krātuve

**Datu krātuve** ir datu repozitorijs no integrētu objektu kopuma. Šie objekti ir veidoti, izmantojot datubāzes shēmā definētas klases. Datu krātuve ietver sevī ne tikai tādus datu repozitorijus kā datubāzes, bet arī izplātās datnes, kuras var glabāt datus.

Dažas datu krātuves uzglabā datus tikai vienā shēmā, savukārt citas datu krātuves šim nolūkam izmanto vairākas shēmas. Kā piemēru var minēt uz RDBMS bāzētās datu krātuves MySQL un PostgreSQL.

## Datu krātuvju veidi

* Plaši izmantots datu krātuves veids ir relāciju datubāzes, piemēram, MySQL, PostgreSQL, Microsoft SQL Server un Oracle Database.
* Objektu (objektorientētās) datubāzes, piemēram, Caché un ConceptBase. Tās var saglabāt objektus objektorientētā dizainā.
* Operatīvās datu krātuves.
* Bez shēmas datu krātuves, piemēram, dalītās datu bāzes Apache Cassandra un Dynamo.
* Papīra faili.
* Datu faili.

## Atsauces
Jehudi Menuhins

**Jehudi Menuhins** (*Yehudi Menuhin*; dzimis , miris ) bija amerikāņu vijolnieks, kurš lielāko daļu savas dzīves un karjeras aizvadīja Lielbritānijā. Viņš piedzima Ņujorkā ebreju izcelsmes vecākiem, kas bija ASV ieceļojuši no toreizējās Baltkrievijas teritorijas, bet 1970. gadā kļuva par Šveices pilsoni, savukārt 1985. gadā — par Lielbritānijas pilsoni.

Menuhins tika uzskatīts par brīnumbērnu un jau 11 gadu vecumā koncertēja Ņujorkas Karnegi zālē. Manuhins darbojās arī kā diriģents. 1962. gadā viņš atvēra savu vijoļskolu Londonā. 1965. gadā Menuhinam vēl kā amerikānim piešķīra Britu impērijas ordeni.

## Ārējās saites

* Jehudi Menuhina oficiālā mājaslapa
Nidvaldenes kantons

**Nidvaldenes kantons** () ir viens no Šveices 26 kantoniem, kas atrodas valsts vidusdaļā. Kantona administratīvais centrs ir Štansa. 1291. gadā tas pievienojās Šveices konfederācijai. Kantons robežojas ar Švīces, Ūrī, Obvaldenes, Bernes un Lucernas kantoniem. 2011. gada decembrī kantonā dzīvoja aptuveni 41,3 tūkstoši cilvēku, galvenokārt vācvalodīgie.

## Ārējās saites
Jānis Jagars

**Jānis Jagars** (1894 — 1970) bija latviešu inženieris, politiķis, viens no LSDSP vadošajiem darbiniekiem. Latvijas inženieru biedrības biedrs valdes priekšsēdētājs (1926). Rīgas pilsētas būvju nodaļas vadītājs (1925-1935). Latvijas Republikas Satiksmes ministrs (1940). 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1894. gada 3. aprīlī Ērgļu pagastā zemnieka Andreja Jagara un viņa sievas Annas ģimenē. Pēc Rīgas Reālskolas beigšanas studēja Rīgas Politehniskā institūta Mehānikas fakultātē (1911-1917) Rīgā, pēc tā evakuācijas Maskavā, 1918. gadā atgriezās Rīgā un pabeidza studijas Baltijas Tehniskajā augstskolā. Latvijas brīvības cīņu laikā karoja Studentu bataljona sastāvā, bija Latvijas Armijas aviācijas parka darbnīcu priekšnieks un darbojās Latvijas Sociāldemokrātiskajā Strādnieku partijā, reizēm aizstājot Latvijas Tautas padomes LSDP locekļus (1918-1920).

1922. gadā dibināja AS "Būve", bija Zemkopības ministrijas Lauksaimniecības departamenta Tehniskas daļas vadītājs. No 1923. līdz 1934. gadam bija Rīgas pilsētas valdes loceklis, Būvniecības nodaļas priekšsēdētājs.
Jagars darbojās arī kā Latvijas Delegācijas loceklis saimnieciska līguma noslēgšanai ar PSRS un Latvijas pārstāvis Pasaules saimniecības konferencē Ženēvā (1927). Darbojās Kulturālās tuvināšanās biedrībā ar SPRS tautām.
thumb|left|J. Jagara solījums atturēties no valsts interesēm kaitīgas darbības.
1931. gadā viņu ievēlēja par Rīgas pilsētas valdes locekli un pilsētas galvas biedru, bija Iekšlietu ministrijas būvniecības pārvaldes tehniskās padomes loceklis (1932), Baltijas valstu kongresa delegāts (1933), apstiprināts par Pasaules enerģijas konferences Latvijas komitejas locekli (1934).
Pēc Ulmaņa apvērsuma atcelts no visiem amatiem un ieslodzīts Liepājas koncentrācijas nometnē. Pēc atbrīvošanas vadīja privāto inženieru biroju "Technocentrs", kas 1936. gada vasarā saņēma atļauju tirgoties ar automobiļiem, kas importēti no Padomju Savienības.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada jūlijā Jagaru iecēla par Latvijas satiksmes ministru, bet 1940. augustā par Latvijas PSR Komunālās saimniecības tautas komisāru. Vērmahta iebrukuma laikā 1941. gada jūnija beigās J. Jagars ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Krieviju, kur bija LPSR Tautas komisāru padomes pilnvarotais latviešu bēgļu lietās Baškīrijā un Čkalovas apgabalā.

Pēc Otrā pasaules kara no 1946. gada darbojās LZA Arhitektūras un celtniecības institūtā un no 1947. līdz 1950. gadam bija LVU Būvkonstrukciju katedras docents. Pēc aiziešanas no Arhitektūras un celtniecības institūta J. Jagars strādāja Lauksaimniecības būvniecības projektēšanas institūtā, tad vadīja nodaļu Vissavienības Gaļas un piena rūpniecības projektēšanas institūta Baltijas filiālē, vēlāk Latvijas pilsētu celtniecības projektēšanas institūtā.
Miris 1970. gada 2. februārī, apbedīts Rīgas Raiņa kapos.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, IV šķira (1930)

## Atsauces
Mendela

**Mendela** () ir Čehijas vasaras polārstacija Antarktīdā. Izvietota Džeimsa Rosa salas ziemeļu galā Ulu pussalā netālu no Lahmana raga Prinča Gustava šauruma krastā. Stacija atklāta 2006. gadā un tā pieder Brno Masarika Universitātei. Nosaukta par godu ģenētikas pamatlicējam Gregoram Mendelim. Sastāv no vienas galvenās ēkas (21 × 11 m) un deviņiem konteinertipa tehniskajiem moduļiem. 70% no stacijā patērētās enerģijas ražo vēja ģeneratori. Galvenās izpētes jomas ir ģeoloģija, vulkanoloģija, bioloģija, ekoloģija, meteoroloģija, glacioloģija.
## Atsauces
Vinca Barkāns

**Vinca Barkāns** jeb **Vikentijs Barkāns** ( — ) bija latviešu ārsts un politiķis, Rēzeknes apriņķa valdes priekšsēdētājs. Iekšlietu ministra biedrs Latgales lietās (1927—1928). 3. un 4. Saeimas deputāts no latgaliešu partijām. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1889. gada 4. februārī (22. janvārī pēc vecā stila) tagadējā Malnavas pagasta Barkānu sādžā zemnieku Georga (Jura) un Marijas Barkānu ģimenē. Kopā ar ģimeni pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā, kur mācījās ģimnāzijā. 1911. gadā uzsāka studijas Tērbatas universitātes medicīnas fakultātē, piedalījās Pirmajā pasaules karā kā kara ārsts (no 1916).   
1920. gada rudenī V. Barkāns atgriezās dzimtenē, bija Kārsavas slimnīcas vadītājs, Kārsavas pagasta padomes loceklis, Ludzas apriņķa skolu valdes priekšsēdētājs un Rēzeknes apriņķa valdes priekšsēdētājs. 1923. gadā darbojās žurnāla "Reits" redkolēģijā.

Vinca Barkāns bija Latgales demokrātisko zemnieku apvienības Centrālkomitejas priekšsēdētāja biedrs, Iekšlietu ministra biedrs Latgales lietās (1927—1928).
1928. gadā ievēlēts 3. Saeimā no Progresīvās tautas apvienības saraksta, kur pārstāvēja Latgales Darba partiju. 1929. gadā viņš kopā ar ģimeni pārcēlās dzīvot uz Rīgu un ieguva ārsta grādu no Latvijas Universitātes. Bija latgaliešu studentu korporācijas *[[Lacuania]]* biedrs. 
4. Saeimā viņu ievēlēja no Latgales Zemnieku progresīvās apvienības. 1932. gadā pēc izstāšanās no partijas kopā ar Jezupu Trasunu izveidoja Progresīvo zemnieku frakciju.

Nacistiskās okupācijas laikā V. Barkāns bija ārsts Rīgas katoļu garīgajā seminārā, līdztekus strādāja Veselības aizsardzības valdes kadru daļā, vienlaicīgi ieņemot arī 4. pilsētas poliklīnikas galvenā ārsta posteni. No 1944. līdz 1945. gadam darbojās Latvijas Centrālajā padomē.

Otrā pasaules kara beigās 1944. gada 12. oktobrī kopā ar sievu devās bēgļu gaitās uz Vāciju, strādāja par ārstu bēgļu nometnēs pie Berlīnes un Poznaņas. 1945. gada decembrī atgriezās Rīgā, kur strādāja 12. poliklīnikas terapijas nodaļā.

Miris 1947. gada 3. decembrī Rīgā, apglabāts Ozolaines kapsētā netālu no Rēzeknes.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis — 4. šķira, Nr.1972 (1937. g.) 

## Atsauces
Akmenes rajona pašvaldība

**Akmenes rajona pašvaldība** () ir viena no Lietuvas pašvaldībām. Atrodas Šauļu apriņķī, vēsturiskajā Žemaitijas novada daļā, kas līdz 13. gadsimta beigām ietilpa Zemgalē,  bet pēc 1422. gada Melnas līguma noslēgšanas nokļuva Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā. Tā robežojas ar Jonišķu rajona, Šauļu rajona, Telšu rajona un Mažeiķu rajona pašvaldībām, kā arī Latviju.

## Seņūnijas

## Atsauces

## Ārējās saites
Snouhila

**Snouhila** () vai **Sjerronevado** () ir neapdzīvota sala Antarktīdas pussalas ziemeļaustrumos Antarktikā, Vedela jūras ziemeļrietumos. No ziemeļrietumos  esošās Džeimsa Rosa salas to atdala Admiralitātes šaurums, bet no austrumos esošās Sīmora salas — Piknika šaurums. 96% salas teritorijas klāj ledus kupols, kas augstākajā punktā sasniedz 396 m vjl.

Salas austrumu krastu atklāja britu Džeimsa Rosa ekspedīcija 1843. gada 6. janvārī un atzīmēja to kā Triniti pussalas daļu un nosauca aprakstoši par "Sniega pauguru". Šaurumu starp Snouhilas salu un ziemeļos esošo Džeimsa Rosa salu 1903. gadā atklāja Zviedrijas antarktiskā ekspedīcija Oto Nordenšelda vadībā. Salas ziemeļdaļā zviedru ekspedīcija ierīkoja bāzes nometni, kas bija nepārtraukti apdzīvota no 1902. gada 12. februāra līdz 1903. gada 11. novembrim. Ekspedīcijas ēkai piešķirts aizsargājama vēstures pieminekļa (Nr. 38) statuss. 1954. gadā netālu no zviedru ekspedīcijas būdas tika ierīkota argentīniešu patversme *Suecia*.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Die Schwedische Südpolar-Expedition und ihre geographische Tätigkeit
Ļubercu "Triumf"

**Ļubercu "Triumf"** ir profesionāls Krievijas basketbola klubs, kas ir bāzēts Ļubercos. Klubs spēlē Krievijas līgā. Savas mājas spēles komanda aizvada *SH Triumph* arēnā.

## Vēsture
Klubs tika dibināts 2003. gadā kā **Maskavas apgabala "Dinamo"** un spēlēja Krievijas līgā. Klubs tika bāzēts Ļubercos. 2007. gada jūnijā kluba nosaukums tika nomainīts no "Dinamo" uz "Triumf".

## Sastāvs

## Ārējās saites
*Kluba mājaslapa
Dmitrijs fon Felkerzāms

**Dmitrijs fon Felkerzāms** (, ; 1846-1905) bija vācbaltiešu izcelsmes Krievijas kontradmirālis no Felkerzāmu dzimtas.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Papes muižā (*Papenhof*), ko tagad sauc par "Ezerskolu" Papes ezera ziemeļaustrumu krastā Nīcas pagastā.

Flotes dienestā no 1860. gada. 1891. gadā kļuva par klipera "Džigit" (*Джигит*) komandieri. No 1895. gada - bruņukuģa "Imperators Nikolajs I" (*Император Николай I*) komandieris. No 1899. gada - kontradmirālis. Krievijas—Japānas kara laikā tika iecelts par Otrās Klusā okeāna eskadras jaunāko flagmani un bruņukuģa "Osļabja" (*Ослябя*) komandieri. Otrās Klusā okeāna eskadras sastāvā no Liepājas devās uz kara darbības norises vietu Tālajos Austrumos. 
200px|Bruņukuģis "Osļabja"|thumb|left
Mira no slimības , dažas dienas pirms krieviem katastrofālās Cusimas kaujas. Lai nemazinātu apkalpes kaujas spējas, par kontradmirāļa nāvi netika publiski paziņots. Bruņukuģis "Osļabja" kopā ar D. Felkerzāma līķi tika nogremdēts Cusimas kaujas laikā.
Bernhards Einbergs

**Bernhards Einbergs** ( — 1945. gads) bija latviešu karavīrs, inženieris un politiķis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1893. gadā Rīgā. Studēja Rīgas Politehniskajā institūtā, kļuva par latviešu studentu korporācijas *[[Selonija]]* biedru. Pirmajā pasaules karā laikā viņu 1916. gadā iesauca Krievijas impērijas armijā.

No 1918. gada decembra Einbergs dienēja Latvijas armijā. Piedalījās Latvijas Brīvības cīņās. 1920. gada oktobrī atvaļināts no dienesta kā virsleitnants. 1921. gadā apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni.

1923. gadā Einbergs absolvēja Latvijas Universitātes Mehānikas fakultāti, pēc tam strādāja Satiksmes ministrijā. Pasta un telegrāfa departamenta inženieris, bet no 1931. gada tā direktors. No 1934. gada marta satiksmes ministrs. Arī pēc Ulmaņa apvērsuma, līdz pat 1940. gadam, kad viņa vietā tika iecelts Arturs Kāposts, saglabāja šo amatu.

Otrā pasaules kara laikā darbojies Latvijas Centrālā padomē. 1944. gadā apcietināts. No Rīgas Centrālcietuma 26. septembrī pārvietots uz Štuthofas koncentrācijas nometni, kur Einbergs miris 1945. gadā.

## Apbalvojumi
* Lāčplēša Kara ordenis (1921)
*II šķiras Triju Zvaigžņu ordenis Nr. 306 (1937. g. 14. maijā)
*I šķiras Atzinības krusts Nr. 6 (1938.g. 16. novembrī)
*Lietuvas, Igaunijas, Polijas ordeņi

## Atsauces
Papes Ķoņu ciems

**Papes Ķoņu ciems** ir apdzīvota vieta Kurzemes galējos dienvidrietumos, Dienvidkurzemes novada Rucavas pagastā uz dienvidiem no Papesciema. Tiek uzskatīts par Papes ciema daļu.

Ciems atrodas Dabas parka "Pape" teritorijā. Papes Ķoņu zvejnieku ciems ir Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Papes Ķoņu ciema "Vītolniekos" atrodas Latvijas Etnogrāfiskā brīvdabas muzeja filiāle.

Pēdējos gados Ķoņu ciema teritorijā attīstās jaunu dzīvojamo māju būvniecība, kas ne vienmēr tiek vērtēta pozitīvi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* LĢIA vietvārdu datubāze
* Dabas parks "Pape"
Jānis Birznieks

**Jānis Birznieks** ( — ) bija latviešu politiķis.

## Dzīvesgājums
Dzimis Bārtas pagasta "Lejas Birznieku" mājās Jāņa Birznieka un Ievas (dzimušas Plostnieks) Birznieces ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā no 1916. gada dienēja latviešu strēlnieku pulkā, 1917. gadā krita vācu gūstā, pēc kara 1919. gadā atgriezās dzimtenē.

1921. gadā iestājās Latviešu zemnieku savienībā. Pašvaldību darbinieks. 1928. gadā Birznieku ievēlēja 3. Saeimā. Ievēlēts arī 4. Saeimā.

Pēc Ulmaņa apvērsuma iecelts par zemkopības ministra biedru. No 1935. gada zemkopības ministrs.

1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā viņu kopā ar sievu Otīliju (dzimusi 1897. gadā) un dēlu Uldi (dzimis 1936. gadā) izsūtīja uz Vjatlaga un Intas lēģeriem. 1955. gadā izsūtījumā Krasnojaskas novada Novoselovā miris no miokarda infarkta. Apglabāts Novoselovas kapsētā, kuru tagad sedz Jeņisejas HES ūdenskrātuve. Bārtas pagasta Plostnieku kapos uzstādīts piemiņas akmens.

## Apbalvojumi
* I šķiras Atzinības krusts Nr. 9 (1938.g. 16. novembrī)

## Atsauces
Jamal-402

***Jamal-402*** (***Ямал-402***; zināms arī kā ***Yamal-402***) ir Krievijas uzņēmuma *[[Gazprom kosmičeskie sistemy]]* sakaru pavadonis. Tas paredzēts sakaru nodrošināšanai Krievijas austrumu daļā, Eiropā, Āfrikā, Tuvajos Austrumos un Indonēzijā. Palaists 2012. gada decembrī. Nesējraķetes kļūmes dēļ pavadonim bija jāizmanto savi dzinēji, lai sasniegtu paredzēto orbītu.

Pavadonis izgatavots Francijas uzņēmumā *[[Thales Alenia Space]]* (*TAS*) uz platformas *[[Spacebus 4000C3]]* bāzes. Tam uzstādīti 46 Ku joslas raidītāji.
Kosmiskā aparāta darbības laiks sākotnēji bija plānots 15 gadu, bet tiek rēķināts, ka tas samazināsies līdz 11 gadiem iztērētās degvielas dēļ, veicot papildu manevrus pēc starta kļūmes.

## Pirmsstarta vēsture
2008. gada jūnijā Krievijas naftas un gāzes uzņēmums *[[Gazprom]]* izsludināja atklātu konkursu divu sakaru pavadoņu *Jamal-400* izgatavošanai sava meitas uzņēmuma *Gazprom* (tagad *[[Gazprom kosmičeskie sistemy]]*) vajadzībām.
2009. gada februārī līgums par šo pavadoņu izgatavošanu tika noslēgts ar Francijas uzņēmum *[[Thales Alenia Space]]*. *[[Jamal-401]]* un *Jamal-402* tiktu palaisti 2011. gadā ar nesējraķeti *[[Ariane-5ECA]]*.

2010. gada sākumā līgums ar *Thales Alenia Space* tika izmainīts, iesaistot projektā Krievijas uzņēmumu *[[Informacionnye sputnikovye sistemy]]* (*ISS*). *ISS* kosmiskajam aparātam *Jamal-402* piegādātu atsevišķus komponentus, bet *Jamal-401* izgatavotu platformu (uz *[[Ekspress-2000]]* bāzes) un *TAS* piegādātu sakaru aparatūru. Pavadoņi tiktu palaisti ar raķeti *[[Proton-M/Briz-M]]* 2012. un 2013. gadā.

## Lidojuma gaita
*Jamal-402* palaists  13:13:43 UTC ar nesējraķeti *[[Proton-M/Briz-M]]* no Baikonuras kosmodroma 200. laukuma 39. palaišanas iekārtas. Pavadonis no dzinējbloka *Briz-M* atdalījās četras minūtes agrāk par paredzēto laiku, līdz ar to zemākā orbītā nekā plānots.
Lai sasniegtu ģeostacionāro orbītu, ar pavadoņa apogeja dzinēju veica četrus manevrus (sākotnēji plānoto divu vietā). Šīs operācijas realizēja *Thales Alenia Space*. 15. decembrī veikts pēdējais manevrs un sasniegta ģeostacionārā orbīta.

 tika paziņots, ka *Jamal-402* beidzis izmēģinājumu un pārbaužu fāzi un ir nodots *Gazprom kosmičeskie sistemy* rīcībā. Pavadonis novietots ģeostacionārajā orbītā punktā 54,9° austrumu garuma. Tur tas nomainīja *[[Astra 1F]]*, kuru *Gazprom kosmičeskie sistemy* nomāja no *[[SES ASTRA]]* kopš 2011. gada septembra.

## ''Briz-M'' avārijas cēloņi
Krievijas izmeklēšanas komisija secināja, ka visticamāk dzinējbloka dzinēja trešās iedarbināšanas laikā tika bojāts turbosūkņa gultnis. Tas noveda pie tā, ka ceturtās iedarbināšanas laikā dzinējs priekšlaicīgi izslēdzās.

Saistībā ar šo avāriju tika aizturēti plānotie *Proton-M/Briz-M* starti. Tos atsāka no 2013. gada marta beigām.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Спутник Ямал-402 Газпром космические системы 
* Yamal 402 Gunter Dirk Krebs
Akmene

**Akmene** () ir pilsēta Ziemeļlietuvā uz ziemeļrietumiem no Šauļiem pie Dabiķenes upes.

Apdzīvota vieta rakstos pirmoreiz minēta 1511. gadā. 1531. gadā Sigismunds I Vecais atļāva dibināt apmetni, 1592. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības.

Tā kā apkaimē tika atklātas lielas kaļķakmens atradnes, 1947. gadā uz ziemeļaustrumiem no pilsētas tika sākta cementa rūpnīcas celtniecība. Pie rūpnīcas izauga pilsēta - Naujoji Akmene (*Jaunā Akmene*), kas tagad ir rajona pašvaldības centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eritrejas futbola izlase

**Eritrejas futbola izlase** ir futbola komanda, kas pārstāv Eritreju starptautiskās sacensībās. Tā ir viena no vājākajām Āfrikas futbola izlasēm un ne reizi nav kvalificējusies ne FIFA Pasaules kausam, ne Āfrikas Nāciju kausam. Šobrīd Eritrejas futbola izlases problēma ir regulāra izlases spēlētāju bēgšana pēc turnīriem, kas notiek ārpus Eritrejas.

## Pasaules čempionātos
* 1930-1998 - *Nepiedalījās*
* 2002-2006 - *Nekvalificējās*
* 2010 - *Nepiedalījās*
* 2014 - *[[2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CAF zona|Nekvalificējās]]*
* 2018 - *[[2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CAF zona|Nekvalificējās]]*
* 2022 - *[[2022. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CAF zona|Nekvalificējās]]*
* 2026 - *[[2026. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CAF zona|Izstājās]]*

## Āfrikas Nāciju kausā
* 1957-1998 - *Nepiedalījās*
* 2000-2008 - *Nekvalificējās*
* 2010 - *Izstājās*
* 2012-2013 - *Nepiedalījās*
* 2015 - *Izstājās*
* 2017 - *Nepiedalījās*
Admiralitātes šaurums

**Admiralitātes šaurums** (, ) vai **Bušāra šaurums** (*Estrecho Bouchard*; argentīniešu avotos) ir ap  garš un  plats jūras šaurums Antarktīdas piekrastē. Atdala Snouhilas un Sīmora salas dienvidos no Džeimsa Rosa salas ziemeļos un savieno Vedela jūras Erebusa un Terora līci ziemeļaustrumos ar Larsena līci dienvidrietumos. Šauruma abos galos atrodas divas nelielas saliņas: ziemeļaustrumu galā Kokbērna sala, dienvidrietumu — Lokjera sala. Visās salās šauruma piekrastē atrodamas krīta un terciāra augu un dzīvnieku fosilijas.

Šauruma ziemeļaustrumu galu atklāja britu Džeimsa Rosa ekspedīcija 1843. gada 6. janvārī un atzīmēja to kā **Admiralitātes līci** *(Admiralty Inlet)*, jo nebija noskaidrots tā garums. Šaurumu starp Snouhilas un Džeimsa Rosa salu atklāja un nokartēja zviedru ekspedīcija Oto Nordenšelda vadībā 1902. gada 9.—10. martā.

Šauruma dienvidu krastā Snouhilas salā zviedru ekspedīcija ierīkoja bāzes nometni, kas bija nepārtraukti apdzīvota no 1902. gada 12. februāra līdz 1903. gada 11. novembrim. Šauruma ziemeļaustrumu galā Sīmora salas krastā 1969. gadā tika ierīkota lielākā Argentīnas bāze Antarktīdā Marambio.

## Atsauces
Admiralitātes līcis

**Admiralitātes līcis** var būt:
* Admiralitātes līcis — jūras līcis Karaļa Džordža salā
* Admiralitātes šauruma agrākais nosaukums
Sīmora sala

**Sīmora sala** (, ) vai **Marambio sala** () ir klinšaina sala Antarktīdas pussalas ziemeļaustrumos Antarktikā, Vedela jūras ziemeļrietumos. No ziemeļrietumos  esošās Džeimsa Rosa salas to atdala Admiralitātes šaurums, bet no dienvidrietumos esošās Snouhilas — Piknika šaurums. Sala brīva no pastāvīgas ledus segas un tās piekrastē atrodas ievērojamas Adelijas pingvīnu kolonijas.

Salu faktiski atklāja britu Džeimsa Rosa ekspedīcija 1843. gada 6. janvārī, bet atzīmēja to kā Triniti pussalas daļu un nosauca par **Sīmora ragu** *(Cape Seymour)* par godu britu admirālim seram Džordžam Frensisam Sīmoram *(Sir George Francis Seymour)*. Šaurumu starp Sīmora salu un dienvidrietumos esošo Snouhilas salu atklāja norvēģu 1893./1894. gadu ekspedīcija Karla Larsena vadībā. Šīs ekspedīcijas gaitā Sīmora salā tika atklātas pirmās aizvēsturisko dzīvnieku fosilijas Antarktīdā.

Salas ziemeļu galā kopš 1969. gada darbojas lielākā Argentīnas bāze Antarktīdā Marambio.

## Atsauces
Kārlis Kiršteins

**Kārlis Kiršteins** ( — ) bija latviešu zinātnieks, politiķis un Saeimas deputāts.

## Dzīvesgājums
Pēc izglītības mežkopis. Vijciema un Cīravas mežskolu vadītājs. No 1927. gada Kiršteins bija Latvijas Universitātes docents un mežu bioloģijas katedras vadītājs. 1928. gadā ievēlēts 3. Saeimā no Demokrātiskā Centra saraksta. Ievēlēts arī 4. Saeimā. Vairāku mežkopībai veltītu grāmatu autors, kā arī žurnāla "Meža Dzīve" līdzredaktors.

## Atsauces
Jānis Puriņš (pulkvedis)

**Jānis Puriņš** (1889—1944) bija latviešu strēlnieks, Latvijas armijas  1. Kurzemes divīzijas komandieris un Austrumu frontes pavēlnieks Latgales atbrīvošanas operācijas laikā, pulkvedis (1925).

Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris (1920).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1889. gada 25. aprīlī Mārsnēnu pagasta "Sakaiņos" lauksaimnieka Jāņa Puriņa ģimenē. Mācījās Raunas draudzes skolā un Valmieras pilsētas skolā. 1910. gada novembrī viņu iesauca Krievijas Impērijas armijā, dienēja Cēsu kara apriņķa priekšnieka pārvaldē, pēc tam Viļņas kara apgabala intendantūrā. 
Pirmā pasaules kara sākumā 1915. gadā pārcelts uz 173., vēlāk 3. rezerves pulku Toropecā un Pēterhofā. No 1916. gada oktobra līdz 1917. gada februārim mācījās 1. Maskavas praporščiku skolā. Bija 4. Vidzemes latviešu strēlnieku pulka vada, pēc tam ložmetēju komandas komandieris līdz demobilizācijai 1918. gada martā.

Pēc Latvijas valsts pasludināšanas 1918. gada novembrī iestājās Cēsu brīvprātīgo rotā un kā rotas komandieris Latvijas brīvības cīņu sākumā piedalījās kaujās pret Sarkano armiju pie Āraišiem, Līgatnes un Ieriķiem, vēlāk atkāpās uz Kurzemi, kur piedalījās 1919. gada 16. janvāra kaujā pie Lielauces. 31. martā Puriņu iecēla par bataljona komandieri, pēc Rīgas ieņemšanas paaugstināja par pulkvežleitnantu un Rīgas nocietinātā rajona priekšnieku.

1919. gada jūnijā pulkvežleitnantu Puriņu nosūtīja uz Latgales fronti Lubānas un Atašienas apkaimē un 7. augustā iecēla par 2. Ventspils kājnieku pulka komandieri. 16. oktobrī viņu iecēla par 1. Kurzemes divīzijas komandieri un Austrumu frontes pavēlnieku. Vadīja divīzijas kaujas pret bermontiešiem Sēlijā un noturēja fronti pret Sarkano armiju gar Daugavas krastu. 
Latgales atbrīvošanas operācijas laikā Latvijas armijas vienības pulkvežleitnanta Puriņa vadībā ieņēma Latgales lielāko daļu. 
1920. gada 13. augustā viņu apbalvoja Lāčplēša Kara ordeni par kauju vadīšanu Latgalē un par uzvarām kaujās pie Daugavpils un Rēzeknes atbrīvošanu un iecēla par ordeņa domes locekli.

1920. gada 29. septembrī Janis Puriņš atkāpās no Kurzemes divīzijas komandiera amata, bet palika 2. Ventspils kājnieku pulka komandiera amatā. 1925. gada 22. jūnijā viņu paaugstināja par pulkvedi. 1928. gada vidū viņu pārcēla uz Rīgas kara apriņķa pārvaldi. 1930. gadu beigās atkal pildīja pulka komandiera pienākumus, 1939. gadā atvaļināts no dienesta, dzīvoja tēva mājās Mārsnēnu pagasta Sakaiņos.

Otrā pasaules kara laikā bija Mārsnēnu, Liepas un Rankas pagastu komandants (1941-1944). 1944. gada 13. oktobrī padomju karavīri viņu apcietināja un 1944. gada 18. novembrī pēc 3. Baltijas flotes kara tribunāla sprieduma Jāni Puriņu ieslodzīja Rīgas 2. cietumā, kur viņš pazuda bez vēsts.

## Apbalvojumi
* Lāčplēša Kara ordenis (1920)
* Polijas "Virtuti militari" ordenis 
* Lietuvas "Vytis" ordeņa I šķira

## Atsauces
Papes Priediengals

**Papes Priediengals** ir apdzīvota vieta Kurzemes galējos dienvidrietumos, Dienvidkurzemes novada Rucavas pagastā uz ziemeļiem no Papesciema. Dažkārt tiek uzskatīts par Papes ciema daļu.

Ciems atrodas Dabas parka "Pape" teritorijā. Papes Priediengalā 19. - 20. gadsimta zemnieku sētas "Agatnieki" , "Boži" , "Ezermaļi"  un "Jūrkalni"  ir valsts nozīmes arhitektūras pieminekļi.

## Atsauces

## Ārējās saites
*LĢIA vietvārdu datubāze
*Dabas parks "Pape"
Deivids Sušē

**Sers Deivids Sušē** (; dzimis ) ir britu aktieris, pazīstams ar darbiem britu televīzijā. Visplašāk pazīstams kā Agatas Kristi tēla Erkila Puaro atveidotājs britu seriālā "Agata Kristi. Erkils Puaro" (*Agatha Christie's Poirot*, 1989–2013). Par šo lomu 1991. gadā tika nominēts BAFTA televīzijas balvai. Vēl divas reizes bijis nominēts BAFTA balvai par lomām filmā *[[A World Apart]]* (1988) un TV miniseriālā *[[The Way We Live Now]]* (2001).

Piedalījies filmā "Ideālā slepkavība" (1998). Guvis atzinību par lomām TV miniseriālos *[[Freud (filma)|Freud]]* (1984) un *[[Blott on the Landscape]]* (1985), TV filmās *[[A Song for Europe]]* (1985) un *[[The Last Innocent Man]]* (1987), filmā *[[Sunday]]* (1997), TV filmās *[[Maxwell (filma)|Maxwell]]* (2007) un *[[Diverted]]* (2009).

Sušē tēvatēvs dzimis tagadējā Lietuvas teritorijā, mātes vectēvs Arnolds Jarše dzimis Dinaburgā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Venta (Lietuva)

**Venta** () ir pilsēta Lietuvā uz dienvidrietumiem no Naujoji Akmenes pie Ventas upes. Veidojusies pēc Otrā pasaules kara kā celtniecības materiālu rūpnīcas strādnieku ciemats. Apdzīvotā vieta radās, apvienojot Bauskas un Purvju II ciemus. No 1978. gada — pilsētciemats, kopš 1995. gada — pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hugo Dzelzītis

**Hugo Dzelzītis** (1888—1943) bija latviešu finansists un politiķis.

Hugo Bernhards Dzelze dzimis  (pēc vecā stila — ) Bīriņumuižas "Spieķu" saimnieka Jāņa Dzelzes un Trīnes, dzimušas Bremmeres ģimenē.. Latviešu zemnieku savienības biedrs. Ievēlēts 2., 3. un 4. Saeimā. Finanšu ministrijas Zemes kredīta pārvaldes priekšnieks. Vēlāk vadošs bankas darbinieks, kā arī Valsts zemes bankas pārvaldnieks no 1922. līdz 1940. gadam. No 1941. gada padomju apcietinājumā. Gājis bojā izsūtījumā.

## Atsauces
Iglu

thumbnail|235px|Iglu
**Iglu** (, *iglu*, ), arī **igla**, ir no sniega celts mājoklis, kas ir raksturīgs Kanādas ziemeļos dzīvojošajiem inuītiem. To parasti veido no sniegā izcirstiem bluķiem, un pēc ārējā izskata atgādina kupolu. Šādā mājoklī parasti dzīvo medību laikā, kad ir nepieciešams patverties no liela aukstuma. Lai būtu siltāk, parasti tā sienas no iekšpuses izklāj ar ādām. Iglu iekšpusē gaisa temperatūra ir no −7 °C līdz +16 °C.
## Ārējās saites

*  (wikiHow)
Peši

**Peši** (arī **Pešu ciems**) ir apdzīvota vieta Kurzemes galējos dienvidrietumos, Dienvidkurzemes novada Rucavas pagastā pie autoceļa A11 starp Nīcu un Rucavu, krustojumā ar vietējas nozīmes ceļu V1220 (Nīca – Ječi – Peši).

Pešu ciema "Mežsētās" dzimusi dzejniece Nora Kalna (1939).

## Atsauces

## Ārējās saites
*LĢIA vietvārdu datubāze
Pēteris Slavens

**Pēteris Slavens** (; 1874—1919) jeb **Pēteris Slavēns** bija latviešu virsnieks, Krievijas Impērijas armijas pulkvedis Pirmā pasaules kara laikā. Latviešu strēlnieku divīzijas apgādes daļas priekšnieks (1918), Sarkanās armijas Dienvidu frontes pavēlnieks (1918), Padomju Latvijas armijas virspavēlnieks (1919).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1874. gada 5. septembrī (24. augustā pēc vecā stila) Gatartas pagastā zemnieka Antona Slavēna ģimenē. Mācījās Cēsu pilsētas skolā. Pēc Kazaņas karaskolas beigšanas 1893. gadā bija Krievijas Impērijas armijas kadru virsnieks. Pirmā pasaules kara laikā piedalījās kaujās Polijas un Baltkrievijas teritorijā kā 67. Tarutinas kājnieku pulka (*67-й пехотный Тарутинский полк*) štāba kapteinis (1914), no 1916. gada jūnija pulka štāba priekšnieks, ģenerālštāba kapteinis. 1917. gada rudenī viņu paaugstināja par pulkvedi un iecēla par Ziemeļu frontes 5.  armijas 730. kājnieku pulka (*730-й Городеченский пехотный полк*) komandieri. 1918. gada sākumā ārstējās Daugavpils slimnīcā, pēc vācu iebrukuma Latgalē pārcēlās uz Maskavu, kur turpināja ārstēties. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas demobilizēts.

Kad Krievijas pilsoņu kara sākumā 1918. gada 13. aprīlī Sarkanās armijas sastāvā pulkveža Jukuma Vācieša vadībā tika atjaunota Latviešu strēlnieku divīzija, pulkvedis P. Slavens bija tās apgādes daļas priekšnieks. 1918. gada jūlijā viņš tika iecelts par 1. Kazaņas kājnieku divīzijas komandieri. No 1918. gada 16. augusta līdz 20. oktobrim viņš bija KPFSR 5. armijas komandieris Austrumu frontē, piedalījās Kazaņas ieņemšanā. 1918. gada 9. novembrī P. Slavenu iecēla par Dienvidu frontes pavēlnieku un viņš līdz 1919. gada 24. janvārim vadīja Sarkanās armijas kaujas pret Donas armiju pie Caricinas. 
 
Pēc Sarkanās armijas iebrukuma Latvijā 1919. gada sākumā Pēteris Slavens bija Padomju Latvijas armijas revolucionārās padomes loceklis, Pētera Avena vietnieks. 1919. gada 10. martā viņu iecēla par Padomju Latvijas armijas virspavēlnieku.
Pēc militārās neveiksmes Rīgas aizstāvēšanā 1919. gada 10. jūnijā Slavens tika atcelts no Padomju Latvijas bruņoto spēku virspavēlnieka amata. Pārcelts uz Serpuhovu, kur iecelts par Tulas nocietinātā rajona komandieri, taču drīz veselības problēmu dēļ atvaļināts.

1919. gada 18. jūlijā P. Slavens pie Vitebskas slepus šķērsoja frontes līniju, 3. novembrī pieteicās Latgales frontes štābā kā pārbēdzējs. Ieslodzīts Valmieras koncentrācijas nometnē, kur 1919. gada 14. novembrī miris (nometnes ārstu slēdziens: plaušu karsonis).

## Apbalvojumi
* Sv. Vladimira ordenis, 4. šķira ar šķēpiem un lentu (1.04.1915.);
* Sv. Annas ordenis, 2. šķira ar šķēpiem (6.08.1915.), 3. šķira ar šķēpiem un lentu (22.01.1915.), 4. šķira ar uzrakstu "Par drošsirdību" (9.04.1916.);
* Sv. Staņislava ordenis, 2. šķira ar šķēpiem un lentu (16.06.1916.), 3. šķira ar šķēpiem un lentu (3.06.1916.);
* Sv. Georgija zobens (*Георгиевское оружие*) par izcilību kaujās pie Varšavas 1914. gada 26. oktobrī

## Atsauces
Višī

**Višī** (, , ) ir pilsēta Francijā, Overņas reģionā, pie Aljē upes. Tā ir Višī apgabala administratīvais centrs. 2009. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 25,1 tūkstoši cilvēku. Otrā pasaules kara laikā, kad Trešais reihs bija iekarojis Francijas ziemeļus, Višī bija Višī Francijas faktiskā galvaspilsēta. Mūsdienās tā ir slavena kā kūrortpilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ciecere (ciems)

**Ciecere** (agrāk arī **Dzelmes**) ir ciems Kuldīgas novada Skrundas pagastā. Izvietojies Cieceres upes kreisajā krastā autoceļu A9 un P107 krustojumā  no pagasta centra Skrundas,  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie kādreizējās Skrundas pagasta valdes un Ciecereskroga. Izaugusi padomju gados. Ciecerē atrodas veikals un autoserviss.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Makss Čiltons

**Makss Čiltons** (; dzimis ) ir Lielbritānijas autosportists, kas . gadā startē Formula 1 čempionātā kā *[[Marussia F1|Marussia]]* komandas pilots. Karjeru sācis ar kartingu sacensībām, piedalījies *[[T Cars]]*, Formula 3, no 2009. gada braucis GP2 sacensībās.

## Formula 1
. gada sezonā jauno braucēju testos Jasmarinas trasē Čiltons brauca ar *[[Force India]]* formulu. Nākamās, . gada sezonas otrajā pusē Makss Čiltons kļuva par *[[Marussia F1|Marussia]]* testpilotu.

2012. gada nogalē tika paziņots, ka Makss Čiltons . gada sezonā būs viens no diviem *Marussia F1* komandas pamatpilotiem, šajā 2013. gada sezonā Čiltons startē kopā ar franču pilotu Žilu Bjanki.

### Formula 1 rezultāti

 - Pašreizējā sezona.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa  
*  
* Pilota profils portālā ESPN F1
Gaiziņkalns (dabas parks)

**Gaiziņkalns** ir dabas parks Madonas novada Vestienas, Aronas un Bērzaunes pagastos, Natura 2000 teritorija. Parka teritorija aptver Vidzemes augstieni ap Gaiziņkalnu, Talejas un Viešūra jeb Kaķīša ezeru, kā arī vairākus nelielus, sīkus ezeriņus. Te atrodas augstākā vieta Latvijā&nbsp;— Gaiziņkalns&nbsp;— 311,94 m.

## Raksturojums
Gaiziņkalns un apkārtējie pauguri ir ar stāvām nogāzēm, kas noaugušas ar mežu. Teritorijas mežainums ir 70%. Tie galvenokārt ir eglāji vai nelielas ozolu vai bērzu birzis. Teritorijā un tās tuvumā atrodas puse no 25 Latvijas augstākajām virsotnēm, kas pārsniedz 270 metrus vjl. vai arī ir augstākas. Gaiziņkalna dabas parks ietilpst Vestienas aizsargājamo ainavu apvidū.

## Vēsture
Jau no 1957. gada tika aizsargāta Gaiziņkalna virsotne, savukārt no 1977. gada viss kalns (53 ha platībā). Gaiziņkalna dabas parks pašreizējā platībā (2026 ha) ir dibināts 1987. gadā. Pašreizējo dabas parka statusu nosaka Latvijas Republikas Ministru kabineta 1999. gada 2. martā pieņemtie "Noteikumi par dabas parkiem". 2012. gada 14. decembrī tika uzspridzināts padomju laikā būvētais 45 metrus augstais Gaiziņkalna skatu tornis.

## Skatīt arī
* Gaiziņkalns
* Vidzemes augstiene

## Atsauces

## Ārējās saites
* Gaiziņkalna dabas parka profils portālā draugiem.lv
* Gaiziņkalns un tā apkārtne  Madonas novada portālā