open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hohostervicas pils

**Hohostervicas pils** () ir viena no iespaidīgākajām viduslaiku pilīm Austrijā, atrodas Karintijas zemē, uz austrumiem no Sanktfeitas pie Glānas pilsētas. Pils ir populārs tūrisma objekts.

Pils atrodas 160 metrus augstas klints virsotnē un skaidrā laikā redzama no 30 kilometru attāluma. Rakstos Hohostervicas pils pirmoreiz minēta 860. gadā. 1209. gadā par pils īpašniekiem kļuva Ostervicu dzimta, kas izbeidzās 15. gadsimtā. 16. gadsimtā imperators Ferdinands I to piešķīra Khevenhilleru dzimtai, kas to nocietināja. Kopš 16. gadsimta līdz mūsdienām pils nav būtiski pārbūvēta un arī mūsdienās ir Khevenhilleru dzimtas īpašums.

## Ārējās saites

*
Viruna

**Viruna** () bija romiešu pilsēta, Norikas provinces centrs. Pilsētas drupas atrodas Austrijas dienvidos, Karintijā, apmēram 9 kilometrus uz ziemeļiem no Klāgenfurtes Glānas upes kreisajā krastā.

Pilsētu ap 1. gadsimta vidu nodibināja imperators Klaudijs pēc Norikas provinces dibināšanas. Pilsētas apkaimē ieguva dzelzs rūdu, notika tirdzniecība ar zeltu un kalnu kristālu. No 334. gada Viruna bija kristiešu bīskpijas centrs, arī mūsdienās Viruna ir katoļu baznīcas titulārbīskapija. Pilsēta tika pamesta Lielās tautu staigāšanas laikā. No Virunas drupām nākuši akmeņi, kas viduslaikos kalpojusi kā tronis Karintijas firsta (kņaza) kronēšanas ceremonijā.

## Attēlu galerija

Magdalensberg_Virunum1_Ausgrabungen_06102006_01.jpg
Maria_Saal_Zollfeld_Virunum_Arena_Nordteil_22092006_01.jpg
Maria_Saal_Dom_Grabbaurelief_Reisewagen_in_die_Unterwelt_29062007_02.jpg
Maria_Saal_Zollfeld_Prunnerkreuz_Medaillongrabstele_Buesten_zweier_Knaben_18102015_8149.jpg
Klagenfurt Landhaus Großer Wappensaal Fürstenstein 19072006 6295.jpg|Firsta akmens


## Ārējās saites
Raučua (polārstacija)

**Polārā hidrometeoroloģiskā stacija «Raučua»** () ir Krievijas polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Izvietojusies Austrumsibīrijas jūras dienvidu krastā pie Raučuas upes grīvas. Administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Biļibinas rajonā.

## Vēsture
Stacija izveidota 1941. gadā Raučuas apmetnē, kur bez polārstacijas atrodas arī faktorija, kas apkalpo zvejniekus un medniekus. Stacijas nodrošināšana tiek organizēta no Pevekas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* НЭС "Михаил Сомов" обеспечил грузами снабжения ТДС Чукотского УГМС
* GeoPhoto - Национальный фотоархив. РАУЧУА – ПОЛЯРКА МЕЖДУ ПЕВЕКОМ И КОЛЫМОЙ
Teurnija

**Teurnija** (), vēlāk **Tiburnija** () bija romiešu pilsēta mūsdienu Austrijas teritorijā. Pilsētas drupas atrodas Austrijas dienvidos, Karintijā, Dravas upes kreisajā krastā 4 kilometrus augšpus Špitālas pie Dravas. 5. gadsimtā Teurnija kļuva par Iekšējās Norikas (*Noricum mediterraneum*) provinces centru (pirms tam tā bija Viruna). 

Savos ziedu laikos pilsētas iedzīvotāju skaits bija apmēram 30 000. No 4. gadsimta līdz 7. gadsimta sākumam pilsēta bija kristiešu bīskapijas centrs un arī mūsdienās Tiburnija ir katoļu baznīcas titulārbīskapija.

## Attēlu galerija

Römerstein_in_Teurnia.JPG
Teurnia_Mosaik_Total.jpg
Römermuseum_Teurnia,_Bischofskirche_(1).jpg


## Ārējās saites
2021. gada Strade Bianche

**2021. gada ''Strade Bianche*** bija [[šosejas riteņbraukšana]]s viendienas sacensības, kas notika 6. martā. Tā bija 15. reize, kad notikušas *Strade Bianche* sacensības un tās bija trešās sacensības [[2021. gada UCI Pasaules tūre]]s kalendārā.

Sacensībās uzvarēja [[Matjē van der Pūls]] (**).

== Komandas ==
Tā kā šīs bija [[2021. gada UCI Pasaules tūre|UCI Pasaules tūres]] sacensības, visas 19 UCI *WorldTeam* komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicināta iepriekšējās sezonas spēcīgākā UCI profesionālā komanda — *'' un vēl piecas UCI profesionālās komandas, veidojot 25 komandu pelotonu.

Katra komanda pieteica septiņus braucējus, kopā 175 braucējus. No šiem braucējiem finišēja 118, bet vēl 20 finišēja pēc laika limita.

## Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Minimundus

***Minimundus*** ir 1958. gadā atklāts miniatūru parks Austrijas dienvidos, Klāgenfurtē, kurā apskatāmi vairāk nekā 150 pasaules arhitektūras objekti mērogā 1:25. Parks ierīkots 26 000 m2 platībā.

## Ārējās saites

*
Stroh

***Stroh*** ir privāts alkoholisko dzērienu ražošanas uzņēmums, kura galvenā mītne atrodas Austrijas dienvidu pilsētā Klāgenfurtē. 1832. gadā dibinātais uzņēmums specializējas stipro spirtoto dzērienu ražošanā. Sevisķi pazīstami ir uzņēmuma rumi ar augstu (līdz pat 80%) etanola saturu.

## Ārējās saites

*
Klāgenfurtes Universitāte

**Klāgenfurtes Universitāte** () ir 1970. gadā dibināta federāla pētniecības universitāte, kas atrodas Austrijas pilsētā Klāgenfurtē.

Universitātē ir 4 fakultātes. Pēc studentu skaita tā ir lielākā universitāte Austrijas Karintijas federālajā zemē.

## Ārējās saites

*
Loka iela (Rīga)

**Loka iela** ir Rīgas iela Kurzemes rajonā, Imantā. Loka iela sākas krustojumā ar Imantas ielu un beidzas ar strupceļu dzīvojamajā apbūvē. Kopējais ielas garums ir 270 metri un tā klāta ar asfalta un grants segumu (asfalts beidzas no krustojuma ar Sidraba ielu). Loka ielā ir savrupmāju apbūve.

Pirmo reizi Rīgas ielu sarakstos Loka iela ir sastopama 1963. gadā ar tagadējo nosaukumu.

## Ielu savienojumi
Loka iela ir savienota ar šādām ielām:
* Imantas iela (T veida krustojums)
* Sidraba iela

## Skatīt arī
* Imanta

## Atsauces
Krāšņblakšu dzimta

**Krāšņblakšu dzimta** (Rhopalidae) ir blakšu kārtas dzimta, kurā ietilpst aptuveni 210 mūsdienu sugas (no 21 ģints). Eiropā ir sastopamas 33 sugas. Tās ir mazas vai vidēji lielas blaktis, ar izteiktu punktuāciju uz ķermeņa, un bieži vien ar smailēm vai asiem ērkšķīšiem uz galvas, pronotuma un kājām. Radnieciskas ornamentblakšu dzimtai, taču atšķiras ar stiprāk reducētu ostiolu (smaržas dziedzeru atveri). Vēl krāšņblaktis ir līdzīgas zemsedzes blaktīm, bet no tām atšķiras ar multiplu dzīslojumu uz segspārnu membrānas. Krāšņblaktis parasti barojas uz zālaugu sēklām un augļiem un ir sastopamas pļavās un ceļmalās, tomēr mēdz apdzīvot arī kokus.

Latvijā ir sastopamas 10 sugas:
* apakšdzimta: Rhopalinae
:* suga: *[[Brachycarenus tigrinus]]* (Schilling, 1829)
:* suga: *[[Chorosoma schillingii]]* (Schilling, 1829)
:* suga: *[[Corizus hyoscyami]]* (Linnaeus, 1758)
:* suga: *[[Liorhyssus hyalinus]]* (Fabricius, 1794)
:* suga: *[[Myrmus miriformis]]* (Fallén, 1807)
:* suga: *[[Rhopalus distinctus]]* (Signoret, 1859)
:* suga: *[[Rhopalus subrufus]]* (Gmelin, 1790)
:* suga: *[[Rhopalus maculatus]]* (Fieber, 1837)
:* suga: *[[Rhopalus parumpunctatus]]* Schilling, 1829
:* suga: *[[Stictopleurus punctatonervosus]]* (Goeze, 1778)
:* suga: *[[Stictopleurus abutilon]]* (Rossi, 1790)
:* suga: *[[Stictopleurus crassicornis]]* (Linnaeus, 1758)

## Atsauces
Nataļja Ņeprjajeva

**Nataļja Ņeprjajeva** (; dzimusi  Tverā) ir krievu distanču slēpotāja, 2021.—2022. gada sezonas Pasaules kausa uzvarētāja, vairākkārtēja ziemas olimpisko spēļu un Pasaules čempionāta medaļniece.

## Karjera
Ar slēpošanu sāka nodarboties septiņu gadu vecumā. Guvusi panākumus Pasaules čempionātā junioriem. 2014. gadā Valdifjemmē uzvarēja 5 km distancē klasiskajā stilā. Trīs reizes ieguvusi Pasaules junioru čempionāta sudraba godalgu stafetē. 2015. gadā Almati izcīnīja arī divas bronzas medaļas — individuālajā sprintā un 5 km distancē brīvajā stilā.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Lahti sprintā. Piedalījusies  Phjončhanā, kur izcīnīja bronzas medaļu stafetē, pārstāvot Olimpisko sportistu no Krievijas komandu. Individuāli labāko rezultātu sasniedza sprintā, ieņemot 4. vietu.  Toblahā 10 km distancē brīvajā stilā izcīnīja savu pirmo uzvaru Pasaules kausa posmos. Tas bija arī viens no *[[Tour de Ski]]* posmiem. Divas reizes bijusi otrajā vietā *Tour de Ski* daudzdienu sacensību kopvērtējumā (2019. un 2020. gadā).

Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Zēfeldē. Tajā izcīnīja divas bronzas medaļas — 15 km skiatlonā un stafetē. 2018.—2019. gada Pasaules kausa sezonas kopvērtējumā izcīnīja 2. vietu. 2019. gadā piedalījusies Pasaules čempionātā rollerslēpošanā, kas norisinājās Madonā, Latvijā. Tajā uzvarēja 10 km distancē klasiskajā stilā. 2019.—2020. gada Pasaules kausa sezonu noslēdza trešajā vietā kopvērtējumā. 2021. gada Pasaules čempionātā izcīnīja sudraba medaļu stafetē, veicot pēdējo posmu.

2021.—2022. gada sezonā N. Ņeprjajeva uzvarēja *[[Tour de Ski]]* sacensību kopvērtējumā.  Pekinā, pārstāvot Krievijas Olimpiskās komitejas komandu, viņa izcīnīja visu medaļu komplektu: zelta medaļu stafetē, kā arī sudrabu skiatlonā un bronzas godalgu komandu sprintā. 2021.—2022. gada sezonā kļuva arī par Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētāju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Laurīne van der Grāfa

**Laurīne van der Grāfa** (; dzimusi ) ir Nīderlandē dzimusi Šveices distanču slēpotāja.

## Karjera
Dzimusi nīderlandiešu ģimenē. Viņai ir Šveices un Nīderlandes dubultpilsonība. Kopā ar ģimeni pārcēlusies uz Šveici četru gadu vecumā. Pasaules kausa sacensībās debitēja . Pirmo reizi vietu uz goda pjedestāla PK posmos izcīnīja  Diseldorfā, ieņemot trešo vietu sprintā.

Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2011. gadā Oslo. Startēja tikai sprintā, kvalifikācijā ieņemot 40. vietu. Piedalījās  Sočos, kur iekļuva sprinta pamatsacensībās, bet tālāk par ceturtdaļfinālu netika.  *[[Tour de Ski]]* pirmajā posmā, kas risinājās Šveicē, izcīnīja savu pirmo uzvaru PK posmos.  Phjončhanā labāko rezultātu sasniedza komandu sprintā, ieņemot 4. vietu. Individuālajā sprintā iekļuva pusfinālā un tika ierindota 10. vietā. 2021. gada Pasaules čempionātā kopā ar Nadīni Fēndrihu izcīnīja sudraba medaļu komandu sprintā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Alydidae

***Alydidae*** ir blakšu kārtas dzimta. Tā ir maza blakšu dzimta, kurā ietilpst aptuveni 250 sugas no 53 ģintīm. Latvijā ir sastopama tikai viena suga *[[Alydus calcaratus]]*. Barojas pamatā ar pākšaugiem un zālaugiem. Ir zināmas dažas sugas, kas nopietni kaitē pākšaugiem un rīsiem. *Alydidae* ir mazas vai vidēji lielas blaktis, kuru ķermeņa garums sasniedz 8—20 mm. Galva ir trīstūrveidīga. Nepieaugušie īpatņi (nimfas) un dažām sugām arī pieaugušas blaktis līdzinās skudrām.

## Izplatība
*Alydidae* dzimtā ir aprakstītas aptuveni 250 sugas, no kurām lielāka daļa tropu un subtropu reģionos.

## Apraksts
*Alydidae* ķermenis ir no 8 līdz 20 mm garš, slaids, garums ir lielāks par platumu (īpaši lielākai daļai *Leptocorisini* un dažām *Micrelytrini*.

## Atsauces
Ajona

**Ajona** (krievu un ) ir sala Krievijas Federācijas galējos ziemeļaustrumos Austrumsibīrijas jūrā. Administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Čaunas rajonā. Nosaukums cēlies no čukču valodas vārda *эйу* — ‘atdzīvināt’ — ‘vieta, kur atspirgst briežu ganāmpulki’.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Austrumsibīrijas jūras dienvidaustrumos, Čaunas līča ziemeļrietumu daļā. 2—10 km platais un seklais Mazais Čaunas šaurums dienvidrietumos to šķir no Kitikas pussalas, bet austrumos no Lielās Routana salas un Pevekas pussalas to šķir 30 km platais Vidējais šaurums. Sala 63 km gara un 38 km plata, izstiepta austrumu—rietumu virzienā. Krasti lēzeni, vietām krauji, piekrastē vairākas nelielas saliņas, lielākās no kurām ir Čenkuļa, Rijanranota un Moseja. Reljefs līdzens, vidusdaļā paceļas 66 m augstā Reketegina augstiene. Daudz nelielu ezeru, biezs upju tīkls, garākā no tām ir Rivēma (68 km). Ainavā dominē arktiskā tundra, daudz purvu. Ziemeļbriežu vasaras ganības.

## Vēsture
Salai sena apdzīvotības vēsture, par ko liecina vairākas neolīta laikmeta apmetnes, viena no kurām datēta ar m.ē. 1. gadu tūkstoša sākumu. Vēstures avotos sala pirmoreiz minēta 1646. gadā, kad tajā piestāja un tirgojās ar vietējiem iedzīvotājiem rūpnieks Isaja Ignatjevs. 1761. gadā salu apmeklēja tirgonis Ņikita Šalaurovs un nosauca salu par **Zavadeju** (*Завадей*). 1821. gadā Ferdinands Vrangelis salas nosaukumu precizēja kā **Sabodeju** (*Са6одей*). Tagadējo nosaukumu 1857. gadā ieviesa mācītājs Argentovs, kurš to dzirdēja no vietējiem iedzīvotājiem.

## Iedzīvotāji
Salas rietumu krastā izvietojusies tās vienīgā pastāvīgā apdzīvotā vieta Ajona, līdzās kurai kopš 1941. gada darbojas Ostrovajonas polārstacija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vienības laukums (Cēsis)

**Vienības laukums** ir Cēsu galvenais laukums un iela pilsētas centrā. Sava plašuma un daudzo pienākošo ielu dēļ kļuvis par nozīmīgu pilsētas sastāvdaļu: gan transporta mezglu, gan pasākumu vietu.

## Raksturojums
Vienības laukumā satiekas Raunas, Lenču, Lielā Skolas, Rīgas iela un Vaļņu iela. Laukuma ziemeļu malā atrodas Uzvaras piemineklis, austrumu malā — Vidzemes rajona tiesas nams, un laukuma turpinājums ziemeļu virzienā — bulvārveida iela ar nodalītām brauktuvēm (katra savā virzienā), kas turpinās kā Valmieras iela. Starp abām brauktuvēm atrodas zaļā teritorija, kuru iepretim Maija parkam šķērso Uzvaras bulvāris. Šajā posmā ielai pieguļ Cēsu universālveikals un viesnīca "Hotel Cēsis" (vēsturiskā viesnīca "Tērvete"). Laukums ir sākums diviem valsts vietējās nozīmes autoceļiem: V292 (Cēsis—Pieškalni) un V320 (Pievadceļš pie Cēsīm).

Laukums tiek izmantots arī dažādiem pasākumiem — šeit notiek pilsētas svētki, Jaunā gada svinības, kā arī parādes un koncerti. Tāpat ar militāro parādi un defilē programmu šeit tiek atzīmēta Varoņu piemiņas diena.

## Vēsture
Pilsētas plānos laukums parādījās 20. gadsimta sākumā kā **Konventa laukums**, tādējādi to var uzskatīt par jaunāko Cēsu laukumu. Par **Vienības laukumu** to pārdēvēja 1925. gadā, kad tika uzcelts Uzvaras piemineklis par godu Latvijas brīvības cīņās kritušo Latvijas un Igaunijas karavīru piemiņai. Nosaukums simbolizē abu valstu armiju vienotību.

Padomju režīma laikā 1951. gadā martā piemineklis tika uzspridzināts, un tā vietā 1959. gadā uzstādīja Ļeņina tēlu (autors Kārlis Jansons) un laukumu pārdēvēja par **Ļeņina laukumu**. 1989. gadā cauri laukumam gāja Baltijas ceļa maršruts. Vienības laukuma nosaukums tika atgūts 1990. gadā, Trešās atmodas laikā. Šajā gadā, 17. oktobrī, pieminekli demontēja (patlaban tas atrodas gulošā veidā Cēsu pils dārzā).

1998. gada novembrī tika atklāts atjaunotais Uzvaras piemineklis, kas notika ar Latvijas un Igaunijas Republikas atbalstu.

Līdz 2019. gadam laukumā ikdienā tika organizēta satiksme apļveida krustojuma veidā, taču no 28. aprīļa tā tika reorganizēta, saglabājot satiksmi tikai ārējā lokā, pārējo laukuma daļu atvēlot gājējiem.

## Ielu savienojumi
Vienības laukums ir savienots ar šādām ielām:

* Raunas iela
* Uzvaras bulvāris (T veida krustojums)
* Valmieras iela (ielas turpinājums Valmieras virzienā)
* Lenču iela
* Lielā Skolas iela
* Rīgas iela
* Vaļņu iela

## Atsauces
Autoceļš V292

|}
|}

**V292** autoceļš (**Cēsis—Pieškalni**) ir Latvijas vietējais autoceļš. Tas sākas Cēsīs, Vienības laukumā, un beidzas Pieškalnos, Priekuļu pagastā.

Cēsu pilsētas teritorijā tas visā garumā sakrīt ar Lenču ielu un lielākajā daļā ir ar asfalta segumu. Īsi pirms pilsētas robežas, pie Cēsu Meža kapiem, par ceļa segumu kļūst grants.

## Atsauces
Limbažu Lielezers

**Limbažu Lielezers**, **Lielezers** (agrāk saukts arī par **Svētezeru**) ir caurteces ezers ielejveida pazeminājumā starp Viduslatvijas zemienes Metsepoles līdzenumu rietumos un Idumejas augstienes Limbažu viļņoto līdzenumu austrumos, Limbažu novada Limbažu pagastā un Limbažu pilsētā. Ietilpst Limbažu ezeru grupā. Ezeram ir šaura, garena forma. Garums 4,3 km, platums līdz 0,7 km. Krasti zemi, slīpi, krūmaini, grūti pieejami; austrumu un dienvidu daļā krasts augstāks. Dibens dūņains, smilšains, piekrastē daudz detrīta. Vidējais dziļums 3,8 m (pēc citiem datiem 5,2 m), dziļākā vieta — 6,5 m — atrodas pretī Buķiem. Ezerā ietek daži sīki strauti, no ezera ziemeļu gala izplūst Donaviņa uz Dūņezeru. Donaviņā ierīkoti aizvari.

Niedru josla 10—30 m plata, aug arī ezera meldri, glīvenes, dzeltenās lēpes, elodejas, raglapes. Mīt līdakas, asari, karpas, plauži, raudas, ruduļi, karūsas, līņi, zuši, vēdzeles, zandarti; ezerā regulāri tiek ielaisti zivju mazuļi. Ezerā bieži novērojami ūdensputni — pīles, lauči, cekuldūkuri, gulbji.

Lielezera ziemeļaustrumu krastā iekārtota pludmale ar labiekārtotu peldvietu, pludmales volejbola laukumiem, āra trenažieriem, rotaļu laukumu bērniem un laivu nomu. Blakus atrodas Olimpiskā sporta centra „Limbaži“ airēšanas bāze, ierīkota 3,6 km gara dabas taka ar putnu vērošanas torni ezera ziemeļu galā.

Ezers ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta teritorijā.

## Atsauces
Nadīne Fēndriha

**Nadīne Fēndriha** (; dzimusi ) ir šveiciešu distanču slēpotāja.

## Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja  Davosā ar 22. vietu sprintā. 2016. gada Pasaules U-23 čempionātā izcīnīja sudraba medaļu sprintā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2017. gadā Lahti. Komandu sprintā un stafetē ieņēma 7. vietu, bet individuālajā sprintā un 10 km distancē klasiskajā stilā — 25. vietu. 2018. gada Pasaules U-23 čempionātā, kas norisinājās Gomsā, Šveicē, izcīnīja divas medaļas — sudrabu sprintā un bronzu 10 km distancē klasiskajā stilā.

Piedalījās  Phjončhanā. Labāko rezultātu sasniedza komandu sprintā, ieņemot 4. vietu.  PK sacensībās Itālijā izcīnīja 2. vietu 10 km distancē klasiskajā stilā, kas bija viņas pirmais goda pjedestāls PK posmos. 2019. gada Pasaules čempionātā labāko rezultātu sasniedza 10 km distancē, izcīnot 5. vietu.

Pirmo uzvaru PK posmos izcīnīja  Drēzdenē sprintā.  2021. gada Pasaules čempionātā kopā ar Laurīni van der Grāfu ieguva sudraba medaļu komandu sprintā.  Pekinā sprintā iekļuva finālā un izcīnīja piekto vietu, komandu sacensībās (stafetē un komandu sprintā) divas reizes bija 7. vietā. 2022.—2023. gada sezonā sasniedza savu labāko rezultātu Pasaules kausa kopvērtējumā, ieņemot piekto vietu. Sprinta disciplīnas ieskaitē divas reizes ir bijusi otrajā vietā (2021. un 2023. gadā).

2025. gada Pasaules čempionātā Tronheimā izcīnīja divas bronzas medaļas: individuālajā sprintā un komandu sprintā kopā ar Anju Vēberi.  ieguva savu pirmo olimpisko medaļu — sudrabu komandu sprintā, startējot kopā ar Nadju Kēlinu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tatjana Sorina

**Tatjana Sorina** (; dzimusi **Aļošina** ()  Tjumeņā) ir krievu distanču slēpotāja.

## Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja  Drammenē ar 45. vietu sprinta kvalifikācijā. Pirmos punktus Pasaules kausa ieskaitē ieguva 2018. gada janvārī Drēzdenē, ieņemot 28. vietu sprintā. 2019.—2020. gada sezonu izlaida bērna piedzimšanas dēļ.

2020. gada novembrī izcīnīja 2. vietu *Nordic Opening* sacensību kopvērtējumā, kas bija viņas pirmais pjedestāls Pasaules kausa posmos. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2021. gadā Oberstdorfā un izcīnīja sudraba medaļu stafetē. Individuāli labāko rezultātu sasniedza 10 km distancē brīvajā stilā, ieņemot 5. vietu.

2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā, pārstāvot Krievijas Olimpiskās komitejas komandu, viņa izcīnīja zelta medaļu stafetē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lenču iela (Cēsis)

**Lenču iela** ir iela Cēsīs. Tā sākas pilsētas centrā, Vienības laukuma un Lielās Skolas ielas krustojumā, un beidzas pie pilsētas robežas ar Priekuļu pagastu. Gandrīz visā garumā to klāj asfalts, tikai nelielā posmā pirms beigām ielai ir grants segums. Ielas kopgarums ir 2,2 kilometri.

Iela visā garumā ir daļa no valsts vietējās nozīmes autoceļa V292 (Cēsis—Pieškalni).

Iela nosaukta Lenču vārdā, jo savulaik veda uz Lenču ciemu (izmantojot vēsturisko pārceltuvi pār Gauju pie tagadējās ūdenstūristu apmetnes "Lenči"). Starpkaru periodā tās beigu posmā, pirms Siļķupītes, tai bija cita trajektorija — tā veda pa tagadējo Mazo Lenču ielu.

## Ielu savienojumi
Lenču iela ir savienota ar šādām ielām:

* Vienības laukums / Lielā Skolas iela
* Podnieku iela (T veida krustojums)
* Pils laukums (divi T veida krustojumi)
* Aldaru iela (T veida krustojums)
* Ceriņu iela (T veida krustojums)
* Palasta iela / Festivāla iela
* Pērļu iela (T veida krustojums)
* Noras iela (T veida krustojums)
* Amatas iela (T veida krustojums)
* Oktobra iela (T veida krustojums)
* Ainavu iela (T veida krustojums)
* Celtnieku iela (T veida krustojums)
* Mazā Lenču iela (T veida krustojums)
* Krasta iela / Birzes iela

## Atsauces
Ripela

**Ripela** () ir 12 kilometrus gara Šeldas labā krasta pieteka Beļģijā, Antverpenes provincē.

Izveidojas pie Rumstas, satekot Netei (no labās) un Dilai (no kreisās). Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Šeldā pie Šelles. Kuģojama upe, vidustecē upe savienota ar Briseles—Šeldas jūras kanālu. Upes krastos atrodas arī Boma un Nīla.

## Ārējās saites
Kurzemes un Zemgales hercogistes ģerbonis

**Kurzemes un Zemgales hercogistes ģerbonis** bija viens no Kurzemes un Zemgales hercogistes heraldiskajiem simboliem, kurā Kurzemi simbolizēja lauva, bet Zemgali un Sēliju – alnis (briedis). To kopš 1565. gada kā savu ģerboni lietoja Gothards Ketlers, Kurzemes un Zemgales kungs Livonijā, Polijas karaliskās majestātes vietvaldis un gubernators Livonijā.  

## Vēsture
1566. gadā noslēgtā Grodņas ūnija paredzēja, ka Kurzeme un Zemgale tiesību ziņā tika pielīdzinātas 1525. gadā dibinātajai Prūsijas hercogistei, piešķirot to mantojuma lēnī pēdējam ordeņa meistaram Gothardam Ketleram. Ģerboņa vairodziņā bija attēlota Ketleru dzimtas ģerboņa figūra – katla kāsis un Sigismunda Augusta monogramma. 1579. gadā Stefans Batorijs hercoga ģerboni apstiprināja ar diplomu, kurā piešķīra ģerbonim elementu no sava ģerboņa – vilka žokli ar trim zobiem.
Ketleru dinastijai beidzoties, no ģerboņa izzuda arī Ketleru zīme un parādījās Bīrona ģerbonis – celms, uz kura sēž putns un priekšā šķērsām noliktas atslēgas.

## Atsauces
Eva Urevca

**Eva Urevca** (; dzimusi  Jesenicē) ir slovēņu distanču slēpotāja.

## Karjera
Jauniešu vecumā nodarbojusies ar biatlonu. Piedalījusies 2011. gada Pasaules čempionātā biatlonā jauniešiem un 2012. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēlēs Insbrukā. Vēlāk pilnībā pievērsusies distanču slēpošanai.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Planīcā ar 41. vietu sprinta kvalifikācijā. Pirmo reizi Pasaules čempionātā piedalījās 2019. gadā Zēfeldē. Sprintā iekļuva ceturtdaļfinālā un ierindojās 21. vietā. Piedalījās arī stafetē, izcīnot 9. vietu.

 PK posmā Drēzdenē kopā ar Anamariju Lampiču izcīnīja 3. vietu komandu sprintā. 2021. gada februārī Ulrīsehamnā, Zviedrijā, tajā pašā sastāvā izcīnīja savu pirmo uzvaru komandu sprinta sacensībās. 2021. gada Pasaules čempionātā, arī startējot kopā ar Lampiču, izcīnīja bronzas medaļu komandu sprintā. Individuālajā sprintā ierindojās 28. vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tīrila Venga

**Tīrila Udnese Venga** (; dzimusi ) ir norvēģu distanču slēpotāja, divkārtēja pasaules čempione stafetē, 2022.—2023. gada sezonas Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētāja.

Viņas dvīņumāsa Lota Venga arī ir distanču slēpotāja, bet cita norvēģu slēpotāja Heidi Venga ir trešās pakāpes māsīca.

## Karjera
Ar panākumiem startējusi Pasaules čempionātos junioriem 2014., 2015. un 2016. gadā. Trīs reizes ieguvusi medaļas stafetē, bet 2016. gadā izcīnīja arī bronzu 10 km distancē brīvajā stilā. Izcīnījusi četras medaļas Pasaules U-23 čempionātā, tai skaitā 2018. gadā kļuva par pasaules U-23 čempioni sprintā.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Drammenē ar 46. vietu sprinta kvalifikācijā. 2017. gada janvārī Toblahā izcīnīja pirmos punktus PK ieskaitē, ieņemot 21. vietu sprintā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā, statējot tikai sprintā (15. vieta).

2021. gada Pasaules čempionātā Oberstdorfā Norvēģijas komandas sastāvā izcīnīja zelta medaļu stafetē. Viņa iekļuva arī sprinta sacensību finālā, kur ieņēma 6. vietu. 2023. gada Pasaules čempionātā kopā ar Anni Hjersti Kalvo ieguva sudrabu komandu sprintā, bet stafetē izcīnīja zeltu. 2022.—2023. gada sezonā uzvarēja Pasaules kausa kopvērtējumā, izcīnot lielo kristāla globusu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Johanna Matintalo

**Johanna Katarīna Matintalo** (; dzimusi ) ir somu distanču slēpotāja,  un 2021. gada Pasaules čempionāta bronzas medaļu ieguvēja stafetē. Nodarbojusies arī ar vieglatlētiku — vidējo distanču skriešanu.

## Karjera
Piedalījusies Pasaules jauniešu un junioru čempionātos vieglatlētikā. 2011. gadā 14 gadu vecumā Somijas čempionātā pieaugušajiem izcīnīja 2. vietu 800 metru distancē. Gadu vēlāk šo panākumu atkārtoja, bet 2013. gadā kļuva par Somijas čempioni šajā disciplīnā. Savainojumu dēļ nolēma neturpināt vieglatlētes karjeru un pilnībā pievēršās distanču slēpošanai.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  ar 69. vietu 10 km distancē klasiskajā stilā. 2017. gada Pasaules U-23 čempionātā izcīnīja sudraba medaļu 15 km skiatlonā. Tā paša gada februārī tika iekļauta Somijas izlases sastāvā PK posmā Otepē, lai aizvietotu savainoto Rītu Līsu Roponenu. Matintalo negaidīti izcīnīja augsto 12. vietu 10 km klasiskajā stilā.

Pasaules čempionātā pirmo reizi startēja 2017. gadā Lahti. Piedalījās tikai 15 km skiatlonā un ieņēma 29. vietu. Piedalījās  Phjončhanā, labāko rezultātu sasniedza 30 km distancē ar kopēju startu klasiskajā stilā, ieņemot 18. vietu. Pirmo reizi godalgotu vietu PK posmos stafetē ieguva  Norvēģijā, komandai izcīnot 3. vietu. 2021. gada Pasaules čempionātā Oberstdorfā izcīnīja bronzas medaļu stafetē.

 Gomsā 20 km distancē klasiskajā stilā ar kopēju staru Matintalo izcīnīja savu pirmo uzvaru Pasaules kausa posmos.  Somijas stafetes komandas sastāvā ieguva bronzas medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Efendi (nozīmju atdalīšana)

**Efendi** var būt:
* Efendi — turku tituls;
* Samira Efendi — azerbaidžāņu dziedātāja, 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa dalībniece, pazīstama arī ar mononīmu Efendi;
* Šabtajs Cvi, arī Amira jeb Mehmets Efendi — Osmaņu impērijas sefardu kabalists, kurš apgalvoja, ka ir mesija.
Nete

**Nete** () ir 76 kilometrus gara Ripelas labā satekupe Beļģijā, Antverpenes provincē.

Izveidojas Līras pilsētā, satekot Grote Netei (no kriesās puses) un Kleine Netei (no labās puses). Tek dienvidrietumu virzienā. Pie Rumstas, satekot ar Dilu no kreisās puses, izveido Ripelu. Upes krastos atrodas Difela.

## Ārējās saites
Lisa (Šeldas pieteka)

**Lisa** () jeb **Leje** () ir 202 kilometrus gara Šeldas kreisā krasta pieteka Francijā un Beļģijā.

Izteka Lisbūras komūnā Padekalē Francijā. Tek ziemeļaustrumu-austrumu virzienā. Ietek Šeldā pie Gentes. Upes krastos atrodas Mervila, Armantjēra Francijā, kā arī Komīnvarnetona, Menena, Kortreika un Harelbeke Beļģijā. Savulaik upe bija ievērojami piesārņota, jo plūda caur industrializētajiem Francijas un Beļģijas rajoniem.

## Ārējās saites
Svētā Bavo katedrāle

**Svētā Bavo katedrāle** () ir Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Beļģijas Austrumflandrijas provinces centrā Gentē. Katedrāle kopā ar Svētā Nikolaja baznīcu un Gentes befruā veido Gentes vecpilsētas raksturīgo siluetu.

Katedrāle, kas veltīta 7. gadsimta svētajam Gentes Bavo, sākta celt 13. gadsimtā, 16. gadsimtā ieguva mūsdienu izskatu. Katedrālē atrodas viena no pazīstamākajām rietumu kristietības altārgleznām - Jana van Eika Gentes altāris.

## Galerija

Gent_Baafs_009.JPG
Crypt_Sint_Baafskathedraal.jpg
Kooromgang_gent.JPG
Inside_St._Bavos_Cathedral_Ghent.jpg
Jan and Hubert van Eyck - Ghent Altarpiece.jpg|Gentes altāris


## Ārējās saites

*
Gentes Svētā Nikolaja baznīca

**Svētā Nikolaja baznīca** () ir Romas katoļu baznīca, kas atrodas Beļģijas Austrumflandrijas provinces centrā Gentē. Kopā ar Svētā Bavo katedrāli un Gentes befruā Nikolaja baznīca veido Gentes vecpilsētas raksturīgo siluetu.

Baznīca celta 13. gadsimta sākumā un to apmeklēja ģilžu biedri, kas laika gaitā izbūvēja atsevišķas kapelas. Baznīcā atrodas 19. gadsimta franču ērģeļbūvētāja Aristīda Kavajē-Kola būvētās ērģeles. 20. gadsimta sākumā baznīca tika restaurēta.

## Galerija

Ghent,_Saint-nicolas_church,_view_from_cathedral.JPG|Nikolaja baznīca no Svētā Bavo katedrāles.
Altar_Nicholas_church_Gent.jpg
Saint_Nicholas_Church.JPG
Orgel_Sint-Niklaaskerk_Gent_Belgium.jpg


## Ārējās saites

*
Gentes befruā

**Gentes befruā** () ir 14. gadsimta zvanutornis, kas atrodas Beļģijas pilsētas Gentes vecpilsētā. Befruā kopā ar Svētā Bavo katedrāli un Svētā Nikolaja baznīcu veido Gentes vecpilsētas raksturīgo siluetu. Gentes befruā iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā kā viens no 56 Beļģijas un Francijas befruā objektiem.

91 metrus augstā befruā celtniecība sākta 1313. gadā un tas ir augstākais Beļģijā. Tornis dažādi pārbūvēts līdz pat 20. gadsimta sākumam. 17. gadsimtā tornī tika izbūvēts kariljons.

## Ārējās saites

*
Evija Papule

**Evija Papule** (dzimusi  Rīgā) ir Latvijas pedagoģe, ierēdne un politiķe. Bijusi 13. Saeimas deputāte, ievēlēta no partijas "Saskaņa" saraksta, bet nav bijusi tās biedre un vēlāk Saeimā darbojusies kā ārpusfrakciju deputāte.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1964. gadā. 1988. gadā pabeigusi Latvijas Valsts universitāti, iegūstot latviešu valodas un literatūras skolotājas un krievu valodas un literatūras skolotājas kvalifikāciju ar tiesībām strādāt minoritāšu skolā. Pēc tam ieguvusi maģistra grādu skolvadībā Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības augstskolā (1997).

Ilgstoši strādājusi Izglītības un zinātnes ministrijā, bijusi valsts sekretāra vietniece.

## Politiskā darbība
2010. gadā E. Papule nesekmīgi kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no partijas "Par prezidentālu republiku" saraksta.

Pēc tam, kad 2017. gadā viņa pameta valsts sekretāra vietnieka amatu un darbu Izglītības un zinātnes ministrijā, E. Papule kļuva par Rīgas domes priekšsēdētāja Nila Ušakova padomnieci. 2018. gadā ievēlēta 13. Saeimā no partijas "Saskaņa" saraksta, nebūdama tās biedre. 2020. gadā E. Papule izstājās no "Saskaņas" Saeimas frakcijas un Saeimā darbojas kā ārpusfrakciju deputāte. 2021. gada augustā viņa bija partijas "Republika" dibinātāju skaitā.

2022. gada pavasarī kopā ar savu domubiedru Vjačeslavu Dombrovski pievienojās partiju apvienībai "Attīstībai/Par!". 1. oktobrī notikušajās 14. Saeimas vēlēšanās kandidēja no apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta, taču tas nepārvarēja 5% barjeru.

2025. gada Rīgas domes vēlēšanās E. Papule kandidēja kā partijas "Gods kalpot Rīgai!" un Zaļo Zemnieku savienības saraksta dalībniece, taču saraksts nesaņēma ievēlēlēšanai pietiekošu balsu skaitu.

## Atsauces
Ņencu valoda

**Ņencu valoda** (*ненэцяʼ вада*) ir viena no divām Krievijas ziemeļos mītošās ņencu tautas valodām. Izplatīta plašā areālā gar Ziemeļu Ledus okeāna piekrasti no Kolas pussalas rietumos līdz Taimiras pussalai austrumos. Pieder urāliešu valodu saimes samodiešu valodu grupai. To prot ap 22 000 cilvēku — apmēram puse no ņencu skaita. Oficiālā valoda Ņencu autonomajā apvidū un Jamalas Ņencu autonomajā apvidū.

Savulaik tika uzskatīts, ka ņencu valodai ir divi dialekti — tundras ņencu dialekts, ko lieto lielākā daļa ņencu, un meža ņencu dialekts. Pēdējā laikā meža ņencu dialekts tiek uzskatīts par atsevišķu valodu — to lieto ap 1000 cilvēku galvenokārt Jamalas Ņencu autonomā apvidus taigas zonā.

Rakstība kopš 19. gadsimta beigām uz kirilicas pamata; no 1931. līdz 1937. gadam rakstība bija latīņu alfabētā. Literārā valoda veidojusies uz tundras ņencu dialekta Boļšezemeļskas tundras varianta pamata. Ņencu sākumskolās ņencu valoda ir obligātais priekšmets, vēlāk — fakultatīvs priekšmets.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Этнографической экспедиция «Ненэй ненэця″»
Ajona (ciems)

**Ajona** (krievu un ) ir ciems Krievijas ziemeļaustrumos, Čukotkas autonomā apvidus Čaunas rajonā. Izvietojies Ajonas salas ziemeļrietumu krastā pie Austrumsibīrijas jūras.

Apdzīvotā vieta dibināta 1940. gadā un izaugusi kā *Enmitagino* kolhoza ciemats. Lielākā daļa iedzīvotāju ir čukči. 2000. gados iedzīvotāju skaits samazinājies no 360 2002. gadā līdz 191 2020. gadā. Ciemā ir sākumskola, slimnīca, kultūras nams, bibliotēka, pasts. Pasažieru pārvadāšana uz rajona centru Peveku tiek veikta ar aviāciju (ar helikopteru), kravu pārvadājumi pa jūru vai ledus ceļu ziemā. Ciema dienvidu nomalē kopš 1941. gada darbojas Ostrovajonas polārstacija.

## Atsauces
Flandrijas grāfu pils

**Flandrijas grāfu pils** () ir viduslaiku pils Beļģijas Austrumflandrijas provinces centra Gentes vecpilsētā.

Pils no 1180. līdz 1353. gadam bija Flandrijas grāfu rezidence. Pēc tam dažādos laikos tā kalpoja kā tiesas nams, cietums, naudas kaltuve un rūpnīca. No 1893. līdz 1903. gadam pils tika restaurēta un mūsdienās tajā iekārtots muzejs.

## Ārējās saites

*
Rui Hačimura

**Rui Hačimura** (; dzimis  Tojamā) ir Japānas basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja pozīcijā, Japānas basketbola izlases dalībnieks. 2023. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Losandželosas "Lakers", bet visu līdšinējo karjeru spēlējis Vašingtonas "Wizards".

R. Hačimura ir dzimis etniski jauktā ģimenē: viņa māte ir japāniete, bet tēvs cēlies no Āfrikas valsts Beninas.

## Karjera
Vidusskolā mācījies Japānā, kur spēlējis arī basketbolu, kļūdams par divkārtēju nacionālās vidusskolu līgas čempionu. Pēc vidusskolas nonācis Gonzaga Universitātes komandā "Bulldogs", aizvadījis NCAA čempionātā trīs sezonas, kļūdams par piekto Japānas spēlētāju pirmajā divīzijā.

### NBA
2019. gada NBA draftā izraudzīts ar 9. numuru, otro augstāko starp ārvalstu spēlētājiem, R. Hačimuru izvēlējās Vašingtonas "Wizards". Viņš kļuva par otro NBA draftā izvēlēto Japānas spēlētāju pēc 2,34 m garā Jasutakas Okajamas, ko draftēja 1981. gadā. Debijas sezonā R. Hačimura tika iekļauts NBA debitantu otrajā simboliskajā izlasē, kā arī abās pirmajās sezonās izraudzīts par Uzlecošo Zvaigžņu spēles dalībnieku (2021. gada NBA Visu Zvaigžņu spēles nedēļas nogales ietvaros pati spēle gan nenotika Covid-19 pandēmijas dēļ).

2022. gada nogalē uzvarētā spēlē pret Fīniksas "Suns" (127—102) R. Hačimura atkārtoija savu karjeras rezultativitātes rekordu — 30 punkti. 2023. gada janvārī, pēc tam, kad spēlētājs un klubs nevienojās par jaunu līgumu, viņš tika aizmainīts uz Losandželosas "Lakers" pret Kendriku Nannu un trīs nākotnes otrās kārtas drafta izvēlēm.

### Nacionālā izlase
Spēlējis dažāda vecuma Japānas jaunatnes izlasēs, kopā ar U16 izlasi ieguvis bronzas medaļu Āzijas čempionātā (2013). Bija rezultatīvākais spēlētājs 2014. gada U17 Pasaules čempionātā (22,6 punkti vidēji spēlē), kurā Japāna ieņēma 14. vietu.

2019. gadā debitējis Japānas pieaugušo izlasē. Tās sastāvā piedalījies 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika 2021. gadā Tokijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ostrovajona

**Polārā hidrometeoroloģiskā stacija «Sidorova»** (), vairāk zināma kā **Ostrovajona** (*Остров Айон*), ir Krievijas polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Tā ir izvietota Austrumsibīrijas jūras dienvidu krastā Ajonas salā, Ajonas ciema dienvidu nomalē. Stacija administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Čaunas rajonā.

## Vēsture
Stacija izveidota 1941. gadā, regulāri novērojumi sākti 1942. gada 21. martā. Stacijā veic meteoroloģiskos, aeroloģiskos, jūras hidroloģiskos, agrometeoroloģiskos novērojumus, kā arī veic vides piesārņojuma monitorēšanu. Stacija nodēvēta par godu tās vadītājam, vairāku Arktikas izpētes ekspedīciju dalībniekam, polārpētniekam Vasīlijam Sidorovam (1925-1999).

## Atsauces
Denjels Kīzs

**Denjels Kīzs** (dzimis Ņujorkā , miris ) bija amerikāņu rakstnieks. Viņa zināmākais darbs ir 1966. gadā sarakstītais romāns "Puķes Aldžernonam".

Kīzs dzimis Ņujorkā ebreju imigrantu ģimenē. Viņa tēvs vadīja lietotu preču veikalu, māte strādāja par kosmetoloģi.

1950. gadā Kīzs absolvēja Bruklinas koledžu, iegūstot psiholoģijas bakalaura grādu. Pēc mēneša viņš sāka darbu izdevniecībā *Magazine Management* un ar laiku kļuva par redaktoru žurnālam *Marvel Science Stories*.

Denjels Kīzs pasniedza daiļliteratūru Veina Universitātē. 1966. gadā viņš kļuva par daiļliteratūras profesoru Ohaio Universitātē, un 2000. gadā viņam tika piešķirts universitātes *emeritus* profesora nosaukums.

Pirmā publikācija — *Marvel Science Stories* 1952. gada maija numurā.

Denjels Kīzs kļuva slavens ar stāstu "Puķes Aldžernonam" (1959) un tāda paša nosaukuma gada romānu, kas sarakstīts uz stāsta pamata (1966). Par šiem darbiem viņš saņēmis divas prestižākās angļu zinātniskās fantastikas balvas — 1960. gadā stāstam "Puķes Aldžernonam" tika piešķirta Hugo balva, bet 1966. gadā romānam — Nebula balva. Saņēmis arī dažādas citas balvas. Vairāki viņa darbi ir ekranizēti.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 

* Его интересуют только мыши: о чем размышлял на досуге Дэниел Киз. Уроки целеустремленности от автора «Цветов для Элджернона»
Fēlikss Leitners

**Fēlikss Leitners** (; dzimis ) ir austriešu bijušais biatlonists. Pasaules kausā startējis no 2016. līdz 2025. gadam, piedalījies , 2018. gada Eiropas čempions 20 km individuālajā distancē.

## Karjera
Ar biatlonu sāka nodarboties 2008. gadā. 2015. gada Pasaules čempionātā jauniešiem Raubičos izcīnīja sudraba medaļu sprintā un zeltu iedzīšanā. 2015.—2016. gada sezonā sāka piedalīties IBU kausā. 2016. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja divas zelta medaļas, individuālajā distancē un sprintā, kā arī ieguva bronzu iedzīšanā.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Estešundā ar 45. vietu sprintā. Pēc nedēļas nākamajā PK posmā Pokļukā sprintā ieņēma 39. vietu, izcīnot pirmos punktus PK ieskaitē. 2018. gada Eiropas čempionātā izcīnīja zelta medaļu 20 km individuālajā distancē. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Estešundā. Labāko rezultātu individuāli sasniedza distancē ar kopēju startu (19. vieta), bet stafetē Austrijas komandas sastāvā ieņēma 8. vietu. 2020. gada Pasaules čempionātā Antholcā ieguva sesto vietu distancē ar kopēju startu.

 Oberhofā distancē ar kopēju startu šāva precīzi un finišēja otrajā vietā, izcīnot savu pirmo un vienīgo individuālo pjedestālu Pasaules kausa posmos. Vēl divas reizes ir bijis uz goda pjedestāla stafetes komandas sastāvā. Piedalījies  Pekinā, kur labāko individuālo rezultātu sasniedza iedzīšanā, ieņemot 10. vietu.

2025. gada oktobrī 28 gadu vecumā viņš paziņoja par savas sportista karjeras beigām.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Filips Horns

**Filips Horns** (; dzimis ) ir vācu biatlonists.

## Karjera
2012. piedalījās Pasaules čempionātā jauniešiem, kas norisinājās Kontiolahti, taču panākumus neguva. Nākamajā gadā Obertilliahā ieguva sudraba medaļu stafetē. 2015.—2016. gada sezonā sāka piedalīties IBU kausā. 2018. gada Eiropas čempionātā izcīnīja bronzas medaļu 20 km individuālajā distancē.

Pasaules kausā debitēja  Pokļukā, kur uzreiz tika iekļauts jauktās stafetes komandā, kas ieguva 7. vietu. Nedēļu vēlāk ieguva savus pirmos individuālos punktus PK ieskaitē, iedzīšanā finišējot 28. vietā. 2019. gada Eiropas čempionātā Raubičos izcīnīja sudraba medaļu jauktajā stafetē.

2019.—2020. gada sezonā nostiprinājās Vācijas pirmās komandas sastāvā, regulāri startējot Pasaules kausa sacensībās. Izcīnīja vairākas godalgas PK posmos stafetē. 2020. gada Pasaules čempionātā Antholcā Vācijas stafetes komandas sastāvā kopā ar Ēriku Leseru, Arndu Peiferu un Benediktu Dollu izcīnīja bronzas medaļu stafetē. Labāko rezultātu individuāli sasniedza sprintā, ieņemot 8. vietu.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Uļjana Ņigmatuļina

**Uļjana Ņigmatuļina** (; dzimusi **Kaiševa** (*Кайшева*) ) ir Krievijas biatloniste.

## Karjera
Ar biatlonu sāka nodarboties 2004. gadā desmit gadu vecumā. Piedalījās 2012. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēles Insbrukā, kur izcīnīja trīs medaļas — bronzu sprintā, zeltu iedzīšanā un sudraba medaļu jauktajā biatlona un distanču slēpošanas stafetē. 2013. gada Pasaules čempionātā jauniešiem izcīnīja četras zelta medaļas. 2014. gadā startēja jau junioru konkurencē, iegūstot divas godalgas. Individuālajā distancē ieņēma trešo vietu, bet stafetes komandas sastāvā bija otrajā vietā. 2015. gada Pasaules čempionātā junioriem Raubičos vēlreiz izcīnīja sudraba medaļu stafetē. Izcīnījusi arī vairākas godalgas Eiropas čempionātos junioriem.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Pokļukā ar 62. vietu sprintā. 2017. gada janvārī Oberhofā ieņēma 27. vietu sprintā, izcīnot savus pirmos punktus PK ieskaitē. Piedalījās  Phjončhanā, startējot kā Olimpisko sportistu no Krievijas pārstāve. Labāko rezultātu individuāli sasniedza 15 km distancē, ieņemot 24. vietu. Jauktajā stafetē komanda finišēja 9. vietā.

Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Estešundā. Startēja tikai 15 km individuālajā distancē (60. vieta) un stafetē (5. vieta).  PK posmā Oberhofā Krievijas komandas sastāvā uzvarēja jauktajā stafetē. Tā paša gada 24. janvārī Antholcā uzvarēja arī sieviešu stafetē, veicot pēdējo posmu.

 Pekinā izcīnīja bronzas medaļu jauktajā stafetē un sudrabu sieviešu stafetē, pārstāvot Krievijas Olimpiskās komitejas komandu.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Jeļena Kručinkina

**Jeļena Kručinkina** (; dzimusi  Mordvijā, Krievijā) ir Baltkrievijas biatloniste. Startējot jauniešu un junioru sacensībās, pārstāvēja Krieviju. 2018. gada oktobrī pārgāja uz Baltkrieviju.

Viņas dvīņumāsa Irina arī ir biatloniste.

## Karjera
Ar biatlonu sāka nodarboties 2009. gadā. 2014. gadā piedalījās Pasaules čempionātā jauniešiem, labāko rezultātu sasniedza iedzīšanā (33. vieta). Nākamajos divos gados starēja junioru konkurencē, taču arī godalgas neieguva. Labākā vieta bija 2015. gada Pasaules čempionātā junioriem Raubičos, kad sprintā ierindojās 17. vietā. 

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Rūpoldingā ar 23. vietu sprintā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Estešundā. 2020. gada Eiropas čempionātā, kas notika Baltkrievijā, iedzīšanas distancē izcīnīja uzvaru.  PK posmā Oberhofā izcīnīja 2. vietu stafetē, veicot pēdejo posmu. Šo panākumu atkārtoja arī PK posmā Nove Mesto tā paša gada martā.

Piedalījās  Pekinā, 15 km individuālajā distancē ieņēma 48. vietu, sprintā bija 70. vietā, bet sieviešu stafetē Baltkrievijas komandas sastāvā ieņēma 13. vietu.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
3A. autobusu maršruts (Rīga)

**3A. autobusu maršruts** bija Rīgas sabiedriskā transporta pagaidu autobusu maršruts, kas kursēja no Daugavgrīvas līdz Brīvības bulvārim.

Maršruts izveidots 2021. gada 15. martā, tas bija paredzēts, lai atslogotu 3. autobusu maršrutu COVID-19 pandēmijas laikā. Autobusi kursēja darba dienu rītos virzienā no Daugavgrīvas uz Centru (no plkst. 6:01 līdz plkst. 9:01), bet vakarā – no Centra uz Daugavgrīvu (no plkst. 16:49 līdz plkst. 19:15). Maršruts tika slēgts 2021. gada 2. augustā.

3A. autobusu maršrutu apkalpoja 6. autobusu parks.

## Maršruts
**[[Daugavgrīva]]** — '''Brīvības bulvāris''' kursēja pa šādām ielām: Parādes iela, Flotes iela, Kapteiņu iela, Gobas iela, Stūrmaņu iela, Gaigalas iela, Daugavgrīvas šoseja, Daugavgrīvas iela, Raņķa dambis, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Brīvības bulvāris.

**[[Brīvības piemineklis]]** — Daugavgrīva kursēja pa šādām ielām: Brīvības bulvāris, Raiņa bulvāris, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Raņķa dambis, Daugavgrīvas iela, Daugavgrīvas šoseja, Gaigalas iela, Stūrmaņu iela, Gobas iela, Kapteiņu iela, Flotes iela un Parādes iela.

## Pieturvietas
3A. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 54 pieturas. Virzienā **[[Daugavgrīva]]** — '''Brīvības bulvāris''' bija 28 pieturas, bet virzienā **[[Brīvības piemineklis]]** — **[[Daugavgrīva]]** bija 26 pieturas.

## Skatīt arī

* Rīga
* Autobusu satiksme Rīgā
* Trolejbusu satiksme Rīgā
* Tramvaju satiksme Rīgā
* Sabiedriskais transports Rīgā
* Rīgas satiksme
* Rīgas metropolitēns

## Ārējās saites

* www.rigassatiksme.lv
* 

## Atsauces
Fabjēns Klods

**Fabjēns Klods** (; dzimis ) ir franču biatlonists.

## Karjera
Ar biatlonu sāka nodarboties 2006. gadā. Piedalījās 2012. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēlēs Insbrukā, izcīnīja bronzas medaļu jauktajā stafetē. 2013. gada Pasaules čempionātā jauniešiem uzvarēja sprintā un ieguva bronzu stafetē. Gadu vēlāk Preskailā startēja jau junioru konkurencē un izcīnīja zelta medaļu iedzīšanā un sudrabu stafetē. 2015. gada Eiropas čempionātā junioriem Otepē uzvarēja sprintā un ieguva sudrabu stafetē. Tā paša gada Pasaules čempionātā junioriem Raubičos arī izcīnīja divas godalgas — sudrabu sprintā un bronzu stafetē.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Rūpoldingā ar 96. vietu 20 km individuālajā distancē. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2017. gadā, starēja tikai 20 km individuālajā distancē un ieņēma 25. vietu. 2019. gada decembrī PK posmā Hohfilcenē Francijas komandas sastāvā ieguva 3. vietu stafetē. Pirmo reizi individuāli vietu uz goda pjedestāla PK posmos izcīnīja  Pokļukā, kad ieņēma 3. vietu 20 km distancē. 2021. gada Pasaules čempionātā labāko rezultātu sasniedza iedzīšanā, ieņemot 11. vietu.

Piedalījās , izcīnīja sudraba medaļu stafetē, bet labāko vietu individuāli sasniedza 20 km distancē (9. vieta). 2023. gada Pasaules čempionātā Oberhofā izcīnīja zelta medaļu stafetē. 2024. gada Pasaules čempionātā Nove Mesto stafetē ieguva bronzu.

## Ģimene
Fabjēna Kloda māte Kristīne ir bijusī distanču slēpotāja un biatloniste. Piedalījusies 1984. gada Pasaules čempionātā biatlonā, kur 10 km individuālajā distancē ieņēma astoto vietu. Viņa brāļi Florāns un Emiljēns arī ir biatlonisti. 

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Trakā Grieta

**Trakā Grieta** () ir 14. vai 15. gadsimta bombarda, kas atrodas Beļģijas Austrumflandrijas provinces centra Gentes vecpilsētā.

Trakā Grieta ir viens no nedaudzajiem kalto ieroču paraugiem, kas saglabājušies līdz mūsdienām. Bombarda izgatavota Gentē un sastāv no 32 sastāvdaļām, kas savienotas ar 41 stīpu. Ieroča kalibrs ir 660 mm. Trakā Grieta 1452. gadā tika izmantota Audenārdes pilsētas aplenkumā. Pilsētas aizstāvji ieroci sagrāba un atdeva Gentei tikai pēc 126 gadiem. Vēsturiski zināmi 3 šādi ieroči. Bez Trakās Grietas viens ir pazudis Francijas teritorijā, otrs atrodas Edinburgā.

## Ārējās saites
5A. trolejbusu maršruts (Rīga)

**5A. trolejbusu maršruts** bija Rīgas sabiedriskā transporta pagaidu trolejbusu maršruts, kas pilnībā aizstāja 5. autobusu maršrutu no 2021. gada 15. marta līdz 31. jūlijam un kursēja no Abrenes ielas līdz Mežciemam. Posmā no centra līdz Purvciemam trolejbusi kursēja pieslēdzoties kontakttīklam, pārējo maršruta daļu — ar dīzeļģeneratoru. Trolejbusi izmantoja dīzeļģeneratoru arī pilsētas centrā.

5A. trolejbusu maršruta kopējais garums bija 24,595 km. Maršruta **Abrenes iela** — **Mežciems** kopējais garums bija 11,851 km, bet maršruta **Mežciems** — **Abrenes iela** kopējais garums bija 12,744 km.

Darbdienās pa maršrutu kursēja 3 trolejbusi, kuri pavisam veica 67 reisus, bet brīvdienās — tikai 2 trolejbusi, kuri pavisam veica 33 reisus.

5A. trolejbusu maršrutu apkalpoja 2. trolejbusu parks. Tajā kursēja tikai Škoda 27Tr Solaris trolejbusi.

## Maršruts
**[[Abrenes iela (Rīga)|Abrenes iela]]** — **[[Mežciems (Rīga)|Mežciems]]** kursēja pa šādām ielām: Abrenes iela, Dzirnavu iela, Satekles iela, Marijas iela, A. Čaka iela, Ieriķu iela, Dzelzavas iela, Ulbrokas iela, S. Eizenšteina iela, Mežciema iela un Hipokrāta iela.

**Mežciems** — **Abrenes iela** kursēja pa šādām ielām: Hipokrāta iela, Mežciema iela, S. Eizenšteina iela, Ulbrokas iela, Dzelzavas iela, Vaidavas iela, Ieriķu iela, A. Čaka iela, Marijas iela, Emīlijas Benjamiņas iela, Vilhelma Purvīša iela un Abrenes iela.

## Pieturvietas
5A. trolejbusu maršrutā pavisam kopā bija 44 pieturas. Maršrutā **[[Abrenes iela (Rīga)|Abrenes iela]]** — **[[Mežciems (Rīga)|Mežciems]]** bija 22 pieturas, tāpat arī maršrutā **Mežciems** — **Abrenes iela** bija 22 pieturas.

## Skatīt arī

* Rīga
* Autobusu satiksme Rīgā
* Trolejbusu satiksme Rīgā
* Tramvaju satiksme Rīgā
* Sabiedriskais transports Rīgā
* Rīgas satiksme
* Rīgas metropolitēns

## Piezīmes un atsauces

### Atsauces


## Ārējās saites

* www.rigassatiksme.lv
Tēlotājmākslas muzejs (Gente)

**Tēlotājmākslas muzejs** () ir 1798. gadā dibināts tēlotāja mākslas muzejs Beļģijas Austrumflandrijas provices centrā Gentē.

Muzeja ēka celta ap 1900. gadu. Muzeja kolekcijā ir apmēram 9000 mākslas darbu, kas radīti no viduslaikiem līdz 20. gadsimtam. Kolekcijas pazīstamāko darbu vidū ir Hieronīma Bosa darbi (tostarp glezna Kristus nes krustu), Tintoreto, Teodora Žeriko un citu mākslinieku darbi.

## Ārējās saites

*