open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Emdene

**Emdene** () ir ostas pilsēta Vācijas ziemeļrietumos, Lejassaksijas federālajā zemē, pie Emsas upes ietekas Ziemeļjūrā, netālu no Nīderlandes robežas. Tā ir galvenā Austrumfrīzijas pilsēta. 2023. gadā Emdenē dzīvoja 49,7 tūkstoši iedzīvotāju. Vēsturiski Emdene izveidojusies ap 8. gadsimtu kā frīzu tirdzniecības apmetne, bet viduslaikos kļuva par nozīmīgu Ziemeļjūras tirdzniecības un kuģniecības centru, uzturot ciešas saiknes ar Nīderlandi, Angliju un Hanzas savienības pilsētām. Gadsimtu gaitā pilsētas attīstību noteikusi osta un kuģubūve, kas joprojām ir tās saimniecības pamats.

Mūsdienās Emdene ir rūpniecības, kultūras un izglītības centrs Austrumfrīzijā. Pilsētā darbojas *[[Volkswagen]]* rūpnīca un tās eksporta osta, kas ir viens no lielākajiem saimniecības dzinējspēkiem reģionā. Emdene ir pazīstama arī ar savu jūrniecības mantojumu, muzejiem, teātriem un jūrniecības tradīcijām veltītām institūcijām, kas veido pilsētas kultūras identitāti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Karims Hans

**Karims Ahmads Hans** (angļu: *Karim Ahmad Khan*; dzimis 1970. gadā, Edinburgā) ir britu jurists, starptautisko tiesību eksperts un kopš 2021. gada – Starptautiskās krimināltiesas (SKT) galvenais prokurors. Viņš ir pazīstams ar savu darbu cilvēktiesību, kara noziegumu un genocīda lietās.

Studējis tiesības Oksfordas Universitātē, kur ieguvis bakalaura un maģistra grādus. Pēc tam iestājās Anglijas un Velsas advokātu kolēģijā (*Bar of England and Wales*), kur kļuva par zvērinātu advokātu (*barrister*).

Pirms pievienošanās Starptautiskajai krimināltiesai, Hans darbojās vairākās starptautiskās institūcijās, tostarp ANO Starptautiskajā tribunālā par bijušo Dienvidslāviju (ICTY) un Starptautiskajā tribunālā par Ruandu (ICTR). Viņš bija arī īpašais padomnieks Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāram jautājumos, kas saistīti ar karadarbības laikā pastrādātiem noziegumiem Irākā. 2021. gada februārī Hans tika ievēlēts par Starptautiskās krimināltiesas galveno prokuroru, nomainot Fatou Bensouda no Gambijas. Viņa pilnvaru termiņš paredzēts uz deviņiem gadiem.

2023. gada 17. martā Starptautiskā krimināltiesa (SKT) izdeva orderi par Vladimira Putina un Marijas Ļvovas-Belovas arestu saistībā ar apsūdzībām par Ukrainas bērnu nelikumīgu pārvietošanu uz Krieviju. Kā atbildi uz SKT orderi, Krievijas tiesību iestādes paziņoja, ka uzsāk izmeklēšanu pret Hanu, apsūdzot viņu “uzbrukumā pret pārstāvi no citas valsts” un citos pārkāpumos.

2025. gada 13. februārī ASV Finanšu ministrija ieviesa sankcijas pret Karimu Hanu. Tas notika pēc ASV prezidenta Donalda Trampa 2025. gada 6. februāra dekrēta par sankciju ieviešanu pret Starptautiskās Krimināltiesas amatpersonām par to, ka tās izdeva orderi par Netanjahu un Galanta arestu saistībā ar apsūdzībām par kara noziegumiem Gazas sektorā.

2025. gada maijā Hanam nācās uz laiku pārtraukt savu amata pienākumu pildīšanu, jo divas viņa padotās apvainoja viņu seksuālās uzmācībās. Hans šīs apsūdzības noraidīja.

## Atsauces

## Ārējās saites
Krema

**Krema** (, , ) ir komūna un pilsēta Itālijas ziemeļos, Lombardijā, Kremonas provinces ziemeļrietumu daļā, pie Serio upes. Tā ir Kremas diecēzes bīskapa mājvieta un viens no nozīmīgākajiem apdzīvotajiem centriem teritorijā starp Lodi un Kremonu. 2025. gada sākumā Kremā dzīvoja 34,1 tūkstoši iedzīvotāju. Krema ir vietējās saimniecības, kultūras un izglītības centrs, kas kalpo kā nozīmīgs reģionālās rūpniecības un amatniecības centrs Lombardijā.

Krema ir vēsturiska pilsēta ar bagātīgu viduslaiku un renesanses arhitektūras mantojumu, kas labi saglabājies tās vecpilsētā. Nozīmīgākie arhitektūras pieminekļi ir Kremas katedrāle, *torre civica*, bijušais augustīniešu klosteris, kā arī *[[Piazza del Duomo]]* pilsētas centrālais ansamblis, kas atspoguļo Lombardijas mākslas un celtniecības tradīcijas. Pilsēta mūsdienās ir pazīstama arī ar kultūras dzīvi un nozīmi reģionālajā tūrismā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Salinasa

**Salinasa** () ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Kalifornijas štata ziemeļaustrumos, Monterejas apgabalā. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 163 542 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas Salinasas upes ielejā, aptuveni 13 km no Monterejas līča, tāpēc klimatu vairāk ietekmē okeāns, nevis iekšzeme.

Salinas kalpo kā reģiona galvenais biznesa, valdības un rūpniecības centrs. Piejūras klimats ir ideāli piemērots ziedu rūpniecībai, vīnogu dārziem un dārzeņu audzētājiem.

Pilsētā ir augsta spāniski runājošu iedzīvotāju daļa (79,6%). Ir arī ievēroja Āzijas amerikāņu, kā arī vēsturiski filipīniešu populācija. Pilsētā ir dzimis un dzīvojis rakstnieks un Nobela prēmijas saņēmējs Džons Stainbeks.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Mājaslapa
Antons Zviedris (ģenerālis)

**Antons Zviedris** ( – ) bija latviešu virsnieks, Latvijas Bruņoto spēku ģenerālis (1926).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Burtnieku pagastā kalpa Aleksandra Zviedra ģimenē. Vēlāk ģimene pārcēlās uz Rīgu, kur tēvs nodarbojās ar tirdzniecību. A. Zviedris absolvēja Katrīnas II pilsētas skolu Rīgā un Arhangeļskas mehāniski tehnisko skolu. 1900. gadā kā savvaļnieks iestājās Krievijas Impērijas armijā, dienēja 100. Ostrovas kājnieku pulkā Daugavpilī. 1901. gadā iestājās Viļņas junkurskolā. 1904. gadā absolvēja kā podporučiks, turpināja dienestu Daugavgrīvas cietokšņa kājnieku bataljonā. 1905. gadā iestājās Intendantūras akadēmijā Pēterburgā (1905–1908). 1907. gadā tika paaugstināts par poručiku. Pēc akadēmijas absolvēšanas turpināja dienestu kā virsnieks Galvenajā intendantūras virsvaldē, pēc tam Tehniskajā komitejā. 1909. gadā tika paaugstināts par štābkapteini. 1910. gada aprīlī tika komandēts uz Kazaņu kā Intendantūras pieņemšanas komisijas priekšsēdētāja vietnieks. No 1911. gada bija Pēterburgas apriņķa intendantūras Mobilizācijas daļas priekšnieks, tika paaugstināts par kapteini.

Pirmā pasaules kara sākumā 1914. gadā tika iecelts par Kronštates cietokšņa intendantu. Tā paša gada decembrī vienlaicīgi saņēma apakšpulkveža un pulkveža dienesta pakāpes. 1917. gada martā kļuva par 33. divīzijas intendantu. 1918. gada februārī atvaļinājās. Pēc tam iestājās Ukrainas Valsts hetmaņa Skoropadska armijā, bija Odesas intendantūras noliktavas priekšnieks, oktobrī iecelts par 5. divīzijas intendantu. 1919. gada janvārī iestājās Dienvidkrievijas Brīvprātīgo armijā, bija Odesas brīvprātīgo strēlnieku divīzijas intendants. Martā iecelts par 47. divīzijas 2. brigādes apgādības priekšnieku. 1920. gada janvārī tika iecelts par Proskurovas apgabala intendantu.

1920. gada pavasarī atgriezās Latvijā. 12. jūnijā iestājās Latvijas Bruņotajos spēkos Galvenajā apgādības pārvaldē. 1920. gada 21. septembrī kļuva par Armijas saimniecības pārvaldes Tehniskās komitejas priekšsēdētāju. 1922. gada martā tika iecelts par Bruņošanās pārvaldes priekšnieka palīgu, 1924. gadā par Kara saimniecības pārvaldes priekšnieka vietas izpildītāju un galveno intendantu. 1926. gadā saņēma ģenerāļa dienesta pakāpi. 1928. gadā tika iecelts par Latgales divīzijas intendantu. 1931. gadā atvaļinājās no armijas sakarā ar maksimālā vecuma sasniegšanu. Pēc atvaļināšanas dzīvoja Rīgā.

Vācu okupācijas laikā no 1941. līdz 1944. gadam bija Rīgas maizes fabrikas direktors. 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju. Darbojās bēgļu nometņu komitejās, Latvijas Centrālajā padomē, Daugavas Vanagos un citās trimdas organizācijās.

Miris  Minhenē.

## Apbalvojumi
* Sv. Staņislava ordenis, II šķira,
* Sv. Annas ordenis, II, III šķira.

## Atsauces

## Literatūra
* Latvijas armijas augstākie virsnieki, 1918-1940: biogrāfiska vārdnīca. (Sast. Ē. Jēkabsons, V. Ščerbinskis); Latvijas Valsts vēstures arhīvs. Rīga: 1998.

## Ārējās saites
PATA

**PATA** (jeb SIA “PATA”) ir Latvijas privātīpašumā esošs kokmateriālu tirdzniecības, pārvaldības un loģistikas uzņēmums. Uzņēmuma īpašnieks ar 100% akciju ir Uldis Mierkalns.

## Pakalpojumi
Uzņēmums sniedz meža apsaimniekošanas pakalpojumus, piemēram, meža stādīšanas sākotnējos posmus, ciršanu, kokmateriālu transportēšanu, kokzāģētavas, zāģmateriālu, malkas un kurināmās šķeldas ražošanu.

## Meitasuzņēmumi
PATA Timber – kokmateriālu tirdzniecības uzņēmums, kas pārvalda piecus veikalus, tostarp konceptveikalus, kas pārdod vietēji ražotu kokmateriālu visā Latvijā. Lielāko daļu veikalos pieejamo produktu nodrošina mātesuzņēmums, kas sastāv no Latvijā ražotas kokmateriālu produkcijas, kā arī ārvalstīs ražotas kokmateriālu produkcijas. Meitasuzņēmums sadarbojas ar tirdzniecības namu “Kurši”. Konceptveikals ir atvērts arī Dreiliņos.
## Atsauces
Velingtona sala

**Velingtona sala** () ir Čīlei piederoša sala Klusais okeānā, Velingtona arhipelāga lielākā sala. Atministratīvi ietilpst Magaljanesas reģiona Ultima Esperansas provincē. Sala mazapdzīvota, šeit dzīvo kaveskaru indiāņi un tās vienīgā apdzīvotā vieta ir Puertoedena austrumu krastā.

## Ģeogrāfija
Sala atrodas Čīles arhipelāgā, tā sauktajos Patagonija šaurumos, daļa no Patagonijas Kordiljeras. Mesjē, Angostura Inglesas, Eskeipa un Vaida šaurumi austrumos salu atdala no kontinenta krasta, Trinidadas šaurums dienvidos — no Madres de Djosas salas, Piktona šaurums dienvidrietumos — no Morningtona arhipelāga, Ladriljero, Ernāna Galjego, Mačado un Faljosa šaurumi rietumos — no Angamosas salas un Kampanas arhipelāga, bet Adalberta šaurums ziemeļos — no Mazās Velingtona salas. 157 km garajai un līdz 78 km platajai salai ļoti izrobota krasta līnija ar daudziem fjordiem un pussalām — tās krasta līnijas kopējais garums ir 1597 km. Salas reljefs kalnains ar ledājiem virsotnē, tās augstākais kalns 1463 m vjl. Valda vēss, vējains un ļoti mitrs klimats, gada vidējā temperatūra ir 7,1 °C. Vidējais nokrišņu daudzums ap 5745 mm gadā. Apaugusi ar jauktajiem mežiem. Visa sala ietilpst Bernardo O'Higinsa nacionālā parka teritorijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Skujenes iela

**Skujenes iela** var būt:

* Skujenes iela — iela Rīgā;
* Skujenes iela — iela Saulkrastos;
* Skujenes iela — iela Saulkrastu pagasta Pēterupē.

## Skatīt arī
* Skujienes iela — iela Jūrmalā.
Inčukalna iela

**Inčukalna iela** var būt:

* Inčukalna iela — iela Rīgā;
* Inčukalna iela — iela Saulkrastos.

## Skatīt arī
* Inčukalns
Kalju Utsals

**Kalju Utsals** (*Kalju Utsal*, 1929—2010) bija igauņu ģeologs, Tartu Universitātes zinātniskais darbinieks, nodarbojās ar mālu minerālu pētniecību, iedibināja Igaunijā rentgendifraktometrijas laboratoriju.

Dzimis 1929. gada 3. janvārī Riharda Utsala un Helmi Utsalas ģimenē. 1952. gadā beidza Tartu Universitātes Ģeoloģijas fakultāti. Strādāja par ģeofiziķi Ziemeļrietumu ģeoloģiskajā dienestā Petrozavodskā. No 1953. gada līdz 1988. gadam bija zinātniskais darbinieks un pasniedzēja asistents Tartu Universitātes Ģeoloģijas fakultātē. No 1988. gada līdz 1991. gadam bija Fizikas fakultātes zinātniskais darbinieks, bet pēc 1991. gada Medicīnas fakultātes Farmācijas institūta zinātniskais darbinieks.

1960. gados Utsals sāka pētīt minerālus (īpaši mālu minerālus) un bija nepieciešamība to darīt mūsdienīgā līmenī ar rentgendifraktometrijas metodi. Priekš to bija vajadzīgs rentgenstruktūras analizators, par kādu sapņoja vēl katedras vadītājs Ēvalds Molss (*Evald Möls*), kurš mira 1964. gada 19. novembrī. Tā kā Ģeolgijas fakultātei nebija tādas naudas (2500 rubļu) šādas iekārtas iegādei, tad bija jādomā par tās pagatavošanu saviem spēkiem. Rezultātā Utsals uzbūvēja šadu iekārtu un dibināja universitātes Ģeoloģijas fakultātē atbilstošu laboratoriju, kļūstot par jauna zinātniska virziena iedibinātāju un realizētāju Igaunijas ģeologijā. Ģeoloģijas katedrā pētījumu objekti bija ieži, minerāli, rūdas u.c., bet vēlāk Farmācijas institūtā — cilvēka nierakmeņi, žultsakmeņi, urīnpūšļa akmeņi, asins sausais atlikums, atmosfēras putekļi, medicīnisko preparātu sastāvs u.c. Bez to viņš pasniedza ģeofiziku, mineraloģiju, kristalogrāfiju un rentgenstruktūras analīzes pamatus.

## Atsauces
Pakalnu iela

**Pakalnu iela** var būt:

* Pakalnu iela — iela Aizkrauklē;
* Pakalnu iela — iela Ikšķilē;
* Pakalnu iela — iela Kandavā;
* Pakalnu iela — iela Saldū;
* Pakalnu iela — iela Saulkrastos;
* Pakalnu iela — iela Ādažu pagasta Alderos;
* Pakalnu iela — iela Ķekavas pagasta Rāmavā.
Pauguru iela

**Pauguru iela** var būt:

* Pauguru iela — iela Ādažos;
* Pauguru iela — iela Ķekavā;
* Pauguru iela — iela Rīgā;
* Pauguru iela — iela Saulkrastos;
* Pauguru iela — iela Tukumā;
* Pauguru iela — iela Pureņu pagasta Kivdolovā.
Skaru iela

**Skaru iela** var būt:

* Skaru iela — iela Rīgā;
* Skaru iela — iela Saulkrastos;
* Skaru iela — iela Ādažu pagasta Kadagā;
* Skaru iela — iela Drabešu pagasta Līvos;
* Skaru iela — iela Cenu pagasta Tetelē.
Velingtona arhipelāgs

**Velingtona arhipelāgs** () ir Čīlei piederoša salu grupa Klusajā okeānā, Čīles arhipelāgā. Administratīvi dienviddaļa ietilpst Magaljanesas reģiona Ultima Esperansas provincē, bet ziemeļdaļa — Aisenas reģiona Kapitanpratas provincē. Salas praktiski neapdzīvotas, vēsturiski tā bijusi kaveskaru indiāņu apdzīvota teritorija un arhipelāga vienīgā apdzīvotā vieta ir Puertoedena Velingtona salas austrumu krastā.

## Ģeogrāfija
Arhipelāgs atrodas Čīles arhipelāga vidusdaļā. Stiepjas 255 km garumā ziemeļu—dienvidu virzienā gar kontinenta krastu, no kura to atdala Mesjē, Angostura Inglesas, Eskeipa un Vaida šaurumi. Dienvidos Trinidadas šaurums to atdala no Madres de Djosas arhipelāga, Piktona šaurums dienvidrietumos — no Morningtona arhipelāga, Ladriljero un Faljosa šaurumi rietumos — no Kampanas arhipelāga, bet Dienvidrietumu šaurums ziemeļos — no Gvajaneko arhipelāga. Arhipelāgā ietilpst vairāki desmiti salu, no kurām lielākās ir Velingtona sala (5556 km²), Mazā Velingtona sala (1063 km²), Prata sala (761 km²), Angamosa (448 km²), Jungfrauena (365 km²) un Huana Stuvena sala (308 km²). Salu reljefs kalnains ar ledājiem virsotnē, to augstākā virsotne 1585 m vjl paceļas Mazajā Velingtona salā. Valda vēss, vējains un ļoti mitrs klimats, gada vidējā temperatūra ir 7,1 °C. Vidējais nokrišņu daudzums ap 5745 mm gadā. Ainavā dominē jauktie meži. Arhipelāga ziemeļdaļa ietilpst Katalaliksara nacionālajā rezervātā, bet dienviddaļa — Bernardo O'Higinsa nacionālajā parkā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mazā Velingtona sala

**Mazā Velingtona sala** () vai **Serrano sala** (*Isla Serrano*) ir Čīlei piederoša neapdzīvota sala Klusajā okeānā, Velingtona arhipelāga otra lielākā sala. Administratīvi ietilpst Aisenas reģiona Kapitanpratas provincē.

## Ģeogrāfija
Sala atrodas Čīles arhipelāgā. Mesjē šaurums austrumos salu atdala no kontinenta krasta un tā piekrastes salām, Adalberta šaurums dienvidos — no Velingtona salas, Faljosa šaurums rietumos — no Kampanas salas, bet Albatrosa šaurums ziemeļrietumos — no Prata salas. Krasta līnija ļoti izrobota ar daudziem fjordiem un pussalām — tās kopējais garums ir 340 km. Sala vulkāniskas izcelsmes, reljefs kalnains ar ledājiem virsotnēs un ezeriem ieplakās, tās augstākais kalns 1147 m vjl. Valda vēss, vējains un ļoti mitrs klimats, gada vidējā temperatūra ir 7,1 °C. Vidējais nokrišņu daudzums ap 5745 mm gadā. Apaugusi ar jauktajiem mežiem. Visa sala ietilpst Katalaliksara nacionālā rezervāta teritorijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kālija fosfāts

**Kālija fosfāts**, arī tribāziskais kālija fosfāts, ir ūdenī šķīstošs sāls ar formulu K3PO4·x H2O, kur x = 0, 3, 7, 9. Kālija fosfāts ir bāzisks, tā 1% ūdens šķīdumam pH ir 11,8.

## Iegūšana un ražošana

Kālija fosfātu var iegūt, neitralizējot fosforskābi ar kālija hidroksīdu:
:H3PO4 + 3 KOH → K3PO4 + 3 H2O

## Izmantošana organiskajā ķīmijā

Kālija fosfātam ir maz rūpniecisku pielietojumu, tomēr to parasti izmanto kā bāzi organiskajā ķīmijā. Tā kā tas nešķīst organiskajos šķīdinātājos, tas ir viegli atdalāms protonu akceptors organiskajā sintēzē. Bezūdens forma ir īpaši bāziska. 

Dažas organiskās sintēzes reakcijas, kurās izmanto kālija fosfātu:
* Monohidrāts (K3PO4·H2O) tiek izmantots, lai katalizētu aizsarggrupu noņemšanu BOC amīniem. Reakcijas veicināšanai tiek izmantots mikroviļņu starojums.
* Kā katalizators nesimetrisku diarilēteru sintēzei [Bmim]BF vidē. Arilmetānsulfonātiem tiek noņemtas aizsarggrupas, un pēc tam tiek veikta nukleofila aromātiska aizvietošana (SNAr) ar aktivētiem arilhalogenīdiem.
* Kā bāze arilhalogenīdu krusteniskajā savienošanas reakcijā ar termināliem alkīniem. Tam ir arī loma 4-aril-2-metilbut-3-īn-2-ola starpproduktu deacetonēšanā.
* Kā bāze krusteniskās savienošanas reakcijā starp arilhalogenīdiem un fenoliem vai alifātiskajiem spirtiem.

## Izmantošana pārtikā

Kālija fosfāts pārtikā var tikt izmantots kā buferviela, emulgators un kā uztura bagātinātājs. Tas var kalpot kā beznātrija aizvietotājs nātrija fosfātam. Šī sastāvdaļa visbiežāk sastopama sausajās pārslās, bet tā ir atrodama arī gaļā, mērcēs un sieros.

## Atsauces
Emsas stāvs

**Emsas stāvs** ir augšējā no trim vispārējās stratigrāfiskās shēmas apakšdevona vienībām. Nogulumi ir veidojušies Emsas laikmetā 407,6—393,3 miljonu gadu intervālā starp apakšdevona prāgas un vidusdevona eifela laikmetiem. 

## Dalījums
Emsas stāvu 1900. gadā izdalījis beļģu teologs, stratigrāfs un paleontologs Anrī Dorlodots (*Henry de Dorlodot*), nosaucot to Emsas apdzīvotās vietas vārdā netālu no Koblecas pilsētas Vācijā (mūsdienās Bademsa Taunusa kalnu ziemeļrietumos), kur atradās stāva stratotipiskais griezums. 

Emsas stāvā Centrāleiropas Bohēmijas reģionā un Altaja piekalnēs Krievijā dominē kaļķakmeņi, bet Austrālijā pārsvarā ir kaļķakmeņi, krami un tufi. Emsas stāvs bagātīgi pārstāvēts ir arī ASV ziemeļaustrumu daļā, kur ir Esopus slānekļi, Šohari smilšakmeņi un Onondagas kaļķakmeņi. 1995. gadā Starptautiskā stratigrāfijas komisija oficiāli apstiprināja globālo stratigrāfisko griezumu un stāva apakšējo robežu (GSSP) Zinzilbanas slāņu pamatnē, Kaškadarjas upes baseinā (Kitabas rezervāts), 170 km uz dienvidaustrumiem no Samarkandas, Uzbeksitānā. Apakšējo robežu nosaka konodonta *[[Polygnathus kitabicus]]* (= *Polygnathus dehiscens*) sugas pirmā parādīšanās. Stāva augšējo robežu nosaka konodonta *[[Polygnathus costatus partitus]]* sugas pirmā parādīšanās. Emsas stāvu sadala sešas konodontu zonas (zonu no zonas norobežo katras nākamās sugas pirmā parādīšanās):
* *[[Polygnathus patulus]]* — zona
* *[[Polygnathus serotinus]]* — zona
* *[[Polygnathus inversus]]* — zona
* *[[Polygnathus nothoperbonus]]* — zona
* *[[Polygnathus excavatus]]* — zona
* *[[Polygnathus kitabicus]]* — zona

## Emsas stāvs Latvijā
Latvijas apakšdevona nogulumos konodonti netiek atrasti, tāpēc nogulumu stratigrāfijā tiek pielietoti Skotijas seno sarkano smilšakmeņu (*Old Red Sandstone*) reģionālie stāvi, kur slāņu savstarpējai korelācijai joprojām tiek izmantota ihtiofaunas zonalitāte. Attiecīgi Latvijā ir izdalīta ķemeru svīta, kas ietilpst brekonas reģionālajā stāvā un atbilst prāgas stāvam un emsas stāva apakšējai daļai.
Puertoedena

**Puertoedena** (, ) ir ciems Čīles dienvidos Čīles arhipelāgā. Izvietojusies valsts trešās lielākās salas Velingtona salas austrumu krastā pie Indijas šauruma. Administratīvi ietilpst Magaljanesas reģiona Ultima Esperansas provincē. Lielākā daļa ciema iedzīvotāju ir kaveskaru indiāņi. Puertoedena kopā ar Hanarou un Vilju las Estreljasu tiek uzskatīta par vienu no nomaļākajām Čīles apdzīvotajām vietām — pieejama tikai ar prāmja satiksmi no Puertomontas un Puertonatalesas reizi nedēļa. Galvenā saimniecības nozare ir zveja un mīdiju vākšana.

## Vēsture

1937. gadā Čīles gaisa spēki tagadējās Puertoedenas vietā izbūvēja atbalsta staciju hidroplānu aviokompānijai maršrutā no Puertomontas uz Puntaarenasu. Stacijas apkārtnē sāka apmesties salā izklaidus dzīvojušie kaveskari, mainot tradicionālo nomadu dzīvesveidu uz pastāvīgu apmešanos ciemā. Laika gaitā Puertoedena izauga par nelielu pilsētiņu, ko 1969. gadā iekļāva apdzīvoto vietu reģistrā. 21. gadsimta sākumā ciemā ir pamatskola, klīnika, policijas iecirknis, ostas kapteiņa birojs, bibliotēka. Pieejama elektrība, dzeramais ūdens, sabiedriskais satelīttelefons, televīzijas retranslācijas stacija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Avalokitešvara

thumbnail|upright=0.9|Avalokitešvaras skulptūra
**Avalokitešvara** (, *Avalokiteśvara*, burtiski “Tas, kurš raugās ar līdzjūtību” vai “Tas Kungs, kas uzlūko [pasauli]”) mahājānā ir viens no centrālajiem bodisatvām, kas iemieso līdzjūtības (*karuṇā*, *mahākaruṇā*) principu un tiek uzskatīts par visu dzīvo būtņu aizstāvi ciešanu pārvarēšanā. Viņš ir viens no visplašāk godātajiem budisma dievišķajiem aspektiem, īpaši Tibetas, Ķīnas, Japānas un Nepālas reliģiskajās tradīcijās. Avalokitešvara ieņem būtisku vietu budistu ikonogrāfijā un pielūgsmē — viņu attēlo dažādos veidolos, sākot no mierpilna bodisatvas līdz daudzu roku un acu formām, kas simbolizē spēju palīdzēt neskaitāmām dzīvām būtnēm vienlaikus. Viņa vispazīstamākā mantra ir *oṃ maṇi padme hūṃ*, kas tibetiešu budismā kļuvusi par vienu no pazīstamākajām lūgšanām pasaulē.

Austrumāzijā Avalokitešvaru pazīst ar dažādiem vārdiem, piemēram, Ķīnā kā *Guanjin* (觀音), Japānā kā *Kannon*, Tibetā kā Čenrezigs (*Chenrezig*), kura reinkarnāciju uzskata par Dalailamas iemiesotu līdzjūtības izpausmi.

Saskaņā ar mahājānas kosmoloģiju, Avalokitešvara ir cieši saistīts ar budu Amitābhu, kurš tiek uzskatīts par viņa garīgo skolotāju; Avalokitešvara kalpo Amitābhas “Tīrajā zemē” (*Sukhāvatī*) kā palīgs būtņu glābšanā. Lotoszutrā Avalokitešvaram veltītā “Universālo vārtu” nodaļa apraksta viņu kā bodisatvu, kas dzird visu būtņu saucienus un manifestējas dažādos veidos, lai palīdzētu tiem, kas meklē glābiņu. Avalokitešvaras tēls budisma tradīcijā simbolizē ideālu — nesavtīgu līdzjūtību un apņēmību palīdzēt visām dzīvām būtnēm sasniegt apgaismību.

## Ārējās saites
Tulzna

**Tulzna** (*bulla*) ir neliels ar šķidrumu pildīts pūslis, kas veidojas ādas virsējos slāņos kā organisma aizsargreakcija pret berzi, spiedienu, apdegumu vai citiem kairinājumiem. Tā rodas, kad ādas virsējais slānis (epiderma) atdalās no dziļākajiem audiem un starp tiem uzkrājas šķidrums — galvenokārt limfa. Šķidrums palīdz mazināt spiedienu un veicina bojāto audu dzīšanu.

Tulznas var būt sāpīgas, taču parasti tās nav bīstamas un sadzīst pašas, ja netiek pārdurtas. Neskarta tulzna pasargā ādu no infekcijas, tāpēc to ieteicams pārklāt ar tīru pārsēju vai plāksteri. Ja tulzna plīst, brūce jādezinficē.

Tulznas cilvēkiem bija zināmas jau Senajā Grieķijā — ārsts Hipokrāts aprakstīja tās kā dabisku ķermeņa reakciju uz berzi un karstumu.

Lai gan parastās berzes tulznas ir nekaitīgas, dažkārt tās var būt slimību simptoms (piemēram, herpes, vējbaku vai autoimūnu slimību gadījumā). Infekcijas gadījumā tulzna kļūst sāpīga, apsārtusi vai piepildīta ar strutām — šādā gadījumā nepieciešama medicīniska aprūpe.

## Tulznu veidi
Ir vairāki tulznu veidi:
* mehāniskās tulznas — rodas no berzes vai spiediena (piemēram, no apaviem vai darba rīkiem),
* termiskās tulznas — veidojas pēc apdegumiem vai apsaldējumiem,
* ķīmiskās tulznas — parādās pēc saskares ar kairinošām vielām,
* slimību izraisītās tulznas — rodas ādas infekciju vai imūnreakciju rezultātā, piemēram, herpes gadījumā.

## Ārstēšana un kopšana
Veselas tulznas nedrīkst pārdurt, jo to sieniņa pasargā ādu no infekcijas. Tās ieteicams pārklāt ar tīru pārsēju vai plāksteri, lai novērstu turpmāku berzi.

Ja tulzna plīst, brūce jādezinficē un jāpārklāj ar sterilu pārsēju. Ja parādās apsārtums, strutas vai sāpes, jāvēršas pie ārsta.

## Profilakse
Lai novērstu tulznu rašanos, jāvalkā ērti, piemēroti apavi, jāizmanto mīkstas, sausas zeķes un jāsamazina berze, uzlīmējot plāksteri uz riska vietām (piemēram, papēžiem). Āda jāuztur tīra un sausa.

## Ārējās saites
Ķērpju iela

**Ķērpju iela** var būt:

* Ķērpju iela — iela Rīgā;
* Ķērpju iela — iela Saulkrastos;
* Ķērpju iela — iela Mārupes pagasta Jaunmārupē;
* Ķērpju iela — iela Ķekavas pagasta Katlakalnā;
* Ķērpju iela — iela Ropažu pagasta Podkājās;
* Ķērpju iela — iela Garkalnes pagasta Skuķīšos.

## Skatīt arī
* Ķērpji
Palermo (Buenosairesa)

**Palermo** ir Buenosairesas rajons (*barrio*) jeb apkaime Argentīnā. Tā atrodas pilsētas ziemeļos, netālu no Laplatas upes.

Tās kopējā platība ir 17,4 km2, un iedzīvotāju skaits ir 249 016. Tas ir vienīgais rajons 14. komūnas administratīvajā iecirknī.

Palermo daži uzskata par pasaules polo galvaspilsētu. Katru gadu novembrī pilsētā notiek Argentīnas polo atklātais čempionāts, kas plašāk pazīstams kā Palermo atklātais čempionāts.

## Vēsture
Apgabala nosaukums ir atvasināts no joprojām pastāvošās franciskāņu abatijas "Svētā Benedikta no Palermo", kas ir alternatīvs vārds Svētajam Benediktam Mauram. Svētais Benedikts Maurs dzīvoja no 1526. līdz 1589. gadam un ir Sicīlijas galvaspilsētas Palermo papildu aizbildnis.

## Atsauces
PSRS Iekšlietu Tautas komisārs

**PSRS Iekšlietu Tautas komisārs** (krievu: *Народный комиссар внутренних дел СССР*, saīsināti — NKVD vadītājs) bija Padomju Sociālistisko Republiku Savienības valdības amatpersona, kas vadīja PSRS Iekšlietu tautas komisariātu (NKVD). Komisariāts bija galvenā institūcija, kas atbildēja par iekšējās drošības, sabiedriskās kārtības, slepenpolicijas un ieslodzījuma sistēmas darbību Padomju Savienībā.

## Ievērojamākie PSRS Iekšlietu tautas komisāri

## Ārējās saites
Krievijas Impērijas karogs

**Krievijas Impērijas karogs** (krievu: *Флаг Российской империи*) bija valsts un dinastijas simbols, kas laika gaitā piedzīvoja vairākas izmaiņas. Krievijas Impērijas periodā (1721–1917) tika lietoti vairāki oficiāli un neoficiāli karogi, tostarp melni–dzelteni–baltais impērijas karogs un balt–zil–sarkanais tirdzniecības karogs, kas vēlāk kļuva par mūsdienu Krievijas karoga priekšteci.
Attēls:Flag of Russia (1858–1896).svg|Krievijas Impērijas karogs (1858–1896)
Attēls:Флаг Российской империи 1914-1917.png|Krievijas Impērijas karogs (1914–1917)
Attēls:Flag of Russia.svg|Nacionālais karogs


## Mūsdienu karoga vai tā krāsu izmantošana

Attēls:Flag of Kursk Oblast (large fix).svg|Kurskas apgabala karogs (no 1996. gada)
Attēls:Patch of the DShRG Rusich.svg|Grupējuma "Rusič" emblēma


## Ārējās saites
Vilhelmshāfene

**Vilhelmshāfene** (,  — ‘Vilhelma osta’) ir ostas pilsēta Vācijas ziemeļos, Lejassaksijas federālajā zemē, pie Jades līča Ziemeļjūras piekrastē. Tā ir administratīvi patstāvīga vienība ārpus apkārtējiem rajoniem. 2023. gadā pilsētā dzīvoja 76,0 tūkstoši iedzīvotāju. Vilhelmshāfene ir Vācijas galvenā kara flotes (*[[Bundesmarine]]*) bāze un viens no nozīmīgākajiem jūrniecības un kuģniecības centriem valstī. Pilsētā atrodas Vācijas Jūras spēku komandcentrs, plaša militārā ostas infrastruktūra un kuģubūves uzņēmumi. Vienlaikus tā ir arī komerciāla un enerģētikas osta, kur darbojas *[[JadeWeserPort]]* – Vācijas vienīgā dziļūdens konteineru osta, kas nodrošina nepārtrauktu kuģu apkalpošanu, kā arī naftas un sašķidrinātās dabasgāzes pārkraušanas centrs.

Pilsēta dibināta 19. gadsimta vidū pēc Prūsijas karaļa Vilhelma I rīkojuma, kļūstot par jaunāko un vienlaikus nozīmīgāko ostas pilsētu Lejassaksijā. Vilhelmshāfene kopš tās dibināšanas ir bijusi būtisks Vācijas jūrniecības, rūpniecības un militārās vēstures centrs, saglabājot stratēģisku nozīmi Ziemeļjūras piekrastē un Austrumfrīzijas reģionā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ultima Esperansa

**Ultima Esperansas province** () ir viena no Čīles Magaljanesas reģiona provincēm valsts dienvidos. Provinces centrs un vienīgā pilsēta ir Puertonatalesa. Aizņem teritoriju Čīles Patagonijā, kā arī daudzskaitlīgas salas Čīles arhipelāga dienvidos. Robežojas ziemeļos ar Aisenas reģiona Kapitanpratas provinci, dienvidos — ar Magaljanesas provinci, bet austrumos — ar Argentīnas Santakrusas provinci. Province nodēvēta pēc Ultima Esperansas (‘Pēdējās cerības’) līča, kura krastā atrodas provinces galvaspilsēta.

## Administratīvais iedalījums
Province administratīvi dalās divās komūnās: 
* Natales (*Natales*) rietumos (48974,2 km², 19116 iedzīvotāji) ar centru Puertonatalesas pilsētā; aizņem provinces lielāko daļu.
* Torresa del Paine (*Torres del Paine*) austrumos (6630 km², 1209 iedzīvotāji) ar centru Serrokastiljo ciemā.

## Ārējās saites
Steve (filma)

***Steve*** ir 2025. gada Īrijas un Apvienotās Karalistes drāmas filma, kuras režisors ir Tims Mielantss. Filmā galvenās lomas atveido Kilians Mērfijs, Treisija Ulmana, Džejs Likurgo, Simbi Adžikavo un Emilija Votsone. Filma ir balstīta uz Maksa Portera 2023. gada romānu *Shy*.

Filma stāsta par Stīvu (Mērfijs), kurš ir skolas direktors zēniem ar uzvedības traucējumiem.

Filmas *Steve* pirmizrāde notika  Toronto Starptautiskajā kinofestivālā. Kopš  filma ir pieejama straumēšanas platformā *[[Netflix]]*. Filma saņēma pozitīvu kritiķu novērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kaveskari

**Kaveskari** (pašnosaukums: *kawésqar*) vai **alakulufi** ir viena no Dienvidamerikas dienviddaļas aborigēnajām tautām Argentīnā un Čīlē. Līdz 20. gadsimta sākumam apdzīvoja Čīles arhipelāga salas un Patagonijas Kordiljeras piekrasti. Tiek pieskaitīta ugunszemiešu tautām. 

Mūsdienās apmēram 3500 cilvēku sevi uzskata par kaveskariem (galvenokārt metisi); dzīvo Bransvikas pussalā un Velingtona, Santainesas un Desolasjonas salās, kā arī reģiona urbānajos centros. Sadzīvē kaveskari lielākoties pārgājuši uz spāņu valodu; dzimtās valodas līmenī kaveskaru valodu prot mazāk par 10 cilvēkiem, galvenokārt Puertoedenas ciemā Velingtona salā.

## Vēsture
thumb|300px|Kaveskaru vēsturiski apdzīvotās teritorijas (ar sarkanu līniju)
Vēsturiski kaveskari piekopa jūras nomadu dzīvesveidu — klejoja laivās gar Čīles arhipelāga salu piekrasti no Penasa līča ziemeļos līdz Ugunszemei dienvidos. Galvenā nodarbošanās bija jūras dzīvnieku medības un vēžveidīgo un molusku vākšana. Pirmie regulārie kontakti ar rietumniekiem sākās 1880. gados, kas noveda pie straujas kaveskaru skaita vairākkārtēju samazināšanās dēļ ievazāto slimību (masalas, tuberkuloze u.c.), pret kurām iezemiešiem nebija imunitātes.

1881. gadā Eiropas antropologi vienpadsmit kaveskarus aizveda uz Eiropu, lai tos eksponētu Buloņas mežā Parīzē un Berlīnes zooloģiskajā dārzā. Izdzīvoja tikai četri, kas atgriezās Čīlē. 2010. gada sākumā piecu no septiņiem Eiropā mirušajiem mirstīgās atliekas tika repatriētas no Cīrihes Universitātes Šveicē, kur tās bija turētas pētījumu veikšanai. Pēc mirstīgo atlieku atgriešanas Čīles prezidente Mišela Bašelē oficiāli atvainojās par to, ka valsts atļāva šos pamatiedzīvotājus izvest no valsts, lai tos izstādītu un izturētos pret viņiem kā pret dzīvniekiem.

## Atsauce

## Ārējās saites
Iestādes vadītājs

**Iestādes vadītājs**, **institūcijas vadītājs** jeb **izpilddirektors** () ir augstākā līmeņa izpildvaras amatpersona uzņēmumā, organizācijā vai iestādē, kas atbild par tās kopējo stratēģisko vadību, ikdienas darbības uzraudzību, resursu pārvaldību un pārstāvību ārējās attiecībās. Iestādes vadītājs ir persona, kas pieņem galīgos izpildlēmumus, īsteno valdes vai padomes noteikto stratēģiju un nodrošina organizācijas mērķu sasniegšanu. Organizācijas hierarhijā iestādes vadītājs atrodas augstākajā administratīvajā līmenī, un viņa tiešie padotie bieži ir citi izpilddirektori vai departamentu vadītāji, piemēram, finanšu direktors, operāciju direktors. Korporatīvajā pārvaldībā iestādes vadītājs parasti darbojas valdes (padomes) uzraudzībā; atbilstoši starptautiskajiem pārvaldības principiem ir ieteicams nodalīt iestādes vadītāja un valdes priekšsēdētāja funkcijas, īpaši, ja tās apvieno viena persona.

Latviešu valodā papildus terminam iestādes vadītājs bieži lieto arī apzīmējumus ‘priekšsēdētājs’ vai ‘direktors’. Amata funkcijas un atbildība var atšķirties atkarībā no organizācijas juridiskā statusa, lieluma un darbības jomas.

## Ārējās saites
Meksikas prezidents

**Meksikas Savienoto Valstu prezidents** (), ir Meksikas valsts vadītājs un valdības vadītājs. Saskaņā ar Meksikas konstitūciju prezidents vada federālās valdības izpildvaru un ir Meksikas bruņoto spēku virspavēlnieks. Šo amatu, kas pirmo reizi tika izveidots ar 1824. gada federālo konstitūciju, pašlaik ieņem Klaudija Šeinbauma, kura stājās amatā 2024. gada 1. oktobrī. Prezidenta amats tiek uzskatīts par revolucionāru tādā nozīmē, ka amata pilnvaras ir atvasinātas no 1917. gada Revolucionārās konstitūcijas. Vēl viens Meksikas revolūcijas mantojums ir konstitūcijas aizliegums pārvēlēt prezidenta amatā. Meksikas prezidentu termiņš ir ierobežots līdz vienam sešu gadu termiņam, ko sauc par *sexenio*. Nevienam, kurš ir ieņēmis šo amatu, pat pagaidu režīmā, nav atļauts kandidēt vai pildīt pienākumus atkārtoti. Konstitūcija un prezidenta amats cieši atbilst prezidentālajai valdības sistēmai.
## Prezidenta rezidence
Prezidenta oficiālā rezidence un darba vieta ir Nacionālā pils, kas atrodas Konstitūcijas laukumā (Zócalo) Mehiko. Kopš Acteku impērijas laikiem šī ir varas centrs, un pašreizējā celtne ietver materiālus no imperatora Moktesumas II bijušās pils. No 1824. līdz 1884. gadam Nacionālā pils kalpoja gan kā izpildvaras, likumdošanas un tiesu varas rezidence, gan mītne. Lai gan pēc 1884. gada tā vairs nefunkcionēja kā rezidence, tā palika prezidenta galvenā biroja ēka līdz 1968. gadam un atkal no 2012. līdz 2018. gadam. 2019. gadā prezidents Andress Manuels Lopess Obradors atjaunoja Nacionālo pili kā oficiālo rezidenci, pārceļoties uz 300 kvadrātmetru lielu dzīvokli tās dienvidu spārna trešajā stāvā, kas sākotnēji tika uzcelts Felipes Kalderona administrācijas laikā, bet iepriekš nekad netika izmantots šim nolūkam.

File:Wikimania 2015 15.07.2015 17-00-11.JPG|Nacionālā pils, oficiālā rezidence

File:Chapultepec Castle Mexico City.webp|Čapultepekas pils, 1884–1934
File:Casa Lazaro Cardenas Los Pinos 2018 Mexico 2.jpg|pils *Casa Lázaro Cárdenas*, Lospinjosa, 1935–1952
File:Los Pinos, Mexico 2018.jpg|pils *Casa Miguel Alemán*, Lospinjosa, 1952–2018

## Atsauces

## Ārējās saites
*Oficiālā tīmekļa vietne
Džordžs Kokbērns

**Sers Džordžs Kokbērns**, 10. baronets, (, dzimis ; miris ) bija Karaliskās flotes virsnieks un politiķis. Kā kapteinis viņš piedalījās Sentvinsenta raga kaujā 1797. gada februārī Franču revolūcijas karu laikā. Viņš komandēja jūras spēku atbalstu Martinikas iebrukuma laikā 1809. gada februārī Napoleona karu laikā.

Viņš arī vadīja Vašingtonas ieņemšanu un nodedzināšanu 1814. gada 24. augustā kā ģenerālmajora Roberta Rosa padomnieks 1812. gada kara laikā. Vēlāk viņš kļuva par pirmo jūras lordu (*First Naval Lord*) un šajā amatā centās uzlabot artilērijas standartus flotē, izveidojot artilērijas skolu Portsmutā; vēlāk viņš nodrošināja, ka flotē bija pieejama jaunākā tvaika un dzenskrūvju tehnoloģija, un uzsvēra spēju vadīt jūrniekus bez nepieciešamības ķerties pie fiziskas jūrnieku sodīšanas.
## Dzīvesgājums
Džordžs Kokbērns dzimis 1772. gada 22. aprīlī Londonā, viņš bija Džeimsa, 8. baroneta Kokbērna, otrais dēls.

1786. gadā viņš pievienojās Karaliskajam flotes dienestam un ātri pakāpās pa karjeras kāpnēm. Sākumā viņš dienēja Lielbritānijā, pēc tam pavadīja laiku ceļojumos Ostindijā un Vidusjūrā. Viņa pirmā kaujas pieredze bija dalība Livorno blokādē 1796. gadā. Nākamajā gadā viņš komandēja fregati Sentvisenta raga kaujā.

Kā kuģa komandieris viņš izcēlās 1809. gada uzbrukumā Martinikai un pieņēma franču padošanos, saņemot Pārstāvju palātas pateicību par šo rīcību.

1811. gada kampaņas laikā viņš dienēja pie Spānijas krastiem un, nākamā gada 12. augustā paaugstināts par Zilās eskadriļas kontradmirāli,  tika nosūtīts aizstāvēt Spānijas kolonijas Amerikā. Viņš piedalījās karā ar Amerikas Savienotajām Valstīm kā admirāļa Džona Borleisa Vorena un pēc tam Aleksandra Kokreina tiešais palīgs un bija galvenais soda ekspedīciju izpildītājs pret piekrastes apmetnēm Amerikas Savienotajās Valstīs. Viņš organizēja atbrīvoto melnādaino vergu vervēšanu Britu Koloniālajam jūras kājnieku korpusam. Kokbērna nozīmīgākā operācija bija Vašingtonas ieņemšana un nodedzināšana 1814. gada 24. augustā.

1815. gada sākumā Kokbērnam tika piešķirts Pirts ordenis, un pēc atgriešanās Eiropā viņam tika uzdots pārvest gūstā esošo Napoleonu Bonapartu uz Svētās Helēnas Salu, kur Kokbērns vairākus mēnešus palika kā salas gubernators.

Pēc tam Kokbērns vairākkārt (1828.–1830., 1834.–1835., 1841.–1846.) kalpoja par Admiralitātes pirmo jūras lordu. Viņš vairākas reizes tika ievēlēts parlamentā (no Portsmutu 1818.–1820. gadā, no Veblijas 1820.–1828. gadā, no Plimutas 1828.–1832. gadā un no Riponas 1841.–1847. gadā) un bija konservatīvo grupas pārstāvis. 1837. gada 10. janvārī sers Džordžs tika paaugstināts par Baltās eskadriļas admirāli.

1852. gadā Kokbērns mantoja ģimenes baroneta titulu, ko viņš bija mantojis pēc sava bezbērnu vecākā brāļa nāves.

Viņš nomira 1853. gada 19. augustā Rojallemingtonspā pilsētā, Vorvikšīrā.
## Atsauces

## Ārējās saites

* UK National Archives ID
* Britishmuseum.org vietne
* Nacionālā portretu galerija
Koklēns

**Koklēns** (; sieviešu dzimtē **Koklēna**) ir franču cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Anrī Koklēns (*Henri Coquelin*) — franču paukotājs;
* Fransiss Koklēns (*Francis Coquelin*; 1991) — franču futbolists.
Tulu valoda

**Tulu valoda** (𑎡𑎻𑎳𑎻 𑎨𑎸𑎱𑏂, ತುಳು ಬಾಸೆ, ത‍ുള‍ു ബാസ, ) ir dravīdu valodu saimei piederoša valoda, ko runā galvenokārt Tulunadu reģionā — Karnātakas dienvidrietumos (Dakšinas Kannadas un Udipi apgabalos) un Keralas ziemeļdaļā (Kasaragodas apgabalā) Indijas dienvidos, kā arī diasporā citos Indijas apgabalos un Persijas līča valstīs. Runātāju skaits tiek lēsts ap 2–3 miljoniem, no kuriem Indijā saskaņā ar 2011. gada tautas skaitīšanu ir  tulu valodas pamatrunātāju, lai gan daļa tiek klasificēti kā kannadu valodas runātāji. Tulu ir reģionāla un literāra valoda ar senām mutvārdu un rakstītajām tradīcijām, kas akadēmiskajā klasifikācijā tiek uzskatīta par vienu no “mazākajām literārajām” dravīdu valodām. Tā ir cieši saistīta ar kannadu, malajālamu un tamilu valodu, bet saglabā unikālas fonētiskās, leksiskās un gramatiskās īpatnības. Tulu valoda tiek plaši lietota ikdienas saziņā, folklorā, teātrī un literatūrā, un tai ir bagāta mutvārdu tradīcija, tostarp Bhuta Kola rituāli un episkie stāsti par Siri un Koti.

Rakstības tradīcija vēsturiski balstījās tulu–tigalari rakstībā, ko izmantoja reliģiskos un literāros tekstos; mūsdienās pārsvarā lieto kannadu alfabētu, savukārt senā rakstība tiek atjaunota digitālajā un akadēmiskajā vidē. Valsts līmenī tulu valodai Indijā nav oficiāls statuss, jo tā nav iekļauta Indijas Konstitūcijas 8. pielikumā, taču notiek politiskas iniciatīvas un sabiedriskas diskusijas par tās oficiālu atzīšanu, īpaši Karnātakas štata līmenī.

## Ārējās saites
Abdulhamīds

**Abdulhamīds** (; ; ) ir musulmaņu vīrieša personvārds un mūsdienu lietojumā uzvārds. Tas ir teoforisks musulmaņu vārds, kas veidots no arābu vārdiem *ʻabd* (kalps) un *al-Ḥamīd* (viens no Dieva vārdiem Korānā), un tādējādi nozīmē 'Visslavenā kalps'. Abdulhamīds var būt:

* Abdulhamīds I (1725—1789) — Osmaņu impērijas sultāns;
* Abdulhamīds II (1842—1918) — Osmaņu impērijas sultāns;
* Saūds Abdulhamīds (dzimis 1999. gadā) — Saūda Arābijas futbolists.

## Atsauces
Pašnoteikšanās

**Pašnoteikšanās** ir jēdziens, kas apzīmē indivīda vai kolektīva tiesības un spēju patstāvīgi noteikt savu rīcību, statusu un attīstības virzienu. Šī ideja balstās uz autonomijas un brīvības principu — tiesībām pieņemt lēmumus bez ārējas piespiešanas vai ierobežojumiem. Pašnoteikšanās var attiekties gan uz personību, gan uz kopienām, tautām vai valstīm, kas tiecas saglabāt vai iegūt politisko, ekonomisko un kultūras neatkarību. Politikā un starptautiskajās tiesībās pašnoteikšanās nozīmē tautu tiesības “brīvi noteikt savu politisko statusu un brīvi īstenot ekonomisko, sociālo un kultūras attīstību”, kā to nostiprina ANO statūtu 1. panta 2. daļa un kopīgais 1. pants abos 1966. gada cilvēktiesību paktos (Starptautiskais pakts par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām un Starptautiskais pakts par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām). Šo principu konkretizē ANO Ģenerālās asamblejas deklarācijas — par dekolonizāciju (1514 (XV)) un par draudzīgajām attiecībām starp valstīm (2625 (XXV)). Cilvēktiesību komiteja uzsver, ka pašnoteikšanās īstenošana ir priekšnoteikums individuālo tiesību garantijām, vienlaikus līdzsvarojot to ar valstu teritoriālās integritātes principu.

Filozofijā un ētikā pašnoteikšanās saistīta ar cilvēka autonomiju, rīcības brīvību un morālo atbildību par saviem lēmumiem; tā apzīmē pašpārvaldes spēju un normatīvu tiesības dzīvot pēc saviem iemesliem. Psiholoģijā, īpaši pašnoteikšanās teorijā, tā skaidro indivīda iekšējo motivāciju, kas balstīta uz vajadzībām pēc autonomijas, kompetences un piederības, un analizē saikni starp motivāciju, labbūtību un sociālo vidi. Šī teorija būtiski ietekmējusi izglītības, darba un veselības psiholoģijas praksi. Kopumā pašnoteikšanās ir centrāls cilvēktiesību un starptautisko attiecību princips, kā arī starpdisciplinārs jēdziens, kas vieno politikas, tiesību, filozofijas un psiholoģijas skatījumu uz rīcībspēju, suverenitāti un atbildību mūsdienu sabiedrībā.

## Ārējās saites
Kampanas arhipelāgs

**Kampanas arhipelāgs** () ir Čīlei piederoša salu grupa Klusajā okeānā, ietilpst Čīles arhipelāgā. Administratīvi dienviddaļa ietilpst Magaljanesas reģiona Ultima Esperansas provincē, bet ziemeļdaļa — Aisenas reģiona Kapitanpratas provincē. Salas neapdzīvotas, vēsturiski tā bijusi kaveskaru indiāņu apdzīvota teritorija.

## Ģeogrāfija
Arhipelāgs atrodas Čīles arhipelāga vidusdaļā. Stiepjas 140 km garumā ziemeļu—dienvidu virzienā; Ladriljero un Faljosa šaurumi austrumos to atdala no Velingtona arhipelāga, bet rietumos krastus apskalo Klusais okeāns. Arhipelāgā ietilpst vairāki desmiti salu, no kurām lielākās ir Kampana (1188 km²), Patrisio Linča sala (561 km²) un Esmeralda (515 km²). Salu reljefs kalnains ar ledājiem virsotnē, to augstākā virsotne 1311 m vjl Kampanas salā. Valda vēss, vējains un ļoti mitrs klimats, gada vidējā temperatūra ir 7,1 °C. Vidējais nokrišņu daudzums ap 5745 mm gadā. Ainavā dominē jauktie meži, augstienēs — klintāji un ledāji. Arhipelāga ziemeļdaļa ietilpst Katalaliksara nacionālajā rezervātā, bet dienviddaļa — Bernardo O'Higinsa nacionālajā parkā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bekasi

**Bekasi** (, ) ir pilsēta Indonēzijā, Rietumjavas provincē, tieši uz austrumiem no Džakartas. Tā ir viena no lielākajām un blīvāk apdzīvotajām pilsētām valstī, ar aptuveni 2,64 miljoniem iedzīvotāju. Bekasi ir atsevišķa pilsētas pašvaldība (*kota*) un ietilpst *[[Jabodetabek]]* metropoles reģionā — lielākajā Indonēzijas pilsētu aglomerācijā, kas apvieno Džakartu, Bogoru, Depoku, Tangerangu un Bekasi. Bekasi ir Džakartas priekšpilsēta, kā arī nozīmīgs rūpniecības, loģistikas un biznesa centrs ar plašu ražotņu, noliktavu un transporta infrastruktūras klātbūtni. Pateicoties attīstītajai transporta sistēmai un tuvumam galvaspilsētai, Bekasi kļuvusi par stratēģisku dzīvojamo un komerciālo zonu, kas veido būtisku daļu no Džakartas metropoles saimniecības.

Administratīvi Bekasi sastāv no 12 apgabaliem (*kecamatan*) un 56 pilsētas daļām (*kelurahan*). Pilsētā aktīvi tiek īstenoti pilsētbūvniecības un transporta attīstības projekti, kas veicina tās integrāciju Rietumjavas un Džakartas reģionālajā ekonomiskajā un sociālajā telpā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Salinas

***Salinas*** var būt:
* Salinasa — pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Kalifornijā;
* Hulio Salinass — Spānijas futbolists.
Kampana (sala)

**Kampana** () ir Čīlei piederoša neapdzīvota sala Klusajā okeānā, Kampanas arhipelāga lielākā sala. Administratīvi ietilpst Aisenas reģiona Kapitanpratas provincē. Vēsturiski salas piekrasti apdzīvojuši kaveskaru indiāņi.

Agrīnajās kartēs par Kampanu tika dēvēta visa salu grupa Čīles Patagonijas piekrastē dienvidos no Penasa līča starp 48° un 49° dienvidu platumu, ko no kontinenta atdala Kalenas šaurums, bet pēc Patagonijas šaurumu izpētīšanas Kampanas nosaukums palika salai grupas pašos ziemeļrietumos.

## Ģeogrāfija
Sala atrodas Čīles arhipelāgā. Faljosa šaurums austrumos salu atdala no Velingtona arhipelāga, Kastiljo šaurums dienvidos — no Aldeas salas, Oktubres kanāls dienvidrietumos — no Patrisio Linča salas, bet ziemeļrietumos krastus apskalo Klusais okeāns. Krasta līnija ļoti izrobota ar daudziem fjordiem un pussalām — tās kopējais garums ir 589 km. Sala vulkāniskas izcelsmes, reljefs kalnains ar ledājiem virsotnēs un ezeriem ieplakās, tās augstākais kalns 1311 m vjl. Valda vēss, vējains un ļoti mitrs klimats, gada vidējā temperatūra ir 7,1 °C. Vidējais nokrišņu daudzums ap 5745 mm gadā. Apaugusi ar jauktajiem mežiem. Visa sala ietilpst Katalaliksara nacionālā rezervāta teritorijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nestors Kiršners

**Nestors Karloss Kiršners** (; dzimis , miris ) bija Argentīnas politiķis, jurists un valsts vadītājs, Argentīnas prezidents no 2003. līdz 2007. gadam, viens no Taisnījuma partijas ievērojamākajiem līderiem un centrāla figūra valsts atveseļošanā pēc 2001. gada ekonomiskās krīzes. Pirms prezidentūras viņš vairāk nekā desmit gadus (1991–2003) bija Santakrusas provinces gubernators, kur ieguva reputāciju kā pragmatisks, sociāli orientēts un pret korupciju vērsts līderis. Kā prezidents Kiršners īstenoja ekonomiskās stabilizācijas un parādu restrukturizācijas politiku — 2005. gadā panākta vienošanās par vairāk nekā 100 miljardu USD ārējā parāda apmaiņu, bet 2005.–2006. gadā pilnībā atmaksāts parāds Starptautiskajam Valūtas fondam (aptuveni 9,9 miljardi USD), kas simboliski noslēdza SVF klātbūtni Buenosairesā. Viņa valdīšanas laikā atcelta imunitāte par militārā režīma noziegumiem — 2003. gadā anulēti “Punktu gala” un “Pienācīgās paklausības” likumi, bet 2005. gadā Augstākā tiesa tos atzina par antikonstitucionāliem, ļaujot atsākt tiesvedības par cilvēktiesību pārkāpumiem.

Kiršnera politika balstījās uz kreisi centrisku, sociālā taisnīguma un ekonomiskā intervencionisma ideoloģiju, kas kļuva par pamatu politiskajai straumei kiršnerismam — peronisma kreisā spārna kustībai, kura būtiski ietekmēja Argentīnas politiku 21. gadsimta pirmajās desmitgadēs. Nestors Kiršners bija precējies ar Kristinu Fernandesu de Kiršneri, kura 2007. gadā viņu nomainīja prezidenta amatā un turpināja viņa politisko kursu (prezidente 2007–2015; viceprezidente 2019–2023). Abi kopā Argentīnas mūsdienu vēsturē tiek uzskatīti par vienu no ietekmīgākajiem politiskajiem pāriem.

## Ārējās saites
M119 haubice

**M119 haubice** () ir viegla 105 mm haubice, ko izmanto Amerikas Savienoto Valstu armija. Tā ir ASV licencēta Apvienotās Karalistes L119 vieglā lielgabala versija. M119 parasti velk ar M1097 vai M1152 augstas mobilitātes daudzfunkcionālu riteņu transportlīdzekli (HMMWV), un to var viegli pārvietot ar helikopteru vai desantēt ar izpletni.

## Varianti un modifikācijas
* **M119** — Apvienotās Karalistes haubices L119 kopija;
* **M119A1** — 1989. gada modifikācija, pirmos lielgabalus ASV Armijai piegādāja 1989. gada decembrī;
* **M119A2** — modifikācija ar jauniem tēmēkļiem, kas izstrādāta 1998. gadā uzsāktās Vieglās artilērijas sistēmas uzlabošanas programmas rezultātā;
* **M119A3** — modernizēta versija ar digitālu uguns vadības sistēmu un inerciālu navigācijas sistēmu, kas pieņemta ekspluatācijā 2013. gada aprīlī.

## Vēsture
1987. gadā Amerikas Savienotās Valstis un Apvienotā Karaliste parakstīja līgumu par britu 105 mm L118 vieglā lielgabala (variants, kas standartizēts amerikāņu 105 mm NATO granātai) ražošanu Amerikas Savienotajās Valstīs ar apzīmējumu **L119**. Lielgabals bija paredzēts, lai aizstātu 105 mm M102 haubici.

1989. gadā ASV Armija pieņēma ekspluatācijā M119A1 modifikāciju, kuras sērijveida ražošana turpinājās līdz 1995. gadam.

105 mm haubices spēj efektīvi iznīcināt viegli bruņotus transportlīdzekļus. Piemēram, 105 mm granāta, kas eksplodē BMP-1/2 tuvumā, rada nopietnus bojājumus korpusam no granātas šķembām, un dažos gadījumos transportlīdzeklis var tikt pilnībā iznīcināts. Tiešs trāpījums gandrīz vienmēr noved pie pilnīgas tā iznīcināšanas.

Haubices ir arī ļoti efektīvas pret nocietinājumiem un ienaidnieka personāla koncentrācijām. Haubices vilkšanu veic ar augstas mobilitātes transportlīdzekli HMMWV vai kravas automobiļiem. Gaisa pārvadājumi tiek veikti ar helikopteru ārējām cilpām no UH-60 (viena) un CH-47 (diviem) helikopteriem, kā arī ar izpletni.


Operation Fulton Harvest DVIDS73045.jpg|thumb|M119 munīcija Irākas karā (M1 šāviņi ar punktveida detonāciju un mainīga laika detonatoriem)
M119 slingloaded by UH-60.jpg|thumb|M119 pārvieto ar helikopteru *UH-60 Blackhawk*
Battery B, 4th Battalion, 319th Airborne Field Artillery Regiment, 173rd Airborne Brigade, fire an M119A3 Howitzer during Exercise Rock Sokol at Pocek Range in Postonja, Slovenia, March 8, 2016.jpg|thumb|B baterija, 4. bataljons, 319. gaisa desanta lauka artilērijas pulks, 173. gaisa desanta brigāde, izmanto M119A3 haubici mācību *Rock Sokol* laikā Pocekas poligonā Postonjā, Slovēnijā, 2016. gada 8. martā.
M119 during OIF JanFeb03.jpg|thumb|M119 haubices izmantošana Irākas kara laikā


## Atsauces

## Ārējās saites

* US Army Fact Files — Towed Howitzer (105 mm) M119A1/A2 
* M119 globalsecurity.org