open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Amonija sāļi

[thumb|250px|Viens no pazīstamākajiem amonija sāļiem — [amonija nitrāts]]
**Amonija sāļi** ir tādi sāļi, kas satur amonija jonu. Tā kā amonija jona izmērs ir tuvs kālija jona izmēram, amonija sāļu īpašības ir līdzīgas kālija sāļu īpašībām. Gandrīz visi amonija sāļi labi šķīst ūdenī, disociējot jonos. Atšķirībā no kālija sāļiem, amonija sāļu šķīdumiem mēdz būt skāba reakcija. Amonija sāļi, izņemot tos, kam ir krāsaini anjoni, ir bezkrāsainas vielas.

## Īpašības
Amonija sāļi disociē šķīdumos, veidojot stiprus elektrolītus: 
: NH4Cl ⇄ NH4+ + Cl−

Karsējot amonija sāļi sadalās. Ja to anjons ir no gaistošas skābes, rodas amonjaks un citas gāzes, piemēram, HCl vai CO<sub>2</sub>:
: NH4Cl → NH3↑ + HCl
: NH4HCO3 → NH3↑ + Н2O + CO2
Ja anjonam piemīt oksidējošas īpašības, notiek amonija oksidēšanās līdz brīvam slāpeklim vai slāpekļa oksīdiem:
: NH4NO3 → N2O↑ + 2Н2O
: (NH<sub>4</sub>)<sub>2</sub>Cr<sub>2</sub>O<sub>7</sub> → N2↑ + Cr2O3 + 4Н2O

Ar skābēm un sāļiem notiek parastās apmaiņas reakcijas:
: (NH4)2CO3 + 2HCl → 2NH4Cl + Н2O + CO2 ↑
: (NH4)2SO4 + Ba(NO3)2 → BaSO4 ↓ + 2NH4NO3

Ūdens šķīdumos amonija sāļi hidrolizējas kā vājas bāzes un stipras skābes sāļi, dodot skābu reakciju:
: NH4Cl + Н2O ⇄ NH4OH + HCl
: NH4+ + Н2O ⇄ NH4OH + H+

Amonija sāļiem raksturīga gāzveida amonjaka izdalīšanās, iedarbojoties uz tiem ar sārmiem. To izmanto amonija sāļu kvalitatīvai noteikšanai.
: NH4Cl + NaOH → NaCl + NH3 ↑ + Н2O

## Izmantošana
Amonija sāļus (amonija nitrātu, amonija sulfātu, amonija hlorīdu) izmanto par slāpekļa minerālmēslojumu. Amonija nitrāts ietilpst sprāgstvielu — amonītu — sastāvā. Amonija karbonātu un hidrogēnkarbonātu lieto pārtikas rūpniecībā par irdinātāju. Amonija hlorīdu jeb salmiaku lieto galvaniskajos elementos, lodēšanā, tekstilrūpniecībā un citur.

## Atsauces
Kūrmājas prospekts

[thumb|250px|[Liepājas kūrmāja (pēc 1920).]]
**Kūrmājas prospekts** ir iela Liepājā, kas atrodas Vecliepājas apkaimē. Kūrmājas prospekts sākas krustojumā ar Jūras ielu un Graudu ielu un beidzas Jūrmalas parka sākumā, krustojumā ar Hika ielu un Zvejnieku aleju. Aptuvenais ielas garums ir 600 metri un to pilnā garumā sedz asfaltbetons. Kūrmājas prospektā kustība norit pa divām joslām un caur to kursē 1. autobusa, 2. autobusa, 6. autobusa maršruti.

## Ēkas
Ielā ir galvenokārt pirms kara savrupmāju un mūru ēku apbūve, no kurām vairākas ir iekļautas pilsētas un valsts aizsargājamo ēku sarakstā. Kūrmājas prospektā 16/18 atrodas Liepājas muzejs, kas ir Kurzemes lielākais muzejs. Uz ielas ir izvietoti Liepājas himnas Pilsētā, kurā piedzimst vējš bronzā darinātie tēli.

## Vēsture
1880. gadā iela tika saukta par Kūrmājas ielu (*Kurhausstrase*), jo ielas rietumu galā atradās Liepājas kūrmāja. 
1893. gadā to pārdēvēja par **Kūrmājas bulvāri** un vēlāk par Kūrmājas prospektu. 
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Kūrmājas prospektu pārdēvēja par **Sarkanās flotes prospektu**, bet 1945. gadā  par **Padomju prospektu**.

1990. gadā tas atguva Kūrmājas prospekta nosaukumu.

## Ielu savienojumi
Kūrmājas prospekts ir savienots ar šādām ielām:
* Jūras iela
* Graudu iela
* Ausekļa iela
* Celtnieku iela
* Toma iela
* Cepļa iela
* Elkoņu iela
* Uliha iela
* Hika iela
* Zvejnieku aleja

## Atsauces
Frīdas Kalo muzejs

thumb|300x300px|Mājas fasāde
**Frīdas Kalo muzejs** (spāniski: *Museo Frida Kahlo*), tā kobaltzilo sienu dēļ pazīstams arī kā **Zilā Māja** (*La Casa Azul*), ir vēsturiska muzejmāja un mākslas muzejs, kas veltīts meksikāņu mākslinieces Frīdas Kalo dzīvei un darbībai. Tas atrodas *Colonia del Carmen*, *Coyoacan* apkaimē Mehiko. Ēka ir Kalo dzimšanas vieta un arī mājas, kur viņa uzauga un daudzus gadus dzīvoja kopā ar vīru Djego Riveru, kā arī vēlāk nomira vienā no augšstāva istabām. 1958. gadā Djego Rivera ziedoja namu un tā saturu muzeja izveidei par godu Frīdai. 

Muzejā atrodas Frīdas Kalo, Djego Riveras un citu mākslinieku mākslas darbu kolekcija, kā arī pāra Meksikas tautas mākslas darbi, spāņu izcelsmes artefakti, fotogrāfijas, piemiņlietas, personīgās mantas u.c. Kolekcija ir izstādīta uz mājas sienām, kuru izskats ir saglabāts tāds, kāds tas bija 1950. gados. Mūsdienās šis ir populārākais muzejs *Coyoacan* apkaimē un visvairāk apmeklētais muzejs Mehiko.
Marijas iela (Jūrmala)

**Marijas iela** ir iela Jūrmalā, Mellužu apkaimē. Marijas iela sākas krustojumā ar Mellužu prospektu un beidzas 80 metrus aiz krustojuma ar Vasaras ielu. Kopējais ielas garums ir 610 metri, tā ir klāta ar grants segumu, bet posmā no Mellužu prospekta līdz dzelzceļam ir asfalta segums. Ielai ir strupceļš, jo starpā atrodas dzelzceļš. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve, viena ēka ir iekļauta ievērojamo celtņu sarakstā.

## Ielu savienojumi
Marijas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Mellužu prospekts  (T veida krustojums)
* Zemeņu iela
* Vasaras iela 

## Skatīt arī
* Melluži
Amonija jons

**Amonija jons** jeb vienkārši **amonijs** ir pozitīvi lādēts vairākatomu jons ar formulu NH4+. Ja amonija joniem pievienojas anjoni (negatīvi lādēti joni), veidojas amonija sāļi, kas pieder pie tā dēvētajiem "onija" sāļiem.

Amonija jonam ir tetraedriska forma, kur centrā ir slāpekļa atoms, kam apkārt izvietojušies ūdeņraža atomi. Jona izmērs ir 1,43 Å.

thumb|left|250px|Amonija jona veidošanās, ūdeņraža jonam pievienojoties amonjakam

Amonija joni viegli veidojas, amonjakam reaģējot ar skābēm:
: NH3 + HCl → NH<sub>4</sub>Cl

Ūdens šķīdumos amonija sāļi disociē:
: NH4Cl ⇄ NH4+ + Cl−

Ūdeņraža atomi amonija jonā var tikt aizvietoti ar citiem atomiem, piemēram, fluora atomiem (tetrafluoramonija katjons [NF4]+). Tie var aizvietoties arī ar organiskām grupām. Ja visi ūdeņraža atomi amonija jonā tiek aizvietoti ar metilgrupām, rodas tetrametilamonija jons. Atšķirībā no amonija hidroksīda, kas pastāv (nosacīti) tikai ūdens šķīdumos, tetrametilamonija hidroksīds ir samērā stabila viela.

## Atsauces
Klāņezers

**Klāņezers** (arī **Klaņezers**, **Klaņu ezers**, **Klāņu ezers**) ir lagūnas tipa ezers Ventspils novada Tārgales un Popes pagastos starp Klāņu, Dziru un Stāvu purviem.

Dibens — dūņains, vietām smilšains. Krasti — zemi. Iesākumā ezera noteka bija pa Dižgrāvi, bet, kad no 1929. līdz 1931. gadam tika izrakts Klāņu-Būšnieku kanāls, dabīgā izteka aizsērēja.

Makrofīti — grīšļi, meldri, kosas, glīvenes, lēpes, ūdenszāles, niedres.

Ezerā dzīvo līdakas, raudas, karūsas, asari, līņi un platgalves.


Klanu pan.jpg|Ezera panorāma 2020. gadā
Klāņezers 19042020.jpg|Klāņezers no dienvidiem
Salklanezapr2020.jpg|Klāņezera salas


## Atsauces

## Ārējās saites
Cventendorfas atomelektrostacija

**Cventendorfas atomelektrostacija** () ir atomelektrostacija Austrijā. Tā atrodas Cventendorfā, Lejasaustrijā. Tā bja pirmā no sešām ieplānotajām Austrijas atomelektrostacijām un vienīgā, kas tika uzcelta, bet tās ekspluatācija netika uzsākta.

## Celtniecība
Atomelektrostaciju sāka celt 1972. gada aprīlī, celtniecība ilga četrus gadus. Tika uzstādīts vārošā ūdens kodolreaktors () ar plānoto elektrisko jaudu 692 MW. Ventilācijas skurstenis tika izveidots 110 m augsts. Celtniecības izdevumi bija 14 miljardu Austrijas šiliņu, kas atbilst 1 miljardam eiro pašlaik.

## Protesti pret atomenerģētiku
Sākot ar 1974. gadu Austrijā pieņēmās spēkā pret atomenerģētiku vērsti protesti, kuru rezultātā tika izsludināts referendums. Tas notika 1978. gada 5. novembrī. Referendumā piedalījās 64,1% balsstiesīgo iedzīvotāju. 50,47% no referenduma dalībniekiem nobalsoja pret atomelektrostacijas darbības uzsākšanu. 1978. gadā Austrijā tika pieņemts likums, kas aizliedz kodolreaktoru izmantošanu elektroenerģijas ražošanā. Atļauti tikai pētnieciskie kodolreaktori, no kuriem pašlaik vēl darbojas tikai viens.

## Pašreizējais pielietojums
Pašreiz Cventendorfas atomelektrostacija ir daļēji demontēta. To lieto kā rezerves daļu avotu trim līdzīga tipa Vācijas atomelektrostacijām. Atomelektrostaciju izmanto personāla apmācībām, tiek organizētas arī ekskursijas. 2005. gadā atomelektrostaciju nopirka kompānija *[[EVN Group]]* un izveidoja tur drošības mācību centru. Kopš 2009. gada uz atomelektrostacijas ēkas ir uzstādīti 1000 Saules paneļi, kas saražo 180 MWh gadā, izmantojot Saules enerģiju.

AKW_Zwentendorf_inside_1.jpg|Kontroles stieņu mehānisms kodolreaktora augstspiediena tvertnes apakšā
AKW_Zwentendorf_inside_2.jpg|Skats uz kodolreaktora augstspiediena tvertnes iekšieni
AKW_Zwentendorf_inside_3.jpg|Zemspiediena turbīnas 
AKW_Zwentendorf_inside_4.jpg|Vadības telpas kontroles panelis

## Atsauces

## Ārējās saites

* Cventendorfas atomelektrostacijas oficiālā mājaslapa 
* Virtuālā ekskursija pa Cventendorfas atomelektrostaciju
Maskarēnu paradīzes mušķērājs

**Maskarēnu paradīzes mušķērājs** (*Terpsiphone bourbonnensis*) ir monarhmušķērāju dzimtas putns un viena no sešpadsmit sugām paradīzes mušķērāju ģintī.

Maskarēnu paradīzes mušķērājs dzīvo tropu mežos Maurīcijā un Reinjonā.

## Izskats
thumb|left|Maskarēnu paradīzes mušķērāja tēviņš
Ķermeņa garums ir 15—20 cm. Tēviņiem galva metāliski zila, spārni rūsgani. Krūtis un pavēdere liegi pelēcīgi. Knābis gaiši zils, tā gals tumšs. Atšķirībā no lielākās daļas citu paradīzes mušķērāju, Maskarēnu sugas tēviņiem iztrūkst izteikti garās centrālās astes spalvas.

Mātītes mazākas, to ķermeņa apspalvojums mazāk spilgts.

Maurīcijas pasuga nedaudz lielāka un tumšāka. Tēviņu zilās galvas mirdzums šai formai izteiktāks par Reinjonas pārstāvjiem un stiepjas līdz pakausim.

## Izplatība
Apdzīvo Reinjonu un Maurīciju Indijas okeānā. Reinjonā paradīzes mušķērājs ir diezgan bieži sastopams, kamēr Maurīcijā mītošā pasuga ir daudz retāka.

## Barība
Pārtiek no dažādiem kukaiņiem, kurus medī vienatnē. Reinjonā barojas arī grupās kopā ar Reinjonas pelēkajiem briļļuputniem.

## Sistemātika
Maskarēnu paradīzes mušķērājam ir 2 pasugas:
* Reinjonas pasuga (*T. b. bourbonnensis*) — izplatīta Reinjonā;
* Maurīcijas pasuga (*T. b. desolata*) — sastopama Maurīcijā.

## Atsauces
Grenoble École de Management

***Grenoble École de Management*** (GEM) ir Eiropas biznesa augstskola ar vairākām universitātes pilsētiņām, kas atrodas Francijā: Grenoblē un Parīzē. *GEM* dibināta 1984. gadā.

*The Financial Times* 2015. gadā skolu Eiropas biznesa skolu vidū ierindoja divdesmitajā vietā. 

Skolas programmas ir trīskārši akreditētas — atbilstoši starptautiskajiem AMBA, EQUIS un AACSB standartiem. Skolas absolventu vidū ir ievērojami uzņēmēji un politiķi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā vietne
Perhlorāti

[thumb|250px|[vara(II) perhlorāts|Vara(II) perhlorāta kristālhidrāts]]
**Perhlorāti** ir perhlorskābes sāļi. Perhlorāti, izņemot tos, kam ir krāsaini katjoni, parasti ir baltas kristāliskas vielas. Perhlorāti ir visstabilākie no skābekli saturošajiem hlora savienojumiem. Daudzi no tiem ir pilnīgi stabili kā cietā veidā, tā arī ūdens šķīdumos. Tomēr karsējot perhlorāti sadalās (parasti rodas attiecīgie hlorīdi un izdalās skābeklis). Kālija perhlorāts sāk sadalīties tikai pie apmēram 400&nbsp;°C, citi perhlorāti, it īpaši kristālhidrāti vai organiskie perhlorāti, ir nestabilāki. Vairums perhlorātu ļoti labi šķīst ūdenī, turklāt šķīdumi praktiski nehidrolizējas. Kālija, rubīdija un cēzija perhlorāti slikti šķīst aukstā ūdenī, bet sildot šķīdība strauji pieaug, tādēļ šīs vielas ir viegli pagatavojamas un attīrāmas pārkristalizējot. Samērā slikti šķīstošs ir arī amonija perhlorāts. Perhlorāta joni nemēdz būt komplekso savienojumu sastāvā.

Perhlorātiem raksturīga nogulšņu veidošanās, pievienojot šķīdumam kālija hlorīdu; sildot nogulsnes izšķīst. Tā ir kvalitatīva analītiskā reakcija uz perhlorātiem.

## Iegūšana
Sārmu metālu perhlorātus iegūst no atbilstošajiem hlorātiem, tos karsējot, vai elektrolītiski oksidējot to ūdens šķīdumus. Citus perhlorātus iegūst, reaģējot metāliem un to hidroksīdiem vai karbonātiem ar perhlorskābes ūdens šķīdumu.

## Izmantošana
Perhlorāti ir labi oksidētāji, bet mazāk bīstami par hlorātiem, tādēļ tos, piemēram, kālija perhlorātu un amonija perhlorātu, lieto sprāgstvielu izgatavošanai. Amonija perhlorātu un citus perhlorātus lieto reaktīvajā tehnikā par raķešdegvielas komponentiem, kā arī pirotehnikā.  Bezūdens magnija perhlorātu jeb anhidronu izmanto vielu žāvēšanai kā ūdensatņēmēju vielu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Torehona de Ardosa

**Torehona de Ardosa** () pilsēta un municipalitāte Spānijas vidienē, galvaspilsētas Madrides piepilsēta Madrides reģionā. Izvietojusies 20 km uz austrumiem no Madrides, dienvidos no Barahasas starptautiskās lidostas. Pilsēta dibināta 11. gadsimtā, mūsdienās tā faktiski ir Madrides guļamrajons. Torehonā de Ardosā izvietojusies Spānijas Kosmosa aģentūra, Eiropas Savienības Satelītu centrs, Nacionālais Aerokosmiskās tehnikas institūts, ziemeļos no pilsētas atrodas Torehonas aviācijas bāze.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hlorskābe

**Hlorskābe** (HClO3) ir vienvērtīga skābekli un hloru saturoša neorganiska skābe, kurā hlors atrodas oksidēšanas pakāpē +5. Hlorskābe pieder pie oksidējošām skābēm.  Tīrā veidā nav pazīstama nestabilitātes dēļ, bet hlorskābes ūdens šķīdumi pieder pie stiprām skābēm. Hlorskābes maisījums ar slāpekļskābi ir karaļūdenim līdzīgs stiprs oksidētājs. Koncentrēts hlorskābes šķīdums ir dzeltenīgs, ar asu smaku kā slāpekļskābei, atšķaidītāki šķīdumi ir bezkrāsaini un bez smaržas. Hlorskābes sāļus sauc par hlorātiem.

## Iegūšana
Hlorskābe ir termodinamiski nestabila viela un nav iegūstama tīrā veidā, jo disproporcionējas. 30% un atšķaidītāki auksti hlorskābes šķīdumi ir stabili; uzmanīgi ietvaicējot pazeminātā spiedienā, var iegūt līdz 40,1% HClO3, kas atbilst sastāvam HClO3·7H2O. Ietvaicējot tālāk, šķīdums sāk sadalīties, izdaloties zaļai gāzei; sasniedzot koncentrāciju 51,8%, pēkšņi sākas enerģiska gāzu izdalīšanās. Stipri atšķaidītus hlorskābes šķīdumus var karsēt gandrīz līdz viršanai bez sadalīšanās.

Hlorskābi ērti iegūt, bārija hlorāta šķīdumam pielejot sērskābi, jo radies bārija sulfāts izkrīt nogulsnēs:
: Ba(ClO3)2 + H2SO4 → 2HClO3 + BaSO4

Cita metode ir hlorapskābes karsēšana, rodoties hlorskābei un hlorūdeņradim:
: 3HClO → HClO3 + 2HCl

## Īpašības
Koncentrēti hlorskābes šķīdumi disproporcionējas par perhlorskābi, hloru un citiem savienojumiem:
: 8HClO3 → 4HClO4 + 2H2O + 2Cl2 + 3O2
: 3HClO3 → HClO4 + H2O + 2ClO2

Hlorskābe ir stiprs oksidētājs, kura oksidējošās īpašības palielinās, pieaugot koncentrācijai un temperatūrai. Viegli reducējas līdz sālsskābei, piemēram, ar bromūdeņradi:
: HClO3 + 6HBr → 3Br<sub>2</sub> + 3H2O + HCl

Vāji hlorskābes šķīdumi reducējas ar sērpaskābi līdz sālsskābei, bet, laižot sēra dioksīdu kopā ar gaisu  cauri koncentrētākam hlorskābes šķīdumam, rodas hlora dioksīds un sērskābe: 
: 2HClO3 + SO2 → 2ClO2 + H2SO4

40% hlorskābē papīrs uzliesmo.

## Izmantošana
Hlorskābes sāļi — hlorāti — ir spēcīgi oksidētāji. Lielāka nozīme ir nātrija, kālija, kalcija un magnija hlorātiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rīgas Itas Kozakēvičas Poļu vidusskola

**Rīgas Itas Kozakēvičas Poļu vidusskola** () ir Rīgas skola Nīcgales ielā 15, Purvciema apkaimē.

Skolas sastāvā ietilpst pirmskola, pamatskola un vidusskola. Poļu skola palīdz visiem Rīgā un tās apkārtnē dzīvojošiem poļiem iekļauties zaudētās identitātes un kultūras atjaunošanas un izkopšanas darbā, kā arī integrēties latviskajā vidē. Skola sadarbojas ar skolām un augstskolām Polijas Republikā, Latvijas Republikā, ar dažādām poļu sabiedriskajām organizācijām visā pasaulē.
Skolā ir plaši izvērsta ārpusklases darbība, t.s. mācību, ārpusklases pasākumi, skolas tradīcijas, iesaistīšanās starptautiskos projektos.

## Izglītības programmas
Pirmsskolas izglītības programma (01011111), Pamatizglītības programma (21011121), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma.

Savā darbā skola balstās uz Latvijas Republikas Vispārējās Izglītības likumu, skolas izglītības programmām un skolas nolikumu, kā arī Polijas Republikas valdības un Latvijas Republikas valdības līgumu par sadarbību kultūrā un izglītībā.
No 1. klases padziļināti tiek mācīta poļu valoda. No 4. klases sākas pakāpeniska bilingvālā apmācība, atsevišķi mācību priekšmeti tiek mācīti gan poļu, gan latviešu valodā.

## Vēsture
Atmodas kustības laikā 1989. gadā Rīgas 3. vidusskolā atvēra poļu klasi ar 20 skolēniem, bet nākamajā mācību gadā darbojās divas klases ar 46 skolēniem. Pagarinātās
dienas nodarbības notika netālu esošajā namā Grēcinieku ielā 28. Augusta puča laikā 1991. gada 21. augustā Krišjāņa Valdemāra ielā 14 tika atklāta **Rīgas Poļu vidusskola**, kurai piešķīra Itas Kozakevičas vārdu.

Tā kā 1992. gadā ēka Krišjāņa Valdemāra ielā 14 tika denacionalizēta, tad 1993. gadā skola pārcēlās uz agrākā Rīgas 184. bērnudārza telpām Nīcgales ielā 15. Sākotnēji šajā ēkā izvietojās trīs bērnudārza grupas, sākumskola, pamatskola, vidusskola, pagarinātās dienas grupas, interešu pulciņi un poļu svētdienas skola. 2004. gadā skola sāka strādāt atjaunotā ēkā, kuras celtniecībai
Rīgas dome piešķīra 2,3 miljonus latu, bet Polijas Senāts 161 tūkstošus latu, kā arī aprīkojumu 100 tūkstošu latu vērtībā.

### Direktori
Pirmā skolas direktore bija Latvijas Poļu savienības aktīviste Marija Fomina. 2007. gadā viņu apbalvoja ar LNKBA Goda zīmi par ilggadēju un nozīmīgu ieguldījumu Latvijas mazākumtautību kultūras attīstībā**.**

No 2016. gada skolas direktors bija bijušais Latvijas Kultūras Akadēmijas lektors Kšištofs Širšeņs. 2021. gada novembrī viņš tika atbrīvots no amata.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Rīgas Itas Kozakēvičas Poļu vidusskolas tīmekļa vietne
* Skolas lapa ''Facebook''
Krojvalks

**Krojvalks** (arī **Kraujvalks**) ir Rindas kreisā krasta pieteka Ventspils novadā.

Izteka -  pie Krojvalku mājām Popes pagasta centrālajā daļā. Tek austrumu virzienā. Ietek Rindā augšpus Spiņņiem.

Upi šķērso valsts autoceļš V1312 (Oliņi–Vēde). Upes krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

## Atsauces
14. šaha olimpiāde

**14. [[šaha olimpiāde]]** notika no 1960. gada 16. oktobra līdz 9. novembrim Leipcigā, toreiz (Austrumvācija).

Olimpiādes galvenais tiesnesis bija lielmeistars Vjačeslavs Ragozins.

## Olimpiādes rezultāti
### Priekšsacīkstes
Sacensībās piedalījās 40 valstu komandas. Komandas tika sadalītas četrās grupās, desmit komandās katrā. No katras grupas trīs labākās iekļuva "A" finālā, nākamās trīs "B" finālā, bet atlikušās C finālā.  Priekšsacīkšu rezultāti starp komandām netika pārnesti uz finālu, tāpēc komandas, kas kvalificējās vienā fināla grupa no vienas priekšsacīkšu grupas, šīs olimpiādes turnīros mērojās spēkiem savā starpā divreiz. Visas komandas gan priekšsacīkšu grupās un finālos spēlēja katra ar katru pēc apļa sistēmas. Priekšsacīkšu rezultāti bija šādi:
* **1. grupa:** 1. Bulgārija, 2. Dienvidslāvija, 3. Vācijas Demokrātiskā Republika (VDR), 4. Norvēģija, 5. Somija, 6. Izraēla, 7. Indonēzija, 8. Francija, 9. Albānija, 10. Malta.
* **2. grupa:** 1. PSRS, 2. Argentīna, 3. Nīderlande, 4. Polija, 5. Austrija, 6. Indija, 7. Portugāle, 8. Filipīnas, 9. Itālija, 10. Monako.
* **3. grupa:** 1. Anglija, 2. Čehoslovākija, 3.Ungārija, 4. Zviedrija, 5. Dānija, 6. Islande, 7.Mongolija, 8. Tunisija, 9. Grieķija, 10. Bolīvija.
* **4. grupa:** 1. ASV, 2. Vācijas Federatīvā Republika (VFR), 3. Rumānija, 4. Spānija, 5. Čīle, 6. Kuba, 7. Beļģija, 8. Ekvadora, 9. Īrija, 10. Libāna.
### Fināls
#### "A" fināls
[right|thumb|250px|[Roberts Fišers un Mihails Tāls spēlē olimpiādes finālā]]
:

#### "B" fināls
13. Zviedrija, 14. Izraēla, 15. Austrija, 16. Dānija, 17. Somija, 18. Kuba, 19. Norvēģija, 20. Spānija, 21. Polija, 22. Čīle, 23. Islande, 24. Indija

#### "C" fināls
25. Filipīnas, 26. Indonēzija, 27. Mongolija, 28. Albānija, 29. Ekvadora, 30. Portugāle, 31. Francija, 32. Itālija, 33. Beļģija, 34. Tunisija, 35. Grieķija, 36. Bolīvija, 37. Monako, 38. Īrija, 39. Malta, 40. Lībija.
 
### Labākie pie galdiņiem
:

### Uzvarētāju individuālie rezultāti
#### 1. vieta — PSRS
PSRS komandā pie 1. galdiņa spēlēja pasaules čempions rīdzinieks Mihails Tāls.

PSRS komandas dalībnieku rezultāti apkopoti nākamā tabulā:

#### 2. vieta — ASV

#### 3. vieta — Dienvidslāvija

## Atsauces

## Papildu literatūra
* 
* 

## Ārējās saites
* 14th Chess Olympiad: Leipzig 1960
Platene (upe)

**Platene** ir Packules labā krasta pieteka Ventspils novadā.

Izteka uz rietumiem no Popes. Tek rietumu-dienvidrietumu virzienā. Ietek Packulē pie Packules ciema. Uzņem Platenes kanāla ūdeņus.

Upi šķērso valsts autoceļš A10 (Rīga—Ventspils) un dzelzceļa līnija Ventspils—Tukums II. Upes krastos atrodas Platene, Stacija "Ventspils 2".

## Atsauces
Kaspars

**Kaspars** var būt:

*Kaspars (personvārds)

## Cilvēka vārds
* Kaspars Dāvids Frīdrihs (1774-1840), vācu gleznotājs
* Kaspars Biezbārdis (1806-1886), skolotājs, Pirmās atmodas laikmeta darbinieks
* Kaspars Znotiņš (1975), aktieris
* Kaspars Kambala (1978), basketbolists 

## Cilvēka uzvārds
*Vilhelms Kaspars (1853-1919), luterāņu mācītājs

## Skatīt arī
* Kaspari 
* Kasparovs
Renda (Rindas pieteka)

**Renda** (lejtecē **Zviede**) ir Rindas labā krasta pieteka Ventspils novadā.

Izteka uz rietumiem no Raibkroga. Tek ziemeļu-ziemeļrietumu virzienā, pie Zviedu mājām pagriežoties uz rietumiem. Ietek Rindā lejpus Desciema. Lielākā pieteka - Annvalks.

Upi šķērso valsts autoceļš V1316 (Topciems–Spiņņi). Upes krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

## Atsauces
Spiņņi

**Spiņņi** ir ciems Ventspils novada Popes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā 6,9 km no pagasta centra Popes, 27,6 km no novada centra Ventspils un 176,9 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļu V1313 (Virpe–Pope) un V1316 (Topciems–Spiņņi) krustojuma, Rindas upes krastā.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Topciems

**Topciems** ir ciems Ventspils novada Popes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā 10,2 km no pagasta centra Popes, 30,5 km no novada centra Ventspils un 173 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1316 (Topciems–Spiņņi), Rindas upes krastā.

## Atsauces
Brūkleņu iela

**Brūkleņu iela** var būt:

* Latvijas pilsētās:
** Brūkleņu iela — iela Rīgā;
** Brūkleņu iela — iela Daugavpilī;
** Brūkleņu iela — iela Jelgavā;
** Brūkleņu iela — iela Jūrmalā;
** Brūkleņu iela — iela Bauskā;
** Brūkleņu iela — iela Mārupē;
** Brūkleņu iela — iela Ogrē;
** Brūkleņu iela — iela Salaspilī;
** Brūkleņu iela — iela Siguldā;
** Brūkleņu iela — iela Valmierā.

* Citās apdzīvotās vietās:
** Brūkleņu iela — iela Carnikavas pagasta Carnikavā;
** Brūkleņu iela — iela Olaines pagasta Jāņupē;
** Brūkleņu iela — iela Ādažu pagasta Kadagā;
** Brūkleņu iela — iela Garkalnes pagasta Maksteniekos;
** Brūkleņu iela — iela Mērsraga pagasta Mērsragā;
** Brūkleņu iela — iela Saulkrastu pagasta Mežvidos;
** Brūkleņu iela — iela Ozolnieku pagasta Ozolniekos;
** Brūkleņu iela — iela Skultes pagasta Skultē;
** Brūkleņu iela — iela Glūdas pagasta Viesturciemā.
Priežu iela (Jūrmala)

**Priežu iela** ir iela Jūrmalā, Mellužu apkaimē. Priežu iela sākas krustojumā ar Mellužu prospektu un beidzas 80 metrus aiz krustojuma ar Vasaras ielu. Kopējais ielas garums ir 610 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Ielu divās nesavienotās daļās sadala dzelzceļš. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

## Ielu savienojumi
Priežu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Mellužu prospekts  (T veida krustojums)
* Zemeņu iela
* Vasaras iela 

## Skatīt arī
* Melluži
Hlorpaskābe

**Hlorpaskābe** (HClO2) ir vienvērtīga skābekli un hloru saturoša neorganiska skābe, kurā hlors atrodas oksidēšanas pakāpē +3. Brīvā veidā hlorpaskābi nav iespējams iegūt, tā eksistē tikai ūdens šķīdumos un arī tad ātri sadalās. Hlorpaskābes ūdens šķīdums ir vidēji stipra skābe, kuras sāļus sauc par hlorītiem. Hlorīti ir samērā stabilas vielas.

Hlors ir vienīgais halogēns, kas veido izolējamu skābi ar formulu HXO2. Brompaskābe HBrO2 un jodpaskābe HIO2 nav pazīstamas pat atšķaidītos šķīdumos. Ir izolēti brompaskābes sāļi (bromīti), bet jodpaskābes sāļi — jodīti — ir konstatējami tikai kā citu reakciju starpprodukti.

## Iegūšana
Hlorpaskābe veidojas kā starpprodukts hlora dioksīda hidrolīzē, tomēr tūlīt sadalās.

Hlorpaskābes šķīdumu var iegūt, bārija hlorītam reaģējot ar atšķaidītu sērskābi:
: Ba(ClO2)2 + H2SO4 → BaSO4 + 2HClO2

## Īpašības
Hlorpaskābei piemīt oksidējošas īpašības.

Koncentrēta hlorpaskābe disproporcionējas par hlorapskābi un hlorskābi:
: 2HClO2 → HClO + HClO3

Atšķaidītos šķīdumos sadalās par hlora dioksīdu un sālsskābi:
: 5HClO2 → 4ClO2 + HCl + 2H2O

## Izmantošana
Hlorpaskābes sāļi — hlorīti — ir spēcīgi oksidētāji. Pazīstamākais no tiem ir nātrija hlorīts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jaspers fon Zīburgs cu Višlingens

**Jaspers fon Zīburgs cu Višlingens** (, miris 1571. gadā) bija Livonijas ordeņa brālis 16. gadsimtā un pēdējais Rīgas pils pārvaldnieks (*Hauskomtur*).

Dzimis Dortmundes apkaimē. Jaspera tēvs bija Jirgens fon Zīburgs cum Višlingers, bet māte - Anna, dzimusi fon Pletenberga. Livonijas ordenī darbojās arī Jaspera brāļi Dinaburgas komturs Georgs un Alūksnes komturs Eberhards, kā arī brālēns Kristofs fon Zīburgs cum Bušs, kurš bija Kandavas fogts. 1540. gadā Jaspers bija students Vitenbergā.

1554. gadā ordeņa brālis Kuldīgā. Konflikta laikā ar Rīgas arhibīskapu Brandenburgas Vilhelmu 1556. gadā pārvaldīja Piebalgas pili. No 1558. līdz ordeņa likvidācijai 1562. gadā bija Rīgas pils pārvaldnieks. Kļuva par Gotharda Ketlera vasali. Miris kā Sēlpils pils pārvaldnieks.

## Avoti
* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 872* (649).
Nikolajs Kopajevs

**Nikolajs Kopajevs** (; , Voroņeža — , Čerņivci) bija PSRS sporta meistars šahā (1940) un šaha teorētiķis.

## Biogrāfija
Bijis pazīstams kā šaha atklātņu un galotņu teorētiķis. Pētījis skotu un spāņu atklātnes, atstājis paliekošas analīzes torņu galotnēs, kas ļauj Kopajevu salīdzināt ar Nikolaju Grigorjevu un Andrē Šeronu. Papildinājis arī Alekseja Troicka analīzes galotnē "divi zirdziņi pret bandinieku". Bijis Ukrainas čempions šaha kompozīcijā etīžu grupā. Sekmīgi piedalījies arī klātienes šaha turnīros. 1950. gadā Kijivā izcīnījis 3. vietu Ukrainas šaha čempionātā (uzvarējis Jefims Hellers).
Kopš 1967. gada līdz sava mūža beigām neskaidru iemeslu dēļ pārstājis sadarboties ar šaha izdevumiem. Bijis apjomīga šaha arhīva īpašnieks, kurš pazudis pēc Kopejeva nāves.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kopajevs

**Kopajevs** (, no *копач* — 'racējs'; sieviešu dzimtē Kopajeva *(Копа́ева)*) ir izplatīts krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Nikolajs Kopajevs (*Николай Антонович Копаев*; 1914 — 1978) — PSRS šahists;
* Vjačeslavs Kopajevs (*Вячесла́в Гео́ргиевич Копа́ев*; 1938 — 2005) — krievu šaha problēmists.
Orānienburga

**Orānienburga** () ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Oberhāfeles apriņķa centrs, 35 kilometrus uz ziemeļiem no Berlīnes pie Hāfeles  upes.

## Vēsture
Kā **Becova** (*Bötzow*) rakstos pirmoreiz minēta 1216. gadā. 1646. gadā Brandenburgas kūrfirsts Frīdrihs Vilhelms I apprecējās ar Nasavas Henrieti Luīzi, uzdāvināja apkārtni savai sievai un uzcēla Oranienburgas pili, bet pilsētu par godu sievai (sieva nāca no Orānas-Nasavas dinastijas) pārsauca par Orānienburgu.

1933. gadā Orānienburgas centrā tika nodibināta vieta no pirmajām koncentrācijas nomentnēm Vācijā - Orānienburgas koncentrācijas nometne, kas darbojās līdz 1936. gadam, kad to pārcēla uz turpat netālu esošo Zaksenhauzenes koncentrācijas nometni. 1937. gadā Orānienburgā tika atklātā kompānijas *[[Heinkel Flugzeugwerke]]* aviācijas rūpnīca. Otrā pasaules kara gados Orānienburga bija viens no galvenajiem Vācijas kodolprogrammas centriem. Pēc Otrā pasaules kara pilsēta ietilpa VDR, bet no 1945. līdz 1950. gadam bijušās Zaksenhauzenes nometnes vietā darbojās NKVD speciālā nometne Nr.7.

## Cilvēki
Orānienburga ir ASV politiķa Maikla Blūmentāla (*W. Michael Blumenthal*, 1926), fiziķa Valtera Botes (*Walther Bothe*, 1891-1957), filozofa Kārļa Gustava Hempela (*Carl Gustav Hempel*, 1905-1997) dzimtā pilsēta.

No 1911. līdz 1915. gadam un no 1927. gada līdz nāvei 1930. gadā Orānienburgā darbojās brīvās ekonomikas (*Freiwirtschaft*) teorētiķis Silvio Gēzells (*Silvio Gesell*, 1862-1930).

1969. gadā Orānieburgā radās rokgrupa *[[Puhdys]]*.

## Skatīt arī
*Zaksenhauzenes koncentrācijas nometne

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Iņķis

thumb|250px|Jānis Iņķis ar sievu Martu
**Jānis Iņķis** (1872—1958) bija latviešu baptistu mācītājs un teologs, dzejnieks, sabiedriskais darbinieks, izdevējs. 1920. gadu sākumā iedvesmoja un organizēja latviešu baptistu emigrāciju uz Brazīliju, kur Sanpaulu pavalstī dibināja latviešu baptistu ciemu "Vārpa".

## Dzīves gājums

Rīgas misiones biedrība 1897. gadā, kad Iņķis bija 26 gadus vecs baptistu mācītājs, nosūtīja viņu uz Brazīliju apmeklēt baptistu draudzes, kas bija izveidotas kopš 1890. gada tur dibinātajās latviešu kolonijās. 1897. gadā ieradies Brazīlijā, Iņķis tur palika divus gadus. 1911. gadā viņš Brazīliju apmeklēja vēlreiz, bet 1921. gadā ieradās tur uz palikšanu.

No 1899. līdz 1921. gadam bija Rīgas baptistu Mateja draudzes mācītājs. Iņķim esot Mateja draudzes mācītāja amatā, tika pabeigta draudzes dievnama būvniecība Matīsa ielā.

1920. gadu sākumā Latvijas baptistu vidē iedvesmoja šīs konfesijas sekotāju masveida izceļošanu uz Brazīliju, kas notika 1922. gadā, un latviešu baptistu ciema "Vārpa" dibināšanu Sanpaulu pavalstī. Bija šīs kolonijas izveidošanas garīgais vadītājs, lielā mērā arī praktiskās puses jautājumu kārtotājs. Arī izveidojoties ciemam, saglabāja garīgā vadītāja statusu kā draudzes vecākais mācītājs, kā arī lielu ietekmi uz kolonijas dzīvi kopumā.

Dažus gadus pēc ciema izveidošanas, kolonistu vidū palielinoties domstarpībām par tās tālākās attīstības principiem, netālu no Vārpas Iņķis nodibināja un vadīja evaņģēlisko kopsaimniecību Palma, faktiski atsevišķu koloniju. Tās iemītniekiem nebija individuālu īpašumu un ienākumu, visiem viss īpašums bija kopīgs.

Palmā Iņķis izveidoja izdevniecību un tipogrāfiju, kas izdeva žurnālu "Kristīgs Draugs", citu garīgo literatūru. Vēlāk Iņķis pārcēlās uz Novaodesu, kur bija mācītājs latviešu baptistu draudzē.

Miris 1958. gadā. Apglabāts Novaodesas kapos.

## Atsauces
18. armija (Vērmahts)

**Vērmahta 18. armija** () bija Vērmahta karaspēka grupējums Otrā pasaules kara laikā (1939—1945), kas piedalījās karadarbībā Nīderlandes, Beļģijas un Francijas (1940), Lietuvas, Latvijas un Igaunijas (1941, 1944—1945) un Krievijas PFSR teritorijā (1941—1944).

## Dalība kaujās
18. armiju izveidoja pēc Polijas kampaņas 1939. gada 4. novembrī. 1940. gada 10. maijā tā iebruka Nīderlandes teritorijā, 15. maijā uzbruka Antverpenei, 28. maijā Denkerkai, 11. jūnijā Parīzei. 1941. gada jūnijā to pārdislocēja uz Austrumprūsiju, no kurienes tā 22. jūnijā, sākot Vācijas—PSRS karu, iebruka PSRS okupētās Lietuvas teritorijā, šķērsoja Latvijas—Lietuvas robežu un piedalījās Latvijas okupācijā 1941. gada 22. jūnijā—8. jūlijā. Pēc tam piedalījās kaujās Igaunijā pie Tartu, Narvas un Tallinas. 7. augustā šķērsoja Igaunijas—Krievijas PFSR robežu un sāka uzbrukumu Ļeņingradas virzienā, kā arī līdz 15. oktobrim piedalījās Monzunda arhipelāga okupēšanā.
1942. gada 13. janvārī—27. jūnijā piedalījās Volhovas kaujās, 1942. gada 27. augustā—1943. gada 24. septembrī kaujās pie Lādogas ezera un Novgorodas. 1944. gada 2. februārī—23. aprīlī kaujās uz austrumiem no Narvas upes, pēc tam kaujās pie "Austrumu vaļņa".

Latvijas 1944.—1945. gada kauju laikā 1944. gada 14. jūlijā—6. oktobrī cīnījās pret Sarkanās armijas 3. un 2. Baltijas frontes uzbrukumu pie Tartu—Veravas—Gaujas aizsardzības līnijas un Siguldas aizsardzības līnijas Vidzemē. Pēc Rīgas atstāšanas atkāpās uz Kurzemes aizsardzības līniju, piedalījās visās Kurzemes cietokšņa lielkaujās no 1944. gada 27. oktobra līdz 1945. gada 30. martam. Pēc Vācijas kapitulācijas 8. maijā 18. armijas karavīri nokļuva PSRS gūstekņu nometnēs.

### Komandieri

Bundesarchiv Bild 183-R63872, Georg von Küchler.jpg|ģenerālpulkvedis Georgs fon Kihlers (no 4.11.1939)
Bundesarchiv Bild 183-L08017, Georg Lindemann.jpg|ģenerālpulkvedis Georgs Lindemans (no 16.01.1942)
Herbert Loch.jpg|artilērijas ģenerālis Herberts Lohs (no 29.03.1944)
Ehrenfried Oskar Boege.jpg|kājnieku ģenerālis Ērenfrīds Bēge (no 2.09.1944) 


### Sastāva izmaiņas

## Literatūra
* Werner Haupt: Heeresgruppe Nord, Bad Nauheim 1967.
* Werner Haupt: Leningrad, Wolchow, Kurland, 1976.
* Werner Haupt: Kurland 1944/45 — die vergessene Heeresgruppe, Friedberg 1979.
* Franz Kurowski: Todeskessel Kurland, Podzun-Pallas Verlag, Wölfersheim-Berstadt 2000.

## Ārējās saites
* German 18th Army. December 1939 — April 1945
Dūņezers (Puzes pagasts)

**Dūņezers** (arī **Dūņu ezers**) ir noteces ezers Ventspils novada Puzes un Ugāles pagastos.

Ezers atrodas zemledus izskalojuma iegultnē.

## Atsauces
Dzilene

**Dzilene** (arī **Dziliņa ezers**, **Dziliņezers**, **Dziliņu ezers**, **Dzilnezers**, **Dziļene**, **Dziļņezers**, **Mežezers**) ir noteces ezers Ventspils novada Puzes pagasta austrumos uz dienvidrietumiem no Stikliem.

Dzilene izveidojusies no Baltijas ledus ezera. Tas atrodas glaciokarsta ieplakā. Ūdens krāsa - brūnūdens.

Ezers ietilpst dabas lieguma "Stiklu purvi" teritorijā.

## Atsauces
Mežezers

**Mežezers** var būt:
* Mežezers — ūdenstilpe Asares pagastā;
* Mežezers — ūdenstilpe Olaines pagastā;
* Mežezers — ūdenstilpe Virešu pagastā;
* Mežezers — apdzīvota vieta Aiviekstes pagastā;

* Bebriņu ezera cits nosaukums,
* Dzilenes ezera cits nosaukums;
* Jaunezera cits nosaukums;
* Kāņezera cits nosaukums;
Engure (upe)

**Engure** ir upe Ventspils novadā. Iztek no Usmas ezera un ietek Puzes ezerā, no kura iztek Rindas upe.

Izteka - Usmas ezera rietumi. Tek ziemeļu-ziemeļrietumu virzienā. Ietek Puzes ezera dienvidos. Lielākās pietekas - Dūņupe, Dūņupīte, Riekte.

Upi šķērso valsts autoceļi V1325 (Usma–Amjūdze), V1323 (Sili–Ugāles dzirnavas–Smilši), A10 (Rīga—Ventspils), V1311 (Ugāle–Blāzma–Ance), V1344 (Baloži–Puzenieki–Puzes stacija), kā arī dzelzceļa līnija Ventspils—Tukums II. Upes krastos atrodas Zaļais ciems, Usmas pagasta Dzirnavas, Ugāles pagasta Dzirnavas, Ciesengure.

## Atsauces
Ozolu iela (Jūrmala)

**Ozolu iela** ir iela Jūrmalā, Mellužu apkaimē. Ozolu iela sākas krustojumā ar Mellužu prospektu un beidzas 70 metrus aiz krustojuma ar Vasaras ielu. Kopējais ielas garums ir 610 metri, tā ir klāta ar asfaltbetona segumu, bet posmā no Zemeņu ielas līdz dzelzceļam ir grants segums. Ielai ir strupceļš, jo starpā atrodas dzelzceļš. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

## Ielu savienojumi
Ozolu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Mellužu prospekts  (T veida krustojums)
* Zemgales iela  (T veida krustojums)
* Zemeņu iela
* Vasaras iela

## Skatīt arī
* Melluži
Krāčezers

**Krāčezers** (arī **Krāču ezers**) ir noteces ezers Ventspils novada Puzes pagasta ziemeļu daļā.

Ezers atrodas glaciokarsta ieplakā. 

## Atsauces
Ieriņezers

**Ieriņezers** (arī **Ieriņu ezers**) ir noteces ezers Ventspils novada Puzes pagasta austrumos.

Ezers atrodas starppauguru ieplakā, augstienes nogāzē. Novietojies uz rietumiem no Līcniekiem. Ezera rietumu pusē ir autoceļš V1319 (Amele–Stikli).

## Atsauces
Maziere

**Maziere** (arī **Mazais ezers**, **Mazieres ezers**, **Pirts ezers**) ir caurteces ezers Ventspils novada Puzes pagasta dienvidos.

Maziere izveidojusies no Baltijas ledus ezera. Atrodas glaciokarsta ieplakā, ar vāju caurteci. Ezeram caurtek Vecieres upe. Ūdens krāsa - brūnūdens. Ezers ietilpst dabas lieguma "Stiklu purvi" teritorijā. 

Ezeram dienvidos un austrumos atrodas Stiklu ciems. No 1853. līdz 1915. gadam ezera krastā darbojās stikla fabrika.

## Atsauces
Pesteļvalks

**Pesteļvalks** ir Raķupes kreisā krasta pieteka Ventspils un Talsu novados.

Izteka - uz ziemeļiem no Grūžām. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Raķupē augšpus Blāzmas.

Upi nešķērso valsts autoceļi. Upes krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

## Atsauces
Svīķezers

**Svīķezers** ir ezers Ventspils novada Puzes pagasta austrumos, mežā uz ziemeļiem no Līcniekiem un austrumiem no Ameles.

## Atsauces
Pavārvalks

**Pavārvalks** (arī **Sipenes upīte**, augštecē arī **Gudenieku valks**) ir Stendes kreisā krasta pieteka Ventspils novadā.

Izteka - uz dienvidiem no Trēbējciema. Tek austrumu-dienvidaustrumu virzienā, pie Sipenes dzirnavu ezera krasi pagriežoties uz ziemeļiem-ziemeļrietumiem. Ietek Stendē augšpus Blāzmas.

Upi šķērso valsts autoceļi V1343 (Dandzītes–Puzenieki) un V1311 (Ugāle–Blāzma–Ance). Upes krastos atrodas Blāzma.

## Atsauces
Zutene

**Zutene** (arī **Ozoliņa ezers**, **Ozoliņezers**, **Ozoliņu ezers**, **Zuteņezers**, **Zuteņu ezers**) ir noteces ezers Ventspils novada Puzes pagasta austrumos.

Zutene izveidojusies no Baltijas ledus ezera. Tas atrodas glaciokarsta ieplakā. Ūdens krāsa - brūnūdens. Novērojama bebru darbība. 1983. gadā ezerā novērota Dortmaņa lobēlija (*Lobelia dortmanna*), kas tagad izzudusi.

Ezers ietilpst dabas lieguma "Stiklu purvi" teritorijā.

## Atsauces
13. šaha olimpiāde

thumb|200px|Sacensību vieta: Vācu muzejs
**13. [[šaha olimpiāde]]** notika no 1958. gada 30. septembra līdz 23. oktobrim Minhenē (tobrīd Rietumvācija).

Olimpiādes galvenais tiesnesis bija starptautiskais tiesnesis Aloizs Naglers (Šveice).

## Olimpiādes rezultāti

### Priekšsacīkstes
Sacensībās piedalījās 36 valstu komandas. Komandas tika sadalītas četrās grupās, deviņas komandās katrā. No katras grupas trīs labākās iekļuva "A" finālā, nākamās trīs "B" finālā, bet atlikušās C finālā. Priekšsacīkšu rezultāti starp komandām netika pārnesti uz finālu, tāpēc komandas, kas kvalificējās vienā fināla grupa no vienas priekšsacīkšu grupas, šīs olimpiādes turnīros mērojās spēkiem savā starpā divreiz. Visas komandas gan priekšsacīkšu grupās un finālos spēlēja katra ar katru pēc apļa sistēmas. Priekšsacīkšu rezultāti bija šādi:
* **1. grupa:** 1. PSRS, 2. Bulgārija, 3. Austrija, 4. Nīderlande, 5. Dānija, 6. Francija, 7. Itālija, 8. Puertoriko, 9. Īrija.
* **2. grupa:** 1. Spānija, 2. ASV, 3. Vācijas Federatīvā Republika (VFR), 4. Islande, 5. Somija, 6. Izraēla, 7. Norvēģija, 8. Dienvidāfrika, 9. Irāna.
* **3. grupa:** 1. Argentīna, 2. Vācijas Demokrātiskā Republika (VDR), 3. Anglija, 4. Ungārija, 5. Polija, 6. Kolumbija, 7. Filipīnas, 8. Skotija, 9. Libāna.
* **4. grupa:** 1. Čehoslovākija, 2. Dienvidslāvija, 3. Šveice, 4. Kanāda, 5. Zviedrija, 6. Beļģija, 7. Portugāle, 8. Tunisija, 9. Grieķija.

### Fināls
#### "A" fināls
: 

#### "B" fināls
13. Ungārija, 14. Nīderlande, 15. Kanāda, 16. Kolumbija, 17. Izraēla, 18. Dānija, 19. Polija, 20. Zviedrija, 21. Somija, 22. Islande, 23. Francija, 24. Beļģija.

#### "C" fināls
25. Norvēģija, 26. Filipīnas, 27. Dienvidāfrika, 28. Itālija, 29. Skotija, 30. Grieķija, 31. Portugāle, 32. Irāna, 33. Puertoriko, 34. Īrija, 35. Tunisija, 36. Lībija.

### Labākie pie galdiņiem
: 

### Uzvarētāju individuālie rezultāti
#### 1. vieta — PSRS
PSRS komandā pie 1. rezerves galdiņa spēlēja rīdzinieks Mihails Tāls.

PSRS komandas dalībnieku rezultāti apkopoti nākamā tabulā:

#### 2. vieta — Dienvidslāvija

#### 3. vieta — Argentīna

## Atsauces

## Papildu literatūra
* 

## Ārējās saites
* 13th Chess Olympiad: Munich 1958
Seklene

**Seklene** (arī **Seklenes ezers**, **Seklenezers**, **Sēklenes ezers**, **Vellezers**, **Velnezers**) ir noteces ezers Ventspils novada Puzes pagasta austrumos.

Seklene izveidojusies no Baltijas ledus ezera. Tas atrodas glaciokarsta ieplakā. Dibens - smilšains. Krasti lēzeni, ziemeļos un dienvidos - zemi. Ūdens krāsa - brūnūdens. Novērojama bebru darbība.

Makrofīti - niedres, meldri, grīšļi, kosas, glīvenes, ūdensrozes. 2006. gadā konstatēts, ka ezerā izzuduši sīpoliņu donis (*Juncus bulbosus*), gludsporu ezerene (*Isoetes lacustris*), daudzstublāju pameldrs (*Eleocharis multicaulis*), vienzieda krastene (*Littorella uniflora*), Dortmaņa lobēlija (*Lobelia dortmanna*).

Ezerā dzīvo līdakas, raudas, asari.

Ezers ietilpst dabas lieguma "Stiklu purvi" teritorijā.

## Atsauces
Alesandro Skarlati

**Alesandro Skarlati** (; dzimis , miris ) bija itāliešu baroka komponists. Pazīstams ar savām operām un kantātēm. Neapoles muzikālās skolas pamatlicējs, Domeniko Skarlati tēvs.

Dzimis Palermo. Pēc dažām ziņām esot bijis Džakomo Karisimi skolnieks. 1679. gadā Romā iestudēja savu pirmo operu *Gli Equivoci nell sembiante*, kas nodrošināja Zviedrijas karalienes Kristīnes protekciju, un Skaralati kļuva par viņas kapelmeistaru. 1684. gadā kļuva par Neapoles vicekaraļa galma kapelmeistaru. 1702. gadā pārcelās uz Florenci, vēlāk uz Romu, kur bija *Santa Maria Maggiore* bazilikas kapelmeistars. No 1708. gada - atkal Neapolē, kur 1725. gadā mira.

## Ārējās saites

* Alesandro Skarlati Petrucci Music Library
* Alesandro Skarlati allmusic.com
Sipenes dzirnavezers

**Sipenes dzirnavezers** (arī **Sipenes dīķis**, **Sipenes dzirnavu ezers**, **Zubenes dzirnavu ezers**, **Zupenes dzirnavu ezers**) ir mākslīgs ezers Ventspils novada Puzes pagasta austrumos. Uzstādināts uz Stendes pietekas Pavārvalka 1 kilometru no tā ietekas Stendē. 

Dzelzsbetona aizsprosts būvēts 1958. gadā. Koka tilts virs aizsprosta atjaunots 1972. gadā.

## Atsauces
Upatvalks

**Upatvalks** (arī **Upatu valks**) ir Stendes labā krasta pieteka Ventspils novadā.

Izteka - uz austrumiem no Rūmciema. Līkumojot tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Stendē augšpus  Nīcciema. 

Upi šķērso valsts autoceļš V1311 (Ugāle–Blāzma–Ance), tās krastos atrodas Rūmciems.

## Atsauces
Zalkšu valks

**Zalkšu valks** ir Stendes labā krasta pieteka Ventspils novada Puzes pagastā.

Izteka - uz rietumiem no Blāzmas. Tek ziemeļrietumu virzienā, lejtecē strauji pagriežoties uz dienvidrietumiem. Ietek Stendē lejpus Blāzmas. 

Upi šķērso valsts autoceļš V1311 (Ugāle–Blāzma–Ance), tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu. Stendes augšpusē, Usmas pagastā ir Stendes labā krasta pieteka ar analoģisku nosaukumu - Zalkšu valks.

## Atsauces
Veciere

**Veciere** (vidustecē arī **Svīķupe**) ir Raķupes kreisā krasta pieteka Ventspils novadā.

Izteka - no Dižieres. Tek ziemeļu virzienā. Caurtek Mazieri. Ietek Raķupē netālu no Talsu novada robežas. 

Upi šķērso valsts autoceļš V1319 (Amele–Stikli) un V1411 (Valdemārpils–Pope), tās krastos atrodas Stikli un Līcnieki.

## Atsauces
Višķervalks

**Višķervalks** ir Puzes ezerā ietekoša upe Ventspils novadā.

Izteka - uz dienvidiem no Puzes muižas. Tek ziemeļrietumu virzienā. Ieteka Puzes ezera austrumu pusē. 

Upi šķērso valsts autoceļš V1344 (Baloži–Puzenieki–Puzes stacija), tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

## Atsauces
Rīga-1990

**Starptautiskais turnīrs "Rīga—1990"** bija starptautiskais šaha turnīrs, kas notika Rīgā no 9. līdz 17. aprīlim 1990. gadā un vienlaicīgi bija arī 1990. gada Latvijas šaha čempionāts.

## Turnīra tabula
:

## Atsauces

## Skatīt arī
* 1990. gada Latvijas šaha čempionāts
Vladimirs Brons

**Vladimirs Brons** (;  Nikolajeva —  Sverdlovska) bija PSRS starptautiskais lielmeistars šaha kompozīcijā un šaha teorētiķis.

## Biogrāfija
Šahu spēlēt iemācījies vienpadsmit gadu vecumā. Pēc pārcelšanā uz Harkivu apmeklējis Alekseja Aļehina vadīto šaha klubu. Ar panākumiem piedalījies pilsētas šaha čempionātos. Šaha etīdes sācis sastādīt 1924. gadā Harkivā. Drīzumā kļuvis par vienu no Ukrainas spēcīgākajiem šaha problēmistiem. Otrā pasaules kara sākumā evakuēts uz Sverdlovsku, kur nodzīvojis līdz mūža beigām. Sastādījis aptuveni 500 šaha etīdes un aptuveni 600 šaha uzdevumus (galvenokārt trīsvilčus). Apmēram 300 Brona šaha kompozīcijas tikušas atzīmētas sastādīšanas konkursos un ieguvušas 130 godalgas, tajā skaitā vairāk nekā 50 pirmo godalgu un gandrīz 50 otro godalgu. Brona etīdes devušas nozīmīgu ieguldījumu galotņu teorijā.

Pēc profesijas bijis ugunsizturīgo materiālu speciālists, tehnisko zinātņu doktors, daudzu zinātnisko darbu autors savā specialitātē.

Godinot novadnieka piemiņu 2009. gadā Jekaterinburgā tika aizvadīts memoriālais konkurss "Vladimiram Bronam — 100".

## Etīdes
Brona etīžu diapazons ir ļoti liels. Viņa daiļrade izceļas ar augstu meistarību un precīzu savu ideju noformēšanu. Galvenā tēma — dažādu ideju sintēze vienā kompozīcijā.

**Atrisinājums:**
**1. Tc7-c8! Df8-a3**
**2. Zf5-d4+ Kb5-b6**
**3. Tc8-b8+ Kb6-c5**
**4. Tb8-b5+ Kc5-d6**
**5. Tb5-d5+ Kd6-e7**
**6. Td5-a5! Da3:a5**
**7. Zd4-c6+** ar uzvaru.

**Atrisinājums:**

**1. h5! Z:g5+** (1…Kg7 2.h6+ Kh7 3. Kf6 Zh4 4. Ze2 Lc6 5. Zf4 Le8 6. Lc2 — gājiena spaids)
**2. Kf6 Zе4+!!**
**3. Z:e4 gh**
**4. Zg5+ Kh8** (4…Kg8 5. La2+ Kh8 6. Kf7 un 7. Kf8 ar matu)
**5. La2!** (draudot ar karaļa maršu uz f8) **Lb7**
**6. Kf7 La6**
**7. Kf8 Ld3**
**8. Lg8! Lg6**
**9. Lh7!!** ar uzvaru.

## Grāmatas
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"
*  šahista kompozīcijas vietnē jmrw.com
Bernardo Paskvīni

**Bernardo Paskvīni** (; dzimis , miris ) bija itāliešu baroka laika komponists, klavesīnists un ēģelnieks. Radījis operas, oratorijas, kantātes.

Dzimis Toskānā. 1650. gadā devās uz Ferrāru. Iespējams mācījās pie Antonio Česti, bet Paskvīni skolnieks savukārt bija Domeniko Skarlati. 1657. gadā kļuva par *Santa Maria in Vallicella* baznīcas Romā ērģelnieku, bet 1664. gadā tika iecelts par *Santa Maria Maggiore* ērģelnieku. Paskvīni atbalstīja Zviedrijas karaliene Kristīne. Izvirzījās ar vienu no sava laika izcilākajiem taustiņinstrumentu virtuoziem. Uzstājies kopā ar Alesandro Skarlati un Arkandželo Korelli.

## Ārējās saites

* Bernardo Paskvīni Petrucci Music Library
* Bernardo Paskvīni allmusic.com
Gerhards Rokss

**Gerhards Gotfrīds Rokss** (; dzimis , miris ) bija Cēsīs dzimis igauņu medicīnas zinātnieks, tiesu medicīnas eksperts.

No 1920. līdz 1925. gadam studēja medicīnu Tartu universitātē. 1932. gadā ieguva doktora grādu, no 1937. gada - profesors. 1938. gadā izdeva pirmo igauņu tiesu medicīnas rokasgrāmatu. No 1940. līdz 1942. gadam bija Tartu universitātes ārstniecības fakultātes dekāns. No 1944. līdz 1947. gadam strādāja Halles universitātē, vēlāk atgriezās Igaunijā. 1954. gadā tika iecelts par pasniedzēju Tartu universitātes Anatomijas institūtā, no 1955. līdz 1964. gadam - profesors Anatomijas institūtā.

## Ārējās saites

* Gerharda Roksa biogrāfija Halles-Virtembergas universitātes lapā
Granzē

**Granzē** () ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Oberhāfeles apriņķa centrs, atrodas 55 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Berlīnes. Granzē apkaimē atrodas Mēzebergas pils (*Schloss Meseberg*) — Vācijas kanclera viesu oficiālā rezidence.

## Vēsture
Pilsēta dibināta ap 1200. gadu. 1262. gadā tā ieguva pilsētas tiesības. Pēc Otrā pasaules kara atradās VDR sastāvā.

## Cilvēki
Granzē ir Brazīlijas bioloģes Emīlijas Šnetlāges (*Emilie Snethlage*, 1868-1929) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vauts Pūlss

**Vauters Pūlss** (; dzimis ) ir Nīderlandes šosejas riteņbraucējs, kas šobrīd pārstāv *UCI ProTeam* komandu **'.

== Karjera ==
Pēc ilgstošas karjeras [[Vacansoleil-DCM|''Vacansoleil—DCM'']] komandā no 2009. gada pirms 2014. gada sezonas Pūlss pārgāja uz [[Etixx-Quick Step|''Omega Pharma—Quick-Step'']] komandu.

[[2012. gada Tour de France|2012. gada ''Tour de France'']] laikā viņš piedzīvoja smagu kritienu un tika apsvērta [[nieres]] [[amputācija]].

2014. gada septembrī tika paziņots, ka nākamajā sezonā Pūlss pārstāvēs ''[[Team Sky]]'' komandu. Viņa pirmā uzvara jaunajā komandā bija 2015. gada ''[[Tirreno–Adriatico]]'', kur viņš kļuva par komandas līderi pēc [[Kriss Frūms|Krisa Frūma]] izstāšanās. Pūlss uzvarēja 4. posmā ar finišu Kastelraimondo, veicot izrāvienu pēdējā kāpumā un vienatnē veicot nobraucienu līdz finišam. Viņš kļuva par sacensību līderi un kopvērtējumā finišēja septītais. Vēlāk viņš finišēja otrais ''[[Tour of Britain]]'' kopvērtējumā, uzvarot sacensību kalnainākajā posmā.

2016. gadā Pūlss uzvarēja savās pirmajās viendienas sacensībās, esot pirmais no četru sportistu grupas [[2016. gada Ljēža—Bastoņa—Ljēža|Ljēža—Bastoņa—Ljēža]] sacensību finišā. Tā bija pirmā [[Riteņbraukšanas klasikas|klasikas pieminekļu]] uzvara gan Team Sky, gan pašam Pūlsam.

2019. gada septembrī Pūlss paziņoja par pievienošanos **' komandai līdz ar nākamo sezonu, ar mērķi ieņemt līdera lomu.

2024. gada augustā Pūlss paziņoja par pievienošanos **' komandai no nākamās sezonas, parakstot viena gada līgumu. Komandas sastāvā Pūlss uzvarēja 2025. gada ''[[Presidential Tour of Turkey]]'' kopvērtējumā un vienā atsevišķā posmā.

2025. gada beigās parakstīja līgumu ar **'.

## Atsauces

## Ārējās saites

*