open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bosings

**Bosings** (, no *to bash* — 'uzbrukt, lamāt') ir darba devēja īstenots psiholoģiskais terors pret padotajiem. Tā ir kropla personāla vadība, ko izraisa vadītāja nespēja veidot un uzturēt skaidru lietišķo attiecību, pienākumu un atbildības ietvaru, atstājot darbiniekiem ikdienišķās interpretācijas brīvību par organizācijas mērķiem, vērtībām un noteikumiem. Interpretācijas rezultātus vadītājs gan vērtē atšķirīgi, piemērojot dažādas mērauklas dažādiem darbiniekiem līdzīgās situācijās.

## Bosinga pamatizpausmes
* Pastāvīga kritika darbā;
* Aprunāšana;
* Baumošana;
* Ignorēšana, nesarunāšanās;
* Mutiski un telefoniski draudi;
* Ņirgāšanās par kādu fizisku trūkumu vai izskatu;
* Stulbu un bezjēdzīgu pienākumu uzdošana;
* Neizpildāma uzdevuma uzdošana.

## Bosinga sekas
Darbinieki nevar paredzēt reakciju, balstoties uz iepriekšējo pieredzi, un tāpēc atsakās no iniciatīvas.

Pozitīvā atgriezeniskā saite ir bloķēta, jo vadītājs iznīcina jebkādas novirzes, kas potenciāli ir attīstības pamatā. Atbildību par stagnāciju vadītājs uzveļ darbiniekiem, kritizējot viņus par pasivitāti organizācijas mērķu īstenošanā. Vadītājs attaisno savu agresīvo, nepieklājīgo darba stilu, atrunājoties ar darbinieku nespēju. Publiskie pazemojumi pastiprina darbinieku sastingumu, bet vadītājam tas ļauj saglabāt varu uz attīstības rēķina.

Bosinga upurim izpaužas tādas veselības problēmas kā emocionāls stress, zems pašnovērtējums, nomākts garastāvoklis, depresivitāte, patstāvīgs nogurums, darbaspēju zudums, motivitātes zudums, noslēgšanās sevī, izvairīšanās no sabiedrības.

## Cīņa ar bosingu
Pēc psihologu pētījumiem uzņēmuma vadītāja viens no galvenajiem pienākumiem, lai pēc iespējas sekmētu organizācijas kultūru, ir ļaut darbiniekam radoši piedalīties kopējā uzņēmuma darbībā, ļaut viņam patstāvīgi strādāt un domāt. Kā arī uzslavēt, izteikt atzinību, radīt iespēju sevi pilnveidot un organizēt kopējus pasākumus. Otrkārt — radīt patīkamu, drošu atmosfēru uzņēmumā un tikai treškārt — nodrošināt pienācīgu darba samaksu.

## Izmantotā literatūra
* Rolava D., Psiholoģiski emocionālā drošība darba kolektīvā. // Biznesa Psiholoģija. — R., 2009. — No 11.
* Keiriša D. Cīnīties vai samierināties ar psiholoģisko teroru darbavietā?. // Sievietes Pasaule. — R., 2004. — No 12.
* Rolava D., Psiholoģiski emocionālā drošība darba kolektīvā. // Biznesa Psiholoģija. — R., 2009. — No 17.

## Atsauces
Chang'e 2

***Chang'e 2*** ( *Cháng'é èr hào*) ir Ķīnas otrais Mēness mākslīgais pavadonis. Zonde palaista . Starts tika saistīts ar Ķīnas Tautas Republikas dibināšanas 61. gadadienu.

*Chang'e 2* ir *[[Chang'e 1]]* rezerves aparāts, kas tika būvēts uz Ķīnas sakaru pavadoņa *[[Dongfanghong 3]]* bāzes.

## Lidojuma gaita
*Chang'e 2* tika palaista  10:59:57 UTC no Sičanas kosmodroma. Sākotnējā orbīta bija 200 × 380 000 km. Atšķirībā no *Chang'e 1*, kurš vispirms tika ievadīts Zemes orbītā, *Chang'e 2* nesējraķete ievadīja tiešā trajektorijā uz Mēnesi. 

2. oktobrī 04:25 UTC tika veikts pirmais lidojuma trajektorijas korekcijas manevrs. Bija paredzētas vēl divas korekcijas, bet tās tika atceltas, jo izrādījās, ka kosmiskā aparāta trajektorija atrodas nepieciešamajās robežās.

Mēness orbītā *Chang'e 2* iegāja 6. oktobrī. 03:06 UTC uz 32 minūtēm tika iedarbināts dzinējs, kas veica bremzēšanas manevru, un zonde iegāja 12 stundu elipsveida orbītā ap Mēnesi. 8. oktobrī zonde veica otru bremzēšanas manevru, kas sākās 02:45 UTC un ilga 17 minūtes. Rezultātā orbītas aposelēnijs tika samazināts līdz 1830 km. 9. oktobrī notika vēl trešais orbītas korekcijas manevrs, pēc kura zonde iegāja 100 km augstā darba orbītā.

 *Chang'e 2* pabeidza Mēness izpētes misiju.  zonde veica manevru, lai atstātu Mēness orbītu. 30. augustā tā iegāja Zemes—Saules otrajā Lagranža punktā (L2).  *Chang'e 2* atstāja L2, lai sāktu lidojumu uz asteroīdu 4179 Toutatis.

*4179 Toutatis* tika sasniegts , kad 08:30:09 UTC zonde palidoja garām asteroīdam 3,2 km attālumā.

## Atsauces
Tiskādi

**Tiskādi** (arī **Tiskadi**; ) ir ciems Rēzeknes novada Silmalas pagastā, Tiskādu ezera dienvidrietumos.

Ciemā atrodas vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis - Tiskādu vecticībnieku kopienas lūgšanu nams. Tiskādos darbojas arī pareizticīgo baznīca, kas valsts aizsargājama kultūras pieminekļa statusu zaudēja 1998. gadā.

Vecticībnieku ciemats, 1897. gadā tam piederēja 1050 ha ar 85 sētam.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Silmalas pagasta mājaslapa
* Rēzeknes novada informatīvais portāls
Ciskādi

**Ciskādi** (arī **Ciskods**, **Ciskodi**, agrāk **Tiskadi**; ) ir ciems Rēzeknes novada Sakstagala pagastā. Ciems izvietojies pagasta dienviddaļā ceļu krustojumā 5 km no pagasta centra Sakstagala, 15 km no novada centra Rēzeknes un 234 km no Rīgas.

Ciskādi zināmi kā vistālāk ziemeļos esošā lietuviešu valodas sala. 1851. gadā Ciskādos un apkaimes 64 sētās dzīvoja ap 400 lietuviešu; vēl 1977. gadā Ciskādos lietuviski runāja 10 cilvēki.

1933. gadā Ciskādiem (tolaik **Tiskadiem**) tika piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss.

Ciemā atrodas vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis _ Vītolu pamatskola un valsts nozīmes arhitektūras piemineklis _ Ciskādu Svētā Jāņa Kristītāja Romas katoļu baznīca, baznīcas ērģeles ir valsts nozīmes mākslas piemineklis.

Vītolu pamatskola kā mācību iestāde likvidēta 2009. gadā, tās telpās izveidots muzejs_izstāžu zāle

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Sakstagala pagasta mājaslapa
* Rēzeknes novada informatīvais portāls
Fjodors I

**Fjodors I Joanovičs** (; dzimis , miris ) bija pēdējais tiešais Maskavas Rurikoviču dinastijas Krievijas cars no 1584. gada līdz savai nāvei 1598. gadā. Par troņmantnieku kļuva pēc tam, kad viņa tēvs Ivans IV nogalināja viņa vecāko brāli Ivanu. Valsti pārvaldīja viņa sievasbrālis Boriss Godunovs, kurš pēc Fjodora nāves Krievijas juku laikā pats kļuva par Krievijas caru.

## Pilns tituls

Arī pēc Krievijas sakāves Livonijas karā cars Fjodors Ivanovičs vēl 1594. gadā turpināja ārlietu dokumentus parakstīt kā "Livonijas lielkņazs", lietojot pilno titulu:

"Cars un lielkņazs Fjodors Ivanovičs, visas Krievzemes, Vladimiras, Maskavas, Novgorodas patvaldnieks, Kazaņas cars, Astrahaņas cars, Pleskavas kungs un Smoļenskas, Tveras, Jugras, Permas, Vjatkas, Bulgārijas u.c. valstu lielkņazs, Ņižņijnovgorodas, Čerņigovas, Rjazaņas, Polockas, Rostovas, Jaroslavļas, Belozerskas, **Livonijas**, Udoras, Obdoras, Kondijas **lielkņazs**, visas Sibīrijas zemes un ziemeļu zemes pavēlnieks un Ivērijas zemes, Kartvelas un Gruzijas caru, un Kabardijas zemes, Čerkasu un Kalnu kņazu pavēlnieks un kungs un daudzu citu dižu valstu kungs un īpašnieks."

(krievu: *Се язъ Царь и Великiй Князь Θедоръ Ивaнoвичъ всеа Русiи Самодержецъ, Владимирскiй, Московскiй, Ноугородскiй; Царь Казанскiй, Царь Астраханскiй, Государь Псковскiй и Великiй Князь Смоленскiй, Тверскiй, Югорскiй, Пермскiй, Вятскiй, Болгарскiй и иныхъ Государь и Великiй Князь Новогорода Низовскiя земли, Черниговскiй; Рязанскiй, Полотцкiй, Ростовскiй, Ярославскiй, Бђлозерскiй, Лифляндскiй, Удорскiй, Обдорскiй, Кондинскiй, и всея Сибирскiй земли и Сђверные страны Повелитель и Государь Иверскiе земли, Грузинскихъ Царей, и Кабардинскiя земли, Черкаскихъ и Горскихъ Князей и иныхъ многихъ Великихь Государствъ Государь и Обладатель.*)

thumb|left|200px|Cara Fjodora I sejas rekonstrukcija (Mihails Gerasimovs, 1963.)

## Ārējās saites
Mākoņkalns

**Mākoņkalns** (arī **Padebešu kalns**) ir 247,4 m augsts paugurs Latgales augstienes Burzavas paugurainē, Rēzeknes novada Mākoņkalna pagastā. Paugura relatīvais augstums ir ~50 m un tas atrodas 2,1 km uz dienvidrietumiem no Rāznas ezera.

Uz pilsdrupām kalna virsotnē ved koka kāpnes. Kalna pakājē atklāta piemiņas plāksne par godu Latvijas pirmās brīvvalsts prezidenta Kārļa Ulmaņa apmeklējumam 1938. gadā viņa Latgales vizītes laikā.

## Vēsture
Viduslaikos Mākoņkalnā atradās Volkenbergas pils, kuras drupas vēl saglabājušās. Tas bija vissenākais krustnešu cietoksnis Lotigolas zemē, kuru Livonijas ordenis ieguva pēc Jersikas pēdējās dalīšanas 1239. gadā. Ir ziņas, ka jau 1236. gadā šeit bijusi koka pils.
Ir norādes par pilskalna izmantošanu vēl 1347. un 1350. gadā, 14. un 15. gadsimta cīņās ar lietuviešiem pils tika nopostīta un vairs netika atjaunota.

Mūsdienās saglabājušies vienīgi lielās mūra sienas fragmenti un sakritusī apakšzemes eja.

## Atsauces
2005. gada ASV Grand Prix

**2005. gada [[ASV Grand Prix|ASV ''Grand Prix'']]** bija Formula 1 ''Grand Prix'' izcīņa, kas norisinājās  Indianapolisas trasē. Šī bija 9. 2005. gada F-1 sezonas sacīkste.

Sacīkstē uzvarēja Ferrari pilots Mihaels Šūmahers. Šajā sacīkstē startēja tikai Bridgestone riepu izmantotājkomandu (Ferrari, Minardi, Jordan) piloti. Pārējie 14 piloti iebrauca boksos pēc parādes apļa drošības apsvērumu dēļ.

## Rezultāti
### Kvalifikācija

### Sacīkste

## Kopvērtējums

;Pilotu kopvērtējums

;Komandu kopvērtējums

* **Piezīme**: Abās tabulās parādīti tikai pirmie pieci piloti/komandas.

## Ārējās saites
Miko Koivu

**Miko Sakari Koivu** (; dzimis  Turku, Somijā) ir bijušais somu hokejists, centra uzbrucējs, Somijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 1035 Nacionālajā hokeja līgā, 15 sezonas pavadot Minesotas "Wild" rindās. No 2009. līdz 2020. gadam bija "Wild" kapteinis. Somijas hokeja izlases rindās izcīnījis divas olimpiskās medaļas.

2007. gadā kļuva par sava dzimtā SM līgas kluba Turku TPS līdzīpašnieku.

Viņa brālis Saku Koivu arī ir bijušais hokejists.

## Spēlētāja karjera
Savu profesionāļa karjeru viņš uzsāka Somijas līgas klubā TSP. M. Koivu pārcēlās spēlēt uz Ziemeļameriku 2004.—2005. gada sezonā, lai startētu "Wild" sastāvā, bet lokauta dēļ viņš pārstāvēja Minesotas kluba AHL fārmkluba sastāvā. "Wild" rindās Koivu debitēja 2005.—06. gada sezonā. Nākamajās sezonās hokejists kļuva par vienu no komandas vadošajiem uzbrucējiem un 2009. gadā uzsāka pildōit tās kapteiņa funkcijas. Koivu bija "Wild" kapteinis turpmākās 11 sezonas. "Wild" rindās kopumā Koivu aizvadīja 1028 spēles. 2020. gada oktobrī Koivu pievienojās Kolumbusas "Blue Jackets". Sezonas ievadā Koivu tās rindās aizvadīja septiņas spēles, līdz 2021. gada februārī paziņoja par karjeras beigšanu.

Kopā ar Somijas izlasi ir izcīnījis divas medaļas Olimpiskajās spēlēs: sudrabu 2006. gadā Turīnā un 2010. gadā Vankūverā. Pasaules čempionātos ir izcīnījis sudrabu 2007. gadā Maskavā un bronzu 2006. gadā Rīgā un 2008. gadā Helifeksā. Bija iekļauts arī 2014. gada olimpisko spēļu turnīra izlases sastāvā, taču traumas dēļ uz to nedevās.

## Ārējās saites
* 
* Minesotas "Wild" kluba profils 
* The Internet Hockey Database profils
Koivu

**Koivu** (no  — 'bērzs') ir somu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Miko Koivu (*Mikko Koivu*; 1983) — somu hokejists;
* Saku Koivu (*Saku Koivu*; 1974) — somu hokejists.
Nautrēnu ciems

**Nautrēnu ciems** var būt:
* Miglinieku pagasta nosaukums laika posmā no 1945. līdz 1965. gadam;
* Nautrēnu pagasta nosaukums laika posmā no 1965. līdz 1990. gadam.
Horhe Lorenso

**Horhe Lorenso** (; dzimis  Palmā de Maļorkā, Spānijā) ir profesionāls spāņu šosejas motobraucējs. Pašlaik (2019) brauc MotoGP seriālā un pārstāv Repsol Honda komandu. Viņš ir divkārtējs pasaules čempions 250 cm3 klasē (2006, 2007). MotoGP klasē brauc kopš 2008. gada sezonas, 2009. gada sezonas kopvērtējumā ierindojoties 2. vietā. 2010. gadā viņš izcīnīja pirmo čempiona titulu Moto GP klasē, bet 2011. gadā viņš palika otrajā vietā, 2012. gadā izcīnīja otru titulu.

## Karjeras statistika
### Pēc sezonām

### Pēc klases

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa 
* MotoGP profils
Mati Nikenens

**Mati Nikenens** (, ; dzimis , miris ) bija somu tramplīnlēcējs. Divās olimpiskajās spēlēs (1984, 1988) viņš izcīnīja 5 medaļas, no kurām 4 bija zelta. Vēl izcīnījis 9 medaļas Pasaules čempionātos (5 zelti) un 22 Somijas čempionāta medaļas (13 zelti). M. Nikenens ir vienīgais tramplīnlēcējs pasaulē, kas ir uzvarējis Olimpiskajās spēlēs, Pasaules čempionātā un *ski flying* Pasaules čempionātā, Pasaules kausa kopvērtējumā un četru tramplīnu turnīrā. 4 reizes triumfēja Pasaules kausa kopvērtējumā (1983, 1985, 1986, 1988).

M. Nikenens bijis arī veiksmīgs mūziķis. Izdevis trīs studijas albumus *[[Yllätysten yö]]* (1992), *[[Samurai]]* (1993) un *[[Ehkä otin, ehkä en]]* (2006). Viņš kļuva par otro Olimpisko čempionu pēc Tapio Rautavāra, kas ar savu mūzikas albumu ir ieguvis zelta disku Somijā. Viņa pirmais albums *Yllätysten yö* tika pārdots vairāk nekā 25 000 kopiju. Abi pārējie albumi nebija tik komerciāli veiksmīgi.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Ārējās saites
* Neoficiālā mājaslapa
Ozolu zilspārnu koksngrauzis

**Ozolu zilspārnu koksngrauzis** () — transpalearktiskā polimorfiska koksngraužu vaboļu suga.

Imago 6—16 mm garš. Ola 1 mm gara un 1,5 mm diametrā. Kāpurs 10—18 mm garš un tā galvas platums ir līdz 2,1 mm. Kūniņa līdz 9 mm gara un tās vēderiņa platums līdz 2,8 mm.

Kāpuri attīstās zem lapu koku mizas vai koksnē: dažreiz izraisa koksnes mehāniskus bojājumus. Pieaugušas vaboles sastopamas no maija līdz augustam. Ģenerācija turpinās gadu (dienvidu areālā ) vai divus (ziemeļu areālā). 

## Atsauces un piezīmes
Ēku koksngrauzis

**Ēku koksngrauzis** () — koksngraužu vaboļu suga, kura rada tehniskus koksnes bojājumus.

Imago 7—21 mm garš. Ola 2 mm garumā un 0,5 mm diametrā. Kāpurs 14-25 mm garš un Vēderiņš 7 mm plats.

Kāpuri attīstas stiprā sausā skujkoku koksnē. Ģenerācija turpinās no diviem līdz četriem gadiem. Pieaugušas vaboles sastopamas no maija līdz augustam.

## Atsauces un piezīmes
Google tulkotājs

**''Google'' tulkotājs** () ir *[[Google]]* piedāvāts uz statistikas bāzēts daudzvalodu bezmaksas mašīntulkošanas tīmekļa pakalpojums. To var izmantot teksta fragmentu, dokumentu vai tīmekļa lapu tulkošanai citā valodā.

Pakalpojums parādījās 2007. gadā. Pirms tam *Google* izmantoja uz *[[SYSTRAN]]* balstītu tulkošanas mehānismu, ko izmanto citi tulkošanas pakalpojumi kā *[[Babel Fish]]*, *[[AOL]]* un *[[Yahoo!|Yahoo]]*.

## Atsauces
Salamanka

**Salamanka** (, ) ir pilsēta Spānijas rietumos. Tā ir Salamankas provinces administratīvais centrs. Salamankas vecpilsēta 1988. gadā tika iekļauta UNESCO pasaules kultūras mantojuma sarakstā.

Pilsēta atrodas 200 km attālumā no Spānijas galvaspilsētas Madrides un 80 km attālumā no robežas ar Portugāli. Salamankā atrodas Salamankas Universitāte, kas tika dibināta 1218. gadā. Tā ir visvecākā universitāte Spānijā. Universitātē mācās ap  studentu, kas kopā ar tūrismu ir galvenais tautsaimniecības veicinātājs.

2002. gadā Salamanka bija viena no Eiropas kultūras galvaspilsētām.

Salamankā bāzēts sieviešu basketbola klubs Salamankas "Perfumerias Avenida".

## Atsauces

## Ārējās saites

* Tūristu ceļvedis 
* Salamanka - Wiki
Antonopole

**Antonopole** var būt:
* Antonopole — apdzīvota vieta Ludzas novada Pildas pagastā.
* Antonopole — apdzīvota vieta Rēzeknes novada Silmalas pagastā.
* Stacijas Malta agrākais nosaukums.
Bāreņieraksts

**Bāreņieraksts** ir ieraksts ar atsauci uz citu ierakstu, kurš nemaz nepastāv — piemēram, pasūtījuma ieraksts, kas veido atsauci uz neeksistējošu klienta ierakstu.
Egils Baldzēns

**Egils Baldzēns** (dzimis ) ir latviešu filozofs un politiķis. Kopš 2016. gada ir Latvijas Brīvo arodbiedrību savienības priekšsēdētājs. Bijis 7. Saeimas deputāts, viens no Sociāldemokrātu Savienības dibinātājiem un partijas pirmais vadītājs.

## Biogrāfija
Egils Baldzēns 1984. gadā ir pabeidzis Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filozofijas fakultāti filozofa specialitātē. 1989. gadā iesaistījies LSDSP atjaunošanā. 1991. gadā ievēlēts par partijas priekšsēdētāja Ulda Bērziņa vietnieku, savukārt 1993. gada sākumā — par partijas priekšsēdētāju. Baldzēna vadībā LSDSP 5. Saeimas vēlēšanās nespēja pārvarēt 4% barjeru, lai iekļūtu parlamentā. 1994. gadā par jauno partijas priekšsēdētāju tika ievēlēts Jānis Dinevičs.

1998. gadā no Latvijas Sociāldemokrātu apvienības saraksta ievēlēts 7. Saeimā, bijis tās frakcijas priekšsēdētājs. Saeimā darboies kā Nacionālās drošības komisijas un Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisijas biedrs. Piedalījies vairākās apakškomisijās un starpparlamentu sadarbības grupās. 1999. gadā, apvienību veidojošajām partijām izveidojot vienotu LSDSP, Baldzēns kļuvis par partijas priekšsēdētāja Jura Bojāra vietnieku. 

2001. gadā sācies Baldzēna konflikts ar Bojāru. Jūlijā izplatījās informācija, ka tiek plānota Baldzēna kā Saeimas frakcijas vadītāja nomaiņa, tomēr tā izrādījās nepatiesa. Partijas vadītājs J. Bojārs pārtrauca apmeklēt Saeimas frakcijas sēdes, jo neguva tajās vairākuma atbalstu. Par spīti tam, oktobrī notikušajā kongresā par LSDSP priekšsēdētāju atkārtoti tika ievēlēts Bojārs. 2002. gada janvārī Baldzēns un vēl 4 deputāti izstājušies no LSDSP un izveidojuši Sociāldemokrātu Savienības frakciju. Martā tika dibināta partija ar tādu pašu nosaukumu, Baldzēns kļuva par tās vadītāju.

8. Saeimas vēlēšanās SDS ieguva aptuveni 1,5% vēlētāju atbalstu un Saeimā neiekļuva. Netika ievēlēts arī LSDSP saraksts, kas saņēma 4% vēlētāju balsu. 2002. gada decembrī Egils Baldzēns atkāpās no SDS priekšsēdētāja amata, jo tika ievēlēts par Latvijas Brīvo Arodbiedrību savienības priekšsēdētāja Pētera Krīgera vietnieku. Baldzēns gan no partijas neizstājās.

2007. gadā iestājies partijā "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK". Kopš 2008. gada vadīja raidījumu "Politika uz skatuves un aizkulisēs" Radio Merkurs ēterā. 

## Privātā dzīve
Egils Baldzēns ir dzimis . Precējies ar dziedātāju Silviju Silavu.

## Atsauces
Lielais dižkoksngrauzis

**Lielais dižkoksngrauzis** () — koksngraužu vaboļu suga, kura ir oficiāli aizsargājama Latvijā kā pirmās kategorijas aizsargājamā suga. Tā ir vislielākā koksngraužu vabole Eiropā — 23—60 mm gara.

## Izplatība
Sastopama Centrāleiropā, Dienvideiropā, Ukrainā, Kaukāzā, Turcijā un Rietumāfrikā. Kalnos šī vabole sastopama līdz 1000 metriem virs jūras līmeņa. Latvijā pēdējos gados suga noverota ļoti reti un sporādiski. Lielāks eksemplāru skaits pēdējo reizi noverots Rīgas un Ventspils rajonos 1950.-1956. gadā. Populācijas strauju samazināšanos izraisa atmirstošo koku izciršana. Pašlaik tiek aizsargātas dažas atradnes Piejūras dabas parkā.

## Ekoloģija
Sugas biotops ir veci priežu meži, izcirtumi un jūrmalas kāpas. Kāpuri attīstās vecu, atmirstošu priežu celmu un stumbru koksnē. Kāpuru attīstība ilgst 3-5 gadus. Imago sastopami uz celmiem, baļķiem, atmirstošu koku stumbriem. un to dobumos. Sugas aizsardzība Latvijā iekļauj sevī pasākumus saglabāt vecus priežu mežus Piejūras zemienē, saglabāt vecas atmirstošas priedes, izciršanai paredzētajās teritorijās.

## Sugas varietātes
Suga iedalās divās *varietātēs*, kuras atšķiras ar ķermeņa garumu.
* *Ergates faber* var. *grandiceps* Tournier, 1872
* *Ergates faber* var. *opifex* Mulsant, 1851

## Atsauces un piezīmes
Priežu dižkoksngrauzis

**Priežu dižkoksngrauzis** () — koksngraužu vaboļu suga. Šī vabole ir viena no vislielākajiem koksngraužu dzimtas pārstāvjiem Eiropā — 18-45 mm gara. Latvijā tā ir oficiāli aizsargājama kā pirmās kategorijas aizsargājamā suga. Suga ierakstīta arī Dānijas, Zviedrijas un Ziemeļvalstu apdraudēto sugu sarakstā.

## Izplatība
Suga sastopama Eiropas stepēs un mežastepēs, Dienvidrietumāzijā, Kaukāzā, Aizkaukāzā, Turcijā un Rietumāfrikā. Latvijā 19. gs sākumā suga bija konstatēta Salaspils apkārtnē. Vēlāk Durbē un Griezē. Pašlaik ir zināma atradne pie Daugavpils. Poulācijas blīvums pie Daugavpils nav pētīts, bet domājams, ka antropogēnā faktora ietekmē populācija strauji sarūk.

## Ekoloģija
Sugas biotops ir veci priežu un jaukti meži. Kāpuri attīstās satrūdējušu priežu celmu, stumbru un sakņu koksnē. Imago sastopami galvenokārt uz priedēm no jūlija līdz septembrim. Sugas aizsardzība Latvijā iekļauj sevī pasākumus saglabāt neskartas priežu mežu zonas ar kritušiem un veciem kokiem. Izcirtumos saglabāt lielus, vecus celmus.

## Sinonīmija
Sinonīmi:
* *Armiger ballista* Voet, 1778
* *Armiger hussarus germanicus* Voet, 1778
* *Cerambyx tridentatus* Linnaeus, 1758
* *Prionus bicinus* Jakovlev, 1887
* *Prionus burdajewiezi* Bodemeyer, 1928
* *Cerambyx coriarius* Linnaeus, 1758

## Atsauces un piezīmes
Vinss Klārks

**Vinss Klārks** (, īstajā vārdā **Vinsents Džons Mārtins** (); dzimis  Londonā) ir angļu mūziķis un dziesmu autors. Bijis vairāku populāru mūzikas grupu dalībnieks, to skaitā Depeche Mode un Yazoo. Joprojām darbojas duetā Erasure.

2023.gada 17. novembrī klajā nāks Klārka pirmais solo albums "Songs Of Silence". Tajā būs desmit instrumentālas kompozīcijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājas lapa
Luāra (reģions)

**Luāra** (, izrunā: , burtiski — **Luāras Zeme**) ir viens no Francijas reģioniem. Robežojas ar četriem citiem Francijas reģioniem — Bretaņu, Lejasnormandiju, Centru-Valdeluāru un Puatū-Šarantu. Dienvidrietumos reģionu apskalo Biskajas līcis. Sīkāk Luāras reģions iedalās 5 departamentos: Atlantijas Luārā, Majennā, Mēnā un Luārā, Sartā un Vandejā. Administratīvais centrs ir Nante, kas ir arī reģiona lielākā pilsēta pēc iedzīvotāju skaita. Citas lielākās pilsētas ir Anžē, Lemāna, Sennazēra, Šolē un Lavāla.

## Ārējās saites
Dzimšana

thumbnail|235px|Jēru dzimšana. Viens mazulis ir jau atnesies.
**Dzimšana** ir atdalīšanās no mātes organisma fizioloģisku procesu rezultātā. Lopkopībā dzīvnieku mazuļu piedzimšanu mēdz saukt par **atnešanos**, savukārt putniem un rāpuļiem jaunas dzīvības nākšanu pasaulē sauc par **izšķilšanos**. Pretējais dzimšanai ir nāve.

## Atnešanās

## Izšķilšanās

## Skatīt arī

* Vairošanās

## Atsauces

## Ārējās saites
Edvīns Ķeņģis

**Edvīns Ķeņģis** (dzimis  Cēsīs) ir Latvijas šahists, lielmeistars. 

Šahu sācis spēlēt 10 gadu vecumā. Meistarkandidāta normu izpildījis 1974. gadā, PSRS sporta meistara nosaukums piešķirts 1978. gadā. Starptautiskais meistars kopš 1982. gada, bet par starptautisko lielmeistaru kļuvis 1991. gadā. Ir astoņkārtējs Latvijas čempions: 1984., 1987., 1988., 1989., 1990., 1997., 2004. un 2005. gadā. 

Sešas reizes pārstāvējis Latviju šaha olimpiādēs:
# Manilā (1992) - pie otrā galdiņa (5 no 11)
# Maskavā (1994) - pie otrā galdiņa (7½ no 12)
# Erevānā (1996) - pie pirmā galdiņa (7 no 12)
# Elistā (1998) - pie pirmā galdiņa (5½ no 10)
# Bledā (2002) - pie pirmā galdiņa (8 no 12)
# Maļorkā (2004) - pie otrā galdiņa (5 no 10) 

Pēdējos gadus uzturas Apvienotajos Arābu Emirātos, kur trenē šīs valsts jaunos šahistus. Neskatoties uz to, ka pēdējos gados reti piedalās turnīros, vēl 2010. gada vasarā Ķeņģim bija augstākais Elo reitings starp Latvijas šahistiem (2545).

## Ārējās saites

* Par šahu, eiropiešu mītiem un arābu pasauli, parSportu.lv
Lejasciema ģerbonis

**Lejasciema pilsētas ģerbonis**, kas, simbolizējot Gauju, tika izveidots ar horizontālu zilu joslu vidū, bet apkārt pamatne zelta krāsā. Tas apzīmēja zelta laukus upes krastos.

Šobrīd ģerboņa variācija ar citas formas vairogu ir pieņemta par Lejasciema pagasta ģerboni.

## Atsauces
Zvaigžņu Vārti: Atlantīda

***Zvaigžņu Vārti: Atlantīda*** (bieži saīsināts kā ***SGA***) ir Kanādas un ASV militārās zinātniskās fantastikas televīzijas seriāls un daļa no Metro-Goldwyn-Mayer Zvaigžņu Vārtu franšīzes. Seriālu veidoja Breds Vraits (Brad Wright) un Roberts Kūpers (Robert C. Cooper) kā turpinājumu un atsevišķu atzaru seriālam Zvaigžņu Vārti SG-1, ko veidoja Breds Vraits un Džonatans Glāsners (Jonathan Glassner), un kurš savukārt balstās uz mākslas filmas Zvaigžņu Vārti (Stargate) (1994). Pirmās trīs seriāla sezonas tika translētas telekanālos Sci-Fi Channel un The Movie Network, bet pēdējās divas sezonas translēja tikai telekanāls Sci-Fi. Seriāla pirmizrāde notika 2004. gada 16. jūlijā, bet pēdējā epizode tika translēta 2009. gada 9. janvārī. Televīzijas seriāls tika filmēts Vankūveras pilsētas apkaimē, Kanādā.

*Zvaigžņu Vārti: Atlantīda* stāsts seko seriāla *Zvaigžņu Vārti SG-1* septītās sezonas noslēdzošās epizodes „*Zudusī pilsēta*” (Lost City) notikumiem, kurā tiek atklāts senas citplanētiešu rases, sauktas par Senajiem, priekšpostenis Antarktīdā. Pirmajā epizodē Zvaigžņu Vārtu komandcentrs sūta starptautisku komandu izpētīt atklāto priekšposteni, kur doktors Denjels Džeksons atklāj leģendāras Seno pilsētas – Atlantīdas atrašanās vietu.
 
Seriālam bija ievērojami panākumi telekanālā Sci Fi Channel, kā arī Eiropā un Austrālijā. Lai gan tas saņēma maz kritikas, *Zvaigžņu Vārti: Atlantīda* ieguva daudzas balvas un nominācijas tā piecu sezonu laikā. Pēc tam, kad seriāla filmēšana tika pārtraukta, tā autori pievērsās jaunajam, jau apstiprinātajam seriālam *[[Zvaigžņu Vārti: Visums]]*, kura pirmizrāde notika 2009. gada 2. oktobrī. 2009. gadā tika paziņots par pirmās DVD filmas iznākšanu ar nosaukumu *[[Zvaigžņu Vārti: Izzušana]]* (Stargate: Extinction), tomēr šobrīd filmas uzņemšana ir apturēta. Starp *Zvaigžņu Vārti: Atlantīda* izstrādājumiem atrodamas arī spēles un rotaļlietas, drukātie izdevumi un audio seriāls.
Aizkraukles ģerbonis

**Aizkraukles pilsētas ģerbonis** ir viens no Aizkraukles pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts 1998. gada 24. novembrī.

## Heraldiskais apraksts
Spāņu vairogs, dalīts pēdā ar sudrabu un zilu; augšējā laukā trīs dīseles veidā liktas, pie pamatnes savienotas, zelta ozola lapas, kuras pavada 3 sudraba piecstaru zvaigznes.

Trīs ozola lapas simbolizē Pļaviņu HES turbīnas, kuras griež Daugavas ūdens. Trīs zvaigznes — trīs Latvijas vēsturiskie novadi: Latgale, Kurzeme, Vidzeme. Apakšā sudraba Daugava.

## Atsauces
Elektroniskā grāmata

[thumb|[Elektronisko grāmatu lasāmierīce]]
**Elektroniskā grāmata** (saīsinājumā **e-grāmata**) jeb **digitāla grāmata** ir tekstu un attēlu publicēšana elektroniskā formā, kas lasāma speciālā iekārtā, datorā vai citā iekārtā, kura spēj attēlot tekstu.

## Raksturojums
Parasti elektroniskā grāmata ir ekvivalents iespiestai grāmatai, bet ir gadījumi, kad grāmata „ir dzimusi” elektroniski. Tātad elektroniskā grāmata var pastāvēt bez iespiestās grāmatas versijas. Elektronisko grāmatu lasīšanai tiek izmantotas dažādas elektronisko grāmatu lasāmierices. Elektronisko grāmatu lasīšanai var tikt izmantoti arī personālie datori un mobilie tālruņi.

## Vēsture
Pirmās elektroniskās grāmatas idejas parādījās Gūtenberga projektā, ko aizsāka Mihaēls Sterns Harts 1970. gadā. Sākotnēji elektroniskās grāmatas bija radītas šaurai mērķauditorijai. Tomēr dažādu tehnikas nozaru attīstība, it īpaši interneta vispārēja pieejamība veicināja elektronisko grāmatu popularitāti un izplatību. Parādījās neskaitāmi elektronisko grāmatu formāti, atsevišķus no tiem atbalsta lielie programmatūru izstrādātāji, kā piemēram Adobe ar savu PDF formātu. Dažādas lasāmierīcesizmanto dažādus formātus, šis faktors elektronisko grāmatu tirgu veido ļoti sadrumstalotu.

Grāmatu autoriem un izdevējiem trūka vienprātības par elektronisko grāmatu pārdošanas standartu. Elektroniskās grāmatas piedzīvoja uzplaukumu melnajā tirgū. Daudzi elektronisko grāmatu tirgotāji sāka izplatīt elektroniskās grāmatas, uz kurām neattiecas autortiesības.

Elektroniskās grāmatas dod iespēju tiešsaistē publicēties tiem rakstniekiem, kuru darbiem neizdodas atrast izdevniecību, kas tos būtu ieinteresēta izdod.

1998. gadā ASV bibliotēkas sāka sniegt pieeju bezmaksas elektroniskajām grāmatām ar zinātnisku vai tehnisku tematiku, bet šīs grāmatas nebija iespējams lejupielādēt. 2003. gadā bibliotēkas sāka piedāvāt arī bezmaksas daiļliteratūras un dokumentālas elektroniskās grāmatas, uzsākot elektronisko grāmatu izsniegšanas modeli, kas veiksmīgi darbojās vairākās publiskajās bibliotēkās. 2010. gadā elektroniskās grāmatas piedāvāja jau 66% ASV publisko bibliotēku.

No 2009. gada tika uzsākta jaunu elektronisko grāmatu tirdzniecības un lasīšanas aparatūras modeļu izstrāde. Tomēr vēl šobrīd elektroniskajām grāmatām, atšķirībā no elektronisko grāmatu lasāmierīcēm, nav izveidota vienota izplatīšanas sistēma.

## Elektronisko grāmatu lasāmierīces
Par elektronisko grāmatu lasāmierīcēm var uzskatīt planšetdatoru vai kabatā nēsājamu datoru ar displeju un programmu, kas ļauj lasīt elektroniskus tekstus.

## Ārējās saites
* Project Gutenberg
* E-grāmatas latviešu valodā 
* Zvaigzne-ABC e-grāmatas

## Atsauces
* J.W.Spencer- *How e-books changed the world*.
Bauskas Centrālā bibliotēka

**Bauskas Centrālā bibliotēka** ir Bauskas novada kultūras, izglītības un informācijas patstāvīgā iestāde, kuras darbības mērķis ir iedzīvotāju bibliotekārā, bibliogrāfiskā un informacionālā apkalpošana. Bauskas CB veic reģiona galvenās bibliotēkas funkcijas Bauskas novada pašvaldību bibliotēkām saskaņā ar Bauskas rajona Padomes 2001.gada 15.novembra lēmumu „Par rajona Centrālo bibliotēku (prot. N1.12 2.p.), Bauskas pilsētas Domes 2001.gada 22.novembra lēmumu „Par Bauskas rajona pašvaldības iestādes „Rajona Centrālā bibliotēka” pārņemšanu” un Latvijas Bibliotēku padomes apstiprināto akreditācijas atzinumu (2007. gada 18. janvāra sēdes lēmums).

## Direktori
* 1922. - 1945. Jānis Rūsis
* 1951. - 1958. Ausma Saulinska
* 1958. - 1975. Lauma Kastiņa
* 1975. - 1998. Leontīne Zariņa
* 1998. - 2018. Baiba Tormane

## Vēsture
Bauskas pilsētas bibliotēka tika nodibināta 1922.gadā. Bibliotēka atradās Pils (tagad Plūdoņa) ielā 19, pilsētas Domes ēkā. Kaut arī 1925.gadā Bauskā bija tikai nedaudz vairāk par 5 tūkstošiem iedzīvotāju, pilsētā darbojās 5 bibliotēkas. Kara laikā pilsētas bibliotēkas ēka tika sagrauta, un vēlāk izvietota uz pilsētas Kultūras nama (tagad Tautas nama) telpās. Arī šobrīd Bauskas Centrālā bibliotēka atrodas Bauskas Tautas nama telpās.

## Struktūra
Bibliotēkas struktūru veido:
* Abonements
* Specializētā lasītava
* Interneta un periodikas lasītava
* Informācijas resursu attīstības nodaļa

## Krājums

Krājumi latviešu, krievu, angļu, vācu, lietuviešu valodās. 
Anšlava Eglīša un Veronikas Janelsiņas personīgā bibliotēka no ASV (nosūtītājs - testamenta izpildītājs Gvido Augusts). 
Rakstnieka Nikolaja Kalniņa kolekcija no 2005.gada aprīļa - sūtītājs Mirdza Kalniņa (ASV).

## Datubāzes
Bauskas Centrālā bibliotēka piedāvā dažādas datubāzes, kas izmantojamas bez maksas:
* Letonika
* NAIS
* EBSCO
* LURSOFT

## Atsauces

## Ārējās saites
* Bauskas centrālā bibliotēka
Informācijas zinātne

**Informācijas zinātne** ir starpdisciplināra zinātne, kas ietver informācijas analīzi, vākšanu, klasificēšanu, apstrādi, glabāšanu, meklēšanu un izplatīšanu. Informācijas zinātnieki pēta zināšanu izmantošanu organizācijās, kā arī cilvēku, organizāciju un jebkuru eksistējošo informācijas sistēmu mijiedarbību, ar mērķi radīt, aizvietot, uzlabot vai saprast informācijas sistēmas. Tā tiek bieži kļūdaini uzskatīta par datorzinātnes nozari, tomēr tās darbības lauks ir daudz plašāks, ietverot arī arhīvu zinātnes, izziņas, komerczinību, komunikāciju zinātnes, juridiskās zinātnes, bibliotēkzinātnes, muzeju, vadības, matemātikas, filosofijas, un sociālo zinātņu aspektus. 

Informācijas zinātne radās kā bibliogrāfijas kontroles nenumurējama automatizācija, ilgstoši darbojās bibliogrāfijas informācijas sistēmas jomā, detalizēja datorbāzes dažādību. Mūsdienās, informācijas tehnoloģiju ietekmē, informācijas zinātnes izpētes jautājumu loks strauji paplašinās. Informacionālie procesi kļūst saistīti ar informācijas tehnoloģijām un procesiem, kas pēta metodes un tehnoloģiju, uzlabojot informācijas kvalitāti un informācijas pārraides procesus informācijas sistēmās. Lielajos ražošanas uzņēmumos informācijas zinātni izmanto zināšanu pārvaldībai un darba optimizācijai. Lai nodrošinātu informācijas plūsmu un optimālo pielietojamību tiek izmantotas dažādas informācijas organizēšanas metodes, piemēram vizuālā pārvaldība.

Informācijas zinātnē viens no svarīgākajiem aspektiem ir informācijas un zināšanu apstrādes rīki.
Aleksandrs Šabalovs

**Aleksandrs Šabalovs** (; dzimis  Rīgā) ir ASV (agrāk Latvijas) šahists, lielmeistars. 

Starptautiskais lielmeistars kopš 1991. gada. 1992. gadā pārstāvējis Latviju šaha olimpiādē Manilā, spēlējot pie trešā galdiņa (7½ no 12). Tajā pašā gadā pārcēlies uz dzīvi ASV. Kļuvis par četrkārtēju ASV čempionu šahā: 1993. (dalīta 1.-2. vieta), 2000. (dalīta 1.-3. vieta), 2003. un 2007. gadā. 

## Ārējās saites
Rīgas mākslinieku grupa

[thumb|250px|Rīgas mākslinieku grupa [1923|1923.gadā. No kreisās: Sigismunds Vidbergs, Aleksandra Beļcova, Erasts Šveics, Uga Skulme, Marta Skulme, Jānis Liepiņš, Konrāds Ubāns, Oto Skulme, Jānis Cielavs, Romans Suta, Leo Svemps.]]
[thumb|250px|Rīgas mākslinieku grupa jubilejas izstādē [1930|1930.gadā. Priekšplānā sēž Jānis Liepiņš, Oto Skulme, stāv Niklāvs Strunke. 2. rindā no kreisās: Uga Skulme, Erasts Šveics, Konrāds Ubāns, Valdemārs Tone, Jānis Cielavs, Leo Svemps.]]
thumb|250px|Rīgas mākslinieku grupas izstādes plakāts.
**Rīgas mākslinieku grupa** bija mākslinieku biedrība Latvijā, kas aktīvi darbojās Rīgā no 1920. līdz 1938. gadam. Tā bija viena no aktīvākajām Latvijas mākslinieku grupām, kas vietējā mākslas dzīvē iedibināja modernisma tradīcijas. Rīgas mākslinieku grupa izraisīja skaļāko uzskatu un paaudžu konfliktu Latvijas mākslas vēsturē.

## Vēsture
Grupa izveidojās no jauno mākslinieku pulciņa "Zaļā puķe" (1914-1915). Grupas dalībnieki pievērsās Rietumeiropas modernās mākslas virzienu studijām. Pulciņa mākslinieki ar nosaukumu "Ekspresionistu grupa" 1919. gadā piedalījās retrospektīvajā izstādē *Latviešu māksla*, bet tā kā šis nosaukums pilnībā neatbilda grupas dalībnieku daiļrades ievirzei, 1920. gadā "Ekspresionistu grupa" tiek pārdēvēta par "Rīgas mākslinieku grupu".

Sākotnējā darbības fāzē grupas mākslinieki akcentēja impresionisma un dabas atdarināšanas kritiku, piedāvājot mākslinieka personības pašizpausmi, reālajā praksē orientējoties uz mērenām fovisma, kubisma, jaunās lietišķības variācijām, vēlākajā darbības fāzē darbība ievirzījās gleznieciskāka reālisma gultnē.

Rīgas mākslinieku grupas sastāvā ilgāku vai īsāku laika periodu darbojās māslinieki ar dažādu rokrakstu, bet vienas paaudzes cilvēki, kuri bija orientēti uz novatoriskiem meklējumiem. Viņu vidū minami tādi pazīstami Latvijas mākslinieki kā Romans Suta, Aleksandra Beļcova, Uga Skulme, Oto Skulme, Marta Skulme, Ģederts Eliass, Leo Svemps, Jānis Liepiņš, Emīls Melderis, Sigismunds Vidbergs, Konrāds Ubāns, Valdemārs Tone, Jāzeps Grosvalds, Jēkabs Kazaks, Niklāvs Strunke, Erasts Šveics, Jānis Cielavs un citi.

Grupas dalībniekiem lielākoties nebija akadēmiskās mākslas izglītības, studijas viņi bija uzsākuši Rīgā, vēlāk tās turpinot dažādās Krievijas privātās studijās un izglītības iestādēs. Pateicoties tam, mākslinieki spēja absorbēt daudzveidīgo ietekmju sfēru, kurās ietilpa arī avangarda elementi. Šī grupa pakāpeniski iekaroja noturīgu reputāciju, neskatoties uz Kasparsionādes skandālu un apvainojumiem nemākulībā darbības sākumposmā, kuru pamatā bija vecāko un akadēmiski ievirzīto kolēģu bailes par konkurenci. Rīgas mākslinieku grupas izstādes izpelnījās ievērību un atzinību, lai gan 1930. gadu otrajā pusē arī saņēmusi kritiku par aizraušanos ar krāsu un faktūru- formas kvalitātēm, pārāk nosacītu un brīvu figūru tēlojumu un klusās dabas dominanti.

## Ārējās saites
* Kultūra Latvijā 20.gs. 20.-40. gados
* Rīgas makslinieku grupa

## Atsauces
Digitālā bibliotēka

**Digitāla bibliotēka** ir dokumentu kolekcija organizēta elektroniskā formātā, kas ir pieejams internetā vai CD-ROM (kompaktdiska lasāmatmiņā) diskā. Tā ir bibliotēka, kuras resursi ir pieejami mašīnlasāmā formātā, izmantojot datoru. Resursi var būt pieejami gan uz vietas bibliotēkās, gan tiešsaistē (Reitz, Joan M.). Digitāla bibliotēka ir tehnoloģisko iespēju un elektronisko resursu kopums. Iegūto digitālo informāciju var izmantot ikviens interesents, kas ir ieinteresēts kāda jautājuma apzināšanā.

Digitālās bibliotēkas saturā ir *[[dati]], [[metadati]]*. Digitālo bibliotēku produktu var skatīt publiskajā telpā vai slēgtajā telpā. Digitālās bibliotēkas tiek veidotas kādai konkrētai lietotāju grupai (mērķauditorijai) vai sabiedrībai kopumā.

Digitālu bibliotēku var dēvēt arī par virtuālu bibliotēku, kas ir bibliotēka „bez sienām”, pieejama tikai elektroniski. Tajā nav drukāto informācijas avotu (Reitz, Joan M.). Digitālie objekti, kolekcijas – teksti (arī pilnteksti), audio ieraksti, kustīgi un nekustīgi attēli, kā arī digitālo objektu dažādās kombinācijas.

## Digitālo bibliotēku tipi
* Agrīnās digitālās bibliotēkas (piemēram, Gutenberg);
* Institūciju publikāciju digitālās bibliotēkas (piemēram, ACM);
* Nacionālo bibliotēku veidotās digitālās bibliotēkas (piemēram, ASV Kongresa bibliotēka);
* Universitāšu digitālās bibliotēkas (piemēram, SETIS);
* Pētnieciskie projekti (piemēram, GDL);
* Hibrīdbibliotēku projekti (piemēram, Headline);
#### Digitālo bibliotēku pozitīvie aspekti
* Veicina, nodrošina dokumentu saglabāšanu;
* Nodrošina iespēja piekļūt resursiem nerobežotā laika posmā;
* Piedāvā iespēju dokumentus lejupielādēt un elektroniski izmantot;
#### Digitālo bibliotēku negatīvie aspekti
* Digitālie resursi pieprasa apkalpošanu;
* "Digitālā plaisa";
* Autortiesību ievērošana;
* Tehniskie bojājumi.

## Digitalizācija Latvijā
Digitālās bibliotēkas veidošana ir būtisks bibliotēku pieejamības paplašinājums sabiedrībai, pakalpojums citām bibliotēkām un viena no Latvijas Nacionālās bibliotēkas nākotnes prioritātēm. Digitālā bibliotēka Latvijā ir elektronisko publikāciju un interneta resursu krātuve.

Digitālās bibliotēkas misija ir latviešu tautas kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšana digitalizētā formātā. Misija nodrošināt sabiedrības pieejamību digitalizētajiem resursiem.

Latvijas Nacionālās bibliotēkas digitālā bibliotēka Lettonica tiek veidota kopš 2006. gada. Digitālās bibliotēkas izveide liek pamatus vienotiem digitalizēto materiālu apstrādes, glabāšanas un pieejamības principiem. Digitālajā bibliotēkā atrodami digitalizēti attēlizdevumi (plakāti, apsveikumu atklātnes u.c.) kartes (Latvija 16. -18. gadsimts), laikraksti (periodika), notis, portreti (fotogrāfijas u.c.), grāmatas un digitāli veidoto publikāciju arhīvi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Digitālās bibliotēkas federācija
* Digitālās bibliotēkas: resusi un projekti
* Latvijas Nacionālā digitālā bibliotēka - Periodika
Mākslinieku biedrība "Zaļā vārna"

thumb|350px|Mākslinieku biedrības "Zaļā vārna" literāti.

**Mākslinieku biedrība "Zaļā vārna"** bija viena no Latvijas pirmās brīvvalsts laika mākslinieku grupām, kas tika dibināta 1925. gadā un pastāvēja līdz 1939. gadam. Tai bija raksturīga dažādu kultūras nozaru tuvināšanas tendence.

## Vēsture
Šajā biedrībā bija apvienojušies jauni un neatzīti mākslinieki, mūziķi, aktieri un literāti, kuri darbojās sekcijās. Pirmais biedrības priekšsēdētājs bija literāts Kārlis Štrauhs.
Biedrība izdeva literatūras un mākslas žurnālu "Zaļā vārna" 1929. un 1931. gadā, tā redaktors bija Fricis Gulbis. Žurnalā tika publicēti daiļliteratūras darbi, kā arī kritiski darbi par izstādēm, literatūru un izrādēm.

## Sekcijas
Tēlotājas mākslas sekcijā darbojās aptuveni 60 biedru. To sākotnēji vadīja gleznotājs Jānis Plase, vēlāk Kārlis Baltgailis. Biedrībā iestājās daudzi jauni mākslinieki, jo tā deva iespēju piedalīties izstādēs, to vidū minami Pēteris Upītis, Francisks Varslavāns, Voldemārs Valdmanis, Arturs Lapiņš. Biedrībā darbojās gleznotāji Aleksandrs Štrāls, Valdis Kalnroze, Frīdrihs Milts, Ansis Cīrulis, Alberts Filka, Romans Suta, grafiķi Aleksandrs Junkers, Oļģerts Ābelīte, Kārlis Bušs un citi.

Literātu sekcijas darbojās Žanis Unāms, Kārlis Egle, Aleksandrs Čaks, Jānis Kadilis, Anna Sakse, Kārlis Eliass, Eriks Ādamsons, Fridrihs Gulbis, Kārlis Eduards Rabācs, Austra Skujiņa un citi.

Biedrībai bija aktīva izstāžu darbība, ka arī saviesīgu pasākumu rīkošana, to starp bohēmiski literāri sarīkojumi.

## Ārējās saites
* Kultūra Latvijā 20.gs. 20.-40. gados
* www.makslasvesture.lv

## Atsauces
1557. gads

**1557. gads** () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.

## Notikumi
* 27. oktobris — Japānā sāk valdīt imperators Ogimači.

## Dzimuši
* 1. janvāris — Ištvāns Bočkai (*Bocskai István*), Transilvānijas princis (miris 1606.)
* 24. februāris — Matiass Hābsburgs (*Matthias*), Svētās Romas impērijas ķeizars (miris 1619.)
* 31. maijs — Fjodors I (*Фёдор I Иоаннович*), Krievijas cars (miris 1598.)
* 4. septembris — Mēklenburgas-Gistrovas Sofija (*Sophie af Mecklenburg*), Dānijas karaliene (mirusi 1631.)

## Miruši
* 9. aprīlis — Mikaels Agrikola (*Mikael Agricola*), somu garīdznieks (dzimis ap 1510.)
* 1. septembris — Žaks Kartjē (*Jacques Cartier*), franču pētnieks un jūrasbraucējs (dzimis 1491.)
* 19. novembris — Bona Sforca (*Bona Sforza*), Polijas karaliene (dzimusi 1494.)
* 13. decembris — Nikolo Tartalja, itāļu matemātiķis (dzimis 1499.)
Sadarbs

[thumb|300px|Mākslinieku biedrība "Sadarbs" [1926. gadā. 1. rindā no kreisās: Burkards Dzenis, Kārlis Miesnieks, Jānis Kuga, Jūlijs Madernieks, Alberts Prande, Jānis Siliņš. 2. rindā no kreisās: Rūdolfs Pelše, Kārlis Zāle, Kārlis Brencēns, Ludolfs Liberts.
]]

Mākslinieku biedrība **"Sadarbs"** bija viena no Latvijas pirmās brīvvalsts laika mākslinieku grupām, kas tika nodibināta 1924. gadā, pastāvēja līdz 1940. gadam un sevī apvienoja akadēmiski izglītotus latviešu māksliniekus.

Biedrības biedri bija Latvijas Mākslas akadēmijas pasniedzēji. "Sadarba" galvenais mērķis bija apvienot atšķirīgo radošo rokrakstu un dažādu paaudžu māksliniekus, lai veicinātu tradicionāli akadēmiskas ievirzes piekritēju sadarbību ar modernāku meklējumu piekritējiem. Mākslinieku biedrība "Sadarbs" sekmēja staptautiskos kontaktus ar Franciju un Beļģiju, kā rīkojot izstādes ārzemēs, tā arī aicinot piedalīties ārzemju māksliniekus Latvijas izstādēs. Tā kopš 1928. gada gandrīz katrā izstādē piedalījās kāds ārvalstu mākslinieks.

Biedrības dibinātāji bija Kārlis Zāle un Teodors Zaļkalns. "Sadarbā" darbojās arī tādi mākslinieki kā Ludolfs Liberts, Jūlijs Madernieks, Jānis Siliņš un Valdemārs Tone. Vēlākos gados par biedrības dalībniekiem kļuva Burkards Dzenis, Rūdolfs Pelše, Kārlis Miesnieks, Konrāds Ubāns, Jānis Kuga, Eduards Brencēns, Kārlis Brencēns, Augusts Annuss, Ārijs Skride, Vilis Vasariņš, Eduards Kalniņš, Alberts Prande un citi. 
"Sadarba" biedri bija dažādu mākslas nozaru pārstāvji - tēlnieki, gleznotāji, lietišķās mākslas pārstāvji un arhitekti, kuru vidū minami Sergejs Antonovs un Ernests Štālbergs.

Biedrības pastāvēšanas laikā notika 11 izstādes, kurās augstā profesionālā līmenī tika eksponēti reālistiski darbi.

## Ārējās saites
* Mākslinieku biedrība "Sadarbs"

## Atsauces
Aleksandra Beļcova

**Aleksandra Beļcova** ( — ) bija krievu izcelsmes Latvijas un PSRS gleznotāja, grafiķe un apdāvināta koloriste. Dzimusi Krievijā, Suražas pilsētā. Bijusi biedrību "Rīgas mākslinieku grupas" un "Zaļā vārna" locekle, darbnīcas "Baltars" māksliniece.

## Biogrāfija
Aleksandra Beļcova dzimusi 1892. gada 17. martā Krievijas pilsētā Suražā. 1912. gadā absolvējusi Novozibkovas pilsētas sieviešu ģimnāziju, bet 1917. gadā Penzas mākslas skolu. Studiju laikā satuvinājās ar daudziem kara vētru aiznestiem topošiem māksliniekiem: Jēkabu Kazaku, Konrādu Ubānu, Kārli Johansonu, Valdemāru Toni. Šeit viņa arī iepazīstas ar savu vēlāko dzīvesbiedru Romanu Sutu. 1917. gadā dodas uz Petrogradu, kur papildinās Natana Altmaņa studijā Brīvās mākslas darbnīcās (1918-1919). 1919. gadā Petrogradā viņa pirmo reizi piedalās izstādē, kā arī pārceļas uz pastāvīgu dzīvi Latvijā. 1920. gadā kļūst par Rīgas mākslinieku grupas biedri, kuru atstāj 1926. gadā kopā ar pārējiem "Baltazars" pārstāvjiem. No 1920. gada piedalījusies daudzās izstādēs kā Latvijā, tā arī ārzemēs, arī biedrības "Zaļā vārna" izstādēs (1927-1931).
1922. gadā apprecas ar Romanu Sutu un tajā pašā gadā abi dodas uz Parīzi, Berlīni un Drēzdeni. 1923. gadā viņiem piedzimst meita Tatjana, nākamā mākslas vēsturniece. No 1924. līdz 1928. gadam tāpat kā vīrs ir produktīva un aktīva Baltars māksliniece, kura ir radījusi daudzus metus porcelāna apgleznojumiem. 1945. gadā kļūst par Latvijas Mākslinieku savienības biedri. Mirusi 1981. gada 1. februārī Rīgā.

## Mākslinieciskā darbība
Strādājusi kā glezniecībā, tā arī grafikā, izmanotojot galvenokārt eļļas, pasteļa, akvareļa, tušas zīmējuma tehniku. Gleznojusi klusās dabas, ainavas, portretus, kubistiskas konstrukcijas un figurālas kompozīcijas. Pievērsusies arī karikatūrai un grāmatu grafikai.

### Izstādes
Māksliniecei bijušas vairākas personālizstādes- 1928., 1962., 1972. gadā Rīgā, 1963. gadā Tukumā, 1972. un 1973. gadā Ļeņingradā, 1974. gadā Liepājā, 1977. gadā Jūrmalā. Piemiņas izstādes: 1984. un 1985. gadā Rīgā, 1985. gadā Liepājā un Madonā, 1986. gadā Valmierā.

## Piemiņai
Rīgā, Elizabetes ielā 57A-26 atvērts memoriāls dzīvoklis — Romana Sutas un Aleksandras Beļcovas muzejs —, kurā ir aplūkojami abu mākslinieku darbi.

## Ārējās saites

* Biogrāfija
* A.Beļcova 
* Pamatekspozīcija muzejā 

## Atsauces
Erasts Šveics

**Erasts Šveics** ( — ) bija Latvijas gleznotājs. Dzimis Rīgā. Bijis "Rīgas mākslinieku grupas" biedrs, darbnīcas "Baltars" mākslinieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1895. gada 11. oktobrī Rīgā. Jau bērnībā ir iepazinis krāsošanas tehniskās iemaņas, jo izaudzis tēva daiļkrāsošanas darbnīcas gaisotnē. Apmeklējis Rīgas Vācu amatnieku biedrības skolu, pēc tam līdz 1915. gadam mācījās Rīgas pilsētas mākslas skolā pie Evas Borhertes-Šveinfurtes, Jāņa Tilberga un kluso dabu glezniecību pie Vilhelma Purvīša. Tiek mobilizēts armijā Pirmajā pasaules kara laikā, atgriežoties Latvijā, 1919. gadā kā brīvprātīgais ir piedalījies cīņās pret Bermonta karaspēku.

1927. gadā ieguvis Kultūras fonda stipendiju, ar ko devies studiju ceļojumā uz Parīzi un Drēzdeni. 1930. gadā apprecējies ar gleznotāja Jāņa Cielava māsu Annu Cielavu. 1930. gadu otrajā pusē bijis Izglītības ministrijas mākslas lietu referents, no 1935. gada Vilhelma Purvīša asistents Latvijas mākslas izstāžu iekārtošanā ārzemēs. Tuvojoties otrajai padomju okupācijai, devies trimdā uz Vāciju, kur uzturējies kopā ar Purvīti līdz pat viņa nāvei 1945. gadā. 1949. gadā no Mērbekas ciema Vācijā ieceļojis ASV, dzīvodams Ņujorkā, vēlāk Ņūrošelā.
Kādu laiku Erasts Šveics bijis Amerikas latviešu apvienības Kultūras biroja referents tēlotājā mākslā. Miris 1992. gada 1. novembrī, Ņūrošelā, netālu no Ņujorkas.

## Mākslinieciskā darbība
1920. gados pievienojas Rīgas mākslinieku grupai, satuvinoties ar Romanu Sutu, Jāni Cielavu, Oto un Martu Skulmēm. Līdzīgi pārējiem pievērsies vēlīnā kubisma atskaņām, kas ir aizgūtas no franču mākslas un palicis tam visilgāk uzticīgs no visiem Rīgas mākslinieku grupas dalībniekiem. 1920. gadu beigās pievērsies tolaik Latvijā dominējošām reālisma tendencēm, gleznojot klusās dabas. 1930. gados kļuvis liriskāks, vienlaicīgi monumentālāks, demonstrējot figurālajās kompozīcijās smagākas formas un raupjāku faktūru.

Mākslinieks piedalījies Rīgas mākslinieku grupas izstādēs 1920., 1923., 1924. (kopā ar poļu mākslinieku apvienību "Bloks"), 1925.(Tartu, kopā ar igauņu kubistiem), 1930., 1931., 1933. un 1939. gadā. Erasta Šveica darbi tikuši eksponēti arī dažādās kopizstādēs kā Latvijā, tā arī ārzemēs. Mākslinieka mūža laikā nav sarīkota neviena personālizstāde, lai gan darbi atrodas Parīzes, Malmes, Budapeštas, Tallinas un Latvijas muzejos. 1933. gadā kopā ar Niklāvu Strunki izveidoja porcelāna apgleznošanas darbnīcu **“**Ripors**”** (saīsinājums no “Rīgas porcelāns”).

Ņūrošelā kādu laiku piepelnījies ar trauku apgleznošanu un piedalījies vairākās Ņujorkas latviešu mākslinieku grupas izstādēs, retumis arī kādā citā kopējā izstādē. 

## Atsauces