open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kamennogorska

**Kamennogorska** () ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabalā pie Vuoksas upes. Līdz 1948. gadam pilsētas nosaukums bija **Antrea** (, ).

## Vēsture
Rakstos Antrea pirmoreiz minēta 1597. gadā. Ziemeļu kara rezultātā iekļāvās Krievijas sastāvā. Pēc Somijas pievienošanas Krievijai 1809. gadā iekļāvās Somijas lielhercogistē, vēlāk jaunajā Somijas valstī. Ziemas kara rezultātā tika iekļauta PSRS. Otrā pasaules kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam to atkal ieņēma somu spēki. Pēc kara pilsētas somu iedzīvotāju pārcēlās vai tika pārcelti uz Somiju. 1948. gadā, pārkrievojot apgabala vietvārdus, pilsētu nosauca par Graņitnu (*Гранитный*), vēlāk Pervomajsku (*Первомайск*), un visbeidzot - Kamennogorsku.

## Ekonomika
Pie pilsētas atrodas vairāki granīta ieguves karjeri. Darbojas "Svenska Cellulosa Aktiebolaget SCA" papīrrūpnīca.

## Kultūra
1913. gadā pie pilsētas purvā tika atrasts zvejas tīkls, kura vecums tiek lēsts ap 10 000 gadu, kas ir vecākais zināmais zvejas tīkls pasaulē. Mūsdienās tas glabājas Somijas Nacionālajā muzejā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Kamennogorska enciklopēdijā "Mana pilsēta"
Stīvs Makvīns (režisors)

**Stīvens Rodnijs "Stīvs" Makvīns** (; dzimis ) ir britu kinorežisors, producents, scenārists un videomākslinieks.

Veidojis skulptūras. 1999. gadā saņēmis Tērnera balvu, kas ir augstākais Apvienotās Karalistes apbalvojums vizuālajiem māksliniekiem. Uzņēmis piecas pilnmetrāžas filmas: "Bads" (2008), "Kauns" (2011), "12 gadi verdzībā" (2013), "Atraitnes" (2018) un *[[Blitz (filma)|Blitz]]* (2024). Pirmajās trīs pilmmetrāžas filmās filmējies Maikls Fasbenders. Par filmu "Bads" Kannu kinofestivālā saņēmis Zelta kameras balvu kā labākais debitants. Par filmu "12 gadi verdzībā" saņēmis vairākus apbalvojumus, tāpat vairākus apbalvojumus saņēmusi arī pati filma.

## Atsauces

## Ārējās saites
Maikls Fasbenders

**Maikls Fasbenders** (*Michael Fassbender*; dzimis ) ir īru/vācu aktieris.

Filmējies tādās filmās kā "300: Termopilu kauja" (2007), "Bēdīgi slavenie mērgļi" (2009), "Akvārijs" (2009), "X-cilvēki: Pirmā klase" (2011), "Džeina Eira" (2011), "Bīstamā metode" (2011), "Bads" (2008), "Kauns" (2011), "Prometejs" (2012), "12 gadi verdzībā" (2013).

Par lomu filmā "Kauns" saņēmis Venēcijas kinofestivāla labākā aktiera balvu, tāpat nominēts BAFTA kino balvai un Zelta globusa balvai. Vairāku balvu nominācijas saņēmis par lomu filmā "12 gadi verdzībā". Par šo otrā plāna lomu saņēmis arī nomināciju Amerikas Kinoakadēmijas balvai. Par Stīva Džobsa lomu filmā "Stīvs Džobss" Fasbenderu otro reizi izvirzīja 88. Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais aktieris galvenajā lomā". 2023. gadā, pēc trīs gadu pārtraukuma aktiera karjerā, atveidojis galveno lomu Deivida Finčera filmā *[[The Killer]]*.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Marks Eduārs Vlašičs

**Marks Eduārs Vlašičs** (; dzimis ) ir horvātu izcelsmes Kanādas hokejists, aizsargs. Pašlaik (2017) spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Sanhosē "Sharks" sastāvā.

## Spēlētāja karjera
Pēc trim QMJHL kluba Kvebekas "Remparts" sastāvā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Vlašičs sāka 2006.—07. gada sezonā, kuru aizvadīja NHL vienības Sanhosē "Sharks" rindās. Kluba sastāvā hokejistam izdevās nostiprināties jau pirmajā sezonā, vienīgo AHL spēli tās fārmklubā Vorčestras "Sharks" aizvadot 2007.—08. gada sezonā.

2008. gada augustā hokejists pagarināja līgumu ar "Sharks" uz nākamajām četrām sezonām, savukārt 2012. gada vasarā noslēdza piecu gadu līgumu par 21 miljonu ASV dolāriem.

Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 2014. gada olimpisko čempionu, spēlējis arī 2009., 2012. un 2017. gada Pasaules čempionātos, 2009. gadā kopā ar izlasi izcīnot sudraba medaļas.

## Ārējās saites
Dens Hemhuiss

**Dens Hemhuiss** (; dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, aizsargs, Kanādas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 16 sezonas un 1148 spēles Nacionālajā hokeja līgā. Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 2014. gada olimpisko, kā arī divkārtēju pasaules čempionu hokejā.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Hemhuiss sāka 2002.—03. gada sezonā Amerikas hokeja līgas kluba Milvokī "Admirals" sastāvā. Jau nākamajā sezonā aizsargs nostiprinājās NHL vienībā Našvilas "Predators", taču "Admirals" atgriezās 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā. Drīz Hemhuiss kļuva par vienu no komandas vadošajiem spēlētājiem, no 2007. līdz 2009. gadam pildot arī "Predators" kapteiņa palīga funkcijas.

2010. gada 1. jūlijā Hemhuiss noslēdza sešu gadu līgumu ar Vankūveras "Canucks". 2010.—11. gada sezonā kopā ar komandu aizsargs sasniedza Stenlija kausa finālu, kurā gan "Canucks" piekāpās Bostonas "Bruins" vienībai. "Canucks" rindās Hemhuiss spēlēja līdz 2016. gada vasarai, kad noslēdza divu gadu līgumu ar Dalasas "Stars". No 2018. līdz 2020. gadam spēlēja Našvilas "Predators", taču tad paziņoja par karjeras noslēgšanu.

Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 2014. gada olimpisko čempionu, spēlējis arī 2006., 2007., 2008., 2009., 2013. un 2015. gada Pasaules čempionātos, 2007. un 2015. gadā izcīnot zelta, bet 2008. un 2009. gadā - sudraba medaļas.

## Ārējās saites
Ēģiptiešu hieroglifi

**Ēģiptiešu hieroglifi** ( — ‘dieva vārdi’) ir formālā rakstība, kas tika izmantota Senajā Ēģiptē. Tajā ir gan logogrāfiski, gan alfabētiski elementi. Tā bija viena no rakstībām, kas tika izmantota ēģiptiešu valodas pierakstīšanai sākot ar 4. tūkstošgadi p.m.ē. līdz Senās Romas valdīšanas laikam Ēģiptē.

1799. gadā Napoleona karaspēka atrastais Rozetas akmens, uz kura ir vienāds teksts ēģiptiešu valodā hieroglifu un dēmotiskajā rakstā, kas papildināti ar tulkojumu sengrieķu valodā, ļāva uzsākt ēģiptiešu hieroglifu atšifrēšanu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Zefirīns

**Pāvests Zefirīns** (, dzimšanas datums nezināms, miris ) bija Romas bīskaps un līdz ar to katolisma tradīcijā tiek uzskatīts par vienu no Romas pāvestiem. Šajā amatā viņš bija aptuveni no 199. līdz 217. gadam. Viņš ir dzimis Romā. Teologa Ipolita darbā *Philosophymena* ir minēts, ka Zefirīns bija vīrs bez izglītības un vājš pāvests.

Pāvests Zefirīns ir iecelts svēto kārtā. Pāvesta Zefirīna piemiņas dienas ir 26. augusts un 20. decembris.

## Ārējās saites
*
Primorska (Ļeņingradas apgabals)

**Primorska** () ir pilsēta Somu līča krastā Ļeņingradas apgabalā. Līdz 1948. gadam pilsētas nosaukums bija **Koivisto** (). 

## Vēsture
Senākā vikingu apmetne Bjorka () atradās uz Lielās Bērzu salas (), kas
1268. gadā Novgorodas hronikā tā minēta kā Berezovska (*Берёзовское*). 1293. gadā apvidu iekaroja zviedri. Pēc Lielā Ziemeļu kara to pakļāva Krievija. Pēc Somijas aneksijas 1809. gadā to iekļāva Somijas lielhercogistē, 1917. gadā Somijas valstī. Pēc Ziemas kara to anektēja PSRS. Otrā pasaules kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam to atkal ieņēma somu spēki. Pēc kara pilsētas somu iedzīvotāji pārcēlās uz Somiju. 1948. gadā, pārkrievojot apgabala vietvārdus, pilsētu nosauca par Primorsku. 2001. gadā Primorskā atklāja naftas terminālu.

## Ekonomika
Primorska ir ievērojama naftas eksporta osta - Baltijas naftasvadu sistēmas galapunkts.

## Cilvēki

Primorska (Koivisto) ir somu tramplīnlēcēja Eino Kirjonena (*Eino Kirjonen*, 1933-1988) dzimtā pilsēta.

1557. gadā netālu no pilsētas mira somu reformācijas darbinieks Mikaels Agrikola (*Mikael Agricola*, 1510-1557).

## Atsauces

## Ārējās saites

*Primorska enciklopēdijā "Mana pilsēta"
Koivisto

**Koivisto** ( — 'bērzaine') ir somu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Mauno Koivisto (*Mauno Koivisto*; 1923—2017), Somijas prezidents
* Mīka Koivisto (*Miika Koivisto*, 1990),  hokejists

## Var būt arī
* Koivisto (salas), Somu jūras līča salu nosaukums līdz 1947. gadam, tagad Berjozovije salas (*Берёзовые острова*)
* Koivisto (pussala), Somu jūras līča pussalas nosaukums līdz 1948. gadam, tagad Koperorta (*Киперорт*)
* Koivisto (pilsēta), agrāk Somijas, tagad Krievijas pilsēta Primorska
Topāzs

**Topāzs** ir silikātu minerāls, kas satur alumīniju un fluoru. Tā ķīmiskā formula ir Al2SiO4(F,OH)2. Bez piejaukumiem topāzs ir bezkrāsains un caurspīdīgs. Tomēr tas bieži ir sastopams krāsains, jo ir dažādi piejaukumi, piemēram, dzelzs, titāns, hroms un vanādijs. Šādu topāzu izplatītākās krāsas ir zilā, brūnā, oranžā, dzeltenā, zaļā un rozā krāsa. Skaistuma dēļ topāzs ir dārgakmens.

Topāzs ir Amerikas Savienoto Valstu štata Jūtas simbols.
Mārgarita Herika

**Mārgarita Herika** (, dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu bibliotekāre un Kino mākslas un zinātnes akadēmijas direktore. Herikai piedēvē Amerikas Kinoakadēmijas balvas nosaukšanu par "Oskaru", jo, ieraugot statueti, viņa esot iesaukusies "izskatās gluži kā mans tēvocis Oskars" (). Neskatoties uz šo apgalvojumu, arī Akadēmijas prezidente Beta Deivisa un Holivudas dzeltenās preses reportieris Sidnejs Skolskijs norāda, ka tieši viņi ir ieviesuši šo Kinoakadēmijas balvas palamu.

Mārgarita Herika dzimusi 1902. gada 27. septembrī Spokanā, Vašingtonā, ASV. Beigusi Vašingtonas Universitāti. Strādāja par bibliotekāri Jakimas pilsētas bibliotēkā. Pēc laulībām ar Donaldu Gledhilu, Kinoakadēmijas izpildsekretāra palīgu, 1931. gadā viņa pārcēlās uz Holivudu un kļuva par pirmo Kinoakadēmijas bibliotekāri. Šajā amatā viņa nostrādāja līdz pat 1943. gadam, kad kļuva par Kino mākslas un zinātnes akadēmijas direktori, nomainot šajā amatā savu vīru. 1945. gadā Mārgarita Herika izšķīrās ar Donaldu Gledhilu. 1946. gadā viņai piedāvāja palikt direktores amatā, kurā viņa nostrādāja līdz pat pensijai 1971. gadā. 1946. gadā Mārgarita apprecējās ar Filipu A. Heriku, kura uzvārdu paturēja pēc šķiršanās 1951. gadā.

Kinoakadēmijas bibliotēka Beverlihilsā, kur glabājas filmu materiāli lentēs, ir nosaukta Mārgaritas Herikas vārdā.

Mārgarita Herika nomira 73 gadu vecumā, 1976. gadā, Vūdlandhilsā.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Mārgaritas Herikas bibliotēkas mājaslapa
Svetogorska

**Svetogorska** () ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabalā pie Vuoksas upes. Līdz 1949. gadam pilsētas nosaukums bija **Enso** ().

## Vēsture
Pilsēta dibināta Somijas lielhercogistē 1887. gadā, kad šeit tika nodibināta papīrrūpnīca. Vēlāk tā iekļāvās Somijas valstī, un Enso atradās kompānijas *Enso-Gutzeit Oy* (mūsdienās *[[Stora Enso]]*) lielākā rūpnīca. Ziemas kara rezultātā tika iekļauta PSRS. Otrā pasaules kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam to atkal ieņēma somu spēki. Pēc kara pilsētas somu iedzīvotāji pārcēlās vai tika pārcelti uz Somiju. 1949. gadā, pārkrievojot apgabala vietvārdus, pilsētu nosauca par Svetogorsku. 1972. gadā, sadarbībā ar Somiju, tika uzsākta lielas papīrrūpnīcas celtniecība.

## Ekonomika
Svetogorskā atrodas liela ASV kompānijas *[[International Paper]]* celulozes rūpnīca, kā arī kompānijas SCA papīra izstrādājumu rūpnīca. Kilometru no pilsētas - robežpunkts ar Somiju.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Svetogorska enciklopēdijā "Mana pilsēta"
One World Trade Center

***One World Trade Center*** ir debesskrāpis Manhatanā, Ņujorkā, ASV. Šī ir galvenā ēka jaunajā Pasaules tirdzniecības centra kompleksā. Šis ir augstākais debesskrāpis Rietumu puslodē. Ēkai ir 104 stāvi.

*One World Trade Center* uzcelts bijušā Pasaules tirdzniecības centra sestās ēkas vietā. Ēkas būvniecība tika uzsākta .  tika pabeigta ēkas antena. Tobrīd tas bija ceturtais augstākais debesskrāpis pasaulē. Antenas smaile sasniedz 1776 pēdu (541 metra) augstumu, kas ir arī ASV Neatkarības deklarācijas parakstīšanas gads. Kopš  šī ir augstākā ēka Ņujorkā, kad tika pārspēts *[[Empire State Building]]* augstums. Tiek paredzēts, ka *One World Trade Center* tiks atvērts 2014. gadā.

2012. gada aprīlī ēkas kopējās izmaksas tika aprēķinātas 3,9 miljardu ASV dolāru vērtībā, tādējādi tobrīd tā bija pasaulē dārgākā atsevišķā ēka.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Visocka

**Visocka** () ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabalā Somu līča krastā. Līdz 1948. gadam pilsētas nosaukums bija **Ūrasa** (), zviedru variantā - **Trongsunda** (). Jūras osta. Pēc iedzīvotāju skaita otrā mazākā pilsēta Krievijā (mazākā ir Čekaļina Tulas apgabalā).

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1532. gadā. Ziemeļu kara rezultātā iekļāvās Krievijas sastāvā. Pēc Somijas pievienošanas Krievijai 1809. gadā iekļāvās Somijas lielhercogistē, vēlāk jaunajā Somijas valstī. No 1864. līdz 1867. gadam pie apdzīvotās vietas tika uzcelts cietoksnis (mūsdienās drupās). Ziemas kara rezultātā tika iekļauta PSRS. Otrā pasaules kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam to atkal ieņēma somu spēki. Pēc kara pilsētas somu iedzīvotāju pārcēlās vai tika pārcelti uz Somiju. 1948. gadā, pārkrievojot apgabala vietvārdus, pilsētu nosauca par Visocku. 2001. gadā Primorskā atklāja naftas terminālu.

## Ekonomika
Visocka ir ievērojama jūras osta.

## Cilvēki
19. gadsimta beigās salās pie Visockas savus eksperimentus ar bezdrāts telegrāfu veica Aleksandrs Popovs. 

## Atsauces

## Ārējās saites

*Visocka enciklopēdijā "Mana pilsēta"
Lupita Ņono

**Lupita Amondi Ņono** (*Lupita Amondi Nyong'o*; dzimusi  Mehiko) ir Kenijas aktrise, kinorežisore un mūzikas video režisore.

Plašākai publika kļuva pazīstama ar lomu Stīva Makvīna 2013. gada drāmā "12 gadi verdzībā". Par lomu šajā filmā viņa saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā otrā plāna aktrise, tāpat tika nominēta Zelta globusa un BAFTA kino balvai. Attēlojusi lomas arī filmās "Zvaigžņu kari: Spēks mostas" (2015), "Dāma no Katves" (*Queen of Katwe*, 2016), "Zvaigžņu kari: Pēdējie džedi" (2017), "Melnā Pantera" (2018), "Mēs" (2019), "Zvaigžņu kari: Skaivokera atdzimšana" (2019), *[[Little Monsters]]* (2019) un "Aģentes 355" (2022). Ņono izvēlēta par 74. Berlīnes Starptautiskā kinofestivāla žūrijas prezidenti.

Žurnāls *[[People]]* Lupitu Ņono nosauca par 2014. gada skaistāko cilvēku pasaulē.

## Filmogrāfija

### Kino

### Televīzija

### Videospēles

### Cits

## Atsauces

## Ārējās saites
CN tornis

**CN tornis** (, ) ir 553,33 metrus augsts tornis Toronto, Kanādā. Tornis tika pabeigts 1976. gadā, kļūstot par pasaulē augstāko būvi. Tas saglabāja šo titulu 34 gadus līdz Halīfa un Kantona torņa pabeigšanai 2010. gadā. CN tornis joprojām ir Rietumu puslodes augstākā brīvi stāvošā struktūra.

Katru gadu to apmeklē vairāk nekā 2 miljoni tūristu. Burti "CN" torņa nosaukumā nozīmē Kanādas nacionālais (), kas ir dzelzceļa uzņēmums, kurš uzbūvēja torni.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Volhovas rajons

**Volhovas rajons** () ir Krievijas Ļeņingradas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Ļeņingradas apgabala Lodeinoje Poļes, Tihvinas, Kirišu un Kirovskas rajoniem, kā arī Lādogas ezeru.

Rajona teritorijā atrodas viena no senākajām rakstos minētājām apdzīvotajām vietām Krievijā — Staraja Ladoga.
Novaja Ladoga

**Novaja Ladoga** () ir pilsēta pie Volhovas upes ietekas Lādogas ezerā Ļeņingradas apgabalā Krievijā. Atrodas pie federālā autoceļa R21 "Kola".

## Vēsture
Pilsētu 1704. gadā dibināja Pēteris I, pārvietojot uz šejieni gan Staraja Ladogas iedzīvotājus, gan cilvēkus no citiem ziemeļu reģioniem, un nodibinot kuģubūvētavu. No 1719. līdz 1731. gadam tika izrakts Veclādogas kanāls, lai izvairītos no bīstamās navigācijas pa Lādogas ezeru. No 1861. līdz 1866. gadam paralēli vecajam tika izrakts Jaunlādogas kanāls. Otrā pasaules kara laikā Novaja Ladogā atradās PSRS Ladogas flotiles galvenā bāze, kas nodrošināja t.s. Dzīvības ceļa funkcionēšanu aplenktajai Ļeņingradai.

## Ekonomika
Novaja Ladogā atrodas Novoladogas kuģubūves rūpnīca (*krievu*: *Новоладожский судостроительный завод*).

## Cilvēki

Novaja Ladoga ir latviešu vēsturnieka Ulda Ģērmaņa (1915—1997) dzimtā pilsēta.

No 1763. līdz 1769. gadam Novaja Ladogā dienēja Aleksandrs Suvorovs un sarakstīja savu darbu *Полковое учреждение*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Novaja Ladoga enciklopēdijā "Mana pilsēta" 
*Novoladogas kuģubūves rūpnīca
Bank of America tornis

**''Bank of America'' tornis** () ir debesskrāpis Manhatanā, Ņujorkā, ASV. Tiek izmantots *[[Bank of America]]* vajadzībām. Debesskrāpim ir 55 stāvi un 3 stāvi zem zemes, augstums līdz jumtam ir 288 metri, bet kopā ar smaili tā kopējais augstums sasniedz 366 metrus. Tā ir trešā augstākā ēka Ņujorkā pēc *[[One World Trade Center]]* un *[[Empire State Building]]* un piektā augstākā ēka ASV.

Torņa celtniecība izmaksāja 1 miljardu ASV dolāru, īpaši tika ņemti vērā videi draudzīgi risinājumi.
Sjastroja

**Sjastroja** () ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabalā pie Sjasas upes ietekas Lādogas ezerā. Papīrrūpniecības centrs.

## Vēsture
Pilsēta dibināta 1926. gadā līdz ar Sjasas celulozes un papīra kombināta celtniecību. Pilsētas tiesības no 1992. gada.

## Ekonomika
Sjastrojā atrodas Sjasas celulozes un papīra kombināts (*Сясьский целлюлозно–бумажный комбинат*).

## Atsauces

## Ārējās saites

*Sjastroja enciklopēdijā "Mana pilsēta" 
*Sjasas celulozes un papīra kombināts
Volhova (pilsēta)

**Volhova** () ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabalā pie Volhovas upes. 

## Vēsture
Pilsētu radās kā Volhovas HES celtnieku ciemats, un tās nosaukums līdz 1940. gadam bija **Volhovstroja** (*Волховстрой*). Volhovas HES tika celta pēc "Goelro" plāna no 1918. līdz 1926. gadam un bija pirmā lielā HES valstī. 1929. gadā blakus HES tika sākta celt valstī pirmā alumīnija ieguves rūpnīca. 

## Ekonomika
Pie pilsētas atrodas HES un kompānijas "Rusal" alumīnija rūpnīca (*ОАО "Волховский алюминиевый завод"*). Volhova ir ievērojams dzelzceļa mezgls - pilsētā atrodas četras dzelzceļa stacijas.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Volhova enciklopēdijā "Mana pilsēta"
Kumāni

**Kumāni** (, ) jeb **polovcieši** (), saukti arī par **kipčakiem** (), bija tjurkvalodīga stepju klejotāju cilšu apvienība 11.—13. gadsimtā, kas no Sibīrijas iebruka Eiropas stepju joslā un izspieda no turienes pečeņegu ciltis. Viņi pakļāva zemes tagadējās Kazahstānas, Krievijas Federācijas un Ukrainas teritorijā, ko slāvi dēvēja par Polovciešu stepi.

## Vēsture
[thumb|200px|left|Kumānu akmens skulptūra (baba) [Luhanska|Luhanskā (12. gadsimts)]]
Kumāni iebruka arī tagadējās Rumānijas teritorijā, kur 1089. gadā tos Transilvānijā sakāva Ungārijas karalis Lāslo I. 1203. gadā polovcieši ieņēma Kijivu.

1223. gadā kaujā pie Kalkas upes Mongoļu impērijas karaspēks sakāva apvienoto polovciešu un Kijivas Krievzemes karaspēku un kumāni pakāpeniski saplūda ar mongoļiem, piedaloties tatāru, baškīru, kazahu un Ziemeļkaukāza tautu etnoģenēzē, kas lielā mērā pārņēma viņu kultūru un valodu.

1235. gadā daļa kumānu pārcēlās pāri Karpatiem, kur 1239. gadā ungāru karalis Bēla IV viņiem ierādīja zemi, un viņi pieņēma kristīgo ticību un saplūda ar ungāriem. Daļa kumānu izklīda pa Bulgāriju, Trāķiju un Mazāziju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Trampa tornis (Čikāga)

**Trampa tornis** jeb **Trampa starptautiskās viesnīcas tornis** () ir debesskrāpis Čikāgā, ASV. Būvēts Trampa starptautiskās viesnīcas vajadzībām ar 339 numuriņiem. Debesskrāpim ir 98 stāvi, augstums līdz jumtam ir 356,6 metri, bet kopā ar smaili tā kopējais augstums sasniedz 423,4 metrus. Tā ir otrā augstākā ēka Čikāgā pēc Vilisa torņa, trešā augstākā ASV un divpadsmitā augstākā ēka pasaulē. Torņa celtniecības kopējās izmaksas sasniedz 847 miljonus ASV dolāru.

Līdz 2010. gada 4. janvārim, kad pabeidza Halīfa torņa būvēšanu, ēkā atradās augstākie viesnīcas apartamenti pasaulē. Ēka savu nosaukumu ir ieguvusi no tās pasūtītāja Donalda Trampa uzvārda.
Trampa tornis

**Trampa tornis** var būt:

* Trampa tornis (Čikāga) — debesskrāpis Čikāgā;
* Trampa tornis (Ņujorka) — debesskrāpis Ņujorkā;
* Trump World Tower — debesskrāpis Ņujorkā.
Ilzenes muiža

thumb|270px|Muižas īpašnieki Kampenhauzeni Ilzenes muižas parkā (pēc 1920. gada).

**Ilzenes muiža** (arī **Ilsenes muiža**, ) bija muiža Alūksnes novada Ilzenes pagasta Ilzenē. Ilzenes muiža rakstos pirmo reiz minēta 1690. gadā un ilgāku laiku piederēja Kampenhauzenu dzimtai. Kungu māja celta 1740. gadā klasicisma stilā.  Vislielākais muižas uzplaukums saistās ar 1881. gadu, kad Ilzenes muižā sākās lieli pārbūves darbi. Izveidots parks. Pie ēkas galvenās ieejas izveidots plašs parādes laukums un iestādītas četras ozolu aleju rindas.

Mūsdienās pils un apkārtējās ēkas ir sliktā stāvoklī. No barona laikiem ir tikai saglabājies tad liktais parkets zālē un vienā no telpām. 1996. gadā apskatīt muižu no Vācijas bija ieradusies barona Kampenhauzena meita Gizella kopā ar mazdēlu. Ilzenes parka stādījumi atzīti par īpaši aizsargājamu dabas objektu.

Muiža ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis. Kā atsevišķi kultūras pieminekļi izcelti arī kungu māja un pumpja māja.

## Atsauces
Pečeņegi

thumb|300px|Pečeņegu apdzīvotā teritorija aptuveni 1015. gadā
**Pečeņegi** (, , ) bija tjurkvalodīga stepju klejotāju cilšu apvienība 9.—11. gadsimtā, kas no Vidusāzijas iebruka Eiropas stepju joslā un izspieda no turienes maģāru ciltis. Viņi pakļāva zemes tagadējās Krievijas Federācijas un Ukrainas teritorijā. Bizantijas hronikās minēts, ka daļa pečeņegu sevi dēvēja par **kangariem** ().

## Vēsture
[thumb|200px|left|Pečeņegu un Kijivas lielkņaza [Svjatoslavs Igorevičs|Svjatoslava jātnieku iebrukums Pirmajā Bulgārijas caristē (14. gadsimta hronikas miniatūra)]]
9. gadsimta vidū pečeņegi no tagadējās Uzbekistānas pārcēlās uz Volgas upes lejteci, no kurienes tos padzina hazāri un oguzi. Pečeņegi savukārt padzina maģārus no tagadējās Dienvidkrievijas stepēm starp Doņecas un Kubaņas upēm. 920. gadā pečeņegi karoja ar Kijivas lielkņazu Ingvaru. Pēc Hazāru kaganāta sagrāves 965. gadā, pečeņegi ieņēma tagadējās Ukrainas dienvidu un austrumu daļu. 968. gadā viņi aplenca Kijivu, taču jau pāris gadus vēlāk piedalījās Kijivas lielkņaza karagājienā uz Konstantinopoli (970—971). Kijivas lielkņazs Volodimirs I (990—995) sakāva pečeņegus. Lielkņazs Jaroslavs Gudrais pečeņegus atkal sakāva pie Kijivas 1036. gadā.

1091. gadā Bizantijas imperators Aleksijs Komnēns kopā ar kumānu karaspēku sagrāva pečeņegus kaujā pie Levunionas Trāķijā (tagadējā Turcijā). 12. gadsimtā pečeņegu atliekas asimilēja ungāri un bulgāri. Iespējams, ka pečeņegu tiešie pēcteči ir gagauzi.

## Atsauces
Indijas tornis

**Indijas tornis** ir nepabeigts 126 stāvu debesskrāpis Mumbajā, Indijā, kura celtniecība tika uzsākta 2010. gadā. Bija plānots, ka debesskrāpis sasniegs 700 metru augstumu un būs otrais augstākais pasaulē pēc Halīfa torņa Dubaijā. Indijas torni sākotnēji bija plānots pabeigt 2016. gadā, taču būvniecības darbi tika apturēti 2011. gadā strīda dēļ starp torņa attīstītājiem un Mumbajas administratīvajām iestādēm.

## Atsauces

## Ārējās saites
Brīvā tirgus ekonomika

**Brīvā tirgus ekonomika** jeb **brīvais tirgus** ir saimnieciskā iekārta, kurā cenas, ražošanas apjomi un citi būtiski saimnieciskie lēmumi tiek noteikti brīvā konkurencē, ko veido pieprasījums un piedāvājums. Sistēmas pamatā ir pārliecība, ka tirgus dalībnieki, darbojoties pēc saviem interesēm, nodrošina efektīvu resursu sadali, kurā gan patērētāji, gan ražotāji gūst labumu.

Privātīpašums ir centrālais elements brīvajā tirgū. Tas nodrošina indivīdiem un uzņēmumiem tiesības brīvi izmantot, ieguldīt un pārdot savus īpašumus un resursus pēc saviem ieskatiem. Tas arī veicina investīcijas un kapitāla uzkrāšanu, jo īpašnieki ir motivēti rūpēties par saviem resursiem, lai maksimizētu peļņu. Brīvajā tirgū peļņas motīvs ir galvenais dzinējspēks, kas virza uzņēmējdarbību un inovācijas. Uzņēmēji organizē ražošanu, izvēloties efektīvākos resursu izmantošanas veidus, lai ražotu preces un pakalpojumus, kas atbilst tirgus pieprasījumam. Peļņa kļūst par atalgojumu par veiksmīgu ražošanas un tirdzniecības stratēģiju īstenošanu.

Valsts loma brīvā tirgus ekonomikā tiek uzturēta minimālā līmenī. Valsts galvenais uzdevums ir nodrošināt tiesiskumu, aizsargāt privātīpašumu un uzturēt tirgus mehānismu darbību. Saimnieciskā darbība notiek pēc tirgus spēku principiem, un valsts tieša iejaukšanās tiek uzskatīta par nevēlamu, jo tā var izjaukt brīvo tirgus mehānismu un radīt neefektivitāti.

## Kritika un izaicinājumi
Lai gan brīvais tirgus tiek uzskatīts par efektīvu resursu sadales veidu, tas saskaras arī ar kritiku. Daži no galvenajiem izaicinājumiem ietver:

* Nabadzība un nevienlīdzība: Brīvajā tirgū var pastiprināties ienākumu un bagātības nevienlīdzība, jo daži indivīdi vai uzņēmumi var gūt lielu peļņu, kamēr citi nonāk trūkumā.
* Monopols: Brīva konkurence ne vienmēr ir garantēta. Daži uzņēmumi var kļūt tik lieli un dominējoši, ka tie izslēdz konkurenci un veido monopolus, kas kaitē patērētājiem.
* Vides degradācija: Uzņēmumi var meklēt īstermiņa peļņas iespējas, neņemot vērā ilgtspējību un vides aizsardzību.

## Ārējās saites
Sūcējsnuķaiņi

**Sūcējsnuķaiņi, sūcējsnuķaiņu apakškārta** (*Glossata*) ir viena no četrām zvīņspārņu kārtas (*Lepidoptera*) apakškārtām, kas apvieno 6 tauriņu infrakārtas. Šī ir lielākā no visām zvīņspārņu apakškārtām, turklāt dažādspārnu tauriņu infrakārta (*Heteroneura*) apvieno vairāk kā 99% no visām mūsdienu zvīņspārņu (tauriņu) sugām.

## Kopīgās īpašības
Visiem sūcējsnuķaiņiem mutes orgāni ir sūcējtipa - apakšžokļi pārveidojušies par cauruļveida sūcējsnuķi. Miera stāvoklī tas tiek saritināts zem galvas. Pieaugušie īpatņi pārtiek galvenokārt no nektāra, dažreiz sūc ūdeni, kā arī ievainotu koku un augļu sulu. Retāk tauriņi barojas ar dzīvnieku izcelsmes šķidrumiem. Dažām sugām sūcējsnuķis, piemērojoties ziedkausu dziļumam, ir ļoti garš, piemēram, kādai Austrālijā dzīvojošai sfingu sugai snuķītis sasniedz 20 cm garumu. Dažām sugām no pūcīšu dzimtas (*Noctuidae*) snuķa galiņš ir nocietējis, lai spētu pārdurt augļa mizu.

## Sistemātika
**Sūcējsnuķaiņu apakškārta** (*Glossata*)
*Austrālijas seno sauleskožu infrakārta (*Lophocoronina*)
*Dažādspārnu tauriņu infrakārta (*Heteroneura*)
*Senkožu infrakārta (*Dacnonypha*)
*Seno sauleskožu infrakārta (*Acanthoctesia*)
*Seno zvanveida kožu infrakārta (*Neopseustina*)
*Šūpotņu infrakārta (*Exoporia*)

## Atsauces

## Ārējās saites
*Zipcodezoo: Glossata
Hollywood Roosevelt Hotel

***Hollywood Roosevelt Hotel*** ir viesnīca Holivudā, Losandželosā.

Viesnīca ir nosaukta par godu 26. ASV prezidentam Teodoram Rūzveltam. Ēkas celtniecība finansēta no Holivudas slavenību personiskajiem ziedojumiem, ziedotāju vidū bija arī Daglass Fērbenkss, Mērija Pikforda un Luijs B. Meiers. 12 stāvu nama celtniecība izmaksāja 2,5 miljonus dolārus. Viesnīcā ir 300 numuriņi ieskaitot luksusa apartamentus.

Pēc 2005. gada rekonstrukcijas *Hollywood Roosevelt Hotel* ir atguvusi kādreizējo popularitāti, pateicoties naktsklubam *Teddy*, kas atrodas viesnīcas pirmajā stāvā.

## Vēsture
1927. gada 15. maijā viesnīca vēra durvis klientiem. 1929. gadā viesnīcā norisinājās pirmā Amerikas Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremonija. Turpmākās balvas pasniegšanas ceremonijas bija paredzētas vairāk kā 250 viesiem, un tādēļ iespēja, ka balva tiks pasniegta viesnīcā, vairāk netika izskatīta, jo banketu zālē nepietiktu vietas.

Aktrise Frensisa Fārmere 1950. gadu pirmajā pusē pēc piedalīšanās raidījumā *[[This Is Your Life]]* bija viesnīcas goda viešņa. Merilina Monro bija viesnīcas pastāvīgā iemītniece divu gadu garumā savas modeles karjeras laikā. Pirmā aktrises fotosesija notika tieši šajā viesnīcā. Viesnīcas atjaunotajā baseinā zemūdens freskas autors ir Deivids Hoknijs.

Klārks Geibls un Kerola Lombarda samaksāja piecus dolārus par nakti penthausā, kopš tā laikā tas tā arī saucas: Geibla un Lombardas penthauss (). Viesnīcā pieejams arī Merilinas Monro luksa numuriņš.

## Iespējamie spoki
Eksistē daudz baumu un nostāstu par šīs viesnīcas spokiem. Daži no tiem ir saistīti ar Merilinu Monro, Montgomeriju Kliftu un Erolu Flinnu. Savukārt citi ir redzējuši mazu meitenīti zilā kleitā. Tāpat ir bijuši ziņojumi par rēgiem, dažādiem siluetiem un noslēpumainiem telefona zvaniem viesnīcas operatoram.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Klamatu-modoku valoda

**Klamatu-modoku** valoda ir izmirusi Ziemeļamerikas pamatiedzīvotāju valoda, kurā runāja klamatu un modoku ciltis ap Klamatu ezeru tagadējā dienvidu Oregonā un ziemeļu Kalifornijā.

Klamatu valoda pieder plakankalnes penutu valodu saimei. To nereti iekļauj hipotētiskajā penutu virssaimē, kuru veido deviņas nelielas Ziemeļamerikas rietumu daļas valodu saimes.

Valoda sastāvēja no diviem dialektiem, kuru pārstāvji bez grūtībām spēja saprast viens otru. Abas ciltis sauca sevi par *maklaks*, kas nozīmē "cilvēki". Modoki pārstāvēja dienvidu dialektu, un dēvēja sevi arī par "dienvidu tautu" (*moowatdal'knii*), bet klamati — par "[Klamatu] ezera tautu" (*ewksiknii*). 
thumb|180px|Padzīvojusi klamatu sieviete 1924. gadā.
Pirmskolonizācijas laikā 19. gadsimta pirmajā pusē varēja būt no 600 — 700 modoku, kas runāja šajā dialektā, un vēl lielāks bija klamatu dialektā runājošo skaits. 19. gadsimta beigās un 20. gadsimtā angļu valoda kļuva par noteicošo, lai kontaktētos ar ārējo pasauli. Pēdējais indiānis, kas brīvi runāja klamatu valodā, 2003. gadā bija 92 gadus vecs. Daži klamati-modoki apgūst valodu, cenšoties to atjaunot un atdzīvināt.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Klamatu-modoku indiāņu valoda
*Šķēršļi Vārmspringsas, klamatu un Grandrondes cilšu valodu programmām.
Bulgāri

**Bulgāri** () ir Bulgārijas valsts nācija, lielākas bulgāru kopienas dzīvo arī Ukrainā, Moldovā un Grieķijā, kopējais skaits pasaulē ir apmēram 7 miljoni. Bulgāru valoda pieder pie dienvidslāvu valodu grupas. 

## Izcelsme un valoda
thumb|200px|Bulgāru valsts cara Simeona I valdīšanas laikā (893—927)  
Vieni no mūsdienu bulgāru priekštečiem, no kuriem veidojies nācijas etnonīms, bija tjurku valodā runājošu cilšu grupa, saukti par protobulgāriem, kas līdz 7. gadsimtam apdzīvoja Azovas jūras piekrasti un apkārtējās stepes. Kagana Kubrata valdīšanas laikā 632. gadā protobulgāri atbrīvojās no avāru pakļautības un nodibināja konfederāciju Onogurijas kaganātu, ko bizantieši vēlāk dēvēja par Seno Lielo Bulgāriju (). Galvenā Onogurijas pilsēta bija grieķu nodibinātā Fanagorija (*Φαναγόρεια*) Kerčas jūras šauruma austrumu pusē. Pēc Kubrata nāves 665. gadā hazāri sagrāva šo cilšu konfederāciju. Dažādas protobulgāru ciltis viņa dēlu vadībā bēga dažādos virzienos. Kotrags nodibināja Volgas Bulgāriju mūsdienu Kazaņas apvidū, bet Alceks devās uz Itāliju. Kubers un Asparuhs ielauzās Bizantijas teritorijā, pēc uzvaras 680. gada Ongalas kaujā aizņemot teritoriju uz dienvidiem no Donavas, kurā lielā skaitā jau dzīvoja agrāk ieceļojušas slāvu ciltis un pamatiedzīvotāju trāķiešu atliekas. Bizantijas imperators 681. gadā bija spiests atzīt bulgāru valsti, ko vēsturnieki dēvē par Pirmo Bulgāru caristi (, 681—1018). Tās valdījumi ziemeļos 10. gadsimtā sniedzās līdz pečeņegu zemēm mūsdienu Ukrainas teritorijā.

Pakāpeniski protobulgāru iekarotājus un viņu valodu asimilēja vietējās slāvu ciltis. Lielā mērā pateicoties Bizantijas misionāru Kirila un Metodija darbībai, bulgāru cars Boriss I un viņa padotie 864. gadā pieņēma kristīgo ticību. Modificējot grieķu alfabētu, viņi lika arī pamatus mūsdienu kirilicas alfabētam, kas ir mūsdienu bulgāru, serbu, horvātu un krievu rakstības pamatā. Bulgāru kultūra iespaidoja arī Kijivas Krievzemes kultūru, reliģiju un rakstību. Bulgāru hanus Bizantijas rakstiskajos avotos dēvēja par cariem, ko vēlāk krievi attiecināja arī uz mongoļu un tatāru Zelta Ordas haniem.

## Bulgāru mazākumtautība Latvijā (1897—2011)

## Atsauces

## Ārējās saites
Volosovas rajons

**Volosovas rajons** () ir Krievijas Ļeņingradas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Ļeņingradas apgabala Lomonosovas, Gatčinas, Lugas, Slancu un Kingisepas rajoniem.

Rajona Beguņicu ciemā dzimusi distanču slēpotāja Olga Zavjalova (*Ольга Викторовна Завьялова*, 1972).

## Ārējās saites
*
57. autobusu maršruts (Rīga)

**57. autobusu maršruts** ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Abrenes ielas līdz Matrožu ielai Ķīpsalā. 57. autobusu maršruts tika atklāts 2014. gada 10. martā, likvidējot 277. minibusa maršrutu "Dārziņi—Ķīpsala—Imanta".

57. autobusu maršruta kopējais garums ir 12 km, virziena **Abrenes iela** — **Ķīpsala** garums ir 5,7 km, bet virziena **Ķīpsala** — **Abrenes iela** - 6,3 km.

Pa 57. maršrutu kursē viens autobuss. Maršruts kursē tikai rīta un vakara sastrēgumstundās, pavisam veicot 22 reisus. Agrāk no Abrenes ielas uz Ķīpsalu kursēja 30. autobusa maršruts.

Līdz 2018. gada 5. matram maršruts tika apkalpots ar Ikarus E91 modeļa autobusiem. No 5. marta līdz 2020. gada 13. martam maršrutā kursēja mazas ietilpības autobusi (minibusi). Kustību maršrutā nodrošināja RP SIA "Rīgas Mikroautobusu satiksme", kas bija RP SIA "Rīgas satiksmes" apakšuzņēmums. Sākoties COVID-19 pandēmijai Latvijā, maršrutu atkal pārņēma RP SIA "Rīgas satiksme".

## Maršruts
thumb|255px|57. maršruta autobuss uz Vanšu tilta
thumb|255px|57. maršruta autobuss Raiņa bulvārī
thumb|255px|57. maršruta autobuss iebrauc Abrenes ielas galapunktā
Virzienā **Abrenes iela** — **Ķīpsala** autobusi kursē pa šādām ielām: Abrenes iela, Vilhelma Purvīša iela, Emīlijas Benjamiņas iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, Krišjāņa Valdemāra iela, Vanšu tilts, Krišjāņa Valdemāra iela, Ķīpsalas iela, Zvejnieku iela, Ģipša iela, Ogļu iela, Tīklu iela un Matrožu iela.

Virzienā **Ķīpsala** — **Abrenes iela** autobusi kursē pa šādām ielām: Matrožu iela, Tīklu iela, Ogļu iela, Ģipša iela, Zvejnieku iela, Ķīpsalas iela, Krišjāņa Valdemāra iela, Vanšu tilts, Krišjāņa Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Emīlijas Benjamiņas iela, Vilhelma Purvīša iela un Abrenes iela.

## Pieturvietas
57. autobusu maršrutā ir 20 pieturu, katrā virzienā pa 10 pieturām.

**Iepriekšējie pieturvietu nosaukumi**

Z.A. Meierovica bulvāris (pārdēvēta par "Nacionālais teātris")

## Skatīt arī
* Autobusu satiksme Rīgā
* Sabiedriskais transports Rīgā
* Rīgas satiksme

## Atsauces

## Ārējās saites
* www.rigassatiksme.lv
*
Jorkas Universitāte

**Jorkas Universitāte** var būt:

* Jorkas Universitāte (Anglija) — universitāte Anglijā;
* Jorkas Universitāte (Kanāda) — universitāte Kanādā.
Jorkas Universitāte (Kanāda)

**Jorkas Universitāte** (, ) ir publiska universitāte Toronto, Kanādā. Tā ir trešā lielākā Kanādas universitāte. Tajā studē ap 54 tūkstošiem studentu. Absolventu skaits ir ap 260 tūkstošiem. Slavenākie absolventi ir astronauts Stīvs Maklīns, politiķis Džeks Leitons, aktrise Reičela Makadamsa un politiķis Džims Flaertijs. Universitātei ir 11 fakultātes un 28 zinātniskās pētniecības centri. Jorkas Universitāte piedalās Kanādas kosmosa programmā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Zīdtauriņu virsdzimta

**Zīdtauriņu virsdzimta** (*Bombycoidea*) ir viena no dažādspārnu tauriņu infrakārtas (*Heteroneura*) virsdzimtām, kas apvieno vairāk kā 3600 sugas, kas tiek iedalītas 10 tauriņu dzimtās. Zīdtauriņu virsdzimtas sugas, sastopamas gandrīz visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Lielākā no visām dzimtām ir pāvaču dzimta, kas apvieno vairāk nekā 2300 sugas. Liela un plaša dzimta ir arī sfingu dzimta, kas apvieno apmēram 1300 sugas. Toties Austrālijas zīdtauriņu dzimtā ir tikai viena suga - Driandras zīdtauriņš (*Carthaea saturnioides*).

Latvijā sastopamas 3 zīdtauriņu virsdzimtas dzimtas: pāvaču dzimta (*Saturniidae*), raibvērpēju dzimta (*Endromidae*) un sfingu dzimta (*Sphingidae*).

## Sistemātika
**Zīdtauriņu virsdzimta** (*Bombycoidea*)
*Amerikas zīdtauriņu dzimta (*Apatelodidae*)
*Austrāijas lācīšu dzimta (*Anthelidae*)
*Austrālijas zīdtauriņu dzimta (*Carthaeidae*)
*Braminkožu dzimta (*Brahmaeidae*)
*Fiditu dzimta (*Phiditiidae*)
*Mērkaķkožu dzimta (*Eupterotidae*)
*Pāvaču dzimta (*Saturniidae*)
*Raibvērpēju dzimta (*Endromidae*)
*Sfingu dzimta (*Sphingidae*)
*Zīdtauriņu dzimta (*Bombycidae*)

## Atsauces

## Ārējās saites
*Tolweb: Bombycoidea 
*The superfamily Bombycoidea
*Bombycoidea
*World's Largest Saturniidae Site
Antons Kurakins

**Antons Kurakins** (dzimis  Rīgā) ir Latvijas bijušais futbolists, spēlēja kreisās malas aizsarga pozīcijā, bijis Latvijas futbola izlases dalībnieks.

## Karjera
### Klubos
Karjeru sācis FK Multibanka komandā Latvijas 1. līgā. Vēlāk spēlējis Rēzeknes klubā SK Blāzma, 
debitējot Latvijas Virslīgā 2008. gada sezonā. Pēc sezonas pievienojies Glāzgovas "Celtic" kluba sistēmai Skotijā. Kluba galvenajā komandā oficiālas spēles nav aizvadījis, bet ticis izīrēts zemāko līgu komandām *Brechin City* un *Stranraer*. 2011. gadā atgriezies Latvijā un pievienojies Virslīgas klubam FK Ventspils. Ventspils kluba sastāvā izcīnījis trīs Latvijas čempiontitulus.
 
2015. gada jūlijā pārgāja uz Skotijas Premjerlīgas klubu *[[Hamilton Academical F.C.|Hamilton Academical]]*. 2015.–2016. gada sezonā komandā spēlējis regulāri, taču 2016. gada augustā līgums ticis lauzts. Pirms 2017. gada sezonas pievienojās Virslīgas klubam Riga FC.

### Izlasē
2014. gada martā debitējis Latvijas futbola izlases sastāvā draudzības spēlē pret Maķedonijas izlasi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kurakins

**Kurakins** (; sieviešu dzimtē Kurakina (*Куракинa*)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Antons Kurakins (1990) — Latvijas futbolists;
* Vladislavs Kurakins (1996) — Latvijas futbolists.
Miokards

thumb|250px|Miokards
**Miokards** (*myocardium*) jeb **sirds muskulis** ir sirds galvenais — muskuļotais — slānis.

## Uzbūve
Miokards sastāv no šķērssvītrotajām muskuļšūnām, ko sauc par kardiomiocītiem. Kardiomiocīti savā starpā saistīti ar starpdiskiem, kas paredzēti kontaktu nodrošināšanai starp šīm šūnām, lai no tām veidotos muskuļu šķiedras. Šķiedras savukārt savā starpā saistītas ar īpašām anastomozēm, lai viss miokards varētu sirds saraušanās laikā darboties vienoti. Šādu muskuļšķiedru tīklu sauc par sincītiju. Starp šķiedrām ir asins un limfas kapilāriem bagāti saistaudu slānīši, kas nodrošina katram kardiomiocītam kontaktu ar 1 vai 2 kapilāriem. Muskuļšķiedras ir piesaistītas pie savdabīga sirds "skeleta" — ar glikozaminoglikāniem bagātiem fibroziem gredzeniem, kas atrodas starp sirds priekškambariem un kambariem.

Lai arī sirds muskuļaudi pieder pie šķērssvītrotās muskulatūras, šie audi būtiski atšķiras no skeleta šķērssvītrotajiem muskuļaudiem. Skeleta muskuļiem ir simplastiska, daudzkodolaina uzbūve, tie sastāv it kā no kopā saplūdušām šūnām, turpretī sirds muskulis sastāv no atsevišķām šūnām. Līdzīga struktūra ir arī zivju spuru un putnu spārnu muskuļiem, t.i., tādiem muskuļiem, kas intensīvi un nepārtraukti darbojas. Arī fizioloģiski sirds muskulis atšķiras no skeleta muskuļiem — tam piemīt automātisms, tas pakļaujas tā saucamajam "visu vai neko" likumam un tam ir gara neuzbudināmības fāze. "Visu vai neko" likums nozīmē, ka vājš kairinātājs nerada nekādu sirds saraušanos, bet, kad tas sasniedz noteiktu sliekšņa stiprumu, tad sirds tā iedarbībā saraujas ar maksimālo spēku. Bez tam skeleta muskuļi jau pēc 0,005 s spējīgi atkārtoti sarauties, bet sirds muskulis ap 0,27 s pēc saraušanās ir absolūti neuzbudināms.

## Miokarda šūnas
thumb|250px|Sirds muskuļaudi mikroskopā
Miokarda šūnas (kardiomiocītus) iedala tipiskajos kardiomiocītos, kas veic sirds pamatfunkciju — nodrošina tās saraušanos (kontrakciju) —, un atipiskajos kardiomiocītos, kuri veido sirds vadītājsistēmu. Vadītājsistēmas miocītos ir maz miofibrillu un tās satur daudz glikogēna. Vadītājsistēma ģenerē elektriskos impulsus, nodod tos tipiskajiem kardiomiocītiem un nodrošina sirds saraušanās periodiskumu. Tipiskie kardiomiocīti ir mazāki par atipiskajiem; šīs šūnas satur daudz miofibrillu un mitohondriju, arī tajās ir daudz glikogēna, bet visvairāk — kreisā kambara muskuļšūnās. Glikogēns kopā ar brīvajām taukskābēm un triglicerīdiem ir sirds muskuļa enerģijas avots. Sirds muskuļšūnās pārsvarā ir aerobā elpošana.

Sirds muskuļšūnas praktiski nav spējīgas dalīties, tās var tikai intracelulāri atjaunoties (reģenerēties). Slimības gadījumā veselās šūnas, uz kurām ir lielāka slodze, spēj hipertrofēties; bieži tās kļūst poliploīdas. Tomēr šīs iespējas ir ierobežotas, jo asinsrite nevar nodrošināt pietiekami daudz barības vielu, tāpēc vēlāk šūnas atrofējas un to vietā saaug saistaudi un rētaudi.

Priekškambaru muskuļšūnām  ir arī  hormonāla aktivitāte — tās izstrādā priekškambaru nātrijurētisko peptīdu.

## Literatūra
* A. Dālmane, O. Koroļeva. Histoloģija. R:, Zvaigzne, 1990, 171.—175. un 293.—296. lpp., 

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Zēbergs

**Jānis Zēbergs** ( — ) bija latviešu rēderis, kuģniecības, politiskais un sabiedrisks darbinieks. Bijis Latvijas tirdzniecības un rūpniecības ministrs (1919).

## Biogrāfija
Dzimis  Tukuma apriņķa Cērkstes () pagasta (tagad Tumes pagasts) "Ezerkauķu" saimnieka Gustava Zēberga (1842-1926) un viņa sievas Katrīnas vienpadsmit bērnu ģimenē kā ceturtais bērns. Beidzis Jelgavas reālskolu un Rīgas Politehnikumu kā komerczinību kandidāts. Strādājis kuģniecības sabiedrībās "Brāļi Seeberg". 
1899. gadā apprecējās ar Elizabeti Mariju Hedelihu (1875-1951), viņu audžumeita bija Irmgarde Volfa.

No 1911. gada Krievu-Baltijas kuģniecības sabiedrības direktors rīkotājs. Pirmā pasaules kara gados darbojās kuģniecības jomā Petrogradā un Arhangeļskā.

1918. gadā atgriezās Latvijā, uzaicināts par tirdzniecības un rūpniecības ministru Latvijas Pagaidu valdībā (1919). No 1923. gada kuģniecības sabiedrības "Helmsing & Grimm" līdzīpašnieks. 

Miris 1927. gada 4. septembrī pēc operācijas Berlīnē, Vācijā. Apglabāts Rīgas Meža kapos.

## Sabiedriskie amati
J. Zēbergs bija Rīgas Biržas komitejas priekšsēdētājs, Rīgas Diskonto bankas priekšsēdētājs, Vidzemes savstarpīgās kreditbiedrības valdes priekšsēdētājs, Rīgas ielu dzelzceļu sabiedrības direktors, Latvijas kuģu īpašnieku savienības priekšsēdētājs, Latvijas glābšanas biedrības uz ūdeņiem priekšsēdētājs. Rumānijas goda konsuls.
Korporācijas "Selonija" filistrs.

## Atsauces
Volosova

**Volosova** () ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabalā. Dzelzceļa stacija līnijā Tallina - Sanktpēterburga

## Vēsture
Apdzīvota vieta radusies 1870. gadā ap dzelzceļa staciju. Kopš 1937. gada - pilsētciemats. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada augusta līdz 1944. gada janvārim - vācu okupācijā. No 1999. gada - pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Volosova enciklopēdijā "Mana pilsēta"
Sons Čeki

**Sons Čeki** (, *Sung Jae-ki*; dzimis , miris ) bija korejiešu cilvēktiesību (vīriešu tiesību) aktīvists un antifeminists. No 2008. līdz 2013. gadam viņš bija pirmais Korejas vīriešu asociācijas (남성연대) vadītājs. 2013. gadā 26. jūlijā Sons veica pašnāvību, nolecot Seulā no tilta. Viņam bija lieli finansiāli parādi.
Vsevoložskas rajons

**Vsevoložskas rajons** () ir Krievijas Ļeņingradas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Ļeņingradas apgabala Viborgas, Priozerskas un Kirovskas rajoniem, kā arī Sanktpēterburgu un Lādogas ezeru.

Rajona Bugru ciemā dzimusi slēpotāja Ļubova Baranova (*Любовь Владимировна Баранова*, 1929).

## Ārējās saites
Ukrainas karogs

**Ukrainas karogs** () ir viens no Ukrainas oficiālajiem valsts simboliem. Tas ir taisnstūra formas, malu attiecība ir 2:3. Sastāv no divām vienāda platuma horizontālām līnijām — zilas un dzeltenas —, kas simbolizē zilas skaidras debesis virs dzeltena kviešu lauka.

Kā nacionālais karogs zili dzeltens karogs ticis izmantots jau kopš 1848. gada. Pirmoreiz par oficiālo valsts karogu tas tika apstiprināts 1918. gadā Ukrainas Tautas republikas laikā. Pēc iekļaušanas PSRS Ukrainai nebija oficiāla valsts karoga līdz 1949, līdz tika pieņemts Ukrainas PSR karogs. Pēc neatkarības atgūšanas tika pieņemts pašreizējais karogs.

Kopš 2004. gada 23. augustā tiek svinēta Karoga diena.

## Krāsas

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Flags of the World''
Mūsu ēra

**Mūsu ēra** un **pirms mūsu ēras** ir laika skaitīšanas sistēma, kas tiek izmantota Gregora kalendārā un pirms tam Jūlija kalendārā, lai apzīmētu gadus pēc tradicionāli pieņemtā Jēzus Kristus dzimšanas datuma. Šis termins ir semantiski līdzvērtīgs latīņu izteikumam *[[Anno Domini]]* (AD), kas burtiski nozīmē “Mūsu Kunga gadā”, bet ikdienā saka “pēc Kristus”, tādēļ termina “mūsu ēra” lietošana bieži tiek uzskatīta par reliģiski neitrālāku alternatīvu. Tā izmantošana ir kļuvusi īpaši izplatīta zinātniskajā literatūrā, akadēmiskajos tekstos un starptautiskajā saziņā, lai veicinātu kultūru un reliģiju dažādības respektēšanu.

Termins “mūsu ēra” pirmo reizi dokumentēts 17. gadsimtā, taču tā plašāka lietošana sākās 20. gadsimtā, īpaši saistībā ar starptautiskās saziņas prasībām. Piemēram, UNESCO un citas starptautiskas organizācijas savā oficiālajā dokumentācijā dod priekšroku šim terminam, lai veicinātu kultūru daudzveidības atzīšanu. Jēdziens “mūsu ēra” Padomju Latvijā tika ieviests, lai aizstātu iepriekš izmantoto “pēc Kristus”, kas norādīja ēras saistību ar Jēzu Kristu, ko PSRS laika ateistiskā cenzūra centās izskaust.

Laika skaitīšanas sākumpunkts, kas noteikts ar 1. gadu, pamatojas uz 6. gadsimta mūka Dionīsija Mazā aprēķiniem par Jēzus Kristus dzimšanas gadu. Lai gan mūsdienu vēsturnieki un teologi uzskata, ka Dionīsija aprēķinos ir kļūdas, šo sistēmu turpina izmantot visā pasaulē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Komandekonomika

**Komandekonomika**, **plānveida ekonomika** jeb **plānveida saimniecība** ir saimnieciskā iekārta, kurā galvenos lēmumus pieņem valsts un resursus sadala ar valsts budžeta palīdzību. Zeme un kapitāls ir sabiedriskais īpašums. Valsts plāno resursu piešķiršanu, ienākumu un resursu pārdali, sabiedrisko labumu un negatīvo ārējo efektu novēršanas nodrošināšanu. Vēsturiski šī saimnieciskā iekārta pastāvēja Padomju Savienībā, Vācijas Demokrātiskajā Republikā un citās valstīs. Mūsdienās tā ir sastopama Kubā, Ziemeļkorejā, Saūda Arābijā un citās valstīs.

## Padomju Savienībā
Lai arī ārēji PSRS saimniecību raksturoja stingra valsts plānošana, ikdienā lietas bieži notika diezgan haotiski. Piemēram, dzīvokļu ēkas cēla ne tikai republikas pilsētu vadība, bet arī vissavienības ministrijas, republikas un savienības līmeņa uzņēmumi, kā arī minimāli kontrolētā Aizsardzības ministrija. Vidēji, pilsētu izpildkomitejas kontrolēja ap 40% no pilsētā veiktās celtniecības. Ļeņingradā tas sasniedza 87% un Kijivā 77%, bet tikai 14% Vorošilovgradā. Lielās rūpnīcas bieži veidoja no pilsētas autonomu infrastruktūru, ar savām ēkām, ūdensvadiem, apkuri un pat sabiedriskā transporta tīklu.

No otras puses, centralizētā plānošana bieži ierobežoja vietējo uzņēmumu veiksmīgu darbību. Izejvielas no viena savienības galu nosūtīja uz rūpnīcu citā savienības galā un gala produktu atkal nosūtīja uz tālu reģionu, lai arī bieži vien izejvielas un potenciālais patērētājs atradās rūpnīcas tuvumā. Viss tas nevajadzīgi sadārdzināja ražošanu un vairoja zaudējumus. Lai panāktu jauna ūdensvada izbūvēšanu Voroņežā, vietējai partijas izpildkomitejai bija jāpanāk 12 ministriju piekrišana.

## Atsauces
Simferopole

**Simferopole** (, , ) vai **Akmesdžita** () ir pilsēta Krimā, Ukrainā, Krimas Autonomās Republikas administratīvais centrs. Simferopole ir nozīmīgs pussalas politiskais, ekonomiskais un transporta centrs. 2013. gadā pilsētā dzīvoja 362,3 tūkstoši cilvēku.

Simferopolē atrodas Krimas Valsts medicīnas universitāte un Taurijas Nacionālā universitāte.

## Vēsture

Pēc Krimas hanistes akeksijas 1784. gadā Krievijas Impērijas ķeizariene Katrīna II tatāru pilsētu Akmesdžitu (*Aqmescit* — "Baltā mošeja") pārdēvēt par Simferopoli ( — "Kopējā labuma pilsētu"). 1802. gadā Simferopole kļuva par Taurijas guberņas administratīvo centru, bet 1921. gada 18. oktobrī par Krimas Autonomās Padomju Sociālistiskās Republikas galvaspilsētu. Otrā pasaules kara laikā 1944. gada 18. maijā visi pilsētā dzīvojošie Krimas tatāri tika deportēti uz Vidusāziju.
Kopš 1954. gada 26. aprīļa Simferopole atradās Ukrainas PSR sastāvā.
Krimas aneksijas laikā 2014. gada martā to okupēja Krievijas bruņotie spēki.
## Iedzīvotāji
### Ievērojamas personības
Simferopolē dzimuši vai dzīvojuši:
* Oleksandrs Usiks (1987) — bokseris
## Atsauces

## Ārējās saites

*
Anno Domini

***Anno Domini*** (no  ‘Kunga [Kristus] gadā, mūsu ērā’), latviski tiek lietots **pēc Kristus**, ir nosaukums, ar kuru apzīmē gadus, kas tiek lietoti Jūlija un Gregora kalendārā. Gadu skaitīšana tradicionāli tiek balstīta uz Jēzus Kristus dzimšanas laiku, ar ko sākas mūsu ēra; laiks pirms Kristus dzimšanas tiek apzīmēts ar **pirms Kristus**. Netiek lietots nulltā gada jēdziens, mūsu ēras 1. gads seko uzreiz pēc 1. gada p. m. ē.

Šī sistēma tika izstrādāta 525. gadā, tomēr netika plaši pielietota līdz pat 800. gadam. *Anno Domini* jēdzienu ieviesis Dionīsijs Mazais. Padomju Latvijā centās nelietot jēdzienu “pēc Kristus”, kas norādīja ēras saistību ar Jēzu Kristu, ko PSRS laika ateistiskā cenzūra centās izskaust.

## Skatīt arī
* Mūsu ēra

## Atsauces

## Ārējās saites