open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Krasnogorska

**Krasnogorska** () ir pilsēta Krievijā, Maskavas apgabalā. Tajā dzīvo gandrīz 100 000 iedzīvotāju. Pilsēta atrodas Maskavas upes krastā, 22 km attālumā no Maskavas centra, Maskavas tuvumā ziemeļrietumos no tās. Tukuma bijuša sadraudzības pilsēta.

2024. gada 22. martā pilsētā notika terorakts.

## Iedzīvotāju skaits

20.-21. gadsimta sākumā Krasnogorska bija viena no visstraujāk augošajām Maskavas apgabala pilsētām. 20. gadsimta beigās iedzīvotāju skaits nedaudz samazinājās, bet kopš 2000. gadu sākuma atkal ir vērojams ievērojams iedzīvotāju skaita pieaugums. Galvenie šī pieauguma iemesli ir vērienīgā mājokļu būvniecība un ar to saistītais iedzīvotāju pieplūdums no citiem Krievijas Federācijas subjektiem (tostarp Maskavas), kā arī vairāku apdzīvoto vietu pievienošana pilsētai 2004. gadā. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Kļina

**Kļina** () ir apgabala pakļautības pilsēta Maskavas apgabalā Krievijā. Pilsēta atrodas Sestras upes labajā krastā, 85 km uz ziemeļrietumiem no Maskavas  pie Krievijas federālā autoceļa M10, ir dzelzceļa stacija dzelzceļa līnijā Maskava—Sanktpēterburga.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nintendo

ir starptautisks uzņēmums, ko 1889. gada 23. septembrī dibināja Fusadžiro Jamauči, un tā atrodas Kioto, Japāna. Sākumā tā ražoja ar roku taisītas hanafuda kārtis. 1963. gadā uzņēmumam jau bija arī citi peļņas avoti, piemēram, takšu kompānija un viesnīca. Ar laiku Nintendo sāka ražot datorspēles un šobrīd ir viens no ietekmīgākajiem nozares uzņēmumiem, kā arī ar tirgus vērtību vairāk nekā 85 miljardu ASV dolāru apmērā — Japānas trešais dārgākais uzņēmums. Saskaņā ar *Nintendo [[Touch! Generations]]* mājaslapu, vārds "Nintendo" tulkojas kā "Atstāj veiksmi debesu ziņā".

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Ramenska

**Ramenska** () ir Maskavas apgabala pilsēta Krievijā ar 82,3 tūkstošiem iedzīvotāju. Pilsēta atrodas 40 km uz dienvidaustrumiem no Maskavas.

2000. gadu vidū Ramenskā tika realizēts projekts par tipveida dzīvojamo māju māksliniecisku noformējumu, kas ir diezgan neparasts Krievijai. Pilsētas centrā uzstādīts daudz dažādu strūklaku un skulptūru, dažas no tām veidotas pēc padomju animācijas filmu motīviem.

## Ārējās saites
Narofominska

**Narofominska** () ir pilsēta Krievijā, Maskavas apgabalā.  Tā atrodas 70 km uz dienvidrietumiem no Maskavas. Tai ir sadraudzības pilsēta Babruiska Baltkrievijā. Jēkabpils sadarbības pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Domodedova

**Domodedova** () ir pilsēta Krievijā, Maskavas apgabalā. Tajā dzīvo 85 tūkstoši iedzīvotāju. Tā atrodas Maskavas-Okas zemienē, autoceļa Maskava-Kašira tuvumā, 37 km uz dienvidiem no Maskavas. Domodedovas tuvumā ir arī Domodedovas lidosta. Klimats ir mēreni kontinentāls ar maigu ziemu, biežiem siltuma periodiem un siltu, mitru vasaru. Bieža ciklonu esamība ir iemesls lielam mākoņu daudzumam. Janvāra temperatūra ir ap -10,5&nbsp;°C, jūlija +17,5&nbsp;°C. Bezsala periods ilgst 130 dienas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kļimovska

**Kļimovska** () ir bijusī pilsēta Maskavas apgabalā Krievijā; kopš 2015. gada Podoļskas pilsētas daļa. Tajā dzīvo 55,7 tūkstoši iedzīvotāju, atrodas 53 km uz dienvidiem no Maskavas un 8 km uz dienvidiem no Podoļskas. Klimats - mēreni kontinentāls, ar maigu ziemu un siltu, mitru vasaru. Janvāra temperatūra ir -10&nbsp;°C, jūlija +17&nbsp;°C. Vasara ilgst vidēji 130 dienas. Gada nokrišņu daudzums ir 550 mm. 

## Sadraudzības pilsētas
*  Novočeboksarska, Krievija
*  Ihtimana, Bulgārija

## Atsauces

## Ārējās saites
Ļeņinska-Kuzņecka

**Ļeņinska-Kuzņecka** ir pilsēta Kemerovas apgabalā Krievijas Federācijā. Tajā dzīvo 105 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta atrodas apgabala rietumu daļā, Iņas krastos (Obas pieteka), 90 km uz dienvidiem no Kemerovas. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Voskresenska

**Voskresenska** () ir pilsēta Krievijā, Maskavas apgabalā. Pilsēta atrodas Maskavas upes krastā, 88 km uz dienvidaustrumiem no Maskavas. Voskresenskai ir sarežģīts plānojums, tai ir sešas dzīvojamās zonas, kuras katra ir atdalīta viena no otras ar rūpniecības zonām, Maskavas pietekām un ūdensvadiem. Pilsēta ir izstiepta ziemeļrietumu virzienā 16 km garumā.

## Ārējās saites
Reutova

**Reutova** () ir pilsēta Krievijā, Maskavas apgabalā.  

2007. gadā tā tika uzskatīta par Krievijas labiekārtotāko pilsētu starp tām pilsētām, kuru iedzīvotāju skaits nepārsniedz . Reutovā ir delzceļa stacija dzelzceļa līnijā Maskava — Ņižņijnovgoroda. 

## Ārējās saites
Kiseļovska

**Kiseļovska** () ir pilsēta Krievijā, Kemerovas apgabalā. Tajā dzīvo 103 817 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas Abas upes krastos, ziemeļos no Prokopjevskas, 240 km uz dienvidiem no Kemerovas, 58 km uz ziemeļaustrumiem no Novokuzņeckas. Ir dzelzceļa stacija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Meždurečenska

**Meždurečenska** () ir pilsēta Krievijā, Kemerovas apgabalā. Tajā dzīvo 103,8 tūkstoši iedzīvotāju. Tā atrodas Kemerovas apgabala dienvidaustrumos, 60 km uz austrumiem no Novokuzņeckas un 312 km uz dienvidaustrumiem no Kemerovas, vietā, kur Usas upe ietek Tomā; no tā cēlies pilsētas nosaukums — *Междуреченск* nozīmē ‘starpupe’.

1994. gada martā netālu no pilsētas notika kompānijas *[[Aeroflot]]* lidmašīnas katastrofa.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jurga

**Jurga** () ir pilsēta Krievijā, Kemerovas apgabala ziemeļrietumos. Tajā dzīvo 83,8 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta atrodas Tomas upes krastā, 143 km uz ziemeļrietumiem no Kemerovas. Dzelzceļa mezgls (uz Novosibirsku, Krasnojarsku un Novokuzņecku). 

## Atsauces

## Ārējās saites
Taimira

**Taimiru** () vai **Taimiras pussala** (*Таймы́рский полуо́стров*) ir pussala Āzijas galējos ziemeļos. Administratīvi ietilpst Krievijas Federācijas Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajona sastāvā. 

Taimiras pussala aptver aptuveni 400 000 km2 lielu platību, kuru galvenokārt apskalo Ziemeļu Ledus okeāns un tam piederošās jūras. Pussalas centrālajā daļā atrodas Birrangas kalnu grēda, kuras kopējais augstums sasniedz no 500 līdz 1150 metrus. Savukārt uz ziemeļiem un dienvidiem no Birrangas kalniem lielākoties stiepjas tundras pārklāti līdzenumi. Par pussalas dienvidu robežu tiek uzskatīta Putoranas plato ziemeļu nogāze.

## Ģeogrāfija
Taimiras pussala atrodas Krievijas Federācijai piederošajā Sibīrijas ziemeļu centrālajā daļā arktiskajā un subarktiskajā klimata joslā, kuru no rietumu puses apskalo Karas jūra un Jeņisejas līcis, bet no austrumiem — Laptevu jūra un Hatangas līcis. Uz ziemeļiem no pussalas atrodas Viļkicka šaurums, kas tās teritoriju atdala no Severnaja Zemļas arhipelāga.

Pussalas pašā ziemeļu galā atrodas Čeļuskina rags, kas ir Āzijas kontinentālās daļas galējais ziemeļu punkts. Savukārt pussalas centrālajā daļā galvenokārt atrodas Birrangas kalni un Taimiras ezers, iekams pārējo teritoriju klāj arktiskā tundra.

Kopumā pussalas teritorijā var sastapt dažādas ekosistēmas — kalnu grēdas, tundru, taigu, kā arī dažādas upes un ezerus, kur Taimiras centrālajā daļā atrodas vairāk kā 25 000 ezeru, kas sevī ietver vienas no lielākajām Krievijas saldūdens rezervēm Sibīrijā.

## Klimats
right|thumb|250px|Baltais lācis
Taimiras pussala atrodas arktiskajā un subarktiskajā klimata zonā, kas nosaka to, ka tas šeit ir bargs. Taimirai ir raksturīga ilga un gara, auksta ziema ar temperatūru līdz -60&nbsp;°C un īsa, vēsa vasara. Gandrīz vienmēr pūš stiprs vējš. Gada vidējā temperatūra ir ap -13&nbsp;°C, janvārī tā ir -27, bet jūlijā +10&nbsp;°C. Dudinkā šīs temperatūras ir atbilstoši -10,1, -28,5, +13,2&nbsp;°C, bet Hatangā - -13,2, -38, +13,1&nbsp;°C. Visvairāk nokrišņu izkrīt vasarā. Vasarā ir ziemeļu vējš, ziemā dienvidu. Taimiras pussalā beidz savu dzīvi daudzi Atlantijas okeāna cikloni, tāpēc šo reģionu bieži sauc par ciklonu kapsētu.

## Iedzīvotāji
Pussalas iedzīvotāji galvenokārt ir krievi un ņenci, kā arī dolgani un nganasani, kas ir pussalas aborigēnie iedzīvotāji un kuriem šeit ir galvenais apdzīvotības areāls.
Kopējais pussalas iedzīvotāju skaits ir ap 10 000. Lielākās apdzīvotās vietas ir Diksona ziemeļrietumos, Voroncova rietumos pie Jeņisejas līča, Karaula, Ustjporta, Baikalovska, Munguja Jeņisejas krastā, Ustjavama Pjasinas baseinā un Voločanka, Katirika, Heta, Kresti, Hatanga Hatangas upes krastos pussalas dienvidaustrumos. Pussalas piekrastē darbojas vairākas polārstacijas — Misčeļuskina, Sterļegova, Kolba, Sopočnaja Karga, Andreja, Buhta Prončiščevoja, Villembarenca u.c.

## Skatīt arī
* Sibīrija
* Taimiras ezers

## Atsauces

## Ārējās saites

* Территория полуострова Таймыр
Kamčatka

**Kamčatka** jeb **Kamčatkas pussala** ir pussala Āzijas ziemeļaustrumos, Krievijas austrumdaļā. Rietumos to apskalo Ohotskas jūra, austrumos Beringa jūra un Klusais okeāns.

## Ģeogrāfija
Pussala ir izstiepta ziemeļaustrumu-dienvidrietumu virzienā 1200 km garumā. Ar kontinentālo Āziju to savieno 93 km plats šaurums. Visplatākā vieta pussalā ir 440 km. Kamčatkas pussala aizņem 472 300 km2 lielu platību.

Pussalas austrumu krasts ir stipri izrobots, ir lieli līči un pussalas. Pussalas galējais dienvidu punkts ir 50°52' D.p. Kamčatkas pussalas teritorijā ir Kamčatkas novads.

Pussalā daudz aktīvu vulkānu, zināmākie no tiem ir pussalas augstākais kalns Kļuču sopka, kā arī Šivelučs, Krašeņiņņikova vulkāns, Ičas sopka, Korjaku sopka, Avačas sopka, Kronoku sopka u.c.

## Vēsture
Pirmie kazaki Kamčatkā ieradās 1697. gadā, neilgi pēc tam Krievijas cariste anektēja pussalu, vietējie iedzīvotāji korjaki, itelmeni, čukči un aleuti pakāpeniski tika iznīcināti. Vituss Berings vadīja divas ekspedīcijas uz Kamčatku no 1725. līdz 1730. gadam un no 1733. līdz 1743. gadam. 1740. gadā tika nodibināta Kamčatkas Petropavlovska.

1730.-1750. gados Čukotkā un Kamčatkā notika nepārtrauktas militāras sadursmes, kurās vairākkārti tika ieņemti krievu un iezemiešu forti. Čukču militāro panākumu iespaidā korjaki un jukagiri uz laiku atteicās no Krievijas pavalstniecības un pieslējās čukčiem.

## Ārējās saites
Malakas pussala

**Malakas pussala** (, , ) ir pussala Āzijas dienvidaustrumos, Indoķīnas pussalas dienvidu gals. Rietumos to apskalo Andamanu jūra un Malakas šaurums, bet austrumos — Dienvidķīnas jūra un Siāmas līcis. Pussala izstiepta ziemeļu-dienvidu virzienā  garumā. Ar kontinentālo Āziju to savieno  šaurais Kra zemesšaurums. Pussalas augstākā virsotne ir Tahana kalns  vjl. Pussalas atrodas triju valstu teritorijā — Mjanmas, Taizemes un Malaizijas. Pussalas galējais dienvidu punkts Piai rags vienlaicīgi ir arī Āzijas kontinentālās daļas galējais dienvidu punkts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kolas pussala

**Kolas pussala** (, ) ir pussala Eiropas ziemeļos, Krievijas ziemeļrietumos, Murmanskas apgabala teritorijā.

## Ģeogrāfija
Pussala aizņem apmēram 100 000 km². To apskalo Barenca jūra ziemeļos un Baltā jūra dienvidos un austrumos. Reljefs kalnains, lielāko daļu aizņem Keivu grēda, bet dienvidrietumos paceļas Hibīni ar pussalas augstāko virsotni Judičvomčorru 1200 m vjl. Daudz ezeru, no kuriem lielākie ir Lovezers un Umbezers. Ainavā dominē tundras augājs, dienvidos ir mežatundra un taiga.

Pussalas klimats ir daudzveidīgs. Ziemeļos, kurus sasilda siltā okeāna straume, ir subarktiskais jūras klimats. Pussalas vidusdaļā tas ir kontinentāls. Janvāra vidējā temperatūra ir -8 -11&nbsp;°C pussalas ziemeļos un līdz -14&nbsp;°C vidusdaļā. Jūlijā piekrastē ir +8-11&nbsp;°C, bet vidusdaļā 12-14&nbsp;°C. Sniegs veidojas oktobrī un izkūst maija vidū (kalnos jūnija sākumā). 

## Atsauces

## Ārējās saites
Taimira (nozīmju atdalīšana)

**Taimira** var būt:

* Taimiras pussala
* Ņižņaja Taimira
* Verhņaja Taimira

## Skatīt arī
* Taimiras ezers
* Taimiras Dolganu-Ņencu rajons
Pussala

[right|thumb|250px|Pussala [Horvātija|Horvātijā]]
**Pussala** ir sauszemes daļa, kuru no trim pusēm apskalo jūra vai okeāns un no vienas puses tā ir savienota ar pārējo sauszemi. Ļoti mazas pussalas sauc arī par zemesragiem. Bieži vien pussalas ģeoloģiskā uzbūve u.c. ir vienlīdzīgs attiecīgā kontinenta ģeoloģiskajai uzbūvei. Atšķirībā no salas, pussalai ir grūti noteikt platību, jo nevar precīzi pateikt, kur tā sākas, t.i. kur ir sauszeme un kur jau sākas pussala.

## Lielākās pussalas pēc platības
right|thumb|250px|Maza pussala Francijas ziemeļos

## Atsauces
Starptautiskais pakts par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām

**Starptautiskais pakts par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām** ir 1966. gadā pieņemtais un 1976. gadā spēkā stājies ANO līgums. Tā izpildi uzrauga Cilvēktiesību komiteja, izskatot un komentējot dalībvalstu ziņojumus un sastādot vispārīga rakstura piezīmes. Uz 2016. gadu paktam ir 168 dalībvalstis; vēl 7 valstis to parakstīja, bet pagaidām nekļuva par dalībvalstīm.

## Pakta struktūra

* Preambula
* I daļa (1. pants) — tautu pašnoteikšanās tiesības;
* II daļa (2.—5. pants) — pakta noteikto saistību pildīšanas kārtība;
* III daļa (6.—27. pants) — garantējamās tiesības;
* IV daļa (28.—45. pants) — Cilvēktiesību komitejas darbības noteikumi;
* V daļa (46.—47. pants) — pakta interpretācijas noteikumi;
* VI daļa (48.—53. pants) — paktas parakstīšanas un spēkā stāšanās noteikumi.

## Fakultatīvie protokoli

Paktam ir divi fakultatīvie protokoli. Pirmais ir pieņemts 1966. gadā un stājies spēkā 1976. gadā. Tas paredz Cilvēktiesību komitejai iespēju izskatīt sūdzības par Pakta pārkāpumiem pret protokola dalībvalstīm. Protokolam uz 2009. g. ir 112 dalībvalsts, vēl 3 valstis to parakstīja, bet pagaidām nekļuva par dalībvalstīm.

Otrais protokols ir pieņemts 1989. gadā un stājies spēkā 1991. gadā. Tas paredz nāvessoda atcelšanu (pieļaujot tomēr atrunu kara laikam). Protokolam uz 2009. g. ir 71 dalībvalsts, vēl 3 valstis to parakstīja, bet pagaidām nekļuva par dalībvalstīm.

## Tiesību katalogs

* 1. pants — tautu pašnoteikšanās tiesības (Cilvēktiesību komiteja nav tiesīga izskatīt sūdzības par šā panta pārkāpumiem);
* 6. pants — tiesības uz dzīvību;
* 7. pants — spīdzināšanas aizliegums;
* 8. pants — verdzības aizliegums;
* 9. pants — tiesības uz brīvību un personas neaizskaramību;
* 10. pants — personu, kam atņemta brīvība, tiesības uz humānu apiešanos;
* 11. pants — ieslodzījuma par parādiem aizliegums;
* 12. pants — tiesības brīvi pārvietoties;
* 13. pants — izsūtīšanas ierobežošana;
* 14. pants — tiesības uz taisnīgu tiesas procesu;
* 15. pants — aizliegums sodīt par darbību, kas izdarīšanas laikā nebija noziedzīga;
* 16. pants — tiesības tikt atzītam par personu likuma priekšā;
* 17. pants — privātas un ģimenes dzives neaizskaramība;
* 18. pants — tiesības uz domu, apziņas un reliģijas brīvību;
* 19. pants — vārda brīvība;
* 20. pants — kara, naida, diskriminācijas un vardarbības propagandas aizliegums;
* 21. pants — pulcēšanās brīvība;
* 22. pants — asociāciju brīvība;
* 23. pants — ģimenes tiesības uz aizsardzību, tiesības laulāties un laulāto vienlīdzība;
* 24. pants — bērnu tiesības;
* 25. pants — pilsoņu tiesības piedalīties valsts lietu kārtošanā;
* 26. pants — diskriminācijas aizliegums;
* 27. pants — mazākumgrupu tiesības.

## Ārējās saites

* Pakts un 1. protokols 
* 2. protokols 
* Vispārīga rakstura piezīmes paktam , 
* Cilvēktiesību komiteja
* Pakta, 1. protokola un 2. protokola parakstīšanas un ratifikācijas dati]
Etniskā grupa

thumbnail|235px|Dažādu etnisko grupu pārstāvju kolāža
**Etniskā grupa** ir daudznozīmīgs termins, kas apzīmē dažādus etniskās kopības veidus. Viena no plašāk izmantotajām nozīmēm ir skaitliski neliela savrupa nācijas daļa, kas dzīvo noteiktā teritorijā un saglabā dažas kultūras, valodas un dzīvesveida īpatnības. Šo cilvēku grupu vieno arī vēsturiskas saites un dzīves telpa. Vairākas etniskās grupas var veidot tautu, piemēram, šveicieši.

Etniskās grupas var dalīt etnogrāfiskās grupās, piemēram, suiti, etnoligvistiskās grupas, piemēram, latgalieši, un etnoreliģiskās grupās, piemēram, ebreji.

## Skatīt arī

* Subetniskā grupa

## Atsauces
Flerī

**Flerī** () ir franču cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Damjēns Flerī (*Damien Fleury*; dzimis 1986) — franču hokejists;
* Heidns Flerī (*Haydn Fleury*; dzimis 1996) — kanādiešu hokejists;
* Marks Andrē Flerī (*Marc-André Fleury*; dzimis 1987) — kanādiešu hokejists;
* Moriss Flerī (*Maurice Fleury*) — franču paukotājs
* Teorens Flerī (*Theoren Fleury*; dzimis 1968) — kanādiešu hokejists.

## Atsauces
Rīgas apkaimes

**Rīgas apkaimes** ir apkaimes, kas kopš 2008. gada izveidotas Rīgas pilsētas administratīvajās robežās. Patlaban Rīga sadalīta 58 apkaimēs. Katrai definēts vai plānots savs centrs, unikālais ainaviskais un arhitektoniskais veidols. Apkaimes izveidoja nevis kā administratīvas vienības, bet gan kā instrumentu sociālās infrastruktūras sakārtošanai, piemēram, nodrošinot apkaimes ar nepieciešamo skaitu bērnudārzu, un operatīvākai informācijas apmaiņai ar iedzīvotājiem.

Vislielākā no Rīgas apkaimēm ir Kleisti (18,730 km²), vismazākā — Atgāzene (0,745 km²). Visvairāk iedzīvotāju 2014. gadā dzīvoja Purvciemā 59 940, vismazāk — Salās. Taču visblīvāk apdzīvotā Rīgas apkaime ir Pļavnieki (15 807 cilv./km²), bet vismazākais cilvēku blīvums ir Spilves apkaimē — 9,5 cilv./km².

## Vēsture
19. gadsimta otrajā pusē pēc Rīgas nocietinājumu nojaukšanas Rīgas robežas būtiski paplašinājās. Tika izveidotas Jelgavas, Pēterburgas un Maskavas priekšpilsētas, kuras sadalīja policijas iecirkņos.

1934. gadā Rīgas pilsētu sadalīja 40 administratīvajos rajonos:

Pēc Otrā pasaules kara Rīgā sākās daudzstāvu dzīvojamo namu mikrorajonu būvniecība. Pirmie mikrorajoni bija Āgenskalna priedes (arhitekts N. Rendels, 1958—1962), Imanta (1957—1965), Jugla (A. Tītmane, D. Danneberga, O. Krauklis, 1961) un Ķengarags (A. Berķe, M.Brodskis, I. Strautmanis, G. Melbergs, A. Ozoliņš, L. Nagliņš, 1961—1971), vēlāk Iļģuciems (R.Lelis, L. Muntere, R. Paikule, 1968), Purvciems (1964), Mežciems (J. Paegle, A. Kronbergs, O. Krauklis, 1975—1978) un Pļavnieki (E. Fogelis, M. Medinskis, I. Millers, 1978), Zolitūde un Ziepniekkalns.

2008. gadā Rīgas domes pilsētas attīstības departaments aizsāka darbu pie Rīgas jaunās rajonu jeb — pēc jaunā plāna — apkaimju definēšanas. Galvenais šīs reformas iemesls bija iespēja izpētīt katras šīs apkaimes, katra mazā reģiona specifiku: kādi ir iedzīvotāji, infrastruktūra, kādas vajadzības tālākai dzīves vides pilnveidošanai.

## Skatīt arī
* Rīgas apkaimju uzskaitījums

## Atsauces

## Ārējās saites
* Paula Gulbinska, Sandra Kropa (2016. gada 8. septembris). Rīgas apkaimju nosaukumi. Ko tie liecina par šo vietu vēsturi un cilvēku dzīvi te? *Zināmais nezināmajā*. Latvijas Radio 1. Lsm.lv. Skatīts: 2016. gada 17. septembrī.
Kāpa

[right|thumb|250px|Kāpa [Maroka|Marokā, Āfrikas ziemeļos]]
**Kāpa** ir vēja veidota reljefa forma, kas sastāv no smiltīm. Kāpas puse, kura ir pavērsta pret vēju, ir lēzena, parasti ne vairāk kā 15° stāva, bet pretvēja puse, kurai klāt netiek vējš, ir stāva un bieži tā ir stāvāka par 35&nbsp;°. Kāpas augstums var sasniegt 100 - 150 m, bet garums - pat dažus kilometrus. Visbiežāk kāpas ir jūru, okeānu krastos, tuksnešos. Pūšot stipram vējam no jūras puses, kāpa var pārvietoties dziļāk sauszemē. Pārvietošanās ātrums var sasniegt pat 20 metrus gadā. Šis process var sagādāt problēmas, jo kāpas aizber ar smiltīm ceļus, laukus, nelielus ciematus, tās var apdraudēt tuvumā esošos mežus. Cīņai ar kāpu pārvietošanos smiltis bieži vien nostiprina. Lielas kāpas Latvijas tuvumā ir Kuršu kāpas, kur Efas kāpas augstums ir 64 m. Eiropā augstākā smilšu kāpa ir Pilā kāpa Francijā, tā ir 130 m augsta.
Skandināvijas pussala

right|thumb|230px|Skandināvijas pussalas karte
**Skandināvijas pussala** (zviedru: *Skandinaviska halvön,* somu*: Skandinavian niemimaa,* norvēģu: *Den skandinaviske halvøya*) ir pussala Eiropas ziemeļos. To apskalo Baltijas, Norvēģu, Barenca un Ziemeļjūra. Tā izstiepusies ziemeļaustrumu-dienvidrietumu virzienā 1900 km garumā. Tās platums ir ap 800 km. Pussala aizņem ap 800 000 km2 lielu platību. Tā ir Eiropas lielākā pussala pēc platības. Pussalas teritorijā atrodas Zviedrijas, Norvēģijas un Somijas rietumdaļas teritorija.

Ziemeļu un rietumu krasta līnija ir stipri izrobota, tajās ir daudz fjordu. Piekrastē atrodas liels daudzums salu un arhipelāgu. Austrumu un dienvidu krasti ir lēzeni un zemi. Krastu tuvumā ir daudz sīku salu un zemūdens klinšu - šēru, kuras stipri apgrūtina kuģošanu.

Pussalas rietumu daļā ir Skandināvijas kalni, kuru augstākā virsotne Galhēpigens (2469 m) ir arī visas pussalas augstākā virsotne. 
right|thumb|230px|Skats uz pussalu no kosmosa, 2003. gada 19. februārī

Lielākā pussalas daļa atrodas mērenajā klimata joslā, tomēr ziemeļdaļa atrodas subarktiskajā klimata zonā. Tā kā rietumos ir Skandināvijas kalni, kuri ir diezgan nopietns šķērslis Atlantijas okeāna cikloniem un pussala ir izstiepta meridiānu virzienā, tad klimats tajā ir daudzveidīgs. Rietumos Atlantijas okeāna ietekmē ir jūras klimats ar maigu ziemu (vidējā temperatūra no -4&nbsp;°C ziemeļos līdz +2&nbsp;°C dienvidos), vēsu vasaru (jūlijā atbilstoši no 8 līdz 14&nbsp;°C) un lielu nokrišņu daudzumu (1000 - 3000 mm gadā). Skandināvijas kalnu ziemeļdaļā janvāra vidējā temperatūra ir -16&nbsp;°C, jūlija 6-8&nbsp;°C. 5000 km2 liela teritorija šeit ir noklāta ar ledāju. Austrumos klimats ir mērens, tas pāriet kontinentālajā, janvāra vidējā temperatūra no -15&nbsp;°C ziemeļos līdz -3&nbsp;°C dienvidos, bet jūlijā tā ir no 10&nbsp;°C ziemeļos līdz 17&nbsp;°C dienvidos, nokrišņu daudzums 300 - 800 mm gadā, bet tā kā ūdens šeit ļoti maz iztvaiko, mitruma daudzums ir vai nu pietiekams vai arī pārāk liels, tāpēc ir daudz purvu. Upju tīkls pussalā arī ir liels, upes pārsvarā ir īsas, ūdeņainas, straujas, tām ir lielākais enerģijas potenciāls Rietumeiropā. Daudz ir arī ezeru. Lielākie no tiem ir Vēnerns un Veterns.

## Ārējās saites
Pilā kāpa

right|thumb|250px|Kāpa, skatoties no putna lidojuma.
**Pilā kāpa** () ir lielākā smilšu kāpa Eiropā. Tā atrodas Francijā, Atlantijas okeāna Biskajas līča piekrastē, Arkašonas pilsētas tuvumā.

Kāpā ir 60 000 000 m3 smilšu. Tā ir 500 m plata, 3 km gara un līdz 130 m augsta.

## Attēli

Attēls:Dune Pyla 18-06-2006.JPG
Attēls:Dune Pyla02 18-06-2006.JPG
Attēls:Dune du Pyla - Vue des esscaliers.JPG
Attēls:Dune du Pyla-08.jpg
Attēls:DunePyla2.jpg
Attēls:FR-33-Pyla03.JPG
Attēls:FR-33-Pyla11.JPG
Attēls:FR-33-Pyla19.JPG
Attēls:S5000088.JPG


## Ārējās saites
Jakutu valoda

**Jakutu valoda** ir tjurku saimes valoda, kas izplatīta plašā teritorijā Krievijas austrumos. Runā galvenokārt jakuti, kas apdzīvo plašu areālu Jakutijā, kur tā ir viena no oficiālajām valodām, kā arī Magadanas, Irkutskas apgabalos un Habarovskas un Piejūras novados. Jakutu valoda ir viena no galvenajām *[[lingua franca]]* Jakutijā. Ievērojams skaits dolganu, evenku, evenu un jukagiru to izmanto ne tikai starptautu saziņai, bet arī kā ikdienas sarunvalodu.

thumb|left|Pirmais jakutu alfabēts
Jakutu valoda pieder pie ziemeļtjurku valodu atzara (kopā ar šoriešu, tiviešu un dolganu valodām), bet atšķiras no tām ar ievērojamu aizguvumu slāni no paleoaziātu un mongoļu valodām. Valodā vērojama patskaņu harmonija un aglutinācija, nav gramatisko dzimtu.

Valodai ir četri tuvu radniecīgi dialekti: centrālais, Viļujas, ziemeļrietumu un Taimiras. Atsevišķos avotos par jakutu valodas dialektu tiek uzskatīta arī tuvu radniecīgā dolganu valoda.

Pirmā jakutu valodas ortogrāfija tika radīta 1917. gadā uz Starptautiskā fonētiskā alfabēta pamata. Tajā bija iekļauti tikai mazie burti un "" zīme patskaņu garumu apzīmēšanai. Vēlākos gados alfabēts vairākkārt reformēts, bet 1929. gadā aizstāts ar latīņu "jauno tjurku alfabētu". 1939. gadā tas aizstāts ar alfabētu, kas veidots uz kirilicas pamata.

## Atsauces
FK Tukuma Brāļi

**FK Tukuma Brāļi** ir Latvijas čempionāta 2. līgas (Zemgales zonas) futbola klubs no Tukuma, kurš dibināts 2008. gadā. "Tukuma Brāļi" 2008./2009. gadā ieguva Tukuma rajona vasaras čempionāta zelta medaļas un ziemas čempionāta sudraba godalgas. 2009. gadā komanda izcīnīja 3. vietu 2. līgas Zemgales zonas čempionātā, taču ar 2011. gadu "Tukuma Brāļi" pārgāja uz Kurzemes zonu, kur jau debijas gadā izcīnīja zelta godalgas. Pēc gada pārtraukuma komanda atgriezusies Zemgales zonā. Paralēli 2. līgas mačiem "Tukuma Brāļi" 2012. gada 4. augustā ieguva trešo vietu "Mītava Open" Rīgas posmā, kvalificējoties finālturnīram. Komandu trenē un vada tās dibinātājs, bijušais FK Ventspils futbolists - Kristaps Dišlers. 2016. gadā "Tukuma Brāļi" uzvarēja Latvijas čempionātā minifutbolā un ieguva tiesības piedalīties Igaunijā notiekošajā Baltijas kausā un Eiropas minifutbola čempionu līgā, kas notika Slovēnijas pilsētā Mariborā. 2017. gadā "brāļi" nosargāja Latvijas minifutbola čempionu statusu.

## Iegūtās vietas Latvijas 2. līgas čempionātā

ImageSize = width:600 height:60
PlotArea = left:10 right:10 bottom:30 top:10
TimeAxis = orientation:horizontal format:yyyy
DateFormat = dd/mm/yyyy
Period = from:01/07/2008 till:01/07/2011
ScaleMajor = unit:year increment:1 start:2009 
Colors =
  id:bl1  value:rgb(0.5,0.8,0.5)
  id:bl2  value:rgb(0.9,0.9,0.3)
  id:bl3  value:rgb(0.9,0.5,0.5) 
  id:rs  value:rgb(0.8,0.6,0.6)
  id:rn  value:rgb(0.9,0.1,0.1)

PlotData=
  bar:Position width:15 color:white align:center

  from:01/07/2008 till:01/07/2009  shift:(0,-4) text:3
  from:01/07/2009 till:01/07/2010  shift:(0,-4) text:7
  from:01/07/2010 till:01/07/2011  shift:(0,-4) text:1

  from:01/07/2008 till:01/07/2010  color:bl3  shift:(0,13)  text: "Zemgale"
  from:01/07/2010 till:01/07/2011  color:bl3  shift:(0,13)  text: "Kurzeme"


## Sasniegumi Latvijas kausa izcīņā
* 2009/10 - 1. kārta

## Sasniegumi minifutbolā
* **2016** - Latvijas čempionātā minifutbolā 1. vieta
* **2016** - Baltijas kausā minifutbolā (Tallina, Igaunija) 3.vieta
* **2017** - Latvijas čempionātā minifutbolā 1. vieta
## Sasniegumi Tukuma rajona čempionātā
* **2008** - Vasaras čempionātā 1. vieta
* **2008/09** - Ziemas čempionātā 2. vieta
* **2009** - Vasaras čempionātā 4. vieta
* **2009/10** - Ziemas čempionātā 1. vieta
* **2010** - Vasaras čempionātā 2. vieta
* **2011/2012** - Ziemas čempionātā 1. vieta
* **2012** - Vasaras čempionātā 1. vieta
* **2012** - Tukuma novada kausa uzvarētāji
* **2017** - Vasaras čempionātā 1. vieta
Starptautiskais pakts par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām

**Starptautiskais pakts par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām** ir 1966. gadā pieņemtais un 1976. gadā spēkā stājies ANO līgums. Tā izpildi uzrauga Ekonomisko, sociālo un kultūras tiesību komiteja, izskatot un komentējot dalībvalstu ziņojumus un sastādot vispārīga rakstura piezīmes. Uz 2015. gada maiju paktam ir 164 dalībvalstis; vēl 5 valstis to parakstīja, bet pagaidām nekļuva par dalībvalstīm. Paktam ir 2008. gadā pieņemtais fakultatīvais protokols, kas stājās spēkā 2013. g.; tas paredz komitejai tiesības izskatīt sūdzības par pakta pārkāpumiem pret protokola dalībvalstīm (2015. g. maijā tādas ir 20).

## Pakta struktūra

* Preambula
* I daļa (1. pants) — tautu pašnoteikšanās tiesības;
* II daļa (2.—5. pants) — pakta noteikto saistību pildīšanas kārtība;
* III daļa (6.—15. pants) — garantējamās tiesības;
* IV daļa (16.—25. pants) — pakta ievērošanas uzraudzības un interpretācijas noteikumi;
* V daļa (26.—31. pants) — pakta parakstīšanas un spēkā stāšanās noteikumi.

## Tiesību katalogs

* 1. pants — tautu pašnoteikšanās tiesības;
* 6. pants — tiesības uz darbu;
* 7. pants — tiesības uz taisnīgiem un labvēlīgiem darba apstākļiem;
* 8. pants — arodbiedrību izveides, darbības un streiku tiesības;
* 9. pants — tiesības uz sociālo nodrošinājumu;
* 10. pants — ģimenes aizsardzības pienākums;
* 11. pants — tiesības uz atbilstošu dzīves līmeni;
* 12. pants — tiesības sasniegt visaugstāko fiziskās un psihiskās veselības līmeni;
* 13. pants — tiesības uz izglītību;
* 14. pants — neatliekamie pasākumi bezmaksas pamatizglītības ieviešanai;
* 15. pants — tiesības piedalīties kultūras dzīvē, izmantot zinātnes progresa rezultātus un baudīt ar saviem radošiem darbiem saistīto interešu aizsardzību.

## Ārējās saites
* Pakta teksts 
* Pakta dalībvalstis
* Fakultatīvais protokols  
* Vispārīga rakstura piezīmes paktam , 
* Ekonomisko, sociālo un kultūras tiesību komiteja
Barisava

**Barisava** () jeb **Borisova** () ir pilsēta Baltkrievijā, Minskas apgabalā, Barisavas rajona administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Bjarezinas upes krastā.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta Laurentija hronikā kā dibināta 1102. gadā. No 13. gadsimta beigām atradās Lietuvas lielkņazistes sastāvā. Apdzīvotā vieta pievienota Krievijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. 1812. gada  26./29. novembrī pie Barisavas notika Berezinas kauja, kurā atejošajam Napoleona karaspēkam ar lieliem zaudējumiem izdevās forsēt Bjarezinas upi. 1920. gadā Barisava iekļāvās Baltkrievijas PSR sastāvā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 2. jūlija līdz 1944. gada 1. jūlijam pilsēta atradās vācu okupācijā. Kopš 1991. gada Baltkrievijas Republikas sastāvā.

Barysaŭ, Biarezina. Барысаў, Бярэзіна (S. Prokudin-Gorsky, 1911) (colour retouch).jpg|Tilts pār Bjarezinas upi pie Barisavas (1911)


## Ekonomika
Barisava ir nozīmīgākais rūpniecības centrs. Tajā atrodas 42 fabrikas un 613 pārtikas u.c. uzņēmumu. Pie pilsētas atrodas ievērojama Baltkrievijas armijas bāze.

## Sports
Barisava ir mājvieta vienam no spēcīgākajiem Baltkrievijas futbola klubiem - Barisavas BATE.

## Cilvēki
Barisava ir svarcēlāja Andreja Aramnava (*Андрэй Мікалаевіч Арамнаў*, 1988), futbolista Ihara Staseviča (*Ігар Мікалаевіч Стасевіч*, 1985), kā arī krievu politiķa un uzņēmēja Anatolija Čubaisa (*Анатолий Борисович Чубайс*, 1955) dzimtā pilsēta. 1930. gadu sākumā Barisavas tehniskajā skolā mācījās nākamais PSRS ārlietu ministrs Andrejs Gromiko (*Андрей Андреевич Громыко*, 1909-1989).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Barisava vietnē "Baltkrievijas globuss"
Pinska

**Pinska** (, ) ir pilsēta Brestas apgabalā Baltkrievijā.
Pinskas rajona administratīvais centrs pie Pinas upes ietekas Pripjacā. Kokapstrādes (*Пинскдрев*) un ceļa būves tehnikas (*Амкодор-Пинск*) rūpniecība.

## Klimats
Pinskas klimats ir mēreni kontinentāls. Jūras gaisa masu ietekmē šeit ir maiga ziema un mēreni silta vasara. Janvāra vidējā temperatūra ir -4,5 °C, jūlija 18,5 °C. Gada nokrišņu daudzums ir ap 630 mm. Dienu skaits ar temperatūru virs 0 °C ir 253. Gadā ir 165 dienas ar nokrišņiem.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1097. gadā, 12. gadsimta otrajā pusē no Kijivas Krievzemes Turovas kņazistes izdalījās Pinskas kņaziste. 1320. gadā Ģedimins pievienoja Pinskas kņazisti Lietuvas lielkņazistei. 1569. gadā, kad nodibinājās Polijas-Lietuvas kopvalsts, Pinska kļuva par vojevodistes centru. 
No 1636. līdz 1675. gadam pilsētā uzcēla jezuītu kolēģiju. 1648. gadā Pinsku ieņēma Bohdana Hmeļnicka karaspēks.

1793. gadā, pēc Polijas Otrās dalīšanas Pinsku iekļāva Krievijas Impērijas sastāvā. No 1917. līdz 1920. gadam Pinska atradās Ukrainas Tautas republikas sastāvā. No 1921. līdz 1939. gadam Pinska bija Polijas Otrās republikas sastāvā. Otrā pasaules kara laikā pēc Polijas kampaņas 1939. gadā to iekļāva Baltkrievijas PSR, no 1941. gada tā ietilpa Ukrainas reihskomisariāta sastāvā, vēlāk — atkal Baltkrievijas PSR.

## Iedzīvotāji
Baltkrievi (90,0%), krievi (5,8%). Pinska ir tenisistes Voļgas Gavarcovas (*Вольга Гаварцова*, 1988), poļu žurnālista Rišarda Kapusciņska (*Ryszard Kapuściński*, 1932—2007), futbolista Vitaļa Kutuzava (*Віталь Кутузаў*, 1980) un amerikāņu ekonomista Saimona Kuzneca (*Simon Kuznets*, 1901—1985) dzimtā pilsēta. 
Pinskas pilsētas skolā mācījās nākamais Izraēlas prezidents Haims Veicmans (*Chaim Weizmann*, 1874—1952), bet 1905. gada revolūcijas laikā pilsētā dzīvoja nākamā Izraēlas premjerministre Golda Meira (*Golda Meir*, 1898—1978). No 1912. līdz 1914. gadam pilsētā par skolotāju strādāja baltkrievu rakstnieks Jakubs Kolass (*Якуб Колас*, 1882—1956).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Baranaviči vietnē "Baltkrievijas globuss" 

## Skatīt arī
* Turovas-Pinskas kņazi
Mazira

**Mazira** () jeb **Mozira** () ir pilsēta Baltkrievijas dienvidos, Gomeļas apgabalā, Maziras rajona administratīvais centrs. Tā atrodas Pripetes upes krastā,  uz dienvidiem no Gomeļas un  uz dienvidiem no Minskas. Pilsētā ir Baltkrievijas lielākā osta pie Pripetes upes. Mazirā dzīvo 112,5 tūkstoši iedzīvotāju, no tiem baltkrievi ir 84,6%, krievi — 10,4%, ukraiņi — 3,4% un poļi — 0,3%. 15 kilometrus uz dienvidiem no Maziras atrodas viens no diviem Baltkrievijas naftas pārstrādes uzņēmumiem. Pilsētu ar uzņēmumu savieno tramvaja līnija.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1150. gadā kā Kijivas Krievzemes apdzīvotā vieta. Atradās Kijivas, Čerņigovas, vēlāk Turovas kņazistes sastāvā. No 14. gadsimta vidus - Lietuvas lielkņazistes sastāvā. 1756. gadā ieguva pilsētas tiesības. Pievienota Krievijas Impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1793. gadā. 1917. gada decembrī pilsētā nodibinājās padomju vara. No 1918. gada decembra līdz 1920. gada martam Moziru kontrolēja bija Ukrainas Tautas republikas spēki, bet no 1920. gada 5. marta līdz 29. jūnijam - Polijas karaspēks.
1920. gada oktobrī Moziru ieņēma ģenerālis Staņislavs Bulak-Balahovičs un izveidoja Baltkrievijas Tautas republikas armijas atsevišķo vienību (*Отдельный отряд войск Белорусской Народной Республики*). 14. novembrī viņš sevi pasludināja par Baltkrievijas tautas armijas virspavēlnieku, bet jau novembra vidū kaujās pret Sarkano armiju šī karaspēka vienība cieta smagu sakāvi, atkāpās uz Polijas karaspēka kontrolē esošo Baltkrievijas daļu un 5. decembrī tika izformēta un internēta.

Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 22. augusta līdz 1944. gada 14. janvārim Mozira atradās vācu okupācijā.

## Cilvēki
Mazirā dzimuši revolucionāre Gesja Geļfmana (*Геся Мировна Гельфман*, 1855 — 1882), bērnu Eirovīzijas konkursa uzvarētāja Ksenija Sitņika (*Ксенія Міхайлаўна Сітнік*, 1995), futbolists Andrejs Varankovs (*Андрэй Мікалаевіч Варанкоў*, 1989).

## Sports
* Maziras "Slavia" — futbola klubs

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mazira vietnē "Baltkrievijas globuss"
Dolganu valoda

**Dolganu valoda** ir tjurku saimes valoda, kurā runā dolgani Krievijas Federācijā Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā un Sahas Republikas Anabaras dolganu-evenku nacionālajā ulusā. Tuvu radniecīga jakutu valodai, dažkārt tiek uzskatīta par tās dialektu.

Dolganu etnoss un to valoda izveidojās 18. - 19. gs., sajaucoties Taimiras tundrā ieceļojušajiem evenkiem, jakutiem un krieviem. Sadzīves kultūras pamatu veidoja evenku substrāts, bet par saziņas valodu kļuva tajā laikā reģionā dominējusī jakutu valoda. Par atsevišķu valodu tiek izdalīta dēļ ilglaicīgās izolētās attīstības un ievērojamās evenku valodas ietekmes.

Rakstība kirilicā. Pirmā grāmata (dzejoļu krājums) izdota 1973. gadā, pirmā ābece izdota 1984. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Krastiņš

**Krastiņš** (sieviešu dzimtē Krastiņa) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „krasts” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Andrejs Krastiņš (1951—2008) — jurists un politiķis;
* Augusts Krastiņš (1859—1942) — ASV latviešu autokonstruktors, autobūves pionieris, izgudrotājs;
* Edmunds Krastiņš (1958) — matemātiķis un politiķis;
* Ivars Krastiņš (1953—2025) — aktieris;
* Ivars Krastiņš (1955) — ārsts un sabiedriskais darbinieks;
* Jānis Krastiņš:
** Jānis Krastiņš — latviešu padomju kara jurists;
** Jānis Krastiņš (1943—2025) — arhitekts un pasniedzējs;
** Jānis Krastiņš (1950) — ķīmiķis un tulkotājs;
* Māris Krastiņš (1976) — jurists un politiķis;
* Oļģerts Krastiņš:
** Oļģerts Krastiņš (1928—2003) — aktieris un operdziedātājs;
** Oļģerts Krastiņš (1917—1941) — virsnieks un politiķis;
* Roberts Krastiņš (1994) — basketbolists;
* Uģis Krastiņš (1970) — volejbolists, volejbola treneris;
* Valdis Krastiņš (1927—2022) — pianists un diplomāts.

## Skatīt arī
* Skrastiņš
* 85466 Krastiņš
Tirza (stacija)

**Tirza** ir slēgta dzelzceļa stacija līnijas Ieriķi—Abrene iecirknī Ieriķi—Gulbene. Tirzas stacija atrodas 5 kilometrus no Tirzas ciemata centra, uz Tirzas un Galgauskas pagastu robežas. Agrāk stacijas ēkas adrese bija Tirzas pagasta "Ceļu meistara noliktava", bet mūsdienās tā pieder Galgauskas pagasta Kalna Robežnieku mājām.

## Vēsture
Staciju slēdza kopā ar visu līniju (Ieriķi—Gulbene—Abrene) ap 1999. gadu. PSRS laikā no stacijas uzbūvēts atzars uz raķešu karaspēka daļas Nr. 89502 pārkraušanas laukumu. Tirzas stacijā bija 3 sliežu ceļi, pirms slēgšanas vairs tikai divi. 2009. gadā sliedes demontētas.

## Attēlu galerija

Attēls:Tirza.GIF|Tirzas stacijas shēma
Attēls:Tirzas stacija 02.JPG|Uzraksts uz stacijas ēkas
Attēls:Tirzas stacija 01.JPG|Skats Ieriķu virzienā
Attēls:Tirzas stacija 06.JPG|Skats Gulbenes virzienā, pa kreisi raķešu bāzes atzara atrašanās vieta
Attēls:Tirzas stacija 07.JPG|Autoceļa V413 pārbrauktuve, redzamas sliežu ceļu atrašanās vietas
Attēls:Tirzas stacija 05.JPG|Stacijas ēka


## Ārējās saites
* Pietālavas sapņojošo atmiņu dzelzceļš
*  

## Atsauces un piezīmes
Cjiņs Šihuans

**Cjiņs Šihuans**, arī **Ciņs Šihuandi** (, , dzimis 259. gadā p.m.ē., miris 210. gada p.m.ē. 10. septembrī), īstajā vārdā **Jins Džens** (嬴政, *Yíng Zhèng*), bija Cjiņu dinastijas valdnieks, kas no 246. līdz 221. gadam p.m.ē. bija Cjiņu valsts karalis, bet no 221. līdz 210. gadam p.m.ē. pirmais Ķīnas imperators. Jau četrus gadus pēc viņa nāves Cjiņu dinastija sabruka un Ķīnā pie varas nāca Haņu dinastija.

Cjiņa Šihuana valdīšans laikā aktīvi atsākas iepriekšējo valdnieku iesākto nocietinājumu būve gar valsts ziemeļu robežām, lai aizsargātu tirdzniecības ceļus un valsts teritoriju no kareivīgajām klejotāju ciltīm. Mūsdienās to pazīst kā Lielo Ķīnas mūri. Vēl imperators ir ievērojams ar 1974. gadā atklātās Terakotas armijas izveidi, kas speciāli tika veidota, lai aizsargātu Cjiņu Šihuanu aizkapa dzīvē.

## Biogrāfija
Jins Džens piedzima 259. gadā p.m.ē. Haņdaņā, Džao valsts galvaspilsētā. Viņa tēvs bija Džiču, kas vēlāk, pieņemot karalisko vārdu Džuansjans, bija Cjiņu valsts valdnieks.

Pēc tēva nāves 246. gadā p.m.ē., 13 gadus vecais Jins Džens kļuva par Cjiņu valsts valdnieku. Šis laiks Ķīnas vēsturē ir Karojošo valstu periods kad Cjiņu valsts karoja ar kaimiņvalstīm par varu Senajā Ķīnā. 240. gadā p.m.ē. Jinu Dženu mēģināja gāzt no troņa viņa māte un viņas mīļākais Lao Ajs, kuriem bija divi kopīgi dēli. Jins Džens kopā ar saviem tuvākajiem atbalstītājiem spēja atvairīt sazvērnieku uzbrukumu. Pēc tam Jins Džens uzsāka cīņu pret sazvērniekiem. Visbargāko sodu saņēma Lao Ajs, kuru aiz rokām un kājām piesēja pie četriem kaujas ratiem un saraustīja gabalos. Pēc šī atgadījuma Jinam Dženam sākās paranojiskas bailes no atentātiem. Tādēļ viņš sāka nogalināt visus, kurus uzskatīja par ienaidniekiem vai par potenciālajiem ienaidniekiem.

Viņa valdīšanas laikā Cjiņu armija uzsāka galīgo kampaņu pārējo ķīniešu valstu iekarošanai. 230. gadā p.m.ē. iekaroja Haņu valsti, 228. gadā p.m.ē. — Žao valsti, 225. gadā p.m.ē. — Vei valsti, 223. gadā p.m.ē. — Ču valsti, 222. gadā p.m.ē. — Jaņu valsti, visbeidzot 221. gadā p.m.ē. — Ci valsti.

221. gadā p.m.ē. Jins Džens izveidoja centralizētu valdību, bet pats sevi pasludināja par pirmo Ķīnas imperatoru, pieņemot vārdu Cjiņs Šihuans, kas burtiski to arī nozīmē — ‘Cjiņu Pirmais imperators’.

Pēc Cjiņu dinastijas impērijas izveidošanas, Cjiņs Šihuans vēlējās arī atbilstoši grezni dzīvot, tādēļ uzsāka Epanas pils celtniecību. Tās platība bija vairāk nekā 10 hektāri. Līdz mūsdienām no šīs pils ir palikusi tikai neliela daļa.

Šihuans nomira 49 gadu vecumā. Tā kā viņš ļoti baidījās no nāves, jau savas dzīves laikā bija licis veidot nemirstīgu armiju (skat. Terakotas armija), kas apsargās viņa kapenes. Cjiņs Šihuans tika guldīts bronzas sarkofāgā, zem mākslīgi uzbērta kalna, kur viņa pīšļi iespējams atrodas arī mūsdienās, jo Ķīnas valdība ir pieņēmusi lēmumu kapavietu neatrakt.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eiropas Cilvēktiesību tiesa

**Eiropas Cilvēktiesību tiesa** (**ECT**) ir Eiropas Padomes iestāde — starptautiskā tiesa, kas izskata sūdzības par Eiropas Cilvēktiesību konvencijas un tās protokolu pārkāpumiem. Tiesa sastāv no 46 tiesnešiem, pa vienam no katras EP dalībvalsts. Tiesa atrodas Strasbūrā, uz 2023. g. jūliju tās priekšsēdētāja ir Siofra O'Līrija.

## Vēsture

Tiesa tika izveidota 1959. gadā, pirmo spriedumu pēc būtības taisīja 1961. g. (*Lawless* lieta). Kopš 1998. gada tiesa, kas līdz šai reformai taisīja 837 spriedumus, kļuva par pastāvīgu. 2008. g. pēc būtības izspriesto lietu skaits sasniedza 10 000.

## Procedūra

Sūdzības tiesā var iesniegt gan no attiecīgiem pārkāpumiem cietušās privātpersonas, izejot valstī pieejamas procedūras (sešu mēnešu termiņā pēc lietas izskatīšanas valstī), gan citas ECK dalībvalstis.

Komiteja, 3 tiesnešu sastāvā, vai viens tiesnesis, kas nepārstāv valsti, pret kuru iesniegta sūdzības, pieņemot nepārsūdzamu lēmumu, var atteikties pieņemt izskatīšanai sūdzību. Ja lieta tiek pieņemta izskatīšanai, to izšķir pēc būtības 3 tiesnešu komiteja vai tiesas palāta 7 tiesnešu sastāvā. Palātas spriedumu puses var pārsūdzēt; piecu tiesnešu panelis šādā gadījumā pieņem nepārsūdzamu lēmumu atstāt palātas spriedumu spēkā vai nodot lietu galīgai izskatīšanai Lielajā palātā 17 tiesnešu sastāvā.

## Atsauces

## Literatūra

Eiropas Cilvēktiesību tiesa. Spriedumu izlase I. Rīga, Latvijas Vēstnesis, 2003. 

## Ārējās saites
* Tiesas mājaslapa
** Tiesas darbības līdz 2009. g. sākumam dati par Latviju (43. lpp.)
* Eiropas Cilvēktiesību tiesa. Jautājumi un atbildes
* Latvijas pārstāvis starptautiskajās cilvēktiesību institūcijās
* ECT nolēmumu lietās, kurās piedalījās Latvija, izlase latviešu valodā
* ECT priekšsēdētāja Ž. P. Kostas intervija
France

**France** var būt:

* Francijas nosaukums franču valodā;
* Anatols Franss (*Anatole France*), franču rakstnieks, Nobela prēmijas laureāts literatūrā 1921. gadā.
Dona

**Dona** () ir upe Krievijas Eiropas daļas dienvidos. Pēc sateces baseina platības, kura ir 422 000 km2, tā ir mazāka tikai par Volgu, Dņepru, Donavu un Kamu. Upes kopējais garums ir 1870 km, kas tādējādi to padara par piekto garāko upi Eiropā.

## Upes gaita
Tā sākas Viduskrievijas augstienes dienvidu malā; dziļā ielejā tek cauri meža stepju un stepju zonai, visur izveidodama augstu labo un zemu kreiso krastu. 
Lejtecē zemajā kreisajā krastā plaši niedru un zāļu purvi, kas pavasaros pārplūst līdz 10 km platumā. Sausuma dēļ vasarā Dona saraujas samērā šaura (200-400 m) un sekla, tādēļ Donai kā satiksmes ceļam maza vērtība. 
Ietek Azovas jūrā, sadaloties vairākās attekās.

### Pilsētas
Pilsētas upes krastos (no iztekas līdz ietekai) ir Novomoskovska, Epifaņa, Lankova, Lebedjaņa, Zadonska, Semiluki, Novovoroņeža, Ļiski, Pavlovska, Serafimoviča, Kalača pie Donas, Volgodonska, Cimļanska, Konstantinovska, Semikarakorska, Aksaja, Rostova pie Donas un Azova.

## Vēsture
Donas upes nosaukums cēlies no sarmatu valodas vai no skitu valodas *dānu* ("upe"), no kā atvasināts tās grieķiskais nosaukums *Tanais* (*Τάναϊς*). Upes lejtecē bija sengrieķu kolonija Tanaisa, kas viduslaikos piederēja Venēcijai, vēlāk Dženovai ar nosaukumu Tana. Savulaik tradicionāli Dona tika uzskatīta arī par Eiropas galējo austrumu robežu.
Osmaņu impērijas laikā to pārdēvēja par Azaku.

## Pietekas
Donas lielākās pietekas ir Doņeca, Hopjora un Medvedica.
 
## Atsauces

## Skatīt arī
* Donas zirgs

## Ārējās saites
Eksanprovansa

**Eksanprovansa** () ir pilsēta Francijas dienvidos, Provansa-Alpi-Azūra krasta reģionā. Tajā dzīvo 140 100 iedzīvotāju.

Eksanprovansā ir Vidusjūras klimats&nbsp;— karsta vasara, vēsa un saulaina ziema. Temperatūra ziemā dažreiz var nokristies zem 0&nbsp;°C un pat līdz —12&nbsp;°C, bet vasarā tā var pārsniegt 40&nbsp;°C. Tas ir tāpēc, ka pilsēta atrodas zemienē, kur sakrājas siltais gaiss, tāpēc šeit ir karstāks nekā citur.

Eksanprovansu 103. gadā p.m.ē. nodibināja romieši. Vēlāk tā pieredzēja biežus iebrukumus: mūsu ēras 477. gadā tai uzbruka rietumgoti, tad lombardi, franki un saracēņi. Taču, par spīti iebrukumiem, pilsēta uzplauka. Līdz 12. gadsimtam Eksanprovansa bija Provansas galvaspilsēta. Vēlāk tā izvērtās par mākslas un zinātnes centru un savus ziedu laikus piedzīvoja 15. gadsimtā “labā karaļa” Renē valdīšanas laikā. Eksanprovansu dēvē par “pilsētu ar tūkstoš strūklakām”, trīs skaistākās atrodas *cours Mirabeau*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Valansa

**Valansa** () ir pilsēta Francijā, Overņas-Ronas-Alpu reģionā, Dromas departamenta administratīvais centrs. Tajā dzīvo 66 568 iedzīvotāji. Atrodas Ronas kreisā krasta klinšainā paaugstinājumā. Upes pretējā krastā atrodas Ardešas klintis.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ņižņaja Tunguska

**Ņižņaja Tunguska** () vai **Lejastunguska** ir upe Krievijā, Jeņisejas labā krasta pieteka Irkutskas apgabalā un Krasnojarskas novadā.

Sākas no Angaras skrausta Ļenas un Angaras ūdensšķirtnē, plūst ziemeļu—ziemeļrietumu virzienā pa Vidussibīrijas plakankalni. Augštecē tai ir plata ieleja. Lejtecē tai ir daudz ezerveida paplašinājumu, kuru platums sasniedz 20 km. Pali upē ir no maija līdz jūnijam, lejtecē arī līdz jūlijam. Ledus šeit ir no oktobra līdz maijam. Upe ir kuģojama no Turas (palu laikā). Galvenās pietekas ir Iļimpeja, Jeika, Nidima, Taimura, Učami, Tutončala, Severnaja, Kočečuma, Nepa.

Krasti mazapdzīvoti, lielākās apdzīvotās vietas Ņižņaja Tunguskas krastos ir Tutončani, Učami, Ņidima, Tura, Kislokana, Jukta, Nakanno, Hamakara, Jerbokačona, Preobraženka, Ņepa, Podvološina.

## Atsauces

## Ārējās saites
Amūra

**Amūra** () vai **Heilundzjana** (, *Hēilóng Jiāng*) ir upe Krievijas Federācijas Tālajos Austrumos un Ķīnā. Izveidojas satekot Šilkai un Arguņai. Pašas Amūras garums ir 2824 km, bet kopā ar tās satekupi Arguņu — 4444 km. Pie augsta ūdens līmeņa uz Arguņu notek Dalainūra ūdeņu un kopā ar Herlenu tad veidojas astotā garākā upju sistēma pasaulē 5050 km kopgarumā. Galvenās pietekas ir Zeja, Usuri, Bureja, Sungari, Amguņa un Aņuja. Lielākās pilsētas upes krastos ir Habarovska, Komsomoļska pie Amūras, Blagoveščenska, Nikolajevska pie Amūras Krievijā un Heihe, Tundzjana un Mohe Ķīnā.

## Vēsture
Līdz Nerčinskas līguma noslēgšanai 1689. gadā Ķīnas impērija visu Amūras baseinu uzskatīja par savu teritoriju, bet pēc līguma stāšanās spēkā jaunā robeža daļēji gāja pa Arguņas upi. 
Pēc Aigunas (1858) un Pekinas (1860) līgumu nosacījumiem Krievijas Impērija piesavinājās arī zemes uz ziemeļiem no Amūras, kuras vidustece kļuva par robežupi.

File:巡道工出品 Photo by Xundaogong - panoramio (44).jpg|Skats pāri Amūrai no Heihes uz Blagoveščensku (2012)


## Ārējās saites
Kingisepa

**Kingisepa** (, ) jeb vēsturiski **Jamburga** () ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabala rietumos pie Lugas upes. Tajā dzīvo apmēram 50 tūkstoši iedzīvotāju. Tā atrodas Lugas upes krastā, 114 km uz dienvidrietumiem no Sanktpēterburgas un 20 km uz austrumiem no Narvas. No 1703. gada līdz 1922. gadam to sauca par Jamburgu (pirms tam saucoties par **Jāmu**), bet 1922. gadā to nosauca igauņu boļševika Viktora Kingisepa vārdā. 1952. gadā par Kingisepu nosauca arī Kuresāri Igaunijā, bet 1988. gadā tai atjaunoja vēsturisko nosaukumu. Kingisepas sadraudzības pilsētas ir Jehvi, Rauma, Raisio, Narvika un Zasnica.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1384. gadā, kad to robežu nostiprināšanai uzcēla novgorodieši. 1581. gadā Livonijas kara laikā Jāmu iekaroja Zviedrijas armija Pontusa Delagardija vadībā, tomēr pēc miera līguma noslēgšanas 1591. gadā atdeva to Krievijai.
Krievijas juku laikā 1612. gadā to atkal ieņēma zviedri un anektēja 1617. gadā pēc Stolbovas miera līguma.
Pēc Lielā Ziemeļu kara beigām (1721. gada) ietilpa Krievijas Impērijā. Krievijas Pilsoņu kara laikā Jamburga bija kauju vieta starp boļševiku un Baltās kustības spēkiem (Rodzjanko vadīto Ziemeļu korpusu, vēlāk Judeņiča Ziemeļrietumu armiju). Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 14. augusta līdz 1944. gada 1. februārim atradās Vācijas okupācijā. 1963. gadā pilsētā uzcēla minerālmēslu rūpnīcu "Fosforit" (*Фосфорит*), kas kļuva par pilsētas galveno uzņēmumu.

## Ekonomika
Pilsētā atrodas kompānijas "Eurochem" minerālmēslu rūpnīca.

## Cilvēki
Kingisepa ir futbolistu Alekseja Jonova (*Алексей Сергеевич Ионов*, 1989) un Aleksandra Keržakova (*Александр Анатольевич Кержаков*, 1982) dzimtā pilsēta.

## Sadraudzības pilsētas
*  Jehvi, Igaunija
*  Rauma, Somija
*  Raisio, Somija
*  Zasnica, Vācija

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kingisepa enciklopēdijā "Mana pilsēta"
Slanci

**Slanci** () ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabala dienvidrietumos pie Pļusas upes. Pilsēta atrodas 152 kilometrus uz dienvidiem no Sanktpēterburgas. Ir dzelzceļa līnija ar Gdovu.

## Vēsture

Izveidojusies pie 1926. gadā atklātajām degslānekļa atradnēm. No 1934. gada - strādnieku ciemats, kopš 1949. gada - pilsēta. 21. gadsimta sākumā degslānekļa ieguve tika pārtraukta.

## Ekonomika

Pilsētā atrodas ķīmiskā rūpnīca "Slanci", kas nodarbojasa ar ogļu un naftas produktu pārstrādi.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Slanci enciklopēdijā "Mana pilsēta" 
*Rūpnīca "Slanci"