open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ak, eglīte

[thumb|250px|Vācu gleznotāja [Francis Skarbina|Franča Skarbinas glezna *Zem Ziemassvētku eglītes*, 1892. gads]] 
**Ak, eglīte** () ir vācu Ziemassvētku dziesma.

## Vēsture
Dziesmas pamatā ir sena Silēzijas 16. gadsimta tautasdziesma. 1820. gadā sludinātājs, pedagogs un tautasdziesmu kolekcionārs Augusts Carnaks uzrakstīja dziesmas pirmo pantu. Četrus gadus vēlāk Leipcigas skolotājs Ernsts Anšics pievienoja vēl divus pantus.
Dziesma bieži tika dziedāta Ziemassvētkos un mūsdienās ir kļuvusi par vienu no populārākām to dziesmām. Dziesmas vārdi pastāv daudzās citās valodās. Šo dziesmu latviešu valodā atdzejojis skolotājs, dzejnieks un publicists Ernests Dinsbergs.

## Dziesmas teksts

## Atsauces

## Ārējās saites

* "Ak, eglīte" Andra Daņiļenko izpildījumā
Pygocephalomorpha

***Pygocephalomorpha*** ir izmirušu perakarīdu vēžveidīgo grupa. 1930. gadā vācu paleontologs Kārlis Boirlens *Pygocephalomorpha* izdalīja kā šķeltkājvēžu apakškārtu. Pašlaik tā ir paaugstināta līdz perakarīdu kārtai. Tās sastāvā ir piecas dzimtas un viena dzimtām nepievienota (*[[incertae sedis]]*) ģints. Dzīvoja karbona un perma periodos.

## Apraksts
Karapakss pārklāj žaunu daļu. Krūšu daļa ir apmēram tik pat gara kā abdomens, vai nedaudz īsāka. Mātītēm ir oostegīti, kas veido olu kameru jeb marsūpiju. Tām ir arī spermas uzglabāšanas kamera. Uz telsona ir labi attīstīti astes dzelkšņi un furka.

## Ekoloģija un izplatība
Pigocefalomorfi bija specializēta perakarīdu grupa, kas ir raksturīga vēlā paleozoja augstāko vēžu grupa. Ir kādas morfoloģiskas līdzības starp tiem un mezozoja - kainozoja langustiem. Agrīnā karbona atradumi liecina, ka pigocefalomorfi apdzīvoja jūru akvatorijas, taču perma periodā tie sāka apdzīvot tikai saldūdens un sājūdens vides Pangejas nomalēs. Lai gan būdami anatomiski dažādi un ģeogrāfiski plaši izplatīti karbona tropiskajā joslā, taču pēc perma, mezozojā tie vairs nav sastopami. 

## Sistemātika
*Pygocephalomorpha* sastāvā ir četras dzimtas un piecas dzimtām nepievienotas (*[[incertae sedis]]*) ģintis.
* kārta: † **Pygocephalomorpha** Beurlen, 1930
:* dzimta: † Notocarididae  Brooks, 1962 
::* ģints: † Notocaris  Broom, 1931 
::* ģints: † Paulocaris  Clarke 1920 
:* dzimta: † Pygocephalidae  Brooks, 1962 
::* ģints: † Anthracaris  Brooks, 1962 
::* ģints: † Bellocaris  Fong, 1972 
::* ģints: † Mamayocaris  Brooks, 1962 
::* ģints: † Pygocephalus  Huxley, 1857 
:* dzimta: † Tealliocarididae  Brooks, 1962 
::* ģints: † Jerometichenoria  Schram, 1978 
::* ģints: † Laevitealliocaris  Yang, Gueriau, Charbonnier, Ren & Bethoux 2018 
::* ģints: † Pseudotealliocaris  Brooks, 1962 
::* ģints: † Schramocaris  Clark, Gillespie, Morris & Clayton, 2015 
::* ģints: † Tealliocaris  Peach, 1908 
:* dzimta: † Tylocarididae  Taylor, Yan-Bin & Schram, 1998
::* ģints: † Chaocaris  Shen 1983 
::* ģints: † Fujianocaris  Taylor, Yan-Bin & Schram 1998 
::* ģints: † Liocaris  Beurlen 1931 
::* ģints: † Pseudogalathea  Peach 1883 
::* ģints: † Tylocaris  Taylor, Yan-Bin & Schram 1998 
:* dzimta: † Pygocephalomorpha  *incertae sedis*
::* ģints: † Iraticaris  Adami-Rodrigues, Pazinato & Pinto, 2016 
::* ģints: † Permocaris  Adami-Rodrigues, Pazinato & Pinto, 2016 
::* ģints: † Pittinucaris  Adami-Rodrigues, Pazinato & Pinto, 2016 
::* ģints: † Pygaspis  Beurlen 1934 
::* ģints: † Sosiocaris  Jones, 2015 

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Vukovaras kauja

**Vukovaras kauja** jeb **Vukovaras aplenkums** (, ) bija 87 dienas ilgs Vukovaras pilsētas aplenkums Horvātijas kara sākumposmā 1991. gadā.

Pirms Horvātijas kara sākuma Vukovārā dzīvoja gan horvāti, gan serbi (apmēram trešdaļa). Sākoties Horvātijas karam, pilsētu, kuru aizstāvēja horvātu spēki un paramilitārās grupas, centās ieņemt Dienvidslāvijas tautas armija, kas bija nostājušies serbu pusē, un serbu paramilitārie spēki. Kaujas laikā uz pilsētu tika raidīti līdz pat 12 000 šāviņu dienā. Pilsētas nopostīšana ar kaujas ieročiem Eiropā tika piedzīvota pirmoreiz kopš Otrā pasaules kara laika. Kad Vukovaru 18. novembrī ieņēma, pilsētas pievārtē Ovčaras fermā tika noslepkavoti vairāk nekā 200 horvātu karagūstekņu un civiliedzīvotāju. Veicot etnisko tīrīšanu, vairāk nekā 20 000 pilsētas horvātu iedzīvotāju tika padzīti no pilsētas, bet pilsēta iekļauta Serbu Krajinas republikas sastāvā.

Horvātija Vukovaru atguva 1998. gadā mierīgiem līdzekļiem, pusēm parakstot Erdutas vienošanos. Pilsēta ir atjaunota, kaut arī daudzas ēkās var redzēt kauju pēdas. Tajā dzīvo divreiz mazāk iedzīvotāju nekā pirms kara un kopienu starpā saglabājas nošķirtība.

## Ārējās saites
Heisa sala

**Heisa sala** () ir Krievijas Federācijai piederoša sala Franča Jozefa Zemē Ziemeļu Ledus okeānā. Ietilpst Arhangeļskas apgabala administratīvajā teritorijā «Franča Jozefa Zemes un Viktorijas salas salu teritorija», bet vietējās pašvaldības nozīmē pieder Primorskas rajonam. Nosaukta par godu amerikāņu mediķim un Arktikas pētniekam Aizekam Heisam. Salā kopš 1957. gada darbojas vissezonas polārstacija Krenkeļa observatorija.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies arhipelāga vidusdaļā, centrālajā salu grupā. Mārkema šaurums dienvidos to atdala no Hola salas, Jermaka šaurums ziemeļos — no Ziči Zemes salām, bet Austriešu šaurums austrumos — no Vilčeka Zemes. Lielākā daļa salas ir brīva no ledus, tikai salas ziemeļu daļā ir nelielais Hidrogrāfu kupols ar salas augstāko punktu ( vjl). Krasta līnija maz izrobota.

Sala atrodas arktiskā tuksneša joslā. Augu valsts pārstāvēta galvenokārt ar sūnām, ķērpjiem un arktisko magoni. Sastopami leduslāči, valzirgi.

## Vēsture
1874. gadā Jūliusa fon Pajera vadītās kamanu ekspedīcijas laikā Austriešu šaurumā atklāja salu un nodēvēja to par godu amerikāņu mediķim un Arktikas pētniekam Aizekam Heisam. Kartē sala tika atzīmēta tagadējo Komsomoļskije salu vietā. 1898. gadā amerikāņu Valtera Velmana ekspedīcija atklaja tagadējo Heisa salu un, pieņemot, ka Pajers kļūdījies ar salas atzīmēšanu kartē, jaunatklātajai salai piešķīra Heisa vārdu, bet īsto Heisa salu nepamanīja. Komsomoļskije salas no jauna tika atklātas tikai 1932. gadā.

1957. gadā sakarā ar 3. Starptautiskā ģeofizikas gada programmu no Hukera salas uz Heisa salu tika pāreltas Buhta Tihaja polārstacijas aktivitātes, jauno staciju nodēvējot par Družnaju. 1972. gadā to pārdēvēja polārpētnieka Ernsta Krenkeļa vārdā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tiričmirs

**Tiričmirs** () ir Hindukuša augstākā virsotne Pakistānas ziemeļos, Haibaras Pahtūnhvas provincē. Augstākais kalns ārpus Himalaju—Karakoruma grēdas.

Kalna virsotne labi redzama no distrikta centra Čitralas. Apkaimes iedzīvotāji — čitrālieši, kas runā khovārā. Pirmā dokumentētā uzkāpšana Tiričmirā notika 1950. gadā un to paveica norvēģu ekspedīcija.

## Ārējās saites

* Tiričmirs summitpost.org
Eokarīdi

**Eokarīdi** (*Eocarida*) ir izmirušu augstāko vēžu (Eumalacostraca) apakšklases virskārta. Šo virskārtu 1962. gadā izdalīja Harolds Kellijs Bruks. Eokarīdu virskārtā sākotnēji tika iekļautas Eocaridacea un *[[Pygocephalomorpha]]* kārtas. Taču vēlāk *Pygocephalomorpha* tika pieskaitīta perakarīdiem, bet eokarīdus papildināja belotelsonīdu kārta. Eokarīdi dzīvoja no vidusdevona līdz perma periodam.

## Apraksts
Karapakss ar vienu šķērsenisku vagu un nav saaudzis ar krūšu segmentiem; divzarainās krūšu kājas ir ar vienu protopodīta segmentu. Galvenā diagnosticējošā pazīme bija furkālās plātnes un posmains dzelksnis uz telsona. Taču pēc tam, kad *Pygocephalomorpha* pārstāvjiem tika atrasti ostegīti un tie tika pārcelti pie perakarīdiem, tad šī pazīme dotajai grupai vairs nav universāla. Marsūpija eokarīdiem nav.

## Sistemātika

* virskārta: †  Brooks, 1962 
:* kārta: †  Brooks, 1962 
::* dzimta: †  Brooks, 1962 
:::* ģints: †  Peach, 1908 
::::* †  Peach, 1908 
::::* †  Schram, 1976 
:::* ģints: †  Dzik, Ivantsov & Deulin, 2004 
::::* †  Dzik, Ivantsov & Deulin, 2004 
::* dzimta: †  Brooks, 1962 
:::* ģints: †  Brooks, 1962 
::::* †  (Wells, 1957) 
::::* †  (Van Straelen, 1943) 
:::* ģints: †  Brooks, 1962 
::::* †  Brooks, 1962 
:* kārta: †  Schram, 1981 
::* dzimta: †  Brooks, 1962 
:::* ģints: †  Packard, 1886 
::::* †  (Packard, 1886) 
::::* †  (Peach, 1882) 
:::* ģints: †  Schram, 2006 
::::* †  Schram, 2006 

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Olše

**Olše** () jeb **Olze** () ir 86,2 (citos avotos 99) kilometrus gara Oderas labā krasta pieteka Polijā un Čehijā.

Iztek no Silēzijas Beskidu kalniem Polijas teritorijā. Tek ziemeļrietumu virzienā, tās tecējumā vairākas reizes veidojot Čehijas — Polijas valsts robežu. Ietek Oderā uz valstu robežas uz ziemeļiem no Bohumīnas. Pie Olšes upes atrodas Jablunkova, Tršineca, Česki Tešīna, Cešina, Karvina, Bohumīna. Teritorija uz rietumiem no Olšas (Olzes) upes — Zaolze starp pasaules kariem bija Čehoslovākijas un Polijas strīdus teritorija.

## Ārējās saites
Sikspārnis (operete)

thumb|right|250px|Otrais cēliens, Rozalinde un Eizenšteins grāfa Orlovska ballē

**"Sikspārnis"** () ir austriešu komponista Johana Štrausa II triju cēlienu operete, kas pirmoreiz uzvesta Vīnē, Teātrī "An der Wien" 1874. gada 5. aprīlī. Libretu sarakstīja Rihards Ženē un Karls Hafners.

Šobrīd "Sikspārni" uzskata par pasaulē populārāko opereti, uzreiz pēc pirmizrādes tā guva labus panākumus, daudzkārt tika ekranizēta. Pirmoreiz Latvijā to iestudēja Rīgas Pilsētas teātrī 1877. gada 14. janvārī.

## Sižets
### 1. cēliens
Dziedāšanas skolotājs Alfrēds dzied serenādi savai mīļotajai Rozalindei. Alfrēdu dzird Eizenšteinu istabene Adele un lūdz viņam aiziet. Vēlāk Adele saņem vēstuli no māsas Idas, kas aicina doties uz grāfa Orlovska rīkoto balli. Adele priecājas, jo vēlas kļūt par aktrisi, bet grāfs ir pazīstams mecenāts. Izliekoties, ka saņēmusi ziņu par tantes slimību, Adele lūdz Rozalindei atļaut doties pie tantes.

Rozalindes vīram Gabrielam fon Eizenšteinam ir piespriests astoņu dienu cietumsods, tomēr Gabriela draugs pierunā viņu vispirms doties uz balli, bet uz cietumu tikai nākamajā dienā. Eizenšteins atvadās no Rozalindes, izliekoties, ka jau dodas uz cietumu. Pēc vīra aizbraukšanas pie Rozalindes ierodas Alfrēds. Vēlāk pēc Eizenšteina atnāk cietuma direktors Franks, kas, redzot abus divus vienatnē, nodomā, ka Alfrēds ir Eizenšteins. Lai glābtu mīļotās godu, Alfrēds Eizenšteina vietā dodas cietumā.

### 2. cēliens
Grāfa Orlovska rīkotajā ballē satiekas Eizenšteins, kas izliekas par marķīzu de Ferosti, Adele kā aktrise Olga un Rozalinde, kas izliekas par ungāru grāfieni. Eizenšteins iemīlas grāfienē maskā, nenojaušot, ka tā ir Rozalinde.

### 3. cēliens
Eizenšteins ierodas cietumā un atklāj, ka viņa kamera ir aizņemta. Notiek Eizenšteina atmaskošana. 

## Tēli

## Atsauces

## Ārējās saites
Nortbruka sala

**Austrumu Nortbruka sala** () ir Krievijas Federācijai piederoša neapdzīvota sala Franča Jozefa Zemē Ziemeļu Ledus okeānā. Ietilpst Arhangeļskas apgabala administratīvajā teritorijā «Franča Jozefa Zemes un Viktorijas salas salu teritorija», bet vietējās pašvaldības nozīmē pieder Primorskas rajonam. Nosaukta par godu Karaliskās ģeogrāfijas biedrības prezidentam (1890-1893) Nortbrukas grāfam Tomasam Beiringam *(Thomas Baring, 1st Earl of Northbrook)*. Nortbruka sala ir viena no pieejamākajām arhipelāga salām un bieži izmantota kā pētniecības ekspedīciju atbalsta bāze. Floras ragā salas dienvidrietumos ierīkota nacionālā parka Russkaja Arktika lauka bāze.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies arhipelāga dienvidrietumos, rietumu salu grupā. Dienvidos to apskalo Barenca jūra. Maiersa šaurums rietumos to atdala no Brjūsa, Meiblas un Bella salām, De Breines šaurums austrumos — no centrālās grupas salām. Salas lielāko daļu klāj ledāji, augstākais punkts ir  vjl salas vidusdaļā. 2006. gadā atklājās, ka ka salas ledājiem atkāpjoties, jūra salas dienvidrietumos ir noskalojusi zemesšaurumu starp salas pamatdaļu un dienvidrietumu pussalu ar Floras ragu, izveidojot jaunu salu. Sala ar Arhangeļskas apgabala sapulces lēmumu nosaukta par godu atomledlauža *Lenin* kapteinim Jurijam Kučijevam, kura vadībā ledlauzis pirmoreiz sasniedza Ziemeļpolu.

Sala atrodas arktiskā tuksneša joslā. Augu valsts pārstāvēta galvenokārt ar sūnām, ķērpjiem un polārajām magonēm. Sastopami leduslāči un valzirgi.

## Vēsture
Domājams, ka pirmie salu no tālienes redzēja Austroungārija ekspedīcija Jūliusa fon Pajera un Karla Veiprehta vadībā, bet tikai kā daļu no kopējas arhipelāga dienvidu krasta līnijas. 1879. gadā salu no austrumu puses novēroja holandiešu ekspedīcija De Breines vadībā ar šoneri *Willem Barents*, bet ledus apstākļu dēļ nespēja tai pietuvoties. Barenca vārdā nosaukts zemesrags salas dienvidaustrumos.

Detāli salu 1880. gadā izpētīja un nokartēja Bendžamina Lī-Smita ekspedīcija, kas nodēvēja to par godu tā laika Karaliskās ģeogrāfijas biedrības prezidentam Nortbrukas grāfam Tomasam Beiringam. Zemesrags salas dienvidaustrumos tika nodēvēts par godu Lī-Smita māsicai Florai Smitai par Floras ragu un tajā risinājās lielākā daļa ar salu saistītie notikumi.

1881./1882. gada ziemu šeit pārlaida otrā Lī-Smita ekspedīcija, kad tās kuģi *Eira* saspieda ledus. 1894.—1897. gadā šeit ziemoja Frederika Džeksona ekspedīcija pašu izveidotajā Elmvudas apmetnē. 1896. gada vasarā Džeksons pavisam nejauši Floras ragā sastapa Fritjofu Nansenu, kurš devās uz arhipelāga dienvidiem, lai atrastu kādu proviantu vai sastaptu garāmejošu kuģi.

1914. gada vasarā Floras ragā nejauši sastapās divas Krievijas arktiskās ekspedīcijas — divi cilvēki no Georgija Brusilova ekspedīcijas no ledū iespiestās *Svētās Annas* un Georgija Sedova ekspedīcijas kuģis *Foka*.

## Atsauces
Ēresunda tilts

**Ēresunda tilts** (, ) ir 2000. gadā atklāts vanšu tilts pār Ēresunda šaurumu, kas savieno Kopenhāgenu Dānijā ar Malmi Zviedrijā. Tilts stiepjas gandrīz 8 kilometru garumā no Zviedrijas krasta līdz mākslīgi izveidotajai Peberholmas salai, kur tas pārvēršas par vairāk nekā 4 kilometrus garo zemūdens Drogdenas tuneli. Tunelis izveidots, lai netraucētu intesīvajai kuģu kustībai pa Ēresundu. Tiltam ir 4 joslu autoceļš un divvirzienu dzelzceļa līnija. Par tilta šķērsošanu tiek iekasēta maksa.

## Ārējās saites

*Ēresunda tilts ''structurae.net''
*Ēresunda tilts ''bridgeinfo.net''
Zvirgzdene (stacija)

**Zvirgzdene** ir slēgts pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rēzekne II-Zilupe. Pieturas punkts tika atvērts 1935. gadā, pēc 1948. gada kartēs tas vairs netiek norādīts.

## Atsauces
Avies

***Avies*** bija 1991. gadā dibināta Igaunijas aviosabiedrība, kas nodarbojās ar regulāriem pasažieru pārvadājumiem, čarterlidojumiem un gaisa taksometru pakalpojumiem. Tā bāzējās Tallinas starptautiskajā lidostā. Veica lokālos regulāros aviopasažieru pārvadājumus Igaunijas un Zviedrijas tirgū. 2015. gadā Zviedrijā tiesa atzina sabiedrību par bankrotējušu, bet 2016. gadā sabiedrībai tika atņemta arī licence darbībai Igaunijas tirgū.

## Ārējās saites
*
Robežnieki (stacija)

**Robežnieki** ir neizmantots dzelzceļa pieturas punkts Indras pagastā, Krāslavas novadā līnijā Daugavpils—Indra—valsts robeža. Pēc ortofotokaršu datiem, pieturas punktā pēc 2009. gadā veiktās otrā ceļa izbūves nav saglabājušās jebkādas būves.

## Vēsture
Ierīkots 1952. gadā kā izmaiņas punkts. Līdz Latvijas valsts robežas atjaunošanai un vīzu režīma ieviešanai šeit pieturēja Rīgas—Bigosovas maršruta pasažieru vilcieni. 

No 1992. gada 1. jūlija līdz 1993. gada 31. janvārim pastāvēja maršruts Rīga—Robežnieki. Līdz tam pašam laikam Robežnieki bija galastacija arī maršrutiem Krustpils—Robežnieki un Daugavpils—Robežnieki. Krāslavas rajona valde pēc iedzīvotāju sūdzībām pieprasīja maršrutu uz Rīgu atjaunot, kas netika izdarīts.

## Atsauces
Hofmaņa sala

**Hofmaņa sala** () ir Krievijas Federācijai piederoša neapdzīvota sala Franča Jozefa Zemē Ziemeļu Ledus okeānā. Ietilpst Arhangeļskas apgabala administratīvajā teritorijā «Franča Jozefa Zemes un Viktorijas salas salu teritorija», bet vietējās pašvaldības nozīmē pieder Primorskas rajonam. Izvietojusies arhipelāga ziemeļaustrumu daļā Ziči Zemes salu grupā. Lielāko daļu salas, izņemot šauru joslu salas ziemeļaustrumos, kļāj ledus kupols.

Salu 1874. gada aprīlī atklāja Jūliusa fon Pajera kamanu ekspedīcija un nosauca to *Hoffmann*, domājams, par godu Austroungārijas Ziemeļpola biedrības biedram Leopoldam fon Hofmanim *(Leopold von Hoffmann)*. Pēc Krievijas avotiem sala nosaukta par godu vācbaltu ģeologam Ernstam Hofmanim *(Ernst Reinhold von Hofmann)*. Aukstā kara laikā salā atradās rezerves ledus aerodroms un pretgaisa aizsardzības garnizons. 2014. gadā salā pēc veiktās tīrīšanas ierīkota nacionālā parka Russkaja Arktika lauka atbalsta bāze.

## Atsauces
Endrū Mandžapane

**Endrū Mangjapans** (), dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2025) Mandžapane pārstāv NHL komandu Vašingtonas "Capitals".

## Karjera
Junioru vecumā trīs sezonas spēlējis Ontārio hokeja līgas komandas Berijas "Colts" sastāvā, gūstot 118 vārtus un atdodot 143 piespēles 195 spēlēs regulārajā turnīrā, kā arī 35 izslēgšanas spēlēs gūstot 18 vārtus un 20 piespēles. 2016.—17. gada sezonā pārcēlies uz AHL komandu Stoktonas "Heat". Turpmākās divas sezonas spēlējis gan AHL, gan arī NHL komandas Kalgari "Flames" sastāvā, ar laiku nostiprinoties "Flames" rindās.

Mandžapane mediju balsojumā atzīts par vērtīgāko spēlētāju 2021. gada IIHF pasaules čempionātā Latvijā. Turnīra laikā viņš septiņās spēlēs guva septiņus vārtus un atdeva četras rezultatīvas piespēles, palīdzot Kanādai izcīnīt pirmo pasaules čempiona titulu kopš 2016. gada. Pirms Mandžapanes ierašanās Kanāda bija zaudējusi visās trijās turnīra spēlēs, taču panāca 6:0:1 uzvaru bilanci pēc Mandžapanes  pievienošanās komandai.

2024. gada 27. jūnijā Mandžapane tika aizmainīta uz Vašingtonas "Capitals" apmaiņā pret otrās kārtas izvēli 2025. gada NHL draftā.

Pēc 2023.–2024. gada NHL sezonas beigām, kad "Flames" nekvalificējās 2024. gada Stenlija kausa izslēgšanas spēlēm, Mandžapane piekrita atkārtoti pievienoties Kanādas komandai 2024. gada IIHF pasaules čempionātā.
## Atsauces

## Ārējās saites
Alekss Taks

**Alekss Taks** (, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada Taks pārstāv NHL komandu Bufalo "Sabres".

## Karjera
Hokejista karjeru uzsācis 2012. gadā ASV hokeja līgas nacionālās attīstības komandā, gūstot 42 punktus (17 vārti un 25 piespēles) 64 spēlēs divu sezonu laikā. Nākamās divas sezonas pēc 2014. gada NHL drafta aizvadījis, spēlējot *H-East* līgas Bostonas koledžas komandā, tur gūstot 32 vārtus un atdodot 30 rezultatīvas piespēles 77 spēlēs. 2016.—17. gada sezonā hokejists savu karjeru turpināja AHL komandā Aiovas "Wild", tajā izceļoties ar 18 vārtiem un 19 piespēlēm 57 regulārā turnīra spēlēs. Šajā pat sezonā debitēja NHL vienībā Minesotas "Wild", tur aizvadot sešas spēles. 2017. gada jūnijā tika aizmainīts uz Vegasas "Golden Knights" sastāvā, tās sastāvā nākamajā sezonā nostiprinoties NHL un iekrājot 37 punktus 78 spēlēs.

## Ārējās saites

## Atsauces
Ilzēni (stacija)

**Ilzēni** ir neliela dzelzceļa stacija līnijā Kārsava—Rēzekne I.  Stacijā pastāv tikai kravas satiksme. Stacija atrodas ap 1,5 km uz dienvidaustrumiem no kaimiņu pagasta centra Ilzeskalna. Ilzēnu stacija atrodas Bērzgales pagasta Ļetku skrajciemā pie Ilzeskalna pagasta robežas. Pasažieru satiksme stacijā nepastāv kopš 1999. gada.

## Vēsture
Pieturas punkts atvērts 1928. gadā.

## Atsauces
Karapakss

[thumb|335px|Karapaksa izvietojums [Garneles|garnelei. (iekrāsots ar sarkanu)]]
**Karapakss** () ir bruņas daļa, kas klāj posmkāju ķermeņa priekšējās daļas (krūšu daļas, galvkrūšu) vai arī bruņurupuču ķermeņa virspusi. Tas pilda balsta un aizsardzības funkciju. Karapakss ir daudziem vēžveidīgajiem un zirnekļveidīgajiem. 

## Vēžveidīgo karapakss
Vēžveidīgajiem karapakss jeb galvas vairogs ir galvas aizmugurējā segmenta eksoskeleta pagarinājums ar stipri izvirzītiem plakaniem muguras un sānu izaugumiem. Vēžveidīgo karapakss sastāv no hitīna, kas vairāk vai mazāk piesātināts ar kaļķi, tādēļ kļūst cietāks un izturīgāks. Parasti tas apklāj no augšas un sāniem ķermeņa galvas daļu, bet daudzos gadījumos (daļēji vai pilnībā) arī krūšu daļu. Vēžveidīgo karapakss var veidot puscilindrisku vai vairoga formu, apklājot ķermeņa segmentus. Dažiem vēžveidīgajiem (gliemeņvēžiem) tas sastāv no divām uz muguras savienotām čaulām, atgādinot divvāku gliemjus, un apsedz visu dzīvnieka ķermeni. Eikarīdiem karapakss saaug ar krūšu segmentiem, izveidojot galvkrūtis. Karapaksam nav sakara ar primāro segmentāciju, jo tas tikai apsedz segmentēto ķermeni.
[thumb|225px|Karapaksa izvietojums [vicastaiņi|vicastainim. (iekrāsots ar violetu)]]

## Zirnekļveidīgo karapakss
Zirnekļveidīgajiem karapakss sedz galvkrūtis un atrodas eksoskeleta mugurpusē. Tas veidojas no saaugušiem galvkrūšu tergītiem. Uz karapaksa izvietojas acis un daži citi orgāni.

Dažām ērču sugām aizmugurējo sklerotizēto vairogu arī mēdz saukt par karapaksu.

## Bruņurupuču karapakss
thumb|180px|Bruņurupuča karapakss no iekšpuses
Bruņurupuču karapaksu veido bruņas muguras vairogs. Karapaksam ir izliekta forma, un tas sastāv no kaula pamatnes ar ragvielas segumu. Atkarībā no dzīvesveida dažādām bruņurupuču grupām mainās arī karapaksa uzbūve un forma. 
* Sauszemes bruņurupučiem karapakss parasti ir augsts, izliekts un biezs. Tā augstums ir atkarīgs no zarnu tilpuma. Augsta, kupolveidīga forma nodrošina lielu iekšējo tilpumu garas zarnas ietilpšanai. Racējformām karapakss ir lēzenāks un izstieptāks, ļaujot labāk pārvietoties alās.

* Dažādiem ūdens bruņurupučiem sakarā ar dzīvošanu ūdenī karapakss parasti ir saplacināts, gluds un tā forma ir pielāgota ūdens pretestības samazināšanai. Kaula pamatne lielākā vai mazākā mēra ir reducēta. Mīkstbruņrupučiem karapakss ir ļoti plakans, bet kaula pamatne ir stipri reducēta. Ragvielas plāksnīšu nav, bet karapaksu klāj āda. Savukārt, ādaino bruņurupuču karapakss vispār nesaaug ar ass skeletu.

## Atsauces
Kārsava (stacija)

**Kārsava** ir dzelzceļa stacija līnijā Kārsava-Rēzekne I. Stacija atrodas Malnavas pagastā, Ludzas novadā, 4 km attālumā no Kārsavas pilsētas.

## Vēsture
thumb|left|200px|Kārsavas dzelzceļa stacija Krievijas impērijas laikā.
**Korsovkas stacija** atvērta līdz ar dzelzceļa līnijas Pēterburga—Varšava izbūvi. Šeit ierīkots arī lokomotīvju depo. 1919. gadā stacijas oficiālais nosaukums bija **Korsova**, 1921. gadā pārdēvēta par Kārsavu. Iespējams, ka Kārsavas stacijas ēka ir visvecākā dzelzceļa stacijas ēka Latvijā, taču neskaitāmo remontu dēļ zaudējusi lielāko daļu dekoru un visai maz atgādina 19. gadsimtā būvētu celtni.

## Mūsdienas
1992. gadā stacija kļuva par Latvijas un Krievijas robežstaciju.

Ir ierosināts izskatīt iespēju izmantot dzelzceļa stacijas ēku tūrisma vajadzībām.

## Ārējās saites
* 
*Vai zini, ka viena no nozīmīgākajām cariskās Krievijas dzelzceļa stacijām bija Kārsava?

## Atsauces
Mežvidi (stacija)

**Mežvidi** ir neliela dzelzceļa stacija līnijā Kārsava—Rēzekne I. Tā atrodas Mežvidu pagastā pie pagasta centra Mežvidiem. Stacijā pastāv tikai kravas satiksme.

## Vēsture
Stacija šeit uzbūvēta jau 1860. gadā. Sākotnējais tās nosaukums bija **Ivanovskaja** (1874. gadā minēts nosaukums **Ivanovka**). 1912. gadā stacija saukta par **Kuļņevo**, bet jau 1918. gadā vācu vilcienu sarakstā kā otrais nosaukums minēts *Meschwidy*. Kopš 1919. gada stacija tiek saukta par Mežvidiem.

Apdzīvota vieta pie Mežvidu stacijas sāka veidoties pēc 1931. gada.

## Ārējas saites
* Mežvidu stacijas foto 
* Mežvidu stacija ''railways.info''

## Atsauces
Pureņi (stacija)

**Pureņi** ir neliela dzelzceļa stacija līnijā Kārsava—Rēzekne I. Pureņi sākumā bija pieturas punkts, kurš atvērts 1928. gadā. 1930. gadā pārdēvēts par **Pureniem**, taču pēc Otrā pasaules kara atkal saukts par Pureņiem. Mūsdienās pasažieru vilcieni Pureņos nepietur. Pureņu stacijas ēka ir nodegusi.

## Atsauces
Malnava (stacija)

**Malnava** ir dzelzceļa pieturas punkts līnijā Kārsava—Rēzekne I. Pieturas punkts atvērts 1931. gadā. Tas (atšķirībā no Kārsavas stacijas) ir izvietots Kārsavas pilsētā. Kopš 1999. gada pasažieru vilcieni šeit nepietur.

## Atsauces
Zalvezers

**Zalvezers** ir dzelzceļa pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rēzekne I—Daugavpils. Pieturas punkts Zalvezers atvērts 1931. gadā. Tas atrodas 3 km attālumā no tuvākās apdzīvotās vietas Ondzuļiem. Pie pieturas punkta atrodas Zolvas ezers (Zalvu ezers). Mūsdienās pieturas punkts slēgts.
Rāmuļi (stacija)

**Rāmuļi** ir bijusī pasažieru stacija līnijā Ieriķi—Abrene, apmēram kilometru uz ziemeļiem no Rāmuļu ciema. Bijusī stacijas ēka mūsdienās ir dzīvojamā ēka "Rāmuļu stacija". Nedaudz uz Gulbenes pusi no stacijas ēkas saglabājušās perona atliekas. Apmēram 1 km Ieriķu virzienā no stacijas bijušo dzelzceļu šķērso autoceļš V294 Cēsis—Bānūži. Ceļa malā pie autobusu pieturas "Rāmuļu skola" atrodas Rāmuļu stacijai veltīts "Zaļo dzelzceļu" informācijas stends.

## Vēsture
Šī stacija ar nosaukumu ***Prawa*** atrodama 1918. gada vilcienu sarakstā. Kopš 1919. gada stacijas nosaukums ir Rāmuļi. Kopš 1999. gada stacija ir slēgta kopā ar visu līniju  Ieriķi—Gulbene. 2009. gadā demontētas sliedes.

## Attēlu galerija

Attēls:Rāmuļu stacija 02.jpg|Rāmuļu stacijas perons, skats Ieriķu virzienā, stacija atrodas tālāk aiz kokiem
Attēls:Rāmuļu stacija 07.jpg|Rāmuļu stacijas sliežu ceļu atrašanās vieta
Attēls:Rāmuļu stacija 09.jpg|Ēka "Rāmuļu dzelzceļa pietura"
Attēls:Rāmuļu stacija 13.jpg|Zaļo dzelzceļu stends "Rāmuļi"


## Atsauces un piezīmes
Meļļi (stacija)

**Meļļi** ir bijusī dzelzceļa stacija līnijā Ieriķi—Abrene. Stacija atradās Meļļu skrajciemā Dzērbenes pagastā. Līdz mūsdienām saglabājusies stacijas ēka (tagad dzīvojamā ēka "Dzelzceļa stacija Meļļi") un perona atliekas.

## Vēsture
1918. gadā stacijas nosaukums bija **Melle**, kopš 1919. gada — Meļļi. Sākotnējā stacijas ēka gājusi bojā Otrajā pasaules karā, vēlāk tā bijusi pagaidu koka ēkā, bet 1950. gadu vidū uzbūvēta tagadējā ēka. Stacija slēgta 1999. gadā, kad posmā Ieriķi-Gulbene pārtrauca vilcienu kustību. Sliedes demontētas 2009. gadā.

## Atsauces
Dzērbene (stacija)

**Dzērbene** ir bijusī pasažieru stacija līnijā Ieriķi—Abrene. Līdz ar dzelzceļa izbūvi ierīkotā **Zerbenes** (kopš 1919. gada Dzērbenes) stacija bija viena no nozīmīgākajām starpstacijām šajā līnijā sakarā ar Dzērbenes tiešo tuvumu. 1928. gadā pēc arhitektes Lidijas Grīnbergas projekta šeit uzbūvēja divstāvu stacijas ēku, ko Otrā pasaules kara laikā nopostīja. 

1999. gadā stacija līdz ar pārējām Ieriķu—Gulbenes posma stacijām slēgta. 2009. gadā sliedes demontētas. Netālu no stacijas tek Dzērbes upe. Dzērbenes ciems atrodas 3 km attālumā no stacijas. 800 m uz ziemeļaustrumiem no stacijas atrodas Ķetu pilskalns.

## Atsauces
Drusti (stacija)

**Drusti** ir bijusī pasažieru stacija līnijā Ieriķi—Abrene. Stacija atrodas 5,6 km attālumā no pagasta centra — Drustiem; stacijai tuvākā apdzīvotā vieta ir Magonas. Saglabājusies koka stacijas ēka, kas mūsdienās ir dzīvojamā māja "Drustu stacija". Saglabājušās arī perona nomales un pārmijnieka būdiņas atliekas, kā arī saimniecības ēka. Pie stacijas atrodas "Zaļo dzelzceļu" informācijas stends.

## Vēsture
Pirmā pasaules kara gados ierīkoto staciju kopš 1918. gada dēvēja par Drustiem. 1924. gadā no stacijas izbūvēja 15 km garu privātu 600 mm šaursliežu atzarojumu kokmateriālu transportēšanai uz Kaldavas kokzāģētavu, ko 1938. gadā likvidēja. 1933. gadā te uzbūvēja jaunu stacijas ēku, ko Otrā pasaules kara laikā iznīcināja. Pēc kara stacijas darbinieku un uzgaidāmās telpas iekārtotas sākotnējā stacijas ēkā. Stacija slēgta 1999. gadā, sliedes demontētas 2009. gadā.

## Atsauces
Krenkeļa observatorija

**Ernsta Krenkeļa observatorija** () ir PSRS un Krievijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Franča Jozefa Zemei piederošajā Heisa salā Ziemeļu Ledus okeānā.

## Vēsture
Stacija izveidota 1957. gadā 3. Starptautiskā ģeofizikas gada programmas ietvaros, pārceļot uz Heisa salu pētniecības aktivitātes no polārstacijas Buhta Tihaja Hukera salā. Izvietota salas ziemeļaustrumu galā uz 150—300 m plata zemesšauruma ap saldūdens Kosmisko ezeru. Stacija dibināta ar nosaukumu **Družnaja**, 1973. gadā pārdēvēta polārpētnieka un polārā radista Ernsta Krenkeļa vārdā.

Ģeomagnētiskā un meteoroloģiskā observatorija Heisa salā ilgus gadus bija visapdzīvotākā polārstacija PSRS Arktikā; tajā dzīvoja un strādāja līdz pat 200 cilvēkiem, darbojās bērnudārzs. Observatorijā tika īstenotas pētniecības programmas dažādās zinātnes nozarēs. Darbojās meteoroloģisko raķešu palaišanas sistēma. 1990. gados aktivitātes stacijā ievērojami samazinājās, un pēc ugunsgrēka 2001. gadā tā tika slēgta. Stacijas darbība tika atjaunota 2004. gadā, infrastruktūru pielāgojot tūrisma vajadzībām. 2005. gadā stacijā tika atvērta vistālāk ziemeļos esošā pasta nodaļa (darbojas tikai vasarā). 2014. gadā stacijas apkārtne tika sakopta. Staciju apsaimnieko nacionālais parks Russkaja Arktika, tur ierīkota parka atbalsta bāze.

## Atsauces
Amata (stacija)

**Amata** ir bijusī pasažieru stacija līnijā Ieriķi—Abrene.

## Vēsture
Staciju izveidoja Pirmā pasaules kara vācu okupācijas laikā 1918. gadā, tās sākotnējais nosaukums bija **Putra**, bet 1920. gadā to pārdēvēja par "Amatu". Spriežot pēc stacijas ēkas, kas visus ekspluatācijas gadus palikusi nemainīga, stacija šeit, visai asā līknē, ierīkota līdz ar dzelzceļa būvi. Iecirknī Ieriķi—Gulbene kustība slēgta 1999. gada 15. jūlijā. Sliedes demontētas 2009. gadā.

## Attēlu galerija

Amatas stacija 3.jpg|Pārmija Amatas stacijā (2009)

## Atsauces
Tenisistu uzskaitījums 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

[250px|thumb|2016. gada vasaras olimpisko spēļu tenisa turnīra [piktogramma]] 
Šajā uzskaitījumā apkopoti **tenisisti, kuri startēja [[2016. gada vasaras olimpiskās spēles|2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]**.

2016. gada olimpiskajā tenisa turnīrā startēja **196 tenisisti**, 106 vīrieši un 90 sievietes, no 55 valstīm. Šis ir līdz šim lielākais tenisistu skaits, kas piedalījušies vasaras olimpiskajās spēlēs. Tenisisti varēja startēt 5 disciplīnās: vīriešu un sieviešu vienspēles, vīriešu, sieviešu un jauktās dubultspēles. Šo olimpisko spēļu jaunākais dalībnieks bija Horvātijas tenisiste Ana Konjuha (18 gadi), bet vecākais bija Kanādas tenisists Nestors Daniels (43 gadi).

## Sportistu uzskaitījums
**Vx1** —  vīriešu vienspēles; **Vx2** —  vīriešu dubultspēles; **Sx1** —  sieviešu vienspēles; **Sx2** —  sieviešu dubultspēles; **Jx2** —  jauktās dubultspēles;

## Pārstāvētās valstis
*Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.* 

*  (6)
*  (11)
*  (10)
*  (2)
*  (2)
*  (1)
*  (3)
*  (2)
*  (7)
*  (2)
*  (7)
*  (2)
*  (1)
*  (1)
*  (9)
*  (1)
*  (4)
*  (4)
*  (7)
*  (1)
*  (6)
*  (2)
*  (4)
*  (2)
*  (3)
*  (8)
*  (5)
*  (3)
*  (1)
*  (7)
*  (1)
*  (1)
*  (1)
*  (2)
*  (1)
*  (1)
*  (3)
*  (1)
*  (7)
*  (2)
*  (6)
*  (6)
*  (3)
*  (1)
*  (9)
*  (2)
*  (2)
*  (2)
*  (1)
*  (6)
*  (2)
*  (1)
*  (1)
*  (8)
*  (1)

## Skatīt arī

* 2016. gada vasaras olimpiskās spēles
* Teniss 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

## Ārējās saites
* 
* Teniss 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (SR/Olympic Sports)
Monblāna tunelis

**Monblāna tunelis** (, ) ir 1965. gadā atklāts 11 kilometrus garš autotranporta tunelis zem Monblāna masīva, kas savieno Franciju un Itāliju. 

Vienošanos par tuneļa būvniecību Francija un Itālija noslēdza 1949. gadā. 1959. gadā tika sākti izbūves darbi un 1965. gadā tunelis tika nodots ekspluatācijā. 1999. gada 24. marta rītā tunelī aizdegās kravas mašīna ar miltu un margarīna kravu. Ugunsgrēkā aizgāja bojā 39 cilvēki. Pēc katastrofas tunelis tika slēgts satiksmei. To atkal atvēra 2002. gada martā, pirms tam veicot drošības uzlabošanas darbus.

## Ārējās saites

*
*Monblāna tunelis structurae.net
Brīgaha

**Brīgaha** () ir 40,2 kilometrus gara Donavas kreisā satekupe Vācijas dienvidrietumos, Bādenē-Virtembergā. Sākas Švarcvaldes kalnos pie Brīgahas ciema. Tek dienvidaustrumu virzienā. Pie Brīgahas atrodas Fillingenes-Švenningenes pilsēta. Donauešingenes pilsētā upe satek ar Bregu, izveidojot Donavu.

## Ārējās saites
Mesini

**Mesini** () bija Senās Grieķijas pilsēta Mesīnijas novadā.

Mesini tika nodibināti 369. gadā p.m.ē., kad Mesenija atkal atguva neatkarību no Spartas, pateicoties tēbiešu uzvarai Leiktru kaujā. Pirms tam tie 5 gadsimtā p.m.ē. bija pakļāvušies Spartai, zaudējot trijos Mesēnijas karos. Apdzīvotā vieta kopš tā laika nav pilnībā pamesta. Mūsdienās ciemā dzīvo 196 iedzīvotāji. Izrakumi no 19. gadsimta. Mūsdienās Mesini ir arheoloģijas piemineklis un tūrisma objekts.

## Attēlu galerija

Messini_walls_01.JPG|Aizsardzības mūru atliekas
Messene_02.jpg|Odeons
Stadion_Messene2.JPG|Mesinu stadions


## Ārējās saites
Ādolfs Lindforss

**Ādolfs Lindforss** (; dzimis , miris ) bija somu grieķu-romiešu stila cīkstonis, 1920. gada vasaras olimpisko spēļu čempions.

## Biogrāfija
Ādolfs Lindforss dzimis 1879. gadā Porvo (Somijas lielhercogiste). 1905. un 1907. gadā viņš kļuva par Somijas čempionu grieķu un romiešu cīņā, 1908. un 1909. gadā ieņēma otro vietu, bet 1910. gadā atkal kļuva par Somijas čempionu. 1911. gadā pasaules čempionātā Helsinkos Ādolfs Lindforss savā svara kategorijā ieņēma otro vietu. 1912. gadā viņš ieņēma trešo vietu Somijas čempionātā un piedalījās Stokholmas olimpiskajās spēlēs, taču savainojuma dēļ nespēja sasniegt finālu. 1913. gadā viņš atkal kļuva par Somijas čempionu.

Pēc Somijas neatkarības iegūšanas Ādolfs Lindforss 1920. gadā piedalījās olimpiskajās spēlēs Antverpenē, kur ieguva olimpisko zelta medaļu.

1903. un 1904. gadā Lindforss bija arī Somijas čempions svarcelšanā. 1902. gadā viņš dibināja sporta klubu *Porvoon Akilles* un bija pirmais tā priekšsēdētājs no 1902. līdz 1912. gadam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tamperes Universitāte

**Tamperes Universitāte** () ir 2019. gada 1. janvārī izveidota valsts universitāte Somijas pilsētā Tamperē. Izveidota, apvienojot 1925. gadā dibināto **Tamperes Universitāti** (*Tampereen yliopisto*) un  1965. gadā dibināto **Tamperes Tehnisko universitāti** (*Tampereen teknillinen yliopisto*).

Universitātē ir septiņas fakultātes. Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami Etiopijas politiķis Hailemariams Desalengs (*Hailemariam Desalegn*), politiķis Jirki Katainens (*Jyrki Katainen*), politiķe Sanna Marina (*Sanna Marin*), informācijas teorētiķis Jorma Rīsanens (*Jorma J. Rissanen*), politiķis V. J. Sukselainens (*V. J. Sukselainen*).

## Ārējās saites

*
Hollokē

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q622865"
}

**Hollokē** () ir vēsturisks palocu etnogrāfiskās grupas ciems Ungārijas ziemeļos. 1987. gadā tas tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Attēlu galerija

Hollókö_Dorfkern_06.JPG
Hollókő, Oskolamester háza (10).jpg
Hollókö_Dorfkern_20.JPG
Hollókö_Dorfkern_25.JPG
Hollókői templom.jpg


## Ārējās saites

*
Makgillikadisrīksi

**Makgillikadisrīksi** (, ) ir 16 kilometrus gara kalnu grēda Īrijas dienvidrietumos. Tā ir augstākā kalnu grēda valstī un vienīgā, kuras virsotnes pārsniedz 1000 metrus virs jūras līmeņa. Nogāzes izrobotas erozijas procesos, novērojami nobrukumi.

## Galerija

Carrauntoohil_2016.JPG|Karantūils
Cruach Mhor and The Big Gun from Cnoc na Peiste Ridge (MacGillycuddy's Reeks).jpg
Airy_Walking_(geograph_2445621).jpg
Black Lake (looking south) Gap of Dunloe.jpg|Ezers


## Atsauces

## Ārējās saites
Bams Adebajo

**Edriks Femi "Bams" Adebajo** (; dzimis  Ņuarkā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja un centra pozīcijā. 2026. gadā pārstāv NBA klubu Maiami "Heat". ASV basketbola izlases sastāvā divas reizes kļuvis par olimpisko čempionu (, ). 2026. gadā vienā spēlē guvis 83 punktus, kas ir visu laiku otrā rezultīvākā spēle kādam spēlētājam NBA vēsturē.

## Karjera
Pēc mācībām vidusskolās Ziemeļkarolīnā, kur B. Adebajo sasniedza izcilus panākumus basketbolā, 2016. gadā viņš uzsāka studijas Kentuki Universitātē, pārstāvot tās komandu *[[NCAA]]*. Vienas sezonas laikā aizvadītajās 38 spēlēs viņš guva vidēji 13 punktus, 8 atlēkušās bumbas un 1,5 blokus spēlē. Pēc vienas labas sezonas *NCAA* basketbolā viņš pieteicās NBA draftam un 2017. gada NBA draftā B. Adebajo ar kopējo 14. kārtas numuru izraudzījās Maiami "Heat".

Pirmajās divās sezonā viņš biežāk bija Maiami komandas rezervists, nākot uz maiņu, taču trešajā sezonā kļuva par pastāvīgu pirmā piecinieka spēlētāju. 2019. gada 10. decembrī B. Adebajo guva savu pirmo *tripple-double* ar 30 punktiem, 11 atlēkušajām bumbām un 11 rezultatīvām piespēlēm uzvarētā spēlē pret Atlantas "Hawks". 2019.—2020. gada NBA sezonas noslēgumā kopā ar "Heat" sasniedza NBA finālsēriju, kurā sešu spēļu sērijā piekāpās Losandželosas "Lakers".

2026. gada 10. martā uzvarā pret Vašingtonas "Wizards" B. Adebajo guva 83 punktus, kas ir otrais visu laiku augstākais rezultāts NBA vēsturē, atpaliekot tikai no Vilta Čemberlena 1962. gada 100 punktu spēles.

ASV basketbola izlases sastāvā kļuvis par divkārtēju 2020. gada vasaras olimpisko spēļu un 2024. gada vasaras olimpisko spēļu čempionu.

## Statistika

### NBA

#### Regulārā sezona

|-
| style="text-align:left;"|
| style="text-align:left;"|"Heat"
| 69 || 19 || 19,8 || 51,2 || 0 || 72,1 || 5,5 || 1,5 || 0,5 || 0,6 || 6,9
|-
| style="text-align:left;"|
| style="text-align:left;"|"Heat"
| **82** || 28 || 23,3 || **57,6** || **20,0** || **73,5** || 7,3 || 2,2 || 0,9 || 0,8 || 8,9
|-
| style="text-align:left;"|
| style="text-align:left;"|"Heat"
| 72 || **72** || **33,6** || 55,7 || 14,3 || 69,1 || **10,2** || **5,1** || **1,1** || **1,3** || **15,9**
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 223 || 119 || 25,6 || 55,3 || 13,9 || 71,0 || 7,7 || 2,9 || 0,8 || 0,9 || 10,5
|}

#### Izslēgšanas spēles

|-
| style="text-align:left;"|2018
| style="text-align:left;"|"Heat"
| 5 || 0 || 15,4 || 46,7 || 0 || 21,4 || 4 || 0 || 0 || 0,4 || 3,4
|-
| style="text-align:left;"|2020
| style="text-align:left;"|"Heat"
| **19** || **19** || **36,2** || **56,4** || 0 || **78,3** || **10,3** || **4,4** || **1** || **0,8** || **17,8**
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 24 || 19 || 31,8 || 55,7 || 0 || 72,1 || 9 || 3,5 || 0,8 || 0,8 || 14,8
|}

## Atsauces

## Ārējās saites
Stradi (stacija)

**Stradi** ir bijušais pieturas punkts līnijā Ieriķi—Abrene, kas atvērts 1937. gadā. Pēc Otrā pasaules kara vilcieni šeit nepieturēja. 2009. gadā sliedes demontētas.

## Atsauces
Indriķis Pūliņš

**Indriķis Pūliņš** (1856-1932) bija latviešu kuģu kapteinis, burukuģu būvētājs Upesgrīvas kuģubūvētavā.

## Dzīvesgājums

Dzimis 1856. gada 10. maijā Vandzenes pagasta Uguņciemā „Reizu” māju saimnieka Sandera Pauliņa (1803—1860) ģimenē. Mācījās pirmās pakāpes Lubezeres vai Engures jūrskolā, tad trešās pakāpes Ventspils jūrskolā.

No 1883. līdz 1885. gadam Indriķis Pūliņš bija kuģa kapteinis, pēc tam nodarbojās ar burukuģu būvēšanu Upesgrīvas kuģubūvētavā, divus no tiem uzbūvēja patstāvīgi. Finansēja 14 gafelšoneru būvi (6 divmastu un 8 trīsmastu), lielākā daļa bija brāļu Pūliņu kopīpašums. Ap 1890. gadu iegādājās Sviķu mājas.
 
Mūža nogalē Indriķis Pūliņš strādāja par melderi savās dzirnavās Uguņciemā, bet Sviķos saimniekoja viņa meita Anna Rozālija. Miris 1932. gada 5. aprīlī, apbedīts dzimtas kapos Uguņciemā.

## Brāļu Pūliņu kuģi
1875. gadā Upesgrīvas liedagā kuģu būves meistars A. Kiršteins brāļiem Indriķim, Ansim un Kristam Pūliņiem uzbūvēja pirmo divmastu gafelšoneri *Trina Maria*. 1882. gadā Sāmsalas kuģu būves meistars Rediķis Tūms uzbūvēja trīsmastu gafelšoneri *Wanderer*, 
Sāmsalas kuģu būves meistars Ado Seps brāļiem Pūliņiem uzbūvēja trīsmastu gafelšoneri Uguņciems (*Ugunzeems*, 1886),  divmastu gafelšoneri *Anna Maria*  (Valgalciemā, 1887), savukārt Rediķis Tūms Upesgrīvā uzbūvēja trīsmastu gafelšoneri "Cerība" (*Zeriba*, 1890). 

1892. gadā Upesgrīvas kuģubūvētavā Indriķa Pūliņa vadībā uzbūvēja trīsmastu gafelšoneri "Sveiks" (*Sweiks*), kuģubūves meistars J. Strādnieks uzbūvēja divmastu gafelšoneri "Zibens" (*Sibens*, 1895), Rediķis Tūms divmastu gafelšoneri "Tautiets" (*Tauteets*, 1897), Mārtiņš Morgenšterns uzbūvēja trīsmastu gafelšoneri "Pūliņš" (*Puhlin*, 1899), K. Arklis uzbūvēja trīsmastu gafelšoneri "Sviķis" (*Swiks*, 1902), Mārtiņš Morgernšterns trīsmastu gafelšoneri "Kalps" (1904), Indriķis ar brāli Kristu uzbūvēja sev divmastu gafelšonerus "Brālis" (*Brahlis*) un "Brīze" (*Brise*, 1907).
1913. gadā Indriķis uzsāka būvēt trīsmastu gafelšoneri "Varons" (*Warons*), ko Pirmā pasaules kara dēļ pabeidza tikai 1920. gadā. 1931. gada 6. martā "Varons" avarēja pie Holihedas ostas Velsas piekrastē.
thumb|200px|

Trīsmastu gafelšoneris.jpg|Trīsmastu gafelšoneris
Trīsmastu gafelšoneris bez burām.jpg|Trīsmastu gafelšoneris bez burām
Trīsmastu gafelšoneris Sveiks.jpg|Trīsmastu gafelšoneris "Sveiks"
Burinieka Varons apkalpe.jpg|Burinieka "Varons" apkalpe



## Atsauces
Doma laukums (Milāna)

**Doma laukums** () ir laukums Itālijas pilsētas Milānas centrā. Laukums nosaukts Milānas Doma vārdā, kas dominē laukuma apbūvē. Laukums ir pilsētas centrs gan ģeogrāfiskā, gan sociālā nozīmē. Tā platība ir 17 000 m2. Laukuma apbūvē ietilpst dažas no Milānas svarīgākajām celtnēm un prestižākajiem biznesiem, un tas ir viens no galvenajiem tūrisma objektiem pilsētā.

Kaut arī laukums radīts 14. gadsimtā un pamazām apbūvēts (piemēram, Milānas Doms celts sešus gadsimtus), mūsdienu izskatu tas ieguvis 19. gadsimta otrajā pusē, pateicoties arhitekta Džuzepes Mangoni plānojumam. Izņemot Milānas Domu un Milānas Karaļa pili, citas laukuma ēkas projektējis Džuzepe Mangoni, kurš 1877. gadā gāja bojā laukuma ievērojamākās 19. gadsimta celtnes Viktora Emanuela II galerijas celtniecības laikā.

## Attēlu galerija

El Dom De Milan (42610862781).jpg|Milānas Doms
860MilanoPalazzoReale.JPG|Milānas Karaļa pils
GiorcesMilanoVEII.JPG|Viktora Emanuela II piemineklis
Galleria_Vittorio_Emanuele_II_-_evening.jpg|Viktora Emanuela II galerija


## Ārējās saites

*
Ubeja (stacija)

**Ubeja** bija pieturas punkts slēgtajā dzelzceļa līnijā Ieriķi-Abrene.
Pieturas punkts atvērts 1934. gadā. Pēc Otrā pasaules kara vilcieni te nepieturēja. Sliedes demontētas 2009. gadā, tāpat kā visā Ieriķi-Abrene līnijā.

## Atsauces
Trīs krusti

**Trīs krusti** (, ) ir piemineklis trīs krustu izskatā, kas atrodas Viļņas pilsētā uz ziemeļaustrumiem no Viļņas vecpilsētas. 

Krusti uzcelti par godu leģendāriem septiņiem franciskāņu brāļiem, kuriem kalna galā pilsētas pagānu iedzīvotāji esot nocirtuši galvas. Leģenda pazīstama no 16. gadsimta. 17. gadsimta sākumā kalna galā tika uzcelti trīs koka krusti, kas kļuva par pilsētas ainavas sastāvdaļu. Tā kā koka krustus vajadzēja periodiski mainīt, 1916. gadā tika uzstādīti betona krusti pēc arhitekta Antonija Vivulska projekta. 1950. gadā padomju varas iestādes krustus aizvāca, tie atjaunoti 1989. gadā. 

Piemineklis bija attēlots 50 litu banknotē. Pie tā atrodas neliela skatu platforma. 

## Ārējās saites
Melnupe (stacija)

**Melnupe** ir bijušais pieturas punkts līnijā Ieriķi—Abrene, atvērts 1933. gadā, slēgts 2001. gadā, kad 29. augustā Melnupei garām pabrauca kravas vilciens ar kokmateriālu kravu no Žīguriem uz Gulbeni. 2009. gadā sliedes demontētas.

## Atsauces
Tenisistu uzskaitījums 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

Šajā uzskaitījumā apkopoti **tenisisti, kuri startēja [[1992. gada vasaras olimpiskās spēles|1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]**.

1992. gada olimpiskajā tenisa turnīrā startēja **178 tenisisti**, 91 vīrietis un 87 sievietes, no 48 valstīm/komandām. Tenisisti varēja startēt 4 disciplīnās: vīriešu un sieviešu vienspēles, vīriešu, sieviešu dubultspēles.

Vīriešu vienspēlēs piedalījās 64 sportisti no 35 valstīm, bet vīriešu dubultspēlēs startēja 32 tenisistu pāri no 32 valstīm. Sieviešu vienspēlēs piedalījās 64 sportistes no 30 valstīm, bet sieviešu dubultspēlēs startēja 32 tenisistu pāri no 32 valstīm.

## Sportistu uzskaitījums
**Vx1** — vīriešu vienspēles; **Vx2** — vīriešu dubultspēles; **Sx1** — sieviešu vienspēles; **Sx2** — sieviešu dubultspēles;

## Pārstāvētās valstis

## Skatīt arī

* 1992. gada vasaras olimpiskās spēles
* Teniss 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

## Ārējās saites
* Teniss 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (SR/Olympic Sports)
Lidmašīnas, vilcieni un automobiļi

**"Lidmašīnas, vilcieni un automobiļi"** () ir 1987. gada kinokomēdija, kuras režisors, producents un scenārija autors ir Džons Hjūzs. Filma stāsta par mārketinga speciālistu Nīlu Peidžu, kurš vēlas atgriezties mājup, lai nosvinētu Pateicības dienu. Sliktu laikapstākļu dēļ lidmašīnas reiss tiek atcelts un Nīlam jābrauc kopā ar komivojažieri Delu Grifitu, kurš Nīlu sāk kaitināt.

Filmas galvenās lomas atveido Stīvs Mārtins un Džons Kendijs, tās pirmizrāde notika 1987. gada 25. novembrī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Arcelor

***Arcelor S.A.*** bija Luksemburgā bāzēta globāla kompānija, 2004. gadā pēc apgrozījuma lielākais tērauda ražotājs pasaulē. Nodibinājās 2002. gadā, apvienojoties Spānijas kompānijai *[[Aceralia]]*, Francijas kompānijai *[[Usinor]]* un Luksemburgas kompānijai *[[ARBED]]*. Kaut arī iesākumā tam stingri pretojās Francijas, Luksemburgas un Spānijas valdības, 2006. gadā kompāniju nopirka *[[Mittal Steel Company]]*, izveidojot kompāniju *[[ArcelorMittal]]*.

## Ārējās saites
Maltas Universitāte

**Maltas Universitāte** (, ) ir 1769. gadā dibināta valsts universitāte Maltas pilsētā Msidā. 

Maltas Universitātes pirmsākumi iezīmējas ar jezuītu kolēģija (*Collegium Melitense*) nodibināšanu Valletā 1592. gadā. No 1595. līdz 1597. gadam tika uzcelta kolēģijas ēka, kas tagad pazīstama kā vecā universitātes ēka. 1768. gadā jezuītus no salas padzina, bet 1769. gadā tika nodibināta Maltas Universitāte. 20. gadsimta sešdesmitajos gados tika uzcelta Msidas universitātes pilsētiņa, uz kurieni pārcēla vairumu universitātes struktūrvienību. Universitātē ir 14 fakultātes un vairāki pētniecības centri. Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minams astronoms un matemātiķis Džuzepe Pjaci (*Giuseppe Piazzi*).

## Ārējās norādes
* 
* 
*
Vālserbergs

**Vālserbergs** () ir 322,4 metrus augsts paugurs Nīderlandes galējos dienvidaustrumos pie Vālsas pilsētas. Vālserbergs ir kontinentālās Nīderlandes augstākā virsotne.

Vālserbergs vienlaicīgi ir vieta, kur satiekas trīs valstu (Beļģijas, Nīderlandes un Vācijas robeža (no 1830. līdz 1919. gadam šeit satikās četras valstis, arī Neitrālā Moresneta, kas mūsdienās ietilpst Beļģijā). Nīderlandes pusē uz paugura ierīkots skatu tornis.

## Galerija

Attēls:Three Country Point, Vaalserberg, April 2018.jpg|Trīs valstu robežu punkts
Attēls:Nieuwe Wilhelminatoren te Vaals.jpg|Skatu tornis


## Ārējās saites

*Vālserbergs summitpost.org
Dimbovica

**Dimbovica** () ir 286 kilometrus gara Ardžešas kreisā krasta pieteka Rumānijas dienvidos. Upe tek caur valsts galvaspilsētu Bukaresti.

Izteka - Fegerašu kalnos. Tek dienvidaustrumu virzienā. Garākā pieteka - Kolentina. Ietek Ardžešā pie Budešti pilsētas. Dimbovica vēsturiski ir Bukarestes galvenais ūdens avots. Pilsētas centrā upe ir sadalīta divās vertikālās daļās. Zem upes gultnes esošā daļa kalpo kā notekūdeņu kolektors. 21. gadsimta sākumā ievērojami līdzekļi tiek veltīti upes ūdens kvalitātes atjaunošanai, izbūvējot attīrīšanas iekārtas.

## Ārējās saites

*