Aleksandrs Gapoņenko

**Aleksandrs Gapoņenko** (, dzimis  Melitopolē, Ukrainas PSR) ir Latvijas ukraiņu izcelsmes aktīvists un publicists, kuram Latvijas tiesa 2026. gadā piesprieda cietumsodu par nacionālā naida un nesaticības izraisīšanu. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1954. gadā Padomju armijas virsnieka Vladimira Gapoņenko un viņa sievas Valentīnas ģimenē. Kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Latvijā, mācījās Rīgas 51. vidusskolā, kuru absolvēja 1971. gadā. Līdz 1973. gadam dienēja Padomju armijā, vēlāk studēja Latvijas Universitātes Ekonomikas fakultātē un iestājās PSKP. No 1983. līdz 1990. gadam strādāja Rīgas Augstākajā politiskajā karaskolā par politekonomijas docentu. Pārbūves laikā bija Demokrātiskās iniciatīvas centra līdzpriekšsēdētājs. Pēc Latvijas PSR Augstākās Padomes 1990. gada 15. februāra "Deklarācijas jautājumā par Latvijas valstisko neatkarību" Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidija priekšsēdētājs Anatolijs Gorbunovs Aleksandru Gapoņenko iekļāva komisijā pasākumu sagatavošanai Latvijas ekonomiskās un politiskās neatkarības atjaunošanai.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Gapoņenko no 1993. līdz 2012. gadam bija Baltijas Starptautiskās akadēmijas docents.
Kopš 2012. gada ir Latvijas Krievu kopienas viceprezidents. 2014. gadā kopā ar domubiedriem organizēja Latvijā akciju "Nemirstīgais pulks".
Bija viens no krievu valodas referenduma organizatoriem.
Vairākas reizes nokļuva Drošības policijas (DP) redzeslokā par nacionālā naida kurināšanu un palīdzības sniegšanu ārvalstij, kā arī par darbību, kas vērsta pret Latvijas Republikas valstisko neatkarību, suverenitāti, teritoriālo vienotību, valsts varu vai valsts iekārtu Latvijas Republikas Satversmē. Pēc  datiem viņš saņēma finansējumu no Krievijas. Viņam aizliedza iebraukšanu Igaunijā, Lietuvā, Moldovā un Ukrainā.

2015. gada februārī viņu apsūdzēja nacionālā naida un nesaticības izraisīšanu pret latviešiem, lietuviešiem un igauņiem par publikāciju savā *[[Facebook]]* profilā, kurā Gapoņenko apgalvoja, ka amerikāņi veiks etnisko tīrīšanu Rīgā, kopā ar DP apcietinot krievvalodīgos iedzīvotājus un izveidojot Skonto stadionā koncentrācijas nometni. Gapoņenko publikāciju lūdza izvērtēt Saeimas Aizsardzības, iekšlietu un korupcijas novēršanas komisijas vadītājs Ainars Latkovskis.
2018. gada sākumā iestājās T. Ždanokas un M. Mitrofanova vadītajā politiskajā partijā "Latvijas Krievu savienība".

2018. gada aprīlī Gapoņenko aizturēja par runu "Vislatvijas vecāku sapulcē", kurā Drošības policija saskatīja iespējamās pret Latviju vērstās darbības. Pats Gapoņenko uzskatīja savu aizturēšanu par patvaļu un pieteica badastreiku. 21. aprīlī Rīgas apgabaltiesa viņam piemēroja apcietinājumu, no kura atbrīvoja 23. augustā.
2020. gada aprīlī Valsts drošības dienests izbeidza pret A. Gapoņenko, V. Lindermanu un T. Ždanoku ierosināto kriminālprocesu. VDD vērtējumā Vislatvijas vecāku sapulces gaitā paustie izteikumi un veiktās darbības bija provokatīvas un vērstas uz Latvijas sabiedrības šķelšanu, tomēr izmeklēšanas gaitā, izvērtējot tās atbilstoši Krimināllikumā noteiktajām pazīmēm, netika konstatēts noziedzīgais nodarījums. 2022. gadā Satversmes aizsardzības biroja direktors Egils Zviedris Gapoņenko nosauca kā vienu no spilgtākajiem piemēriem Krievijas ietekmes aģentiem Latvijā.

2025. gada februāra sākumā Aleksandrs Gapoņenko uzstājās ar runu Maskavas "NVS valstu institūta" rīkotajā konferencē "Krievijas tautiešu etnocīds Baltijas valstīs", kurā latviešus attēloja kā naidīgi noskaņotus pret Latvijā dzīvojošajiem krieviem. Drīz pēc tam Valsts drošības dienests aizturēja Gapoņenko. 2026. gada 27. janvārī Rīgas rajona tiesa viņam par palīdzību Krievijai pret Latviju vērstā darbībā, kā arī par nacionālā naida un nesaticības izraisīšanu piesprieda brīvības atņemšanu uz desmit gadiem un probācijas uzraudzību uz trīs gadiem.

## Darbi
* Krievu diskriminācija Baltijā: iemesli, formas un pārvarēšanas iespējas
* Прибалтийские русские: история в памятниках культуры (1710—2010). Rīga: ИЕИ, 2010. — ISBN 978-9934-8113-2-6 (Baltijas krievi: vēsture kultūras pieminekļos.)
* Латгалия: в поисках иного бытия. Rīga: ИЕИ, 2012. — ISBN 978-9934-8113-3-3.
* Этнические конфликты в странах Балтии в постсоветский период. Rīga: ИЕИ, 2013. — ISBN 978-9934-8113-5-7. Ethnic conflicts in Baltic countries in the post-soviet period (Co-authored). Rīga: IES, 2013. — 276 p. — ISBN 978-9934-8113-6-4.
* Prosecution of human rights activists in the Baltic states (Co-authored). Rīga: IES, 2013.
* Русская нация: этнические и цивилизационные вызовы. Rīga: ИЕИ, 2015.

## Filmas
* 2013: *Ostland. Ночь под свастикой* ("Ostland. Nakts zem svastikas"), 115 minūtes. Režisors N. Kabanovs. Filma izveidota sadarbībā ar Gapoņenko.
* 2014: *Русским школам быть!* ("Krievu skolām būt!"). Pēc Gapoņenko skaidrojumiem, filma ir mēģinājums ar vizuālām metodēm atspoguļot Latvijas krievu kustību pret mazākumtautību izglītības reformu. Drošības policija apgalvo, ka filma ir uzfilmēta par līdzekļiem no Krievijas. Pats Gapoņenko apgalvo, ka uzņēma filmu par savējiem līdzekļiem.
* 2018: *Латвия, которую мы потеряли?* ("Latvija, kuru mēs zaudējām") filma no divām daļām. Otrajā daļā apgalvoja, ka J. Staļins glābis latviešu leģionārus, bet prezidents K. Ulmanis veica masveida vacbaltiešu deportācijas, atņemot viņiem zeltu un naudu. Latvijā filma guva asu kritiku, piemēram, J. Sārts uzskatīja, ka Gapoņenko šādā veidā cenšas izpatikt Krievijas varasiestādēm, lai pretendētu uz turpmāku atbalstu no viņu puses. Savukārt Latvijas Universitātes komunikāciju zinātņu profesors O. Skudra nosauca filmu par Latvijas Krievu savienības politiskās kampaņas sastāvdaļu, piebildot, ka PSRS tēla idealizācija varētu būt partijas rezerves tēma pēc Latvijas skolu reformas beigām.

## Atsauces