Jons Šļūpa

**Jons Šļūpa** (; dzimis , miris ) bija lietuviešu ārsts, aktīvists, nozīmīgs Lietuvas nacionālās atmodas dalībnieks un publicists. Pirmais Lietuvas sūtnis Latvijā (1919).

## Dzīvesgājums
350px|thumb|Lietuviešu konferences delegāti Stokholmā (1917).
thumb|Pirmā pasaules kara sākumā piedāvātās Latvijas-Lietuvas kopvalsts karte, kurā ietverta arī Austrumprūsija un daļa no Baltkrievijas (1915).
Dzimis 1861. gadā Gruzdžu pagasta Rakandžu ciemā turīga Žemaitijas zemnieka Roka Šļūpas un viņa sievas Onas ģimenē tagadējās Šauļu rajona pašvaldības teritorijā. Mācījās Jelgavas ģimnāzijā (1873–1880), tad studēja filoloģiju un tieslietas Maskavas Universitātē (1880–1882) un dabaszinātnes Pēterburgas Universitātē (1882). Iesaistījās poļu sociālistu-revolucionāru kustībā, tādēļ viņu izslēdza no universitātes un trīs mēnešus turēja ieslodzījumā.  1883. gadā viņš kļuva par Jona Basanaviča dibinātā pirmā lietuviešu nacionālā laikraksta *[[Aušra]]* redaktoru Ragnītē (tolaik Vācijā). 1884. gada martā viņš nelegāli ieradās Kauņas guberņā Lietuvā, bet drīz vien bija spiests bēgt uz Jelgavu Kurzemes guberņā, tad caur Palangas atgriezās Vācijā.

1884. gada maijā viņš no Hamburgas emigrēja un ASV, kur nodibināja Ņujorkas lietuviešu nedēļas laikrakstu *Unija*, kurā rakstīja par lietuviešu vienotību ar latviešiem, par izglītību, brīvdomību un sociālismu. 1885. gadā viņš nodibināja savu spiestuvi, kas izdeva nedēļas laikrakstu *Lietuviškasis balsas* ("Lietuviešu balss"). Viņš pārtulkoja no vācu valodas un publicēja Kārļa Guckova (*Gutzkow*) 1842. gada vēsturisko drāmu par Johanu Patkulu, kuru viņš notēloja kā latvieti, kurš cīnījās par savas tautas brīvību. 1888. gadā viņš pārcēlās uz Pensilvānijas štatu, bet 1889. gadā sāka studēt medicīnu Merilendas Universitātē. Tā paša gada nogalē Šļūpa Baltimorā nodibināja "Lietuviešu zinātņu biedrību" (*Lietuvių mokslo draugystė*) un lasīja publiskas lekcijas. 1890. gadā viņam piešķīra ASV pilsonību un 1891. gadā viņš ieguva ārsta tiesības. 1892. gadā viņš sāka izdot mēnešrakstu *Apšvieta* ("Apgaismība"), 1892. gadā nedēļas laikrakstu *Nauja gadynė* ("Jaunā ēra") ar sociālistisku ievirzi. 1901. gadā kļuva par biedrības *Aušra* biedru, pēc 1905. gada revolūcijas sākuma Lietuvā viņš 1905. gada maijā piedalījās Amerikas Lietuviešu Sociālistiskās partijas dibināšanā un kļuva par tās mantzini.
1906. gada februārī viņš Filadelfijā organizēja lietuviešu kongresu, kura rezolūcijā kā viena no prasībām bija Latvijas un Lietuvas apvienošana autonomā valstī.  
1910. gadā viņš sāka izdot mēnešrakstu *Laisvoji mintis* ("Brīvā doma").

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņš 1914. gada beigās dibināja "Amerikas Lietuviešu Nacionālo līgu (*Amerikos lietuvių tautinė sandara*). 1915. gadā iznāca Šļūpas Lietuvas vēstures apcerējums angļu valodā, kurā viņš ierosināja dibināt Latviešu-lietuviešu republiku ar galvaspilsētu Viļņā, Rīgā vai Kēnigsbergā" (*a Letto-Lithuanian republic with a capital at Vilnius, Riga or Königsberg*). 
1916. gadā viņš no Sanfrancisko devās uz Krievijas Impēriju, tad uz Stokholmu, kur 1917. gada oktobrī piedalījās Lietuvas Padomes konferencē.  
Stokholmā viņš dzīvoja līdz 1918. gada maijam un publicēja divas politiskas brošūras: "Lietuviešu-Latviešu Republika un Ziemeļu Tautu Savienība" (*Lietuvių-latvių respublika ir Šiaurės Tautų Sąjunga*) un "Lietuvas pagātne, tagadne un nākotne" (*Essay on the Past, Present, and Future of Lithuania*). Pēc Krievijas un Vācijas miera līguma noslēgšanas 1918. gada maijā viņš atgriezās ASV un cīnījās pret Polijas-Lietuvas kopvalsts atjaunošanas piekritējiem. Lietuvas brīvības cīņu laikā 1919. gada martā viņš ieradās Londonā un 22. maijā piedalījās 1919. gada Parīzes miera konferences darbā un devās uz Lietuvu, kur 1919. gada augustā viņu iecēla par pirmo Lietuvas sūtni Latvijā. Jau 1919. gada decembrī viņš domstarpību dēļ atkāpās no šī amata, jo Zigfrīds Anna Meierovics atbalstīja militāro aliansi ar Poliju.

1921. gadā viņš sāka nodarboties ar uzņēmējdarbību, bija dažādu Lietuvas akciju sabiedrību dibinātājs un akcionārs. Līdztekus no 1922. līdz 1923. gadam viņš bija skolotājs Biržu un Šauļu ģimnāzijās. 1923. gada 24. februārī viņš ieguva goda doktora nosaukumu un mācīja medicīnas vēsturi Lietuvas Universitātē Kauņā. Pēc sievas nāves 1929. gadā viņš apprecējās otro reizi.  
1933. gada janvārī viņš kļuva par Palangas pilsētas galvu un pūlējās to pārvērst par kūrortpilsētu. 1939. gada 1. jūlijā viņš pensionējās.

Otrā pasaules kara laikā 1944. gada rudenī devās bēgļu gaitās uz Vāciju, miris 1944. gada 6. novembrī Berlīnē.

## Piemiņa
1989. gadā viņa bijušajā mājā Palangā iekārtoja memoriālo muzeju.

## Darbi
* Szlupas, John. Lithuania in Retrospect and Prospect. New York, Lithuanian Press Association of America, 1915, p. 96.
* Szlupas, John. Essay on the Past, Present and Future of Lithuania. Stockholm, Svenska Andelsförlaget, 1918 
* Šliūpas, Jonas. Lietuvių-Latvių Respublika ir Šiaurės Tautų Sajunga. Stockholm, P. Palmquists Aktiebolag, 1918.

## Literatūra
* Būtėnas, Julius.  Aušrininkas dr. Jonas Šliūpas. Vilnius: Zara, 2004.
* Jonas Šliūpas: knyga mokiniams.  Kaunas: Šviesa, 1989. 
* Jakštas, Juozas.  Dr. Jonas Šliūpas: Jo raštai ir tautinė veikla.  Chicago: Akademinės skautijos leidykla, 1979. 
* Wolkovich-Valkavičius, William.  “Jonas Šliūpas (1861-1944)—Physician-Activist, Writer—A Note.”  Lituanus 48, no.1 (2002): 74-76.

## Ārējās saites
* Perrin, Charles C., "Lithuanians in the Shadow of Three Eagles: Vincas Kudirka, Martynas Jankus, Jonas Šliūpas and the Making of Modern Lithuania." Dissertation, Georgia State University, 2013. doi: https://doi.org/10.57709/4335142

## Atsauces