open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tuberkuloze

235px|thumbnail|Tuberkulozes slimības rezultātā plaušās rodas caurumi, kā šajā rentgenstaru fotogrāfijā redzamais dobums pacienta augšējā labajā daivā
**Tuberkuloze** ( — ‘pauguriņš’) jeb **dilonis** ir plaši izplatīta un bieži nāvējoša infekcijas slimība, kuru izraisa mikobaktērijas, īpaši *[[Mycobacterium tuberculosis]]*. Slimība parasti skar plaušas, bet tā var arī uzbrukt centrālajai nervu sistēmai, limfrites sistēmai, asinsrites sistēmai, gremošanas orgānu sistēmai, kā arī kauliem, locītavām un pat ādai. Citas mikobaktērijas, kā piemēram *[[Mycobacterium bovis]]*, *[[Mycobacterium africanum]]*, *[[Mycobacterium canetti]]* un *[[Mycobacterium microti]]* var izraisīt tuberkulozi arī dzīvniekiem, bet no šīm baktērijām cilvēks nesaslimst tik bieži. Tuberkuloze izplatās pa gaisu, kad tuberkulozes slimnieks klepo, šķauda, runā vai spļauj, tādā veidā izplatot tuberkulozes baktērijas. Slimības avots visbiežāk ir ar tuberkulozi slims cilvēks, tikai retos gadījumos tas var būt dzīvnieks. 2010. gadā no tuberkulozes nomira aptuveni 1,4 miljoni cilvēku. Pēc šī rādītāja tā ir otra nāvējošākā infekcijas slimība pēc AIDS.

Latvijā saslimstība un mirstība ar tuberkulozi pamazām samazinās kopš 1998. gada. 1998. gadā ar tuberkulozi saslima 1729 cilvēki, bet nomira 343 cilvēki; 2015. gadā attiecīgi 621 un 79.

## Tuberkulozes vēsture
Slimība ir tikusi aprakstīta jau Senajā Ēģiptē. To darīja arī sengrieķu Hipokrats. 18. un 19. gadsimtā Rietumu pasaulē straujās rūpniecības un urbanizācijas dēļ tuberkuloze gandrīz sasniedza epidēmijas līmeni. Saslimšana ar tuberkulozi bija viens no izplatītākajiem nāves iemesliem līdz pat 20. gadsimta sākumam.

Tuberkulozes baktērijas atklāja vācu mikrobiologs Roberts Kohs. 1882. gadā viņš izdalīja tuberkulozes baktērijas, un par šīs slimības pētījumiem Kohs 1905. gadā saņēma Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā.

1950. gadu vidū uzsāka obligātu jaundzimušo vakcināciju ar BCG (*Bacillus Calmette–Guérin*) vakcīnu.

## Tuberkulozes simptomi
Bieži tuberkuloze sāk izpausties palēnām. Simptomi sākumā ir gandrīz nemanāmi, bet, laikam ritot, tie kļūst izteiktāki. Raksturīgākie tuberkulozes simptomi ir šādi:
* nogurums, īpaši dienas otrajā pusē;
* svīšana naktīs;
* neliels klepus;
* nedaudz paaugstināta ķermeņa temperatūra.

## Atsauces un piezīmes

## Ārējās saites

* 
*
Austrijas ozols

thumb|Austrijas ozola zīles
**Austrijas ozols** () ir daudzgadīgs dižskābaržu dzimtas koks. Austrijas ozols savvaļā aug Eiropas dienviddaļā un Mazāzijā. Eiropā bieži sastopams stādījumos. Koks ir liela auguma, 25—40 m augsts. Ātraudzīgs. Koksne līdzīga citu sugu ozoliem, taču viegli plīst un šķeļas, tāpēc ir mazvērtīgāka. Tiek izmantots vēja aizsargstādījumos.
Spāņu ozols

**Spāņu ozols** () ir daudzgadīgs dižskābaržu dzimtas koks. Ozoli savvaļā aug ASV dienvidaustrumdaļā. Koks ir liela auguma, 25—30 m augsts. Veido apaļu vainagu. Lapas ir 10—30 cm garas, 6—16 cm platas, ar 3—5 daivām ar smailiem galiem. Koksne ir cieta, izturīga, iesarkana. Tiek izmantota kokmateriāliem, mēbelēm un parketam.
Īzaks Baševiss Zingers

**Īzaks Baševiss Zingers** (, dzimis , miris ) bija Polijā dzimis un ASV apmeties ebreju rakstnieks, kurš rakstīja jidišā. 1978. gada Nobela prēmijas literatūrā laureāts. Sarakstījis 18 romānus, 14 bērnu grāmatas, daudzus rakstus un esejas, tomēr visplašāk atzīts kā stāstu autors.

## Dzīvesgājums
Dzimis rabīna ģimenē Leoncinas (*Leoncin*) ciemā, netālu no Novi Dvoras Mazoveckas. Pēc pāris gadiem viņa ģimene pārcēlās uz Radziminu, bet 1908. gadā — uz Varšavu. Pirmā pasaules kara laikā māte ar bērniem dzīvoja Bilgorajā. 1923. gadā Īzaks Baševiss Zingers pārcēlās uz Varšavu, kur brālis piedāvāja korektora darbu avīzē *Literarische Bleter*. Varšavā publicēja savu pirmo romānu "Sātans Gorajā" (romāns angliski tika izdots ASV 1955. gadā).

1935. gadā Īzaks Baševiss Zingers emigrēja uz ASV un apmetās Ņujorkā, kur darbojās ebreju žurnālā *Forverts*. Pēc brāļa, arī rakstnieka Izraēla Džošua Zingera nāves Īzaks Baševiss Zingers sāka publicēties ražīgāk un pamazām guva ievērību, vispirms jidišā lasošo ebreju vidū, bet vēlāk Īzaks Baševisu Zingeru sāka tulkot angliski un viņš kļuva par atzītu literātu. Pirmais stāstu krājums angļu valodā tika publicēts 1957. gadā un titulstāstu tulkoja Sols Belovs.

Pēdējos 35 dzīves gadus Īzaks Baševiss Zingers ētisku apsvērumu dēļ bija pārliecināts veģetārietis.

## Ārējās saites

* Īzaks Baševiss Singers Nobela prēmijas mājaslapā 
* Īzaks Baševiss Singers (''The Library of America'')
Sesils Rodss

**Sesils Džons Rodss** (, dzimis  , miris ) bija angļu uzņēmējs, raktuvju magnāts, balto pārākuma piekritējs un politiķis Dienvidāfrikā. Viņš dibināja dimantu ieguves kompāniju De Beers, kas šobrīd aizņem 40% neapstrādāto dimantu tirgus daļu, vienubrīd sasniedzot pat 90%. Viņš bija dedzīgs koloniālisma aizstāvis un dibināja Rodēziju, nosaucot to savā vārdā. Vēlāk Ziemeļu un Dienvidrodēzija kļuva par Zambiju un Zimbabvi. Viņam par godu ir nosaukta Dienvidāfrikas Rodsa universitāte un no viņa īpašumiem tiek maksāta Rodsa stipendija.

## Ārējās saites
*

## Atsauces
Mumija Abu-Džamals

**Mumija Abu-Džamals** (, dzimis  kā **Veslijs Kūks** (*Wesley Cook*)) ir amerikānis, kurš tika notiesāts uz nāvi par 1981. gadā izdarīto slepkavību, kad viņš nošāva policistu Danielu Folkneru (*Daniel Faulkner*). Pirms viņa arestēšanas, Abu-Džamals bija Melnās panteras partijas aktīvists, taksometra vadītājs un žurnālists. Kopš notiesāšanas Abu-Džamals ir ieguvis starptautisku uzmanību un ir kļuvis par strīdīgu kultūras ikonu.

## Atsauces un piezīmes
ASV pilotējamā kosmiskā programma

**ASV pilotējamā kosmiskā programma** ir kosmisko lidojumu, kurā piedalās cilvēku apkalpes, programma, kuru ASV nacionālajās interesēs realizē NASA.

Hronoloģiski virknējas:
* Mercury - septiņi pilotējami lidojumi no 1961. gada 5. maija līdz 1963. gada 15. maijam (nosēšanās 16. maijā).
* Gemini - desmit pilotējami lidojumi no 1965. gada 23. marta līdz 1966. gada 11. novembrim (nosēšanās 15. novembrī). Gemini ietvaros ASV pilsoņa pirmā iziešana atklātā kosmosā (pilots Edvards Vaits, Gemini 4).
* Apollo - kopumā piecpadsmit pilotējami lidojumi no 1968. gada 11. oktobra līdz 1975. gada 15. jūlijam (nosēšanās 24. jūlijā). Tai skaitā cilvēka pirmā izkāpšana uz Mēness (Nīls Ārmstrongs, Apollo 11), trīs lidojumi uz orbitālo pilotējamo staciju *[[Skylab]]* un *[[Apollo (ASTP)]]* lidojums starptautiskas kosmiskās programmas Sojuz-Apollo ietvaros.
* Space Shuttle - kopš 1981. gada 12. aprīļa veikts 121 veiksmīgs lidojums ar četrām dažādām orbitālajām pakāpēm (kosmoplāniem). Pirmā daudzkārt izmantojamā kosmiskā sistēma pasaulē.

Izstrādes stadijā tika atcelta programma Constellation, kurā pirmais pilotējamais starts bija paredzēts 2014. gada martā, kad nesējraķetei Ares I būtu jānogādā orbītā kosmosa kuģis Orion 2 ar divu cilvēku apkalpi.
Semjuels Adamss

**Semjuels Adamss** (*Samuel Adams*, dzimis , miris ) bija amerikāņu valstsvīrs, politiķis, rakstnieks un politiskais filozofs, kā arī alus darītājs un viens no Savienoto Valstu dibinātājiem. Adamss bija slepenas, pret britiem vērstas organizācijas "Brīvības dēli" veidotājs. Viņa vadībā notika 1773. gada 16. decembra Bostonas Tējas nemieri (*Boston Tea Party*), ierosinot notikumu virkni, kas noveda līdz   Amerikas Savienoto Valstu Neatkarības karam. 

Semjuels Adamss bija Džona Adamsa (ASV prezidenta) otrās pakāpes brālēns.

## Atsauces
Alkibiads

thumb|200px|Alkibiads.

**Alkibiads** (, 450—404 p.m.ē.), bija ietekmīgs Atēnu valstsvīrs, orators un karavadonis. 447. gadā p.m.ē. Alkibiada tēvs krita kaujā pie Koronejas, un Alkibiada audzināšanu uzņēmās radinieks, slavenais Perikls. Jau jaunībā Alkibiadam piemita tādas nelāgas rakstura īpašības, kā patmīlība, vieglprātība, pārdrošība, augstprātība un centība būt visur vislabākajam. Viņa ārējais skaistums, dižciltīgā izcelsme un Perikla ietekme pievilināja daudz draugus un piekritējus. Lielu iespaidu uz Alkibiadu atstāja arī Sokrats, bet labās īpašības nespēja ņemt virsroku pār sliktajām.
Shenzhou 7

***Shenzhou 7*** (神舟七號, *shénzhōu qīhào*) bija Ķīnas pilotējams kosmosa kuģis. No tā tika veikta pirmā Ķīnas iziešana kosmosā.

Kosmosa kuģa palaišana notika no *Jiuquan* kosmodroma  13:10:04 *[[UTC]]* ar nesējraķeti *[[Chang Zheng 2FG]]*.

No šī kosmosa kuģa notika iziešana kosmosā aptuveni 20 minūšu ilgumā. Iziešanu ārpus orbitālā moduļa veica Džai Džigans, savukārt Liu Bomins palika slūžu kamerā un novēroja Džigana darbības. Līdz ar to Ķīna kļuva par trešo valsti (pēc PSRS un ASV), kas spējusi veikt iziešanu atklātā kosmosā. Pēc trīs dienām,  09:37 UTC *Shenzhou 7* nolaižamais aparāts nosēdās paredzētajā vietā Iekšējā Mongolijā.

Iziešanas atklātā kosmosā:

## Ārējās saites
Cīņas sports 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — grieķu-romiešu cīņa līdz 66 kg vīriešiem

2008. gada vasaras olimpisko spēļu **grieķu - romiešu cīņas sacīkstēs vīriešiem svara kategorijā līdz 66 kilogramiem** uzvaru izcīnīja Francijas sportists Stīvs Geno. Sacīkstes tika aizvadītas 13. augustā.

## Medaļu ieguvēji

## Fināls

## 1. puse

## 2. puse

## Pēdējās cerības" cīņas
Akmens ozols

**Akmens ozols** () ir daudzgadīgs, mūžzaļš dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug Vidusjūras reģionā. Koks ir vidēji liels, sasniedz 20-27 m augstumu. Lapas ādainas, to virspuse ir tumšzaļa, apakšpuse blāvi pelēka, ar īsiem matiņiem.

Eksistē divas pasugas:
* Quercus ilex subsp. ilex — aug uz ziemeļiem un austrumiem no izplatības areāla. Lapas šauras, zīles 2 cm garas, pēc garšas rūgtas.
* Quercus ilex subsp. rotundifolia (syn. Q. rotundifolia, Q. ballota) — aug uz dienvidrietumiem no izplatības areāla. Lapas platākas, zīles 2,5 cm garas, saldas.

Akmens ozola koksne ir cieta un izturīga. Tiek izmantota nesošo konstrukciju izgatavošanā, instrumentu, dažādu trauku, mucu izgatavošanā. Izmanto arī kā malku vai izejvielu kokogļu ieguvē. 
Akmens ozoli ir viena no trim koku sugām, kuras izmanto trifeļu audzētavās. Ozola zīles ir ēdamas, tās tiek grauzdētas vai arī samaltas miltos. Zīļu novārījums var tikt izmantots ievainojumu dezinfekcijai.

## Ārējās saites
Resnā zarna

**Resnā zarna** () ir mugurkaulnieku un līdz ar to arī cilvēku gremošanas orgānu sistēmas beigu daļa, kas ir turpinājums tievajai zarnai un noslēdzas ar kloāku vai anālo atveri. Tās galvenā funkcija ir izkārnījumu uzglabāšana un transportēšana. Resnā zarna izvada ūdeni no izkārnījumu masas, padarot tos biezākus. Zarnu flora galvenokārt atrodas tieši resnajā zarnā.

## Cilvēku resnā zarna
Cilvēkiem resnā zarna ir turpinājums tievajai zarnai un lokveidā ietver to. Starp abām zarnām atrodas līkās un aklās zarnas vārstulis. Tā sākas vēdera dobuma labajā pusē. Resnās zarnas sākuma daļā ir maisveida nodalījums — aklā zarna ar tārpveida piedēkli jeb apendiksu. Apendiksa iekaisumu sauc par apendicītu. Resnajai zarnai izšķir augšupejošo daļu, šķērszarnu, lejupejošo daļu, S veida zarnu un taisno zarnu, kas beidzas ar anālo atveri. Resnās zarnas daļu bez aklās zarnas un taisnās zarnas sauc par lokzarnu.

Resnās zarnas garums ir no 1,5 līdz 2 metriem, bet tās diametrs ir no 5 līdz 8 centimetriem. Zarnas sienu veido gļotāda, zemgļotāda, muskuļkārta un serozais apvalks. Gļotādai nav bārkstiņu un Peijera plātnīšu, toties ir pusmēnesveidīgas šķērskrokas.

Resnajā zarnā dzīvo lielākā daļa no cilvēkam simbiotiskajām baktērijām, kuras pārstrādā nesagremotās un neuzsūktās barības atliekas un sintezē cilvēkam nepieciešamos vitamīnus (K, B<sub>6</sub>, biotīnu, folijskābi). Resnajā zarnā notiek ūdens un vitamīnu uzsūkšana asinīs. Ja uzsūkšana traucēta un barības masas virzās caur resno zarnu pārāk ātri, cilvēkam ir caureja. Ilgstoša caureja var būt bīstama, jo notiek organisma atūdeņošanās.

Baktēriju darbībā veidojas izkārnījumu masa. Resnajā zarnā notiek barības atlieku rūgšana un pūšana, kurā veidojas indīgas vielas (indols, fenols, skatols). Indīgās vielas uzsūcas asinīs un tiek neitralizētas aknās.

## Resnā zarna citiem mugurkaulniekiem
Resnā zarna ir tikai mugurkaulniekiem. Kaulzivīm un apaļmutniekiem resnā zarna ir vienkārša, tieva un iegarena caurulīte, savukārt skrimšļzivīm tai raksturīgs specifisks kroku veidojums, kas vairāk vai mazāk (atkarībā no sugas) ir spirālisks, tāpēc tā tiek saukta arī par spirālveida zarnu. Abiniekiem un rāpuļiem resnā zarna ir īsa, kas izvietojusies tikai dažās cilpās. Tiem aklā zarna ir maza vai nav vispār. Putniem ir divas resnās zarnas daļas — aklā zarna un taisnā zarna.

Izņemot kloākaiņus, zīdītāji ir vienīgā mugurkaulnieku grupa, kurai dzimumorgānu atvere un anālā atvere ir atdalīta viena no otras. Dažām zālēdāju sugām resnajā zarnā ir liels papildinājums, kas tiek izmantota kā fermentācijas kamera. Vaļiem resno zarnu no tievās zarnas var atšķirt tikai pēc epitēlijaudiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Anšluss

[thumb|250px|[Hitlers|Hitlera runa Vīnē pēc Austrijas anšlusa 1938. gada 15. martā]]
thumb|250px|Austrijas Republikas sadalījums okupācijas zonās pēc Otrā pasaules kara (1945-1955)
**Austrijas anšluss** ( — ‘savienošana, pievienošana’) bija Austrijas Republikas aneksija  ar sekojošu inkorporāciju Trešā reiha sastāvā. Austrijas vārdu izskauda un no 1939. gada lika lietot Ostmarkas nosaukumu. Otrā pasaules kara laikā Sabiedrotās valstis Austrijas anšlusu pasludināja par nelikumīgu, tomēr pēc kara Austrija tika sadalīta okupācijas zonās un tās suverenitāti atjaunoja tikai 1955. gadā.

Bieži jēdzienu "anšluss" lieto kā sinonīmu vārdam "aneksija", bet ar negatīvu pieskaņu.

## Vēsture
left|thumb|250px|Balsošanas biļetens 1938. gada 10. aprīlī, kurā bija jānobalso par Vācijas un Austrijas apvienošanos un par to, ka valsts vadītājs būs Ādolfs Hitlers. Lielais aplis apakšā ir vieta, kur atzīmēt, ka piekrīt, bet mazais — nepiekrīt
Apmēram 65 000 Vērmahta karavīru 1938. gada 12. martā šķērsoja Austrijas robežu un anektēja to. Lai leģitimētu šo aneksiju, 1938. gada 10. aprīlī Vācijas karaspēka klātbūtnē tika organizēta "Tautas nobalsošana par Austrijas atkalapvienošanos ar Vācu impēriju" (). Oficiāli paziņoja, ka vēlēšanās piedalījās 99,5% balsstiesīgo un 98,9% bijuši par pievienošanos.
 
Otrā pasaules kara laikā 1943. gada 1. novembrī Sabiedroto valstu ārlietu ministri Maskavā deklarēja, ka Austrijas aneksija ir anulējama (, ). 1945. gada 29. martā Sarkanā Armija šķērsoja Austrijas austrumu robežu un 6. aprīlī sāka uzbrukumu Vīnei, bet Rietumu Sabiedroto karaspēks tikai 28. aprīlī sasniedza Austrijas rietumu daļas zemes. 10 gadus pēc kara Austrija bija sadalīta okupācijas zonās. Tikai 1955. gada 15. maijā Otrā pasaules kara uzvarētājvalstis noslēdza līgumu, kurš izbeidza okupāciju un atjaunoja Austrijas Republikas suverenitāti.

## Skatīt arī
* Aneksija

## Ārējās saites
State of War

**State of War** ir Crystal Interactive 2001. gadā uz PC izdotā reāllaika stratēģijas datorspēle. Darbība norisinās 2020. gadā uz Zemes.

## Ārējās saites
* Par State of War
* State of War Cypron Studios Oficiālajā mājaslapā 
* State of War GameStats
Phoenix Finance

**Phoenix Finance** bija britu banka, kas mēģināja piedalīties . un . gada Formula 1 sezonās kā komanda.

## Vēsture
### Prost bankrots

2001. gadā bankrotēja Alēna Prosta vadītā franču komanda Prost Grand Prix. Phoenix Finance nopirka daļu Prost atlieku, pārsolot Pola Stodarta no Minardi piedāvājumu. Pheonix cerēja piedalīties izmantojot AP04 un 1998. gada Hart dzinējus.

### Mēģinājumi piedalīties
FIA liedza komandai piedalīties sacīkstēs, jo Phoenix Finance neiegādājās visu Prost komandu. Tika pieprasīti 48 miljoni USD, lai ļautu piedalīties. Tā kā šī summa netika samaksāta, komandai liedza piedalīties sacīkstēs. Lai gan Phoenix apgalvoja, ka viņi ir iegādājušies arī tiesības piedalīties Formula 1 sacensībās. FIA, savukārt, ziņoja, ka tiesības piedalīties sacensībās nevar pirkt un pārdot.

Pheonix neieradās uz sezonas pirmo sacīksti , tomēr bija klāt . Komandu pārstāvēja divi bijušie Minardi piloti: Tarsu Markess un Gastons Macakane. Divi Phoenix spēkrati ar inženieru palīdzību tika sagatavoti sacīkstei, tomēr tai netika pielaisti. Phoenix mēģināja apelēt, tomēr komandai nesanāca apstrīdēt iepriekšējos FIA lēmumus.
Aspasija

thumb|175px|Aspasijas krūšutēls Vatikāna muzejā.

**Aspasija** (, 470—400 p.m.ē.) bija Perikla, antīkās Atēnas politiskā darboņa, otrā sieva. Aspasija bija inteliģenta, izglītota un skaista sieviete. Viņa bieži uzturējās gleznotāju, dzejnieku un filozofu sabiedrībā. Plūtarhs vēlāk rakstīja, ka Sokrats bieži ar saviem mācekļiem ir gājis pie Aspasijas, lai uzklausītu viņas domas par kādu problēmu. Viņai bija arī ienaidnieki, piemēram, Perikla politiskie pretinieki Aspasiju apvainoja netikumībā. Saskaņā ar plaši izplatītu uzskatu, Aspasija bija parasta hetēra.

## Ārējās saites
BAM

**BAM** var būt:
;bam
* Bambaru valodas ISO 639-2 un ISO 639-3 kodi

;BAM
* Baikāla-Amūras maģistrāle - dzelzceļa līnija Krievijas Federācijas Sibīrijas daļā un Tālajos Austrumos
Džons Maikls Talbots

**Džons Maikls Talbots** (, dzimis  Oklahomasitijā, Oklahomā, ASV) ir Romas katoļu baznīcas mūks un populārs kristīgais mūziķis, dziedātājs, dziesmu autors. Viņš arī ir *The Brothers and Sisters of Charity* ordeņa dibinātājs.

## Diskogrāfija

# Reborn (1972) 
# John Michael Talbot (1976)
# The New Earth (1977)
# The Lord's Supper (1979)
# Beginnings / The Early Years (1980)
# Come to the Quiet (1980)
# The Painter (1980) 
# For the Bride (1981)
# Troubadour of the Great King (1981)
# Light Eternal (1982)
# Songs For Worship Vol. 1 (1982)
# No Longer Strangers (1983) 
# The God of Life (1984)
# Songs For Worship Vol. 2 (1985)
# The Quiet (1985)
# Be Exalted (1986)
# Empty Canvas (1986)
# The Heart of the Shepherd (1987)
# Quiet Reflections (1987)
# The Regathering (1988)
# Master Collection (1988)
# The Lover and the Beloved (1989)
# Come Worship the Lord Vol. 1 (1990)
# Come Worship the Lord Vol. 2 (1990)
# Hiding Place (1990)
# The Birth of Jesus (1990)
# The Master Musician (1992)
# Meditations in the Spirit (1993)
# Meditations from Solitude (1994)
# Chant from the Hermitage (1995)
# The John Michael Talbot Collection (1995)
# The Talbot Brothers Collection (1995)
# Brother to Brother (1996) 
# Our Blessing Cup (1996)
# Troubadour for the Lord (1996)
# Table of Plenty (1997)
# Hidden Pathways (1998)
# Pathways of the Shepherd (1998)
# Pathways to Solitude (1998)
# Pathways to Wisdom (1998)
# Quiet Pathways (1998)
# Spirit Pathways (1998)
# Cave of the Heart (1999)
# Simple Heart (2000)
# Wisdom (2001)
# Signatures (2003)
# City of God (2005)
# Monk Rock (2005)
# The Beautiful City (2006)
# Living Water 50th (2007)
# Troubadour Years (2008)

## Atsauces un piezīmes

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* ''The Brothers and Sisters of Charity''
Divkrāsu ozols

**Divkrāsu ozols** () ir daudzgadīgs dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug Ziemeļamerikā. Izplatības areāls atrodas robežās starp Kvebekas dienviddaļu, Meinas dienviddaļu un Minesotas dienviddaļu. Aug mitrās vietās. Koks ir vidēji liels, sasniedz 20-25 m augstumu. Miza ir līdzīga baltā ozola mizai. Lapas ir ovālas, 12-18 cm garas, 7–11 cm platas ar 5-7 seklām daivām abās pusēs. Lapu apakšpuse ir blāva. Rudenī lapas krāsojas brūnas, dzeltenbrūnas, dažreiz sarkanīgas. Zīles ir 1,5–2 cm garas, nogatavojas 6 mēnešus pēc apputeksnēšanās.

Divkrāsu ozolu koksni izmanto kokmateriālu iegūšanai. Ozolus stāda arī dekoratīvos nolūkos, ainavas veidošanai. Viegli panes pārstādīšanu.

Divkrāsu ozols viegli krustojas savā starpā ar dižzīļu ozolu (*Quercus macrocarpa*), veidojot hibrīdus.
Šarlaksarkanais ozols

**Šarlaksarkanais ozols** () ir daudzgadīgs dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug ASV austrumdaļā. Izplatības areāls plešas robežās no Meinas dienviddaļas rietumos un Oklahomas austrumdaļas līdz Alabamas dienvidiem. Aug arī Ontārio dienvidos. Ozoli aug sausās, smilšainās, skābās augsnēs. Koks ir vidēji liels, sasniedz 20—30 m augstumu. Vainags apaļīgs. Lapas ir spīdīgas, 7—17 cm garas, 8—13 cm platas ar smailām daivām abās pusēs. Rudenī lapas krāsojas sarkanas. Zīles ir 1,7—3,1 cm garas, cepurīte klāj 1/3 līdz ½ no zīles. Zīles pēc garšas ir izteikti rūgtas.

Šarlaksarkano ozolu koksni izmanto kokmateriālu iegūšanai, lai gan koksnes kvalitāte nav pārāk augsta. Ozolus stāda arī dekoratīvos nolūkos, jo rudenī kokiem ir izteikti sarkanas lapas.
Oklahomasitija

**Oklahomasitija** () ir pilsēta Oklahomas štatā, ASV, štata administratīvais centrs. Saskaņā ar 2010. gada ASV tautas skaitīšanas datiem pēc iedzīvotāju skaita šī ir 31. lielākā pilsēta ASV un lielākā Oklahomā. Pēc platības šī ir astotā lielākā pilsēta valstī.

## Vēsture
Oklahomasitija tika dibināta 1889. gadā, neilgā laikā tās iedzīvotāju skaits sasniedza 10 tūkstošus. 
 pilsētas centrā notika terora akts, kurā gāja bojā 168 cilvēki. Tas bija lielākais terorisma akts ASV vēsturē līdz 2001. gada 11. septembra uzbrukumam.

## Sports
Pilsētā atrodas Nacionālās basketbola asociācijas klubs Oklahomasitijas "Thunder" un Amerikas hokeja līgas klubs Oklahomasitijas "Barons".

## Iedzīvotāji

### Ievērojamas personības
Oklahomasitijā dzimuši vai dzīvojuši:
* Bleiks Grifins (1989), amerikāņu basketbolists
* Tailers Arnasons (1979), bijušais amerikāņu hokejists
* Luīze Brafa (1923—2014), amerikāņu tenisiste

## Klimats

## Sadraudzības pilsētas
Oklahomasitijas sadraudzības pilsētas ir:

* Riodežaneiro, Brazīlija
* Haikou, Ķīna
* Puebla de Saragosa, Meksika
* Piura, Peru
* Kigali, Ruanda
* Uļjanovska, Krievija (sadarbība apturēta, 2022. gada augustā)
* Tainaņa, Taivāna
* Taibei, Taivāna

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Rakte

**Rakte** jeb **Raktene** (vāciskajos rakstu avotos saukta par *Ratten, Racken, Rakel, Racketen*) bija seno zemgaļu pilskalns Žagares pilsnovadā - tagadējās Žagares pilsētas apkārtnē Lietuvas un Latvijas pierobežā. 1285. gadā pēc sava ķēniņa Nameiša nāves un nesekmīgiem mēģinājumiem ieņemt Svētkalna pili, zemgaļi nolēma nodedzināt Tērvetes pili un kā galveno pilskalnu turpmāk izmantot Rakti.
Līdz 15. gadsimtam Raktes pilskalns atradās Livonijas ordeņa zemē.
Raktes pilskalns (*berg Rattow, Rattowschen bergh*) minēts arī nosakot jauno robežu starp Livonijas Konfederāciju un Lietuvas valsti pēc Melnas līguma noslēgšanas 1426. gadā.

## Raktes pils vieta
Raktes pils vietu Augusts Bīlenšteins pirmais 1892. gadā identificēja ar 6–7 m augsto Raktuves kapu kalnu, kas atrodas Svētes upes krastā Žagares pilsētā. Pilskalnam ir 30x70 m plakums ar saskatāmām vaļņa un aizsarggrāvja paliekām. Netālu no Raktuves kalna Žagarē atrodas arī Žvelgaiču pilskalns ar 13.—14.gs. kultūras slāni (Tautavičius, 1975).
Jāšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — Individuālā trīscīņa

2008. gada vasaras olimpisko spēļu sacīkstēs **jāšanas individuālajā trīscīņā** notika no 9. līdz 12. augustam. Par olimpisko čempionu kļuva vācietis Hinrihs Romeike. Sacīkstēs piedalījas 70 sportisti.

## Kopsavilkums
Villekens fon Endorps

thumb|150px|Livonijas mestra zīmogs ar uzrakstu "(Sigillum) (Com)MENDATORIS DOM(us) (the)VTO(nic)I IN LIVONIA" - "Vācu ordeņa komandiera Livonijā zīmogs" 
**Villekens fon Endorps** jeb **Vilekīns** (vācu: *Willekîn, Wilhelmus*), kristītajā vārdā **Vilhelms no Nindorfas** jeb **Vilhelms Šurborgs** (latīņu: *Wilhelmus von Surborch*, miris 1287. gada 26. martā), bija Livonijas ordeņa mestrs no 1282. līdz 1287. gadam.

## Izcelsme
Villekens cēlies no turīgas Brēmenes arhibīskapijas ministeriāļu dzimtas Nindorfā Vācijas ziemeļdaļā, 25 km uz rietumiem no Štādes. Kritis cīņā pret zemgaļiem Livonijas krusta karu Kaujā pie Garozas 1287 .gada 26. martā.

## Vēstures hroniku liecības
Atskaņu hronikas tekstā rakstīts, ka *"bij Villekīns labs valdinieks, viņš labs bij visiem cilvēkiem, gan nabagiem, gan bagātiem. Tā viņš tur dzīvoja daždien un dievam kalpoja arvien. [..] Viņš prata dievu godināt, zem [[Dievmāte|dieva mātes]] karoga viņš cīnīdamies nomira."*
Garozas kauja

**Garozas kauja** vai **Kauja Garozas silā** (arī kauja pie Garozes vai Griezes) bija viena no lielākajām kaujām Ziemeļu krusta karos, kurā Livonijas ordenis cieta smagu sakāvi. Tā notika 1287. gada 26. martā starp Livonijas ordeņa mestra Villekīna vadīto krustnešu karaspēku un zemgaļiem. Kaujā ordeņa karaspēks tika pilnīgi sagrauts, kaujā krita ordeņa mestrs un vairāki komturi, tomēr bojā gāja arī zemgaļu karavadonis, kura vārds palicis nezināms.

## Kaujas norise

Livonijas krusta karu laikā 1287. gadā aptuveni 1400 vīru liels zemgaļu karaspēks uzbruka krustnešu nocietinājumiem Ikšķilē. Ordeņa mestrs Villekens fon Endorps pieņēma lēmumu iebrukt Zemgalē un atriebties par zemgaļu uzbrukumu Rīgai un Ikšķilei. Pēc trīs dienu maldīšanās cauri mežu biezokņiem un slīkšņām krustnešu karaspēks, kurā bez ordeņa brāļiem bija arī Rīgas pilsoņi un "zemes ļaudis" (kristītie līvi un latgaļi), ierīkoja apmetni mežā pie Garozes upes tagadējā Salgales pagastā.

Zemgaļu karavadonis pēc nakts izlūku sniegtajām ziņām nolēma uzbrukt krustnešiem un aicināja savus karavīrus būt stipriem un beidzot sakaut iebrucējus, kas bija Tērvetes Svētkalnā izvietojuši savu garnizonu un jau vairākus gadus postīja Zemgali. Ordeņa mestrs rīta sanāksmes laikā saņēma ziņu par pretinieka karaspēka tuvošanos un pavēlēja organizēties kaujai. Sākumā cīņa noritēja ar mainīgām sekmēm, bet pamazām zemgaļi guva virsroku un aplenca krustnešus. Kaujā krita vismaz 33 ordeņa bruņinieki un lielāks daudzums viņu sabiedroto. 16 bruņiniekus un lielāku daudzumu viņu sabiedroto zemgaļi saņēma gūstā, Rīgā atgriezās vien nedaudz karotāju uz zirgiem. Tuvcīņās bojā gāja arī ordeņa mestrs Villekīns un zemgaļu karavadonis.

## Dokumenti

## Piemiņa

### Garozas kauja popkultūrā
* 1998. gadā izdotajā latviešu folkmetāla grupas *[[Skyforger]]* albumā Kauja pie Saules ir iekļauta dziesma "Kauja Garozas silā. 1287", kas stāsta par kaujas notikumiem.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Sidrabene (pils)

[thumb|270px|Veca informācijas zīme [Incēnu pilskalns|Incēnu pilskalnā pie Kokmuižas.]]
**Sidrabene** jeb **Sidabrene** (, ) bija seno zemgaļu pils līdzīga nosaukuma pilsnovadā mežainā apvidū Zemgales valsts dienviddaļā, kas minēta Atskaņu hronikas vēstījumā par krusta kariem pret zemgaļiem un žemaišiem 13. gadsimta beigās. Tā kā Sidrabe nav minēta senākā 1254. gada Zemgales sadalīšanas dokumentā, uzskata, ka tā ietilpusi Upmales zemē.

## Vēsture
Atskaņu hronikā minēts, ka Sidrabes pils nodedzināta 1289. gada beigās vai 1290. gada sākumā. Zemgaļi pili atjaunoja, bet ordeņa karavīri no Heiligenbergas pils to atkal nodedzināja, tādēļ "citur uzcelta tā tika". 
Pēc Zemgales galīgās nopostīšanas zemgaļi masveidā devās uz Zemgales nekristīto daļu "pie pagāniem", kas vēlāk ietilpināta Lietuvā. Hronikas autora ziņas papildina Romas pāvesta  (1305—1314) rakstā minētie fakti, ka Livonijas ordeņa vardarbības dēļ pie pagāniem aizbēguši vairāk nekā 100 000 abu dzimumu zemgaļu.

Sidabres pilskalns pēdējo reizi minēts 1426. gada robežlīgumā starp Livoniju un Lietuvas valsti (*ein geberg Sydobber, Suddoberschen bergh*).

Reformācijas laikā 1526. gadā Lietuvas dižkunga Sigismunda dēls Viļņas bīskaps Jānis (, , 1499—1538) par Kalneļu pilskalnu pārdēvētajā vietā lika uzcelt katoļu baznīcu, ko 1626. gadā no jauna uzcēla pie tirdzniecības miesta tagadējās Jonišķu pilsētas centrā.

## Pils atrašanās vieta
Pilskalnu pētnieks Ernests Brastiņš uzskatīja, ka zemgaļu *Sudrabenes pils* atradusies Incēnu pilskalnā pie Kokmuižas:

 "... otrkārt — Sudrabkalni ir plaši lietots vietu vārds, treškārt — senrakstā ir šķiroti vienkārši kalni vai kalnāji no pilskalniem (schlottesbergk). Šie un citi apstākļi liek domāt, ka pilskalns pie Incēnu mājām ir meklētā Sudrabenes pilsvieta. Šām domām par labu runā vēl vietu vārdi „Sudrabbirze", „Sudrabiņu mājas", „sudrabkalni" u. c. Otrpus upei esošais „Mežakalns" ir tā Sudrabenes pilssēta, kura pēc nodedzināšanas tiek uzcelta citā vietā, kā tas teikts rīmju kronikā." No: Ernests Brastiņš. Latvijas pilskalni (1926)

Mūsdienās uzskata, ka Sidrabes pils sākotnēji bijusi Sidrabes upes krastos pie Platones pagasta "Robežniekiem", bet vēlāk pārcelta uz Jonišķu apkaimi. 
Arheoloģiskie izrakumi (1990. gadā vad. A. Merkevičius un 2003.—2004. gadā vad. E. Vasiļausks) apstiprināja, ka Sidrabenes pils atradusies netālu no Jonišķiem mūsdienu Lietuvā pie Kalneles (*Kalnelis*). Senajā pilssētā ietilpa pilskalns ar divām priekšpilīm un apmēram trīs hektārus liela apdzīvota vieta. Kultūrslāņi radušies trīs periodos: 5.—10. gadsimtos, 11.—13. gadsimtos un 16.—17. gadsimtos. 1991. gadā Gints Skutāns izvirzīja hipotēzi ka Sidrabenes pils atradusies Vilces pagasta Silakalnā. 

[thumb|center|900px|Pilskalns pie [Kalneles (*Kalnelis*), netālu no Jonišķiem (2014).]]

## Atsauces
Atols

thumb|Atols Klusajā okeānā
**Atols** ir gredzenveida koraļļu sala ar lagūnu vidū un paceļas nelielā augstumā virs jūras līmeņa. Parasti atoli nepaceļas augstāk par 4—6 metriem. Atoli var būt līdz 50 km diametrā un pat lielāki.

thumb|Atola veidošanās
Atola veidojas uz zemūdens augstienēm, kas agrāk pacēlušās virs okeāna līmeņa, bet pēc tam, vai nu okeāna dibenam iegrimstot, vai okeāna un atmosfēras ārdošās darbības dēļ nogrimušas zem ūdens. Koraļļu celtnes iekšējā daļa pakāpeniski noārdās, jūras ūdens izšķīdināta, jo jūras ūdens satur daudz ogļskābes, kas rodas polipu dzīvības procesu norisēs. Ārpusē turpretim visu laiku turpinās koraļļpolipu jaunrades darbs un uzkrājas arvien jauni un jauni kaļķa slāņi. Uz atola vējš pamazām sanes augsni un augu sēklas, un tas pārvēršas par ziedošu saliņu motu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ungāru ozols

**Ungāru ozols** () ir daudzgadīgs, dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug Eiropas dienvidaustrumu daļā un Turcijā. Aug skābās augsnēs, necieš kaļķainas augsnes. Neskatoties uz savu nosaukumu, Ungārijā sastopams reti, jo šajā valstī augsne parasti ir kaļķaina. Koks ir liels, sasniedz 38 m augstumu, stumbra diametrs līdz 2 m. Lapas lielas, 14—25 cm garas, lapas plātne sadalīta 3—10 daivās. Zīles nogatavojas 6 mēnešu laikā, ir 1,5—3,5 cm garas.
Stāda lielos dārzos kā krāšņumkoku.
Dižzīļu ozols

**Dižzīļu ozols** () ir daudzgadīgs dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug Ziemeļamerikā, ASV vidusrietumu un austrumu daļā un Kanādas centrālajā un dienvidu daļā. Koks ir liels, sasniedz 30 un vairāk m augstumu, stumbra diametrs līdz 3 m. Viens no lēnāk augošajiem ozoliem. Gada laikā izaug par apmēram 30 cm. Lapas ir 7-15 cm garas, 5-13 cm platas. lapas plātne sadalīta daivās. Zīles ir ļoti lielas, 2-5 cm garas, 2-4 cm platas

Dižzīļu ozols nepacieš noēnojumu, tāpēc aug atklātās vietās. Koks ir ugunsizturīgs. Pateicoties garajai mietsaknei, koks spēj paciest sausumu.

Dižzīļu ozols ir piemērots audzēšanai parkos, pacieš pilsētas apstākļus. Koksne ir kvalitatīva, labi kokmateriāli.
The Works

**The Works** ir rokgrupas Queen vienpadsmitais albums. Albums izdots 1984. gada 27. februārī.  Šis albums zīmīgs ar grupas atgriešanos pie rokmūzikas, gan ne tik smagas kā pirms tam. Tāpat ierakstā daudz tika izmantotas elektronikas iezīmes.

Albuma nosaukumu izdomāja Rodžers Teilors, kurš reiz ierakstu sesiju sācis ar vārdiem "Let's give them the works!" Albums visā pasaulē ir pārdots vairāk nekā 6 miljonos eksemplāru.

## Ierakstīšana
Pēc 1982. gada Hot Space izdošanas un koncertturnejas Queen nākamajā gadā izvēlējās paņemt pārtraukumu. Šajā periodā Braiens Mejs ar Ediju van Halenu un citiem strādāja pie Star Fleet Project, kamēr Rodžers Teilors un Fredijs Merkūrijs sāka darbu pie saviem solo albumiem - Strange Frontier un Mr. Bad Guy. Līdz 1983. gada augustam grupa atkal apvienojās un sāka darbu pie vienpadsmitā albuma. Tas bija pirmais Queen albums, kas izdots EMI Records, kad grupa anulēja ierakstu līgumu ar Elektra ASV, Kanādā, Austrālijā un Japānā.

Ierakstīšana sākās Losandželosā, Record Plant studios un pēc tam Minhenē, Musicland studios. Grupas menedžeris Džims Bīčs piedāvāja viņiem komponēt filmas The Hotel New Hampshire skaņu celiņu. Grupa piekrita, bet drīz vien saprata, ka liela daļa viņu laika tika veltīta skaņu celiņam, nevis gaidāmajam albumam, un skaņu celiņa projekts izjuka. Tikai viena filmai sarakstītā dziesma - "Keep Passing the Open Windows" - nonāca albumā. Līdz 1983. gada novembrim Rodžera Teilora dziesma "Radio Ga Ga"  tika izvēlēta par pirmo singlu no albuma.

## Dziesmu saraksts
* Pirmā puse
*# "*[[Radio Ga Ga]]*" (Teilors) - 5:44
*# "*Tear It Up*" (Mejs) - 3:28
*# "*It's a Hard Life*" (Merkūrijs) - 4:08
*# "*Man on the Prowl*" (Merkūrijs) - 3:28

* Otrā puse
*# "*Machines (Or 'Back to Humans')*" (Mejs/Teilors) - 5:10
*# "*I Want to Break Free*" (Dīkons) - 3:20
*# "*Keep Passing the Open Windows*" (Merkūrijs) - 5:21
*# "*Hammer to Fall*" (Mejs) - 4:28
*# "*Is This the World We Created...?*" (Mejs/Merkūrijs) - 2:13

## Izpildītāji

* Fredijs Merkūrijs - vokāls, klavieres, taustiņinstrumenti, ritma ģitāra
* Braiens Mejs - ģitāras, fona vokāls
* Džons Dīkons - basģitāra, ritma un akustiskās ģitāras, taustiņinstrumenti
* Rodžers Teilors - bungas, elektriskās bungas, fona vokāls, taustiņistrumenti, ģitāra, vadošais vokāls dziesmā "Machines"

* Freds Mandels - klavieres dziesmā "Man on the Prowl", taustiņinstrumenti, programmēšana
* Reinholds Maks - programmēšana dziesmā "Machines"
Kalifornijas zelta drudzis

thumb|235px|Zelta sijāšana Mokelumnes upē (''Mokelumne River'').

**Kalifornijas zelta drudzis** ir zelta drudzis, kas sākās , kad Kalifornijā Džeimss Māršals (*James Marshall*) atrada zelta gabalu, kad būvēja Satera zāģētavu (*Sutter's Mill*) Eldorado apgabalā. Ziņas par atradumu ātri izplatījās, un ap 300 000 vīrieši, sievietes un bērni devās uz Kaliforniju no citiem ASV štatiem, kā arī no ārzemēm. Zelta drudzis beidzās 1855. gadā, kad zelts tika atrasts arvien mazāk un mazāk.

Daudzi cilvēki kļuva bagāti, bet vēl vairāk cilvēku neieguva neko un pat daudz ko zaudēja, piemēram, daudzi, lai noorganizētu zelta meklēšanu, pārdeva savus īpašumus un citas vērtības. Bieži gadījās, ka sievas pelnīja daudz vairāk nekā viņu vīri raktuvēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Melnais ozols

**Melnais ozols** () ir dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug ASV dienvidaustrumos. Koks ir vidēji liels, sasniedz 30 m augstumu, stumbra diametrs līdz 1 m. Lapas 3-12 cm garas, 2-6 cm platas. Zīles 10-14 mm garas un tikpat platas. Nogatavojas nākamā gada rudenī. 

Melnie ozoli aug mitrās, purvainās vietās gar upju krastiem, pie dīķiem. Pacieš arī meliorētas augsnes un blīvas augsnes. Melno ozolu mūža ilgums, salīdzinājumā ar citu sugu ozoliem, ir īss. Tie aug tikai 60-80 gadus. Koki necieš noēnojumu. 

Melnie ozoli viegli krustojas ar vairāku citu sugu ozoliem, veidojot hibrīdus.

Melno ozolu koksne tiek izmantota kokmateriālu iegūšanai un malkai.
Čolas dinastija

thumb|235px|Čolas impērija (zaļā krāsā) ap 1050. gadu, kad tā bija vislielākā savas pastāvēšanas laikā.

**Čolas dinastija** () bija tamilu dinastija, kura sākotnēji valdīja Indijas dienvidos no 300. gada p.m.ē., savus ziedu laikus sasniedza ap 1000. gadu un pastāvēja līdz pat 13. gadsimtam. Šī dinastija izveidoja **Čolas impēriju**, kuras pirmsākumi ir atrodami auglīgajā Kaveri upes ielejā. Karikala Čola bija slavenākais karalis no pirmajiem Čolas dinastijas karaļiem, bet vēlāk ievērojamākie imperatori bija Radžaradža Čola, Radžendra Čola I un Kulotunga Čola I.

## Atsauces un piezīmes
Jāšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — Komandu trīscīņa

2008. gada vasaras olimpisko spēļu sacīkstēs **jāšanas trīscīņā komandām** notika no 9. līdz 12. augustam. Par olimpisko čempionu kļuva Vācijas komanda. Komandu sacīkstēs tika ieskaitīti sportistu rezultāti individuālajā trīscīņā, izņemot fināla (konkūra) rezultātus. Katrā disciplīnā tika ieskaitīti trīs labākie komandas rezultāti.

## Medaļu ieguvēji
Cīņas sports 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — grieķu-romiešu cīņa līdz 74 kg vīriešiem

2008. gada vasaras olimpisko spēļu **grieķu - romiešu cīņas sacīkstēs vīriešiem svara kategorijā līdz 74 kilogramiem** uzvaru izcīnīja Gruzijas sportists Manučars Kvirkelija. Sacīkstes tika aizvadītas 13. augustā.

## Medaļu ieguvēji

## Fināls

## 1. puse

## 2. puse

## Pēdējās cerības" cīņas
Tibetiešu valoda

**Tibetiešu valoda** ir valodu un dialektu kopums, kurā runā galvenokārt tibetieši, kas apdzīvo plašu areālu Centrālāzijas austrumos, galvenokārt Ķīnā, Indijā, Nepālā un Pakistānā. Tibetiešu valodas klasiskā rakstu valodas forma ir galvenā reģiona literārā valoda, viena no budisma galvenajām literatūras valodām.

Tibetiešu valoda parasti tiek klasificēta kā tibetbirmiešu saimes valoda un iekļauj vairākus desmitus reģionālo dialektu un izlokšņu, kas daudzos gadījumos savstarpēji nav saprotami. Vairākos gadījumos robežas starp tibetiešu valodu un citām Himalaju valodām ir neskaidras. Vienos gadījumos centrālās Tibetas dialekti tiek uzskatīti par tibetiešu valodas dialektiem, bet citos gadījumos (kā dzongka, sikimiešu, šerpu, ladakhī) politisku vai citu iemeslu dēļ tiek uzskatītas par atsevišķām valodām.

## Ārējās saites

* Dharmas vārdnīca
* Tibetas plato un Himalaju valodas
* Tibetiešu alfabēts
* Tibetiešu valodas apmācība 
* Staptautiskā budisma akadēmija Katmandu, Nepāla
* Tibetiešu fonti
Saules zeme

[thumb|300px|Žemaitijai pievienotās zemgaļu un sēļu zemes (gaiši rozā krāsā) pēc Melnas līguma noslēgšanas (1422). Iezīmēta [Jelgava (*Mitawa*), Pasvale (*Poswol*), Šauļi (*Szawle*), Raseiņi (*Rosienie*) un Upīte (*Upita*).]]
thumb|300px|1254. ɡada Upmales dalīšanas līgums ar Rīgas virsbīskapa Alberta, Vācu mestra Eberharda, kā arī piecu liecinieku (grāfa Gerharda, bruņinieka Oto, franciskāņu ordeņa brāļa Alberta, dominikāņu ordeņa brāļa Arnolda un Rīgas prāvesta Hermaņa) zīmoɡiem.
**Saules zeme** () jeb **Saulene** () bija seno zemgaļu apdzīvotās teritorijas dienvidu daļā, kas robežojās ar Žemaitiju. Netālu no Šauļiem atrodas sens zemgaļu pilskalns ar svētnīcu, kas mūsdienās ir pazīstams ar nosaukumu Krusta kalns.

## Saules zemes vieta
Atskaņu hronika apraksta 1236. gada 22. septembra kauju pie Saules, kurā tika pilnīgi sagrauts Zobenbrāļu ordenis. Tomēr šīs nozīmīgās kaujas vieta līdz šim vēl nav noskaidrota un historiogrāfijā par to valda atšķirīgi uzskati.

* Atskaņu hronika vēstī, ka Folkvina vadītais karaspēks saskāries ar ienaidnieku, dodoties caur **Sauli** uz mājām.
* No Vartbergas Hermaņa Livonijas hronikas var secināt, ka kauja notikusi **sauliešu zemes tuvumā** (‘‘circa terram Sauleorum‘‘). Saules zemes iedzīvotāji nav bijuši ne lietuvieši, ne žemaiši, jo hronists tos skaidri nodala.
* **Saules novads** minēts dokumentā par Zemgales novada Upmales sadalīšanu 1254.gada aprīlī starp Rīgas arhibīskapu un ordeni. No šī dokumenta var secināt, ka sauliešu zeme atradusies pie zemgaļu dienvidu robežas.
* Vācu ordeņa Prūsijas kancelejas dokumentos norādīts, ka **Saules zeme** atradusies starp Livoniju un Žemaiti. **Saules zeme** vēl XIV gs. otrajā pusē nav piederējusi pie Žemaitijas un nav bijusi Livonijas ordeņa iekarota.

## Atsauces
* Atskaņu hronikas teksts latviešu valodā
* Dedumietis, D. Saules kauja 1236.gada septembrī. Lokalizācijas mēģinājums. Latvijas Vēsture. Jaunie un Jaunākie Laiki. 2001. 2(42), 16.-25.lpp.
* Biļķins, Vilis. Šauļu teritorijas senie iedzīvotāji // Ceļa zīmes. - 1955. - 378.lpp.
* Археология СССР. Финно-угри и балты в епоху срдневековья. - Москва, 1987. - c.372.
* Mugurēvičs, Ēvalds (tulk., priekšvārda un kom. aut.). Hermanni de Wartberge Chronicon Livoniae. Vartbergas Hermaņa Livonijas hronika. Rīga: Latvijas vēstures institūta apgāds, 2005. 334 lpp.: il.
Klinšu ozols

**Klinšu ozols** () ir daudzgadīgs dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug lielākajā daļā Eiropas, kā arī Mazāzijā. Koks ir liels, sasniedz 20-40 m augstumu. Pēc skata ir līdzīgs parastajam ozolam. Lapas 7-14 cm garas, 4-8 cm platas, ar 5-6 vienmērīgām daivām abās lapas pusēs. Lapas kātiņš ap 1 cm garš. Zīles ir 2-3 cm garas un 1-2 cm platas. Nogatavojas 6 mēnešu laikā.

Klinšu ozola izplatības areāls ir līdzīgs kā parastajam ozolam. Vienīgi augstākās vietās ar lielāku nokrišņu daudzumu, biežāk ir sastopams klinšu ozols. Bieži krustojas ar parasto ozolu, veidojot hibrīdus.

Klinšu ozola koksni izmanto kokmateriālu iegūšanai, kuģu būvniecībā, vīna mucu izgatavošanā.

Klinšu ozols ir arī Velsas nacionālais koks.
Desert Eagle

**Desert Eagle** ir ASV kompānijas *Magnum Research Inc.* izstrādāta lielkalibra, pusautomātiskā pistole.

## Vēsture
Magnum Research Inc. vēlējās radīt jaunu lielkalibra, pusautomātisko pistoli ar pulver-gāzu pārlādes mehānismu. 1979. gadā sākās darbs pie **Desert Eagle**. 1980. gadā *Magnum Research Inc.* patentēja šā tipa pistoli un pirmais prototips radās 1981. gadā. 1982. tika prezentēts pirmais Eagle 357. Šim ierocim piemita 80% no funkcionalitātes, salīdzinot ar pēdējo prototipu. Modifikācijas — rotējoš aizbīdnis, pulver gāzes pārlādes mehānisms un labas šaušanas īpašībās. Tika izgatavotas 1000 šādas pistoles. 
Drīz vien šā ieroča patentu iegādājās Izraēlas kompānija Israel Military Industries jeb (IMI) un pilnveidoja šo ieroci līdz pilnībai. Jaunā kompānija sāka darbu pie jaunā šā ieroča prototipa un izstrāde sākās.

250px|thumb|left|Desert Eagle patenta rasējums

1985. gadā. Israel *"Military Industries (IMI)"* uzlaboja stobru. No parastā vītņstobra uz daudzkanšu vītņstobru. 1986. gadā tika prezentēts jaunais *Desert Eagle* - Magnum 44, kurš jau bija pusautomātiskais. 1987. gadā tika prezentēts Magnum 41 modelis, kuram sāka masveida ražošanu. 1989. gadā tika prezentēts Mark VII modelis, kurš tehniskā ziņā kalpo par bāzi visiem pārējiem modeļiem. Uzlabojumi - palielināts aizsardzības plecs, palielināta gaiļa izslīde (uzlabo šaušanas precizitāti - atļauj precīzāk tēmēt) un divpakāpienu sprūds.

1996. gadā tika prezentēts Mark XIX, kuram jau izmanto lielāka kalibra patronas .50 Action Express jeb (.50 AE). Šis modelis tika radīts vairāk priekš Šaušanas/Medībām. Šis modelis ir pasaulē spēcīgākā pistole, visi pārējie konkurenti neizdzīvoja un Desert Eagle Mark XIX palika par vienīgo visspēcīgāko lielkalibra pistoli masveida ražošanā.

## Raksturojums
**Desert Eagle** konstruktori šo ieroci nemaz nebija paredzējuši izmantot kaujas nolūkiem un nekur arī netika izmantots. Viņa tika radītā priekš Šaušanas/Medībām. Desert Eagle ir jaudīga, taču ļoti skaļa, lielā atsitiena dēļ viņai ir zema ātršāvība un viņa ir smaga. Kā arī viņai nepieciešama bieža apkope. Aptveres apjoms arī neliels.
Desert Eagle vietā var paņemt līdzi 2 pistoles ar divtik lielāku aptveres apjomu, un ar tām būs vieglāk darboties. Līdz ar to arī militāristi viņu neizmanto.
Tāpēc Desert Eagle vairāk ir kā izklaides ierocis, ko izmanto datorspēļu un filmu veidotāji.

## Munīcija

* Pirmās trīs patronas attēlā izmanto Desert Eagle. No kreisās puses: .50 AE, .44 Magnum un .357 Magnum.

## Skatīt arī
* Ierocis
* Karavīrs

## Ārējās saites
* Desert Eagle
* Desert Eagle populārajā spēlē Counter-Strike 1.6 
* Ražotāja mājaslapa Israel Military Industries  
* Izgatavotāju un patenta īpašnieku lapa . Šeit Jūs varat iegādāties šo ieroci un aprīkojumu
* Filmu saraksts, kurās tiek izmantots Desert Eagle
Bruņinieki

**Bruņinieki** var būt:
* Bruņinieki — apdzīvota vieta Medumu pagastā
* Bruņinieks — karavīrs viduslaikos
Purva ozols

**Purva ozols** () ir daudzgadīgs dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug Ziemeļamerikas austrumdaļā. Ozols ir introducēts arī Austrālijā un Argentīnā. Koks ir vidēji liels, sasniedz 18-22 m augstumu, stumbra diametrs līdz 1 m. Lapas 5-16 cm garas, 5-12 cm platas, ar 5-7 daivām. Daivu gali asi. Jauniem kokiem lapas paliek pie koka visu ziemu, nobirst, kad pavasarī aug jaunās lapiņas. Zīles nelielas, 1-1,6 cm garas un 0,9-1,5 cm platas. Nogatavojas 18 mēnešu laikā. Zīles ir rūgtas.

Purva ozolu mūža ilgums ir ap 90-120 gadiem. Koki aug mitrās vietās. To sakņu sistēma ir sekla, sazarota, nav mietsakņu. Patīk skābas augsnes.

Indiāņi no purva ozola mizas gatavoja dzērienu sāpju noņemšanai zarnās. Purva ozoli ir viegli pārstādāmi, tāpēc plaši tiek izmantoti dekoratīvos stādījumos. Koksne tiek izmantota kokmateriāliem, lai gan to kvalitāte nav īpaši augsta. Ir zināms, ka purva ozoli ir vienīgā barība *Bucculatrix domicola* tauriņu kāpuriem.
Panteru mušmire

**Panteru mušmire** () — indīga mušmiru ģints sēne. Cepurīte jaunām sēnēm pusapaļa, vecākām izpletusies līdz 10 cm plata, brūna, ar dzeltenīgu vai pelēku nokrāsu, pārklāta baltām, bieži vien koncentriskām plēksnītēm. Kātiņš garāks par cepurītes platumu, balts, ar platu, baltu gredzenu, vecākām sēnēm ar dobumu, pie pamata paresnināts. Starp bumbuļveida paresninājuma augšdaļu un maksti ir brīva, šaura maliņa. Vecākām sēnēm kātiņā dobums. Lapiņas baltas, vecākām sēnēm pelēcīgas. Mīkstums balts, ar nepatīkamu smaku. Sporu nospiedums ir balts, un sporas ir gludas, eliptiskas un nav amiloīdas. Suga ir izplatīta visā Eiropā, Āzijā un Ziemeļamerikā, parasti sastopama simbiozē ar lapu un skujkoku kokiem mērenās joslas mežos. Latvijā aug jūlija beigās, augustā, septembrī, retos, vislabāk jauktu koku mežos. 

Panteru mušmires, līdzīgi kā sarkanās mušmires, satur psihoaktīvas vielas: ibotēnskābi un muscimolu, tomēr tās mēdz būt pārāk lielos daudzumos, tāpēc sēne kā enteogēns tiek lietota daudz retāk nekā sarkanā mušmire. Saindēšanās simptomi parasti ir slikta dūša, vemšana, reibonis, halucinācijas, dezorientācija un delīrijs. Smagos gadījumos var rasties krampji un koma.

Šī suga veido ektomikorizālas asociācijas ar dažādām koku sugām, veicinot barības vielu apmaiņu starp sēni un tās saimniekaugu. Tām ir svarīga nozīme meža ekosistēmās, veicinot koku veselību un augšanu, uzlabojot ūdens un barības vielu uzsūkšanos.

## Galerija

Amanita pantherina 100.jpg
Amanita pantherina100.jpg
Amanita pantherina MdE 1.jpg
Amanita.pantherina2.-.lindsey.jpg
Amanita pantherina.jpg


## Ārējās saites

* Latvijasdaba.lv
Violetbrūnā mušmire

**Violetbrūnā mušmire** () ir indīga sēne. Cepurīte jaunām sēnēm zvanveida, vēlāk izpletusies līdz 10 cm plata, sarkanbrūna ar violetu nokrāsu, pa lielākajai daļai ar putraimveidīgām pārslām, dažreiz kaila. Kātiņš samērā tievs, pelēcīgi violets, ar tumšāku gredzenu, pie pamata stipri paresnināts un ietverts trauslā makstī. Gredzens samērā plats, lēverains, brūngans vai dzeltenīgs. Lapiņas baltas vai iedzeltenas. Mīkstums balts, nedaudz pelēcīgs, ar nepatīkamu smaku. Atrodama diezgan bieži, galvenokārt skuju koku mežos augustā un septembrī.

## Ārējās saites
Pelēkā mušmire

**Pelēkā mušmire** () ir indīga sēne. Cepurīte sākumā pusapaļa, vēlāk izpletusies, gandrīz plakana, līdz 12 cm plata, tumši brūna, pelēkbrūna vai pelēka, ar nelielām, koncentriskām pārslām. Kātiņš pelēks, zvīņains, ar pelēku gredzenu un bumbuļveida paresninājumu. Maksts saaugusi ar bumbuļveida paresninājumu un nav atdalāma. Lapiņas baltas. Mīkstums balts. Atrodama samērā reti skuju koku un lapu koku mežos gan vasarā, gan rudenī. Daži autori uzskata, ka šī sēne ir indīga, daži (Birkfelds, Heršels) — ka tā ēdama. Lai nesajauktu pelēko mušmiri ar indīgajām mušmirēm, it īpaši ar panteru mušmiri, pelēko mušmiri drīkst ievākt tikai labs sēņu pazinējs.

## Ārējās saites
Sarkstošā mušmire

**Sarkstošā mušmire** () ir  ēdama mušmiru ģints sēne. Galvenā sarkstošās mušmires pazīme ir tā, ka baltais mīkstums griezuma vietās kļūst sārts, bet indīgajām mušmirēm krāsu nemaina. Cepurīte sākumā pusapaļa, vēlāk zvanveida, sarkandzeltena vai brūngandzeltena, plankumaina, ar sīkām pārslveida plēksnītēm. Izaug līdz 15 cm plata. Kātiņš samērā īss, sārts, ar sīkām zvīņām, pie pamata paresnināts, bez dobuma. Lapiņas baltas, pelēcīgas vai iesārtas. Atrodama augustā, septembrī, oktobrī, retos mežos un zālainos krūmos. To nedrīkst sajaukt ar kādu indīgo mušmiri.

## Ārējās saites
Bārkstainā mušmire

**Bārkstainā mušmire** () ir Latvijā ļoti reti atrodama sēne. Cepurīte balta, ar bārkstainu malu un biezām, pelēcīgām zvīņām. Izaug līdz 12 cm plata. Kātiņš garāks nekā cepurītes diametrs, balts, samērā resns, ar pārslainām zvīņām. Kātiņa apakšgals paresnināts ar sakņveida pagarinājumu. Gredzens balts, plats. Mīkstums balts, bez garšas un smaržas. Atrodama lapu koku mežos un krūmājos augustā, septembrī. Nav indīga, taču ļoti līdzīga indīgajām mušmirēm. Bārkstainā mušmire retuma dēļ Latvijā iekļauta aizsargājamo sugu sarakstā.

2016. gadā bārkstainā mušmire ir izvēlēta par Latvijas dabas simbolu — Gada sēni 2016.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lernas hidra

thumb|200px|Hērakls uzveic hidru
**Lernas hidra** () grieķu mitoloģijā bija bezvārda jūras briesmonis, kas radies no simtgalvaina pūķa Tīfona un pussievietes pusčūskas Ehidnas. Līdzīga daudzgalvainai indiešu nagai, hidra bija deviņgalvaina čūska, kuru dažreiz attēloja ar suņa ķermeni. Tā bija grūti uzveicams pretinieks — ja tai nocirta vienu galvu, nocirstās vietā izauga divas. Grieķu mītā to nogalināja Hērakls. Hidra simbolizē daudzos šķēršļus, kas kavē ceļā uz patiesību.

## Ārējās saites