open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Senžermēna

**Senžermēna** var būt:

* Senžermēna pie Lē — pilsēta Francijā;
* Loransa Senžermēna — Kanādas kalnu slēpotāja;
* Parīzes "Saint-Germain" — futbola klubs no Francijas.
Daugavpils Sv. Aleksandra Ņevska pareizticīgo baznīca

**Daugavpils Sv. Aleksandra Ņevska pareizticīgo baznīca** ir Latvijas pareizticīgās baznīcas dievnams, kas atrodas Daugavpilī pie Garnizona kapiem Cietokšņa apkaimē, blakus Vizbuļiem. Šī koka baznīca ir valsts nozīmes kultūras piemineklis.

Baznīca uzcelta 1897. gadā, Ziemeļkrievijas stilā, rotāta ar kokgriezumiem. Dievnama celtniecību finansēja Pēterburgas tirgotājs M. Čukasovs. Projekts un būvuzraudzība notika inženiera Raševska vadībā, dievnamu cēla Daugavpils cietokšņa amatnieki.

Lai gan tā necieta karos, tomēr tika pamesta. Ikonas pārvietotas uz Daugavpils Borisa un Gļeba pareizticīgo katedrāli. 1990. gados baznīca tika restaurēta.

## Ārējās saites
Sarmatijas jūra

**Sarmatijas jūra** bija jūra, kas pastāvēja pirms 14—10 miljoniem gadu. Sarmatijas jūra stiepās no tagadējās Vīnes līdz Tjanšana kalnu pakājēm un ietvēra tagadējās Melno, Azovas, Kaspijas un Arāla jūru.

Sarmatijas jūra pakāpeniski kļuva ļoti atsāļota no tajā ieplūstošo upju ūdeņiem, varbūt pat vairāk nekā mūsdienu Kaspijas jūra. Pirms 14—10,5 miljoniem gadu šī jūra bija gandrīz slēgtais ezers. Jūras krastos klīda ziloņi, mastodonti, žirafes, degunradži, brieži un lielas cūkas.

Pirms aptuveni 10 miljoniem gadu Sarmatijas jūra atkal savienojās ar okeāniem Bosfora šauruma rajonā. Pirms 6 miljoniem gadu nodalījās Melnā un Kaspijas jūra. Jūru nodalīšanos skaidro ar Kaukāza kalnu pacelšanos un ar Vidusjūras līmeņa pazemināšanos.

## Atsauces
Krāna ūdens

thumb|Kur pasaulē drīkst dzert ūdeni no krāna
**Krāna ūdens** ir ūdens, kas tiek piegādāts lietošanai no krāna un ko mājsaimniecībām piegādā ūdensapgādes uzņēmums.

Attīstīto valstu pilsētās krāna ūdens kļuva pieejams 19. gadsimta pēdējā ceturksnī, bet kopumā —  20. gadsimta vidū. Ūdens parasti tiek ņemts no ūdenstilpēm (upēm, ezeriem, strautiem, ūdenskrātuvēm) vai artēziskajiem urbumiem (retāk no pazemes avotiem), lai to tālāk attīrītu.

Ūdens no krāna tiek attīrīts no kaitīgām vielām. Tas bieži satur izšķīdušus kalcija, magnija, dzelzs un citu elementu sāļus ("cietais ūdens"), kas apgrūtina tā lietošanu, tostarp veļas mazgāšanai.

Japānā pastāv prakse izmantot krāna ūdens noteces skalošanas cisternās.

## Ārējās saites
Islāms Indijā

thumb|Musulmaņu īpatsvars kopējā iedzīvotāju skaitā katrā Indijas štatā (2001. gada tautas skaitīšana)
**Islāms Indijā** ir otra lielākā reliģija Indijas Republikā (pēc dominējošā hinduisma). Musulmaņi veido aptuveni 204 miljonus iedzīvotāju (≈14,4 %). Musulmaņu īpatsvars valsts iedzīvotāju skaitā pakāpeniski pieaug. Indijas musulmaņu dzimstības koeficients ir 2,36, kas ir augstākais rādītājs valstī saskaņā ar 2019.—2021. gada aplēsēm. Musulmaņi veido vietējo iedzīvotāju vairākumu Lakšadvīpā (96,2 %) un Džammu un Kašmirā (68,3 %). Vislielākā musulmaņu daļa, aptuveni 47 % no visiem Indijas musulmaņiem, dzīvo trīs štatos — Utarpradēšā, Rietumbengālē un Bihārā.

Attiecības starp musulmaņiem un hinduistiem ir saspringtas. Dažādās pasaules valstīs 2006. gadā veiktā reliģiju pārstāvju aptauja liecina, ka visnegatīvākā attieksme pret musulmaņiem bija vērojama tieši Indijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Imantas 6. līnija

**Imantas 6. līnija** ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Imantā. Iela sākas krustojumā ar Imantas 5. līniju, pēc 120 metriem pagriežas taisnā leņķī un beidzas krustojumā ar Rīgas—Jūrmalas veloceliņu pie Rīgas—Tukuma dzelzceļa līnijas. Kopējais ielas garums ir 350 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Imantas 6. līnijā ir vienstāva dzīvojamās ēkas.

Tāpat kā citas ielas "Imantā 1", arī Imantas 6. līnija ir oficiāli izveidota 1938. gadā. Vēsturiski šī iela, tāpat kā pārējās līnijas no 1. līdz 8., sasniedza Jūrmalas gatvi, taču ielas trase ir mainīta pēc Latvijas Universitātes Pedagoģijas, psiholoģijas un mākslas fakultātes ēkas izbūves (Imantas 7. līnija 1; ēka uzbūvēta 1987. gadā, un tolaik tajā atradās Rīgas 2. pedagoģiskā skola).

## Ielu savienojumi
Imantas 6. līnija ir savienota ar šādām ielām:
* Imantas 5. līnija (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Imanta

## Atsauces
Unimaka

**Unimaka** (, ) ir ASV piederoša vulkāniska sala Klusā okeāna ziemeļos, Aleutu salu arhipelāga lielākā sala. Administratīvi pieder Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstij. Sala mazapdzīvota, tās vienīgā apdzīvotā vieta Folspāsa ar 64 iedzīvotājiem, pārsvarā aleutiem, izvietojusies salas austrumu galā.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Aleutu salu arhipelāga pašā austrumu galā Foksu salu grupā starp Beringa jūru ziemeļos un Kluso okeānu dienvidos.  platais Isanocka šaurums to atdala no Aļaskas pussalas. Sala kalnaina, tajā seši vulkāni, tajā skaitā viens no 10 pasaules aktīvākajiem —  augstais Šišaldins. Ap 93% salas teritorijas noteikta par aizsargājamu teritoriju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mazais ganiņš

**Mazais ganiņš un viņa brīnišķais ceļojums** ir latviešu grafiķa un bērnu grāmatu autora Alberta Kronenberga grāmata, kas izdota 1931. gadā.

## Vēsture
Grāmatu ar A. Kronenberga tekstu un zīmējumiem 1931. gadā izdeva Emīlija Benjamiņa. Sākotnēji viņš tika pieaicināts tikai kā ilustrators, taču tad, kad iecerētais teksta autors noteiktajā laikā nebija iesniedzis manuskriptu, A. Kronenbergs nolēma sacerēt vārsmas pats. E. Benjamiņa darbu akceptēja, un tā aizsākās Kronenberga bērnu grāmatu autora karjera. 1987. gadā grāmatas pirmizdevuma atkārtots izdevums nāca klajā Stokholmā, izdevniecībā "Atvase", 1997. gadā to Rīgā izdeva "Aģentūra A.K." un 2017. gadā Jūrmalā biedrība "Kronenbergs un draugi".

1958. gadā Latvijas Valsts izdevniecībā nāca klajā jauns grāmatas variants ar nosaukumu "Mazais ganiņš un viņa brīnumainie piedzīvojumi". Padomju Latvijā iepriekšējā versija netika pārpublicēta, jo tajā bija atsauces uz reliģiskiem tēliem un svētkiem (Svētais Pēteris, Ziemassvētki, Dieviņš, eņģelīši). Kad izdevniecība piedāvāja autoram izņemt no darba atsauces uz reliģiju, viņš radīja pilnīgi jaunu teksta variantu.

1988. gadā tika ierakstīta Raimonda Paula komponētā dziesmuspēle bērniem "Mazais ganiņš" bērnu vokālā ansambļa "Dzeguzīte" izpildījumā. Tapa arī televīzijas raidījums ar šī cikla dziesmām. 1992. gadā izdota dziesmuspēles nošu grāmata. R. Pauls izmantojis 1958. gadā publicēto darba versiju.

1998. gadā grāmatas dramatizējumu Leļļu teātrī ar Jāņa Lūsēna mūziku iestudēja režisori Vija Blūzma un Māris Koristins. 2011. gadā grāmatas dramatizējumu ar R. Paula mūziku Leļļu teātrī iestudēja režisors Valdis Pavlovskis. 2012. gadā R. Paula dziesmuspēli jaunā aranžējumā ierakstīja tābrīža "Dzeguzītes" sastāvs un izdeva albumu kompaktdiska versijā. 2017. gadā Latvijas Nacionālajā teātrī grāmatas dramatizējumu iestudēja režisors Jānis Znotiņš, 2023. gadā tika iestudēts tā atjaunojums ar citu aktieru sastāvu.

## Raimonda Paula dziesmuspēles albums

Albumu bērnu vokālais ansamblis "Dzeguzīte" ierakstīja 1988. gadā, tas tika izdots skaņuplatē 1990. gadā. Ierakstā piedalījās instrumentāla grupa R. Paula vadībā.

### Dziesmu saraksts
# Trīs gani, septiņi sivēni
# Sēņu vecītis
# Ugunsgrēks Garaušos
# Odējs
# Vilka dēla kristības
# Rūķīšu gadatirgus
# Pūķis
# Lietus diena
# Lejputrija
# Ūdensmāte
# Mājiņa uz koka kājām
# Divpadsmit laupītāji
# Baba
# Mājās

## Literatūra
* *Mazais ganiņš: pārrunas par Alberta Kronenberga daiļradi*. Sast. Inese Janovska. Rīga: Latvijas Nacionālā bibliotēka, 1992.

## Atsauces
Sternenko

**Sternenko** () ir ukraiņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Serhijs Sternenko — ukraiņu galēji labējais nacionālists, sociālais aktīvists, jurists un blogeris.
Umnaka

**Umnaka** (, ) ir ASV piederoša vulkāniska sala Klusā okeāna ziemeļos, Aleutu salu arhipelāga trešā lielākā sala. Administratīvi pieder Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstij. Sala mazapdzīvota, vienīgā apdzīvotā vieta Nikoļska ar 39 iedzīvotājiem (2020) atrodas Umnakas dienvidrietumu krastā.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Aleutu salu arhipelāga austrumos Foksu salu grupā starp Beringa jūru ziemeļos un Kluso okeānu dienvidos. Sala kalnaina, veidojas no diviem ar 5 km platu zemesšaurumu savienotiem vulkāniskiem masīviem. Dienvidu daļā atrodas salas augstākais kalns — aktīvais vulkāns Vsevidovs 2149 m vjl. Ziemeļu daļu veido otrs aktīvais Okmoka vulkāns ar 9,3 km diametra kalderu. Vsevidovs pēdējoreiz izvirdis 1957. gadā, bet Okmoks — 2008. gada jūlijā—augustā. Uz ziemeļiem no aprimušā Rečešnoja vulkāna atrodas vienīgā Aļaskā zināmā geizeru ieleja ar 5 aktīviem geizeriem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Porošenko (uzvārds)

**Porošenko** () ir ukraiņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Oleksijs Porošenko (*Олексі́й Пороше́нко*; 1985) — Ukrainas politiķis un diplomāts, Petro Porošenko dēls.
* Petro Porošenko (*Петро Порошенко*; 1965) — Ukrainas politiķis un uzņēmējs.
Atka

**Atka** (, ) ir ASV piederoša vulkāniska sala Klusā okeāna ziemeļos, Aleutu salu arhipelāga ceturtā lielākā sala. Administratīvi pieder Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstij. Sala mazapdzīvota, vienīgā apdzīvotā vieta Atka ar 53 iedzīvotājiem (2020), pārsvarā aleutiem, atrodas salas austrumu krastā.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Aleutu salu arhipelāga vidusdaļā Andrejanova salu grupā starp Beringa jūru ziemeļos un Kluso okeānu dienvidos. Sala kalnaina, to veido galvenokārt 1533 m augstais Korovina vulkāns salas ziemeļaustrumos. Vulkāns aktīvs — kopš 1750. gada novēroti 35 izvirdumi; lielākie 1829., 1844., 1907., 1951., 1953., 1973., 1976., 1986., 1987., 1996., 1998., 2005. un 2006. gadā. Salas krasti stipri izroboti, daudz līču un pussalu, piekrastē vairākas mazākas saliņas un šēras.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kristietība Ukrainā

[thumb|[Ukrainas grieķu katoļu baznīcas katedrāle Ļvivā]]
**Kristietība Ukrainā** ir visizplatītākā reliģija Ukrainā. Baznīca Ukrainā pastāv jau kopš agrākajiem laikiem — kopš kņaza Volodimira veiktās Krievzemes kristīšanas 988. gadā. Arī Melnās jūras sengrieķu kolonijās jau ilgi pirms Krievzemes kristīšanas pastāvēja baznīcas kopienas. Lielākā daļa no visām reliģiskajām organizācijām ir kristiešu.

Saskaņā ar statistikas datiem 67,9 % Ukrainas iedzīvotāju uzskata sevi par ticīgiem. Lielākā daļa Ukrainas iedzīvotāju ir pareizticīgie (≈ 62,3 %). Šis skaits pastāvīgi samazinās. Vēl 2014. gadā bija 70,2 % pareizticīgo. Lielākā daļa pareizticīgo uzskata sevi par piederīgiem Ukrainas Pareizticīgajai baznīcai.

Otra populārākā konfesija ir katolicisms (≈ 9,4 %). Katoļticīgo skaits Ukrainā tiek lēsts ap 4—5 miljoniem cilvēku. Gan rietumu, gan austrumu ritu katolicisms ir vairāk izplatīts valsts rietumos, lai gan katoļu draudžu tīkls aptver visu Ukrainas teritoriju. Ukrainas grieķu katoļi veido lielāko daļu iedzīvotāju Galīcijā (Ļvivas, Ternopiļas un Ivanofrankivskas apgabalos) un Aizkarpatu apgabalā.

Protestantisms Ukrainā ir trešā lielākā kristiešu grupa pēc ticīgo skaita. Saskaņā ar dažādiem pētījumiem protestanti Ukrainā veido no 1,3 % līdz 3 % iedzīvotāju. Protestantisms Ukrainā ir sadalīts daudzās denominācijās. Tomēr pastāv vairākas organizācijas, kas koordinē protestantu baznīcas: Ukrainas evaņģēlisko protestantu baznīcu padome, Ukrainas evaņģēliskā alianse, protestanti darbojas arī Visukrainas Baznīcu un reliģisko organizāciju padomē un Ukrainas Bībeles biedrībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Unalaška

**Unalaška** (, ) ir ASV piederoša vulkāniska sala Klusā okeāna ziemeļos, Aleutu salu arhipelāga otra lielākā sala. Administratīvi pieder Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstij. Unalaška ir apdzīvotākā no Aleutu salām, tās ziemeļos atrodas 1774. gadā dibinātā Unalaškas pilsētiņa, kas ar 4400 iedzīvotājiem ir arhipelāga lielākā apdzīvotā vieta.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Aleutu salu arhipelāga austrumos Foksu salu grupā starp Beringa jūru ziemeļos un Kluso okeānu dienvidos. Sala kalnaina, tās augstākais kalns ir aktīvais vulkāns Makušins 2036 m vjl. Salas krasti stipri izroboti ar daudziem līčiem un pussalām. Piekrastē vairākas mazākas saliņas, lielākā no kurām ir Sedanka.

## Atsauces

## Ārējās saites
The Numbers

***The Numbers*** ir kino nozares datu tīmekļa vietne, kas sistemātiski un algoritmiski apkopo filmu kases ieņēmumus. Uzņēmums veic arī pētniecības pakalpojumus un prognozē kino projektu peļņu.

## Vēsture
Tīmekļa vietni 1997. gadā izveidoja Brūss Nešs.

2020. gada 21. martā *The Numbers* izplatīja paziņojumu, ka sakarā ar kinoteātru slēgšanu COVID-19 pandēmijas dēļ, viņi neziņos ikdienas kases aprēķinus kinostudiju filmu ienākumu datu trūkuma dēļ.

## Skatīt arī
* *[[Box Office Mojo]]*

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* ''The Numbers'' Bankability Index
Krāšņā neļķe

**Krāšņā neļķe** () ir augu suga neļķu ģintī. Tā ir centrālajā un austrumu Eiropā sastopama suga. Latvijā tā ir sastopama ļoti reti, kur augi veido nelielas grupas zāļu purvos, periodiski pārmitrās pļavās uz kūdras vai māla. Latvijā krāšņā neļķe ir viena no visapdraudētākajām sugām, uz izzušanas robežas, jo tā ir augteņu nosusināšanas un pļavu uzaršanas rezultātā viegli iznīcināma suga. Ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

## Apraksts
Krāšņā neļķe ir daudzgadīgs, 20—70 cm garš lakstaugs ar pacilu un augšdaļā zarojošu stublāju. Stublāja posmi ir īsi un resni. Lapas ir lineāras, 4—7 cm garas, 0,2,—0,7 cm platas, mala gluda, gals smails, uz stublāja pretējas, saaugušas, veido maksti. Ziedi diametrā ir 3—5 cm plati, pa vienam vai ļoti skrajā dihaziālā skarā. Vainaglapas ir 5, baltas vai sārtas, plātne dziļi šķelta lineāros segmentos, manāmi garāka nekā kauss. Auglis ir cilindriska pogaļa aptuveni kausa garumā. Sēklas melnas. Zied no jūlija līdz augustam.

## Atsauces


## Ārējās saites
Gruzijas kara ceļš

thumb|Gruzijas kara ceļš
**Gruzijas kara ceļš** (, , ) ir vēsturisks nosaukums militārajam ceļam pāri Lielā Kaukāza grēdai, kas kopš 19. gadsimta sākuma savienoja Vladikaukāza (Ziemeļosetija) un Tbilisi (Gruzija) pilsētas.
thumb|Viens no ceļa posmiem
Gruzijas kara ceļš ir viens no galvenajiem transporta ceļiem, kas savieno Krieviju ne tikai ar Gruziju, bet arī ar Armēniju, kuru Azerbaidžāna bloķē austrumu virzienā (to izraisīja Karabahas konflikts). Gruzijas ceļu savienojums ar Krieviju gar Melnās jūras piekrasti (caur Adleru uz Sočiem) ir slēgts sakarā ar neatrisināto situāciju starp Gruziju un Krieviju attiecībā uz Abhāzijas Republiku.

## Vēsture
thumb|Gruzijas kara ceļs (Krievijas Impērijas laikā)
1910.–1914. gadā pa Gruzijas kara ceļu no Vladikaukāza līdz Tbilisi bija plānots izbūvēt 202 km garu tramvaja līniju, taču projekts netika īstenots Pirmā pasaules kara sākuma un tam sekojošā Krievijas Impērijas sabrukuma dēļ.

## Ārējās saites
Georgijs Ļvovs

**Georgijs Ļvovs** (krievu: *Георгий Евгеньевич Львов*, dzimis 1861. gada 2. novembrī Drēzdenē, miris 1925. gada 7. martā netālu no Parīzes, tagad Buloņa-Bijankūra) bija krievu valstsvīrs un politiķis.

Krievijas Pagaidu valdības pirmais ministrs un priekšsēdētājs no 1917. gada 2. marta līdz 7. jūlijam. Kadetu partijas biedrs (1905—1917). Februāra revolūcijas laikā imperators Nikolajs II, no vienas puses, un Valsts domes Pagaidu komiteja, no otras puses, iecēla Ļvovu par Krievijas Impērijas valdības vadītāju ar valsts vadītāja funkcijām.

Jūnija ofensīvas neveiksme un boļševiku jūlijā organizētā sacelšanās noveda pie valdības krīzes. Ļvovs 1917. gada 7. jūlijā atkāpās no Ministru kabineta vadītāja un iekšlietu ministra amata. Pagaidu valdību vadīja kara un jūras ministrs Aleksandrs Kerenskis.

## Dzīve pēc Oktobra revolūcijas
Pēc Oktobra revolūcijas apmetās uz dzīvi Tjumeņā. 1918. gada martā viņu arestēja un aizveda uz Jekaterinburgu. Trīs mēnešus vēlāk Ļvovu un vēl divus ieslodzītos (Lopuhinu un kņazu Goļicinu) atbrīvoja līdz tiesas procesam ar aizliegumu izbraukt, bet Lvovs nekavējoties pameta Jekaterinburgu un devās uz Omsku, ko bija okupējis sacēlies Čehoslovākijas korpuss.

Omskā izveidotā Pagaidu Sibīrijas valdība uzdeva Ļvovam doties uz Amerikas Savienotajām Valstīm (jo tika uzskatīts, ka tieši šī lielvalsts var sniegt visātrāko un visefektīvāko palīdzību pret boļševiku spēkiem), lai tiktos ar prezidentu Vudro Vilsonu un citiem valstsvīriem, iepazīstinātu viņus ar pretpadomju spēku mērķiem un iegūtu palīdzību no bijušajiem Krievijas sabiedrotajiem Pirmajā pasaules karā.

1918. gada oktobrī Ļvovs ieradās ASV, taču par vēlu, jo tā paša gada novembrī Pirmais pasaules karš beidzās, un sākās gatavošanās Miera konferencei Parīzē. Emigrācijā pelnīja iztiku kā amatnieks un rakstīja memuārus. Miris 1925. gada 7. martā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Masspektrometrija

**Masspektrometrija** ir analītiskā metode, kas izmanto jonu masas un lādiņa attiecību (*m/z*), lai identificētu savienojumus paraugā.

Masspektrometriskā analīze sastāv no trīs soļiem:
* jonizācija — paraugs, kas var būt cietā, šķidrā vai gāzveida stāvokli, tiek jonizēts, piemēram, to bombardējot ar elektronu kūli. Šajā solī var notikt fragmentācija — molekulu sadalīšanās vairākos fragmentos. Analīzē parasti tiek izmantoti pozitīvie joni;
* jonu atdalīšana — masas analizators atdala jonus pēc to masas un lādiņa attiecības, piemēram, tos paātrinot uz tiem iedarbojoties ar elektrisko vai magnētisko lauku. Viena metode, ko var izmantot atdalīšanā, ir jonu noliekšana magnētiskajā laukā — vieglāki joni ar magnētisko lauku iedarbojas stiprāk kā smagāki joni, līdz ar to tiek noliekti stiprāk, tāpat joniem ar lielāku lādiņu iedarbība ar magnētisko lauku ir stiprāka kā joniem ar mazāku lādiņu;
* detektēšana — atdalītie joni nonāk detektorā, kas nosaka, cik joni ar noteikto masas un lādiņa attiecību ir to sasnieguši. Detektētas tiek tikai lādētas daļiņas.

Veicot masspektrometrisko analīzi noteiktā masas un lādiņa diapazonā tiek iegūts masas spektrs — grafiks, kas attēlo intensitātes (cik joni sasnieguši detektoru) atkarību no jona masas un lādiņa attiecības. 

Masspektrometriju var izmantot, lai analizētu gan tīras vielas, gan vielu maisījumus. Šo metodi var izmantot lai identificētu ķīmiskos savienojumus, noteiktu to masu, formulu, to struktūru. Masspektrometru bieži izmanto kā detektoru gāzes vai šķidrumu hromatogrāfijā.

Masspektrometrijas pamati radās 1898. gadā, kad Vilhelms Vīns atklāja, ka lādētas daļiņas var tikt noliektas magnētiskajā laukā. Dž. Dž. Tomsons turpināja Vīna eksperimentus un 1912. gadā radīja pirmo masas spektrogrāfu. Izmantojot šo iekārtu viņš ieguva, ka neons sastāv no atomiem ar dažādām atommasām (20 un 22), kas bija pirmais pierādījums stabilu elementu izotopu eksistencei.

## Ārējās saites

* Mass spectrometry 
* Mass Spectrometry *Sigma-Aldrich*
Pamats-LV

**Pamats-LV** ir  dibināta politisko partiju apvienība. Partiju apvienība izveidota, apvienojoties Latvijas Krievu savienībai (LKS) un Centra partijai (CP). Tās līdzpriekšsēdētāji ir Juris Aleksejevs (CP), Miroslavs Mitrofanovs (LKS), Andžejs Zdanovičs (CP) un Tatjana Ždanoka (LKS). Partiju apvienība sevi pozicionē kā centriski kreisu.

2023. gada 1. novembrī Pamats-LV iesniedza Centrālajā vēlēšanu komisijā pieteikumu parakstu vākšanai, lai ierosinātu tautas nobalsošanu par 14. Saeimas atlaišanu.

## Vēsture

Sadarbība starp Latvijas Krievu savienību un Centra partiju sākusies vēl pirms oficiālās partiju apvienības izveidošanas, kad Centra partiju pārstāvošie Normunds Grostiņš, Juris Aleksejevs un Andžejs Zdanovičs kandidēja no Latvijas Krievu savienības saraksta 14. Saeimas vēlēšanās.

Kā ziņots, LKS kopā ar Centra partiju nolēma izveidot jaunu partiju apvienību, kuras mērķis cita starpā būtu politiskā spēka "PCTVL" tradīciju turpināšana.

Apvienības mērķis bija kopīgi kandidēt 2024. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, saņemot valsts finansējumu. Latvijas Krievu savienība šo finansējumu nesaņem, jo ​​tai nav Latvijas bankas konta. Atrodoties aliansē ar Centra partiju, šis bloks to saņēma.

Eiropas Parlamenta vēlēšanās alianse saņēma 1,71 % balsu, nepārsniedzot 5 % slieksni. Pēc tam apvienība faktiski zaudēja savu mērķi un kļuva neaktīva.

2025. gada 14. augustā apvienība beidza pastāvēt saskaņā ar tās valdes lēmumu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Apvienības ''Facebook'' lapa
Kadetu partija

thumb|"Krievijas brīvība" (1917. gada Kadetu partijas plakāts)
**Kadetu partija** jeb **Konstitucionāli demokrātiskā partija** () bija nozīmīga centriski orientēta politiskā partija Krievijā 20. gadsimta sākumā.

Krievu liberāls politiķis Pāvels Miļukovs raksturoja Konstitucionāli demokrātisko kustību kā ideoloģisku, sociāli reformistisku kustību un noteica dibināmās partijas galveno uzdevumu — iekļūt Domē un cīnīties par politisko brīvību un pareizu pārstāvniecību.

Partija bija populāra inteliģences, tirgotāju, pilsētnieku un liberālās muižniecības, kā arī strādnieku vidū. Tās programma, kas paredzēja dziļas politiskās un sociālās reformas, un, no otras puses, vēlme šīs reformas īstenot tikai miermīlīgā ceļā, bez revolūcijām, vardarbības un asinsizliešanas, nodrošināja tai plašu sabiedrības atbalstu. Partijas pārstāvji kritizēja gan varas iestāžu represīvās darbības, gan revolucionāru vardarbīgās darbības.

Pēc Oktobra revolūcijas, kad Baltā kustība sāka zaudēt pilsoņu karā, gandrīz visi Kadetu partijas līderi pameta Krieviju.

## Galvenie programmas punkti (1913. gadā)

* Visu Krievijas pilsoņu vienlīdzība bez dzimuma, reliģijas vai tautības atšķirības;
* sirdsapziņas, vārda, preses, pulcēšanās un arodbiedrību brīvība;
* personas un mājokļa neaizskaramība;
* tautību kultūras pašnoteikšanās brīvība;
* konstitūcija ar tautas priekšā atbildīgu ministriju (parlamentārā sistēma);
* Vispārējas vēlēšanas, pamatojoties uz septiņu daļu formulu (1. vispārējas, 2. tiešas, 3. vienlīdzīgas 4. aizklātas vēlēšanas bez izšķirības 5. pēc dzimuma, 6. tautības un 7. reliģijas);
* Vietējā pašpārvalde, pamatojoties uz vispārējām vēlēšanām, kas attiecas uz visu pašvaldības teritoriju;
* neatkarīga tiesu vara;
* nodokļu reforma, lai atvieglotu nabadzīgāko iedzīvotāju slāņu stāvokli;
* valsts, apanāžas, kabinetā un klosteros esošās zemes bezmaksas nodošana zemniekiem;
* obligāta privātīpašnieku zemes daļas izpirkšana par viņu labu "pēc taisnīgas cenas";
* tiesības streikot;
* likumdošanas darba aizsardzība;
* astoņu stundu darba diena, "kur vien iespējams";
* vispārēja bezmaksas un obligāta pamatizglītība;
* visu tautu un tautību kultūras pašnoteikšanās (reliģija, valoda, tradīcijas);
* Somijas un Polijas konstitucionālā autonomija;
* Krievijas unitārā iekārta, nepieļaujot tās federalizāciju (izņemot Poliju un Somiju), "vienas un nedalāmas Krievijas" principa pasludināšana.

## Ārējās saites
Nikolajs Goļicins

**Nikolajs Goļicins** (, 1850—1925) bija Krievijas Impērijas valstsvīrs, pēdējais Krievijas Impērijas Ministru padomes priekšsēdētājs.

Goļicins dzimis 1850. gadā Maskavas guberņā. Viņš veidoja karjeru valsts pārvaldē, strādājot dažādos svarīgos amatos. 1917. gada 27. decembrī viņš tika iecelts par Krievijas Impērijas Ministru padomes priekšsēdētāju, aizstājot Aleksandru Trepovu, kad Krievija bija sarežģītā situācijā — valsts bija iesaistīta Pirmajā pasaules karā. Viņa valdība saskārās ar lielu pretestību gan no revolūcijas spēkiem, gan no citiem politiskajiem grupējumiem. 

Goļicins ieņēma savu amatu līdz 1917. gada Februāra revolūcijai, kad Nikolajs II tika spiests atteikties no troņa.

Pēc boļševiku varas sagrābšanas kņazs Goļicins palika Krievijā, pelnot iztiku kā kurpnieks un apsargājot publiskos dārzus. Lai gan nebija politiski aktīvs, 1920.— 1924. gadā viņu divreiz arestēja aizdomās par saistību ar kontrrevolucionāriem. Pēc trešā aresta Goļicins tika nošauts 1925. gada 2. jūlijā Ļeņingradā.
## Literatūra
* *[[Куликов, Сергей Викторович (историк)|Ку­ли­ков С. В.]]* Бю­ро­кра­ти­че­ская эли­та Рос­сий­ской им­пе­рии на­ка­ну­не па­де­ния ста­ро­го по­ряд­ка, 1914–1917. Ря­зань, 2004;
* *[[Гайда, Фёдор Александрович|Гайда Ф. А.]]* «Кабинет» князя Н. Д. Голицынв и поиски политического курса зимой 1916—1917 гг. // Российская история. 2020. № 1.
## Ārējās saites
Ziedojums

[thumb|''Free box'' [Berlīne|Berlīnē. Ja kādam ir priekšmeti, no kuriem viņš vēlas atbrīvoties, bet kuri varētu noderēt citam cilvēkam, tos izliek un nodod tam, kam tie ir vajadzīgi]]
**Ziedojums** ir resursu dāvinājums vai brīvprātīgs naudas pārskaitījums organizācijai vai personai. 

Tā ir darbība, kuras ietvaros īpašnieki brīvprātīgi piešķir publiskos un privātos resursus, lai palīdzētu noteiktām sociāli neaizsargātām iedzīvotāju grupām, risinātu sociālās problēmas un uzlabotu sabiedriskās dzīves apstākļus. Šāds atbalsts tiek sniegts ne tikai nabadzībā dzīvojošajiem, bet arī tiem cilvēkiem (sabiedrības aktīvistiem, profesionāļiem, radošo profesiju pārstāvjiem, skolēniem, studentiem) un bezpeļņas un nepolitiskām organizācijām, kurām trūkst līdzekļu vai citu resursu vai īpašuma, lai apmierinātu individuālās, profesionālās, kultūras un sociālās vajadzības. 

Ziedojumus internetā paretam apzīmē kā **donāts** (no angļu: *donate*).

## Politiskie ziedojumi
Dažu valstu tiesību akti politikā var aizliegt vai ierobežot to, cik lielā mērā politiķi var pieņemt dāvanas vai ziedojumus lielās naudas summās, jo īpaši no uzņēmējiem vai lobiju grupām.

Latvijā 2013. gadā notikušajām pašvaldību vēlēšanām partijām kopā tika saziedoti 2,2 miljoni eiro. Neatļauto ziedojumu apmērs bija 29 891 eiro.

## Anonīmi ziedojumi
Pastāv gadījumi, kad cilvēki vēlas ziedot līdzekļus, neatklājot savu vārdu. Daudzi ziedotāji, piemēram, sabiedrībā pazīstami cilvēki vai filantropi, vēlas palikt anonīmi, vienlaikus veicot ziedojumus saskaņā ar savām vēlmēm. Daudzi ziedotāji vēlas palikt anonīmi savas reliģiskās pārliecības dēļ.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mārcis Saulītis

**Mārcis Saulītis** (dzimis  Tukumā) ir latviešu basketbolists, spēlē centra pozīcijā. 2026. gadā pārstāv Nacionālās basketbola līgas (LBL2) klubu BK Jelgava, bet iepriekš vairākas sezonas spēlēja citā šīs līgas klubā Kandava/Anzāģe, ar kuru kļuvis par Nacionālās līgas čempionu. Spēlē arī citos amatieru basketbola turnīros, taču iepriekš spēlējis vairākos Latvijas Basketbola līgas (LBL) klubos.

## Karjera
M. Saulītis nāk no Kandavas, kur arī sācis nodarboties ar basketbolu. Vēlāk pārcēlies uz Rīgu, kur trenējies un spēlējis LJBL Basketbola skolas "Rīga" Daugavas sporta nama (DSN) sistēmā. 2015. gadā atzīts par LJBL U19 grupas finālturnīra vērtīgāko spēlētāju.

2013.—2014. gada LBL sezonā M. Saulītis pārstāvēja no jauniešiem veidoto komandu "LMT Basketbola akadēmija". Pēc tam spēlējis BK Latvijas Universitāte un BK Jūrmala. Šobrīd vairākas sezonas spēlē Nacionālās līgas komandā Kandava/Anzāģe, kas 2023. gadā kļuva par turnīra uzvarētājiem, bet M. Saulītis tika iekļauts turnīra simboliskajā pieciniekā. 2024. gada vasarā mainīja klubu, pārejot uz aktuālo Nacionālās līgas čempionvienību BK Jelgava. Sezonas noslēgumā Jelgavas klubs kļuva par Nacionālās līgas uzvarētājiem, bet M. Saulīti atzina par turnīra vērtīgāko spēlētāju.

M. Saulītis ir spēlējis Latvijas U-16, U-18 un U-20 izlasē.

Beidzis Biznesa augstskolu "Turība". Strādā par mārketinga un sabiedrisko attiecību vadītāju Rīgas enerģētikas aģentūrā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ērihs fon Štroheims

**Ērihs Osvalds Hanss Karls Marija fon Štroheims** (, dzimis , miris ) bija Austrijā dzimis amerikāņu kinorežisors, aktieris, scenārists un producents. Pazīstams kā filmu zvaigzne un avangarda kinorežisors mēmā kino laikmetā.

Viņa 1924. gada filma "Alkatība", kas ir Frenka Norisa 1899. gada romāna *McTeague* adaptācija, tiek uzskatīta par vienu no labākajām un svarīgākajām jebkad uzņemtajām filmām. Pēc konfliktiem ar Holivudas studiju vadītājiem par budžeta un strādnieku tiesību problēmām Štroheimam kļuva grūti atrast režisora darbu, kā rezultātā viņš kļuva par aktieri, iemantojot popularitāti īpaši Francijā. Kā aktieris piedalījies Žana Renuāra filmā "Lielā ilūzija" (*La Grande Illusion*, 1937), Billija Vaildera filmās *[[Five Graves to Cairo]]* (1943) un "Sanseta bulvāris" (1950)

Par savām agrīnajām inovācijām režisora amatā Štroheimu joprojām dēvē par vienu no pirmajiem autorkino režisoriem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Alkatība (filma)

**"Alkatība"** () ir 1924. gada ASV mēmā psiholoģiska drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Ērihs fon Štroheims. Filmā galvenās lomas atveido Gibsons Goulends, Seizū Pitsa un Džīna Hērsholts. Filma balstīta uz Frenka Norisa 1889. gada romānu *McTeague*.

Filma stāsta par vīrieša alkatību un apsēstību ar naudu, kas noved pie viņa attiecību izjukšanas un paša sabrukšanas.

"Alkatība" bija viena no retajām sava laika filmām, ko pilnībā uzņēma kādā filmēšanas lokācijā ārpus studijas, fon Štroheimam uzņemot apmēram 85 stundu garu materiālu. Filmēšanas grupa divus mēnešus pavadīja Nāves ielejā, kur vairāki aktieri un personāls saslima.

Filmas montāžas laikā par izplatītājiem kļuva *[[Metro-Goldwyn-Mayer]]*, padarot Ērvingu Tālbergu atbildīgo par pēcapstrādi. Tālbergs fon Štroheimu dažus gadus atpakaļ atlaida no *[[Universal Pictures]]*. Sākotnēji gandrīz astoņas stundas garo versiju pretēji fon Štroheima vēlmēm saīsināja līdz divarpus stundām. Tikai divpadsmit cilvēki redzēja pilna garuma 42 ruļļu versiju, kas tagad zudusi, dažiem no viņiem to dēvējot par visu laiku izcilāko filmu. Fon Štroheims "Alkatību" uzskata par savu vispilnvērtīgāk realizēto darbu, kas viņu ievainoja gan profesionāli, gan personīgi. Izdošanas brīdī filma bija finansiāla neveiksme un saņēma negatīvas kritiķu atsauksmes, taču jau kopš 1950. gadiem to uzskata par vienu no visu laiku labākajām filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Karagas sala

**Karagas sala** () ir Krievijai piederoša neapdzīvota sala Beringa jūrā. Administratīvi ietilpst Kamčatkas novada Karagas rajonā.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Karagas līcī Kamčatkas pussalas austrumu piekrastē. 27 km platais Litkes šaurums salu atdala no kontinenta krasta. Salas krasti krauji, klinšaini. Reljefs kalnains, pa salas asi stiepjas grēda ar augstāko virsotni Visokajas kalnu 920 m vjl. Biezs upju tīkls. Ainavā dominē tundra.

## Vēsture
Pirmais no rietumniekiem salu 1732. gadā atklāja Vituss Berings otrās Kamčatkas ekspedīcijas laikā. Sala nodēvēta pēc Karagas ciema Kamčatkas piekrastē iepretī salai. 1920. gados salā darbojās zivju pārstrādes kombināts, kuram darbinieki maiņu darbam tika vervēti Krievijas vidienē. 1940. gados ciematā pie kombināta bija ap 300 iedzīvotāju; likvidēts 1964. gadā. 1960.—1990. gados salā bija robežsardzes garnizons. 1994. gadā Karagas sala iekļauta Rāmsaras konvencijas aizsargājamo teritoriju sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tu-160

400px|thumb|''Тu-160''
***Тu-160*** () ir reaktīvais virsskaņas bumbvedējs, kuru līdz 1981. gadam radīja Padomju Savienības kontruktoru birojos un sāka izmantot 1987. gadā. 2014. gadā Krievijas Federācijas Bruņotie spēki izmantoja 16 *Тu-160* lidmašīnas, 2022. gadā ražotāji papildus piegādāja divas *Tu-160M* lidmašīnas. Krievijas bruņotie spēki *Tu-160* izmantoja raķešu uzbrukumiem ar spārnotajām raķetēm H-55 un H-101 gan Sīrijas pilsoņu karā 2015. gadā, gan Krievijas 2022. gada iebrukumā Ukrainā.

## Vēsture
thumb|''Тu-160'' konstrukcija
1974. gadā Tupoļeva konstruktoru birojā sāka darbu pie pirmā PSRS starpkontinentālā stratēģiskā bumbvedēja izveides projekta, izmantojot virsskaņas pasažieru lidmašīnas *[[Tu-144]]* iestrādes. 1981. gadā notika tā pirmais izmēģinājuma lidojums, 1987. gadā pirmo lidmašīnu pieņēma ekspluatācijā.

Līdz 1991. gadam uzbūvēja 27 *Tu-160* lidmašīnas, no tām astoņas bija eksperimentālās un izmēģinājuma lidmašīnas. Pēc PSRS sabrukuma visas 19 lidmašīnas palika Ukrainas bruņoto spēku rīcībā. Astoņas no tām nodeva Krievijai apmaiņā pret dabasgāzi, bet pārējās līdz 2001. gadam iznīcināja stratēģiskās bruņojuma samazināšanas ietvaros.

## Ārējās saites
Imantas 8. līnija

**Imantas 8. līnija** ir Rīgas iela, Kurzemes rajona Imantas apkaimē. Imantas 8. līnija sākas krustojumā ar Jūrmalas gatvi un beidzas krustojumā ar Rīgas—Jūrmalas veloceliņu pie Rīgas—Tukuma dzelzceļa līnijas, netālu no Zolitūdes dzelzceļa stacijas. Kopējais līnijas garums ir 300 metri. Imantas 8. līnijā ir vienstāva dzīvojamās ēkas.

Tāpat kā citas ielas "Imantā 1", arī Imantas 8. līnija ir oficiāli izveidota 1938. gadā un kopš tiem laikiem nosaukums nav mainīts.

## Ielu savienojumi
Imantas 8. līnija ir savienota ar šādām ielām:
* Jūrmalas gatve (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Imanta

## Atsauces
Jurijs Šeflers

**Jurijs Šeflers** (; dzimis ) ir ebreju izcelsmes Krievijas, Lielbritānijas, Latvijas un Izraēlas uzņēmējs, miljardieris. Viņam pieder vairākums kapitāldaļu starptautiskā uzņēmumu grupā *[[SPI Group]]*, kas aptuveni 160 valstīs pārdod alkoholu. Kopš 20. gadsimta 90. gadiem viņš ir degvīna zīmolu *Stolichnaya* un *Moskovskaya* īpašnieks. Šai grupai pieder arī vairākums Latvijas alkoholisko dzērienu ražotāja "Amber Latvijas balzams" akciju. *[[Forbes]]* 2022. gada martā J. Šeflera īpašumus novērtēja 1,5 miljardu ASV dolāru apjomā. Viņam ir Apvienotās Karalistes un Izraēlas pilsonība.

Krieviju pametis 2002. gadā pēc vairākām tiesvedībām, kurās tika vainots par pasaulslaveno degvīna zīmolu tiesību nelikumīgu iegādi. 2024. gadā Krievija viņu vainojusi ekstrēmismā un Ukrainas bruņoto spēku finansēšanā, konfiscējot viņam piederošās rūpnīcas.

## Dzīvesgājums
Dzimis Krievijas ebreju ģimenē Orlā. Viņa pirmais uzvārds bija **Jurasovs** (*Юрасов*), vēlāk viņš uzvārdu mainīja.

Precējies trīs reizes, tagadējā laulība ir ar krievu modeli Tatjanu Koviļinu, kura savulaik strādāja *[[Victoria's Secret]]*. Viņam ir četri bērni, ģimene pārsvarā dzīvo Ženēvā, Šveicē.

## Nekustamie īpašumi Latvijā
J. Šefleram pastarpināti pieder *[[Zunda Towers]]* Pārdaugavā, ēkas Pūpolu ielā Jūrmalā un lieli zemes īpašumi Gaiziņa apkārtnē, tostarp tā sauktā "Ķirsona muiža" pie Viešūra ezera, kuras iepriekšējais saimnieks bija Gunārs Ķirsons.

## Atsauces
Karakels

**Karakels** (, ) ir augstkalnu ezers Pamirā. Administratīvi ietilpst Tadžikistānas Kalnu Badahšānas autonomijas Murgobas rajonā. Ietilpst Tadžikistānas nacionālā parka teritorijā. Beznoteces ezers, izvietojies 52 km diametra triecienkrātera ieplakā. Ūdens rūgti sāļš, mineralizācijas pakāpe 1180—1560 mg/l, ūdens caurspīdīgums līdz 9 m. Ziemā ezers aizsalst, ledus segas biezums līdz 1 m. Vasarā ūdens sasilst līdz . Ietek vairākas nelielas upes. Ezers izvietojies  vjl, krastos pustuksnesis.

Gar ezera austrumu krastu iet Pamira trakts, pie tā piekrastes vienīgā apdzīvotā vieta Karakela. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Raseņu dzimta

**Raseņu dzimta** () ir augu dzimta neļķu rindā. Tajā ir deviņas ģintis, no kurām trīs eksistē arī mūsdienās. Raseņu dzimtā iekļautas aptuveni 180 sugas. Dzimtas pārstāvji sastopami visos kontinentos, izņemot Antarktīdu.

Latvijā sastopamas 4 sugas (no tām viena suga ir starpsugu hibrīds), diezgan bieži purvos, dūksnainos ezeru krastos un pārpurvotās pļavās.

## Apraksts
Raseņu dzimtas augi ir kukaiņēdāji lakstaugi, kas var būt viengadīgi vai daudzgadīgi. To lapas ir pamīšus vai rozetē, un vismaz viena lapas virsma ir virspusē blīvi klāta ar dziedzermatiņiem. Ziedi ir divdzimumu, parasti ar trim auglenīcām un piecām kauslapiņām, ziedlapiņām un putekšņlapām. Neskatoties uz to, ka augi ir kukaiņēdāji, to ziedi tiek apputeksnēti ar kukaiņu palīdzību; naktī ziedi aizveras, to krāsa variē no baltas līdz purpursarkanai. Tie ražo mazas sēklas, kuras izkliedē vējš un ūdens.

## Ģintis
Raseņu dzimtā ir klasificētas šādas ģintis:

* *Aldrovanda*
* *Dionaea —* dionejas
* *Drosera —* rasenes
* †?*Droserapollis*
* †?*Droserapites*
* †?*Droseridites*
* †?*Fischeripollis*
* †?*Palaeoaldrovanda*
* †?*Saxonipollis*

## Galerija

Attēls:Aldrovanda vesiculosa kz04.jpg|*Aldrovanda vesiculosa*
Attēls:Dionaea muscipula 2zz.jpg|*Dionaea muscipula* 
Attēls:Forked Sundew Drosera binata at Barren Grounds NR.jpg|*Drosera binata*
Attēls:Drosera derbyensis ne1.JPG|*Drosera derbyensis*
Attēls:Drosera drummondii - 51735229523.jpg|*Drosera drummondii* zieds


## Atsauces

## Ārējās saites
Čogā Zanbila

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q4523"
}


**Čogā Zanbila** () jeb **Duruntaša** (no elamiešu valodas) ir 13. gadsimta p.m.ē. pilsētas atliekas, kas mūsdienās atrodas Irānā, Hūzestānas ostānā. 1979. gadā Čogā Zanbila tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Duruntašu ap 1250. gadu p.m.ē. cēla Elamas valdnieks Untašnapiriša kā Elamas valsts reliģisko centru. Pēc Untašnapirišas nāves celtniecība tika pārtraukta, tomēr vieta tika apdzīvota līdz 640. gadā p.m.ē. to nopostīja Asīrijas valdnieks Ašurbanipals. Čogā Zanbilas redzamākais piemineklis ir zikurāts, kas netipiski tika celts ārpus Divupes.

## Ārējās saites
Daugavpils Sv. Pētera un Pāvila pareizticīgo baznīca

**Daugavpils Sv. Pētera un Pāvila pareizticīgo baznīca** ir Latvijas pareizticīgās baznīcas dievnams, kas atrodas Daugavpilī, Jaunās Forštates apkaimē pie Vecās Forštates robežas. Baznīcas adrese ir Zeltkalna iela 52.

Līdz Pirmajam pasaules karam 1 kilometra attālumā no Vecās Forštates, artilērijas poligona teritorijā atradās sena koka baznīca un kapela. Šo baznīcu, kurā dziedāja artilēristu koris, labprāt apmeklēja Vecās Forštates iedzīvotāji. No 1917. līdz 1919. gadam baznīca bija pamesta. Saņemot atļauju no Kara ministrijas, 1923. gadā vecās baznīcas detaļas tika pārvestas uz Veco Forštati. 1929. gadā tika sākta būvēt jauna baznīca, izmantojot vecās baznīcas materiālus. 1934. gada 16. septembrī baznīca tika iesvētīta. 21. gadsimtā tā tika paplašināta, 2008. gadā tika uzcelti jauni kupoli.

## Ārējās saites
* Baznīcas vēsture no visitdaugavpils.lv
*
Naktsziežu dzimta

**Naktsziežu dzimta** () ir augu dzimta neļķu rindā, kurā ir klasificētas aptuveni 33 ģintis un 290 ziedaugu sugas, kas plaši izplatītas tropu un subtropu reģionos, ar dažiem pārstāvjiem mērenajos reģionos. Dzimtai ir unikāls augļu veids, ko sauc par "antokarpu", un daudzām ģintīm ir izteikti lieli (>100 µm) ziedputekšņu graudi.

## Klasifikācija
Nakstziežu dzimtā ir klasificētas šādas ciltis un ģintis:

**Cilts ''Boldoeae***

* *Boldoa* <small>Cav. ex Lag.</small>
* *Cryptocarpus* <small>Kunth</small>
* *Salpianthus* <small>Humb. & Bonpl.</small>

*'Cilts *Bougainvilleeae***

* ''Belemia'' <small>Pires</small>
* [[Bugenvilejas]] (''Bougainvillea'') <small>Comm. ex Juss.</small>
* ''Phaeoptilum'' <small>Radlk.</small>

**Cilts *Caribeeae***

* ''Caribea''

**Cilts *Colignonieae***

* ''Colignonia''

**Cilts *Nyctagineae***

* [[Mirabīles]] (''Mirabilis'') <small>L.</small>
* ''Abronia'' <small>Juss.</small>
* ''Acleisanthes'' <small>A.Gray</small>
* ''Allionia'' <small>L.</small>
* ''Anulocaulis'' <small>Standl.</small>
* ''Boerhavia'' <small>L.</small>
* ''Commicarpus'' <small>Standl.</small>
* ''Cuscatlania'' <small>Standl.</small>
* ''Cyphomeris'' <small>Standl.</small>
* ''Nyctaginia'' <small>Choisy</small>
* ''Okenia'' <small>Schlecht. & Cham.</small>
* ''Tripterocalyx'' <small>(Torr.) Hook.</small>

**Cilts *Leucastereae***

* ''Andradea'' <small>Allemão</small>
* ''Leucaster'' <small>Choisy</small>
* ''Ramisia'' <small>Glaz. ex Baill.</small>
* ''Reichenbachia'' <small>Spreng.</small>

**Cilts *Pisonieae**'

* [[Pisonijas]] (*Pisonia*) <small>L.</small>
* *Cephalotomandra* <small>H.Karst. & Triana</small>
* *Grajalesia* <small>Miranda</small>
* *Guapira* <small>Aubl.</small>
* *Neea* <small>Ruiz & Pav.</small>
* *Neeopsis* <small>Lundell</small>
* *Pisoniella* <small>(Heimerl) Standl.</small>
* *Rockia* <small>Heimerl</small>

== Galerija ==
<gallery mode="nolines" widths="140">
Attēls:Acleisanthes diffusa - Flickr - aspidoscelis (2).jpg|*Acleisanthes diffusa*
Attēls:Anulocaulis annulatus 8.jpg|*Anulocaulis annulatus* 
Attēls:Boerhavia diffusa Punarnava.jpg|*Boerhavia diffusa*
Attēls:Bougainvillea 02.jpg|*Bougainvillea spectabilis* 
Attēls:Commicarpus chinensis (3106618164).jpg|*Commicarpus chinensis*
Attēls:Guapira eggersiana (Nyctaginaceae) - infrutescence immature.jpg|*Guapira eggersiana*
Attēls:Nyctaginia capitata - Flickr - aspidoscelis.jpg|*Nyctaginia capitata''


## Skatīt arī

* Nakteņu dzimta

## Atsauces

## Ārējās saites
Tahte Soleimāna

**Tahte Soleimāna** (, tulkojumā "Zālamana tronis") ir Sasanīdu zoroastriešu tempļa atliekas, kas mūsdienās atrodas Irānas ziemeļrietumos, Rietumazerbaidžānas ostānā. 2003. gadā Tahte Soleimāna tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Tahte Soleimāna bija viena no trim svētākajām vietām zoroastrismā, kurā dega augstākā līmeņa (*Atash Behram*) mūžīgā uguns. Tā tika iekārtota Sasanīdu impērijas (224 — 651) laikā un atjaunota Ilhanāta laikā. No 7. gadsimta tautas apziņā vieta asociējas ar Zālamanu.

## Galerija

Takht-e-soleiman-2.jpg
Takht-e-soleiman-3.jpg
Takht-e-soleiman-5.jpg
Darvaze_takht.JPG


## Ārējās saites
Vecās Forštates vecticībnieku lūgšanu nams

**Vecās Forštates Nikolaja-Dievmātes Patvēruma vecticībnieku baznīca** () ir vecticībnieku dievnams, kas atrodas Daugavpils ziemeļos, Vecajā Forštatē, Līksnas ielā 38.

Lūgšanu nams tika uzcelts no 1888. līdz 1889. gadam, jo vecais nams Šuņezera krastā bija nolietojies. Pēc Krievijas impērijas noteikumiem, vecticībnieku lūgšanu namiem nedrīkstēja būt ārēji redzamu simbolu, kas liecinātu par dievnamu. 1905. gadā, kad likumi kļuva liberālāki, pie baznīcas tika piebūvēts atsevišķi stāvošs zvanu tornis. 1909. gadā tika pasūtīts lūgšanu nama torņa projekts, tomēr to nerealizēja. Dievnamam tornis tika uzbūvēts un iesvētīts 1930. gadā. Kopš 2006. gada notiek pakāpeniska dievnama pārbūve.

## Ārējās saites
Lauka neļķe

**Lauka neļķe** () ir augu suga neļķu ģintī, kas ir līdzīga dzirkstelītei (*Dianthus deltoides*). Tā savvaļā ir sastopama Dienvidaustrumu Eiropā un Rietumsibīrijā, bet 20. gadsimta sākumā tika konstatēta arī Latvijā — nezāļainās vietās un uz dzelzceļiem.

Tas ir daudzgadīgs lakstaugs ar stāvu un pie pamata pārkoksnējušos, parasti kailu stublāju. Tam ir 3—6 cm garas un 0,1—0,2 platas. Vainaglapu plātnīte ir purpursārta, galā īszobaina, vesela, 0,7—1 cm gara, pie pamata ar tumšāku šķērssvītru. Salīdzinājumā ar dzirkstelīti uz vainaglapām parasti nav acīm redzama gaišu punktu zīmējuma. Zied no maija beigām līdz jūlija sākumam.

## Atsauces


## Ārējās saites
Bamas citadele

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q43277"
}

**Bamas citadele** () ir cietoksnis Irānas dienvidaustrumos, Bamas pilsētā. Tā ir lielākā no adobes (nededzināti māla ķieģeļi) celtā ēka pasaulē. 2004. gadā Bamas citadele tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Bama atrodas tuksnesī Irānas plakankalnes dienvidu malā. Bama pazīstama kopš Ahemenīdu laikiem, bet vislielāko uzplaukumu piedzīvoja no 7. līdz 11. gadsimtam, kad tā bija svarīgu tirdzniecības ceļu krustpunkts. 

No 2004. līdz 2013. gadam Bamas citadele bija UNESCO apdraudēto Pasaules mantojuma objektu vidū, jo 2003. gada 26. decembrī to gandrīz pilnīgi iznīcināja 6,7 balles pēc Rihtera skalas stiprā Bamas zemestrīce. Kopš postošās zemestrīces daudzas celtnes ir atjaunotas.

## Ārējās saites
Gazele (dzeja)

thumbnail|upright=0.8|Ilustrēts gazeļu krājuma fragments no 18. gadsimta
**Gazele** (, *ḡazal*) ir dzejolis, kuru veido divrindes, pie tam pirmās divas rindas saista atskaņas, kas atkārtojas katra panta otrajā rindā. Parasti tā ir mīlas dzeja. Gazeļu izcelsme ir saistīta ar Arābu pasauli, raksturīga arābu, arī persiešu, dzejai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Linards Jaunzems

**Linards Jaunzems** (dzimis  Bauskā) ir latviešu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja pozīcijā. 2026. gadā pārstāv Islandes klubu Reikjavikas KR. Iepriekš vairākas sezonas spēlējis BK Ventspils, kā arī citos Latvijas klubos un Igaunijā.

## Karjera
Jaunatnes basketbolā trenējies Iecavas/Bauskas basketbola sistēmā, pārstāvējis tās komandu LJBL, bet vēlāk arī Iecavas komandu "Dartija" LBL3 līmenī.

Pieaugušo basketbola karjeras sākumā spēlējis BK Latvijas Universitāte, šajā laikā arī studējis Latvijas Universitātes Pedagoģijas, psiholoģijas un mākslas fakultātē, iegūstot bakalaura grādu un sporta skolotāja kvalifikāciju.

2019. gadā pievienojās vienam no Latvijas vadošajiem klubiem BK Ventspils. Pēc tam spēlējis Igaunijā — Pērnavas "Sadam", bet kopš 2021. gada ir atgriezies Ventspilī un kļuvis par vienu no komandas līderiem. L. Jaunzems ir starp latviešu basketbolistiem Latvijas—Igaunijas Basketbola līgā visvairāk spēlēs (5) guvis vairāk par 30 punktiem. 2023. gada novembrī atzīts par Latvijas un Igaunijas basketbola līgas mēneša labāko spēlētāju. 2024. gada aprīlī L. Jaunzems aizvadīja karjeras rezultatīvāko spēli, gūstot 35 punktus Latvijas—Igaunijas līgas ceturtdaļfinālā pret *[[Tartu Ülikool Maks & Moorits]]* un sekmējot komandas iekļūšanu pusfinālā.

2024. gada vasarā pācēlies uz Islandes klubu Reikjavikas KR.

L. Jaunzems ir spēlējis Latvijas U-20 izlasē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tīna Garabedjana

**Tīna Garabedjana** () vai **Tīna Karapetjana** (; dzimusi  Kvebekā) ir Kanādā dzimusi bijusī armēņu daiļslidotāja, kura sacensībās pārstāvēja Armēniju.

T. Garabedjana ir dzimusi Kanādā, abiem viņas vecākiem ir Libānas armēņu izcelsme. Viņa ir absolvējusi Makgila Universitāti 2021. gadā.

2002. gadā pievērsusies daiļslidošanai, sākotnēji slidojusi individuāli, bet pēc tam pārī ar kanādieti Aleksandru Lalibertē startējusi dejās uz ledus. Abi pāra dalībnieki pieņēma Armēnijas pilsonību, startējot junioru sacensībās. 2015. gada maijā tika izveidots jauns deju uz ledus pāris, apvienojot T. Garabedjanu un citu Kanādas daiļslidotāju Simonu Proulu-Senekālu, arī viņš ieguva Armēnijas pilsonību.

T. Garabedjana un S. Prouls-Senekāls pārstāvēja Armēniju 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā, iegūstot 18. vietu. Šis bija labākais sasniegums Armēnijai 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Startējuši vairākos Pasaules čempionātos, augstāko 14. vietu iegūstot 2022. gada Pasaules čempionātā. Pēc šīs sezonas T. Garabedjana beidza profesionālā sporta karjeru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Valentīns Judaškins

**Valentīns Judaškins** (; dzimis , miris ) bija PSRS un Krievijas modes dizainers.

## Biogrāfija
thumb|250px|Judaškins prezentējot jauno kolekciju, 2009. gads
Dzimis ebreju ģimenē. 1986. gadā pabeidza Maskavas Industriālo tehnikumu. Izgāja praksi Maskavas Modes namā pie Vjačeslava Zaiceva. Pēc studiju beigām strādāja Krievijas PSFR Centrālajā dizaina birojā par vecāko mākslinieku.

1987. gadā izveidoja savu pirmo kolekciju. 1989. gadā atklāja firmu *Vali-Moda*. Tajā pašā laikā sāka strādāt par Ludmilas Gurčenko, Laimas Vaikules un Allas Pugačovas stilistu. 1991. gada Parīzes modes nedēļas ietvaros prezentēja pirmo Judaškina kolekciju, kura sastāvēja no 150 modeļiem. Kopš tā laika regulāri piedalījās Parīzes modes nedēļā.

Veidoja formastērpus Krievijas Olimpiskajai izlasei pirms 1994. un 1996. gada olimpiskajām spēlēm. 1999. gadā veidoja Krievijas futbola izlases formu. 2002. gadā absolvēja Krievijas Valsts teātra mākslas institūta producēšanas fakultāti. 2008. gadā palīdzēja izstrādāt dizainu Krievijas Bruņoto spēku uniformām.

2012. un 2018. gada Krievijas prezidenta vēlēšanās bija Vladimira Putina pilnvarotais pārstāvis. 2012. gada februārī ievēlēts par Krievijas deju sporta savienības prezidentu. No 2012. gada aprīļa bija diennakts televīzijas kanāla *Стиль и мода* galvenais redaktors.

2022. gada martā Francijas modes federācija atcēla Judaškina šovu, jo viņš nebija nosodījis Krievijas iebrukumu Ukrainā.

### Nāve
2016. gadā Judaškinam diagnosticēja nieres vēzi, kas ātri izplatījās. Miris 2023. gada 2. maijā. Apbedīts 6. maijā Trojekurovu kapos Maskavā.

## Apbalvojumi
* Krievijas Federācijas Nopelniem bagātais mākslas darbinieks (1999)
* Krievijas Federācijas Tautas mākslinieks (2005)
* Mākslas un Literatūras ordenis (Francija, 2007)
* Goda ordenis (2008)
* Ordenis "Par nopelniem Tēvijas labā" 4. pakāpe (2013)
* Goda Leģiona ordenis (Francija, 2013)
* Ordenis "Par nopelniem Tēvijas labā" 3. pakāpe (2018)

## Atsauces

## Ārējās saites