open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
H35

**H35** (pilns nosaukums ***Hotchkiss H35***) ir Francijas vieglais tanks, kas tika izstrādāts 1930. gadu vidū.

Tanks tika pieņemts apbruņojumā 1935. gadā kā kājnieku atbalsta tanks. Tam bija laba bruņu aizsardzība savam laikam, taču ierobežota uguns jauda un viena cilvēka tornis apgrūtināja kaujas efektivitāti.

Otrā pasaules kara laikā liels skaits H35 nonāca Vācijas rokās un tika izmantoti kā mācību un apsardzes tanki.

## Ārējās saites
Vickers Mk E

***Vickers Mk E*** (zināms arī kā ***Vickers 6-Ton***) ir Lielbritānijas izstrādāts vieglais tanks, kas radīts 1920. gadu beigās.

Lai gan Lielbritānijas armija to nepieņēma apbruņojumā, tanks guva lielus panākumus eksportā. Tas tika izmantots vai licencēti ražots vairākās valstīs, tostarp Padomju Savienība (kā T-26), Polija, Somija un Ķīna.

*Vickers Mk E* būtiski ietekmēja starpkaru perioda tanku attīstību un kļuva par pamatu vairākiem veiksmīgiem nacionālajiem tanku modeļiem.
Tips 89

**Tips 89** (, zināms arī kā **I-Go**) ir Japānas vidējais tanks, kas tika izstrādāts 1920. gadu beigās un pieņemts apbruņojumā 1929. gadā.

Tas bija pirmais sērijveidā ražotais Japānas vidējais tanks un viens no pirmajiem pasaulē, kas tika aprīkots ar dīzeļdzinēju. Tips 89 tika izmantots Ķīnas–Japānas karā un Otrā pasaules kara sākumposmā, taču ātri kļuva tehnoloģiski novecojis.
9TP

**9TP** ir Polijas eksperimentāls vieglais tanks, kas tika izstrādāts 1930. gadu beigās kā 7TP tālāka modernizācija.

Tanks bija aprīkots ar jaudīgāku dzinēju, uzlabotu balstiekārtu un nedaudz pastiprinātām bruņām. Tika uzbūvēti tikai daži prototipi, un 9TP nepaspēja nonākt sērijveida ražošanā pirms Otrā pasaules kara sākuma.
Carden-Loyd MK.IV

***Carden-Loyd Mk.IV*** ir Lielbritānijas vieglā tankete, kas izstrādāta 1920. gadu beigās uzņēmumā *Carden-Loyd Tractors Ltd.*

Tā bija viena no agrīnākajām un vienkāršākajām tanketēm, paredzēta izlūkošanai un kājnieku atbalstam. *Mk.IV* guva ievērojamus panākumus eksportā un kļuva par pamatu daudzu valstu bruņumašīnām, tostarp Padomju Savienības T-27 un Itālijas CV-33.

## Ārējās saites
Panzerkampfwagen IV

***Panzerkampfwagen IV*** (***PzKpfw IV***, no ), dēvēts arī par ***Panzer IV***, ir Vācijas vidējais tanks, kas izstrādāts 1930. gadu beigās un kļuva par vienu no visplašāk izmantotajiem Vācijas tankiem Otrā pasaules kara laikā.

Sākotnēji tas bija paredzēts kājnieku atbalstam, taču vēlākajās modifikācijās tika aprīkots ar jaudīgāku 75 mm lielgabalu, kļūstot par Vācijas galveno vidējo tanku. *PzKpfw IV* tika izmantots visās galvenajās frontēs un palika dienestā līdz kara beigām.
T-72B3

**T-72B3** () ir Krievijas pamattanks, kas izveidots kā tanka T-72B plaša modernizācija.

Modernizācija tika uzsākta 2010. gados un ietvēra jaunu ugunsvadības sistēmu ar termālo tēmēkli, uzlabotu lielgabalu, pastiprinātu aizsardzību un jaudīgāku dzinēju. T-72B3 kļuva par vienu no Krievijas bruņoto spēku galvenajiem tankiem.

Tanks tika izmantots vairākos mūsdienu bruņotos konfliktos, tostarp kara laikā Ukrainā.
T-70

**T-70** ir Padomju Savienības vieglais tanks, kas tika izstrādāts un ieviests apbruņojumā 1942. gadā Otrā pasaules kara laikā.

Tas tika radīts kā T-60 aizvietotājs ar pastiprinātām bruņām un jaudīgāku 45 mm lielgabalu. T-70 plaši izmantoja izlūkošanā un kājnieku atbalstam, taču nelielā apkalpe un ierobežotās kaujas spējas ierobežoja tā efektivitāti, un vēlāk to aizstāja T-34 un pašgājējartilērija.

## Ārējās saites
T-60

**T-60** ir Padomju Savienības vieglais tanks, kas tika izstrādāts 1941. gadā kā vienkāršs un ātri ražojams kara laika tanks Otrā pasaules kara laikā.

Tanks bija paredzēts izlūkošanai, sakariem un kājnieku atbalstam. Vājais bruņojums un plānās bruņas ierobežoja tā kaujas spējas, tādēļ T-60 drīz tika aizstāts ar jaudīgāko T-70.

## Ārējās saites
ZSU-37

**ZSU-37** ir Padomju Savienības pašgājēja zenītlielgabala iekārta, kas izstrādāta Otrā pasaules kara beigās uz vieglā tanka T-70 šasijas.

Tā bija paredzēta tanku un mehanizēto vienību pretgaisa aizsardzībai, taču sērijveida ražošana sākās tikai 1945. gadā, un ZSU-37 plašu pielietojumu karadarbībā vairs nepiedzīvoja.

## Ārējās saites
Tips 90

**Tips 90** () ir Japānas pamattanks, kas izstrādāts 1980. gados un pieņemts apbruņojumā 1990. gadā.

Tas tika radīts, iedvesmojoties no Rietumu tanku konstrukcijām, un aprīkots ar 120 mm lielgabalu, modernu ugunsvadības sistēmu un automātisko lādētāju. Tips 90 galvenokārt paredzēts Japānas ziemeļu reģionu aizsardzībai un tiek izmantots Japānas Sauszemes pašaizsardzības spēkos.
Pak-40

**7,5 cm ''PaK 40*** () ir [[Vācija]]s [[prettanku lielgabals]], kas tika ieviests 1942. gadā [[Otrais pasaules karš|Otrā pasaules kara]] laikā.

Tas kļuva par Vācijas galveno prettanku ieroci kara vidusposmā, spējot efektīvi cīnīties ar tādiem sabiedroto tankiem kā *T-34* un [*[M4 Sherman]]*. *PaK 40'' tika plaši izmantots visās frontēs un kalpoja par pamatu vairākiem pašgājējartilērijas risinājumiem.

## Ārējās saites
KV-1

**KV-1** ir Padomju Savienības smagais tanks, kas tika ieviests apbruņojumā 1939. gadā un aktīvi izmantots Otrā pasaules kara sākumposmā.

Kara pirmajos gados KV-1 izcēlās ar ļoti biezām bruņām, kas bija praktiski necaursitamas lielākajai daļai vācu prettanku ieroču. Tomēr liels svars, zema mobilitāte un mehāniskās problēmas ierobežoja tā efektivitāti, un vēlāk to aizstāja modernizētās KV sērijas un IS-1 tanki.

## Ārējās saites
Kalnciema ielu uzskaitījums

**Kalnciema ciema ielu uzskaitījums** iekļauj sevī 19 ielas, kuras atrodas Jelgavas novada Kalnciema pagasta Kalnciemā.

## Ielu uzskaitījums

* Alfrēda Gintera iela
* Ābeļu iela
* Baznīcas iela
* Celtnieku iela
* Draudzības iela
* Garāžu iela
* Jaunības iela
* Jelgavas iela
* Lielā iela
* Lielupes iela
* Mazā iela
* Nometnes iela
* Robežu iela
* Rūpnīcas iela
* Slimnīcas iela
* Sporta iela
* Stadiona iela
* Tirgus iela
* Vidus iela

## Atsauces

## Skatīt arī
* Kalnciems
T-18

***T-18*** (), zināms arī kā ***MS-1*** (no *Малый Сопровождающий, первый* — ‘mazais pavadošais, pirmais’), ir pirmais sērijveidā ražotais Padomju Savienības vieglais tanks.

Tanku apbruņojumā pieņēma 1927. gadā un ražoja no 1928. līdz 1931. gadam, un tas bija bāzēts uz Francijas tanka *[[Renault FT-17]]*, kam pievienota vertikāli atsperota piekare. Tas bija paredzēts kājnieku atbalstam. *T-18* un tā modifikācijas būtībā bija neveiksmīgi modeļi, kas kļuva par pamatu padomju tanku būves attīstībai un deva padomju rūpniecībai pirmo pieredzi bruņumašīnu projektēšanā.

*T-18* galvenokārt izmantoja mācībās un nocietinājumu aizsardzībā, bet līdz Otrā pasaules kara sākumam tas jau bija tehnoloģiski novecojis.

## Atsauces

## Ārējās saites
Francija Eirovīzijas dziesmu konkursā

**[[Francija]] [[Eirovīzijas dziesmu konkurss|Eirovīzijas dziesmu konkursā]]** ir piedalījusies 67 reizes. Pirmo reizi Francija piedalījās konkursā 1956. gadā, kas bija pirmais konkurss Lugāno, Šveicē. Francija ir uzvarējusi 5 reizes: 1958. gadā, 1960. gadā, 1962. gadā, 1969. gadā un 1977. gadā. Kopā ar Itāliju, Lielbritāniju, Spāniju un Vāciju ir daļa no "Lielā piecinieka" valstīm, kas katru gadu kopā ar rīkotājvalsti automātiski kvalificējas Eirovīzijas dziesmu konkursa finālam.

## Atsauces un piezīmes
### Atsauces

### Piezīmes

## Ārējās saites
* Francijas profils Eurovision.tv lapā
Alega

**Alega** (, *ʾAlāk*) ir pilsēta Mauritānijas dienvidos, Braknas vilājas administratīvais centrs. Atrodas vilājas vidusdaļā pie Alega ezera  no valsts galvaspilsētas Nuakšotas. Alega ezers ilgstoši bijis pieturas punkts karavānu ceļā. 1903.—1904. gadā 1958. gadā Francijas koloniālais karaspēks šeit izvietoja garnizonu, pie kura izauga pilsēta. Alegas pilsētā notika Mauritānijas valsts dibināšanas kongress.

## Atsauces

## Ārējās saites
ASV kaujas lidmašīnu saraksts

Amerikas Savienotās Valstis kopš 20. gadsimta sākuma ir viena no vadošajām valstīm militārās aviācijas attīstībā. **ASV [[Iznīcinātājs|kaujas lidmašīnas]]** izmanto gan ASV Gaisa spēki, gan ASV Jūras kara flote un ASV Jūras kājnieku korpuss. Šajā rakstā apkopotas nozīmīgākās ASV kaujas lidmašīnas hronoloģiskā un funkcionālā griezumā.

ASV kaujas aviācija strauji attīstījās pēc Otrā pasaules kara, pārejot no virzuļdzinēju lidmašīnām uz reaktīvajām, vēlāk — uz virsskaņas un piektās paaudzes daudzfunkcionālajiem iznīcinātājiem ar zemu radiolokācijas pamanāmību (*stealth*).

## ASV kaujas lidmašīnas
Togons-Temurs

**Togons-Temurs** (; ; dzimis , miris ), zināms arī kā **Huizuns** (惠宗), bija pēdējais Juaņu dinastijas imperators un formāli arī Mongoļu impērijas lielhans jeb kagans.

Togons-Temurs piederēja Bordžiginu dinastijai un bija Hubilaja pēctecis vairākās paaudzēs. Tronī viņš kāpa 1333. gadā nepilngadīgā vecumā, un pirmajos valdīšanas gados reālā vara atradās galma favorītu un augstmaņu rokās, kas noveda pie politiskas nestabilitātes un varas cīņām.

Viņa valdīšanas laikā Juaņu impērija piedzīvoja smagu krīzi: saasinājās finanšu problēmas, pieauga nodokļu slogs, notika dabas katastrofas un plaši nemieri. 1350. gados izcēlās Sarkano apsēju sacelšanās, kas apvienoja sociālo neapmierinātību ar reliģiskiem motīviem un būtiski vājināja centrālo varu.

1368. gadā sacelšanās līderis Džu Juandžans ieņēma Hanbaliku (mūsdienu Pekinu) un pasludināja Minu dinastijas nodibināšanu. Togons-Temurs bija spiests bēgt uz Mongoliju, kur apmetās Karakorumā. Ar to beidzās Juaņu dinastijas valdīšana Ķīnā.

Pēc nāves 1370. gadā Togons-Temurs tika uzskatīts par Ziemeļu Juaņu valdnieku priekšteci; šī mongoļu valsts turpināja pastāvēt stepēs vēl vairākus gadsimtus pēc Juaņu dinastijas krišanas Ķīnā.

## Ārējās saites
Hadsakera rokaspuisis

**"Hadsakera rokaspuisis"** () ir 1994. gada kinokomēdija, kuras veidotāji Džoels un Ītans Koeni. Viens no scenārija autoriem ir arī Sems Reimi. Filmā galvenās lomas atveido Tims Robinss, Dženifere Džeisone Lī, Pols Ņūmens, Džims Trū, Bills Kobss, Brūss Kempbels, Džons Mahonijs un Čārlzs Dērnings.

Filma stāsta par naivu, bet ambiciozu biznesa skolas absolventu, kurš tiek iecelts par ražošanas uzņēmuma prezidentu akciju krāpniecības ietvaros.

Filmas "Hadsakera rokaspuisis" pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā. Filmu izplatīja *[[Warner Bros.]]*. Filma bija finansiāli neveiksmīga, nopelnot tikai 11 miljonus ASV dolāru pie 25 miljonu dolāru budžeta. Izdošanas brīdī filma saņēma kopumā viduvējus kritiķu vērtējumus, galvenokārt slavējot filmas stilistiku, bet kritizējot scenāriju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Brūss Kempbels

**Brūss Lorns Kempbels** (, dzimis ) ir amerikāņu aktieris un kinorežisors.

Vislabāk pazīstams ar Eša Viljamsa lomu Sema Reimi filmās *[[The Evil Dead]]* (1981), *[[Evil Dead II]]* (1982) un *[[Army of Darkness]]* (1992). Atveidojis lomas arī vairākās mazbudžeta kulta filmās, kā *[[Crimewave]]* (1985), *[[Maniac Cop]]* (1988), **' (1989) un ''[[Bubba Ho-Tep]]'' (2002).

Piedalījies arī tādās filmās kā "[[Hadsakera rokaspuisis]]" (1994), "[[Bēgšana no Losandželosas]]" (''Escape from L.A.'', 1996), "[[Supervaroņu skola]]" (2005) un ''[[The Woods]]'' (2006). Piedalījies seriālos ''[[The Adventures of Brisco County, Jr.]]'' (1993—1994), **' (1995—1999), "" (1995—1999), *[[Burn Notice]]* (2007—2013) un *[[Ash vs Evil Dead]]* (2015—2018).

## Ārējās saites
Džims Trū-Frosts

**Džims Trū-Frosts** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, vislabāk pazīstams ar lomām televīzijas seriālos.

Plašu atpazīstamību ieguvis ar Rolanda „Prez” Pžibileska (*Roland “Prez” Pryzbylewski*) lomu HBO seriālā *[[The Wire|Stieple]]* (2002–2008), kur atveidoja policistu, kurš vēlāk kļūst par skolotāju Baltimoras valsts skolā. Šī loma tiek uzskatīta par vienu no seriāla emocionāli nozīmīgākajām un sociāli kritiskākajām.

Tāpat piedalījies HBO seriālā *[[Treme]]* (2010–2013), kur atveidoja mūzikas skolotāju Džeimsu Lītltonu, kā arī citos televīzijas seriālos, tostarp *Homicide: Life on the Street*, *The Good Wife* un *Boardwalk Empire*. 

Filmējās arī Hadsakera rokaspuisis.

## Ārējās saites
Reinis Jaunais

**Reinis Jaunais** (dzimis ) ir latviešu mūziķis, ģitārists un galvenokārt instrumentālu skaņdarbu komponists. Pazīstams pēc garām koncerttūrēm ārpus Latvijas.

Viņa 2020. gada albums "Zeme" nominēts Mūzikas ierakstu gada balvai Zelta mikrofons kategorijā "Instrumentālās vai starpžanru mūzikas albums", tādu pašu nomināciju guvis arī 2022. gada ģitāristu trio albums "Bērziņš Jaunais Smukais", kas radīts kopā ar Jāni Bērziņu un Gintu Smuko, bet kategorijā "Albuma dizains" — 2024. gadā izdotais albums "Nest", kuram dizainu veidoja māksliniece Lote Vilma Vītiņa. 2024. gadā ieguvis nomināciju mūzikas apbalvojumā GAMMA kategorijā "Gada mākslinieks/grupa žanrā: instrumentālā mūzika". 2025. gadā mūziķa albums "Nest" nominēts mūzikas apbalvojumam Austras balva. Kā viesmākslinieks piedalījies Dināra Gulbja, Baložu Pilni Pagalmi, Danieles Mammarellas (Itālija) un citu mūziķu albumu ierakstos. Viņa albumos piedalās Jānis Rubiks, Andris Buiķis, Katrīna Dimanta, Erna Daugaviete, Harijs Ločmelis, Lauma Kazaka, Ivars Logins, Kenta Hajaši (Japāna), *The Flamenco Thief* (Lielbritānija), *Regan Awale* (Nepāla), Ivars Štubis, Harijs Vagrants, elektroniskās mūzikas mākslinieks EIII un citi mūziķi.

Kopš 2024. gada Reinis Jaunais Latvijas Radio 6 — Radio NABA veido mūzikas jaunumiem veltītu raidījumu "Astoņi pustoņi". Pievērsies arī Latvijas rokmūzikas vēstures akadēmiskai pētniecībai.

## Diskogrāfija
* Reinis Jaunais — "Plika ģitāra" (2013)
* *Band Mango* — *Life Long Contract* (2013)
* Reinis Jaunais, Artūrs Veinbergs — "Draugu orķestris" (2015)
* *Band Mango* — *Young, Broke and Happy* (2015)
* *Young & The Oak People* — "Gaišs" (2016)
* Reinis *Young* Trio — Tumšs (2017)
* Reinis Jaunais — *Music and Travel Stories* (2018)
* Reinis Jaunais ar Trio — "Pretpolu vienādības" (2019)
* Reinis Jaunais — "Zeme" (2020)
* Reinis Jaunais — "Klejā" (2021)
* Jānis Bērziņš, Reinis Jaunais, Gints Smukais — "Bērziņš Jaunais Smukais" (2022)
* Reinis Jaunais — "Vārdi" (2023)
* Reinis Jaunais — "Nest" (2024)

## Atsauces
Sergejs Mikajevs

**Sergejs Mikajevs** (*Сергей Николаевич Микаев*; dzimis ) ir Krievijas kosmonauts, inženieris, militārais lidotājs, apakšpulkvedis.

## Bērnība un izglītība
Sergejs Mikajevs piedzima  Irkutskā.

Pēc pamatskolas viņš mācījās Jeiskas speciālajā internātskolā ar sākotnējo lidojumu apmācību. 

2008. gadā Mikajevs pabeidza Krasnodaras augstāko kara aviācijas lidotāju skolu "Gaisa kuģu ekspluatācija un gaisa satiksmes organizācija" specialitātē, iegūstot kvalifikāciju "inženieris" un leitnanta militāro pakāpi.

## Militārais dienests
No 2008. gada novembra līdz 2018. gada 12. novembrim Sergejs Mikajevs dienēja Čerņigovkas lidlaukā Primorskas novadā; sākumā kā pilots, pēc tam līdz 2012. gada decembrim kā vecākais pilots aviācijas posmā. No 2012. gada decembra līdz 2016. gada septembrim viņš dienēja kā gaisa uguns un taktiskās apmācības vadītājs. Viņš lidoja ar *[[Su-25]]* lidmašīnām.
Mikajevs piedalījās Krievijas militārajā operācijā Sīrijas pilsoņu karā.

2016. gada septembrī Mikajevs tika iecelts par 18. gvardes uzbrukuma aviācijas pulka aviācijas posma komandieri, tika paaugstināts par gvardes majoru. 

## Kosmonauta karjera
2017. gadā Sergejs Mikajevs pieteicās atklātajā konkursā, lai iekļūtu Krievijas kosmonautu vienībā. 2018. gada 10. augustā viņu apstiprināja par kosmonautu kandidātu, un 10. novembrī Mikajevu uzņēma kosmonautu vienībā. 2019. gada 30. augustā viņš ieguva nirēja kvalifikāciju.
2020. gada 25. novembrī viņš pabeidza vispārējos kosmonautu sagatavošanas kursus, un 2. decembrī viņam piešķīra kosmonauta izmēģinātāja kvalifikāciju.

2022. gada 20. janvārī Mikajevs tika apstiprināts par SKS 71. ekspedīcijas (*[[Sojuz MS-25]]*) pamatapkalpes lidojuma inženieri.

Tā kā tika nolemts uz Starptautisko kosmosa staciju veikt pirmās Baltkrievijas kosmonautes lidojumu, Mikajevu pārcēla uz SKS 73. ekspedīciju (*[[Sojuz MS-27]]*) ar startu 2025. gada pavasarī.
2024. gada 21. augustā viņu apstiprināja 74. ekspedīcijas pamatapkalpē.

Sergeja Mikajeva pirmais kosmiskais lidojums sākās 2025. gada 27. novembrī, esot kosmosa kuģa *[[Sojuz MS-28]]* lidojuma inženierim. Viņš bija Starptautiskās kosmosa stacijas 73. un 74. ekspedīcijas lidojuma inženieris.

## Kosmisko lidojumu kopsavilkums

## Ārējās saites

*  МИКАЕВ Сергей Николаевич Kosmonautu sagatavošans centrs, 
* Сергей Николаевич Микаев astronaut.ru,
Cīsiņš

thumb|250px|Vīnes cīsiņi
**Cīsiņš** ir desu veids, kas tiek gatavots no smalki sasmalcinātas gaļas masas (parasti cūkas, liellopa vai putnu gaļas), pievienojot ūdeni, sāli, garšvielas un citas pārtikas piedevas. Cīsiņiem raksturīga viendabīga, emulsijai līdzīga konsistence, un tie parasti tiek pildīti dabīgā vai mākslīgā apvalkā.

Cīsiņus parasti termiski apstrādā, vārot vai tvaicējot, un tie ir paredzēti ātrai pagatavošanai vai lietošanai uzturā bez papildu apstrādes. Cīsiņi ir plaši izplatīti ikdienas uzturā un bieži tiek pasniegti ar maizi, sinepēm, kečupu vai kā piedeva dažādiem ēdieniem.

## Ārējās saites
Sardele

thumb|Sardeles
**Sardele** ir desu veids, kas pēc sastāva un pagatavošanas tehnoloģijas ir līdzīga cīsiņiem, taču parasti ir lielāka diametra un ar blīvāku konsistenci. Sardeles gatavo no smalki sasmalcinātas gaļas masas (visbiežāk cūkas, liellopa vai jauktas gaļas), pievienojot ūdeni, sāli, garšvielas un citas pārtikas piedevas.

Sardeles parasti termiski apstrādā — vārītas vai tvaicētas — un paredzētas īsai papildu pagatavošanai vai lietošanai uzturā uzreiz pēc uzsildīšanas. Tās bieži pasniedz ar kartupeļiem, kāpostiem, sinepēm vai citiem piedevām.
Aknu desa

thumb|250px|Aknu desa
**Aknu desa** ir desu veids, kura galvenā sastāvdaļa ir aknas (parasti cūkas vai liellopa). Aknu desu gatavo no smalki sasmalcinātām vai samaltām aknām, pievienojot gaļu, speķi, ūdeni vai buljonu, sāli un garšvielas. Bieži pievieno arī sīpolus, miltus vai citas saistvielas.

Aknu desām raksturīga mīksta, pastētei līdzīga konsistence. Tās parasti termiski apstrādā — vāra vai cep — un lieto uzturā gan karstas, gan atdzesētas. Aknu desa ir plaši izplatīta kā ikdienas pārtikas produkts un bieži to lieto uzturā vienkārši uzsmērējot uz maizes.
Subprodukti

thumb|Subprodukti
**Subprodukti** ir gaļas izstrādājumu grupa, kas iegūta no lopu un putnu ķermeņa daļām, izņemot skeleta muskulatūru. Pie subproduktiem pieskaita aknas, nieres, sirds, plaušas, mēle, kuņģis, zarnas, kā arī citas iekšējās orgānu un audu daļas un viszemākās kvalitātes gaļu (piemēram, galvas un kājas). Subproduktus iedala pirmās un otrās kategorijas subproduktos atkarībā no to uzturvērtības un kulinārās izmantošanas.

Subproduktus plaši izmanto kulinārijā dažādu ēdienu gatavošanai, tostarp desu, pastēšu, zupu un citu gaļas izstrādājumu ražošanā. Tie ir vērtīgs olbaltumvielu, vitamīnu un minerālvielu avots.

## Ārējās saites
Maltā gaļa

thumb|Liellopa maltā gaļa
**Maltā gaļa** jeb **faršs** ir gaļas produkts, kas iegūts, samaļot svaigu vai atdzesētu liellopa, cūkas, aitas, putnu vai jauktu gaļu gaļas maļamajā mašīnā. Maltā gaļa var būt pagatavota no vienas gaļas veida vai vairāku veidu gaļas maisījuma, kā arī atšķirties pēc tauku satura.

Malto gaļu plaši izmanto kulinārijā dažādu ēdienu gatavošanai, piemēram, kotlešu, pelmeņu, frikadeļu, pildītu ēdienu un mērču pagatavošanā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vitālijs Manskis

**Vitālijs Manskis** (; dzimis  Ļvivā, Ukrainas PSR, PSRS) ir dokumentālo filmu režisors, filmu producents un sabiedrisks darbinieks. Viņš ir Starptautiskā dokumentālo filmu festivāla Artdocfest/Rīga prezidents un Amerikas Kinoakadēmijas biedrs, kopš 2014. gada dzīvo Rīgā.

2025. gada 18. decembrī par īpašiem nopelniem ieguvis Latvijas pilsonību papildus jau esošajai Krievijas un Izraēlas pilsonībai.

## Sabiedriskā nostāja
2014. gada martā Manskis parakstīja atklātu vēstuli, solidarizējoties ar Ukrainas filmu veidotājiem pēc Krievijas īstenotās Krimas aneksijas.

2018. gadā viņš atbalstīja Eiropas Kinoakadēmijas aicinājumu aizstāvēt Krievijā ieslodzīto Ukrainas filmu veidotāju Olehu Sencovu.

2020. gada decembrī Manskis devās uz individuālo demonstrāciju pie Federālā drošības dienesta ēkas Lubjankas laukumā, turot vīriešu apakšbikses. Manifestācija notika pēc opozīcijas līdera Alekseja Navaļnija sarunas ar savu iespējamo saindētāju publicēšanas.

2022. gada februārī Manskis iestājās pret Krievijas iebrukumu Ukrainā. Tā paša gada aprīlī viņš pauda savus pretkara uzskatus mītiņā Rīgā. Viņa uzskatu dēļ Krievijas Iekšlietu ministrija 2022. gada septembrī iekļāva viņu meklējamo sarakstā par neslavas celšanu pēc kinorežisora Ņikitas Mihalkova lūguma.

## Filmogrāfija
Manska veidotās filmas ieguvušas balvas vairākos kinofestivālos. Dokumentālās filmas "Saules staros" (2015) un "Putina liecinieki" (2018) ieguvušas Lielā Kristapa balvu kā labākās pilnmetrāžas dokumentālās filmas.
[thumb|Vitālijs Manskis [Kims Irsens|Kima Irsena un Kima Čenira pieminekļa priekšā. Filmas "Saules staros" filmēšana, 2014. gads, Phenjana, Ziemeļkoreja]]
* 1987 — *Собаки*
* 1987 — *Бумеранг*
* 1988 — *Парк культуры*
* 1989 — *Пост*
* 1990 — *Еврейское счастье* (spēlfilma)
* 1990 — 1993 — *Этюды о любви*
* 1991 — *Тело Ленина*
* 1993 — *Срезки очередной войны*
* 1996 — *Благодать*
* 1999 — *Частные хроники. Монолог*
* 2000 — 2001 — *Россия — начало*
* 2001 — *Горбачёв. После империи*
* 2001 — *Ельцин. Другая жизнь*
* 2001 — *Путин. Високосный год*
* 2002 — *Открытый Кремль* (piecas filmas)
* 2002 — *Бродвей. Чёрное море*
* 2003 — *Анатомия «Тату»*
* 2004 — *«Тату» в Поднебесной* (seriāls)
* 2004 — *Космос. Дорога домой* (autors)
* 2004 — *Наша Родина*
* 2004 — *Салям, Америка!*
* 2005 — *Смерть поэта* (autors)
* 2007 — *Дикий, дикий пляж. Жар нежных* (autors)
* 2008 — *Девственность*
* 2008 — *Рассвет/Закат*
* 2009 — *Поколение*
* 2009 — *Николина гора*
* 2011 — *Родина или смерть*
* 2011 — *Иконоскоп*
* 2013 — *Труба*
* 2014 — *Книга*
* 2015 — "Saules staros"
* 2016 — "Radinieki (Ukrainas krīze, mana ģimene un es)"
* 2018 — "Putina liecinieki"
* 2020 — "Gorbačovs. Paradīze"
* 2021 — *2020. О любви и о свободе*
* 2023 — "Austrumu fronte"
* 2024 — *Железо* (filma)
* 2025 — *Подлетное время* (filma)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mansky's personal website , , 

*  Vitālijs Manskis filmas.lv
Lizija Kaplana

**Elizabete Ena Kaplana** (; dzimusi ) ir ebreju izcelsmes amerikāņu aktrise.

Kaplanas pirmā aktrises loma bija televīzijas seriālā *[[Freaks and Geeks]]* (1999—2000). Kopš tā laika viņai ir bijušas dažāda lieluma lomas vairākos televīzijas seriālos, tostarp, "Smolvila. Leģenda par Supermenu" (2001—2003), "Īstās asinis" (2008), "Jauniņā" (2012) un *[[Zero Day (seriāls)|Zero Day]]* (2025). Par lomām *[[Showtime]]* seriālā "Seksa meistari" (2013—2016) un  FX ''on Hulu'' seriālā *[[Fleishman Is in Trouble]]* (2022) tikusi nominēta *[[Primetime Emmy balva|Primetime Emmy]]* balvām.

Atpazīstamību ieguvusi ar Dženisas lomu filmā "Nekrietneles" (2004). Piedalījusies filmās "Orindžas apgabals" (2002), "Mana labākā drauga meitene" (2008), "Nezvērs" (2008), "Burbuļvannas laika mašīna", "127 stundas" (abas 2010. gadā), *[[Item 47]]*, *Save the Date*, "Vecmeitas" (visas 2012. gadā), "Intervija ar diktatoru" (2014), "Sekss, narkotikas un zvaniņš skan" (2015), "Krāpšanas ilūzija 2", "Sabiedrotie" (abas 2016. gadā), "Katastrofu mākslinieks" (2017), "Zirnekļtīkls" (2023) un "Krāpšanas ilūzija 3" (2025).

## Atsauces

## Ārējās saites
Frikadeles

thumb|Frikadeles
**Frikadeles** ir nelieli no maltas gaļas veidoti lodveida izstrādājumi, ko parasti gatavo no liellopa, cūkas, putnu vai jauktas gaļas. Maltajai gaļai pievieno sīpolus, olu, sāli, garšvielas un dažkārt arī maizi vai rīvmaizi, lai uzlabotu konsistenci un garšu.

Frikadeles visbiežāk vāra zupās, bet tās var arī cept vai sautēt. Tās ir izplatītas dažādu valstu virtuvēs un tiek izmantotas gan kā patstāvīgs ēdiens, gan kā sastāvdaļa zupās un mērču ēdienos.

## Ārējās saites
Karbonāde

**Karbonāde** ir gaļas ēdiens, kas parasti tiek gatavots no sagriezta cūkas vai liellopa gaļas gabala, visbiežāk no muguras vai karbonādes daļas. Gaļu parasti viegli izklapē, pārkaisa ar sāli un garšvielām, pēc tam cep pannā vai krāsnī.

Karbonāde ir plaši izplatīts ēdiens daudzās virtuvēs un bieži tiek pasniegta ar kartupeļiem, dārzeņiem vai mērci. Atkarībā no receptes karbonādi var gatavot arī panētu, izmantojot olu un rīvmaizi.

## Ārējās saites
Eskalops

thumb|Eskalops
**Eskalops** ir gaļas ēdiens, ko gatavo no plānas, viegli izklapētas cūkas, liellopa vai teļa gaļas šķēles. Eskalopu parasti apcep uz pannas nelielā daudzumā taukvielu, to nepanējot, un apkaisa ar sāli un garšvielām.

Eskalops ir izplatīts Eiropas virtuvēs un parasti tiek pasniegts ar vieglām piedevām, piemēram, dārzeņiem, rīsiem vai kartupeļiem.

## Ārējās saites
Žuljēns

thumb|Žuljēns
**Žuljēns** ir karsts ēdiens, ko parasti gatavo no smalki sagrieztām sēnēm (visbiežāk šampinjoniem), sīpoliem un krējuma vai bešamela mērces, pārkaisa ar sieru un cep krāsnī. Bieži žuljēnam pievieno arī vistas gaļu, šķiņķi vai jūras veltes.

Žuljēnu tradicionāli pasniedz nelielos ugunsizturīgos traukos — kokotēs — kā uzkodu vai karsto uzkodu. Tas ir populārs ēdiens Austrumeiropas un Krievijas virtuvēs.

## Ārējās saites
Kupāti

thumb|250px|Kupāti
**Kupāti** (no ) ir desu veids, kas tradicionāli raksturīgs Kaukāza, īpaši gruzīnu virtuvei. Kupātus gatavo no rupji sasmalcinātas gaļas (parasti cūkas, liellopa vai to maisījuma), pievienojot sīpolus, ķiplokus, sāli un garšvielas, piemēram, koriandru, piparus un citas garšvielas.

Gaļas masu pilda dabīgā apvalkā, visbiežāk zarnās. Kupātus parasti cep uz grila vai pannas un pasniedz karstus kā patstāvīgu ēdienu vai kopā ar piedevām.

## Ārējās saites
Smagais ložmetējs

[thumb|1. jūras kājnieku divīzijas kaprālis pārvelk aizslēgu [M2 ložmetējam Afganistānā (2012. gada 26. jūnijs)]]
**Smagais ložmetējs** ir ložmetējs, kas paredzēts ilgstošas un intensīvas uguns nodrošināšanai lielos attālumos. Tas ir smagāks un jaudīgāks nekā vieglais ložmetējs un parasti tā izmantošanai nepieciešama apkalpe. Smagos ložmetējus visbiežāk uzstāda uz statīva, transportlīdzekļiem vai nocietinājumiem.

Smagie ložmetēji izmanto jaudīgas patronas, bieži arī lielkalibra munīciju, kas ļauj efektīvi cīnīties ne tikai pret dzīvo spēku, bet arī viegli bruņotiem mērķiem un gaisa mērķiem. Daudziem smagajiem ložmetējiem ir ūdens vai gaisa dzesēšanas sistēma, kā arī iespēja mainīt stobru ilgstošas šaušanas laikā.

Smagos ložmetējus plaši izmantoja jau Pirmā pasaules kara laikā un joprojām tie ieņem nozīmīgu vietu militārajā bruņojumā.

## Ārējās saites
Vidējais ložmetējs

thumb|Vidējais ložmetējs ''M240G''
**Vidējais ložmetējs** ir ložmetējs, kas ieņem starppozīciju starp vieglajiem un smagajiem ložmetējiem. Tas paredzēts ilgstošas atbalsta uguns nodrošināšanai un parasti to izmanto ar apkalpi, uzstādot ieroci uz statīva vai trijkāja.

Vidējie ložmetēji parasti izmanto šautenes patronas un ir spējīgi nodrošināt augstu šaušanas intensitāti lielākos attālumos nekā vieglie ložmetēji. Vēsturiski tos plaši izmantoja Pirmā pasaules kara un Otrā pasaules kara laikā, tomēr vēlāk daudzos bruņotajos spēkos tos aizstāja universālie ložmetēji, kas spēj pildīt gan vieglo, gan vidējo ložmetēju funkcijas.

## Ārējās saites
Prettanku lielgabals

[thumb|Prettanku lielgabals ''[ZIS-2* (57 mm)]]
*'Prettanku lielgabals''' ir artilērijas ierocis, kas paredzēts tanku un citu bruņotu mērķu iznīcināšanai. To parasti izmanto sauszemes kaujās un tas ir aprīkots ar stobru, kas spēj izšaut augsta sākuma ātruma lādiņus, nodrošinot lielu caursitspēju.

Prettanku lielgabalus plaši izmantoja Otrajā pasaules karā, kad tanku bruņojums strauji attīstījās. Tos parasti apkalpo vairāki karavīri un pārvieto transportlīdzekļi vai dzīvnieki. Mūsdienās prettanku lielgabalus daudzviet aizstāj prettanku raķešu sistēmas un reaktīvie prettanku ieroči.

## Ārējās saites
Vieglais tanks

[thumb|Pasaulē pirmais sērijveida vieglais tanks ''[Renault FT-17*]]
*'Vieglais tanks''' ir tanku veids, kam raksturīga salīdzinoši neliela masa, augsta mobilitāte un vieglāks bruņojums salīdzinājumā ar vidējiem un smagajiem tankiem. Vieglo tanku parasti izmanto izlūkošanai, sakaru nodrošināšanai, flangu aizsardzībai un kājnieku atbalstam.

Vieglos tankus plaši izmantoja Pirmā pasaules kara beigās un īpaši Otrā pasaules kara laikā. To bruņojums parasti ietver mazkalibra lielgabalu vai ložmetējus, bet bruņu aizsardzība ir ierobežota, lai saglabātu lielu kustīgumu. Attīstoties prettanku ieročiem, vieglo tanku nozīme kaujas laukā pakāpeniski samazinājās.

## Ārējās saites
Vieglais ložmetējs

thumb|Vieglais ložmetējs''M249 SAW''
**Vieglais ložmetējs** ir ložmetējs, kas paredzēts nepārtrauktas uguns nodrošināšanai kājnieku vienībās. Tas parasti ir vieglāks un mobilāks nekā smagais ložmetējs, un to var lietot viens karavīrs vai neliela apkalpe. Vieglo ložmetēju bieži izmanto atbalsta uguns sniegšanai uzbrukuma vai aizsardzības laikā.

Vieglie ložmetēji parasti izmanto šautenes patronas un ir aprīkoti ar magazīnas vai lentes patronu padeves sistēmu. Daudziem modeļiem ir divkājis, kas nodrošina stabilitāti šaušanas laikā, kā arī iespēja ātri nomainīt stobru pārkaršanas gadījumā.

Vieglo ložmetēju plaši izmantoja jau Pirmā pasaules kara laikā un joprojām tā ir svarīga mūsdienu kājnieku bruņojuma sastāvdaļa.

## Ārējās saites
Vidējais tanks

[thumb|300px|Padomju Savienības vidējais tanks [T-34|T-34-85]]
**Vidējais tanks** ir tanku veids, kas ieņem starpposmu starp vieglajiem un smagajiem tankiem. Tam raksturīgs līdzsvars starp ugunsjaudu, bruņu aizsardzību un mobilitāti, kas ļauj to izmantot dažādos kaujas uzdevumos.

Vidējie tanki kļuva par galveno bruņutehnikas veidu Otrajā pasaules karā. Tie parasti bija bruņoti ar vidēja kalibra lielgabalu un vairākiem ložmetējiem. Pateicoties daudzpusībai, vidējie tanki spēja pildīt gan uzbrukuma, gan aizsardzības uzdevumus, un tieši no šīs klases vēlāk attīstījās galvenais kaujas tanks.

## Ārējās saites
M1941 Johnson ložmetējs

**''M1941 Johnson'' ložmetējs** ir ASV vieglais ložmetējs.

Vieglo ložmetēju *M1941 Johnson* izstrādāja Bostonas jurists un Jūras kājnieku korpusa rezervista kapteinis Melvins Džonsons jaunākais. Viņa mērķis bija izveidot pusautomātisko šauteni, kas pārspētu ASV Armijas izmantoto *[[M1 Garand]]*. Līdz 1937. gada beigām viņš izstrādāja, izgatavoja un veiksmīgi pārbaudīja gan pusautomātisko šauteni, gan vieglā ložmetēja prototipu. Katram no tiem bija ievērojams skaits kopīgu fizisko īpašību un detaļu.

*M1941 Johnson* ložmetējam ir noņemams stobrs un 20 patronu magazīna. Ieroci ierobežotā daudzumā izmantoja jūras kājnieki un desantvienības, taču tas netika plaši pieņemts par standarta bruņojumu.

## Ārējās saites
Smagais tanks

thumb|Tanks SMK (1939)
**Smagais tanks** ir tanku veids, kam raksturīga liela masa, bieza bruņu aizsardzība un spēcīgs bruņojums. Smagais tanks paredzēts ienaidnieka nocietinājumu iznīcināšanai un tiešai cīņai ar citiem tankiem, īpaši frontālās sadursmēs.

Smagos tankus plaši izmantoja Otrajā pasaules karā. Tie parasti bija bruņoti ar lielkalibra lielgabaliem un vairākiem ložmetējiem. Tomēr smago tanku lielā masa un zemā mobilitāte, kā arī sarežģītā apkope ierobežoja to efektivitāti. Pēc kara smago tanku koncepciju pakāpeniski aizstāja galvenais kaujas tanks.

## Ārējās saites
M2 (vidējais tanks)

***M2*** ir ASV vidējais tanks, kuru izstrādāja 1930. gadu beigās pirms Otrā pasaules kara.

*M2* bija viens no pirmajiem ASV vidējiem tankiem, kuru saražoja nelielā skaitā. Tam bija salīdzinoši vāja bruņu aizsardzība un  lielgabals, kas ātri kļuva nepietiekams pret mūsdienīgākiem pretinieka tankiem. Tomēr *M2* konstrukcija kalpoja par pamatu turpmākajai ASV vidējo tanku attīstībai, īpaši *[[M3 Lee]]* izstrādei.

*M2* vidējo tanku kaujas darbībās praktiski neizmantoja, bet tas bija svarīgs posms ASV bruņutehnikas evolūcijā.

## Ārējās saites
M3/M5 Stuart

***M3 Stuart*** ir ASV vieglais tanks. Britu armija tanku pirmo reizi izmantoja 1941. gada sākumā piedaloties Otrajā pasaules karā. Vēlāk, 1942. gadā, sāka izmantot uzlabotu tanka versiju ***M5 Stuart***, kuru piegādāja Apvienotās Karalistes un citu sabiedroto spēku vajadzībām saskaņā ar lendlīzes līgumu pirms Amerikas Savienoto Valstu iesaistīšanās karā.

Briti tanku nosauca *Stuart*, godinot Amerikas pilsoņu kara konfederācijas ģenerāli Dž. E. B. Stuartu, šo nosaukumu lietojot gan *M3*, gan tā uzlabotajai *M5* vieglā tanka versijai. Neoficiāli briti tos bieži sauca arī par *Honeys* to vienmērīgās braukšanas dēļ. ASV tanku oficiāli sauca par "vieglo tanku M3" (*light tank M3*) un "vieglo tanku M5" (*light tank M5*).

Galvenā tanku atšķirība bija jaunā piedziņas sistēma ar diviem *Cadillac* V8 dzinējiem un automātisko pārnesumkārbu, kas uzlaboja uzticamību un vadāmību. *M5* saglabāja  lielgabalu, bet ieguva uzlabotu bruņu aizsardzību un apkalpes ergonomiku.

*M5 Stuart* plaši izmantoja ASV un sabiedroto spēki, galvenokārt izlūkošanas uzdevumos un kājnieku atbalstam. Apvienotajā Karalistē tas bija zināms ar nosaukumu ***Stuart VI***.

## Atsauces

## Ārējās saites
M1 (vieglais tanks)

***M1*** () ir ASV vieglais tanks, kuru izstrādāja 1930. gadu otrajā pusē. Oficiāli tas klasificēts kā *combat car* (kaujas mašīna), jo izstrādes laikā ASV armijas doktrīna paredzēja, ka kavalērijai nedrīkst būt tanki.

*M1* bija bruņots tikai ar ložmetējiem un paredzēts izlūkošanai, kājnieku atbalstam un ātriem manevriem. Tam bija laba mobilitāte, taču vāja bruņu aizsardzība un nepietiekama ugunsjauda cīņai ar citiem tankiem.

Pieredze ar *M1* veicināja turpmāko ASV vieglo tanku attīstību, un tā konstrukcija kļuva par pamatu vēlākajiem ''M2'' un ''M3 Stuart'' tankiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
M2 (vieglais tanks)

***M2*** ir ASV vieglais tanks, kuru izstrādāja 1930. gadu beigās kā pārejas modeli ASV bruņutehnikas attīstībā pirms Otrā pasaules kara.

*M2* bija viens no pirmajiem ASV vieglajiem tankiem ar  lielgabalu tornī. Tam bija laba mobilitāte, taču salīdzinoši vāja bruņu aizsardzība. Lai gan *M2* plaši neizmantoja kaujās, tas kalpoja kā svarīgs mācību un attīstības posms ASV tanku būvē.

*M2* vieglā tanka konstrukcija tieši ietekmēja *[[M3 Stuart]]* izstrādi, kas kļuva par vienu no galvenajiem ASV vieglajiem tankiem Otrajā pasaules karā.

## Ārējās saites
T30 (smagais tanks)

***T30*** ir ASV eksperimentālais smagais tanks, kuru izstrādāja Otrā pasaules kara beigās kā atbilde Vācijas smagajiem tankiem.

*T30* bija aprīkots ar ļoti jaudīgu  lielgabalu, kas bija paredzēts nocietinājumu un smagi bruņotu mērķu iznīcināšanai. Tā lielais svars un sarežģītā konstrukcija ierobežoja praktisko pielietojumu, tādēļ neuzsāka tanku sērijveida ražošanu.

*T30* projekts, kopā ar *[[T29 (smagais tanks)|T29]]* un *[[T34 (smagais tanks)|T34]]*, sniedza vērtīgu pieredzi ASV smago tanku izstrādē un ietekmēja pēckara bruņutehnikas attīstību.

## Ārējās saites
M24 Chaffee

***M24 Chaffee*** ir ASV vieglais tanks, kuru izstrādāja Otrā pasaules kara beigu posmā kā *[[M5 Stuart]]* aizstājēju.

*M24 Chaffee* bija bruņots ar 75 mm lielgabalu, kas nodrošināja ievērojami lielāku ugunsjaudu nekā iepriekšējiem ASV vieglajiem tankiem. Tas saglabāja labu mobilitāti, pateicoties sapārotiem *Cadillac* dzinējiem, un uzlabotu apkalpes ergonomiku.

*M24* plaši izmantoja Otrā pasaules kara beigu posmā un pēckara periodā, tostarp Korejas karā, kā arī daudzās citās valstīs, kur tas palika dienestā vairākus gadu desmitus.

## Ārējās saites
Marmon-Herrington CTLS

***Marmon-Herrington CTLS*** ir ASV vieglais tanks jeb tankete, kuru izstrādāja eksporta tirgum 1940. gadu sākumā.

Tos galvenokārt izmantoja Aļaskā un Nīderlandes Austrumindijā, kā arī nelielu skaitu izmantoja ASV Armija kā apsardzes tankus, kas bija izvietoti gar ASV piekrasti. Tās izmantoja galvenokārt iekšējai aizsardzībai, bāzu apsardzei un mācību nolūkiem.

*Marmon-Herrington CTLS* bija viegli bruņots un ar vāju bruņu aizsardzību, tāpēc tas nebija piemērots frontes kaujām. Kopumā saražoja aptuveni 700 tankus, un, lai gan sabiedrotie 1943. gadā tos pasludināja par novecojušiem, pēc Otrā pasaules kara beigām līdz pat 1949. gadam tos izmantoja jaunizveidotā Indonēzijas armija.

## Ārējās saites
M6 (smagais tanks)

***M6*** ir ASV smagais tanks, kuru izstrādāja Otrā pasaules kara laikā.

*M6* bija pirmais ASV mēģinājums izveidot sērijveida smago tanku. Tam bija sarežģīts izkārtojums ar diviem lielgabaliem un ļoti liela masa, kas radīja problēmas transportēšanā un ekspluatācijā. Neskatoties uz spēcīgo bruņojumu un bruņu aizsardzību, *M6* neizmantoja kaujās un saražoja tikai nelielu skaitu tanku.

Iegūtā pieredze ar *M6* projektu vēlāk izmantota modernāku smago tanku izstrādē, piemēram, *[[T29 (smagais tanks)|T29]]* un *[[M26 Pershing]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
T29 (smagais tanks)

***T29*** ir ASV eksperimentāls smagais tanks, kuru izstrādāja Otrā pasaules kara beigās kā atbildi Vācijas smagajiem tankiem, piemēram *[[Tiger II]]*.

*T29* bija aprīkots ar jaudīgu  lielgabalu un ļoti biezu priekšējo bruņu aizsardzību. Lai gan tanku nekad neizmantoja kaujās un nepieņema sērijveida ražošanā, tas kalpoja par nozīmīgu izmēģinājumu platformu jaunu dzinēju, transmisiju un ugunsvadības sistēmu testēšanai.

*T29* projektā iegūtā pieredze, ietekmēja turpmāko ASV smago un galveno kaujas tanku attīstību pēckara periodā.

## Ārējās saites
M22 Locust

***M22 Locust*** ir ASV vieglais tanks, kuru izstrādāja Otrā pasaules kara laikā kā desantējamo tanku.

*M22 Locust* izstrādāts, lai to varētu transportēt ar lidmašīnām un izmantot gaisa desanta operācijās. Tā nelielais svars un izmēri ļāva tanku pārvadāt ar planieriem, taču ļoti plānā bruņu aizsardzība un vājā ugunsjauda ierobežoja tā kaujas efektivitāti.

*M22* galvenokārt izmantoja Apvienotās Karalistes bruņotie spēki, kas to pielietoja 1945. gadā Reinzemes operācijās. ASV bruņotajos spēkos tas netika plaši izmantots.

## Ārējās saites
M26 Pershing

***M26 Pershing*** ir ASV smagais, vēlāk klasificēts kā vidējais, tanks, kuru izstrādāja Otrā pasaules kara beigās.

*M26* bija bruņots ar  lielgabalu, kas spēja efektīvi cīnīties ar vācu smagajiem tankiem. Lai gan *Pershing* kaujās piedalījās tikai kara noslēgumā, tas iezīmēja pāreju uz jaunas paaudzes ASV tankiem un kļuva par pamatu pēckara vidējo un galveno kaujas tanku attīstībai.

*M26 Pershing* izmantoja arī Korejas karā, kur tas pierādīja labu ugunsjaudu, taču atklājās mobilitātes problēmas.

## Ārējās saites
Ķirbja laterna

thumb|250px|Ķirbja laterna
**Ķirbja laterna** ir ķirbī (iepriekš arī bietē, kālī, rācenī vai kādā citā sakņaugā) grebta laterna. Uzskata, ka ķirbja laternu angliskais nosaukums *jack-o'-lantern* ir cēlies no īru leģendas par skopuli un dzērāju Džeku, kurš klīdis apkārt pa pasauli ar izdobtu rāceni, ar kuru apgaismoja savu ceļu, maldinādams cilvēkus un pat Sātanu.

Ķirbju lukturu grebšana ir ikgadēja Helovīna tradīcija, kas attīstījās Amerikas Savienotajās Valstīs, kad īru, kornvolieši, skotu un citu ķeltu iebraucēji atveda līdzi savas dārzeņu grebšanas tradīcijas.

## Atsauces
Ziemeļnuakšota

**Ziemeļnuakšotas vilāja** (, *Wilāyat Nuwākshūṭ ash-Shamālīyah*) ir viena no Mauritānijas administratīvajām vilājām (reģioniem). Tā atrodas valsts rietumos un aizņem valsts galvaspilsētas Nuakšotas austrumu daļu. Robežojas austrumos ar Trarzas vilāju, dienvidos — ar Dienvidnuakšotas vilāju, bet rietumos — ar Rietumnuakšotas vilāju. Vilāja izveidota 2014. gada 25. novembrī, sadalot galvaspilsētas reģionu trijās vilājās un Dienvidnuakšotā iekļaujot Dārnaimas, Tejāretas un Tūdžunīnas mugātas (departamentus). 

## Atsauces

## Ārējās saites
Habeas corpus

***Habeas corpus*** (no latīņu valodas — habeas corpus [ad subjiciendum], ‘lai tev būtu ķermenis [uzrādīšanai]’) ir juridisks princips un tiesību institūts tieslietās, kas nodrošina personas aizsardzību pret patvaļīgu aizturēšanu vai apcietināšanu. Tas paredz tiesības aizturētajai personai vai tās pārstāvim vērsties tiesā ar prasību, lai valsts iestāde pamato personas brīvības atņemšanas likumību.

Šī principa būtība ir tāda, ka valsts iestādēm ir pienākums tiesas priekšā uzrādīt aizturēto personu un juridisko pamatu tās aizturēšanai. Ja tiesa konstatē, ka aizturēšana nav veikta saskaņā ar likumu, personai jābūt nekavējoties atbrīvotai. *Habeas corpus* tiek uzskatīts par vienu no svarīgākajiem cilvēktiesību un tiesiskuma principiem.

Vēsturiski *habeas corpus* visciešāk saistīts ar Anglijas tiesību sistēmu. Tas tika nostiprināts 1679. gadā ar ''Habeas Corpus Act'', kas būtiski ierobežoja monarha un izpildvaras iespējas patvaļīgi atņemt personām brīvību. Vēlāk šis princips tika pārņemts arī citās vispārējo tiesību sistēmas valstīs, tostarp ASV, kur tas ir nostiprināts ASV Konstitūcijā.

Mūsdienās *habeas corpus* princips ir plaši atzīts starptautiskajās tiesībās un demokrātiskajās valstīs kā neatņemama taisnīgas tiesas un personas brīvības garantija, pat ja konkrētais termins ne vienmēr tiek tieši lietots nacionālajos likumos.

## Skatīt arī

* Cilvēktiesības
* De jure
* De facto
Rietumnuakšota

**Rietumnuakšotas vilāja** (, *Wilāyat Nuwākshūṭ al-Gharbīyah*) ir viena no Mauritānijas administratīvajām vilājām (reģioniem). Tā atrodas valsts rietumos un aizņem valsts galvaspilsētas Nuakšotas ziemeļrietumu daļu Atlantijas okeāna krastā. Robežojas ziemeļos ar Inširi, austrumos — ar Trarzu un Ziemeļnuakšotu, bet dienvidos — ar Dienvidnuakšotas vilāju. Vilāja izveidota 2014. gada 25. novembrī, sadalot galvaspilsētas reģionu trijās vilājās un Rietumnuakšotā iekļaujot Ksaras, Sebhas un Tevragzeinas mugātas (departamentus). Rietumnuakšotas vilājas teritorijā atrodas Mauritānijas prezidenta pils, Kongresu pils un Nuakšotas starptautiskā lidosta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Oļegs Krasnopjorovs

**Oļegs Krasnopjorovs** ir latviešu ekonomists un ekonometrijas pētnieks, Latvijas Bankas Monetārās politikas pārvaldes Makroekonomikas analīzes daļas galvenais ekonomists un Latvijas Universitātes asociētais profesors.

Specializējas makroekonomikā, ekonomikas izaugsmē, produktivitātes analīzē, konkurētspējā, cilvēkkapitāla attīstībā un ekonometrijā. Vairāku Latvijas Bankas pētījumu un vairāk nekā 200 populārzinātnisku publikāciju autors.

## Izglītība
Oļegs Krasnopjorovs ieguvis augstāko izglītību Latvijas Universitātē:

* 2002—2006 — ekonomikas bakalaura grāds (analītiskā ekonomika),
* 2006—2008 — ekonomikas maģistra grāds (matemātiskā ekonomika),
* 2008—2012 — ekonomikas doktora grāds (PhD) ekonometrijas apakšnozarē.

Doktora disertācija: *Factors of Economic Growth in Latvia*.

Papildus studijām absolvējis vairākus makroekonomikas un ekonometrijas kursus Austrijā, Vācijā, Šveicē un Lielbritānijā, kā arī piedalījies *Lindau Nobel Laureate Meetings* ekonomikas zinātņu programmā.

## Profesionālā darbība
Oļegs Krasnopjorovs darbu Latvijas Bankā uzsāka 2006. gadā. Sākotnēji nodarbojās ar valsts budžeta rādītāju un fiskālās politikas analīzi. Vēlāk vairāk nekā desmit gadus analizēja un prognozēja darba tirgus rādītājus, tostarp novērtēja dabisko bezdarba līmeni.

Piecus gadus strādāja pie inflācijas prognozēšanas, bija Latvijas Bankas inflācijas prognozēšanas modeļa līdzautors. Pašlaik ieņem Monetārās politikas pārvaldes Makroekonomikas analīzes daļas galvenā ekonomista amatu.

## Zinātniskā un sabiedriskā darbība
Viņa pētnieciskās intereses ietver cilvēkkapitālu, ekonomikas izaugsmi, produktivitāti, konkurētspēju, dzīves kvalitāti, starpvalstu cenu atšķirības, kā arī izglītības un zinātnes attīstību.

Oļegs Krasnopjorovs bijis vairāku Eiropas Centrālās bankas darba grupu dalībnieks, tostarp par strukturālajām reformām un monetārās politikas stratēģijas atjaunošanu.

No 2013. līdz 2019. gadam bijis Latvijas Bankas studentu zinātniski pētniecisko darbu konkursa komisijas loceklis. 2019—2023. gadā — Izglītības un zinātnes ministrijas nacionāla līmeņa pētījumu izglītībā stratēģiskās vadības padomes loceklis.

No 2020. līdz 2024. gadam bijis Latvijas Universitātes Produktivitātes institūta (*LV PEAK*) direktora vietnieks. Kopš 2024. gada — Latvijas Universitātes asociētais profesors un Latvijas Ekonometristu asociācijas valdes priekšsēdētājs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Čehu alfabēts

**Čehu alfabēts** () ir burtu sistēma, ko lieto čehu valodas pierakstīšanai. Tas balstās uz latīņu alfabētu un ir būtiski paplašināts ar diakritiskajām zīmēm, lai precīzi atveidotu čehu valodas fonoloģiju. Mūsdienu čehu alfabēts sastāv no 42 burtiem, ieskaitot burtu kombinācijas, kuras tradicionāli uzskata par atsevišķām alfabēta vienībām.
Čehu alfabēta pamatā ir latīņu rakstības tradīcija, kas Bohēmijā ienāca viduslaikos līdz ar kristietības un latīņu valodas izplatību. Tomēr jau agri kļuva skaidrs, ka klasiskā latīņu burtu sistēma nav pietiekama, lai atveidotu čehu valodai raksturīgās skaņas, īpaši līdzskaņu mīkstinājumu un sibilantus.

Izšķirošu nozīmi čehu alfabēta attīstībā ieguva Jans Huss 15. gadsimta sākumā. Savā darbā De orthographia bohemica viņš ierosināja izmantot īpašas diakritiskās zīmes — apgrieztais jumtiņš (ˇ) un garuma zīmi (´) —, aizstājot iepriekš lietotās daudzburtu kombinācijas. Šī sistēma kļuva par pamatu mūsdienu čehu pareizrakstībai un būtiski ietekmēja arī citu slāvu valodu rakstību, tostarp slovāku un slovēņu.
Čehu alfabētā tiek lietoti vairāki burti ar diakritiskajām zīmēm, piemēram, Č, Š, Ž, Ř, Ě, Ď, Ť un Ň, kā arī patskaņu garuma apzīmēšana ar garumzīmi (Á, É, Í, Ó, Ú, Ý). Īpašs ir burts Ř, kas tiek uzskatīts par vienu no fonētiski sarežģītākajiem Eiropas valodās un ir raksturīgs gandrīz tikai čehu valodai.

Būtiski ir nošķirt čehu alfabētu no plašākā jēdziena latīņu raksts. Čehu alfabēts ir konkrēta latīņu raksta adaptācija, kas pielāgota vienas valodas vajadzībām, savukārt latīņu raksts apzīmē visu rakstības sistēmu saimi, ko dažādās formās lieto simtiem valodu visā pasaulē.

Mūsdienās čehu alfabēts tiek lietots visās čehu valodas rakstības jomās — izglītībā, literatūrā, plašsaziņas līdzekļos un oficiālajā saziņā Čehijā un ārpus tās.

## Burti

## Ārējās saites
Senitāļu rakstības

**Senitāļu rakstības** () ir radniecīgu rakstības sistēmu kopums, ko Senajā Itālijā lietoja dažādas tautas 1. gadu tūkstotī p.m.ē., pirms latīņu rakstības galīgās nostiprināšanās. Šīs rakstības sistēmas tika izmantotas vairāku itāļu un neitāļu tautu valodu pierakstīšanai, tostarp etrusku.

Vecitāļu rakstība veidojās, balstoties uz grieķu alfabēta rietumu (halkīdiešu) paveidu, kas Itālijā nonāca caur grieķu kolonijām Dienviditālijā. No šī pamata izveidojās vairāki lokāli rakstības varianti, kas atšķīrās gan burtu formās, gan to fonētiskajās vērtībās.

Vecitāļu rakstības sistēmas nebija vienotas — katra tauta un pat atsevišķi reģioni pielāgoja burtu kopumu savas valodas fonoloģijai. Rakstība parasti tika lietota uz akmens, metāla un keramikas priekšmetiem, kā arī reliģiskos un juridiskos uzrakstos. Agrīnajos posmos bieži sastopama rakstīšana no labās uz kreiso pusi, kā arī bustrofēdona princips.

No vecitāļu rakstībām vēsturiski nozīmīgākā ir etrusku rakstība, jo tieši caur to izveidojās agrīnais latīņu alfabēts. Romieši pārņēma etrusku burtu sistēmu, to vienkāršoja un pielāgoja latīņu valodas vajadzībām, tādējādi nodrošinot pāreju no reģionāliem rakstības paveidiem uz vienotu latīņu rakstības tradīciju.

Līdz ar Romas Republikas un vēlāk Romas impērijas paplašināšanos vecitāļu rakstības pakāpeniski izzuda, tās aizstājot ar latīņu alfabētu. Tomēr to nozīme rakstības vēsturē ir būtiska, jo tās veido starpposmu starp grieķu alfabētu un vienu no ietekmīgākajām rakstu sistēmām pasaulē — latīņu rakstu.

Būtiski ir nošķirt vecitāļu rakstību no latīņu alfabēta šaurā nozīmē. Vecitāļu rakstība apzīmē vairākas paralēli pastāvējušas rakstības sistēmas, savukārt latīņu alfabēts ir tikai viens — vēsturiski veiksmīgākais — šo sistēmu pēctecis.

## Ārējās saites