Baldones vēsture

thumb|270px|Baldones muižas ēkas (pirms 1920).
thumb|270px|Baldones zirgu tramvaja vagoniņi (pirms 1940. gada).
**Baldones vēsture** aptver laika periodu kopš Baldones miesta izveides līdz mūsdienām.

## Senākā vēsture
Dzelzs laikmetā Baldones novadu šķērsoja nozīmīgs tirdzniecības ceļš no Mežotnes uz Daugmales pili.
Līdz 13. gadsimtam tas atradās Upmales zemē, kuru 1254. gadā Rīgas arhibīskaps Alberts II un Vācu ordeņa virsmestra vietnieks Livonijā, vācu mestrs Eberhards sadalīja trīs daļās.
15. gadsimtā vēstures avotos pirmoreiz minēts Baldones dziednieciskais avots. 1477. vai 1478. gadā te ārstējās arī Rīgas birģermeistars Soltrumps.

## Baldones miests
17. gadsimtā Baldones draudzes novadā izveidojās Baldones () miests. 1648. gadā sēravota tuvumā uzcēla muižas ēkas un ierīkoja pirmo Kurzemes hercogistes dzelzs cepli. Vēlāk Baldonē ierīkoja arī enkuru un naglu kaltuvi, lielgabalu lietuvi, stikla kausētavu, mucinieku darbnīcu, vadmalas un linu austuves.
Kurzemes un Zemgales hercogistes Bauskas pilskunga iecirkņa Baldones draudzes novadā bija četri pagasti, kas saucās muižu vārdā — Baldones kroņa pagasts, Mercendorfas dzimtas pagasts, Mācītāja dzimtas pagasts un Mežkunga kroņa pagasts. Baldones muižai bija arī trīs pusmuižas — Ibenetes, Lapteines un Šarlotes.

Pēc 1750. gada Baldones kroņa muižu 520 ha platībā ķīlas īpašumā ieguva Līves muižas (*Dünhof*, tagad Daugmale) īpašnieks Matiass Eberhards fon Līvens. Viņa dēls Līves un Mercendarbes muižnieks Frīdrihs Georgs fon Līvens (1748—1800) labiekārtoja Baldones sēravota apkārtni un 1784. gadā uzaicināja Jelgavas Pētera akadēmijas profesoru Ferberu izpētīt avota ūdens īpašības.
Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes aneksijas Krievijas impērijas sastāvā 1796. gadā sākās Baldones kūrorta plānošanas darbi, bet sēravotu nodeva ”privātā pieskatīšanā Baldones muižas nomniekam fon Līvenam, kurš to ir apbūvējis saglabāšanai”. Līdztekus F. G. Līvens pārraudzīja Pēterburgas galmadāmai Šarlotei fon Līvenai dāvātās Mežotnes pils (1797—1802) būvniecību. 1797. gada 5. septembrī Krievijas ķeizars Pāvils I parakstīja pavēli par Baldones kūrorta dibināšanu. Pēc Frīdriha Georga Līvena nāves 1805. gadā Baldones muižu iznomāja Korfu dzimtai. Pirmā Pasaules kara laikā vācu karavīri no Vecumnieku stacijas cauri Baldonei un Mercendarbei līdz savām pozīcijām Daugavas kreisajā krastā ierīkoja šaursliežu dzelzceļu. Pēc Latvijas valsts izveides 1939. gadā pabeidza modernas Baldones peldu iestādes celtniecību.

Latvijas Republikas laikā no 1918. līdz 1923. gadam bijuši divi pagasti — Baldones un Mercendorfas, līdz 1923.&nbsp;gadā tos apvienoja. 1922.&nbsp;gadā pa šaursliežu dzelzceļu no Baldones līdz Daugavas kreisajam krastam iepretī Ikšķiles dzelzceļa stacijai izveidoja zirgu tramvaju, iesaukts par "trulīti".
1923. — 1949. gadā Baldones miests bija Rīgas apriņķa Baldones pagasta centrs.

Baldones sēravots 1901.jpg|Baldones sēravots (1901)
Baldones kūrmāja 1901.jpg|Baldones kūrmāja (1901)
Baldones kūrmājas 1901.jpg|Baldones peldu mājas (1901)


## Ciems un pilsētciemats
1945. gada 19. decembrī Baldonei piešķīra ciema statusu, no 1949. līdz 1959. gadam tā bija Baldones rajona centrs. Baldonei piešķīra strādnieku ciemata (vēlāk pilsētciemata) statusu.
1954. gadā Baldones pagastam pievienoja Mīlupes ciemu, 1963. gadā — daļu Ķekavas ciema kolhozu *Mežvidi* un *Sarkanais daugavietis* teritorijas, un 1977. gadā — daļu Baldones pilsētciemata teritorijas.

## Pilsēta
1990. gadā Baldones ciemu reorganizēja par pagastu, bet 1991. gadā to likvidēja, pievienojot jaundibinātajai Baldones pilsētai kā lauku teritoriju. 2008. gadā Baldones pilsētu ar lauku teritoriju reorganizēja par Baldones novadu.

2016. gadā Baldonē iekļāva vairākus apkārtējos ciemus (Avoti, Laiņi, Mežvidi), tādējādi ievērojami palielinot pilsētas teritoriju (līdz 9,51 km2).

Kopš 2021. gada tā ir Ķekavas novada pilsēta.

## Atsauces