open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Saimnieciskā iekārta

**Saimnieciskā iekārta** jeb **saimnieciskā sistēma** ir struktūra, kas nosaka, kā sabiedrība organizē savus resursus, ražo preces un pakalpojumus, sadala tos un patērē. Saimnieciskās iekārtas ietver noteikumus, principus un iestādes, kas nosaka, kā tiek pieņemti saimnieciskie lēmumi un sadalīti ierobežotie resursi. Tā veido pamatu, uz kura balstās sabiedrības saimnieciskā darbība, un nosaka veidu, kā tiek risinātas trīs galvenās saimniecības problēmas: ko ražot, kā ražot un kam ražot.

## Saimniecisko iekārtu veidi

* Brīvā tirgus ekonomika (kapitālisms)

Šajā sistēmā lielāko daļu resursu un ražošanas līdzekļu kontrolē privātpersonas vai uzņēmumi. Lēmumi par ražošanu un sadali tiek pieņemti, balstoties uz tirgus mehānismiem, proti, pieprasījuma un piedāvājuma spēkiem. Valsts loma ir minimāla, un tirgus regulējas pats, izmantojot konkurenci un cenu mehānismus.

* Plānveida ekonomika (socialisms)

Plānveida ekonomikā valsts kontrolē un plāno resursu sadali un ražošanu. Ekonomiskos lēmumus par to, ko un kā ražot, pieņem valdība, bieži vien nosakot konkrētus mērķus un plānus nākotnei. Šajā sistēmā tirgus mehānismi ir ierobežoti vai pilnībā aizstāti ar valsts plānošanu.

* Jauktā ekonomika

Jauktā ekonomika apvieno brīvā tirgus un plānveida ekonomikas elementus. Privātpersonas un uzņēmumi var kontrolēt daļu no ražošanas un resursiem, bet valsts var iejaukties, lai regulētu tirgu, nodrošinātu taisnīgumu vai veicinātu sabiedrības labklājību. Šāda saimnieciskā iekārta ir izplatīta daudzās pasaules valstīs, tostarp Latvijā.

* Naturālā saimniecība

Šāda veida ekonomika ir raksturīga agrākām sabiedrībām, kurās cilvēki ražoja preces un pakalpojumus galvenokārt savām vajadzībām, nevis tirdzniecībai. Naturālajā saimniecībā apmaiņa var notikt tieši, bez naudas izmantošanas, piemēram, bartera veidā.

## Ārējās saites
Tirgus laukums

**Tirgus laukums** var būt:

* Tirgus laukums — laukums Daugavpilī;
* Tirgus laukums — laukums Dobelē;
* Tirgus laukums — laukums Kandavā;
* Tirgus laukums — laukums Preiļos;
* Tirgus laukums — laukums Siguldā;
* Tirgus laukums — laukums Subatē;
* Tirgus laukums — laukums Ventspilī;
* Tirgus laukums — laukums Zilupē;
* Tirgus laukums — laukums Bēnes pagasta Bēnē;
* Tirgus laukums — laukums Robežnieku pagasta Robežniekos.

## Skatīt arī
* Tirgus iela
* Tirgus laukuma iela
Finanšu sistēma

**Finanšu sistēma** ir mehānisms, caur kuru tiek organizēta naudas, kredītu, ieguldījumu un citu finanšu resursu kustība. Finanšu sistēmas galvenā funkcija ir pārvaldīt naudas plūsmu un likt kapitālam efektīvi pārvietoties starp tiem, kam tas ir lieks, un tiem, kam tas nepieciešams. Tā ietver dažādus elementus:

* Finanšu iestādes — bankas, apdrošināšanas sabiedrības, ieguldījumu fondi, pensiju fondi, u.c.
* Finanšu tirgi — akciju, obligāciju, valūtas, preču tirgi u.c.
* Finanšu instrumenti — nauda, vērtspapīri, obligācijas, akcijas, aizdevumi.
* Regulējošās iestādes — centrālā banka, finanšu regulatori, kas uzrauga finanšu tirgus un iestādes.

Finanšu sistēma un saimnieciskā iekārta ir divas saistītas, bet atšķirīgas jomas, kas pārvalda resursu plūsmu saimniecībā. Saimnieciskā iekārta ir plašāks jēdziens, kas aptver visu resursu, produktu un pakalpojumu ražošanu, sadali un patēriņu sabiedrībā.

## Ārējās saites
Grāfs Monte-Kristo (2024. gada filma)

**"Grāfs Monte-Kristo"** () ir 2024. gada Francijas vēsturiskā piedzīvojumu drāmas filma, kuras režisori un scenārija autori ir Matjē Delaports un Aleksandrs de Lapateljērs. Filmā galvenās lomas atveido Pjērs Ninē, Bastjēns Builons, Anaisa Demustjē, Anamarija Vartolomeja, Lorāns Lafits un Pjērfrančesko Favīno. Filma balstīta uz Aleksandra Dimā 1844. gada tāda paša nosaukuma romānu.

Filmas "Grāfs Monte-Kristo" pirmizrāde notika  77. Kannu kinofestivālā. Latvijā filmas pirmizrāde notika . Filmas budžets bija 42,9 miljoni ASV dolāru, padarot to par dārgāko 2024. gada Francijas filmu. Filma guva pozitīvas kritiķu atsauksmes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Šumānu strauts

**Šumānu strauts** ir Daugavas labā krasta pieteka Jēkabpils novada Kūku pagastā. Strauts iztek no Laukezera pie Šumāniem un ietek Daugavā starp Silavām un Trepmuižu. Strautu šķērso autoceļš A6 un dzelzceļš Rīga—Daugavpils.

## Atsauces
Tīrumu iela

**Tīrumu iela** var būt:

* Tīruma iela — iela Daugavpilī;
* Tīruma iela — iela Baldonē;
* Tīruma iela — iela Limbažos;
* Tīruma iela — iela Salaspils pagasta Rūķos.

## Skatīt arī
* Tīruma iela
Transporta iela

**Transporta iela** var būt:

* Transporta iela — iela Daugavpilī;
* Transporta iela — iela Jēkabpilī;
* Transporta iela — iela Salacgrīvā.
Stepes goba

**Stepes goba** (*Ulmus minor*) ir gobu ģints suga, kura ir sastopama Eiropas kontinenta rietumu, centrālajā, dienvidu un dienvidaustrumu daļā. Latvijā, kas atrodas uz ziemeļiem no sugas pamatareāla, ir sastopama kā adventatīva suga.

## Apraksts
Stepes goba ir 12—17 m augsts koks, kas Latvijā biežāk sastopama kā krūms (garumā ap 0,5—4 m). Kokam ir ieapaļš vainags, kurš virzienā uz galotni parasti sašaurināts. Miza ir tumši pelēka, plaisājoša, uz vecākiem zariem atlūp. Jaunie dzinumi ir gaišbrūni. Pumpuri ir olveidīgi un smaili. Lapas uz zariem ir izveitotas pamīšus, tās ir olveidīgas, 6—8 cm garas un 4—6 cm platas, ar īsu kātu, raupju virspusi. Lapas pie pamata ir nesimetriskas. Plātnes gals smails, mala divkārt vai trīskārt zāģzobaina, sāndzīslas dakšveidīgi zarotas. Ziedi ir izvietoti blīvos pušķos zaru galā. Auglis ir aptuveni 1,5 cm garš, olveidīgs riekstiņš, ko apņem plēvjains, pie pamata ķīļveidīgi sašaurināts spārns. Augļa kāts īss. Zied maijā, jūnijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Finanšu tirgus

**Finanšu tirgus** ir sistēma vai platforma, kur notiek finanšu aktīvu pirkšana un pārdošana. Finanšu tirgi ļauj dalībniekiem apmainīties ar vērtspapīriem, valūtām, preču nākotnes līgumiem un citiem finanšu instrumentiem, kas palīdz finansēt uzņēmumus, valdības un citas organizācijas, kā arī pārvaldīt riskus un uzkrājumus. Šie tirgi palīdz noskaidrot aktīvu cenas, piešķir likviditāti un dod dalībniekiem iespēju veikt investīcijas vai risku pārvaldību.

Finanšu tirgi var būt dažādi, piemēram:

* Kapitāla tirgi — vieta, kur tirgo akcijas un obligācijas. Uzņēmumi un valdības var piesaistīt kapitālu, emitējot vērtspapīrus.
* Valūtas tirgi (*Forex*) — tirgi, kur notiek valūtu pirkšana un pārdošana.
* Preču tirgi — tirgi, kuros tirgojas ar izejvielām, piemēram, naftu, zeltu, lauksaimniecības produktiem.
* Derivatīvu tirgi — tirgi, kur tiek tirgoti atvasinātie finanšu instrumenti, piemēram, nākotnes līgumi vai opcijas, kas atvasināti no citiem aktīviem.

## Ārējās saites
Oj, svijetla majska zoro

**„Ak, gaišais maija rīts”** (, *Oj, svijetla majska zoro*) ir melnkalniešu tautasdziesma, kas 2004. gadā, Melnkalnei iegūstot autonomiju no valstu savienības ar Serbiju, pieņemta par Melnkalnes valsts himnu.

## Himnas vārdi

## Ārējās saites
Marija Aleksandrovna (Aleksandra II sieva)

thumb|Marija Aleksandrovna un viņas vīrs ķeizars Aleksandrs II
thumb|Marija Aleksandrovna un Aleksandrs II (no kronēšanas albuma ar pakļauto zemju ģerboņiem, 1856)
**Marija Aleksandrovna** (), līdz laulībām 1841. gadā **Hesenes-Darmštates Marija** (; 1824—1880), bija Krievijas Impērijas ķeizara Aleksandra II sieva, ķeizariene-konsorte no 1855. gada līdz nāvei 1880. gadā. Viņa bija Hesenes-Darmštates lielhercoga Ludviga II meita, Krievijas Impērijas ķeizara Aleksandra III māte.

1841. gadā Marija apprecējās ar Aleksandru II, kurš vēlāk kļuva par Krievijas ķeizaru. Viņu laulība bija politisks savienojums, kas stiprināja saites starp Krieviju un vācu valstīm, tomēr tajā pašā laikā attīstījās arī personiska pieķeršanās. Viņiem bija astoņi bērni, starp kuriem visievērojamākais bija nākamais Krievijas ķeizars Aleksandrs III.

Marijas dzīvi bieži ietekmēja viņas trauslā veselība. Viņa cieta no hroniskas slimības, kas tika diagnosticēta kā tuberkuloze, kas viņu arvien vairāk vājināja gadu gaitā. Tomēr Marija aktīvi iesaistījās labdarībā un sociālajās reformās, atbalstot izglītības un medicīnas iestādes, īpaši pievēršoties sieviešu izglītībai un sabiedrības labklājības uzlabošanai. Viņas vadībā tika izveidoti vairāki labdarības fondi un slimnīcas.

Mirusi no tuberkulozes 55 gadu vecumā.

## Bērni
* Aleksandra (1842—1849)
* Nikolajs (1843—1865)
* Aleksandrs (1845—1894)
* Vladimirs (1847—1909)
* Aleksejs (1850—1908)
* Marija (1853—1920)
* Sergejs (1857—1905)
* Pāvels (1860—1919)

## Ārējās saites
Nomenklatūra

**Nomenklatūra** var būt:

* binārā nomenklatūra — augu, dzīvnieku un sēņu terminoloģija, kas strukturēta atbilstoši iepriekš izstrādātiem nosaukumu veidošanas likumiem;
* IUPAC nomenklatūra — noteikumu kopums, kas paredz ķīmisko vielu nosaukumu veidošanu;
* padomju nomenklatūra — faktiskā valdošā šķira PSRS un pārējās Austrumu bloka sociālistiskajās valstīs.
Feodālis

[thumb|Turīgs Anglijā dzīvojošs franču feodālis [vēlīnie viduslaiki|vēlīnajos viduslaikos]]

**Feodālis** (no  — 'zemes īpašums') bija valdošās šķiras pārstāvis feodālismā, kam atalgojumā par kalpošanu kādam augstākstāvošam kungam (piemēram, lordam vai ķēniņam) piešķirta zeme (feods).

Feodāļi pārvaldīja un aizsargāja sev piešķirtās zemes un tajās dzīvojošos zemniekus, kas feodālim kalpoja kā dzimtcilvēki un maksāja nodevas. Vajadzības gadījumā feodālis pildīja arī karavadoņa pienākumus vai savam kungam sniedza cita veida pakalpojumus.

## Skatīt arī
* Feods
* Vasalis

## Ārējās saites
Mycobacterium africanum

***Mycobacterium africanum*** ir baktērija, kas pieder pie *[[Mycobacterium tuberculosis]]* kompleksa (MTBC), kas izraisa tuberkulozi (TB). Šis patogēns galvenokārt sastopams Rietumāfrikā, kur tas ir nozīmīgs tuberkulozes izraisītājs (tiek lēsts, ka tas izraisa līdz pat 40% plaušu tuberkulozes gadījumu), bet ārpus šī reģiona tas ir daudz retāk sastopams. *Mycobacterium africanum* ir līdzīgs *Mycobacterium tuberculosis*, taču tam ir dažas ģenētiskas un bioloģiskas atšķirības.

Lai gan ārstēšana pret tuberkulozi ir līdzīga tai, kas tiek lietota *Mycobacterium tuberculosis* izraisītās slimības gadījumos, pastāv zināmas atšķirības baktēriju jutībā pret zālēm.

## Ārējās saites
Roterema (boro)

**Roteremas boro** () ir metropoles boro (distrikts) Anglijā, Dienvidjorkšīras metropoles grāfistē. Atrodas grāfistes vidus un dienvidu daļā, robežojas dienvidaustrumos ar Linkolnšīru, dienvidos — ar Dārbišīru, rietumos — ar Šefīldu, bet ziemeļos — ar Bārnsli. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Roterema.

## Vēsture
Roteremas distrikts izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Roteremas grāfistes boro, Meltbi, Romāršas, Svintonas un Votas pie Dērnas urbānos distriktus un Roteremas un Kivetonpārkas lauku distriktus, un iekļaujot to jaunizveidotajā Dienvidjorkšīras metropoles grāfistē.

## Administrācija
Administratīvi Roteremas distrikta teritoriju veido ārpuspagastu teritorija (*unparished area*), ko pārvalda boro padome, un kas iekļauj pašu Roteremas ( iedzīvotāji) un Votas pie Dērnas () pilsētas, Diningtonas () un Meltbi () pagasta līmeņa pilsētas un 29 lauku pagasti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vālodzes iela

**Vālodzes iela** var būt:

* Vālodzes iela — iela Daugavpilī;
* Vālodzes iela — iela Jelgavā;
* Vālodzes iela — iela Alūksnē;
* Vālodzes iela — iela Cēsīs;
* Vālodzes iela — iela Limbaži;
* Vālodzes iela — iela Ogrē;
* Vālodzes iela — iela Salaspilī;
* Vālodzes iela — iela Saulkrastos;
* Vālodzes iela — iela Siguldā;
* Vālodzes iela — iela Carnikavas pagasta Kalngalē;
* Vālodzes iela — iela Ģibuļu pagasta Talsciemā;
* Vālodzes iela — iela Garkalnes pagasta Upesciemā.

## Skatīt arī
* Vālodžu iela
Vālodžu iela

**Vālodžu iela** var būt:

* Vālodžu iela — iela Ķekavā;
* Vālodžu iela — iela Skultes pagasta Skultē;
* Vālodžu iela — iela Mārupes pagasta Vētrās.

## Skatīt arī
* Mazā Vālodžu iela
* Vālodzes iela
Strazdes pilskalns

**Strazdes** jeb **Dzegužu pilskalns** atrodas Talsu novada Strazdes pagastā.

Divarpus kilometrus uz rietumiem no Strazdes baznīcas, labajā pusē ceļam, kas ved uz Jauno muižu, atrodas vieta, dēvēta "Pilskalns". To sauc arī par Dzegužu kalnu, jo atrodas minēto māju robežās. Dzegužu mājas atrodas puskilometru uz dienvidiem no pilskalna. Apvidus, kurā šis pilskalns atrodas, ir no dabas nelīdzens un mežains. Šis pilskalns ir neliels uzkalns Dzegužu laukmalā, 53 metru augstumā virs jūras līmeņa. Vieta ir samērā augsta, ar plašu skatu uz apkārtni. Tagad pilskalns apaudzis sīku mežu un lazdu krūmiem. Dienvidu pusē tam vecs ozols. Plakums ieslīps, 50 x 35 m caurmērā. Ziemeļaustrumu pusē pilskalnam uzglabājies labi samanāms uzbedums un grāvis. 1868. gadā šo kalnu apraksta Augusts Bīlenšteins un norāda, ka tai laikā pilskalna plakums ticis arts. Tomēr, neskatoties uz aršanas sekām, kalnā vēl redzams kultūrslānis, kurā konstatētas ogles un māla trauku lauskas, kā arī citas atliekas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Strazdes pilskalns
* Strazdes Baznīckalns
Nemunēles Radvilišķi

**Nemunēles Radvilišķi** ( — *Mēmeles Radvilišķi*) ir miests Lietuvā, Panevēžas apriņķa Biržu rajonā, seņūnijas administratīvais centrs. Apdzīvotā vieta izvietojusies pie Apaščas ietekas Mēmelē, pie pašas Latvijas—Lietuvas robežas un iepretim Paleju ciemam Bauskas novada Kurmenes pagastā.

Ievērojamākās celtnes miestā ir 1854. gadā celtā Nemunēles Radvilišķu Jaunavas Marijas Romas katoļu baznīca un 1890. gadā celtā Nemunēles Radvilišķu Reformātu baznīca. Miestam ir sava pamatskola, bibliotēka un pasts.

## Etimoloģija
Vietvārda daļa *Radvilišķi* ir atvasināta no personvārda *Radvilà*, *Rãdvila*. 16. gadsimtā miestu dibināja Biržu-Dubiņģu atzara Radvilu dzimtas dižciltīgie, kuru vārdu tas nes. Lai apdzīvoto vietu varētu atšķirt no Radvilišķiem, tai deva pavārdu *Nemunēles*, atsaucoties uz gar miestu plūstošo upi.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta pirmoreiz vēstures avotos minēta . Drīz pēc tam, 1590. gadā, sāka darboties pirmā reformātu baznīca. Pirmā katoļu kapela tapa krietni vēlāk — 1719. gadā. 1782. gadā to aizstāja Nemunēles Radvilišķu Jaunavas Marijas Romas katoļu baznīca.

Nemunēles Radvilišķos, tāpat kā visā Biržu kunigaitijas teritorijā, reformātu klātbūtne izsekojama kopš Nikolaja Radvila Rudā pāriešanas kalvinismā 1564. gadā. Līdzīgi kā citviet katoliskajā Eiropā, arī Lietuvā protestanti, pie kuriem piederēja arī reformāti, bija vajāti un marginalizēti. Tā piemēram, 1729. gadā Dominikāņu mūks no Palēvenes nodedzināja reformātu baznīcu Nemunēles Radvilišķos un Papilē. 1736. gadā Polijas-Lietuvas Seims reformātiem liedza dzīvot Radvilu pārvaldītajos Lietuvas ziemeļos, tostarp, Biržos un Nemunēles Radvilišķos. Savukārt 1744. gadā Viļņas diecēzes sinode liedza ķeceriem (reformātiem) mācīt katoļu bērnus skolās un laulāties katoļu un reformātu starpā.

Miests vairākkārt kalpoja par nometni Zviedrijas karaspēka vienību virzībā uz Biržu cietoksni vai atceļā no tā. Vispirms Poļu-zviedru kara laikā, 1625. gadā, miestā uzturējās pie Biržu cietokšņa sakautā zviedru armijas vienība. Pēc tam Otrā Ziemeļu kara laikā, 1655. gadā, zviedru feldmaršals Lēvenhaupts ar armijas daļu pārcēlās no Kokneses uz Nemunēles Radvilišķiem, kur izveidoja apmetni.

Nemunēles Radvilišķiem ir sena izglītības vēsture. Jau kopš reformātu baznīcas tapšanas 1590. gadā pastāvēja draudzes skola. 1804. gadā darbību uzsāka katoļu draudzes skola. 1866. gadā atvēra Nemunēles Radvilišķu pamatskolu, un 1867. gadā reformātu skolēnus pārcēla uz pamatskolu. Pēc 1905. gada ugunsgrēka jaunu skolas ēku uzcēla 1908. gadā.

1936. gadā pār Apaščas upi Nemunēles Radvilišķos uzcēla dzelzsbetona tiltu. Padomju okupācijas periodā miestā darbojās kolhozs "Aušra" (*Ausma*). 2006. gadā apstiprināja miesta ģerboni.

## Iedzīvotāji

## Atsauces

## Ārējās saites
Krievijas Eiropas daļa

thumb|Krievijas Federācijas Eiropas daļas karte
**Krievijas Federācijas Eiropas daļa** ir teritorija, kas atrodas uz rietumiem no Urālu kalniem un aizņem aptuveni 23% no valsts kopējās platības, taču tajā dzīvo apmēram 75—80% Krievijas Federācijas iedzīvotāju. Šī reģiona austrumu robeža ir Urālu kalni, bet rietumos tas robežojas ar Baltijas jūru, Ukrainu, Baltkrieviju un citām Austrumeiropas valstīm. Krievijas Eiropas daļa aptver vairākas lielas pilsētas, tostarp Maskavu, Sanktpēterburgu, Kazaņu, Ņižņijnovgorodu, Krasnodaru un Rostovu pie Donas.

## Ģeogrāfija
Ziemeļaustrumu daļā plešas Austrumeiropas līdzenums, kas ir viena no lielākajām līdzenajām teritorijām pasaulē. Šis zemais pacēlums sniedzas no Baltijas jūras rietumos līdz Urālu kalniem austrumos, un tajā ir auglīgas lauksaimniecības zemes, kā arī blīva apdzīvotība. Urālu kalni, kas stiepjas no ziemeļiem līdz dienvidiem, veido dabisko robežu starp Krievijas Federācijas Eiropas un Āzijas daļām. Kalnos atrodamas bagātīgas minerālu iegulas.

Svarīgākās upes Krievijas Federācijas Eiropas daļā ir Volga un Dona. Volga, kas ir garākā upe Eiropā (aptuveni 3530 km), plūst cauri daudziem industriālajiem un lauksaimniecības reģioniem, ietekot Kaspijas jūrā. Tā ir svarīgs ūdens transporta ceļš ar lielām hidroelektrostaciju ūdenskrātuvēm. Arī Dona, kas ieplūst Azovas jūrā, ir nozīmīga upe, kas kalpo gan transportam, gan apūdeņošanai.

Kaspijas jūra, lielākais slēgtais ūdens baseins pasaulē, robežojas ar Krievijas Federācijas Eiropas daļu tās dienvidaustrumos. Kaspijas jūra ir būtiska gan zvejniecībai, gan naftas un dabasgāzes ieguvei. Savukārt ziemeļrietumos atrodas divi no Eiropas lielākajiem ezeriem — Lādogas un Oņegas ezeri. Šie ezeri ne tikai kalpo kā transporta ceļi, bet ir arī svarīgi zivju resursu un tūrisma objekti.

Arktikas reģionā atrodas Kolas pussala ar skarbu klimatu un bagātīgiem minerālresursiem, kurā atrodas Murmanska — lielākā osta Ziemeļu Ledus okeānā. Krievijas Federācijas Eiropas dienvidu daļa robežojas ar Kaukāza kalnu priekškalni, kur atrodas 5642 metrus augsts izdzisis vulkāns Elbruss — augstākā virsotne Eiropā.

## Skatīt arī

* Krievijas Āzijas daļa

## Ārējās saites
Vietējā sarunvaloda

**Vietējā sarunvaloda** jeb **vernakulārs** (no  — 'mājas, iedzimts') ir no literārās valodas atšķirīgs valodas paveids, ko ikdienas saziņā lieto kādas zemes vai novada vietējie iedzīvotāji.

Vietējo sarunvalodu bieži vien lieto tikai mutiski, tāpēc agrākajos laikos daudzas no tām nav saglabājušās. Laika gaitā vietējās sarunvalodas var kļūt par oficiālām vai literārām valodām, īpaši, ja tās sāk lietot rakstniecībā un izglītībā. Pazīstamākais piemērs ir latīņu valoda, kas bija Romas impērijas oficiālā valoda, bet Romas impērijas provinču iedzīvotāji sarunvalodā lietoja dažādus tās vietējos paveidus jeb tā saukto tautas latīņu valodu, no kuras vēlāk attīstījas romāņu valodas.

## Ārējās saites
Dzeldas pilskalns

**Dzeldas pilskalns** (arī Dzelzgales pilskalns) atrodas Kuldīgas novada Nīkrāces pagastā. Pilskalnu savos darbos pirmais pieminējis Augusts Bīlenšteins.

Pilskalns atrodas netālu no Kojas upes labā krasta. 3 kilometrus uz austrumiem no pilskalna atrodas Lieldzeldes muiža.

Pilskalns ierīkots 13 m augstā uzkalnā, kas radies no Kojas upītes ūdeņu grauzumiem. Dabīgais kalna cilnis ar rakumiem un nelieliem uzbedumiem pārveidots tā, ka plakuma vidū palicis ap 2 m augsts uzkalniņš 15 m caurmērā. Ziemeļu un austrumu pusē, kur pilskalna nogāze zemāka, gar plakuma malu redzamas uzbeduma atliekas. Dienvidaustrumu pusē pilskalns sabojāts grants grābšanas ietekmē. Grants bedrē redzams pusmetru biezs mītņu slānis ar bagātu ogļu un pelnu saturu.

Pilskalns apaudzis priedēm, tāpat kā apkārtne. Redzams, ka zeme pilskalna apkārtnē senāk arta, jo samanāmas vagas un noarumi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Dzeldas pilskalns
Elku kalns

**Elku kalns** (arī **Elkamuižas pilskalns**) ir pilskalns Dienvidkurzemes novada Priekules pagastā.

Divus kilometrus uz dienvidiem no Asītes pilskalna pie Elkuzemes muižas Elka mājām pļavas vidū atrodas trīs kalni, kas novietojušies viens otram blakus. Vidējais no tiem ir 18 m augsts un augstāks par diviem citiem. Tā virspusē redzamas mākslīga apstrādājuma pēdas, kas parādās terasē kalnam visapkārt. Kalns nav no stāvajiem un tāpēc terase šeit uzlūkojama kā līdzeklis, ar kuru panākts nepieciešamais pilskalna stāvums.

Kalna plakums vieglā cilnī un tam rietumos kaut kas līdzīgs grāvim un uzbedumam. Mītņu slānis vājš. Tomēr šo kalnu dēvē par Elka kalnu, jo tas ietilpst veselā uzkalnu rindā, kas nosaukta šai vārdā un stiepjas uz ziemeļrietumiem no Elku mājām. Izteiktas domas, ka šī vieta kādreiz noderējusi kā sena kulta vieta, tomēr novērojumi rāda, ka par elku kalniem tiek sauktas arī vietas, kas neapšaubāmi lietotas kā kara nocietinājums, piemēram, Vārtājas pilskalns. Par labu pilsvietai aprakstāmā nocietinājumā ir apstāklis, ka kalna ziemeļpuses piekājē ir izrakta četrstūraina ūdens krātuve vairāk nekā 20 m caurmērā. Šādas “acis” vajadzīgas pastāvīgi apdzīvotai vietai, kādi bijuši pilskalni. Apvidus “Elkene” minēta 1253. gada senrakstā kopā ar citiem apkārtējiem vietvārdiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Elku kalns — pilskalns
Engures pilskalns

**Engures pilskalns** (arī **Marijas kalns**, **Baznīcas kalns**) ir pilskalns, kas atrodas Tukuma novada Engures pagastā.

Engures pilskalns ir norobežots no apkārtnes, vecām priedēm apaudzis kāpveida izcēlums, kuru ziemeļu pusē ieloko Engures upe, kas, tuvojoties ietekai jūrā, kļūst visai plaša. Kalna malās un nogāzēs ir daudzas raktas bedres un izbrukumi; dienvidu pakājē ir ierakti vairāki no akmens mūrēti vecie zivju pagrabi. Engures pilskalnam nav īsta plakuma; esošais ir neliels un neizlīdzināts. Līdzās nosacīti galvenjam plakumam ir vēl citas atsevišķas kalna virsotnes jeb izcēlumi. Kopumā pilskalns, lai arī norobežots, tomēr ir visai izplūdis, paaugsts, kāpveidīgs, tam nav senu reljefa pārveidojumu, tā iespējamā sakrālā nozīme ir neskaidra un, iespējams, nenozīmīga, jo kalns vairāk iekļaujas senās ostas un tās apkārtnes kompleksā, nekā būtu uzlūkojams par senu svētvietu.

Taču par Engures pilskalnu pierakstīts arī samērā daudz teiku: par kalnā nogrimušu pili, par kalponi Mariju, kas, vizinoties no kalna ar ragaviņām, ielūza ledū un noslīka, par pagrabu zem kalna, kur ieslēgta barona meita kopā ar zviedru virsnieku u.c. Pilskalna dienvidu pusē ir mazdārziņi, jūras pusē Engures upes paplašinājums, kas tiek uzskatīts par Engures seno ostas vietu.
Attēls:Engures pilskalns.jpg|Pilskalna 3D modelis


## Atsauces

## Ārējās saites

* Engures pilskalns
* www.senvietas.lv
Roterema

**Roterema** (; ) ir pilsēta Anglijas centrālajā daļā, Dienvidjorkšīras grāfistē, Roteremas metropoles boro lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Izvietojusies Donas un tās pietekas Roteras satekā  no grāfistes centra Šefīldas un  no valsts galvaspilsētas Londonas. Ietilpst Šefīldas aglomerācijā.

## Vēsture
Roterema dibināta agrīnajos viduslaikos; tās nosaukums cēlies no senangļu valodas ‘viensēta pie Roteras’. Pastardienas grāmatā 1086. gadā minēta kā muiža un neliels ciems ar astoņām mājsaimniecībām un baznīcu. Roterema attīstījās kā tirgus pilsētiņa. 1480. gados Roteremā dzimušais Jorkas arhibīskaps Tomass Roterems pilsētā dibināja Jēzus koledžu, kurai bija paredzēts konkurēt ar Kembridžas un Oksfordas universitātēm. Koledžu likvidēja 1547. gadā karaļa Edvarda VI valdīšanas laikā un tās īpašumus nodeva kronim.

Lai arī dzelzs pilsētas apkārtnē tika iegūta jau romiešu laikos, ievērojama tās ražošana tika uzsākta rūpnieciskās revolūcijas laikā. Attīstījās arī akmeņogļu ieguve, kas tika eksportētas pa kuģojamo Donas upi, kā arī stikla rūpniecība. 19. gadsimta sākumā sākās čuguna ražošana, bet vēlāk līdz ar tehnoloģiju attīstību pilsētā sāka ražot tēraudu — industrijas ziedu laikos gadā saražoja 1,8 miljonus tonnu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gaiķu pilskalns

**Gaiķu pilskalns** ir pilskalns, kas atrodas Saldus novada Gaiķu pagastā.

## Ārējās saites

* Gaiķu pilskalns
Avārijas nosēšanās (filma)

**"Avārijas nosēšanās"** () ir 2023. gada ASV asa sižeta trillera filma, kuras režisors ir Žans Fransuā Rišē. Filmā galvenās lomas atveido Džerards Batlers, Maiks Kolters, Josons Ans un Tonijs Goldvins.

Filma stāsta par pilotu, kurš veiksmīgi veic avārijas nosēšanos uz salas, kur lidmašīnas pasažierus saņem gūstā separātisti.

Filmas "Avārijas nosēšanās" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Lionsgate]]*. Latvijā filmas pirmizrāde notika . Filma bija finansiāli veiksmīga, nopelnot 74,5 miljonus ASV dolāru, kā arī tā saņēma galvenokārt pozitīvas kritiķu atsauksmes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vecpils iela

**Vecpils iela** var būt:

* Vecpils iela — iela Daugavpilī;
* Vecpils iela — iela Mālpils pagasta Mālpilī;
* Vecpils iela — iela Naujenes pagasta Naujenē.

## Skatīt arī
* Vecā Pils iela
* Vecpilsētas iela
Veidenbauma iela

**Veidenbauma iela** var būt:

* Veidenbauma iela Daugavpilī;
* Veidenbauma iela Cesvainē;
* Veidenbauma iela Grobiņā;
* Veidenbauma iela Madonā;
* Veidenbauma iela Rūjienā;
* Veidenbauma iela Saldū;
* Veidenbauma iela Priekuļu pagasta Priekuļos.

* *Veidenbauma iela* — Marijas ielas Ventspilī nosaukums padomju okupācijas laikā.

## Skatīt arī
* Eduarda Veidenbauma iela
Vienības laukums

**Vienības laukums** var būt:

* Vienības laukums — laukums Cēsīs;
* Vienības laukums — laukums Daugavpilī;
* Vienības laukums — laukums Ilūkstē;
* Vienības laukums — laukums Valmierā.
Vilku iela

**Vilku iela** var būt:

* Vilku iela — iela Rīgā;
* Vilku iela — iela Daugavpilī;
* Vilku iela — iela Cēsīs;
* Vilku iela — iela Iecavā;
* Vilku iela — iela Subatē;
* Vilku iela — iela Tukumā;
* Vilku iela — iela Ropažu pagasta Kākciemā.
Sīklapu goba

**Sīklapu goba** (*Ulmus parvifolia*) ir gobu ģints suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir no Ķīnas līdz Vjetnamai, Dienvidkorejai, Japānai un līdz Taivānai. Galvenokārt aug mērenajā joslā.

## Apraksts
Sīklapu goba ir ātri augošs koks ar nokareniem zariem. Lapas ir mazas, tumši zaļas, ar robainām malām. Raiba miza ar tumši pelēkiem, sarkanbrūniem un krēmkrāsas toņiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Apašča

**Apašča** (), ir upe Lietuvas ziemeļos, Mēmeles kreisā krasta pieteka.

Iztek no Rumpišķēnu ciema tuvumā esošā Kadaru meža, 6 km uz dienvidaustrumiem no Pandēles. Plūst rietumu virzienā līdz Apaštēlei, kur pagriežas uz ziemeļiem. Pie Biržiem iztek vispirms caur Kiluču un tad Širvēnas ezeru, kurā no kreisās puses pietek Aglona. Ietek Mēmelē pie Nemunēles Radvilišķiem.

Upes platums augšpus Biržiem ir 4—7 m, lejpus 10—20 m. Vidējais dziļums līdzenumos 0,8—1,5 m, straujtekās 0,2—0,7 m. Vidējais kritums 70 cm/km. Vidējā notece pie ietekas 5 m³/s.

Silūra ģeoloģiskajam periodam piederīga slāņkopa ir nosaukta Apaščas vārdā (Apaščas svīta).

## Pietekas
**Trekninātas** ir pietekas, kuru garums pārsniedz 20 km.

## Apdzīvotas vietas krastos
* Rumpišķēni
* Pandēle
* Apašča
* Raiķēni
* Kučgale
* Anglininki
* Kiluči
* Birži
* Nemunēles Radvilišķi

## Attēlu galerija

ApasciaAnglininkuose.jpg|Apašča pie Anglininkiem
2011 04 24Biržai133Apaščia.JPG|Apaščas ieteka Širvēnas ezerā
ApasciaNemunelioRadviliskyje.JPG|Apašča pie Nemunēles Radvilišķiem
File:Apačia river in Biržai town.JPG|Apašča Biržos
File:Apaščia river In Biržai.Park.JPG|Apašča Biržos


## Atsauces
Bārnsli (boro)

**Bārnsli boro** () ir metropoles boro (distrikts) Anglijā, Dienvidjorkšīras metropoles grāfistē. Aizņem ziemeļrietumu daļu, robežojas rietumos ar Dārbišīru, ziemeļos — ar rietumjorkšīru, austrumos — ar Donkasteru, bet dienvidos — ar Roteremu un Šefīldu. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Bārnsli.

## Vēsture
Bārnsli distrikts izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Bārnsli grāfistes boro, Kudērtas, Dārfīldas, Dārtonas, Dērnas, Dodvertas, Hoilendneteras, Penistonas, Roistonas, Vumvelas un Vorsbro urbānos distriktus un daļas no Hemsvertas un Vortli lauku distriktiem, un iekļaujot to jaunizveidotajā Dienvidjorkšīras metropoles grāfistē.

## Administrācija
Administratīvi Bārnsli distrikta teritoriju veido ārpuspagastu teritorija (*unparished area*), ko pārvalda boro padome, un kas iekļauj pašu Bārnsli ( iedzīvotāji), Vomvelas () un Hoilendas () pilsētas, Penistonas () pagasta līmeņa pilsēta un 16 lauku pagasti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Širvēnas ezers

**Širvēnas ezers** (), pirms Otrā pasaules kara saukts arī **Rališķu ezers** (), mūsdienās — **Biržu ezers** () vai **Prūds** (), ir ūdenskrātuve Lietuvas ziemeļu pilsētā Biržos. Tā ir senākā zināmā mākslīgā ūdenstilpe Lietuvā, kas radīta 1575. gadā, appludinot Aglonas upes ieteku Apaščā un tādējādi radot dabīgu ūdensšķērsli Biržu cietoksnim ezera dienvidu krastā. Savukārt tā ziemeļu krastā atrodas 1842. gadā klasicisma stilā celtā Astravas muiža. Apvidum raksturīgs karsta reljefs, tādēļ ūdenstilpe ietverta Biržu reģionālā parka teritorijā.

## Raksturojums
thumb|left|250px|Ceļazīme Širvēnas ezera krastā
Krasti zemi un līčaini, vietām purvaini. Eitrofs un aizaugošs ezers ar plašiem niedru masīviem, jo īpaši seklākajā austrumu un rietumu daļā, kur vidējais dziļums svārstās no 0,9 līdz 1,3 m. Vidējais dziļums 2,2 m. Dziļākās vietas starp Apaščas un Aglonas ieteku un slūžām sasniedz 3,5 m dziļumu. Dibens dūņains, mālains ar vismaz 0,5 m biezu sapropeļa nogulumu slāni, kas vietām pārsniedz 1,5 m biezumu. Redzamība ūdenī sasniedz 1,2-2,2 m, novērojama ūdens ziedēšana.

Kaut arī ūdens līmeni regulē slūžas, ņemot vērā ezera seklumu un baseina platību, kas vairāk kā 120 reizes pārsniedz ezera platību, ūdens līmenis ezerā svārstās par vidēji 1,37 m gada ietvaros, ūdeņiem bagātos gados līdz pat 1,81 m, līdz ar ko ezera platība svārstās no 320 līdz 350 ha.

Ezerā ir 16 salas ar kopējo platību 5,7 ha, no kurām lielākā ir 2,22 ha lielā Mīlestības saliņa ().

## Vēsture

Ūdenskrātuvi uzpludināja 1575. gadā, gatavojoties Biržu pils celtniecībai. Kopš tā laika ezers vairākkārt rekultivēts. Tiek uzskatīts, ka Ziemeļu kara laikā, 1704. gadā, dambi nojauca. To atjaunoja vien 1811. gadā, kad Biržu muižu no Radviliem atpirka Mihaels Tiškevičs. Sākot ar 1837. gadu sākās sagatavošanās darbi kanāla, dambja un tilta būvniecībai, salabojot esošo infrastruktūru un attīrot grāvjus. No 1858. līdz 1860. gadam pēc grāfa Jona Tiškeviča rīkojuma aizsprostu pārbūvēja, tostarp, ierīkojot ūdensdzirnavas un izveidojot 51 m garu laukakmeņu un ķieģeļu mūra velvju tiltu. Arhitekta vārds līdz mūsdienām nav saglabājies, taču tiltā iekalti viņa iespējamie iniciāļi "MJP". Vēsturiskais aizsprosts ezera ūdeni aizturēja līdz 1986. gadam, kad uzbūvēja jaunu aizsprostu.

Kad 1928. gadā Astravā sāka darboties linu rūpnīca, pār Širvēnas ezeru uzcēla 525 m garu koka gājēju tiltu, kas savieno Astravu ar pilsētas centru. Nolūkā nodrošināt konstrukcijas ilgmūžību tiltu pārbūvēja 1987. gadā, izbūvējot tam dzelzsbetona balstus.

Nolūkā uzlabot ezera ekoloģisko stāvokli un aizkavēt tā pārpurvošanos, 2013. gadā īstenoja tā attīrīšanas projektu, kura ietvaros atlasītās vietās tā gultni attīrīja no dūņām un nogulumiem, tādējādi uzlabojot krastmalu piemērotību rekreācijai.

## Atsauces
Raudu spēle

**"Raudu spēle"** () ir 1992. gada Apvienotās Karalistes un Japānas krimināltrillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Nīls Džordans. Filmā galvenās lomas atveido Stīvens Rejs, Miranda Ričardsone, Džejs Deividsons un Forests Vaitekers.

Filmas darbība norisinās Ziemeļīrijas konflikta laikā un stāsta par Pagaidu Īru republikāņu armijas biedru Fergusu, kurš sadraudzējas ar nolaupīto britu kareivi Džeju. Vēlāk Ferguss dodas uz Londonu, kur viņš satiek Džeja draudzeni Dilu.

Filmas *The Crying Game* pirmizrāde notika  Venēcijas kinofestivālā. Filma guva lielus finansiālus panākumus un pozitīvus kritiķu vērtējumus. To nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai sešās kategorijās, tai skaitā kategorijās "Labākā filma" un "Labākais režisors", saņemot to kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Filma saņēma arī BAFTA kino balvu kategorijā "Labākā britu filma".

## Atsauces

## Ārējās saites
Vīnogu iela

**Vīnogu iela** var būt:

* Vīnogu iela — iela Daugavpilī;
* Vīnogu iela — iela Saulkrastos;
* Vīnogu iela — iela Olaines pagasta Jāņupē;
* Vīnogu iela — iela Dunikas pagasta Ječos.
Triju ķeizaru līgums

[thumb|Trīs ķeizari [Francis Jozefs I Hābsburgs, Vilhelms I Hoencollerns un Aleksandrs II Romanovs pēc vienošanās Šēnbrunnas pilī 1873. gada 22. oktobrī]]
**Triju ķeizaru līgums** (, , ) bija konservatīva politiskā savienība (1873—1887) starp Vācijas Impērijas, Austroungārijas un Krievijas Impērijas ķeizariem, kas sākās ar konsultatīvu Triju ķeizaru vienošanos () Šēnbrunnas pilī 1873. gada 22. oktobrī un turpinājās ar slepena līguma parakstīšanu 1881. gadā. Tā bija daļa no Bismarka veidoto alianšu sistēmas, un trīs lielvalstu valdnieki apņēmās ievērot labvēlīgu neitralitāti citas valsts uzbrukuma gadījumā. Ņemot vērā pieaugošo antagonismu starp Austrongāriju un Krieviju Balkānos, 1887. gadā alianses līgumu nepagarināja.

Pēc Triju ķeizaru alianses iziršanas sākās Antantes veidošanās starp Francijas Trešo republiku, Krievijas Impēriju un Lielbritāniju.

## Vēsture

Vācijas Impērija un Austroungārija nevēlējās pieļaut 1870. gada franču-prūšu karā sakautās Francijas tuvināšanos ar Krievijas Impēriju, tāpēc 1879. gada oktobrī tās izveidoja Divsavienību. Līgums paredzēja, ka abas impērijas sadarbosies, ja nāktos karot pret Krievijas Impēriju. Austroungārijas vēlme rast stipru partneri bija saistīta arī ar tās interesēm Balkānu reģionā, kur tās intereses sadūrās ar Krievijas Impērijas vēlmi kontrolēt dienvidu slāvus un Osmaņu impērijas interesēm par savas varas saglabāšanu savās Balkānu provincēs.
1873. gada līguma deklarētie mērķi bija “nostiprināt Eiropā šobrīd valdošo miera stāvokli”, nodrošināt to “pret visiem satricinājumiem, lai no kādas puses tie nāktu, un nepieciešamības gadījumā to īstenotu”.

Pēc Krievijas Impērijas uzvaras 1877.—1878. gada krievu-turku karā Berlīnes kongresā Lielbritānija un Austroungārija centās ierobežot Krievijas Impērijas intereses Balkānos.
1881. gadā Bismarks panāca līguma atjaunošanu ar Austroungāriju un Krieviju, bet 1882. gadā Trejsavienības noslēgšanu ar Austroungāriju un Itāliju.
1885. gadā Serbija ar Austroungārijas atbalstu uzbruka Krievijas atbalstītajai Bulgārijai, 1887. gadā Krievija aliansi ar Austroungāriju un Vāciju nepagarināja.

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma Vācijas un Austroungārijas pusē nostājās Osmaņu impērija, bet 1915. gada oktobrī šīm valstīm pievienojās arī Bulgārijas Karaliste. Šīs valstis turpmāk sauca par Centrālajām lielvalstīm.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bārnsli

**Bārnsli** (; ) ir pilsēta Anglijas centrālajā daļā, Dienvidjorkšīras grāfistē, Bārnsli metropoles boro lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Izvietojusies grāfistes ziemeļrietumos Dērnas upes krastos  no grāfistes centra Šefīldas un  no valsts galvaspilsētas Londonas.

## Vēsture
Lai arī apdzīvotā vieta radusies anglosakšu laikos, vēstures avotos tā pirmoreiz minēta 1086. gadā Pastardienas grāmatā kā *Berneslai* pilsētiņa ar 200 iedzīvotājiem. 1150. gados Bērsli tika nodota Pontefraktas priorijai, un mūki tirdzniecības ceļu krustojumā netālu no vecās Bārnsli uzcēla jaunu pilsētu. 1249. gadā Bārnsli tika piešķirtas tirgus tiesības. Bārnsli kļuva par Steinkrosas kiligundas centru, bet vēl 16. gadsimta vidū pilsētā bija tikai ap 600 iedzīvotājiem.

18. gadsimtā Bārnsli bija nozīmīgs linu apstrādes un aušanas centru. Vēlāk to nomainīja stikla rūpniecība un akmeņogļu ieguve — 1960. gados pilsētā un tās tuvākajā apkārtnē bija 70 ogļu šahtas; pēdējā no tām slēgta 1994. gadā. 1840. gadā pilsētu iekļāva dzelzceļa tīklā. 1869. gadā Bārnsli piešķīra municipālā boro statusu, bet 1913. gadā — grāfistes boro statusu, ievērojami paplašinot augošās pilsētas robežas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Stīvens Rejs

**Stīvens Rejs** (; dzimis ) ir īru aktieris. Savas karjeras laikā Rejs saņēmis BAFTA televīzijas balvu, kā arī nominācijas Amerikas Kinoakadēmijas balvai, Zelta globusa balvai, BAFTA kino balvai un ''Tony'' balvai. Vairākkārt sadarbojies ar režisoru Nīlu Džordanu.

Par lomu Džordana filmā "Raudu spēle" (1992) Reju nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā" un BAFTA kino balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā". Piedalījies arī Džordana filmās *[[The Company of Wolves]]* (1984), "Intervija ar vampīru: Vampīra hronikas" (1994), "Maikls Kolinss" (*Michael Collins*, 1996), *[[The Butcher Boy]]* (1997), "Mīlestības dienasgrāmata" (1999), "Brokastis uz Plūtona" (*Breakfast on Pluto*, 2005) un "Greta" (*Greta*, 2018).

Atveidojis lomas arī tādās filmās kā *[[Life Is Sweet]]* (1990), "Gatavs valkāšanai" (*Prêt-à-Porter*, 1994), *[[FeardotCom]]* (2002), "V ir vendeta" (2006) un "Tumsas pasaule 4" (*Underworld: Awakening*, 2012). Par lomu miniseriālā *[[The Honourable Woman]]* (2014) saņēmis BAFTA televīzijas balvu.

## Ārējās saites
Gravas-Sudmaļu pilskalns

**Gravas-Sudmaļu pilskalns** ir pilskalns, kas atrodas Dienvidkurzemes novada Priekules pagastā 1 km uz austrumiem no Mazgramzdas, 100 m uz dienvidrietumiem no Gravas-Sudmaļu mājām. Šo pilskalnu 1947. gadā atklājis un uzmērījis Arvīds Gusars.

Pilskalns izveidots zemesragā, kur Ruņas upes asā līkumā ietek Melnupe (Kauliņupe). Šeit izveidojies ap 15 m augsts, 10—15 m plats un 100 m garš zemes rags ar stāviem, daļēji apbrukušiem kritumiem pret upīšu ielejām rietumu un dienvidu pusēs. Raga gals, veidojot pilskalna plakumu, nodalīts ar grāvi un ar apmēram 2 m augstu un 10 m garu valni. Ārpus grāvja un vaļņa ziemeļu virzienā ir vēl četri izplūduši, bedrēm sarakti, nepilnu metru augsti vaļņi. Uzeja pilskalnā vedusi pa nogāzi gar vaļņu un grāvju rietumu galu.

Pilskalna plakums (garums 40 m, platums tikai ap 10 m) ir ar nelielu slīpumu uz dienvidiem. Plakuma pats dienvidu gals ap 20 m garumā ir īpaši izlīdzināts; tur atrodas kāda Otrā pasaules kara upura apbedījuma vieta. Plakumā konstatēts mazintensīvs kultūrslānis. Spriežot pēc atrastās švīkātās keramikas lauskas pieļaujams, ka pilskalns apdzīvots 1. gadu tūkstotī p.m.ē. vai arī mūsu ēras sākumā.

Par kalnu pierakstīta teika, ka šeit nogrimusi pils ar naudas lādi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Gravas-Sudmaļu pilskalns
Zeltkalna iela

**Zeltkalna iela** var būt:

* Zeltkalna iela — iela Daugavpilī;
* Zeltkalna iela — iela Cēsīs;
* Zeltkalna iela — iela Ķekavā.

## Skatīt arī
* Zeltkalnu iela — iela Baldonē.
Imuļu pilskalns

**Imuļu (Lēnu) pilskalns** atrodas Kuldīgas novada Nīkrāces pagastā apmēram 2 km uz dienvidrietumiem no Lēnām un nepilnu kilometru uz dienvidiem no Zvaguļu mājām. To kā iespējamu pilskalnu 1923. gadā minējis Ernests Brastiņš, kurš pats senvietu tomēr neapmeklēja. Reāli pilskalnu 1930. gadā apzinājis Arvīds Gusars.

Pilskalns izveidots zemu, tagad meliorētu pļavu vidū, un apkārtnē izceļas kā savrups, ap 10 m augsts, ar jauktu koku mežu apaudzis ziemeļaustrumu-dienvidrietumu virzienā orientēts paugurs, kura nepieejamību senatnē, iespējams, nodrošinājusi arī slapjā zemiene. Pilskalns ierīkots kalna ziemeļaustrumu galā, no pārējā kalna to atdalot ar apmēram pusmetru augstu valni un diviem grāvjiem, kas tagad izpostīti ar Otrā pasaules kara rakumiem un tranšejām. Kādreiz pilskalns arts. Kalna sānmalas jau dabiski ir stāvas; galu nogāzes ir nolaidenākas. Pilskalna plakums plānā ir iegarens, ap 40 x 30 m liels, nelīdzens, sarakāts ar Otrā pasaules kara ierakumiem, bunkuru bedrēm un dzīvnieku alām. Kultūrslānis konstatēts vienīgi plakuma austrumu malā.

Pēc nostāstiem pilskalnā bijusi dziļa aka un pagrabi.

Imuļu (Lēnu) pilskalna tiešā tuvumā senvietas nav zināmas. Lēnas (*Lene*) minētas 1253. gada kuršu zemju dalīšanas dokumentos.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Imuļu (Lēnu) pilskalns
Izriedes pilskalns

**Izriedes pilskalns** atrodas Dienvidkurzemes novada Bunkas pagastā. Pilskalnu LIDAR kartēs ievērojis un par to 2021. gada 2. jūnijā informējis senvēstures entuziasts Atis Blūms. Vieta apsekota .

Tadaiķu—Bunkas ceļš pie Izriedes šķērso plašo Vārtājas upes ieleju. Tās kreisajā augstajā krastā kādreiz bijusi Izriedes muiža ar plašu parku, kas tiek kopts un uzturēts. Uz Vārtājas ieleju, iekļaujoties parkā, nolaižas vairākas gravas. Viena šāda grava ir ar kraujām, ap 7—8 m augstām malām. Starp gravu un Vārtājas ielejas nogāzi ir izveidojusies apmēram ziemeļu-dienvidu virzienā orientēta, ap 150 m gara zemes mēle. Tās dienvidu daļā tuvāk ceļam ir bijusi Izriedes muižas īpašnieku kapu kapliča, kas tagad eksistē kā drupas. Mēle tās vidusdaļā, veidojot pilskalnu, pārdalīta ar puslokveida grāvi, kas pret dienvidiem ir 2—3 m dziļš. No grāvja izmestās zemes, mērot no grāvja dibena, uzbērtas 3—4 m augstā valnī. No plakuma puses, kas ir ap 30 m garš un gar valni ap 20 m plats, valnis ir ap 4 m augsts. Ziemeļu un rietumu pusēs pilskalnam ir stāvas, 5—6 m augstas nogāzes. Pilskalna šaurajā ziemeļu galā ir bijis 3—4 m augsts aprakums, kura pakājē varētu būt veidota terase. Ieeja pilskalnā varētu būt bijusi gar vaļņa austrumu galu.

Lai no muižas dzīvojamās ēkas nonāktu kapenēs, bija jāiet tieši pāri pilskalnam. Domājams, ka parka un kapeņu tapšanas laikā, ierokoties vai paberot zemi, pilskalnā ir veidoti parka celiņi, un tādējādi sākotnējais reljefs ir ticis mainīts. Kultūrslānis ne pilskalna plakumā, ne nogāzēs vai grāvī nav jaušams. Izriedes pilskalns, kas lielā mērā ir pārveidots, cietis arī Otrā pasaules kara laikā, tomēr ir saglabājis savu veidolu un ir tipisks Kurzemei ar klasisku pilskalna siluetu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Izriedes pilskalns
Jaunvietu pilskalns

**Jaunvietu pilskalns** atrodas Ventspils novada Ugāles pagastā 5 km uz dienvidiem no Ugāles un 50 m uz ziemeļaustrumiem no Jaunvietu mājām. Pirmās ziņas par iespējamu pilskalnu šajā apkārtnē 1966. gadā sniedzis V. Ādamsons. 1994. gadā pilskalnu aprakstīja un uzmērīja Jānis Asaris un Juris Urtāns.

Pilskalns ierīkots no dabas izdevīgā zemes mēlē starp divām stāvām, 5–6 m dziļām gravām. No zemes mēles turpinājuma rietumu pusē pilskalna plakums atdalīts ar metru dziļu grāvi un valni, kura garums ap 13 m un augstums pret plakumu — metrs. Pilskalna valni un grāvi divās vietās postījušas jaunāku laiku rakumu bedres. Viss kalns un tā nogāzes apaugušas ar kokiem.

Pilskalna izlīdzinātajam plakumam, kam ir neliels kritums austrumu virzienā, ir noapaļotas, izstieptas trapeces forma. Plakuma garums — ap 35 m, platums — platākajā rietumu daļā ap 20 m, bet austrumu galā — tikai 12–13 m. Šis pilskalna gals mākslīgi pastāvināts un izveidots ar noapaļoti taisnstūrveidīgiem stūriem, kas to atšķir no dabīgi ieslīpā, samērā lēzenā zemes mēles turpinājuma, kurš izbeidzās mitrā zemienē. Pilskalna valnī un plakumā drošs kultūrslānis nav konstatēts; plakuma centrālajā daļā vairākās vietās novērojama ar oglēm jaukta zeme.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Jaunvietu pilskalns
Mija Hansena-Lēve

**Mija Hansena-Lēve** (; dzimusi ) ir franču kinorežisore, scenāriste un bijusī aktrise.

Viņas pirmā režisētā pilnmetrāžas filma *[[Tout est pardonné]]* (2007) saņēma ''Louis Delluc'' balvu. 2009. gada Kannu kinofestivālā Hansenas-Lēves filma *[[Le Père de mes enfants]]* saņēma Īpašo žūrijas balvu *[[Un Certain Regard]]* sadaļā. Par filmu "Gaišā nākotne" (*L'Avenir*, 2016) saņēmusi labākā režisora balvu Berlīnes Starptautiskajā kinofestivālā. 2021. gada Kannu kinofestivālā par Zelta palmas zaru sacentās Hansenas-Lēves romantiskā drāma "Bergmana sala", kas bija viņas pirmā filma angļu valodā. 2022. gadā iznāca viņas režisētā romantiskā drāma "Vienā jaukā rītā" (*Un beau matin*, 2022).

## Ārējās saites
Kaļķu pilskalns

**Kaļķu pilskalns** ir pilskalns, kas atrodas Talsu novada Dundagas pagastā.

## Ārējās saites

* Kaļķu pilskalns
Endrū Nikols

**Endrū Nikols** (; dzimis ) ir Jaunzēlandes kinorežisors, scenārists un producents. Bijis režisors vairākām pazīstamām zinātniskās fantastikas filmām.

Par scenāriju Pītera Vīra filmai "Trūmena šovs" (1998) Nikols saņēma BAFTA kino balvu, kā arī viņu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Bijis režisors tādām filmām kā "Gataka" (*Gattaca*, 1997), *[[Simone (filma)|Simone]]* (2002), "Kara kungs" (*Lord of War*, 2005), "Laikā" (2011), "Klejotāja" (2013), *[[Good Kill]]* (2014) un "Nezināmā" (2018).

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Vidrižu muiža

thumb|250px|Vidrižu muižas kungu māja 20. gadsimta sākumā
**Vidrižu muižas** () kungu māja atrodas Limbažu novada Vidrižu pagasta Vidrižos. Muiža ilgstoši piederēja Budbergu dzimtai (1726—1920), viņu dzimtas kapliča ar vārtiem ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, muižas fasādes un kapličas ciļņi — mākslas pieminekļi.

## Vēsture
1870. gadā celtās muižas kungu mājas fasādē saskatāms Budbergu dzimtas ģerbonis. Pēc 1920. gada zemes reformas muižas zemi sadalīja un 1925. gadā pilī iekārtoja pamatskolu.

Otrā pasaules kara laikā ēku izpostīja, taču jau 1944. gada decembrī skola atsāka darbu. Arī mūsdienās muižas kungu mājā atrodas Vidrižu pamatskola.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Vidrižu muiža
Bills Pekstons

**Viljams Pekstons** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris, režisors un mūziķis.

Atveidojis lomas tādās filmās kā "Svešie" (1986), *[[Near Dark]]* (1987), "Plēsoņa 2" (1990), *[[One False Move]]* (1992), "Tombstouna" (*Tombstone*, 1993), "Patiesie meli" (*True Lies*, 1994), "Apollo 13" (1995), "Viesuļvētra" (1996), "Titāniks" (1997), "Varenais Džo Jangs" (*Mighty Joe Young*, 1998), *[[A Simple Plan]]* (1998), "Malorija Keina. Nevaldāmā." (*Haywire*, 2011), "2 stobri" (*2 Guns*, 2013), "Rītdienas robeža" (2014), "Nakts reportieris" (2014) un "Sfēra" (2017). Atveidojis galveno lomu un režisējis filmu "Vājums" (2001).

Par lomu filmā "Svešie" (1986) ieguvis Saturna balvu kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā". Par lomu *[[HBO]]* drāmas seriālā *[[Big Love]]* (2006—2011) Pekstonu trīs reizes nominēja Zelta globusa balvai.

## Ārējās saites
Bērzaines iela

**Bērzaines iela** var būt:

* Bērzaines iela — iela Cēsīs;
* Bērzaines iela — iela Jelgavā.

## Skatīt arī
* Mazā Bērzaines iela
* Bērzaunes iela
Kaltes pilskalns

**Kaltes pilskalns** atrodas Dienvidkurzemes novada Priekules pagastā. Kilometru uz rietumiem no šī pilskalna atrodas Kaltes muiža, tāpēc tas nodēvēts par Kaltes pilskalnu.

Pilskalns ir ar mazu plakumu, bet 3 m augstu uzbedumu dienvidu pusē. Uzbeduma austrumos, parastā vietā, redzama senā ieejas vieta. Pilskalns apaudzis lapu kokiem un krū­miem. Tas ierīkots uz zemesraga, kas radies Ruņas krastā, kādam strautiņam izgraužot dziļu gravu. Gravas malas ir 10 metru augstas, stā­vas un izlietotas apcietinājumu ierīkošanai bez kādiem aprakumiem. Pilskalna plakumā un uzbērumā dziļš mītņu slānis.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kaltes pilskalns
Žagaru iela

**Žagaru iela** var būt:

* Žagaru iela — iela Daugavpilī;
* Žagaru iela — iela Ķekavas pagasta Saulgožos.

## Skatīt arī
* Žagaru ceļš
Kalvenes pilskalns

**Kalvenes pilskalns** atrodas Dienvidkurzemes novada Kalvenes pagastā.

Kārlis fon Lēviss of Menārs savā Burgenleksikonā Aizputes apriņķa pilskalnu sarakstā zem Nr. 18. atzīmējis “Unter Kalven?”, ar to sakot, ka it kā Kalves muižas tuvumā varētu atrasties pilskalns. Pēc ilgākas klaušināšanas un meklēšanas Kalves mui­žas apkārtnē, Pavāriņu mājas iedzīvotāji sacījuši, ka par pilskalnu dēvējot puskilometru uz austrumiem esošas kartupeļu bedres. Šī vieta atrodas uz ziemeļaustrumiem no Kalves muižas, tai vietā, kur muižas lauki izbeidzas ar stāvu kraujumu. Kraujuma malā uzmests 50 m garš un 20 m plats uzkalniņš ar uzbedumu austrumpusē. Uzkalns iegareni apaļš, apaudzis liepām un lazdām. Pilskalna plakumam tikai dažās vietās uzglabā­jies neskarts mītņu slānis, kamēr citur tas izjaukts ar kartupeļu bedrēm. Proves rakums pilskalna rietumpusē atklāja akmeņa bruģi pusmetra dziļumā, kurš palika neizjaukts atkal aizmestā bedrē.

Pilskalna ziemeļpuses nogāze 32 metrus augsta. No šās puses pilskalns grūti pieejams. Turpretī dienvidos un austrumos mākslīgi darinātā nogāze tikai 4 metrus augstāka pār apkārtējo tīrumu.

Teikas pauž, ka šai pilskalnā senos laikos pils apgrimusi. Simts gadus atpakaļ esot vēl bijis skurstenis virs zemes redzams.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kalvenes pilskalns