open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Latvijas Sieviešu futbola līga

**Latvijas Sieviešu futbola līga** ir Latvijas augstākās meistarsacīkstes sieviešu futbola klubu vidū.

Līgas uzvarētājas kvalificējas vietai UEFA Sieviešu Čempionu līgā. Tā kā dalība Eiropas turnīros ir brīvprātīga, neviena Latvijas komanda sacensībās nepiedalījās līdz 2011./12. gada sezonai, kad dalībai Čempionu līgā pieteicās SK Liepājas Metalurgs sieviešu komanda.

2024. gada sezonā Latvijas Sieviešu futbola līgā piedalījās 8 komandas no 4 dažādām Latvijas pilsētām. Šī bija arī pirmā sezona, kad līga ieguva titulsponsoru un nosaukumu **''LuckyBet'' Sieviešu futbola līga** uz nākamajiem 3 gadiem.

## 2025. gada komandas

### Pēc čempionu tituliem

## Čempionu saraksts

* 1992: Fortūna-Rego (Rīga)
* 1993.–2003. gads: *nav informācijas*
* 2004: Cerība-46.vsk. (Rīga)
* 2005: Saldus FK - Lutriņi (Saldus/Lutriņi)
* 2006: Cerība-46.vsk.
* 2007: FK Lutriņi
* 2008: Skonto/Cerība (Rīga)
* 2009: Skonto/Cerība
* 2010: SK Liepājas Metalurgs (Liepāja)
* 2011: Skonto/Cerība
* 2012. gads: SK Liepājas Metalurgs
* 2013: Rīgas FS
* 2014: Rīgas F 
* 2015: Rīgas FS
* 2016: Rīgas FS
* 2017: Rīgas FS
* 2018: Rīgas FS
* 2019: FK Dinamo Rīga
* 2020: Rīgas FS
* 2021: Rīgas FS
* 2022: SFK Rīga
* 2023: SFK Rīga
* 2024: Riga FC Women
* 2025: Riga FC Women

## Rezultatīvākās spēlētājas
Šis ir līgas rezultatīvāko spēlētāju saraksts kopš 2013. gada. Renāte Fedotova un Anastasija Čemirtāne ir ieguvušas balvu trīs reizes. Anastasija Tarasova, Karlīna Miksone un Santa Sanija Vuškāne guva visvairāk vārtu sezonā, gūstot 32 vārtus.

### Rezultatīvākās vārtu guvējas līgas vēsturē

## Atsauces

## Skatīt arī

* Latvijas sieviešu futbola izlase
* Latvijas sieviešu U-17 futbola izlase
* Latvijas sieviešu futzāla izlase

## Ārējās saites

* Latvijas Futbola federācijas oficiālā tīmekļa vietne
* Līga vietnē uefa.com
* Soccerway at Soccerway kopsavilkums
* https://footystats.org/latvia/women-league vietnē FootyStats
SFK Rīga

**SFK Rīga** bija Latvijas sieviešu futbola klubs, kas bāzējās Rīgā, Latvijā. Tas sacentās Latvijas Sieviešu līgā un Latvijas Sieviešu kausa izcīņā. Klubs bija saistīts ar profesionālo vīriešu komandu FK RFS.

No 2021. gada marta līdz decembrim nosaukts par **SFK RFS**, SFK Rīga tika dibināts kā Rīgas Futbola skolas (Rīgas FS) komandas atvasinājums un sāka spēlēt 2022. gada sezonā. Klubs tika veidots uz esošās Rīgas FS čempionvienības bāzes, iegūstot lielāko daļu galveno spēlētāju, atlikušajām turpinot spēlēt kā Rīgas FS/RFS. SFK Rīga savā pirmajā — 2022. gada — sezonā nodrošināja Sieviešu līgas titulu, 2023. gada sezonā to nosargājot.

2024. gada 1. martā SFK Rīga tika pārdēvēta par *[[RFS Women]]*, un komanda kļuva par pilntiesīgu FK RFS piramīdas sastāvdaļu.

## Tituli

* **[[Latvijas Sieviešu futbola līga|Latvijas Sieviešu līga]]:**
** **Uzvarētājas (1):** 2022., 2023.
* Latvijas Sieviešu kauss
** **Uzvarētājas (1):** 2021
** **Otrās vietas ieguvējas (1):** 2023

## Rezultāti Eiropā

## Atsauces
Pūpolu iela (Daugavpils)

**Pūpolu iela** ir iela Daugavpilī, Vizbuļu apkaimē. Tā sākas no Ceriņu un Melleņu ielas krustojuma, ved dienvidrietumu virzienā un pārtop lauku ceļā Silu ielas virzienā. Pūpolu ielā ir savrupmāju apbūve.

Ielas kopējais garums ir aptuveni 240 metri, sarkano līniju platums ir no 8 līdz 20 metriem. Visā garumā Pūpolu iela klāta ar grants segumu, satiksmes kustība norit abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Pūpolu ielu nekursē.

Pūpolu iela ir šīs ielas vienīgais nosaukums, laika gaitā tas nav mainījies. 1939. gadā iela ieguva jaunu konfigurāciju.

## Ielu savienojumi
Pūpolu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Ceriņu iela / Melleņu iela
* Silu iela (savienojums ar bezvārda ceļu)

## Atsauces
Egļu iela (Daugavpils)

**Egļu iela** ir iela Daugavpilī, Vizbuļu apkaimē, uz ziemeļiem no Zirgezera. Iela sākas no autoceļa P67, ved dienvidaustrumu virzienā un beidzas strupceļā. Egļu ielā ir savrupmāju apbūve.

Ielas kopējais garums ir aptuveni 55 metri. Visā garumā Egļu iela klāta ar grants segumu, satiksmes kustība norit abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Egļu ielu nekursē.

Egļu ielas sākotnējais nosaukums bija **Skuju iela**. 1957. gadā iela ieguva tagadējo nosaukumu, kurš vairs nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Egļu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Autoceļš P67 (T veida krustojums)

## Atsauces
Ziemeļu derbijs

**Ziemeļu derbijs** () ir futbola sacensība starp diviem Francijas ziemeļu klubiem *[[RC Lens]]*, kas dibināts 1906. gadā, un *[[Lille OSC]]*, kas dibināts 1944. gadā, apvienojoties *Olympique Lillois* un *SC Fives*. Abi klubi ir starp veiksmīgākajiem reģiona klubiem, taču tie atrodas dažādos departamentos: Lansa atrodas Padekalē, bet Lille — Noras departamentā.

20. gadsimta sākumā šis derbijs attiecās uz spēlēm starp *Olympique Lillois* un *US Tourquennoise*, kā arī spēlēm starp *RC Roubaix* un *Excelsior AC*.

Pašlaik šis nosaukums var attiekties arī uz spēlēm, kurās piedalās *Lille* un *[[Valenciennes FC]]*, jo abi klubi atrodas Noras departamentā; tomēr vēsturiski šis nosaukums galvenokārt attiecas uz spēlēm, kurās piedalās *Lille* un *Lens*. Tāpēc Lilles un Valansjēnas klubu spēle dažkārt tiek dēvēta par mazo ziemeļu derbiju (*Petit Derby du Nord*).

## Vēsture
thumb|Lilles atbalstītāji.
thumb|Lansas atbalstītāji.
Abas pilsētas pirmo reizi tikās 1937. gadā, kad Lille spēlēja ar *Olympique Lillois* nosaukumu. Tā kā attālums starp pilsētām ir tikai 40 kilometri, un klubu atbalstītāju starpā pastāvēja socioloģiskās atšķirības, to starpā izveidojās sīva sāncensība.

Vēsturiski *Derby du Nord* pamatā bija sociālās un ekonomiskās atšķirības, jo Lansas pilsēta ir pazīstama kā sena, strādnieku šķiras, industriāla pilsēta, bet Lille — kā vidusšķiras, moderna un starptautiski orientēta pilsēta. Pēdējā laikā šī sociālās šķiras opozīcija vairs nav tik aktuāla, jo abas fanu bāzes tagad nāk gan no zemākās, gan vidējās klases.

## Statistika

### Sasniegumi

## Atsauces

## Literatūra
* William Nuytens, La popularité du football : sociologie des supporters à Lens et à Lille, Arras, Artois Presses Université, 2004, 391 p. (ISBN 2-84832-007-9) Document utilisé pour la rédaction de l’article
* Gilbert Hocq et Jacques Verhaeghe, Le football en Nord-Pas-de-Calais, 1892-2007, Alan Sutton, 2007, 316 p. (ISBN 978-2-84910-681-5 et 2-84910-681-X)
* Jean-Baptiste Allouard et Olivier Brochart, Histoire des derbys, Les Lumières de Lille, 2012, 208 p. (ISBN 978-2-919111-01-5 et 2-919111-01-9) Document utilisé pour la rédaction de l’article
* Paul Dietschy, Histoire du football, Perrin, 2010, 619 p. (ISBN 978-2-262-02710-0 et 2-262-02710-2) Document utilisé pour la rédaction de l’article

## Ārējās saites
* Lille OSC 
* RC Lens
Parsifāls

thumb|210px|Operas "Prsifāls" pirmizrādes afiša (1882)
**Parsifāls** () ir Riharda Vāgnera pēdējā pabeigtā opera, kuras pirmizrāde notika 1882. gada 26. jūlijā Baireitas operteātrī. Tā ir trīs cēlienu skatuviska mistērija, kuras sižets balstīts uz 1210. gadā sacerēto Volframa fon Ešenbaha episko poēmu "Parcifals" (*Parzival*) par vienu no karaļa Artūra bruņiniekiem.

1903. gadā operu izrādīja Ņujorkas Metropolitēna opera. Baireitas festivāls aizsāka tradīciju neaplaudēt pēc operas pirmā cēliena.
2017. gadā Alvis Hermanis režisēja "Parsifāla" izrādi Vīnes Valsts operā.

## Sižeta kopsavilkums
Grāla pils karalis Amfortass cieš neciešamas sāpes no nedziedināmas brūces, kas cirstas ar burvju šķēpu. Ierodas vientiesīgais Parsifāls, kurš neatminas savu pagātni, neskaitot miglainas atmiņas par savu jau mirušo māti. Sākotnēji šķiet, ka Parsifāls nav spējīgs dziedināt karali un nav cienīgs kļūt par Svētā Grāla bruņinieku.

Jauneklis dodas uz burvja Klingzora pili, kurš pavēl Kundrijai viesi savaldzināt. Kad tas izdodas, Parsifāls negaidīti rod apskaidrību. Klingzors uzbrūk Parsifālam ar burvju šķēpu, taču viņš to satver, un Klingzora burvestības beidzas. Parsifāls atgriežas Amfortasa pilī un ar burvju šķēpa pieskārienu dziedina karali.

## Skatīt arī
* Nībelunga gredzens

## Atsauces
Gājēju tilts "Mītava"

**Gājēju tilts "Mītava"** ir gājēju tilts Jelgavā, kas savieno pilsētas centru ar Pasta salu.

Tiltu atklāja 2012. gada 15. novembrī, vienlaikus ar rekonstruētā Jāņa Čakstes bulvāra atklāšanu. Tilts ir nozīmīga pilsētas infrastruktūras sastāvdaļa. Tilts piedāvā iespaidīgus skatus uz Jelgavas pilsētu un tās ainavu, atrodoties starp Lielupes un Driksas upēm. Netālu no tilta atrodas Jelgavas pils, kas papildina apkārtnes ainaviskumu un ir populāra vieta kāzu fotogrāfijām. Nosaukumu "Mītava" tiltam devuši Jelgavas iedzīvotāji, atsaucoties uz pilsētas vēsturisko nosaukumu.

Mītavas tilts ir vanšu tips, kas ir tehniski sarežģīta konstrukcija ar diviem piloniem, kuru augstums sasniedz attiecīgi 22 un 24 metrus. Tilta laiduma garums ir 152 metri, savukārt kopējais garums, ieskaitot betonēto pagarinājumu pilsētas pusē, sasniedz 199,6 metrus. Tilta platums ir 3,5 metri, un tas tiek balstīts uz 28 vantīm. Kopā tiltu veido 3850 tērauda elementi, un laiduma konstrukcija sastāv no septiņiem blokiem, kuru garums svārstās no 19 līdz 24 metriem.

Tilts ir daļa no Driksas upes promenādes labiekārtošanas projekta, kas ietver divu līmeņu promenādi, skatu laukumus un veloceliņu. Apkārtnē ir izveidotas gājēju pārejas, krasta nostiprinājumi un atpūtas zona. Zem Driksas tilta izbūvēts pontona tilts, un rekonstruēts tilts uz Pasta salu.

Ekonomiskie un tehniskie aspekti Mītavas tilta izbūve izmaksāja  latu, bet visas rekonstrukcijas projekta kopējās izmaksas sasniedza  latus (ar PVN). Projekta realizācija ilga trīs gadus (2011—2013), un to finansēja no vairākiem avotiem, tostarp Kohēzijas fonda.

Tilta izbūve ir daļa no projekta "Ielu infrastruktūras attīstība un Driksas upes krastmalas sakārtošana", kura mērķis bija uzlabot pilsētas centra sasniedzamību, nodrošināt efektīvu transporta plūsmas caurlaidību un radīt pievilcīgu vidi iedzīvotājiem un apmeklētājiem.

## Atsauces
Īsā iela (Daugavpils)

**Īsā iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Judovkas apkaimē. Īsā iela sākas krustojumā ar bezvārda šķērsielu, ar kuru savienota ar Tabores ielu, stiepjas austrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Odesas ielu. Īsajā ielā ir privātmāju apbūve.

Ielas garums ir aptuveni 500 metri, visā garumā tā ir klāta ar grants segumu. Ielas sarkano līniju platums ir no 6 līdz 13 metriem. Satiksmes kustība norit vienā joslā abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Īso ielu nekursē, tuvākā pietura ir 8. autobusa "Zemnieku iela" Lielajā ielā.

Īsā iela izveidota 1950. gados, tās nosaukums laika gaitā nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Īsā iela ir savienota ar šādām ielām:
* Tabores iela (savienojums ar bezvārda ceļu)
* Kalpaka iela
* Odesas iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Heinis Lāma

[thumb|250px|1987. gada 14. jūnijs: ceļā uz [Brīvības piemineklis|Brīvības pieminekli. Gājiena priekšgalā "helsinkieši" Eva Biteniece, Rolands Silaraups un Heinis Lāma]]
**Heinis Lāma** (dzimis  Rendas pagastā — pazudis ) bija latviešu disidents, organizācijas "Helsinki-86" loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1910. gada 10. decembrī Kuldīgas apriņķa Rendas pagastā. Uzauga pie audžu vecākiem, strādāja AS „Latvijas bērzs” Kuldīgas finiera apstrādes uzņēmumā, tad Kuldīgas sērkociņu fabrikā “Vulkāns”. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā viņu iesaistīja milicijas palīgdienestā. Vācu okupācijas laikā neilgu laiku bija apcietinājumā, 1944. gada 9. septembrī mobilizēts vācu armijā. Pēc Kurzemes cietokšņa kapitulācijas 1945. gadā pabija padomju filtrācijas nometnē.

Atmodas kustības laikā 1987. gadā viņš iesaistījās cilvēktiesību grupā "Helsinki 86", 1988. gadā bija spiests izceļot uz Minsteri Vācijā.
Kad 1997. gadā uz sabiedriskās organizācijas "Helsinki-86" bāzes izveidoja politisku partiju, Heinis Lāma kļuva par partijas pirmo priekšsēdētāju.
Viņš pazuda bez vēsts 1998. gada 16. martā, kad pēc leģionāru atceres pasākuma devās uz savu dzīvokli Kuldīgā, meklēšanu veica Interpola birojs Latvijā.

## Atsauces
Madaru iela (Daugavpils)

**Madaru iela** ir iela Daugavpilī, Mežciema apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Ausekļa ielu, ved ziemeļrietumu virzienā un beidzas krustojumā ar Akāciju ielu. Madaru ielā ir savrupmāju apbūve, kā arī neapbūvēti mežaini zemesgabali.

Ielas kopējais garums ir aptuveni 170 metri, sarkano līniju platums 8—9 metri. Visā garumā Madaru iela ir klāta ar grants segumu. Satiksmes kustība atļauta vienā joslā abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Madaru ielu nekursē.

Latvijas PSR laikā ielas nosaukums bija **Nahimova iela**, Krievijas admirāļa  vārdā. Tagadējais nosaukums piešķirts ielai pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas.

## Ielu savienojumi
Madaru iela ir savienota ar šādām ielām:
* Ausekļa iela (T veida krustojums)
* Akāciju iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Tvaikoņu iela (Daugavpils)

**Tvaikoņu iela** ir iela Daugavpilī, Mežciema apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Parka ielu, ved ziemeļaustrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Staņislavska ielu. Tvaikoņu iela ir īsa, tajā ir tikai viena savrupmāja (Nr.&nbsp;6).

Ielas garums ir aptuveni 70 metri, tā visā garumā klāta ar grants segumu. Satiksmes kustība atļauta vienā joslā abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Tvaikoņu ielu nekursē, tuvākā pietura ir "Parka iela".

Tvaikoņu iela ir šīs ielas vienīgais nosaukums, laika gaitā tas nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Tvaikoņu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Parka iela (T veida krustojums)
* Staņislavska iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Jānis Barkāns

[thumb|Jānis Barkāns ([VDK foto, 1983)]]
**Jānis Barkāns** (dzimis  Rēzeknē) ir bijušais latviešu disidents, organizācijas "Helsinki-86" otrais vadītājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1959. gadā. Mācījās internātskolā, pirmo reizi apcietināts 1977. gadā. 1978. gada 26. oktobrī viņa dzīvoklī notika kratīšana, kurā atrada grāmatu ″Tev mūžam dzīvot Latvija″ un Latvijas Republikas karogu, kuru viņš gatavojies naktī uz 7. novembri uzvilkt virs Rēzeknes pilsētas izpildkomitejas ēkas.

1980. gadā viņu apcietināja par mēģinājumu šķērsot PSRS-Somijas robežu un 1983. gadā par pretpadomju aģitāciju, par padomju varu apmelojošu lapiņu izgatavošanu un izplatīšanu. 1983. gada jūlijā Latvijas PSR Augstākā tiesa viņam piesprieda brīvības atņemšanu uz 4 gadiem. Ieslodzījumu J. Barkāns izcieta Mordvijas APSR labošanas darbu nometnēs. Pēc atbrīvošanas 1987. gada februārī viņš strādāja par sargu Rēzeknes maizes kombinātā.

Atmodas kustības laikā 1987. gadā viņš iesaistījās cilvēktiesību grupā "Helsinki 86", 1988. gadā izceļoja uz Zviedriju.

## Atsauces
Al-Šabāb

thumb|Organizācijas karogs
**Al-Šabāb** (arābu: الشباب, “Jaunatne”), oficiāli pazīstama arī kā **Harakat al-Šabāb al-Mudžāhidīn** (Mudžāhidu jaunatnes kustība), ir radikāls islāmistu bruņots grupējums, kas galvenokārt darbojas Somālijā un tās kaimiņvalstīs. Organizācija tiek uzskatīta par teroristisku un ir saistīta ar starptautisko džihādistu tīklu *[[Al-Qaida]]*, ar kuru tā 2012. gadā oficiāli apvienojās. Grupējuma kodolu veido kaujinieki (dažādos laikos to skaits tiek lēsts no 7 000 līdz 12 000). Tam ir reģionālās struktūras dienvidos un centrālajā Somālijā. Finansiālie resursi tiek iegūti, ievācot “nodokļus” no vietējiem iedzīvotājiem, kontrabandā un ārvalstu atbalsta formās.

Al-Šabāb radās 2006. gadā kā radikāls atzars no Islāma tiesu savienības (Somālijas islāmistu koalīcijas, kas īslaicīgi pārņēma kontroli pār lielu daļu valsts). Pēc Etiopijas karaspēka iebrukuma Somālijā (2006–2009) Al-Šabāb kļuva par galveno spēku, kas cīnījās pret Somālijas pagaidu valdību un ārvalstu spēkiem.

ANO, ASV, ES, Apvienotā Karaliste un vairākas citas valstis ir atzinušas Al-Šabāb par teroristisku organizāciju. Pret to cīnās Somālijas valdība ar Āfrikas Savienības misijas (ATMIS) atbalstu, kā arī ASV un citu valstu militārajām operācijām (īpaši gaisa triecieniem). Lai gan Al-Šabāb vairs nekontrolē Mogadīšo, tas joprojām saglabā ietekmi lauku reģionos un spēj veikt postošus uzbrukumus gan Somālijā, gan ārpus tās. Grupējums tiek uzskatīts par vienu no visbīstamākajiem džihādistu spēkiem Āfrikā.

## Uzbrukumi un darbība
Grupējums ir atbildīgs par daudziem teroraktiem Somālijā un kaimiņvalstīs, īpaši Kenijā un Ugandā:

* 2009.–2011. gadā grupējums kontrolēja galvaspilsētu Mogadīšo un plašus valsts dienvidu un centrālos reģionus, ieviešot stingru šariata interpretāciju. Kopš 2011. gada to pamazām atspieda Āfrikas Savienības spēki (AMISOM) un Somālijas armija.
* 2010. gada Kampalas sprādzieni Ugandā, nogalinot vairāk nekā 70 cilvēkus.
* 2013. gada Veštgeitas tirdzniecības centra uzbrukums Kenijā, kur bojā gāja vismaz 67 cilvēki.
* 2015. gada Garisas Universitātes slaktiņš Kenijā, kur tika nogalināti 148 cilvēki.
* Regulāri uzbrukumi Somālijas galvaspilsētā Mogadīšo, mērķējot gan civiliedzīvotājus, gan valdības un starptautisko misiju pārstāvjus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kronvalda iela (Daugavpils)

**Kronvalda iela** ir iela Daugavpilī, Jaunbūves apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Puškina ielu, ved gar dzelzceļu ziemeļrietumu virzienā un beidzas strupceļā. Uz Kronvalda ielu pašlaik attiecas tikai viena 12 dzīvokļu dzīvojamā māja (Nr. 2); ielas turpinājumā atrodas Daugavpils televīzijas centrs ar 204 metru augsto torni (Drujas iela 38A).

Kronvalda ielas garums ir 67 metri. Visā garumā tā ir klāta ar asfalta segumu. Satiksmes kustība norit vienā joslā, sabiedriskais transports pa Kronvalda ielu nekursē.

## Vēsture
Ielas vēsturiskais nosaukums bija **Bulvāra iela** (līdz 1920. gadam ). 1937. gada pavasarī, sakarā ar Ata Kronvalda simtgadu jubileju, Daugavpils pilsētas dome nolēma Bulvāra ielu pārdēvēt par **Kronvalda ielu**. Šajā ielā bija izvietota arī Kronvalda pamatskola.

Sākotnēji Kronvalda iela bija garāka, tā stiepās gar Varšavas ielu un savienojās ar to mūsdienu DUS "Ingrid'a" vietā. 1950. gados, Daugavpils radio un televīzijas stacijas uzbūves dēļ, Kronvalda iela tika ievērojami saīsināta un ieguva savas pašreizējās robežas.

## Ielu savienojumi
Kronvalda iela ir savienota ar šādām ielām:
* Puškina iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Lazdu iela (Daugavpils)

**Lazdu iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Grīvas apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Aiviekstes ielu, ved austrumu un dienvidaustrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Brīvības ielu. Lazdu ielā ir privātmāju apbūve.

Lazdu ielas kopējais garums ir aptuveni 140 metri, sarkano līniju platums ir no 4 līdz 7 metriem. Visā garumā iela ir klāta ar grants segumu, satiksmes kustība norit vienā joslā abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Lazdu ielu nekursē.

Iela izveidota 1957. gadā ar nosaukumu **[[Sergejs Kirovs|Kirova]] šķērsiela**, no 1960. gadiem **Kirova iela**, padomju politiķa Sergeja Kirova vārdā. 1992. gadā iela ieguva nosaukumu **Lazdu iela**.

## Ielu savienojumi
Lazdu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Aiviekstes iela (T veida krustojums)
* Ņekrasova iela (savienojums ar bezvārda ceļu)
* Brīvības iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Ārijs Tomsons

**Ārijs Tomsons** (1933—2016) bija latviešu disidents.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1933. gadā. 
Atmodas kustības laikā 1987. gadā viņš iesaistījās cilvēktiesību grupā "Helsinki-86", vairākkārt apcietināts. 2006. gada 10. jūlijā piedalījās izstādes "Cilvēktiesību aizstāvēšanas grupai "Helsinki-86" — 20 gadi" atklāšanā un kopā ar Raimondu Bitenieku, Edgaru Dambīti un Jāzepu Sadovski dāvāja Latvijas Kara muzejam helsinkiešu karogu.
Dzīves nogalē dzīvoja Kūdrā, miris 2016. gadā, 25. augustā izvadīts no Slokas sēru nama uz Ķemeru kapiem.

## Atsauces
Alfrēds Zariņš

**Alfrēds Zariņš** ( Rūjienā —  Alūksnē) bija latviešu skolotājs un disidents, organizācijas "Helsinki-86" loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1922. gada 14. septembrī Rūjienā. Mācījās Rūjienas draudzes skolā un Rūjienas valsts ģimnāzijā, strādāja par palīgskolotāju Rūjienas draudzes skolā. Pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā iesaistījās nacionālo partizānu grupējumā Rūjienā, bija apcietinājumā līdz 1946.gadam. Studēja Latvijas Valsts universitātē (1946—1949).
1949. gada 25. martā viņu izsūtīja uz Amūras apgabalu, atgriezās 1954. gadā. 1962. gadā strādāja Naukšēnu profesionālā tehniskā skolā, 1963. gadā Rūjienas vidusskolā, kur mācīja latviešu valodu un literatūru. 1972. gadā sāka strādāt Alūksnes vidusskolā, bet no 1978. gada strādāja Alūksnes mežsaimniecības trestā.

1981. gada 11. martā viņu apcietināja par pretpadomju satura sacerējumu izplatīšanu, trīs gadus bija ieslodzījumā Mordovijas nometnēs.
Atmodas kustības laikā 1987. gada 25. aprīlī viņš iesaistījās cilvēktiesību grupā "Helsinki 86".
Miris 2000. gada 8. novembrī Alūksnē, 78 gadu vecumā.

## Atsauces
Peraka (upe)

**Peraka** () ir upe Dienvidaustrumāzijā, Malaizijā, Malaizijas kontinentālās daļas otra gārākā upe aiz Pahanas. Sākas Titivansas grēdā uz Perakas un Kelantanas robežas Belumas karaliskajā štata parkā. Augštecē plūst ziemeļu virzienā, vēlāk pagriežas uz rietumiem un dienvidrietumiem. Plūst dienvidu—dienvidrietumu virzienā pa Perakas štata teritoriju. Ieplūst Malakas šaurumā pie Bagandatukas. Upes augštecē un vidustecē izbūvētas vairākas ūdenskrātuves, lielākās no kurām ir Temengoras ūdenskrātuve augštecē un Kenerinas un Čenderohas ūdenskrātuves vidustecē. Lielākās pilsētas krastos ir Perakas karaliskā galvaspilsēta Kualakansara un Telukintana.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ošu iela (Daugavpils)

**Ošu iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Grīvas apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Aiviekstes ielu, ved austrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Ņekrasova ielu. Ošu ielā ir privātmāju apbūve. Ielas sākumā izveidots bērnu sporta laukums.

Ošu ielas garums ir aptuveni 78 metri, sarkano līniju platums ir 10 metri. Visā garumā iela ir klāta ar grants segumu, satiksmes kustība norit vienā joslā abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Ošu ielu nekursē.

Ielas sākotnējais nosaukums bija **Stiklu iela**, tas zināms no 1930. gadiem. 1957. gadā ielu pārdēvēja par **Ošu ielu**, un šis nosaukums laika gaitā vairs nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Ošu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Aiviekstes iela (savienojums tikai gājējiem)
* Ņekrasova iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Leksikostatistika

**Leksikostatistika** ir salīdzinošās valodniecības metode, kas pēta valodu radniecību, analizējot to pamatleksiku. Tā balstās uz pieņēmumu, ka pamata vārdu krājums saglabājas ilgākā laika periodā salīdzinoši nemainīgs un ir mazāk pakļauts aizguvumiem nekā pārējā leksika.

Lai noteiktu leksisko līdzību un atšķirību pakāpi starp valodām procentu izteiksmē, tiek izmantots Svodeša saraksts. Šajā sarakstā ir iekļauti vārdi, kas attiecas uz tā saukto bāzes leksiku, kura visās pasaules valodās ir visvairāk noturīga pret vēsturiskām izmaiņām. Jo lielāks ir valodu vārdu sakritības procents, jo tās ir tuvākas radniecības pakāpē. Piemēram, slāvu valodu vārdu sarakstu analīze liecina, ka sakritību ir apmēram 80–85 %.

## Metodoloģija
Leksikostatistikas pamatā ir noteiktu pamatvārdu sarakstu izmantošana. Visplašāk pazīstams ir Svadeša saraksts, kas sastāv no 100 vai 200 pamata vārdiem.

* No katras valodas tiek atlasīti atbilstošie vārdi.
* Tiek noteikts, cik daudz no tiem ir radniecīgi (kognāti).
* Aprēķina sakritību procentuālo īpatsvaru starp valodām.

Iegūtais rezultāts ļauj:

* novērtēt valodu savstarpējās līdzības pakāpi,
* izdarīt secinājumus par valodu radniecību,
* aptuveni noteikt laiku, kad valodas ir atšķīrušās no kopīgā priekšteča.

### Pielietojums
Leksikostatistiku izmanto:

* valodu klasifikācijā, īpaši tad, ja nav pietiekamu rakstītu avotu,
* valodu attīstības laika aptuvenā noteikšanā,
* pētījumos par valodu izplatību un kontaktu vēsturi.

## Ārējās saites
Armia Ludowa

thumb|Organizācijas emblēma
***Armia Ludowa*** (burtiski tulkojot — *Tautas armija*) bija poļu komunistiska pagrīdes militāra organizācija, kas darbojās vācu okupētajā Polijā Otrā pasaules kara laikā no 1944. līdz 1945. gadam. Tā tika izveidota ar Polijas Strādnieku partijas (*Polska Partia Robotnicza*, PPR) iniciatīvu un bija cieši saistīta ar Padomju Savienību.

## Vēsture
Organizācija oficiāli tika nodibināta 1944. gadā, pārveidojot agrākos komunistu bruņotos spēkus (*Gwardia Ludowa*). Tās galvenie mērķi bija cīņa pret vācu okupācijas varu, sabotāžas akciju veikšana un politiskas bāzes radīšana padomju ietekmei pēckara Polijā.

*Armia Ludowa* darbojās galvenokārt pilsētās un mežainos rajonos, īpaši Mazpolijā, Mazovijā un citu reģionu partizānu apvidos. Tā sadarbojās ar padomju partizāniem, kas tika nosūtīti uz Polijas teritoriju.

Pēc Vācijas sakāves 1945. gadā *Armia Ludowa* tika iekļauta jaunizveidotajos Polijas Tautas armijas (*Ludowe Wojsko Polskie*) spēkos, kas atradās padomju kontrolē. Organizācija vēlāk komunistiskajā Polijā tika glorificēta kā galvenais pretošanās spēks, savukārt *Armia Krajowa* tika marginalizēta.

## Attiecības ar citām pretošanās kustībām
Armia Ludowa konkurēja ar lielāko poļu pagrīdes organizāciju — ''Armia Krajowa'' (Tēvijas armija), kas bija pakļauta Polijas trimdas valdībai Londonā. Attiecības starp abām organizācijām bieži bija saspringtas politisko uzskatu dēļ, lai gan vietējā līmenī reizēm notika sadarbība pret kopīgo ienaidnieku.

## Dalībnieku skaits un darbība
*Armia Ludowa* rindās bija aptuveni 20 000 karotāju. Tā īstenoja dzelzceļa sabotāžas, uzbrukumus vācu garnizoniem, kā arī izlūkošanas uzdevumus Sarkanās armijas labā.

## Ārējās saites
Oskara iela (Daugavpils)

**Oskara iela** ir iela Daugavpilī, Viduspoguļankas apkaimes austrumos, Adatiņas ezera apkārtnē. Oskara iela sākas krustojumā ar Ventas ielu, ved ziemeļrietumu virzienā un beidzas strupceļā. Uz Oskara ielu pašlaik attiecas viena savrupmāja, bet pārsvarā iela paliek neapbūvēta.

Ielas garums ir aptuveni 345 metri, sarkano līniju platums ir 12 metri.. Visā garumā ielai ir grants segums. Satiksmes kustība norit abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Oskara ielu nekursē.

Oskara iela izveidota Latvijas PSR laikā kā pievedceļš, bet nosaukums tai piešķirts tikai 2004. gada 13. maijā.

## Ielu savienojumi
Oskara iela ir savienota ar šādām ielām:
* Ventas iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Zemeņu iela (Daugavpils)

**Zemeņu iela** ir iela Daugavpilī, Viduspoguļankas apkaimes ziemeļrietumos, pie pilsētas robežas ar Līksnas pagastu. Zemeņu iela sākas krustojumā ar Stirnu ielu, ved ziemeļu virzienā un beidzas savienojumā ar meža ceļu. Zemeņu ielā ir privātmāju apbūve, bet ielas pārnumuru (austrumu) puse nav apbūvēta.

Ielas garums ir 60 metri, sarkano līniju platums ir no 5 līdz 9 metriem. Visā garumā ielai nav seguma. Satiksmes kustība norit abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Zemeņu ielu nekursē.

Iela izveidota 20. gadsimta trešajā ceturksnī ar savu tagadējo nosaukumu, laika gaitā tas nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Zemeņu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Stirnu iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Zivju iela (Daugavpils)

**Zivju iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Grīvas apkaimē. Tā sākas Brīvības un Aiviekstes ielas krustojumā, ved dienvidaustrumu un dienvidu virzienā pa Laucesas upes aizsargdambi un palieni un beidzas strupceļā. Mūsdienās nevienai celtnei vai zemesgabalam nav adreses Zivju ielā.

Zivju ielas kopējais garums ir aptuveni 300 metri, visā garumā tai nav seguma. Sabiedriskais transports pa Zivju ielu nekursē.

Iela izveidota 20. gadsimta beigās, tās nosaukums laika gaitā nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Zivju iela ir savienota ar šādām ielām:
* Brīvības iela
* Aiviekstes iela

## Atsauces
USA-555

***USA-555*** jeb ***X-37B OTV-8***, kodētais nosaukums ***USSF-36*** ir ASV uzņēmuma *[[Boeing]]* būvēta militāra bezpilota kosmoplāna *[[X-37B]]* kosmiskais lidojums; domājams, pirmā eksemplāra ceturtais lidojums. Tas orbītā tika palaists 2025. gada 21. augustā.

Kosmisko lidaparātu pārvalda Gaisa spēku departamenta Ātrāko spēju birojs un ASV Kosmiskie spēki, kas uzskata misiju par slepenu, un līdz ar to nav pilnībā atklājuši tās mērķus. Kosmoplāns tika nosūtīts orbītā ar dažādiem izmēģinājumu un eksperimentu uzdevumiem. 

Publiski tika ziņots par diviem eksperimentiem
Viens no tiem ietver lāzera sakaru demonstrāciju zemā Zemes orbītā, lai nodrošinātu efektīvākus un drošākus sakarus nākotnē.

Otrajā eksperimentā ir paredzēts demonstrēt kvantu inerciālo sensoru, kas pirmo reizi izmantots kosmosā. Tajā tiek izmantota metode, ko sauc par atomu interferometriju. Šī sistēma ir ļoti jutīga pret ārējo ietekmi, un katra sīkākā izmaiņa (paātrinājums, rotācija) var atstāt izmērāmas izmaiņas šo atomu "uzvedībā". Kvantu inerciālās navigācijas sistēma nākotnē varētu kļūt par alternatīvu GPS navigācijai, esot daudz uzticamākai un drošākai.

## Lidojuma gaita
*X-37B* tika palaists  03:50 UTC ar nesējraķeti *[[Falcon 9 Block 5]]* no Kenedija Kosmosa centra starta kompleksa *LC-39A*. Pēc ieiešanas orbītā kosmoplānam tika dots nosaukums *USA-555*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* USA 555) Orbītas parametri, n2yo.com
Ganību iela (Daugavpils)

**Ganību iela** ir iela Daugavpilī, pilsētas ziemeļu nomalē, Vecajā Forštatē. Ganību iela sākas krustojumā ar Artilērijas ielu, ved austrumu virzienā un beidzas pēc krustojuma ar Baložu ielu. Gandrīz visā garumā Ganību iela iezīmē Daugavpils robežu ar Līksnas pagastu. No pilsētas (dienvidu) puses Ganību iela ir apbūvēta ar privātmājām, bet pretējā pusē ir mežs. Ielas turpinājums ir Rēzeknes iela Jaunajā Forštatē.

Ganību ielas kopējais garums ir aptuveni 400 metri, sarkano līniju platums ir no 9 līdz 12 metriem. Visā garumā tā ir klāta ar grants segumu. Satiksmes kustība norit vienā joslā abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Ganību ielu nekursē.

Ielas nosaukums ir zināms no 1930. gadiem un laika gaitā nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Ganību iela ir savienota ar šādām ielām:
* Artilērijas iela (T veida krustojums)
* Špoģu iela (savienojums ar bezvārda ceļu)
* Baložu iela (T veida krustojums)
* Rēzeknes iela (ielas turpinājums)

## Atsauces
Špoģu iela

**Špoģu iela** ir iela Daugavpilī, Vecās Forštates apkaimē. Pēc plāna, Špoģu iela sākas krustojumā ar Artilērijas ielu, ved austrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Baložu ielu, tomēr īstenībā savienojums ar Artilērijas ielu nav izbūvēts. Mūsdienās adrese Špoģu ielā ir tikai vienai privātmājai (Nr. 5).

Ielas garums ir aptuveni 275 metri, sarkano līniju platums ir no 5 līdz 9 metriem. Visā garumā Špoģu ielai nav seguma, satiksmes kustība norit vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Špoģu ielu nekursē.

Ielas agrākais nosaukums bija **Laustā iela**, pēckara gados — **Lauztā iela**. No 1960. gadiem ielai ir tagadējais nosaukums, Višķu pagasta Špoģu ciema vārdā.

## Ielu savienojumi
Špoģu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Artilērijas iela (tikai pēc plāna; dabā savienojuma nav)
* Stāvā iela / Ganību iela (savienojums ar bezvārda ceļu)
* Baložu iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Senču iela (Daugavpils)

**Senču iela** ir iela Daugavpilī, Grīvas apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Baznīcas ielu, ved dienvidrietumu virzienā un beidzas strupceļā. Ielā ieplānota privātmāju apbūve, bet pašlaik tā nav apbūvēta.

Senču ielas kopējais garums ir 177 metri, no tiem aptuveni 100 metri ielas sākumā ir klāti ar grants segumu. Satiksmes kustība norit vienā joslā abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Senču ielu nekursē, tuvākā pietura ir 8. autobusu maršruta "Liginišķu iela".

Iela izveidota 20. gadsimta beigās, tās nosaukums laika gaitā nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Senču iela ir savienota ar šādām ielām:
* Baznīcas iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Varšavas vojevodiste

thumb|Varšavas vojevodiste Polijas kartē
**Varšavas galvaspilsētas vojevodiste** (poļu: *województwo stołeczne warszawskie*); kopš 1990. gada maija pazīstama kā **Varšavas vojevodiste** (*województwo warszawskie*) bija administratīvi teritoriālā vienība Polijā. Pastāvēja no 1975. gada līdz 1998. gadam. Administratīvais centrs bija Varšavas pilsēta. 

Pēc Polijas administratīvās reformas vojevodiste beidza pastāvēt, un tās teritorija pilnībā tika pievienota jaunizveidotajai Mazovijas vojevodistei.

## Ārējās saites
Jaunā Austrumprūsija

thumb|Jaunā Austrumprūsija un Plockas un Belastokas departamenti, 1801–1807
**Jaunā Austrumprūsija** (vācu: *Neuostpreußen*; poļu: *Prusy Nowowschodnie*) bija Prūsijas Karalistes province, kas pastāvēja no 1795. līdz 1807. gadam. Tā tika izveidota Mazovijas un Podlahijas teritorijā, kas nonāca Prūsijas sastāvā pēc Polijas trešās dalīšanas. 

Pēc Napoleona karu izraisītās Prūsijas sakāves un Tilzītes miera līguma noslēgšanas 1807. gadā province tika likvidēta, tās teritorija pilnībā nonāca jaunizveidotajā Varšavas hercogistē, bet Belastokas apgabals nonāca Krievijas Impērijas sastāvā.

## Ārējās saites
Varšavas konfederācija

thumb|Konfederācijas akta oriģināls
**Varšavas konfederācija** (1573) bija Polijas un Lietuvas dižciltīgo vienošanās, kas noslēgta pēc pēdējā Jagellonu dinastijas valdnieka, karaļa Sigismunda II Augusta nāves. Tā tika pieņemta 1573. gada sākumā Varšavā notikušajā seima sapulcē laikā, kad valstī valdīja bezkaraļa periods (interregnum). Konfederācijas mērķis bija nodrošināt mieru un politisko stabilitāti daudzveidīgajā Polijas–Lietuvas kopvalstī, kur līdzās dzīvoja katoļi, pareizticīgie, protestanti un citu ticību pārstāvji.

Dokuments pasludināja reliģisko iecietību un noteica, ka ticības jautājumi nedrīkst kļūt par iemeslu vajāšanām vai politiskiem konfliktiem. Tas bija nozīmīgs solis uz priekšu reliģiskās brīvības nodrošināšanā 16. gadsimta Eiropā, kur lielākajā daļā valstu tolaik plosījās reliģiskie kari. Varšavas konfederācija nodrošināja, ka karaļa vēlēšanas un politiskā līdzdalība nebūs atkarīga no personas konfesionālās piederības.

Vēsturnieki uzskata Varšavas konfederāciju par vienu no pirmajiem reliģiskās tolerances aktiem Eiropā. To apstiprināja nākamais karalis Henriks Valuā ar tā saukto Henrika artikulu starpā, kas kļuva par pastāvīgu daļu no Polijas–Lietuvas valdnieku zvēresta. Konfederācijas nozīme bija tā, ka tā nodrošināja relatīvi mierīgu līdzāspastāvēšanu dažādām kristīgajām konfesijām kopvalsts teritorijā laikā, kad citviet Eiropā notika asiņainas sadursmes.

## Ārējās saites
Etrusku alfabēts

**Etrusku alfabēts** bija viena no senitāļu rakstības sistēmām, ko etruski izmantoja Itālijā no apmēram 7. gadsimta p.m.ē. līdz 1. gadsimtam p.m.ē. Tas radās, aizgūstot grieķu alfabētu no Kūmu kolonijas, kas savukārt bija balstīts uz feniķiešu rakstību. Sākotnēji etrusku alfabētā bija 26 burti, taču daudzi no tiem etrusku valodai nebija nepieciešami, un laika gaitā sistēma tika vienkāršota līdz aptuveni 20 burtiem.

Etrusku rakstība parasti tika virzīta no labās uz kreiso pusi, lai gan agrākos pieminekļos sastopama arī bustrofedons — (rindas maina virzienu kā arklu vagu). Saglabājušies uzraksti kapu plāksnēs, keramikā, spoguļos, ieročos un reliģiskos priekšmetos ir viens no galvenajiem avotiem etrusku valodas izpētei, lai gan pati valoda vēl pilnībā nav atšifrēta.

Etrusku alfabētam bija liela nozīme Eiropas kultūras vēsturē, jo tieši no tā attīstījās latīņu raksts, ko pārņēma romieši un kas kļuva par pamatu lielākajai daļai mūsdienu Eiropas un pasaules rakstību.

## Alfabēts
Etrusku alfabēts tika veidots pēc grieķu parauga, un senākajās versijās bija 26 burti. Vēlāk etruski lietoja tikai tos, kas atbilda viņu valodas skaņām – apmēram 20. Šeit ir rekonstruēts alfabēts tā klasiskajā formā:

**𐌀 𐌁 𐌂 𐌃 𐌄 𐌅 𐌆 𐌇 𐌈 𐌉 𐌊 𐌋 𐌌 𐌍 𐌎 𐌏 𐌐 𐌑 𐌒 𐌓 𐌔 𐌕 𐌖 𐌗 𐌘 𐌙**

* Burti B, D, O, G etrusku valodā nebija lietoti, jo šīm skaņām nebija atbilsmes.
* Etrusku rakstībā lietoja īpašu S-variantu (𐌑 = Ś), kas atveidoja skaņu starp [s] un [š].
* Grieķu aizguvumi Θ (theta), Φ (phi), Ψ (psi) etruskiem bija vajadzīgi, jo viņu valodā bija aspirēti līdzskaņi.
* Vēlākajā posmā (5.–3. gs. p.m.ē.) alfabēts tika vienkāršots līdz 20 burtiem, pielāgots praktiskajām vajadzībām.

## Ārējās saites
Paegļu iela (Daugavpils)

**Paegļu iela** ir iela Daugavpilī, Vecās Forštates apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Pļavu ielu, ved ziemeļu virzienā un pārtop bezvārda ceļā līdz Mazajai Pļavu ielai. Paegļu ielā ir privātmāju apbūve.

Ielas garums ir aptuveni 190 metri, visā garumā tā ir klāta ar grants segumu. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Paegļu ielu nekursē.

Iela izveidota 20. gadsimta beigās, tās nosaukums laika gaitā nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Paegļu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Pļavu iela (T veida krustojums)
* Zvīņu iela / Mazā Pļavu iela (savienojums ar Paegļu ielas turpinājumu)
Lapu iela (Daugavpils)

**Lapu iela** ir iela Daugavpilī, Grīvas apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Čehova ielu, ved dienvidaustrumu virzienā un beidzas strupceļā. Ielā ir privātmāju apbūve.

Lapu ielas kopējais garums ir 185 metri, sarkano līniju platums ir 7 metri. Visā garumā iela ir klāta ar grants segumu. Satiksmes kustība norit abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Lapu ielu nekursē, tuvākā pietura ir 8. un 15. autobusu maršrutu "Baznīcas iela" Brjanskas ielā.

Iela izveidota 20. gadsimta vidū, tās nosaukums ir zināms no 1950. gadiem un kopš tā laika nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Lapu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Čehova iela (T veida krustojums)

## Atsauces
2025.—2026. gada Francijas futbola 1. līgas sezona

**2025.—2026. gada Francijas futbola 1. līgas sezona** ir 88. Francijas futbola čempionāta spēcīgākās līgas (*[[Francijas futbola 1. līga|Ligue 1]]*) sezona. Tā sākās , bet noslēgsies .

## Komandas
Pēc iepriekšējās sezonas rezultātiem līgu atstāja *[[Monpeljē HSC|Montpellier]]*, *[[AS Saint-Étienne|Saint-Étienne]]* un *[[Stade de Reims|Reims]]*, bet no *[[Francijas futbola 2. līga|Ligue 2]]* uz *Ligue 1* paaugstināja klubus *[[FC Lorient|Lorient]]*, *[[Paris FC]]* un *[[FC Metz|Metz]]*.

### Stadioni

### Treneri un kapteiņi

## Ārējās saites
* Oficiālā tīmekļa vietne
2025.—2026. gada Spānijas futbola čempionāta Pirmās divīzijas sezona

**2025.—2026. gada Spānijas futbola čempionāta Pirmās divīzijas sezona** bija 95. *[[Spānijas futbola čempionāta Pirmā divīzija|La Liga]]*, Spānijas augstākās futbola līgas, sezona. Tā sākās . Sezona noslēgsies .

## Komandas
Pēc iepriekšējās sezonas rezultātiem uz *La Liga* paaugstināja klubus *[[Levante UD|Levante]]*, *[[Elche CF|Elche]]* un *[[Real Oviedo]]*, bet to atstāja *[[CD Leganés|Leganés]]*, *[[UD Las Palmas|Las Palmas]]* un *[[Real Valladolid]]*.

### Stadioni

### Treneri un kapteiņi

## Ārējās saites
* Oficiālā tīmekļa vietne
Arturs Masuaku

**Arturs Masuaku** (; dzimis ) ir Kongo DR futbolists, kurš spēlē kreisās malas aizsarga pozīcijā un pārstāv Kongo DR futbola izlasi. Kopš 2026. gada Masuaku spēlē Francijas 1. līgas komandā *[[RC Lens|Lens]]*, kas viņu īrē no *[[Sunderland AFC|Sunderland]]*.

Iepriekš pārstāvējis Francijas komandas *[[Valenciennes FC|Valenciennes]]*, Grieķijas komandu *[[Pirejas "Olympiacos" (futbola klubs)|Olympiacos]]*, Anglijas komandu *[[West Ham United FC|West Ham United]]* un Turcijas komandu *[[Stambulas "Beşiktaş"|Beşiktaş]]*.

Kongo DR futbola izlases rindās debitējis 2018. gadā. Pārstāvējis izlasi 2019. un 2023. gada Āfrikas Nāciju kausā.

## Sasniegumi
**Olympiacos**

* Grieķijas Superlīga: 2014—15, 2015—16
* Grieķijas kauss: 2014—15

**Beşiktaş**

* Turcijas kauss: 2023—24
* Turcijas Superkauss: 2024

## Ārējās saites
Lūkass Berjvalls

**Lūkass Ēriks Holgers Berjvalls** (, dzimis ) ir zviedru futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Zviedrijas futbola izlasi. Kopš 2024. gada Berjvalls spēlē Anglijas Premjerlīgas komandā *[[Tottenham Hotspur F.C.|Tottenham Hotspur]]*.

Iepriekš pārstāvējis Zviedrijas komandas *[[IF Brommapojkarna]]* un *[[Djurgårdens IF Fotboll|Djurgårdens IF]]*.

Zviedrijas futbola izlases rindās debitējis 2024. gadā.

## Sasniegumi
**Brommapojkarna**

* Superettan: 2022
* Ettan Norra: 2021

**Tottenham Hotspur**

* UEFA Eiropas līga: 2024—25

## Ārējās saites
Vitors Pereira

**Vitors Manuels de Oliveira Lopešs Pereira** (, dzimis ) ir portugāļu futbola treneris un bijušais futbolists, kurš spēlēja pussarga pozīcijā. No 2024. gada līdz 2025. gada novembrim Pereira bija Anglijas Premjerlīgas komandas *[[Wolverhampton Wanderers]]* galvenais treneris. Kopš 2026. gada februāra ir Notingemas "Forest" galvenais treneris.

Kā spēlētājs futbolu spēlējis amatieru līmenī un 28 gadu vecumā karjeru noslēdzis. Trenera karjeru iesācis, vadot vairākas jauniešu komandas un Portugāles zemāko līgu komandas. 2010. gadā kļuvis par Andrē Villaša-Boaša asistentu *[[FC Porto|Porto]]* komandā. Nākamgad jau kļuvis par *Porto* galveno treneri, ar ko izcīnījis divus Portugāles Premjerlīgas čempionu titulus. 2015. gadā kā Pirejas "Olympiacos" treneris uzvarējis Grieķijas Superlīgā, bet 2018. gadā kā *[[Shanghai Port F.C.|Shanghai SIPG]]* treneris uzvarējis Ķīnas Superlīgā.

## Sasniegumi
**Porto**

* Portugāles Premjerlīga: 2011—12, 2012—13
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2011, 2012

**Olympiqcos**

* Grieķijas Superlīga: 2014—15
* Grieķijas kauss: 2014—15
**Shanghai SIPG**
* Ķīnas Superlīga: 2018
* Ķīnas FA Superkauss: 2019

## Ārējās saites
Miernesis

**"Miernesis"** () ir ASV supervaroņu televīzijas seriāls, ko straumēšanas servisam *[[HBO Max]]* izveidojis Džeimss Ganns. Seriāls balstīts uz izdevniecības *[[DC Comics]]* tāda paša nosaukuma varoņa komiksiem. Pirmā sezona ir *[[DC Extended Universe]]* (DCEU) filmas "Pašnāvnieku vienība: Jauna misija" (2021) atvasinājums, kas attīsta džingoistiskā algotņa Krisa Smita / Mierneša tēlu. Pirmo sezonu producēja *The Safran Company* un *Troll Court Entertainment* sadarbībā ar *[[Warner Bros. Television Studios|Warner Bros. Television]]*. Otrā sezona ir otrais *[[DC Universe]]* (DCU) seriāls un DCEU "mīkstā atsāknēšana", kas to retroaktīvi iekļauj franšīzes nepārtrauktībā. Tā darbība norisinās pēc filmas "Supermens" (2025) notikumiem un to producēja *[[DC Studios]]*.

Džons Sina atveido galveno varoni, atkārtodams savu lomu no filmas "Pašnāvnieku vienība: Jauna misija", pārējās lomas seriālā atveido Daniela Bruksa, Fredijs Stroma, Čukudi Ivūdzi, Dženifera Hollanda, Stīvs Eidzī un Roberts Patriks. Ganns ieplānoja seriālu par Miernesi pēc tam, kad filmas "Pašnāvnieku vienība: Jauna misija" filmēšanas laikā ievēroja Sinas dramatiskā aktiera dotības un pēc filmēšanas beigām sarakstīja pirmās sezonas scenāriju. *HBO Max* pasūtīja seriāla izveidi 2020. gada septembrī. Filmēšana notika Vankūverā, Kanādā no 2021. gada janvāra līdz jūlijam, Gannam režisējot piecas sērijas. Seriāla skaņu celiņam viņš izvēlējās izmantot glemmetāla dziesmas, tostarp grupas *[[Wig Wam]]* dziesmu *Do Ya Wanna Taste It* sākuma titriem. Otro sezonu pasūtīja 2022. gada februārī, un Ganns atkal sarakstīja scenāriju visām sērijām. Sezonu integrēja DCU pēc tam, kad Ganns ieņēma *DC Studios* līdzdirektora amatu. Filmēšana notika *Trilith Studios* Atlantā, Džordžijas štatā no 2024. gada aprīļa līdz novembrim.

Seriāla "Miernesis" pirmizrāde notika 2022. gada 13. janvārī ar pirmajām trim sērijām. Pārējās piecas pirmās sezonas sērijas izlaida katru nedēļu līdz 17. februārim. Skatītāju skaits pieauga ar katru sēriju, un sezona saņēma pozitīvas atsauksmes. Otrās sezonas pirmizrāde notika 2025. gada 21. augustā. Seriālu nominējuši vairākām balvām, tostarp *Primetime Creative Arts Emmy* balvai. DCU ietvaros tiek izstrādāts atvasināts seriāls *Waller*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Alberts Putāns

**Alberts Putāns** (dzimis ) ir latviešu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā. 2026. gadā pārstāv Nacionālās basketbola līgas klubu RSU/VEF un ir Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas un Latvijas Basketbola līgas (LBL) kluba Rīgas VEF fiziskās sagatavotības treneris. Ar VEF divas reizes kļuvis par Latvijas čempionu kā spēlētājs un vienreiz kā treneris.

Pirmās piecas sezonas pieaugušo basketbolā A. Putāns aizvadīja BK Latvijas Universitāte, kļūstot par vienu no komandas līderiem. 2022. gadā viņš pievienojās Latvijas vadošajam klubam Rīgas VEF, bet pēc divām sezonām komandas sastāvā kļuva par tā fiziskās sagatavotības treneri. Līdztekus turpina spēlēt fārmkluba RSU/VEF sastāvā Nacionālajā līgā.

A. Putāns spēlēja Latvijas U-20 izlasē 2018. gada Eiropas čemionātā B divīzijā, kur izlase ieņēma 3. vietu, atgriežoties augstākajā divīzijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jerajs Alvaress

**Jerajs Alvaress Lopess** (, dzimis ) ir Spānijas futbolists, kurš spēlē centra aizsarga pozīcijā. Kopš 2016. gada Alvaress spēlē Spānijas Pirmās divīzijas komandā Bilbao "Athletic".

Ar Bilbao "Athletic" komandu 2024. gadā izcīnījis Spānijas Karaļa kausu.

## Ārējās saites
Pahana (upe)

**Pahana** () ir upe Dienvidaustrumāzijā, Malaizijā, Malaizijas kontinentālās daļas garākā upe. Pahana sākas augšpus Džerantutas, satekot no rietumiem plūstošajai Dželai un no ziemeļiem plūstošajai Tembelinai. Dželai sākas Titivansas grēdā pussalas vidienē, bet Tembelina — Austrumu grēdā. Pahana sākotnēji plūst dienvidu virzienā, bet pēc Temerlohas pagriežas uz austrumiem. Ietek jūrā lejpus Pekanas. Pašas Pahanas garums ir 293 km, bet kopā ar tās garāko satekupi Dželai —  (pēc citiem datiem — ). Visā savā tecējumā ir līdzenumu upe. Tās baseinā vidējais gada nokrišņu daudzums ir 1609—2132 mm, kas nereti noved pie postošiem plūdiem. Spēcīgākie plūdi Pahanas upē bijuši 1926., 1971. un 2003. gadā; 1971. gada plūdos evakuēja ap 150 tūkstošiem cilvēku. Lielākās pilsētas krastos ir Džerantuta, Temerloha un štata karaliskā galvaspilsēta Pekana.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sarova

**Sarova** () ir pilsēta Krievijā, slēgts administratīvi-teritoriāls veidojums. Teritoriāli atrodas lielākoties Mordovijā, bet administratīvi tiek attiecināta uz Ņižņijnovgorodas apgabalu; atrodas Satisas upes krastos. Sarova ir nozīmīgākais Krievijas kodolpētniecības un kodolieroču ražošanas centrs — šeit radīta pirmā PSRS atombumba. Pilsēta ir slēgta apmeklētājiem un tajā iespējams iekļūt tikai ar speciālu atļauju palīdzību — visa tās teritorija ir iežogota un sevišķi apsargāta. Ar pārējo Krievijas teritoriju to savieno dzelzceļa un autoceļa satiksme caur speciāliem kontrolpunktiem.

Galvenais darba devējs pilsētā ir Viskrievijas Eksperimentālās fizikas zinātniski pētnieciskais institūts (*Всероссийский научно-исследовательский институт экспериментальной физики*) un ar to saistītie uzņēmumi un iestādes. Pilsētā ir Sarovas Valsts fizikas un tehnikas institūts (MIFI universitātes filiāle), Maskavas Valsts universitātes filiāle, Drāmas teātris, Ledus pils un cita infrastruktūra.

## Vēsture
Radusies 17. gadsimtā kā vientuļnieku klosteris (*пустынь*). No 1778. līdz 1833. gadam klosterī dzīvoja Sarovas Serafims, kas kanonizēts 1903. gadā un tiek uzskatīts par vienu no krievu pareizticīgās baznīcas nozīmīgākajiem svētajiem. Klosteris likvidēts 1927. gadā un tā ēkās nodibināta bērnu darba komūna. Tā slēgta 1931. gadā un tās vietā izveidota labošanas darbu nometne, kas savukārt slēgta 1938. gadā. 1938. gada 4. decembrī Mordovijas APSR Temņikovas rajona Sarovai piešķirts pilsētciemata statuss.

1943. gada 11. februārī PSRS Valsts aizsardzības komiteja pieņēma lēmumu par atombumbas izstrādi. Kopējo vadību deleģēja komitejas priekšsēdētājam Lavrentijam Berijam, par projekta vadītāju nozīmēja Igoru Kurčatovu, bet par galveno konstruktoru — Jūliju Haritonu. 1947. gadā Sarovā izveidoto konstruktoru biroju KB-11 attiecināja pie sevišķi slepena režīma uzņēmumiem un tā teritoriju pārvērta par slēgta režīma zonu. Sarovas ciematu izņēma no Mordovijas APSR administratīvi teritoriālās pakļautības un dzēsa no Krievijas PFSR administratīvā iedalījuma uzskaites materiāliem. No 1946. līdz 1954. gadam to dēvēja par Objektu 550 (*объект 550*) vai Bāzi Nr. 112 (*База № 112*).

1954. gada 17. martā ar KPFSR Augstākās padomes slepenu rīkojumu ciematam piešķīra pilsētas statusu un nosaukumu **Kremļova** (*Кремлёв*). No 1960. gada pilsētu dēvēja par **Arzamasu-75** (*Арзамас-75*; pilsēta atrodas 75 km no Arzamasas), bet no 1966. gada — **Arzamasa-16** (*Арзамас-16*). No 1994. līdz 1995. gadam pilsētu oficiāli atkal dēvēja par Kremļovu, bet 1995. gadā tai atdeva vēsturisko nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Z paaudze

**Z paaudze** (bieži saīsināta kā **Gen Z**), pazīstama arī kā **zūmeri**, ir demogrāfiskais slānis, kas seko Tūkstošgades paaudzei un ir pirms Alfa paaudzes. Pētnieki un populārie mediji par dzimšanas gadu sākumu parasti min 20. gadsimta 90. gadu vidu vai beigas, bet par beigām — 2010. gadu sākumu, tādējādi paaudzi bieži definējot kā cilvēkus, kas dzimuši no 1997. līdz 2012. gadam. Lielākā daļa Z paaudzes pārstāvju ir X paaudzes bērni.   

Tā ir pirmā paaudze, kas jau no mazotnes augusi ar piekļuvi internetam un pārnēsājamām digitālajām tehnoloģijām, taču tas ne vienmēr nozīmē labākas digitālās prasmes.    

**Z paaudze** ir raksturota kā “paklausīgāka un mazāk hedonistiska” salīdzinājumā ar iepriekšējām paaudzēm.   Tās pārstāvjiem ir mazāk pusaudžu grūtniecību, tie patērē mazāk alkohola (bet ne obligāti citas psihoaktīvās vielas) un vairāk koncentrējas uz izglītību un karjeras iespējām.      Šai paaudzei raksturīgāk atlikt tūlītēju apmierinājumu, salīdzinot ar pusaudžiem 20. gadsimta sešdesmitajos gados. 

## Atsauces