open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ko Sans

**Ko Sans** (고산, revidētajā romanizācijā: *Go San*, Makkjūna-Reishauera: *Ko San*; dzimis ) ir *Samsung* tehnoloģiju institūta pētnieks. Viņš ir pirmā Dienvidkorejas kosmonauta dublieris. 

Ko bija viens no diviem kandidātiem, kas tika izvēlēti  pirmajam Korejas kosmonauta lidojumam kosmosā. Otrs kandidāts bija Ī Sojona. Vienam no viņiem ar krievu kosmosa kuģi *[[Sojuz (kosmosa kuģu sērija)|Sojuz]]* 2008. gada aprīlī 13. viesekspedīcijas sastāvā bija paredzēts doties uz Starptautisko kosmosa staciju.

2007. gada sākumā abi pretendenti devās uz Krieviju, lai gatavotos kosmiskajam lidojumam.  par galveno kandidātu lidojumam tika nosaukts Ko Sans, bet Ī Sojona palika par viņa dublieri.

Savukārt  tika paziņots, ka Ko Sans ir nomainīts pret Ī Sojonu. Tas notika pēc tam, kad Krievijas Federālā kosmiskā aģentūra lūdza nomainīt Ko sakarā ar viņa neatļautām darbībām kosmonautu sagatavošanas centrā. Viņš turpināja gatavošanos lidojumam, bet tikai kā dublieris.

## Atsauces
Sojuz TMA-12

**Sojuz TMA-12** (; ) bija pilotējams kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Starts notika no Baikonuras kosmodroma  11:16 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG. Ar SKS kuģis saslēdzās  12:57 UTC.

Nolaišanās notika . Sojuz TMA-12 00:16:18 UTC atvienojās no Pirs moduļa 00:16 ar Volkovu, Konoņenko un Geriotu uz borta. 02:45:18 uz 261 sekundi tika ieslēgti bremzēšanas dzinēji. Nolaižamais aparāts zemi sasniedza 03:37:10 UTC Kazahstānā, 89 km uz ziemeļiem no Arkalikas. Atšķirībā no dievām iepriekšjām Sojuz (Sojuz TMA-10 un Sojuz TMA-11) nolaišanām, kuras notika neplānotā ballistiskā režīmā, šoreiz nosēšanās notika normāli, precīzi kā paredzēts.

## Apkalpes
### Starta laikā
* Sergejs Volkovs (*Сергей Александрович Волков*) Sojuz komandieris, SKS komandieris (17. pamatekspedīcija), 
* Oļegs Konoņenko (*Олег Дмитриевич Кононенко*) Sojuz lidojuma inženieris, SKS lidojuma inženieris (17. pamatekspedīcija), 
* Ī Sojona (이소연, *Yi So-yeon*) lidojuma dalībnieks (14. viesekspedīcija), 

### Nolaišanās laikā
* Sergejs Volkovs 
* Oļegs Konoņenko
* Ričards Geriots (*Richard Garriott*) lidojuma dalībnieks (15. viesekspedīcija), 

### Rezerves apkalpe
* Maksims Surajevs (*Максим Сураев*) — komandieris 
* Oļegs Skripočka (*Олег Скрипочка*) — lidojuma inženieris 
* Ko Sans (고산, *Ko San*) — lidojuma dalībnieks 

## Skatīt arī
* Sojuz TMA-11
* Sojuz TMA-13
Mehikormas bāka

**Mehikormas bāka** (igauniski — *Mehikoorma tuletorn*) atrodas Igaunijā pie Peipusa ezera.
__TOC__
## Vēsture
Bāka šajā vietā atrodas kopš 1938. gada.

## Raksturojums
Bākas augstums ir 15 m. Bāku veido apaļš, cilindrisks betona tornis ar galeriju un laternu. Tornis ir baltā krāsā. Gaismas elements atrodas 20 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (0,8 s deg, 3,2 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 10 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas no aprīļa līdz novembrim, diennakts tumšajā laikā.
2008. gadā Igaunijas pasts izdeva pastmarku ar Mehikormas bākas attēlu.
## Atsauces

### Ārējās saites
* Estonian Maritime Navigation
* Mehikormas bāka 2007
Ko

**Ko** vai **ko** var būt:

* Korejiešu valodas ISO 639 kods;
* Čitrāliešu cits nosaukums.

Cilvēki:
* Ko Sans (고산; 1976) — korejiešu kosmonauts;
* Sebastjans Ko (*Sebastian Coe*; 1956) — angļu vieglatlēts un politiķis;
* Tomass Ko (*Thomas Coe*; 1873—1943) — britu ūdenspolo spēlētājs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs;
* Žans Ko (*Jean Cau*; 1875—1921) — franču airētājs, olimpiskais čempions.
SKS 17. ekspedīcija

**SKS 17. ekspedīcija** (;  jeb *ISS-17*) bija Krievijas un ASV rīkota kosmonautu ekspedīcija uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Kosmosa kuģis Sojuz TMA-12 startēja  11:16 UTC. Stacijai tas pieslēdzās .

2008. gada maijā misijas STS-124 laikā ar kosmoplānu Discovery stacijā ieradās Gregorijs Čemitofs, kurš nomainīja Geretu Reismenu.

Nākamās apkalpes kosmosa kuģis Sojuz TMA-13  saslēdzās ar staciju.  notika oficiāla stacijas vadības nodošana jaunajai komandai.

## Apkalpe
### Pirmā daļa (2008. gada aprīlis — jūnijs)
* Sergejs Volkovs (*Сергей Александрович Волков*) komandieris, 
* Oļegs Konoņenko (*Олег Дмитриевич Кононенко*) lidojuma inženieris, 
* Gerets Reismens (*Garrett Reisman*) lidojuma inženieris ¹

### Otrā daļa (2008. gada jūnijs — oktobris)
* Sergejs Volkovs
* Oļegs Konoņenko
* Gregorijs Čemitofs (*Gregory Chamitof*) lidojuma inženieris 

## Rezerves apkalpe
* Maksims Surajevs komandieris, Krievija
* Oļegs Skripočka lidojuma inženieris, Krievija
* Timotijs Kopra lidojuma inženieris, ASV (Čemitofa aizvietošanai)
* Nikole Stota lidojuma inženieris, ASV (Magnusai)

## Atsauces

## Ārējās saites
* NASA mājas lapā
Sergejs Volkovs (kosmonauts)

**Sergejs Volkovs** (; dzimis ) ir Krievijas kosmonauts. Sergeja tēvs ir padomju kosmonauts Aleksandrs Volkovs. Sergejs Volkovs 2008. gadā kļuva par pasaulē pirmo kosmonautu otrajā paaudzē (otrais ir Ričards Geriots, ar kuru Sergejs veica kopīgu lidojumu kosmosa kuģī Sojuz TMA-12 atpakaļceļā no SKS).

Sergejs Volkovs 1995. gadā beidzis Tambovas augstāko kara aviācijas lidotāju skolu. 1997. gadā ieskaitīts kosmonautu sagatavošanas grupā.

Volkova pirmais lidojums kosmosā notika 2008. gadā ar kosmosa kuģi Sojuz TMA-12 kā SKS 17. ekspedīcijas komandierim.

Otrais lidojums notika 2011. gadā esot kosmosa kuģa Sojuz TMA-02M komandierim un kā SKS 28. un SKS 29. ekspedīcijas lidojuma inženierim.

Sergejs Volkovs trešo lidojumu kosmosā sāka 2015. gada septembrī, esot kosmosa kuģa Sojuz TMA-18M komandierim. Bija SKS 45. un SKS 46. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz zemes atgriezās 2016. gada martā.

## Ārējās saites
* Biogrāfija
Volkovs

**Volkovs** (, no *во́лк* — 'vilks'; sieviešu dzimtē Volkova (*Во́лкова*)) ir izplatīts krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Igors Volkovs (*Игорь Волков*; 1983) — Krievijas hokejists;
* Sergejs Volkovs (*Сергей Волков*; 1973) — Krievijas kosmonauts;
* Sergejs Volkovs (*Сергей Викторович Волков*; 1974) — Krievijas šaha lielmeistars;
* Vladimirs Volkovs (1984) — Latvijas futbola uzbrucējs.
Pietēnupe

**Pietēnupe** ir upe Ropažu novadā, Lielās Juglas kreisā krasta pieteka. Sākas netālu no dzelzceļa līnijas Rīga—Ērgļi un Lielā Kangaru purva. Savā tecējumā upe uzņem ūdeni no vairākām sīkām pietekām un grāvjiem. Upe augštecē lielākoties tek caur mežiem. Sākot no Vāverkroga Pietēnupe tek paralēli Rīgas—Ērgļu autoceļam (P4), neattālinoties no tā tālāk par puskilometru. Upi šķērso vairāki sīkāki un lielāki autoceļi un Ērgļu dzelzceļa līnija. Pietēnupe tek cauri Pietēnezeram. Upes lejtecē Pietēnupe lielākoties tek caur mežiem un netālu no Bajārkroga ietek Lielajā Juglā.

Upes krastos nav izvietojušās ievērojamas apdzīvotas vietas, lielākās ir Lielkangari, Kangari un Vāverkrogs.

## Atsauces
Brīnumainais burvis no Oza zemes

**Brīnumainais burvis no Oza zemes** (*The Wonderful Wizard of Oz*) ir Laimena Frenka Bauma sarakstīta bērnu grāmata. Šo grāmatu ilustrēja Viljams Voless Denslovs (*William Wallace Denslow*). To pirmo reizi publicēja Čikāgā Džordža M. Hila kompānija (*George M. Hill Company*) 1900. gadā. Kopš tās reizes grāmata ir vairākas reizes atkārtoti laista tirgū, dažreiz arī ar nosaukumu **Ozas burvis** vai **Oza zemes burvis** (*The Wizard of Oz*). Grāmatā ir stāstīts par meitenes, kuras vārds ir Dorotija, piedzīvojumiem Ozas zemē (*Land of Oz*). Šī grāmata ir kļuvusi par vienu no vislabāk zināmajiem stāstiem Amerikas popkultūrā un ir iztulkota daudzās valodās. Grāmata kļuva tik populāra, ka pat 1903. gadā Baums to pielāgoja Brodvejas mūziklam. Grāmatas popularitātes dēļ Baums sarakstīja vēl trīspadsmit grāmatas par Ozu.

## Atsauces
SKS 14. Krievijas viesekspedīcija

**SKS 14. Krievijas viesekspedīcija** ( jeb *ЭП-14*) ir Krievijas un Dienvidkorejas rīkota īslaicīga kosmonauta ekspedīcija uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS).

Viesekspedīcija startēja  ar kosmosa kuģi Sojuz TMA-12, un tās apkalpe ir Korejas pirmā kosmonaute Ī Sojona.
Kopā ar viņu ar Sojuz TMA-12 uz staciju tika nogādāti arī SKS 17. ekspedīcijas apkalpes locekļi Sergejs Volkovs un Oļegs Konoņenko.

Uz zemi kosmonaute atgriezās  kosmosa kuģa Sojuz TMA-11 nolaižamajā aparātā kopā ar SKS 16. ekspedīcijas apkalpes locekļiem Juriju Maļenčenko un Pegiju Vitsoni.

## Apkalpe
### Pamatapkalpe
* Ī Sojona (*Sheikh Muszaphar Shukor*) — lidojuma dalībnieks, 

### Rezerves apkalpe
* Ko Sans (고산, *Ko San*) — lidojuma dalībnieks,
Jūrmala (nozīmju atdalīšana)

**Jūrmala** var būt:

* Jūrmala - pilsēta Latvijā;
* Rīgas Jūrmala - bijusī Latvijas pilsēta;
* jūras krasts
* pludmale
Britānija

**Britānija** var būt:

* Britānija (Romas impērijas province)
* Lielbritānijas un Ziemeļīrijas apvienotā karaliste, arī Apvienotā Karaliste - valsts Eiropā
* Lielbritānijas un Īrijas apvienotā karaliste, arī Britu impērija vai Lielbritānijas impērija - valsts Britu salās ar kolonijām, kas pastāvēja līdz 1927. gadam
* Lielbritānija (sala)
* Britu salas
* Bretaņa — vēsturisks reģions Francijā

## Skatīt arī
* Lielbritānija
Pilava Gurna

**Pilava Gurna** ( vēsturiski arī Peilava () - pilsēta Polijas dienvidrietumos, Lejassilēzijas vojevodistē.

Līdz 1945. gadam pilsēta ietilpa Vācijā, bet, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet pilsētas vācu iedzīvotāji padzīti.

Kad Pilava Gurna atradās Vācijas sastāvā, tā tika saukta par "garāko Vācijas ciemu", jo tā stiepās gar upi vairāku kilometru garumā. 18. gadsimta beigās Pilavā Gurnā darbojās brāļu draudžu mācītājs Georgs Heinrihs Loskīls.
Veloceļš Centrs—Mežaparks

thumb|250px|Veloceļš Skanstes apkaimē
thumb|250px|Veloceļa sākums Skanstes un Hanzas ielas krustojumā
**Veloceļš Centrs — Mežaparks** ir viens no pirmajiem veloceļiem Rīgā, kas uzbūvēts pēc neatkarības atjaunošanas. Tā maršruts savieno pilsētas centru ar Skansti, Čiekurkalnu un Mežaparku. Tas tika atklāts , piedaloties tā brīža Rīgas domes priekšsēdētājam Jānim Birkam.

## Gaita
Veloceļš sākas Skanstes un Hanzas ielas krustojumā un turpinās gar Skanstes ielu, Upes ielu, Gaujas ielu, šķērso dzelzceļu Rīga—Skulte pie Brasas stacijas un ved tālāk gar Ķīšezera ielu un Kokneses prospektu līdz Meža prospektam. Tā kopgarums ir 6,6 kilometri, un no Mežaparka tas ļauj nokļūt pilsētas centrā 25 minūtēs.

Veloceļam ir izbūvēti pagarinājumi līdz Vecmīlgrāvim un Vecāķiem.

## Atsauces
Konoņenko

**Konoņenko** (, no personvārda Konons (*Ко́нон*)) ir ukraiņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Sergejs Konoņenko (1964–1991), milicijas leitnants, 1991. gada janvāra barikāžu laika upuris
* Oļegs Konoņenko (*Олег Дмитриевич Кононенко*; 1964) — Krievijas kosmonauts;
* Tatjana Konoņenko (*Тетяна Сергіївна Кононенко*; 1978) — Ukrainas šaha lielmeistare.
Žmigroda

**Žmigroda** (, vēsturiski arī Trahenberga ()) ir pilsēta Polijas dienvidrietumos, Lejassilēzijas vojevodistē uz ziemeļrietumiem no Tšebņicas.

Līdz 1945. gadam pilsēta ietilpa Vācijā, kad, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet pilsētas vācu iedzīvotāji padzīti.
Ninakilas bāka

**Ninakilas bāka** () atrodas Igaunijā, pie Peipusa ezera.  
__TOC__
## Vēsture
Bāka šajā vietā atrodas kopš 1938. gada.

## Raksturojums
Bākas augstums ir 10 m. Bāku veido apaļš, cilindrisks betona tornis ar galeriju un laternu. Tornis ir baltā krāsā. Laternas jumts melns. Gaismas elements atrodas 15 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (0,8 s deg, 3,2 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 10 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas no aprīļa līdz novembrim, diennakts tumšajā laikā.

## Ārējās saites
* Estonian Maritime Navigation
* Ninakilas bāka 2007
Latvijas futbola izlase 1928. gadā

**[[Latvijas futbola izlase]] [[1928]]. gadā** aizvadīja 6 spēles, no kurām 3 uzvarēja, divās spēlēja neizšķirti, bet vienā zaudēja. Šajā gadā pirmoreiz norisinājās Baltijas kausa sacensības, par kuru pirmajiem uzvarētājiem kļuva Latvijas izlase. 1928. gada sezona kļuva par pirmo Latvijas izlases vēsturē, kura tika noslēgta ar pozitīvu gūto-zaudēto vārtu bilanci.

## Statistika

## Spēles

: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Voldemārs Roze (Voldemārs Bērziņš 44'), Rūdolfs Kronlaks, Kārlis Tīls, Emīls Urbāns, Arnolds Tauriņš, Alberts Šeibelis, Voldemārs Plade, Roberts Blūmentāls.

----

: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Voldemārs Bērziņš, Alberts Šeibelis, Harijs Fogelis, Arkādijs Pavlovs, Arnolds Tauriņš, Kārlis Balodis, Alberts Vaters, Jānis Skuja.

----

: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Voldemārs Roze, Alberts Šeibelis, Voldemārs Bērziņš, Arkādijs Pavlovs, Arnolds Tauriņš, Alberts Vaters, Fricis Dambrēvics, Kārlis Balodis.

----

: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Voldemārs Roze, Alberts Šeibelis, Voldemārs Bērziņš, Arkādijs Pavlovs, Arnolds Tauriņš, Alberts Vaters, Voldemārs Plade, Kārlis Balodis (Emīls Urbāns 46').

----

: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Voldemārs Bērziņš, Alberts Šeibelis, Harijs Fogelis, Arkādijs Pavlovs, Arnolds Tauriņš, Alberts Vaters, Fricis Dambrēvics, Emīls Urbāns.

----

: Ādolfs Greble; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Voldemārs Roze, Alberts Šeibelis, Voldemārs Bērziņš, Arkādijs Pavlovs, Arnolds Tauriņš, Alberts Vaters, Voldemārs Plade, Emīls Urbāns.

## Spēlētāji

## Atsauces
Vācijas kanclers

**Vācijas kanclers** () ir valdības galvas tituls Vācijā. Vācijas politikā šis amats ir līdzvērtīgs ministru prezidentam citās valstīs, taču parasti izmanto vācisko titulu, lai novērstu pārpratumu terminu lietošanā (Vācijā par ministru prezidentiem — *Ministerpräsidente* — sauc federatīvo zemju vadītājus).

Vācijas Impērijas un Veimāras Republikas laikā no 1871. gada līdz 1945. gadam lietoja apzīmējumu **reihskanclers** (), no 1934. gada "Vācu tautas fīrers un reihskanclers" (*Führer und Reichskanzler des deutschen Volkes*).

Pēc 1945. gada lieto nosaukumu **bundeskanclers** (). Pašreizējais Vācijas Federatīvās Republikas bundeskanclers kopš 2025. gada ir Frīdrihs Mercs.

## Piezīmes un atsauces

## Skatīt arī
* Vācijas kancleru uzskaitījums
Sputnik-3

**Trešais padomju Zemes mākslīgais pavadonis** jeb **Sputnik-3** (no  "pavadonis") bija PSRS trešais veikmīgi palaistais Zemes mākslīgais pavadonis (ZMP), kas paredzēts atmosfēras augšējo slāņu un kosmiskās telpas pētījumiem.

## Priekšvēsture
1956. gada jūlijā raķešu konstruktoru birojs OKB-1 izstrādāja uzmetumu pirmajam Zemes mākslīgajam pavadonim. Tā palaišanai tiktu izmantota starpkontinentālā ballistiskā raķete R-7.

Pavadoņa izstrāde aizkavējās, un Galvenais konstruktors Sergejs Koroļovs bažījās, ka ASV varētu pirmā palaist pavadoni Zemes orbītā. Steidzami tika izgatavots vienkāršs aparāts bez zinātniskajiem instrumentiem, tikai ar diviem radioraidītājiem.  Sputņik-1 kļuva par pasaulē pirmo ZMP.

## Ārējās saites
* USSR Announces Sputnik 3 Launch zarya.info
Ābrams

[thumbnail|200px|[Rembrants|Rembranta glezna, kurā attēlots, kā Ābrams upurē savu dēlu]]
**Ābrams** jeb **Ābrahāms** atbilstoši Torai un Korānam ir ebreju un arābu ciltstēvs, pirmais cilvēks, kas atzina vienu vienīgo Dievu. Jūdaismā viņš tiek saukts par Avraham Avinu (Ābrahāms, mūsu Tēvs), savukārt islāmā — par Ibrahimu.

Jūdaisms, kristietība un islāms dažreiz tiek sauktas par Ābrama reliģijām, jo visu šo reliģiju svētajos rakstos Ābrams tiek pieminēts kā ciltstēvs. Atbilstoši ebreju tradīcijai Ābrams esot dzīvojis no 1812. līdz 1637. gadam p.m.ē. Kristiešu tradīcijā viņa dzīves laiks ir vēl agrīnāks, 2000.—1825. gads p.m.ē.

## Bībeles pārskats
Par Ābramu ir klāstīts Radīšanas grāmatas nodaļās 11:26—25:10. Tajā ir teikts, ka Ābrama tēvs bija Tera. Viņam bija vēl divi dēli — Nahors un Harāns. Ābrams apņēma par sievu savu pusmāsu Sāru. Ābrama tēvs lika viņam kopā ar sievu un dēladēlu Latu doties no viņa dzimtās Ūras (Senās Divupes) uz Kanaānu. Viņi nonāca Hāranā, kur arī apmetās uz dzīvi. Tur Ābrams noslēdza derību ar Dievu par to, ka viņš turpmāk atzīs tikai vienu vienīgo Dievu un par to viņš tiks svētīts ar neskaitāmiem pēcnācējiem paaudžu paaudzēs. Ābramam bija 75 gadi, kad viņš ar sievu un brāļa dēlu Latu izgāja no Hāranas un nonāca Sihemā.

Kanaānā valdīja bads, tādēļ Ābrams ar sievu Sāru devās uz Ēģipti. Tā kā viņa sieva bija ļoti skaista, tad viņš lūdza Sārai, lai tā ēģiptiešiem stāsta, ka ir Ābrama māsa. Ābrams baidījās, ka ēģiptieši citādi varētu viņu nogalināt, lai iegūtu Sāru. Kad abi nonāca Ēģiptē, Sāra tika paņemta faraona namam, savukārt Ābrams par labvēlību tika atalgots ar sīklopiem, liellopiem, ēzeļiem, kalpiem, kalponēm un kamieļiem. Tomēr Dievs sodīja faraonu ar lielām mocībām par to, ka viņš pie sevis bija paņēmis Ābrama sievu. Kad faraons atklāja, ka Sāra ir precējusies, viņš pavēlēja Ābramam ar Sāru pamest Ēģipti, ņemot līdzi visu, kas viņiem piederēja.

Viņi nonāca zemē starp Bēteli un Aju. Tur starp Ābrama lopu ganiem un Lata lopu ganiem izcēlās konflikts. Lai strīds nepāraugtu arī konfliktā starp Ābramu un Latu, katrs no viņiem turpmāk devās savās gaitās. Lats izvēlējās doties uz Jordānas apgabalu, bet Ābrams devās uz dienvidiem un apmetās uz dzīvi Hebronā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lībava

**Lībava** var būt:

* Liepājas vāciskais nosaukums (*Libau*)
* Lubavkas (Polijā) pilsētas nosaukums līdz 1945. gadam (*Liebau*)
Placebo (nozīmju atdalīšana)

**Placebo** var būt:

* Ārstēšanas veids, ar ko var panākt placebo efektu;
* Placebo — Lielbritānijas rokgrupa
Jurijs Gagarins

**Jurijs Gagarins** (; dzimis , miris ) bija padomju krievu kosmonauts.  viņš kļuva par pirmo cilvēku, kas lidojis kosmosā.

## Biogrāfija
1955. gadā Gagarinu iesauca karadienestā, un viņš tika nosūtīts uz lidotāju skolu Orenburgā. 1957. gadā pēc skolas pabeigšanas viņš tika nosūtīts dienestā uz aviācijas bāzi Murmanskas apgabalā, kur lidojumi bieži notika sarežģītos laikapstākļos.

1959. gada nogalē Gagarins pieteicās iespējamajiem kosmiskajiem lidojumiem un pēc medicīnas komisiju iziešanas tika ieskaitīts 20 cilvēku kosmonautu kandidātu grupā. Sakarā ar pirmo kosmosa kuģu konstrukcijas īpatnībām, galvenie parametri pretendentiem bija auguma garums (Gagarinam 157 cm), svars un veselība.  sākās intensīvi treniņi.

Tā kā bija ziņas, ka ASV gatavojas cilvēku palaist kosmosā 1961. gada 20. aprīlī, tad Galvenais konstruktors Sergejs Koroļovs startu plānoja no laika posmā no 11. līdz 17. aprīlim. Cilvēku, kas dosies pirmajā lidojumā, izraudzījās pēdējā brīdī un par to kļuva Jurijs Gagarins, par viņa dublieri — Germans Titovs.
thumb|270px|Gagarina lidojuma orbīta. Slovākiski: ''štart'' — starts, ''západ Slnka'' — saulriets, ''východ Slnka'' — saullēkts, ''zážih brzdiaceho motora'' — bremzēšanas dzinēja ieslēgšana, ''oddelenie pristávacieho modulu'' — nolaišanās kapsulas atdalīšanās, ''pristátie'' — piezemēšanās.
Kosmosa kuģa Vostok-1 starts notika  06:07 UTC (09:07 pēc Maskavas laika). Pēc Zemes viena apriņķojuma kuģis veica bremzēšanu un atgriezās uz zemes. Sakarā ar kļūmi bremzēšanas sistēmā, nolaižamais aparāts nolaidās neplānotā vietā Saratovas apgabalā netālu no Engelsas. Saskaņā ar lidojuma plānu 7 km no zemes virsmas kosmonauts katapultējās un nolaidās ar izpletni, jo nolaižamais aparāts nebija apgādāts ar mīkstas piezemēšanās sistēmu. Lidojuma ilgums bija viena stunda 48 minūtes.

Pēc kosmiskā lidojuma Gagarinam tika piešķirti dažādi apbalvojumi, un viņš piedalījās daudzos pasākumos un braucienos, 1963. gadā bijis Rīgā.

 Gagarins kļuva par kosmonautu grupas komandieri.  viņš tika iecelts par Kosmonautu sagatavošanas centra priekšnieka vietnieku. Lai gan Gagarins vēlējās turpināt kosmiskos lidojumus, viņam to neļāva. Līdz ar Mēness programmas apstiprināšanu viņš panāca savu atjaunošanu kosmonautu grupā. Gagarins bija Sojuz-1 pilota Vladimira Komarova dublieris startam .

Jurijs Gagarins gāja bojā  treniņlidojumā lidmašīnā MiG-15 kopā ar instruktoru pulkvedi Vladimiru Serjoginu netālu no Novoselovas sādžas Kiržačas rajonā Vladimiras apgabalā. Katastrofas cēlonis nav precīzi noskaidrots. Apglabāts pie Kremļa sienas Maskavā.

Ventspilī Vasarnīcu ielā 1972. gadā uzstādīja pieminekli Gagarinam, kuru demontēja 1992. gadā, bet 2021. gadā tā galvenā sastāvdaļa — metālā lieta Gagarina galva skafandra ķiverē — tika uzstādīta Irbenē, radioastronomijas centrā.

## Gagarina tēls mākslā
* Pēc Gagarina nāves sarakstīts dziesmu cikls "Gagarina zvaigznājs" (*Созвездие Гагарина*, 1970—1971) — mūzikas autore Aleksandra Pahmutova, teksta autors Nikolajs Dobronravovs.
* Filma *Так начиналась легенда* (1976)
* Filma *Гагарин. Первый в космосе* (2013)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Biogrāfija peoples.ru
Zilā kurpīte

**Zilā kurpīte** (*Aconitum napellus*) ir daudzgadīgs Gundegu dzimtas lakstaugs.

## Raksturojums
Augums liels 50—120 cm. Sakne bumbuļveida. Stumbrs stāvs, zarains, apmatots. Lapas dalītas 5—7 daļās, garums 5—10 cm, platums 8—14 cm. Uz stumbra izvietotas pamīšus. Ziedi blīvā ķekarā. Ziedi tumši zili vai zili violeti, lielums 1—2 cm. Zied jūlijā, augustā. Auglis — someņu kopauglis. 

## Izplatība
Suga sastopama Rietumu un Dienvidu Eiropā, parasti kalnos. 
Latvijā savvaļā sastopama reti. Aug nezālienēs mītņu un kapu tuvumā.

## Izmantošana
Augs ir indīgs. Tiek audzēts kā krāšņumaugs.

## Ārējās saites
Darels

**Darels** var būt:
* Džeralds Darels (*Gerald Durrell*; 1925―1995) — angļu dabaszinātnieks un rakstnieks,
* Lorenss Darels (*Lawrence Durrell*; 1912―1990) — angļu dzejnieks, dramaturgs un rakstnieks.
Bruno

**Bruno** var būt:

* Bruno (personvārds)

## Cilvēki ar šādu vārdu
* Bruno (futbolists)
* Bruno (mestrs)
* Bruno Kalniņš
* Bruno Mars
* Bruno Oja
* Bruno Saulītis
* Bruno Senna
* Bruno Skulte
* Bruno Šulcs

## Cilvēki ar šādu uzvārdu
* Džordāno Bruno
Parastā ozolīte

**Parastā ozolīte** (*Aquilegia vulgaris*) ir daudzgadīgs Gundegu dzimtas lakstaugs.

## Raksturojums
Augums liels 30 — 80 cm. Stumbrs stāvs, apaļš, zarojas, kails. Apakšējās lapas uz gariem (līdz 20 cm) kātiem, divkārt trīsstaraini dalītas. Uz stumbra augšdaļu lapas kļūst mazākas, īsākos kātos vai sēdošas, trīsstaraini dalītas. Lapu virspuse kaila, apakšpuse apmatota. Ziedi parasti zili violeti, bet var būt tumši violeti, gaišsārti, balti, raibi, vienkārši vai pildīti. Zieda lielums līdz 5 cm. Ziedi pa vienam stumbra vai zaru galos. Zied no maija beigām līdz jūlijam. Auglis — someņu kopauglis.

## Izplatība
Suga sastopama visā Eiropā, izņemot ziemeļdaļu. 
Latvijā ir izplatīts visā teritorijā. Aug lapkoku mežos, krūmājos, pļavās.

## Izmantošana
Augs ir indīgs, satur zilskābi. Izmanto homeopātijā. Plaši audzē kā dekoratīvu augu.
150px|left|Parastās ozolītes zieds
Madam Broškina

**Madam Broškina** () ir folkloristisks tēls, kurš ir zināms pēc Allas Pugačovas dziesmas.

## Dziesma
Allas Pugačovas komiskā dziesma *Мадам Брошкина* dienas gaismu ierauga 2000. gadā izlaistā singla diskā ar tādu pašu nosaukumu. Diskā ir 7 dziesmas — *Мадам Брошкина*, 5 šīs dziesmas remiksa versijas un krievu romance *"Свеча горела на столе...".* *Мадам Брошкина* teksta un mūzikas autors ir A. Ružickis.

## Izteiciena nozīme
Madam Broškina kā izteiciens folklorizējies, pateicoties dziesmas tekstam, kas galveno varoni atklāj kā ekstravagantu, rotas un rotāšanos mīlošu, inteliģentu, lepnu, pašapziņas pilnu un līdz ar to vīrieti apgrūtinošu, taču vientuļu pusmūža dāmu, kas par spīti tam, ka palikusi viena, nezaudē dzīves optimismu. Skaņdarba popularitāte Krievijas interneta vidē šo izteicienu ir pārvērtusi par urbānās folkloras sastāvdaļu, tāpat kā latviešu valodā vārdu "antiņš" u.c. Dziesmas ironiskais paradokss slēpjas refrēnā 
Она такая никакая, никакая.
Ну, шо он в ней нашёл?

kam kontrastē pašvērtējums:

А я такая, блин, такая, растакая,
Но мой поезд ушёл.


Krievu valodā papildus aspektu šim izteicienam piedod Broškinas vārda saknē iešifrētais krievu vārds "бросать" — pamest. Savukārt latviešu valodā Broškina fonētiski sasaucas ar brošu, šī izteiciena nozīmi saistot ar dzīves apnikumu (viss līdz brošai).

## Atsauces

## Fanu māksla
*  Vizuāla interpretācija (foto) par Madam Broškinas tēmu 
*  Vizuāla interpretācija (foto) par Madam Broškinas tēmu

## Ārējās saites
*  Алла Пугачёва — Мадам Брошкина (Mix 'Disco'80)
Vārpainā krauklene

**Vārpainā krauklene** (*Actaea spicata*) ir daudzgadīgs Gundegu dzimtas lakstaugs.

## Raksturojums
Augums vidējs 30—60 cm. Stumbrs stāvs, zarojas, kails. Lapas uz gariem kātiem, divkārt vai trīskārt plūksnaini saliktas. Uz stumbra lapas izkārtotas pamīšus. Ziedi balti, iedzelteni vai violeti, sakārtoti ķekarā. Ķekara lielums ap 10 cm. Zied no maija līdz jūnija sākumam. Auglis — oga (garums ap 1 cm, platums 0,8 cm). Nogatavojusies oga ir melna.

## Izplatība
Suga sastopama visā Eiropā un Ziemeļamerikā. 
Latvijā ir izplatīta visā teritorijā. Aug ēnainos jauktu koku mežos, upju ielejās.

## Izmantošana
150px|thumb|left|Vārpainās krauklenes ogas 
Augs ir indīgs, sevišķi ogas. Izmanto homeopātijā un kā krāšņumaugu.

## Ārējās saites
Purva purene

**Purva purene** (*Caltha palustris*) ir daudzgadīgs Gundegu dzimtas lakstaugs.

## Raksturojums
Augums vidējs, līdz 40 cm. Saknenis īss, spēcīgi attīstīts. Stumbrs gulošs vai pacils, kails, zarojas ziedu tuvumā. Apakšējās lapas ar gariem kātiem, ieapaļas ar nierveida vai sirdsveida pamatni. Augšējās lapas sēdošas vai īsā kātā. Ziedi zeltaini dzelteni. Lielums ap 4 cm. Zied no aprīļa beigām līdz jūnijam. Var ziedēt arī otrreiz rudenī. Auglis — someņu kopauglis.

## Izplatība
Suga sastopama aukstā un mērenā klimata rajonos. 
Latvijā ir izplatīta visā teritorijā. Aug purvos, mitrās pļavās, upju krastos.

## Izmantošana
Svaigi plūkts augs ir indīgs, satur anemonolu. Izmanto homeopātijā. Audzē kā dekoratīvu augu.
150px|left|Purva purenes zieds 

## Ārējās saites
Narvas bāka

**Narvas bāka** (igauniski — *Narva-Jõesuu tuletorn*) atrodas Igaunijā, Narvas upes rietumu krastā pie ietekas Somu līcī, Narvas-Jēsū pilsētā.

__TOC__
## Vēsture
Bāka šajā vietā atrodas kopš 1725. gada. 1808. gadā tika uzcelts jauns tornis baltā krāsā. 1866. gadā tas tika pagarināts par apmēram 4 m un tika uzlikta jauna laterna. Otrā pasaules kara laikā šis tornis aizgāja bojā. 1957. gadā tika uzcelta pašreizējā bāka.

## Raksturojums
Bākas augstums ir 30 m. Bāku veido apaļš, cilindrisks betona tornis ar galeriju un laternu. Tornis ir baltā krāsā ar sarkanām, horizontālām joslām. Laterna un galerija melnā krāsā. Gaismas elements atrodas 34 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (2 s deg, 3 s pārtraukums, 2 s deg, 5 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 17 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu, diennakts tumšajā laikā.
## Ārējās saites
* Estonian Maritime Navigation
* Narvas bāka 2008
Kladistika

300px|thumb|Kladogrammas piemērs, kurā attēlotas savstarpējās evolūcijas attiecības starp dažādiem kukaiņiem.

**Kladistika** () ir sugu hierarhiska klasifikācija, kura balstīta uz evolūcijas priekštečiem. Kladistika ir atšķirīga no citām taksonomijas klasifikācijām ar to, ka galvenā uzmanība tiek vērsta uz evolūciju (nekā uz sugu savstarpējo līdzību), tāpēc tai ir liels uzsvars uz objektīvu un kvalitatīvu analīzi. Kladistikā tiek veidotas diagrammas, kuras sauc par **kladogrammām**. Kladogrammās tiek attēlotas savstarpējās evolūcijas attiecības. Lai veiksmīgi varētu veidot kladogrammas, svarīgi ir veikt DNS un RNS analīzes. Atlikušo darbu, salikt sugas pa plauktiņiem pēc DNS un RNS analīzēm, veic datorprogrammas. Viens no kladistikas zinātnes pamatlicējiem ir vācu entomologs Villijs Hennings (*Willi Henning*), kurš izveidoja *filoģenētisko sistemātiku*. Termins filoģenētika bieži tiek lietots, kā sinonīms kladistikai, bet tas gluži nav viens un tas pats. Kladistika pamatā ir bioloģijas apakšnozare, bet pēdējos gados tā ielaužas arī citās starpdisciplīnās.

## Atsauces
Danka Greja velotreks

thumb|right|400px|Iekšienes skats
**Danka Greja velotreks** () atrodas 5 kilometru attālumā no Sidnejas priekšpilsētas Benkstaunas. Velotreku atklāja  un tas ir nosaukts par godu Edgaram "Dankam" Grejam, pirmajam austrālietim, kurš ieguvis zelta medaļu riteņbraukšanā Olimpiskajās spēlēs (Losandželosā 1932. gadā).

## Atsauces

## Ārējās saites
* Danka Greja velotreka vietne
Dodžs

thumb|200px|Dodža (Venēcijas) heraldiskais kronis
thumb|200px|Venēcijas dodža kronis
**Dodžs** (, no  — ‘spēks, līderisms’) ir vēlēta valsts vadītāja tituls un amats dažās pilsētvalstīs — Venēcijā (697—1797), Dženovā (1339—1797), Senarikā (1343—1797) — viduslaikos mūsdienu Itālijas teritorijā.

Tituls radies 697. gadā, kad Venēciju uz laiku pakļāva Bizantijas impērija, un dodžs bija imperatora vietvaldis (pirmais Venēcijas dodžs: Paulo Lučio Anafesto). Venēcijai kļūstot par republiku, tas saglabājās kā valsts galvas tituls. Tituls nebija mantojams, dodžs valdīja līdz pat savai nāvei (lai gan bija atsevišķi gadījumi, kad dodžus atcēla no amata, ja uzskatīja, ka tie nav titula cienīgi).

## Ievēlēšana
Izvēlēti tika no konkrēta aristokrātu dzimtu loka, praktiski uz mūžu. 1172. gadā dodžu ievēlēšanas procedūra kļuva visai sarežģīta: 40 patriciešu komiteja (1229. gadā komiteju palielināja līdz 41 loceklim) balsoja par vienu no četriem kandidātiem, kurus bija izvirzījusi Lielā padome.

No 1268. gada vēlēšanām bija 11 kārtas, bet no 30 Lielās padomes locekļiem izvēlējās 9, kuri izvēlējās 40 komitejas locekļus, kuri izvēlējās 25 kandidātus, no kuriem beigās atlasīja 9 locekļus. Šie 9 patricieši izvēlējās 45 vīru vēlētāju grupu, kura balsošanu rezultātā saruka līdz 11 locekļu komisijai, kas beidzot ievēlēja 41 cienījamāko vīru vēlētāju loku, kas, savukārt, ievēlēja dodžu. Šādai sistēmai vajadzēja novērst iespēju, ka varu uzurpē kāda viena partija vai klans.

thumb|200px|Antonio Kanaleto glezna "Dodža salaulāšanas ar jūru ceremonija".(1732.)
Kad dodžs bija ievēlēts, viņu iepazīstināja ar tautu publiskā ceremonijā: "Tas ir jūsu dodžs, ja jums nav iebildumu". Pēc tam jaunievēlētais dodžs zvērēja dzīvot un darboties saskaņā ar likumiem un valsts labā.

Sākot ar 1000. gadu tika ieviesta ceremonija, kurā dodžs tika simboliski salaulāts ar jūru (*Sposalizio del Mar*): uz valsts galeras "Bukintoro" (*Bucintoro*) viņš izbrauca atklātos ūdeņos, kur ar vārdiem — *Desponsamus te, mare* ("Laulājos ar tevi, jūra"), — iemeta viļņos zelta gredzenu.

No 1268. gada ieviesa arī vicedodža un dodža konsultanta amatus.

## Dodža tērps

Dodžam nācās valkāt īpašas formas cepuri (*corno ducale*), kuru katru gadu jaunu tas saņēma no sv. Zakarija (*San Zaccaria*) klostera abateses rokām, zobenu, purpura mantiju ar sermuļa apkakli un purpura zābakus.

## Ierobežojumi
[thumb|200px|[Venēcijas dodžu pils]]
Dodža tiesības un pienākumi bija stingri reglamentēti. Viņš nedrīkstēja viens, bez pavadoņiem parādīties publiski; nedrīkstēja vienatnē tikties ar ārvalstu pārstāvjiem; nedrīkstēja bez lieciniekiem atvērt diplomātiskos pasta sūtījumus. Dodžam nedrīkstēja būt īpašumi citu valstu teritorijās.

1501. gadā ieviesa likumu, saskaņā ar kuru pēc dodža nāves varēja kompensēt zaudējumus, ja tādi radušies viņa valdīšanas laikā.

Titulu likvidēja 1797. gadā, kad Ziemeļitāliju iekaroja Francija.

## Skatīt arī
* Venēcijas dodžu uzskaitījums
Augstais mežvītenis

**Augstais mežvītenis** (; , ) ir daudzgadīgs Gundegu dzimtas puskrūms. 
## Raksturojums
Augums liels, līdz 1,5 m. Stumbrs stāvs, stipri zarojas, augšdaļā ar īsiem matiņiem . Lapas nepāra plūksnaini saliktas. Ziedi balti, sakārtoti plašā skarveida ziedkopā stumbra vai zara galā. Zied jūnija beigās, jūlijā. Auglis — sēklenis.
## Izplatība
Suga sastopama Eiropas dienvidu, dienvidaustrumu daļā. 
Latvijā savvaļā ir izplatīts reti. Aug skrajos mežos, mežmalās, siltās un saulainās vietās.
## Izmantošana
Audzē kā dekoratīvu augu.
Gospodars

[thumb|[Valahijas, Moldāvijas un Transilvānijas gospodars Mihajs Drosmīgais]]

**Gospodars** jeb **hospodars** (, , ,  — 'valdnieks') bija monarha tituls viduslaikos Moldāvijas un Valahijas kņazistēs, Lietuvas lielkņazistē, pēc ranga atbilstošs titulam lielkņazs, princis. Rumāņu avotos dažkārt šo titulu aizvieto, vai lieto tam paralēli titulu **domns** (*domn*), **domnitars** (*domnitar*) vai **domnitors** (*domnitor*, no  — 'kungs').

Valahijā, Moldovā — kā suverēns valdnieks, gospodars kronējās, nēsāja kroni, bija pilntiesīgs un suverēns savas valsts monarhs (līdz šīs kņazistes bija spiestas kļūt par Osmaņu impērijas vasaļvalstīm). Pirmais šo titulu pieņēmis Moldāvijas valdnieks Pēteris I Mušats (rum. *Petru I Muşat*, lat. *Petrus Waiwoda dei gratia dux Terre Moldavie*, valdījis 1375—1391), bet pirms tam Moldāvijas un Valahijas valdnieku tituls bija **[[vojevoda]]**. Tituls saglabājās vēl kādu laiku pēc Moldāvijas apvienošanās ar Valahiju 1859. gadā, līdz 1881. gadam, kad proklamēja Rumānijas Karalisti. Vēsturē slavenākais šī titula nēsātājs ir Valahijas gospodars Vlads III Drakuls.

Lietuvas statūtos (1588.) Sigismunds III tiek dēvēts par "gospodaru".
Vojevoda

thumb|228px|right|17. gadsimta krievu vojevoda
**Vojevoda**, arī **vaivads** (*waiwoda*, *voivod*, *voivode*, *waywod*, *voyevoda*, *войвода*, *војвода* vai *воевода* — 'karavadonis') bija monarha tituls viduslaikos Moldāvijā, Valahijā; karadraudzes virspavēlnieks Bulgārijā, Čehijā, Ungārijā, Maķedonijā, Horvātijā, Serbijā, Maskavijā, Polijā un Lietuvā, pēc ranga atbilstošs tituliem kņazs, jārls vai grāfs.

Arī kņaza karadraudzes virspavēlnieks.

Žečpospolitā jaunajos laikos — gubernators, vojevodistes administrācijas vadītājs.

Militāra dienesta pakāpe Serbijā līdz 1919. gadam (; pēc ranga tika pielīdzināta ģenerālfeldmaršala dienesta pakāpei).

## Ārējās saites
Arturs Goba

**Arturs Goba** (dzimis  Cesvainē, miris 2019. gada 19. maijā Valkā) bija latviešu rakstnieks.

Dzimis Madonas apriņķa Cesvainē, kalpu ģimenē. Mācījies Ogres pagasta Cesvaines skolās. 1952. gadā beidzis Madonas 1. vidusskolu. 1956. gadā absolvējis Rīgas Pedagoģiskā institūta Latviešu valodas un literatūras fakultāti. Kopš 1956. gada dzīvoja Valkā. Strādājis par vakarskolas direktoru, rajona tautas izglītības nodaļas inspektoru (1959 — 1967) un rezerves skolotāju. 

No 1973. gada Rakstnieku savienības biedrs. Dzejoļu krājumi: „Pazemes ūdeņi” (1969. gads), „Pietura” (1972. gads), un citi. Rakstījis dzeju un liroepisku pieaugušajiem, dzeju bērniem, stāstus un publicistiku par senvēsturi un revolucionārās pagātnes jautājumiem, saistot tos ar mūsu dienām. 1990. gadā saņēmis Pastariņa prēmiju par grāmatu „Dundurdziesma”. 2002. gada 11. oktobrī apbalvots ar IV šķiras Triju zvaigžņu ordeni.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Artura Gobas biogrāfija
Bannerets

right|thumb|200px|Bannereta heraldiskā bruņucepure
**Bannerets**, arī **[[bruņinieks]] bannerets** (angl. *Knight banneret*) - viduslaikos bruņinieks, kuram ir tiesības vest kaujā karaspēka vienību (arī bruņiniekus), zem sava karoga, uz kura attēlots viņa ģerboņa heraldiskais simbols.

Nosaukums cēlies no franču valodas vārda *bannière* (karogs), kā saīsinājums no "senjors bannerets" (*seigneur banneret*), vai "kavalieris bannerets" (*chevalier banneret*).

Bannereta karogam lielāko tiesu bija kvadrāta forma, lai kaujā to varēt atšķirt no parasto bruņinieku standartiem vai vimpeļiem. Rangu tabulā bannerets atradās zemāk, nekā barons vai baronets, bet augstāk nekā bakalaurs vai eskvairs.

Nepiederēja pie titulētās aristokrātijas, t.i. nebija mantojams (izņemot vienu posmu Francijas vēsturē).

Kā bruņinieku rangs radies Anglijas Karalistē, karaļa Edvarda I Plantageneta laikā (1272.-1307.).

## Literatūra

* Du Cange. Glossarium. - Niort, 1883
* Selden. Titles of Honor. - London, 1672
Bakalaurs

**Bakalaurs** var būt:
* Bakalaurs — bruņinieka rangs Viduslaikos;
* Bakalaurs — akadēmiskais grāds vairāku valstu augstākās izglītības sistēmā.
Bakalaurs (bruņinieks)

right|thumb|200px|Britu Bakalaura bruņinieka zīmotne (1926.)
**Bakalaurs**, arī **[[bruņinieks]]-bakalaurs** () viduslaikos bija bruņinieks, kuram nebija tiesību vest kaujā karaspēka vienību zem sava karoga. Vēlākā laika posmā par "bakalauriem" dažkārt dēvēja bruņiniekus, kuri nebija nevienā bruņinieku ordenī.

Nepiederēja pie titulētās aristokrātijas, t.i. tituls nebija mantojams.

Mūsdienās Lielbritānijā "bakalaurs" (*Knight Bachelor*) ir zemākā bruņniecības pakāpe ar tiesībām uz titulu "sers" (*Sir*).

## Literatūra

* Du Cange. Glossarium. - Niort, 1883
* Selden. Titles of Honor. - London, 167

## Ārējās saites
* The UK Honours System
Valkas Sporta biedrība

**Valkas Sporta biedrība** (V.S.B.) bija 1922. gada vasarā Valkā dibināta biedrība, kura savu darbību veica visā Latvijā. Biedrības valde atradās Valkā, Rīgas ielā 41.

V.S.B. mērķis bija veicināt savu biedru un pārējo Latvijas iedzīvotāju fizisko un garīgo attīstību. Citi mērķi bija 
* ar savu garu, ar savu paraugu un darbu veicināt latviešu tautas atdzimšanu, augšanu un spēku briedumu, 
* sekmēt nacionālās Latvijas un latviskās kultūras tapšanu.

Valkas Sporta biedrība vairākkārt organizēja sporta propagandas pasākumus. Viens no tiem bija 1924. gadā rīkotie sporta svētki, kuros piedalījās ne tikai vietējie, bet arī sportisti no Rīgas. Šajos svētkos aktīvi piedalījās arī vietējā vidusskola un Kara Apriņķa Pārvalde. 
Tā paša gada ziemā sāka ierīkot slidotavu, 1926. gadā biedrībai piešķīra zemi sporta laukuma ierīkošanai. Tā kā viena no V.S.B. sekcijām bija tūrisms, tad 1933. gadā Valkas Sporta biedrības valde ar Zemkopības ministrijas Mežu departamentu uz 24 gadiem noslēdza nomas līgumu par 1,03 ha liela zemes gabala nomu Gaujas krastā pie Zīles. Uz šīs zemes, kurai tika dots nosaukums „Gaujas kalns”, tika uzcelta tūristu mītne.

Viens no pēdējiem Valkas Sporta biedrības rīkotajiem pasākumiem notika 1937. gadā. Tas bija biedrības 15 darbības gadu atceres pasākums ar sportistu parādi, vieglatlētikas sacensībām un apbalvošanu. Pasākumā tika veikts darbības pārskats un rādīti Latvijas vingrotāju biedrības rīku vingrojumu priekšnesumi. Svētku noskaņai varēja dabūt mielastu un izpriecāties svētku ballē.

V.S.B. kopumā darbojās 10 sekcijas: futbola, šaha, tenisa, velosekcija jeb riteņbraukšanas, ziemas sporta jeb slēpošanas, vieglatlētikas, sporta spēļu, tūrisma, zvejnieku — makšķernieku sporta un galda tenisa. Gandrīz visu biedrības pastāvēšanas laiku - no 1924. gada līdz 1938. gada 14. decembrim, kad V.S.B. tika apvienota ar Alūksnes sporta biedrību biedrībā "7. Valkas aizsargu sporta klubs", tās priekšnieks bija Bernhards Zutis, kas pēc profesijas agrāk bija tirgotājs.

## Atsauces
Bojārs

**Bojārs** (sieviešu dzimtē **Bojāre**) ir latviešu uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Gundars Bojārs (1967), politiķis un uzņēmējs;
* Guntis Bojārs (1976), žurnālists;
* Jānis Bojārs (1956—2018), vieglatlēts;
* Juris Bojārs (1938), jurists un politiķis;
* Kārlis Bojārs (1890—1946), virsnieks
* Leons Bojārs (1939—2013), politiķis;
* Nikodems Bojārs (1925), ķīmiķis.

## Skatīt arī
* Bajārs
* Bojāri
Bajārs (nozīmju atdalīšana)

**Bajārs** var būt:
* bajārs — vēsturisks tituls slāvu zemēs;
* bajārs — senāk latviešu feodāļa, vēlāk bagāta zemnieka apzīmējums Latvijā.

## Uzvārds
* Bajārs (uzvārds)

## Skatīt arī
* Bojārs
* Bajāri
* Bojāri

## Atsauces
Vārpa (sporta biedrība)

**BSB "Vārpa"** bija Latvijas PSR laikā dibināta brīvprātīgā sporta biedrība, kas 1995. gadā tika pārveidota par Lauku sporta biedrība "Vārpa".

## Vēsture
Latvijas PSR Ministru padome 1949. gada 11. maijā pieņēma lēmumu „Par kolhozu brīvprātīgās sports biedrības ”Vārpa” organizēšanu”. Pirmā biedrības konference notika 1951. gada 26. aprīlī. 1959. gadā Valkas rajonā, izveidoja vienotu sporta klubu ”Vārpā” pēc teritoriālā principa. 1960. gadā 17. maijā kompartijas centrālā komiteja un LPSR Ministru padome pieņēma lēmumu „Par pasākumiem fiziskās kultūras un sporta tālākai attīstībai Latvijas PSR”. Lēmumā bija noteikts, ka jālikvidē rajonos esošās sporta organizācijas un visas funkcijas jānodod lauku sporta biedrībai ”Vārpa”. 1963. gadā “Vārpa” tika pakļauta Latvijas republikas arodbiedrību padomei. Sporta biedrība uzsāka organizēt profesionālās, nozaru spartakiādes.

1981. gadā ”Vārpa” Centrālo padomi pārveidoja par republikas padomi un iekļāva Vissavienības lauku sporta biedrības ”Urožai” sistēmā. 1987. gada 23. aprīlī Rīgā notika ”Daugava”, ”Vārpa” un ”Lokomotīve” apvienotais kopīgais plēnums, kurā izveidoja vienu — Brīvprātīgo arodbiedrību fizkultūras un sporta biedrību ”Daugava”. 1989. gada 14. martā atjaunoja brīvprātīgo arodbiedrību un valsts kooperatīvo fizkultūras un sporta biedrību ”Vārpa”. 1995. gada 10. martā “Vārpa” konferencē nolēma veidot Latvijas Lauku sporta biedrību "Vārpa". Latvijas Republikas Uzņēmumu reģistrā ierakstīja ”Vārpu” kā Sporta sabiedrisku organizāciju. Uzņēmuma reģistrs biedrību “Vārpa” likvidēja 2007. gada 17. oktobrī. Populārs pasākums “Vārpa” bija Lauku sporta spēles, tās notikušas 26 reizes, sākot no 1953. gada, pēdējo reizi 2000. gadā.

## Sporta panākumi
Vera Zozuļa bija Leikpleisidas olimpisko spēļu čempione (1980), pasaules čempione (1978).
Dainis Bremze un Aigars Kriķis, pasaules čempioni (1978). 
Ingrīda Amantova 3. vietā Olimpiskās spēlēs Leikpleisidā.
Mārtiņš Rubenis 2006. gada olimpisko spēļu Turīnā un 2014. gada Soču bronzas medaļnieks, pasaules čempionāta sudraba (2003., 2004. gadā) un bronzas medaļa (2006) ieguvējs.

Juris Silovs sudraba medaļa olimpiskās spēlēs Minhenē (1972), Monreālā (1976) bronzas medaļa.
Inta Kļimoviča-Drēviņa bronzas medaļa olimpiskajās spēlēs Monreālā (1976).
Māris Bružiks Eiropas čempions (1986).
Jānis Bojārs PSRS čempions telpās (1981.-1983. un 1986.), Eiropas čempionātā sudraba medaļa (1982), Eiropas čempions telpās (1983.un 1984. gadā).
Vineta Ikauniece (Plūksna) Eiropas kausu 4x400 m stafetē ieguvēja (1987), trīskārtēja PSRS vicečempione (1985.—1986. gadā).
Edvīns Zāģeris, PSRS tautu spartakiādes čempions 400 m/b (1967).

Baiba Caune-Morzika, 2 reizes PSRS čempione (1968,1969), 2 reizes pasaules vicečempione (1968,1974).
Emīlija Sonka (Putniņa) pasaules čempione (1964), 3 reizes PSRS čempione (1963, 1964, 1968).

Jānis Ciaguns PSRS čempions slalomā (1973), PSRS Tautu spartakiādes čempions (1974), PSRS kausa ieguvējs (1978).

## Literatūra
* Ilgvars Forands. Mūžs sportam. LIF. 2019. — 156 lpp.
* Latvijas sporta vēsture. I. Foranda redakcijā. Rīga: 1994. — 330 lpp.
* Alfrēds Leja. Sporta biedrība "Vārpa". Rīga: 1999. — 111 lpp.
Einārs Tupurītis

**Einārs Tupurītis** (dzimis  Valkā) ir bijušais latviešu vieglatlēts, skrējējs vidējās distancēs. Pašlaik divu Latvijas rekordu (1000 m un 4x400 m) īpašnieks.

## Dzīvesgājums

Einārs Tupurītis sākumā mācījies Valkas 1. vidusskolā, pēc 7. klases mācības turpināja Murjāņu sporta internātskolā. Lai arī sākumā viņa sportiskie rezultāti bija salīdzinoši slikti, regulārie treniņi deva jūtamu izaugsmi. Pēc Murjāņu skolas beigšanas viņš devās mācīties uz ASV, kur pabeidza Vičitas universitāti. Mācoties ASV, Einārs Tupurītis turpināja trenēties, un bija divkārtējs ASV studentu čempions 800 m distancē. Tajā laikā viņa labākais rezultāts 800 m distancē telpās bija 1.45,80, kas bija astotais visu laiku labākais rezultāts pasaulē. 

Tupurīša labākie rezultāti ir 1996. gada Atlantas Olimpiskajās spēlēs 10. vieta, 1997. gada Pasaules čempionāta telpās 6. vieta un 1998. gada Eiropas čempionātā telpās 7. vieta. Latvijas izlases sastāvā Einārs kopumā ir startējis 17 sacensībās, un 7 reizes bijis Latvijas čempions. Viņš četras reizes labojis Latvijas rekordu 800 m distancē. 1996. gadā viņš 800 m noskrēja 1.43,90, kas bija Latvijas rekords 10 gadus. 2006. gada vasarā to spēja pārspēt tagadējais Latvijas labākais 800 m skrējējs Dmitrijs Miļkēvičs, kurš Eināra rekordu laboja par 23 simtdaļām. Vēl Einārs divas reizes ir labojis Latvijas rekordu 4 x 400 m stafetē (3.04,30), un 1997. gadā viņš laboja Latvijas rekordu 1000 m distancē (2.18,03). Vēl šodien nevienam nav izdevies labot šos abus rekordus.

## Ārējās saites
Pāvels Loskutovs

**Pāvels Loskutovs** (dzimis  Valkā, Latvijā) ir bijušais Igaunijas vieglatlēts, garo distanču skrējējs, kurš specializējies maratona distancē. 2002. gadā viņš kļuva par Eiropas čempionāta sudraba medaļas ieguvēju šajā disciplīnā.

## Dzīvesgājums
Dzimis Valkā, mācījās Valkas 2. vidusskolā (tagadējā Valkas pamatskolā), sāka sportot pie skolotāja Anša Žīgura un sporta skolā pie treneres Nadeždas Blūmas. P. Loskutova pirmās sacensības bija 15 km skrējiens apkārt Vīlandes pilsētai Igaunijā. Vēlāk viņš mācījās Murjāņu sporta internātskolā, kur trenējās pie Arņa Bisenieka. Pabeidzis mācības Murjāņos, viņš dienēja armijā, kur viņš galvenokārt sportoja, un kā pamatdisciplīna bija 3000 m ar kavēkļiem. Pēc dienesta armijā Pāvels dzīvoja pie mātes Valgā. Tur viņš kādu laiku strādāja apsardzē.

Pēc PSRS sabrukuma 1991. gadā P. Loskutovs kļuva par Igaunijas pilsoni, kaut arī viņš ar ģimeni dzīvo Valkā.

## Sportista karjera
P. Loskutova pirmie sporta panākumi sākās 1992. gadā, kad viņš finišēja kā trešais Tautasdziesmas maratonā Rīgā. Jau nākamajā gadā viņš kļuva par Tautasdziesmas maratona uzvarētāju. P. Loskutova olimpiskā debija notika 1996. gadā Atlantā. Taču maratonistam tā nebija pārāk veiksmīga, viņš ieņēma tikai 58. vietu ar rezultātu 2.23:14. Drīz pēc Atlantas P. Loskutovs uzstādīja jaunu Igaunijas rekordu, noskrienot maratonu 2.15:37, pēc tam arī 2.15:36. 1999. gadā Roterdamas maratonā P. Loskutovs ieņēma otro vietu ar rezultātu 2.14:49, bet tajā pašā gadā Frankfurtes maratonā viņš bija pirmais un atkal laboja savu personisko rekordu — 2.12:37. Arī 2000. gada Sidnejas Olimpiskās spēles P. Loskutovam nebija īpaši veiksmīgas, jo pirms Olimpiskajām spēlēm viņam bija veikta ceļgala operācija un nepietika laika kārtīgi gatavoties svarīgajam startam. Taču, par spīti traumai, Sidnejā P. Loskutovs ieņēma 35. vietu ar rezultātu 2.19:41. Tai pašā gadā viņš otro reizi pēc kārtas uzvarēja Frankfurtes maratonu, atkal uzstādot personīgo rekordu 2.11:09.

2002. gadā Eiropas čempionātā Minhenē P. Loskutovs ar rezultātu  2:13:18 kļuva par sudraba medaļas ieguvēju maratonā, kas ir viņa karjeras ievērojamākais sasniegums.

## Ārējās saites
Kinētiskā enerģija

[250px|thumb|[Amerikāņu kalni|Amerikāņu kalniņos, vagoniņam slīdot augšup, kinētiskā enerģija samazinās, bet slīdot lejup — palielinās]]

**Kinētiskā enerģija** ir enerģija, kas piemīt ķermeņiem, kas atrodas kustībā. Pēc definīcijas tas ir darbs, kas nepieciešams, lai no miera stāvokļa paātrinātu ķermeni līdz dotajam ātrumam. Kamēr ķermeņa ātrums nemainās, tā kinētiskā enerģija saglabājas. Ķermenim palēninot kustību un apstājoties, tas atdod kinētisko enerģiju, veicot tādu pašu darbu, kāds tika ieguldīts, lai to paātrinātu.

## Cietu ķermeņu pārvietošanās
Klasiskajā mehānikā materiāla punkta vai cieta ķermeņa *virzes (translācijas) kinētisko enerģiju* izsaka formula E_k = \begin{matrix} \frac{1}{2} \end{matrix} mv^2 , kur * m * ir masa un * v * ir pārvietošanās ātrums.

## Rotācija
Cietam ķermenim, kas rotē ap asi caur masas centru, izsaka *griešanās (rotācijas) kinētisko enerģiju*  E_r = \begin{matrix} \frac{1}{2} \end{matrix} I \omega^2 , kur *ω* ir ķermeņa leņķiskais ātrums un *I* — inerces moments. Tā ir vienāda ar visu ķermeņa daļu virzes kinētisko enerģiju summu:

 E_r = \int \frac{v^2 dm}{2} = \int \frac{(r \omega)^2 dm}{2} = \frac{\omega^2}{2} \int{r^2}dm = \frac{\omega^2}{2} I = \begin{matrix} \frac{1}{2} \end{matrix} I \omega^2 

## Skatīt arī
* Potenciālā enerģija

## Ārējās saites
Pekinas nacionālais stadions

**Pekinas nacionālais stadions** (, ) ir stadions Pekinā, Ķīnā. Tajā ir 80 000 sēdvietu, taču 2008. gada olimpisko spēļu laikā tas spēja uzņemt 91 000 skatītāju. Stadiona būvniecība tika sākta . Arhitekti sākotnēji to bija iecerējuši kā putna ligzdu, ar ievelkamo jumtu, bet vēlāk, lielo izmaksu un drošības problēmu dēļ, ievelkamā jumta būvniecība tika atcelta. Stadiona svinīgā atklāšana notika 2008. gada martā.

 tajā notika 2008. gada vasaras olimpisko spēļu atklāšanas ceremonija. Tajā notika vieglatlētikas un futbola sacensības, kā arī Olimpisko spēļu noslēguma ceremonija. 2015. gadā te notika Pasaules čempionāts vieglatlētikā. 2022. gadā stadiona tika izmantots arī ziemas olimpisko spēļu vajadzībām.

## Atsauces

## Ārējās saites

*