open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anrī I (Francija)

**Anrī I** (franču: *Henri Ier*; dzimis 1008. gada 4. maijā – miris 1060. gada 4. augustā) bija Francijas karalis no 1031. līdz 1060. gadam. Viņš bija Kapetu dinastijas pārstāvis un dēls Robertam II Viedajam. Kļuvis par karali tēva nāves brīdī, viņš saskārās ar nopietnu iekšpolitisku nestabilitāti, tostarp konflikta turpinājumu ar brāli Robertu, kam viņš bija spiests piešķirt Burgundijas hercogisti kā mantojumu.

## Valdīšana
Anrī I valdīšanas laiks bija grūts Kapetu dinastijai, kas joprojām cīnījās par reālu kontroli pār Francijas teritorijām, kas lielā mērā bija sadrumstalotas feodālās zemes. Anrī iestiprināja karaļa varu Parīzes un Orleānas apkārtnē, tomēr bija spiests piekāpties daudziem feodāļiem.

1047. gadā Anrī palīdzēja Viljamam Normandijas hercogam nostiprināt varu Val-es-Dunes kaujā, vēlākos gados šī alianse pārvērtās konkurencē, īpaši pēc Viljama kāpšanas Anglijas tronī 1066. gadā, pēc Anrī nāves.

## Ģimenes dzīve
Anrī apprecējās ar Kijivas Annu, Kijivas kņaza Jaroslava Gudrā meitu. Šī savienība deva Francijai saikni ar Kijivas Krievzemi un nodrošināja likumīgos pēcnācējus — Anrī dēls Filips I kļuva par viņa pēcteci.

## Nāve un mantojums
Anrī I nomira 1060. gadā Vitry-aux-Loges un tika apglabāts Sendenī abatijā. Viņa dēls Filips I kļuva par nākamo Francijas karali.

## Ārējās saites
Alvaro Karrerass

**Alvaro Fernandess Karrerass** (, dzimis ) ir spāņu futbolists, kurš spēlē kreisās malas aizsarga pozīcijā. Kopš 2025. gada Karrerass spēlē Spānijas *[[La Liga]]* komandā Madrides "Real".

Savu karjeru sācis *[[Manchester United FC|Manchester United]]* akadēmijā, tomēr nevienu spēli Anglijas Premjerlīgā nav aizvadījis. Ticis izīrēts Anglijas komandai *[[Preston North End F.C.|Preston North End]]*, Spānijas komandai *[[Granada CF|Granada]]* un Portugāles komandai *[[Lisabonas "Benfica"|Benfica]]*. 2024. gadā pievienojies *Benfica* komandai.

## Sasniegumi
**Benfica**

* Taça da Liga: 2024—25

## Ārējās saites
Ahatinoīdejas

**Ahatinoīdejas** (*Achatinoidea*) ir gliemežu klases virsdzimta, kas iekļauj sevī sauszemes gliemežus, kas ir plaši pazīstami kā Āfrikas milzu gliemeži. Virsdzimta tiek piedēvēta angļu pētniekam un malakologam Viljamam Svensonam, kurš 1840. gadā izveidoja *Achatinae* apakšdzimtu. *Achatinoidea* nosaukums nāk *[[Achatina]]* ģints, kurā ir iekļauti daži no pašiem lielākajiem sauszemes gliemežiem.

## Apraksts
Čaula parasti ir savīta pa labi, izmēros no vidējas līdz lielai (dažas sugas var sasniegt 30 cm garumu), pēc fomas olveidīga, stabveidīga vai vārpstveidīga. Atvere ir vienkārša, kolumelas mala bieži vien ir nošķelta. Žoklis ir piknognats, gluds vai ar noapaļotām ribām. Pēda ir gluda. Niere ir mezuretrāla, urīnvadi atvērti vai arī pirmais urīnvads aizvērts. Reproduktīvais trakts ir vienkāršs. Dzimumloceklis ir ar maksti. Spermatekālajam kātiņam nav divertikula, tas lielākoties nav saistīts ar sēklvadu, lai gan parasti cieši pieaudzis tam.

## Ekoloģija
Ahatinoīdejas ir izplatītas pārsvarā Āfrikā un tai pieguļošajās Atlantijas okeāna salās. Viena suga ir ievesta daudzās tropiskajās un subtropiskajās valstīs. Ahatinoīdejas ir zālēdāji, kas barojas ar plašu augu klāstu, tostarp kultūraugiem, lapām un stublājiem. Ahatinoīdejas ir pazīstamas arī ar savām estivācijas spējām, t.i. iegrimt miera stāvoklī, kas ļauj tām izdzīvot sausuma vai ekstremālu temperatūru periodos.

## Sistemātika
Ahatinoīdeju virsdzimtu veido šādas dzimtas:
* virsdzimta: ***Achatinoidea*** Swainson, 1840
:* dzimta: *[[Achatinidae]]* Swainson, 1840
:* dzimta: *[[Aillyidae]]* H. B. Baker, 1955
:* dzimta: *[[Ferussaciidae]]* Bourguignat, 1883
:* dzimta: *[[Micractaeonidae]]* Schileyko, 1999

## Atsauces
Dienvidu iela (Daugavpils)

**Dienvidu iela** ir iela Daugavpilī, Mežciema apkaimē. Dienvidu iela sākas krustojumā ar Daugavas ielu, ved austrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Alberta ielu. Dienvidu ielā ir savrupmāju apbūve.

Dienvidu ielas kopējais garums ir aptuveni 408 metri. Visā garumā tai ir viena braukšanas josla ar asfalta segumu. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Dienvidu ielu nekursē, bet pie krustojuma ar Daugavas ielu atrodas 4., 5. un 21. autobusu maršrutu pietura "Mežciems".

Tagadējais ielas nosaukums ir zināms no 1950. gadu beigām un kopš tā laika nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Dienvidu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Daugavas iela (T veida krustojums)
* Kūrorta iela (T veida krustojums)
* Alberta iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Autoceļš V81

**Autoceļš V81 Lēdurga—Inciems** ir 2. šķiras autoceļš Siguldas novada Lēdurgas un Krimuldas pagastos. Tas ir 11,4 km garš. Autoceļš sākas Lēdurgā, pie Lēdurgas pareizticīgo baznīcas, kur atzarojas no autoceļa V128, un beidzas Inciemā pie autoceļa A3. Agrāk autoceļam bija grants segums, bet mūsdienās tas ir klāts ar melno segumu ar šķembām.

## Atsauces
Krasta iela (Daugavpils)

**Krasta iela** ir iela Daugavpilī, Ezermalas apkaimē, Šuņezera dienvidrietumu krastā. Tā sākas no Cēsu ielas atzarojuma, ved pa loku ap ezera līci un beidzas savienojumā ar Odu ielu. Krasta ielā ir savrupmāju apbūve, bet ielas nobeigums nav apbūvēts.

Krasta ielas kopējais garums ir aptuveni 690 metri, tā sastāv no diviem posmiem. Pirmais posms ir lokveida savrupmāju iela gar ezera krastu, tā posma garums ir 310 metri. Visā garumā tas ir divu joslu platumā un klāts ar asfalta segumu. Otrais posms ir savienojums ar Odu ielu, tas sākas no lokveida ielas un ved uz dienvidiem. Tā sākums ir arī apbūvēts un asfaltēts, bet apmēram pēc 100 metriem apbūve beidzas un labiekārtota iela pārtop par lauku ceļu bez seguma. Šajā vietā satiksme transportam ir bloķēta.

Sabiedriskais transports pa Krasta ielu nekursē, tuvākā pietura ir "Odu iela" Cēsu ielā.

Nosaukums jaunizveidotajai Krasta ielai piešķirts 2003. gada 13. februārī.

Krasta iela atrodas vietā, kur 19. gadsimta pirmajā pusē, Daugavpils cietokšņa būvniecības laikā, tika ierīkota "pagaidu forštate" (19.&nbsp;gs. 2.&nbsp;pusē to sauca par Veco forštati). Vēlāk zemesragā uz ziemeļiem no tagadējās Krasta ielas atradās ebreju kapi.

## Ielu savienojumi
Krasta iela ir savienota ar šādām ielām:
* Cēsu iela (savienojums ar Cēsu ielas atzarojumu)
* Odu iela

## Atsauces

## Skatīt arī
* Daugavas iela (Daugavpils)
* Aiviekstes iela (Daugavpils)
Archive.today

***archive.today*** (iepriekš zināms kā ***archive.is***) ir tīmekļa arhivēšanas vietne, kas pēc pieprasījuma saglabā tīmekļa lapu momentuzņēmumus. Tā atbalsta vietnes, kurās plaši izmantots *[[JavaScript]]*, piemēram, *[[Google Maps]]* un *[[Twitter]]*. *Archive.today* saglabā divus momentuzņēmumus: viens ir oriģinālās tīmekļa lapas kopija, ieskaitot funkcionējošas saites, bet otrs ir lapas ekrānuzņēmums.

## Vēsture
*Archive.today* tika dibināts 2012. gadā. Sākotnēji vietne darbojās ar nosaukumu *archive.today*, bet 2015. gada maijā mainīja savu primāro spoguļadresi uz *archive.is*. 2019. gada janvārī tā sāka pakāpeniski atteikties no *archive.is* domēna par labu citiem domēniem.

## Iespējas
*Archive.today* spēj saglabāt atsevišķas lapas, reaģējot uz lietotāja pieprasījumiem. Tā saglabā tikai tekstu un attēlus, izslēdzot XML, RTF, izklājlapu (XLS vai ODS) un citu nestatisku saturu. Tomēr video no noteiktām vietnēm, piemēram, *[[Twitter]]*, tiek saglabāti.

Lapas tiek tvertas ar pārlūkprogrammas platumu 1024 pikseļi. CSS tiek pārveidots par iekļauto (inline) CSS, noņemot adaptīvo dizainu un tādus selektorus kā `:hover` un `:active`.

Kad tīmekļa lapa ir arhivēta, to nevar tieši izdzēst neviens interneta lietotājs. Vietne neievēro *[[robots.txt]]* faila norādes.

Meklēšanas funkcija tiek nodrošināta ar *[[Google CustomSearch]]*. Ja tas nedod rezultātus, *archive.today* mēģina izmantot *[[Yandex Search]]*.

Lietotāji var lejupielādēt arhivētās lapas kā ZIP failu.

## Pieejamība pasaulē

### Austrālija un Jaunzēlande
2019. gada martā pēc Kraistčērčas mošeju apšaudēm vairāki interneta pakalpojumu sniedzēji Austrālijā un Jaunzēlandē bloķēja vietni uz sešiem mēnešiem, lai ierobežotu uzbrukuma video izplatību.

### Ķīna
Saskaņā ar *GreatFire.org* datiem, archive.today domēni Ķīnā ir bloķēti kopš 2016.—2019. gada.

### Somija
2015. gada 21. jūlijā operatori bloķēja piekļuvi pakalpojumam no visām Somijas IP adresēm, paziņojot, ka tas darīts, lai izvairītos no strīda eskalācijas ar Somijas valdību.

### Krievija
2016. gadā Krievijas sakaru aģentūra *[[Roskomnadzor]]* sāka bloķēt piekļuvi *archive.is* no Krievijas.

## ''Cloudflare'' DNS pieejamība
Kopš 2018. gada maija *[[Cloudflare]]* DNS serviss 1.1.1.1 neatrisina *archive.today* tīmekļa adreses, padarot vietni nepieejamu šī DNS pakalpojuma lietotājiem. Abas organizācijas apgalvoja, ka problēmā ir vainojama otra puse. *Cloudflare* darbinieki norādīja, ka problēma ir *archive.today* DNS infrastruktūrā, jo tās autoritatīvie vārdu serveri atgriež nederīgus ierakstus, kad *Cloudflare* tīkla sistēmas veic pieprasījumus. Savukārt *archive.today* apgalvoja, ka problēma radusies, jo *Cloudflare* pieprasījumi neatbilst DNS standartiem, proti, *Cloudflare* savos DNS pieprasījumos nesūta EDNS klienta apakštīkla (*EDNS Client Subnet*) informāciju.

## Skatīt arī
* *[[Wayback Machine]]*
* *[[WebCite]]*
* *[[Perma.cc]]*

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Bērnu ratiņi

thumb|Klasiskie bērnu ratiņi
**Bērnu ratiņi** ir ar riteņiem aprīkota iekārta mazu bērnu transportēšanai. Bērna stāvoklis ratiņos (sēdus vai guļus) ir atkarīgs no ratiņu tipa un bērna vecuma.

## Vēsture
18. gadsimtā Lielbritānijā Devonšīras hercogs lūdza Viljamam Kentam — māksliniekam, arhitektam un ainavu dizainerim — izveidot ratiņus saviem bērniem. 1733. gadā pasūtījums bija gatavs. Mūsdienu izpratnē Kenta izstrādājums ļoti atšķīrās no klasiskajiem ratiņiem. Tie bija ļoti skaisti dekorēti pieaugušo zirgu ratu miniatūras kopijas, kurās bija paredzēts iejūgt kazu, poniju vai ēzeli. Mazulis šajos ratiņos varēja tikai sēdēt.

Pirmie rati bija lieli no kārklu klūgām pīti grozi ar uz koka asīm piestiprinātiem koka riteņiem. Kurvja galā atradās tieva koka ilkss. Grozā uz spilvena nosēdināja bērnu un to vilka auklīte. 19. gadsimta sākumā ratiņus sāka aprīkot ar dzelzs riteņiem.

Bendžamins Poters Krandals 19. gadsimta 30. gados pārdeva bērnu ratiņus ASV, un tos uzskata par "pirmajiem ASV ražotajiem bērnu ratiņiem".

Tā laika ratiņus būvēja no koka vai klūgām un saturēja kopā ar dārgiem misiņa savienojumiem. Tie dažkārt kļuva par bagātīgi ornamentētiem mākslas darbiem

Šādi ratiņi ātri ieguva popularitāti un līdz 1840. gadam līdzīgus ratiņus tirgoja veikalos. Karaliene Viktorija iegādājās trīs ratiņus pastaigām ar saviem mantiniekiem. Parādījās trīsriteņu versijas. 1880. gados parādījās bērnu ratiņi guļošiem zīdaiņiem. Un 1889. gadā Viljams Ričardsons patentēja ideju, kuros varēja mainīt ratiņu kulbas pozīciju, novietojot to gan pret vecākiem, gan otrādi. Izgudrotājs arī aizstāja ar asi stingri savienotos riteņus ar neatkarīgiem, kas ievērojami palielināja ratiņkrēsla manevrētspēju.

20. gadsimta divdesmitajos gados ratiņi kļuva lētāki un pieejamāki, kā arī drošāki. Daudzus modeļus aprīkoja ar lieliem riteņiem, pārsegiem, bremzēm, dziļākiem šūpuļiem un zemāku un izturīgāku rāmi. 1965. gadā aeronautikas inženieris Ouens Maklarens uzklausot savas meitas sūdzības par ceļošanu no Anglijas uz Ameriku ar smagajiem bērnu ratiņiem, izmantoja savas zināšanas par lidmašīnām un izstrādāja ratiņus ar alumīnija rāmi un radīja pirmos mūsdienu izpratnē saliekamos ratiņus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kiek in de Kök cietokšņa muzejs

thumb|''Kiek in de Kök'' cietokšņa muzejs
**''Kiek in de Kök'' cietokšņa muzejs** ir Tallinas pilsētas muzeja filiāle. Muzeju veido vairāk nekā 500 metrus garš komplekss, un tajā ietilpst četri viduslaiku torņi: *[[Kiek in de Kök]]*, Jaunavas torņa muzejs-kafejnīca, Staļļa tornis, kas kļuvis slavens ar saviem spoku stāstiem, un Īsās kājas vārtu tornis.

Papildus torņiem cietokšņa muzejā ietilpst arī bastionu pazemes ejas Ingrijas un Zviedru bastionu pakājē. Ejās atrodas Cirstā akmens muzejs. Ekspozīcija *Kiek in de Kök* sniedz pārskatu par pagātnes karadarbību, mēri un badu, kā arī iepazīstina ar noziegumiem un sodiem viduslaiku pilsētā. Kafejnīca Jaunavas tornī ar skatu uz vecpilsētu piedāvā gan vēsturisku, gan mūsdienīgu ēdienkarti. Izstāde velvju pagrabā iepazīstina ar Dānijas valsts karoga Dannebroga leģendu igauņu mākslā un Dānijas simboliem igauņu heraldikā. Bastionu pazemes ejas izveidotas 17.–18. gadsimtā. Bastionu eju ekspozīcija iepazīstina ar aizsardzības būvju vēsturi un nozīmīgiem militāriem notikumiem. Visus torņus savieno eja ar skatu uz Tallinas vecpilsētu.

## Galerija

Raidkivimuuseumi avamine (37).jpg|Cirstā akmens muzeja atklāšana 2016. gadā
“Purustatud linnasüda“ 2014 (011).jpg|*Purustatud linnasüda* (2014)
Künnapi näitus Kökis 84 (02).jpg|Jāna Kinnapa fotogrāfiju izstāde 1984. gadā
Mikk Mikiver ja Kiiri Tamm. 83.jpg|Izrādes "Henrijs IV" pirmizrāde 1983. gadā.
Tallinn Stadtmauer 31.JPG|Jaunavas tornis un *Kiek in de Kök* (2014)


## Atsauces

## Ārējās saites

* Muzejs Tallinas pilsētas muzeja tīmekļa vietnē
* Cietokšņa muzejs vietnē *visitestonia.com*
Laimas iela (Daugavpils)

**Laimas iela** ir iela Daugavpilī, Grīvas apkaimē. Laimas iela sākas krustojumā ar Brjanskas ielu, ved austrumu virzienā un beidzas strupceļā pēc krustojuma ar Ūdens ielu. Laimas ielā ir privātmāju apbūve, bet nepārnumuru (ziemeļu) puse paliek pārsvarā neapbūvēta.

Laimas ielas kopējais garums ir aptuveni 300 metri, tās sarkano līniju platums ir 15 metri. Visā garumā ielai ir grants segums, satiksmes kustība atļauta abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Laimas ielu nekursē.

Nosaukums jaunizveidotajai Laimas ielai piešķirts 1957. gadā. Laika gaitā tas nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Laimas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Brjanskas iela (T veida krustojums)
* Pureņu iela (T veida krustojums)
* Dzeguzes iela (T veida krustojums)
* Ūdens iela

## Atsauces
Zāras protektorāts

thumb|upright=1.0|1955. gada 23. oktobra tautas nobalsošanas zīme. Vairāk nekā divas trešdaļa vēlētāju balsoja pret Eiropas statūtu pieņemšanu.
**Zāras protektorāts** bija daļa no Francijas okupācijas zonas Vācijā pēc Otrā pasaules kara, kuru 1946. gada 16. februārī administratīvi atdalīja no pārējās okupācijas zonas. 1947. gada 17. decembrī tā kļuva par Francijas protektorātu ar savu konstitūciju, karogu, ģerboni un himnu.

Pēc Rietumeiropas Savienības dibināšanas 1954. gada 23. oktobrī Pjērs Mandess-Frānss un Konrāds Adenauers parakstīja t.s. "Eiropas statūtus Zārai", saskaņā ar kuriem tā kļūtu par īpašu teritoriju, kas tieši pakļauta Rietumeiropas Savienības komisāram, un kurā varētu izvietoties Eiropas administratīvās iestādes.
Par statūtu pieņemšanu 1955. gada 23. oktobrī rīkoja tautas nobalsošanu, tomēr 67,7% vēlētāju nobalsoja pret statūtiem. Šo balsojumu uzskatīja par vēlmes izpausmi pievienoties Vācijas Federatīvajai Republikai.

1956. gada 27. oktobrī Francija un Vācijas Federatīvā Republika noslēdza līgumu, saskaņā ar kuru Zāras zeme 1957. gada 1. janvārī pievienojās Vācijai, kaut arī ekonomiskā saistība ar Franciju ilga līdz 1959. gada 5. jūlijam.

## Ārējās saites
Aizputes iela (Daugavpils)

**Aizputes iela** ir iela Daugavpilī, Jaunbūves apkaimē. Aizputes iela sākas krustojumā ar Grodņas ielu pie tās savienojuma ar Ventspils ielu, ved ziemeļaustrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Valkas ielu. Aizputes ielā ir privātmāju apbūve.

Ielas garums ir aptuveni 590 metri. Visā garumā tai ir grants segums, satiksmes kustība atļauta abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Aizputes ielu nekursē.

Ielas sākotnējais nosaukums bija **[[Jekaterinoslava]]s iela** (). 1924. gada 14. jūlijā to pārdēvēja par **Aizputes ielu**, un šis nosaukums laika gaitā vairs nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Aizputes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Līvānu iela (savienojums ar bezvārda ceļu)
* Grodņas iela
* Tukuma iela
* Liepājas iela
* Valkas iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Zāras apgabals

thumb|upright=1.0|1935. gada 13. janvāra tautas nobalsošanas zīme. Vairāk nekā 90% vēlētāju balsoja par pievienošanos Vācijai.
**Zāras apgabals** jeb **Sāras baseina teritorija** () bija Zāras zemes centrālā daļā, kas no 1920. līdz 1935. gadam saskaņā ar Versaļas līguma 45.–50. pantu uz 15 gadiem bija nodota Tautu Savienībai kā mandāta teritorija Francijas pārvaldē. Francija saņēma īpašumtiesības uz ogļu raktuvēm.

1935. gada 13. janvāra plebiscītā 90,7% vēlētāju balsoja par pievienošanos Vācijai. 

## Ārējās saites
Alasans Uatara

**Alasans Dramane Uatara** (, dzimis ) ir Kotdivuāras politiķis un ekonomists. Kopš 2010. gada Uatara ir Kotdivuāras prezidents.

Ieguvis ekonomista izglītību ASV. Tur arī no 1968. līdz 1973. gadam strādājis Starptautiskais Valūtas fondā. Vēlāk strādājis arī Rietumāfrikas valstu centrālajā bankā. Prezidenta Fēliksa Hofoēta Boignija vadībā no 1990. līdz 1993. gadam bijis Kotdivuāras premjerministrs. Ievēlēts par prezidentu 2010. gadā un pārvēlēts 2015. un 2020. gadā.

## Ārējās saites
Migels Diass-Kanels

**Migels Diass-Kanels Bermudess** (, dzimis ) ir Kubas politiķis un inženieris. Kopš 2019. gada Diass-Kanels ir 17. Kubas prezidents. Kopš 2021. gada Diass-Kanels ir Kubas Komunistiskās partijas 8. ģenerālsekretārs.

Diass-Kanels nomainīja Fidelu un Raulu Kastro, kļūstot par pirmo Kubas vadītāju, kurš nav Kastro ģimenes pārstāvis kopš 1958. gada, un pirmo valsts galvu ārpus Kastro dinastijas kopš 1976. gada. Viņš ir Komunistiskās partijas Politbiroja loceklis kopš 2003. gada. No 2009. līdz 2012. gadam viņš bija augstākās izglītības ministrs, pēc tam kļuva par Ministru padomes viceprezidentu. 2013. gadā viņu ievēlēja par Valsts padomes pirmo viceprezidentu. Pēc jaunās konstitūcijas pieņemšanas 2019. gadā Diass-Kanels kļuva par prezidentu atjaunotajā Kubas prezidenta amatā. 2021. gada 19. aprīlī viņš tika iecelts par Komunistiskās partijas ģenerālsekretāru, Raulam Kastro atkāpjoties no amata.

## Ārējās saites
Thongluns Sisulits

**Thongluns Sisulits** (, dzimis ) ir Laosas politiķis un vēsturnieks. Kopš 2021. gada Sisulits ir 7. Laosas prezidents.

2001. gadā kļuvis par Laosas premjerministra vietnieku. No 2006. līdz 2016. gadam bijis valsts ārlietu ministrs. Viņa laikā tika uzlabotas attiecības ar ASV, kā arī stiprinātas ar Ķīnu un Vjetnamu. Vēlāk no 2016. līdz 2021. gadam bijis Laosas premjerministrs. 2021. gada sākumā kļuvis par Laosas Tautas revolucionārās partijas ģenerālsekretāru, bet kopš 2021. gada 22. marta ir Laosas prezidents.

## Ārējās saites
Letsijs III

**Letsijs III** (, dzimis ) ir pašreizējais Lesoto karalis.

Pirmo reizi kļuvis par karali, kad viņa tēvs Mošeše II 1990. gadā bijis spiests doties trimdā. 1995. gadā viņš atgriezās atpakaļ Lesoto, atkal kļūstot par karali. Pēc tēva nāves autoavārijā gadu vēlāk Letsijs III atkal kļuva par karali.

## Ārējās saites
Staburadze (zīmols)

**"Staburadze"** ir viens no senākajiem un pazīstamākajiem konditorejas zīmoliem Latvijā. Tā produktu portfelī ietilpst tortes, kūkas, kēksi un citi konditorejas izstrādājumi. Zīmols ir īpaši atpazīstams ar savu leģendāro torti "Cielaviņa".

Kopš 2014. gada zīmols "Staburadze" pieder Norvēģijas pārtikas koncernam *[[Orkla]]*, un to pārvalda tā meitasuzņēmums Latvijā ''SIA "Orkla Latvija"''.

## Vēsture

### Zīmola pirmsākumi
Par zīmola "Staburadze" pirmsākumiem tiek uzskatīts 1910. gads, kad tika dibināta tā priekštece — neliela konditoreja Rīgā. Padomju gados uzņēmums tika nacionalizēts un darbojās kā valsts pārtikas rūpniecības uzņēmums, ražojot plaši pazīstamus konditorejas izstrādājumus. Šajā periodā tika radītas daudzas receptes, kas kļuvušas par klasiku, tostarp torte "Cielaviņa".

### Pēc neatkarības atgūšanas
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas uzņēmums tika privatizēts un turpināja darbu kā akciju sabiedrība *AS "Staburadze"*. 1990. gados uzņēmums nostiprināja savas pozīcijas tirgū, kļūstot par vienu no vadošajiem konditorejas ražotājiem valstī. 1998. gadā *AS "Staburadze"* iegādājās saldumu ražotāju AS "Naruta", paplašinot savu produktu klāstu.

### Īpašnieku maiņa un "Orkla" periods

2000. gadu sākumā *AS "Staburadze"* nonāca investīciju fonda pārvaldībā, un vēlāk tika iekļauta *"NP Foods"* (iepriekš *"Nordic Partners Foods"*) uzņēmumu grupā, kurā jau bija apvienoti tādi zīmoli kā "Laima" un "Gutta".

2014. gada augustā Norvēģijas koncerns *[[Orkla]]* parakstīja līgumu par *"NP Foods"* grupas iegādi, tādējādi kļūstot par "Staburadze", "Laimas", "Guttas" un citu zīmolu īpašnieku. Darījums tika pabeigts 2015. gada martā.

Lai optimizētu darbību, "Orkla" veica uzņēmumu reorganizāciju. 2016. gada 10. februārī AS "Staburadze" tika pievienota mātesuzņēmumam SIA "Orkla Confectionery & Snacks Latvija" (tagad SIA "Orkla Latvija"), un vēlāk, 2018. gada 13. novembrī, tam tika pievienota arī SIA "Staburadzes konditoreja".

## Produktu portfelis
"Staburadze" produktu klāsts ir daudzveidīgs, un tajā ietilpst:
* **Tortes** (klasiskās, svētku, saldētās)
* **Kūkas** (tiramisu, siera, medus u.c.)
* **Kēksi**
* **Cepumi un citi konditorejas izstrādājumi**

### Torte "Cielaviņa"
"Cielaviņa" ir zīmola "Staburadze" leģendārākais un atpazīstamākais produkts. Tā ir radīta padomju laikā un kļuvusi par neatņemamu Latvijas svētku galda sastāvdaļu. Tortes pamatā ir kraukšķīgas riekstu bezē kārtas, kas pārklātas ar šokolādes krēmu un dekorētas ar šokolādes gabaliņiem. Torte ir ieguvusi kulta statusu un tiek uzskatīta par vienu no Latvijas garšas simboliem.

## Ražošana
"Staburadze" produkcija tiek ražota SIA "Orkla Latvija" ražotnē Rīgā. Pēc uzņēmuma iegādes "Orkla" ir veikusi nozīmīgas investīcijas ražotņu modernizācijā, lai palielinātu efektivitāti un nodrošinātu produktu kvalitāti. Vēsturiski ražotne atradās Artilērijas ielā, Rīgā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā tīmekļa vietne
* "Orkla Latvija" oficiālā tīmekļa vietne
Andrī Radzualina

**Andrī Nirina Radzualina** (, dzimis ) ir Madagaskaras politiķis, bijušais dīdžejs un uzņēmējs. Radzualina ir bijis Madagaskaras prezidents (2009—2014; 2019—2025).

Nodibinājis sociāldemokrātisko partiju "Jaunā Malagasu noteiktība" un 2007. gadā kļuvis par valsts galvaspilsētas Antananarivu mēru. Esot šajā amatā, Radzualina vadīja opozīcijas kustību pret toreizējo prezidentu Marku Ravalomananu, kas noveda pie politiskās krīzes 2009. gadā. Militāra padome viņu iecēla par pagaidu valdības prezidentu, ko starptautiskā sabiedrība raksturoja kā apvērsumu. 2010. gada novembrī strīdīgā referendumā tika apstiprināta jaunā konstitūcija, kas iezīmēja Madagaskaras Ceturtās republikas sākumu.

Uzvarējis 2018. gada prezidenta vēlēšanās un amatā stājies 2019. gada 19. janvārī. Viņa vadībā valsts saskārās ar COVID-19 pandēmiju un nopietnu pārtikas krīzi. Arī 2023. gadā viņš uzvarēja strīdīgās vēlēšanās. 2025. gadā nabadzības izsaukto nekārtību dēļ viņš bija spiests atstāt valsti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Naidžels Farāžs

**Naidžels Pols Farāžs** (, dzimis ) ir britu politiķis un žurnālists. Kopš 2019. gada pārstāv Lielbritānijas Reformu partiju, bet kopš 2024. gada ir tās līderis. Kopš 2024. gada Farāžs ir Apvienotās Karalistes parlamenta pārstāvis no Klaktonas. Ilgstoši pārstāvējis Lielbritānijas Neatkarības partiju (UKIP) un bijis tās līderis no 2006. līdz 2009. gadam, kā arī no 2010. līdz 2016. gadam. Bijis Eiropas Parlamenta deputāts no 1999. gada līdz Apvienotās Karalistes izstāšanās 2020. gadā.

Farāžs ir viens no zināmākajiem britu eiroskeptiķiem jau kopš 1990. gadu sākuma. 2004. gadā kļuva par Eiropas Parlamenta partijas "Brīvības un tiešās demokrātijas Eiropa" vadītāju. 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās viņa vadītā UKIP partija ieguva visvairāk vietu, kā rezultātā premjerministrs Deivids Kemerons izsludināja referendumu par Apvienotās Karalistes dalību Eiropas Savienībā.

Pēc referenduma Farāžs atkāpās no UKIP līdera amata. 2018. gadā kļuvis par vienu no Brexit partijas (2021. gadā pārdēvēta par Lielbritānijas Reformu partiju) dibinātājiem. Partija ieguva atbalstu no tiem, kuri bija neapmierināti ar Brexit kavēšanos Terēzas Mejas valdībā. 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās Brexit partija ieguva vislielāko atbalstu. Dažas dienas vēlāk Meja paziņoja par atkāpšanos, un viņu nomainīja Boriss Džonsons, kura valdība 2020. gadā īstenoja Brexit. Farāžs vairākkārt ir kritizējis Brexit īstenošanu. 2024. gada Lielbritānijas parlamenta vēlēšanās Farāžu ievēlēja no Klaktonas apgabala.

Farāžs ir pazīstams ar savu no citiem politiķiem atšķirīgo raksturu un stilu, tostarp spilgto personību, modi un sociālo mediju izmantošanu. Viņš tiek raksturots kā labējais populists.

## Atsauces

## Ārējās saites
Epic Drama

***Epic Drama*** ir Apvienotajā Karalistē bāzēts un reģistrēts Centrālās un Austrumeiropas valstīs un Turcijā raidošs televīzijas kanāls, kas pārraidi uzsāka 2017. gada 14. decembrī. Kanāls pārraida Rietumvalstu vēsturiskās drāmas seriālus. Kanāls pieder Londonā bāzētajam uzņēmumam *[[Viasat World]]*.

## Apraide
Kanāls raida Bulgārijā, Bosnijā un Hercegovinā, Horvātijā, Čehijā, Grieķijā, Ungārijā, Igaunijā, Latvijā, Lietuvā, Ziemeļmaķedonijā, Melnkalnē, Polijā, Rumānijā, Serbijā, Slovākijā, Slovēnijā, Ukrainā un Turcijā. Latvijā *Epic Drama* pieejams lielāko TV operatoru un digitālā video satura straumēšanas pakalpojumu sniedzēju klāstā.

## Demonstrētie seriāli
* "Mērdoka noslēpumi"
* "Sisi"
* "Fišeres kundzes mūsdienu slepkavību noslēpumi" jeb "Mis Fišeres modernie izmeklēšanas noslēpumi"
* "Lielas un mazas radības"
* "Endavers"
* "Dalgliešs"
* "Grāntčestera" jeb "Grančestera"
* "Agata Kristi. Mis Mārpla" jeb "Agatas Kristi Mārpla"
* "Tesa no d'Erbervilu cilts"
* "Slepkavība mazpilsētā"
* "Frenkijas Dreikas noslēpumi"
* "Mārlovas slepkavību klubs"

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Epic Drama'' mājaslapa
*
Gintauts Palucks

**Gintauts Palucks** (, dzimis ) ir lietuviešu politiķis. Bijušais Lietuvas premjerministrs.

Kopš 2003. gada Palucks ir Lietuvas sociāldemokrātu partijas (LSDP) biedrs. No 2015. līdz 2019. gadam bijis Viļņas priekšsēdētāja vietnieks. Bijis partijas vadītājs no 2017. līdz 2021. gadam, kā arī kopš 2020. gada viņš ir Seima deputāts. 2025. gadā atkārtoti kļuvis par LSDP vadītāju pēc tam, kad iepriekšējā līdere Vilija Blinkevičiūte nolēma atkārtoti nekandidēt.

Pēc 2024. gada Lietuvas parlamenta vēlēšanām, kur LSDP ieguva visvairāk vietu, Palucks kļuva par premjerministru.
Pēc finanšu noziegumu apkarotāju sāktās izmeklēšanas 2025. gada 24. jūlijā Lietuvas prezidents Gitans Nausēda paziņoja, ka devis premjeram divas nedēļas, lai izskaidrotu sabiedrībai savus biznesa darījumus vai demisionētu. 31. jūlijā kļuva zināms, ka Palucks nolēmis atkāpties no amata.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mārsila pūķgalve

**Mārsila pūķgalve** (*Dracocephalum thymiflorum*) ir pūķgalvju suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir no Bulgārijas līdz Sibīrijas dienvidiem un Irānai. Eiropas centrālajā un rietumu daļā tā ir retumis ievazāta kā nezāle. Latvijā diezgan rets adventīvs augs, pārsvarā valsts austrumdaļā.

## Atsauces
Mazā Medus iela

**Mazā Medus iela** ir iela Daugavpilī, Križu apkaimē. Mazā Medus iela sākas krustojumā ar Azovas ielu, ved ziemeļaustrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Viršu ielu. Ielā ir privātmāju apbūve.

Mazās Medus ielas kopējais garums ir aptuveni 438 metri, visā garumā iela klāta ar grants segumu. Sarkano līniju platums ir 5—9 metri. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Mazo Medus ielu nekursē.

Mazā Medus iela ir vienīgais šīs ielas nosaukums, tas zināms kopš Latvijas PSR laika.

## Ielu savienojumi
Mazā Medus iela ir savienota ar šādām ielām:
* Azovas iela (T veida krustojums)
* Medus iela (savienojums ar bezvārda ceļu)
* Viršu iela / Azovas iela

## Atsauces
Pīseka

**Pīseka** () ir pilsēta Čehijas dienvidos, Dienvidčehijas apgabalā, Pīsekas apriņķa centrs pie Otavas upes  no galvaspilsētas Prāgas. Vēsturiski līdz pat 19. gadsimta vidum Pīseka bija pusautonomā Prāhenes (*Prácheňsko*, *Prachens*) novada centrs. Pīsekas akmens tilts (pirmoreiz uzcelts 13. gadsimta otrajā pusē) ir vecākais līdz mūsdienām saglabājies akmens tilts Čehijā.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta radusies kā zelta smilšu skalotāju apmetne (pilsētas nosaukums burtiski tulkojams kā ‘smiltis’), kas vēlāk izaudzis par tirgus ciems. 1254. gadā karalis Otokars II šeit nodibināja karalisko pilsētu (*královský hrad*). 13. gadsimta otrajā pusē uzbūvēja akmens tiltu pār Otavu un nodibināja naudas kaltuvi. 1308. gadā Pīseka kļuva par Svētās Romas impērijas brīvpilsētu, bet 14. gadsimtā — par Prāhenes novada administratīvo centru. Pilsēta attīstījās kā labības un sāls tirdzniecības centrs, Pīsekas noliktavas bija lielākās Bohēmijā. Husītu karu laikā 15. gadsimtā pilsētu iekaroja husīti un nopostīja klosteri. 17. gadsimta sākumā pilsēta tika nopostīta, bet jau 1641. gadā atjaunota kā karaliskā pilsēta. Kopš 19. gadsimta Pīseka ir nozīmīgs izglītības centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lietnis

thumb|Alumīnija lietnis pēc izmešanas no formas
[thumb|300x300px|Izkausēts zelts tiek liets formā  Siunā, [Nikaragva|Nikaragvā, ap 1959. gadu.]]
**Lietnis** ir relatīvi tīrs materiāla gabals, parasti metāls, kas liešanas procesā iegūts formā, kas piemērota tālākai apstrādei. Lietņiem parasti ir nepieciešama papildu formēšanas procedūra, piemēram, aukstā vai karstā apstrāde, griešana vai frēzēšana, lai iegūtu noderīgu galaproduktu. Arī nemetāliskus materiālus, kas sagatavoti lielākā daudzumā, var saukt par lietņiem, īpaši, ja tie tiek lieti formās. Dārgmetālu lietņus var izmantot kā valūtu vai kā valūtas rezervi, piemēram, zelta lietņus.

Agrāk par lietni ticis saukts arī neliels misiņa katliņš.

## Veidi
Lietņi parasti tiek izgatavoti no metāla, vai nu tīra, vai leģēta, uzkarsēti virs tā kušanas temperatūras un, izmantojot veidnes atdzesēšanas metodi, lieti stieņos vai blokos.

## Atsauces
Krūklanti

**Krūklanti** ir ciems Smiltenes novada Launkalnes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietrumu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V267.

## Atsauces
Kainaiži

**Kainaiži** ir ciems Smiltenes novada Launkalnes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā. Apdzīvotā vieta nomaļus no valsts autoceļiem, Abula upes krastā.

## Atsauces
Krokusu iela (Daugavpils)

**Krokusu iela** ir iela Daugavpilī, Ruģeļu apkaimē, Daugavas labajā krastā. Tā sākas krustojumā ar Nometņu ielu, ved dienvidu virzienā un beidzas pēc krustojuma ar Jāņogu ielu, nesasniedzot Dārznieku ielu. Krokusu iela atrodas dārzu biedrībā "Draudzība", tajā ir vasarnīcu apbūve.

Ielas garums ir 305 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Visā garumā satiksmes kustība norit vienā joslā un atļauta abos virzienos. Krokusu iela ir šaura, tās sarkano līniju platums ir 4 metri. Sabiedriskais transports pa Krokusu ielu nekursē.

Krokusu iela izveidota 1960. gados, bet nosaukums tai piešķirts tikai 2005. gada 26. maijā.

## Ielu savienojumi
Krokusu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Nometņu iela (T veida krustojums)
* Senlejas iela (T veida krustojums)
* Strautu iela (T veida krustojums)
* Upeņu iela (pēc plāna, īstenībā ielu savienojums nav izbūvēts)
* Aroniju iela (T veida krustojums)
* Jāņogu iela

## Atsauces
Olivers Sūlbergs

**Olivers Sūlbergs** (*Oliver Solberg*; dzimis ) ir zviedru rallija braucējs. Pēc vairāku kroskartinga čempionātu uzvarēšanas Solbergs kļuva par 2018. gada *RallyX Nordic* čempionu un 2019. gada *FIA ERC1 Junior* čempionu, pirms 2019. gadā pievienojās Pasaules rallija čempionātam (WRC).

2022. gadā viņš pirmo reizi sacentās WRC augstākajā līmenī kā trešais *[[Hyundai Motorsport]]* pilots, vadot jauno *Rally1* automašīnu. 2023. gadā Sūlbergs atgriezās WRC2 sacensībās, uzvarot savā pirmajā punktu gūšanas sacīkstes posmā Zviedrijas rallijā 2023. gadā.

2024. gadā Sūlbergs pievienojās Formula 1 pilota Lando Norisa *Quadrant Athlete* programmai kopā ar trim citiem braucējiem, tostarp WMX braucēju Loti van Drunenu, *Moto3* pilotu Ivanu Ortolā un olimpisko zelta medaļas ieguvēju Kīganu Palmeru.

Olivera tēvs Peters Sūlbergs un tēvabrālis Henings Sūlbergs arī ir rallija piloti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Krievijas Impērijas Ministru padomes priekšsēdētājs

**Ministru padomes priekšsēdētājs** bija valsts amats Krievijas Impērijā, kas bija Krievijas valdības galva laikposmā starp 1905. gada revolūciju un 1917. gada februāra revolūciju. Par pirmo Ministru padomes priekšsēdētāju 1905. gada 24. oktobrī (6. novembrī) tika iecelts Ministru komitejas priekšsēdētājs grāfs Sergejs Vite (galvenais 1905. gada Oktobra manifesta autors un virzītājs uz konstitucionālām reformām). Pēdējais šajā amatā bija kņazs Nikolajs Goļicins.

Ministru padome pārtrauca savu darbību 1917. gada 27. februārī (12. martā) Februāra revolūcijas laikā. Tās funkcijas kā augstākā valsts pārvaldes institūcija pārgāja 1917. gada 2. (15.) martā izveidotajai Pagaidu valdībai.

## Ārējās saites
Kapteinis Amerika: Brīnišķīgā jaunā pasaule

**"Kapteinis Amerika: Brīnišķīgā jaunā pasaule"** () ir 2025. gada ASV supervaroņu filma, kuras pamatā ir izdevniecības *[[Marvel Comics]]* komiksi ar Semu Vilsonu/Kapteini Ameriku. Filmu producējusi *[[Marvel Studios]]* un izplatīja *[[Walt Disney Studios Motion Pictures]]*, un šī ir ceturtā filma Kapteiņa Amerikas filmu ciklā, turpinājums televīzijas miniseriālam *[[The Falcon and the Winter Soldier]]* (2021) un 35. *[[Marvel Cinematic Universe]]* (MCU) filma. Filmas režisors ir Džūliuss Ona, scenārija autori ir Robs Edvardss kopā ar Malkolmu Spelmanu un Dalanu Masonu, kā arī Onu un Pīteru Glencu. Semu Vilsonu/Kapteini Ameriku atveido Entonijs Makijs, pārējās lomas atveido Denijs Ramiress, Šira Haasa, Karls Lamblijs, Zoša Rokmora, Džankarlo Espozito, Liva Tailere, Tims Bleiks Nelsons un Harisons Fords. Filmā Vilsons izmeklē sazvērestību, kurā iesaistīts ASV prezidents Tadeuss Ross (Fords).

Filma "Kapteinis Amerika: Pilsoņu karš" (2016) noslēdza Kapteiņa Amerikas triloģiju, kurā Stīva Rodžersa lomā bija Kriss Evanss, un Vilsons kļūst par jauno Kapteini Ameriku seriālā *The Falcon and the Winter Soldier*. Seriāla scenāristi Spelmans un Masons līdz 2021. gada aprīlim sarakstīja scenāriju jaunai Kapteiņa Amerikas filmai, un Makijs parakstīja sadarbības līgumu tā paša gada augustā. Ona projektam pievienojās 2022. gada jūlijā, kad arī izziņoja filmas nosaukumu *Captain America: New World Order* ("Kapteinis Amerika: Jaunā pasaules kārtība"). Vēlāk tajā pašā gadā pievienojās papildu aktieri. Nelsons un Tailere atgriezās no otrās MCU filmas "Nepārspējamais Halks" (2008), savukārt Fords aizstāja Viljamu Hērtu Rosa lomā pēc Hērta nāves 2022. gada martā; Ross filmā kļūst par Sarkano Halku. Filmēšana notika no 2023. gada marta līdz jūnijam *Trilith Studios* studijā Atlantā, Džordžijas štatā, un papildu filmēšana notika Vašingtonā. Filmēšanas laikā filmas nosaukumu nomainīja uz "Brīnišķīgā jaunā pasaule". Metjū Ortons pievienojās 2023. gada decembrī, lai sarakstītu scenāriju pārfilmējamām ainām, kas notika no 2024. gada maija līdz novembrim, un pievienoja filmai Espozito. Edvardsa un Glenca iesaistīšanās scenārija veidošanā izziņota tikai 2024. gada decembrī.

Filmas "Kapteinis Amerika: Brīnišķīgā jaunā pasaule" pirmizrāde notika 2025. gada 11. februārī TCL ķīniešu teātrī Holivudā, Losandželosā, bet Amerikas Savienoto Valstu un Latvijas kinoteātros to demonstrēja no 14. februāra kā daļu no MCU piektās fāzes. Filma visā pasaulē nopelnījusi 415 miljonus ASV dolāru. Filma saņēma dažādas kritiķu atsauksmes par savu sižetu, saistību ar citiem MCU projektiem un vizuālajiem efektiem. Makija un Forda aktierspēle saņēma atzinību.

## Atsauces

## Ārējās saites
Riekstu iela (Daugavpils)

**Riekstu iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Judovkas apkaimē. Iela sākas krustojumā ar Silenes ielu un ved austrumu virzienā līdz krustojumam ar Zemnieku ielu.

Ielas garums ir 240 metri, visā garumā tā ir klāta ar grants segumu. Ielas sarkano līniju platums ir 13 metri. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Riekstu ielu nekursē, tuvākā pietura ir "Zemnieku iela" Lielajā ielā.

1975. gada topogrāfiskajā kartē attēlots arī Riekstu ielas ieplānots turpinājums uz austrumiem, no Kurpnieku līdz Ostrovska ielai. Arī mūsdienās uz Riekstu ielu neoficiāli attiecas ceļa posms no Kurpnieku ielas līdz Vakaru ielai, kur atrodas māja Riekstu iela 23, strupceļa atzars no Demenes ielas, kur atrodas māja Riekstu iela 31, un savienojums starp Vakaru un Lejas ielu, kaut gan pēdējais posms nesakrīt ar Riekstu ielas maršrutu.

Riekstu ielā ir privātmāju apbūve. Krustojumā ar Apiņu ielu ierīkots bērnu rotaļu laukums.

Iela izveidota 1950. gados. Tagadējais nosaukums ir zināms no 1960. gadiem, un kopš tā laika nosaukums nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Riekstu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Silenes iela (T veida krustojums)
* Apiņu iela (trijstūrveida krustojums)
* Zemnieku iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Arturo Garsija Sančo

**Arturo Garsija Sančo** (; dzimis ) ir spāņu aktieris, kurš pazīstams kā Manuela de Luhana i Eskerdo lomas atveidotājs ziepju operā "Solījums".

## Agrīnā dzīve un izglītība
Arturo Garsija Sančo dzimis 1990. gada 16. jūlijā Bilbao, Biskajas provincē, Basku zemē, Spānijā. Deviņpadsmit gadu vecumā viņš pārcēlās uz Madridi, lai studētu aktiermākslu. Sākotnēji pazīstams kā **Arturo Sančo**, kopš 2023. gada viņš nolēma lietot savu pilno dzimšanas vārdu.

Viņš studēja interpretāciju Huana Karlosa Koracas studijā un vienlaikus apmeklēja seminārus un meistarklases. Pēc tam apguva dziedāšanas kursus pie Martas Valverdes, tad apmeklēja semināru ar nosaukumu *Constelaciones Familiares*, ko vadīja Hoans Garriga, un semināru ar nosaukumu *Orden y Caos*, par aktiera izteiksmi un tehniku, Huana Karlosa Koracas aktiermākslas skolā, kur pēc četriem gadiem pabeidza apmācību.

## Karjera
Arturo Garsija Sančo sāka darboties vairākās teātra izrādēs, piemēram, *Bodas de sangre*, *La raíz del grito*, *El porvenir en un beso*, *Efectos, Amores chejov* un *Las mujeres sabias* (mūzikls). 2010. gadā trīs nedēļas viņš kā dalībnieks piedalījās realitātes šova *Gran Hermano* divpadsmitajā sezonā, ko pārraidīja *[[Telecinco]]*, kur palika līdz izslēgšanai.

2019. gadā viņš filmējās Patrisijas Garsijas un Santjago Varelas režisētajā īsfilmā *Encadenado*, savukārt 2020. gadā filmējās īsfilmā *Rodio*. Piedalījies vairākos mūzikas videoklipos, piemēram, *La vida no es la la la*, *Café Quijano* grupas izpildījumā, *El precio de tu amor*, *Son Cruz* izpildījumā, *Te vine a ver*, *Los Kjarkas* izpildījumā un *Dueño de todo*, *Ukarmarka* izpildījumā.

2022. gadā viņš atveidoja jaunā Bernata Estanjola lomu *[[Netflix]]* seriālā *Los herederos de la tierra*. Tajā pašā gadā viņu iekļāva *Atresplayer Premium* seriāla *La ruta* aktieru sastāvā. 2023. gadā TVE (*[[Televisión Española]]*) viņu izvēlējās galvenā varoņa Manuela de Luhana i Eskerdo lomas atveidošanai kanāla *[[La 1]]* ziepju operā "Solījums".

## Filmogrāfija

### Televīzija

### Īsfilmas

### Videoklipi

## Teātris

## Televīzijas programmas

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Minskas iela

__NOTOC__
**Minskas iela** ir iela Daugavpilī, Jaunās Forštates apkaimē. Minskas iela sākas krustojumā ar Piekrastes ielu, ved uz ziemeļrietumiem un beidzas savienojumā ar iekškvartāla ceļu Arendoles ielas virzienā. Minskas ielā ir daudzstāvu dzīvojama apbūve.

Ielas garums ir aptuveni 155 metri. Visā garumā Minskas iela ir klāta ar asfalta segumu, satiksmes kustība atļauta abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Minskas ielu nekursē, tuvākās autobusa pieturas atrodas Piekrastes ielā.

## Vēsture
Iela izveidojusies Vecās priekšpilsētas teritorijas nomalē. Tās agrākais nosaukums bija **Kalēju iela**. 1934. gada 9. novembrī to pārdēvēja par **Mednieku ielu**. 1950. gados iela ieguva tagadējo nosaukumu — **[[Minska]]s iela**, Baltkrievijas galvaspilsētas vārdā. Kopš tā laika ielas nosaukums nav mainījies.

1980. gados, ar Jaunās Forštates (tolaik 1. Maija) rajona būvniecību, Minskas ielas teritorija tika iekļauta šajā jaunajā rajonā. Ielas vecā apbūve tika nojaukta un tās vietā izbūvēja tipveida piecstāvu mājas un infrastruktūras objektus.

## Ielu savienojumi
Minskas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Piekrastes iela (T veida krustojums)
* Arendoles iela (savienojums ar bezvārda ceļu)

## Atsauces

## Skatīt arī
* Ventspils iela (Daugavpils)
Garās kājas vārtu tornis

thumb|Garās kājas tornis no Pikkas ielas puses
**Garās kājas vārtu tornis** (, ) ir Tallinas pilsētas mūru tornis, kas atrodas Pikkas un Pikkas Jalgas ielu krustojumā. Viens no diviem Tallinas vārtu torņiem, kas saglabājušies līdz mūsdienām (otrs ir Īsās kājas vārtu tornis (); pārējie nojaukti, jo zaudēja savu funkciju nepieciešamību un traucēja satiksmes attīstībai. Arhitektūras piemineklis. Vārtu tornim, atšķirībā no kaujas torņiem, kuriem ir pakavveida forma, pie pamatnes ir trapecveida forma.

## Vēsture
thumb|left|240px|Pikkas Jalgas iela, kas ved pie torņa (2007)
Tornis uzcelts no akmens plāksnēm, iespējams, iepriekš esoša koka torņa vietā. 1380. gadā Livonijas ordeņa mestrs un Igaunijas valdnieks no 1364. līdz 1385. gadam Vilhelms fon Frimersheims deva atļauju šajā vietā celt akmens vārtu torni. Tornis bija trapecveida (malas 6,2 x 6,8 metri), aptuveni 11 metrus augsts.

Visticamāk, ka torni pārbūvēja 1450. gadā, kad to paplašināja, pievienoja vismaz divus aizsardzības stāvus un kāpnes. Iespējams, ka uzbūvēts arī atvērts aizsardzības stāvs, tāpēc torņa akmens daļa pārsniedza 20 metrus. 1454. gadā pilsētas maģistrāts samaksāja kalējam Rozenbergam par vārtu būvniecību, bet 1455. gadā kalējam Klausam Denenilam par divu vējrāžu izgatavošanu. Torni uzcēla lejaspilsētas iedzīvotāji, lai sevi pasargātu no Domkalnā dzīvojošo dižciltīgo un bruņinieku tirānijas. Maģistrāts par izbraukšanu caur vārtiem karietē vai ratos pieprasīja augstu maksu.

1608. gadā pārbūvēja torņa augšējo daļu. Mūsdienu tornis savu izskatu ieguvis 17. gadsimta beigās. 19. gadsimtā tornī atradās militārais garnizons.

1926. gadā igauņu mākslinieks Ludvigs Oskars uzsāka Garās kājas vārtu torņa pārbūvi. Lai to izdarītu, viņš paņēma bankas aizdevumu pusmiljona Igaunijas marku apmērā, nojauca veco kamīna skursteni, izbūvēja krāsnis katrā stāvā. Tallinas pilsētas valdība parakstīja ar viņu nomas līgumu, sākotnēji no 1927. līdz 1939. gadam, bet pēc trim gadiem termiņu pēc Oskara lūguma pagarināja vēl par 6 gadiem. Oskars dzīvoja Garās kājas tornī līdz bēgšanai uz Vāciju 1944. gadā.

Mūsdienās tornī atrodas dzīvojamās telpas un mākslas studija. Pēc ugunsgrēka 1995. gadā tornis ieguva jaunu torņa smaili. Jauno vējrādi izkala metālmākslinieks Heino Millers, kura darbnīca atradās tornī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Luijs Aleksandrs Bertjē

**Luijs Aleksandrs Bertjē** (; dzimis , miris ) bija franču karavīrs un Francijas maršals, Napoleona imperatora štāba priekšnieks, kurš spēlēja būtisku lomu Napoleona karos.

## Dzīvesgājums
Bertjē dzimis 1753. gadā Versaļā, militārā inženiera ģimenē. Militāro karjeru sāka 1775. gadā, piedalījās Amerikas Neatkarības karā franču kontingenta sastāvā. Ar izcilām organizatoriskām prasmēm izcēlās Revolucionārajos karos, kas ļāva viņam strauji virzīties pa dienesta kāpnēm.

Viņš kļuva par vienu no tuvākajiem Napoleona sabiedrotajiem un bija viņa štāba priekšnieks visos svarīgākajos karagājienos no 1796. līdz 1814. gadam. Bertjē organizēja armiju pārvietošanu, nodrošinājumu un ziņojumu apriti ar neticamu precizitāti, kas ļāva Napoleonam veiksmīgi vadīt sarežģītas kampaņas.

1804. gadā viņš tika iecelts par Francijas maršalu, bet vēlāk kļuva arī par Nešateles firstu un Valangines princi, kā arī saņēma Vagramas hercoga titulu pēc kaujas 1809. gadā.

Pēc Napoleona pirmās atteikšanās no troņa Bertjē pakļāvās Burboniem, taču viņa nostāja bija neskaidra Otrās restaurācijas laikā. Kad Napoleons atgriezās no Elbas, Bertjē neiesaistījās viņa atbalstīšanā.

Bertjē gāja bojā 1815. gada 1. jūnijā Bambergā, apstākļos, kas joprojām nav pilnībā skaidri — vai nu tas bija nelaimes gadījums, pašnāvība, vai arī slepkavība.

## Ārējās saites
Žans Batists Besjē

**Žans Batists Besjē** (; dzimis , miris ) bija franču ģenerālis un Francijas maršals, kurš izcēlās Napoleona karu laikā kā izcils kavalērijas komandieris un Imperatora gvardes vadītājs.

## Dzīvesgājums
Besjē dzimis 1768. gada 6. augustā Pradamānā Francijas dienvidos. Militāro dienestu uzsāka Revolucionāro karu laikā, un pateicoties drosmei un spējām kavalērijas vienībās, ātri izpelnījās paaugstinājumus. Viņš piedalījās vairākās nozīmīgās kaujās, tai skaitā Marengo un Austerlicā.

1804. gadā Napoleons viņu iecēla par Francijas maršalu. Kā Imperatora gvardes komandieris, Besjē bija viens no tuvākajiem Napoleona sabiedrotajiem un spēlēja galveno lomu vairākās uzvarās. Viņa vadītā kavalērija bieži tika izmantota izšķirošos brīžos kaujas laukā.

1813. gada pavasarī, Vācijas kampaņas laikā, Besjē tika nogalināts kaujā pie Ripahojenes, neilgi pirms Leipcigas kaujas. Viņa nāve bija smags trieciens Napoleonam, kurš viņu ļoti cienīja.

## Ārējās saites
Eduārs Mortjē

**Eduārs Mortjē** (; dzimis , miris ) bija franču karavīrs, ģenerālis un Francijas maršals. Viņš bija izcils karavadonis Napoleona karu laikā, vēlāk arī diplomāts un politiķis, kurš kalpoja Luija Filipa I valdīšanas laikā. 

## Dzīvesgājums
Eduārs Mortjē dzimis 1768. gada 13. februārī Le Katlē Francijā. Militāro karjeru sāka Francijas revolūcijas laikā un ātri izcēlās ar vadības spējām. Viņš piedalījās daudzās svarīgās kampaņās un 1799. gadā kļuva par ģenerāli.

1804. gadā viņš tika iecelts par Francijas maršalu. Viņš komandēja vairākas armijas un izcēlās kampaņā Vācijā un Krievijas kampaņā, tostarp arī Frīdlandes un Eilavas kaujās. 

Pēc Napoleona krišanas Mortjē pakļāvās Burbonu monarhijai un turpināja dienestu. Vēlāk viņš kļuva par Francijas vēstnieku Krievijā un ieņēma vairākus augstus amatus Luija Filipa I valdīšanas laikā.

1835. gada 28. jūlijā Mortjē tika nogalināts atentātā Parīzē, kad tika izdarīts uzbrukums karalim Luijam Filipam I. Sprādzienā gāja bojā vairākas augstās amatpersonas, tostarp Mortjē.

## Ārējās saites
Nokarenā pūķgalve

**Nokarenā pūķgalve** (*Dracocephalum nutans*) ir pūķgalvju suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Eiropas dienvidos un dienvidaustrumos, kā arī  Āzijā. Latvijā ir ļoti rets ievazāts (adventīvs) augs. Morfoloģiski ļoti tuva mārsila pūķgalvei (*Dracocephalum* *thymiflorum*).

## Atsauces
Karmena Asekasa

**Karmena Asekasa** (; dzimusi  Aļaskā) ir amerikāņu un spāņu aktrise, dejotāja un modele, kura pazīstama ar Katalīnas de Luhanas lomu Spānijas TV kanāla *[[La 1]]* ziepju operā "Solījums" (2023—pašlaik).

## Biogrāfija
Karmena Asekasa dzimusi 1996. gada 12. septembrī Aļaskā, ASV, kur dzimis viņas tēvs, un uzaugusi Valensijā, Spānijā, kur dzimusi Asekasas māte. Papildus aktiermākslai, K. Asekasa aizraujas ar fotogrāfēšanu un mākslu, un brīvi pārvalda angļu, spāņu un valensiešu valodu.

## Karjera

### Izglītība
Karmena Asekasa apguvusi dažādas mākslas jomas, piemēram, teātra mākslu, dziedāšanu, laikmetīgo deju un kinomākslu. No 2004. līdz 2010. gadam viņa apguva dziedāšanu un mūzikas teoriju *La Nau* kora skolā, kas ir saistīta ar Valensijas Universitāti. No 2011. līdz 2021. gadam Asekasa mācījās laikmetīgās dejas, urbānās dejas un gaisa dejas kursos.

No 2014. līdz 2018. gadam Asekasa studēja aktiermākslu Dramatiskās mākslas augstskolā (ESAD) Valensijā. 2019. gadā viņa stažējās centra *Atalaya TNT* teātra pētniecības laboratorijā Seviljā, lai gan COVID-19 pandēmijas laikā K. Asekasa izmantoja iespēju apmeklēt vēl vienu kursu, šoreiz kinomākslā, Universālajā mākslas skolā. 2021. gadā Asekasa apmeklēja gaisa dejas kursu cirkā *Espai de Circ* un vēl vienu kinomākslas kursu UA skolā, abos gadījumos Valensijā.

### Aktrises karjera
2018. gadā K. Asekasa sāka uzstāties teātra lugās *L'Òpera dels tres rals* (ESAD diplomdarbs) un *Ser Visibles*, kam 2019. gadā sekoja izrāde *Baby Shark* festivālā *Cinta* Seviljā un *Radical* teātrī Kordovā. 2020. gadā kopā ar teātra trupu *Little Lions* viņa devās valsts mēroga turnejā ar izrādi *Shakespeare Returns*, bērnu un jauniešu teātra iestudējumu angļu valodā. Nākamajā, 2021. gadā, K. Asekasa piedalījās lugā *A Galopar*.

Nākamajā gadā, 2022. gadā, Karmena Asekasa pievienojās Spānijas video straumēšanas platformas *[[Atresplayer|Atresplayer Premium]]* seriāla *[[La ruta]]* aktieru ansamblim Noes lomā. 2023. gadā TVE viņu izvēlējās Katalīnas de Luhanas, marķīza Alonso de Luhana, kuru atveido Manuels Regeiro, meitas, lomai kanāla *[[La 1]]* ziepju operā "Solījums".

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites

*