open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Iekšējās Hebridu salas

**Iekšējās Hebridu salas** (,  — ‘Iekšējās salas’) ir Apvienotajai Karalistei piederošo Hebridu salu dienvidaustrumu daļa, ko no Ārējām Hebridu salām ziemeļrietumos atdala Hebridu jūra un Minču šaurumi. Veidu izkliedētu arhipelāgu 240 km garumā gar Skotijas rietumu krastu. Administratīvi ietilps Hailendas (ziemeļu daļa) un Ārgailas un Bjūtas (centrālā un dienvidu daļa) apgabalos.

## Ģeogrāfija
Salas ir vulkāniskas izcelsmes un veidotas galvenokārt no gneisiem, granītiem un bazaltiem. Salu grupā ir ap 80 salu, kas lielākas par 30 ha, kā arī daudz mazāku saliņu, šēru un klinšu. Lielākās salas ir Skaja (1656 km²), Malla (875 km²), Aileja (620 km²), Džūra (367 km²) un Rūma (105 km²). Reljefs veidojies ledāju ietekme — tam raksturīgas noapaļotas kalnu virsotnes un plašas ielejas un līdzenumi. Augstākā virsotne ir Alasders 992 m vjl Skajas salā. 

Laikapstākļus salās ietekmē Ziemeļatlantijas straume, kas nodrošina maigu okeānisku klimatu ar vēsām vasarām un siltām ziemām. Vidējā temperatūra janvārī ir 6.5 °C, bet jūnijā — 15.4 °C. Sniega sega jūras līmenī novērojama reti. Daudz nokrišņu — gadā starp 1300 un 2000 mm. Bieži stipri vēji līdz pat 128 km/h. Neskatoties uz to, Tairi sala arhipelāga vidusdaļā tiek uzskatīta par vienu no saulainākajām vietām valstī — šeit gadā ir ap 300 saulainu dienu.

## Iedzīvotāji
Arhipelāgs skarbo klimatisko apstākļu un nosacītās izolētības dēļ maz apdzīvots. Tikai 35 salas ir apdzīvotas; lielākais iedzīvotāju skaits (2011) ir Skajā (10 008 iedzīvotāji), Ailejā (3228), Mallā (2800) un Tairi (653). Vēsturiski Hebridu salas ir galvenais skotu gēlu valodas izplatības areāls — liela daļa skotu gēlu literatūras un mūzikas nāk no Hebridu salām. Mūsdienās Iekšējās Hebridu salās valodas pratības līmenis ir ievērojami samazinājies; to prot tikai 20 % iedzīvotāju. Lielākais tās pratēju īpatsvars ir Tairi (48 %), Skajā (31 %), Lismorā (29 %) un Ailejā (24 %). 

## Atsauces

## Ārējās saites
Piektais septembris

**"Piektais septembris"** () ir 2024. gada Vācijas vēsturiskā trillera drāmas filma, kuras režisors ir Tims Felbaums. Filmā galvenās lomas atveido Pīters Sarsgārds, Džons Magaro, Bens Čaplins un Leonija Beneša.

Filma stāsta par 1972. gada Minhenes slaktiņu no ABC televīzijas komandas un reportieru skatupunkta, kuri notikumu pārraidīja tiešraidē.

Filmas "Piektais septembris" pirmizrāde notika  81. Venēcijas kinofestivālā. Latvijā filmas pirmizrāde notika . Filma guva pozitīvu kritiķu novērtējumu. Filmu nominēja 97. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs", kā arī 82. Zelta globusa balvai kategorijā "Labākā drāmas filma".

## Atsauces

## Ārējās saites
Hailenda

**Hailenda** ( – ‘Augstkalne’;  – ‘gēlu [valodas] zeme’) ir pašvaldību apgabals Skotijas ziemeļos, pēc platības lielākais apgabals. Ietver lielāko daļu kalnienes apgabalu Skotijas ziemeļos, kā arī vairākas no Iekšējām Hebridu salām, tajā skaitā to lielāko salu Skaju. Viens no galvenajiem skotu gēlu valodas izplatības areāliem. Lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs ir Invernesa. Citas lielākas apdzīvotās vietas ir Nērna, Tērso un Vika.

## Vēsture
Tagadējās robežās administratīvā vienība izveidota 1975. gadā kā **Hailendas reģions** (*Highland Region*), apvienojot Keitnesas, Invernesšīras (daļu), Nērnšīras, Rosas un Kromarti (daļu), Saterlendas, Ārgailas (daļu) un Mari vēsturiskās grāfistes. Sākotnēji reģions bija iedalīts astoņos distriktos, bet 1996. gadā to reorganizēja par vienlīmeņa pašvaldību apgabalu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Latvijas vēstnieks Norvēģijā

thumb|300px|Latvijas vēstniecība Norvēģijas Karalistē (2009).
**Latvijas vēstnieks Norvēģijas Karalistē** () ir Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks, kurš pilda oficiālā pārstāvja amatu Norvēģijas Karalistē. Vēstniecība kopš 1996. gada atrodas Bygdøy allé 76 Oslo. Latvijas intereses Norvēģijā pārstāv arī Latvijas Goda ģenerālkonsuls Oslo un pieci Latvijas goda konsuli Kristiansannas, Tronheimas, Trumses, Stavangeras pilsētās un Estfollas filkē.

Vēstnieks Norvēģijā ir arī nerezidējošais vēstnieks Islandes Republikā. 

## Sūtņi
Norvēģijas Karaliste Latvijas valsti *de iure* atzina 1921. gada 5. februārī. 
* Frīdrihs Grosvalds (1919—1923; no 1919. gada aprīļa bija diplomātiskais pārstāvis Zviedrijā, vēlāk arī Norvēģijā un Dānijā no 1921. gada marta ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Skandināvijas valstīs ar rezidenci Stokholmā)
* Kārlis Zariņš (1923—1930), Latvijas sūtnis Zviedrijā, Dānijā un Norvēģijā ar rezidenci Stokholmā (līdz 1929. gadam)
* Mārtiņš Nukša (1930—1933), Latvijas sūtnis Zviedrijā, Dānijā un Norvēģijā ar rezidenci Stokholmā
* Pēteris Sēja (1933—1937), Latvijas sūtnis Zviedrijā, Dānijā un Norvēģijā ar rezidenci Stokholmā
* Voldemārs Salnais (1937—1940), Latvijas sūtnis Zviedrijā, Dānijā un Norvēģijā ar rezidenci Stokholmā

## Vēstnieki
Norvēģija atjaunoja diplomātiskās attiecības ar Latviju 1991. gada 27. augustā. 1996. gadā Latvija apmaiņas ceļā ieguva tagadējo vēstniecības ēku Oslo.
* Imants Gross (1991—1996), Latvijas vēstnieks Zviedrijā un nerezidējošais vēstnieks Norvēģijā ar rezidenci Stokholmā
* Valdis Krastiņš (1998—2000)
* Normunds Popēns (2000—2004)
* Māris Klišāns (2005—2009)
* Andris Sekacis (2009—2013)
* Indulis Ābelis (2013—2017)
* Judīte Dobele (2017—2021)
* Mārtiņš Klīve (kopš 2021. gada)

## Atsauces
Ludzas Lielā sinagoga

**Ludzas Lielā sinagoga** ir vecākā saglabājusies koka sinagoga Baltijas reģionā un viena no senākajām sinagogām Eiropā. Sinagoga atrodas 1. maija ielā.

## Vēsture
Latvijas Nacionālajā arhīvā atrodama informācija par to, ka sinagoga celta 1800. gadā rabīna V. Altšulera laikā kā koka ēka. 19. gadsimta trešajā ceturksnī tai konstatēja tehniskas problēmas, tādēļ to apšūva ar māla ķieģeļiem. Kara gados izpostīta.

2016. gadā ēkai veikta restaurācija un atjaunots pirmatnējais izskats, kā arī ēka kļuva par Ludzas Novadpētniecības muzeja filiāli ar lūgšanu telpu un modernām ekspozīcijām.

## Atsauces
Latvijas vēstnieks Turcijā

**Latvijas vēstnieks Turcijā** () ir Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks, kurš pilda oficiālā pārstāvja amatu Turcijas Republikā. Vēstniecība atrodas Reşit Galip Caddesi, Çankaya, Ankarā.

Turcijas Republika diplomātiskās attiecības ar Latvijas valsti nodibināja 1925. gada 3. janvārī, atjaunoja 1991. gada 22. oktobrī.
Latvijas Republikas vēstniecība Ankarā sāka darboties 2005. gada 19. aprīlī. Latvijas Republikai ir goda konsuli Antālijas, Alanjas, Adanas, Bursas, Izmiras, Gaziantepas un Stambulas pilsētās.

## Sūtņi
* Ludvigs Ēķis (1940), ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Polijā un Ungārijā ar rezidenci Varšavā (1938—1939), pēc Otrā pasaules kara sākuma Rumānijā ar rezidenci Bukarestē. No 1940. gada aprīļa sūtnis arī Turcijā.

### Ārkārtējie un pilnvarotie vēstnieki
* Valdis Krastiņš (1996—1998), Latvijas vēstnieks Čehijā, Slovākijā un Turcijā ar rezidenci Prāgā (1993—1997), no 1996. gada nerezidējošais vēstnieks Turcijā
* Aivis Ronis (1998—2002), nerezidējošais vēstnieks ar rezidenci Rīgā
* Ivars Pundurs (2001—2009), nerezidējošais, pēc 2005. gada rezidējošais vēstnieks
* Aivars Vovers (2009—2012)
* Atis Sjanīts (2012—2016)
* Pēteris Kārlis Elferts (2016—2020)
* Pēteris Vaivars (2020—2024)
* Bahtijors Hasans (kopš 2024. gada)

## Atsauces
Skaja

**Skaja** (, ) ir Apvienotajai Karalistei piederoša sala Skotijas piekrastē, Iekšējo Hebridu salu lielākā un apdzīvotākā sala. Lielākā apdzīvotā vieta un osta ir Portrī salas austrumu krastā. Galvenās saimniecības nozares ir tūrisms, lauksaimniecība, zveja un mežsaimniecība.

## Ģeogrāfija
Sala atrodas Iekšējo Hebridu salu ziemeļos. Rietumos un ziemeļos krastus apskalo Minču šaurumi, dienvidos — Hebridu jūra, bet austrumos Inera un Slītas šaurumi salu atdala no Skotijas krasta. Salas krasti stipri izroboti, daudz garu līču un pussalu, piekrastē saliņas un klintis. Sala kalnaina, augstākā virsotne ir Alasders 992 m vjl salas dienvidos. Ainavā dominē pļavas un virsāji. Sala ar autoceļu tiltu savienota ar pārējo Skotiju.

## Vēsture
Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka Skaja apdzīvota vismaz kopš mezolīta. Dažādos laikos salu apdzīvojuši ķeltu ciltis pikti un gēli, vikingi un visbeidzot skotu Maklaudu un Makdonaldu klani. Līdz 1266. gadam Skaja kā daļa no Salu karalistes piederēja Norvēģijai (dēvēta par *Skíð*), līdz saskaņā ar Pērtas līgumu nonāca Skotijas īpašumā. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Sajūta

thumb|Sajūtas var būt gan fiziskas, gan emocionālas
**Sajūta** ir subjektīva emocionāla vai fiziska pieredze, ko indivīds uztver un interpretē. Sajūtas var būt gan fiziskas, saistītas ar maņām (piemēram, pieskāriens, sāpes, temperatūras izmaiņas), gan emocionālas, kas izriet no psiholoģiskās pieredzes (piemēram, prieks, skumjas, dusmas).

Fiziskās sajūtas rodas no ārējiem vai iekšējiem stimuliem, kas ietekmē nervu sistēmu un tiek apstrādāti smadzenēs, ļaujot cilvēkam uztvert un reaģēt uz apkārtējo vidi. Savukārt emocionālās sajūtas veidojas, mijiedarbojoties dažādiem faktoriem, tostarp personiskajai pieredzei, hormoniem un sociālajai videi.

Sajūtām ir būtiska nozīme cilvēka dzīvē – tās ietekmē uzvedību, lēmumu pieņemšanu un attiecības ar citiem. Filozofijā un psiholoģijā tās tiek pētītas, lai labāk izprastu cilvēka apziņu un emocionālo stāvokli.

Sajūtas ir svarīgs mākslas, literatūras un mūzikas elements, jo tās kalpo kā izteiksmes līdzeklis, veicinot emocionālo sasaisti starp autoru un auditoriju.

## Atsauces
Latvijas vēstnieks Ukrainā

thumb|300px|Latvijas vēstniecība Ukrainā.

**Latvijas Republikas vēstnieks Ukrainas Republikā** ir Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks, kurš pilda oficiālā pārstāvja amatu Ukrainā. Vēstniecība () atrodas Ivana Mazepas ielā 6B Kijivā.

Ukraina Latvijas neatkarības atjaunošanu atzina 1991. gada 26. augustā. Diplomātiskās attiecības abu valstu starpā nodibināja 1992. gada 12. februārī. 1993. gadā atklāja Latvijas vēstniecību Kijivā un Ukrainas vēstniecību Rīgā. Vēstnieki Ukrainā pildīja arī nerezidējošo vēstnieku pienākumus Moldovā.
Ukrainā ir septiņi Latvijas goda konsuli Zaporižjas, Ļvivas, Odesas, Slovjanskas, Černihivas, Viņņicas un Čerņivci pilsētās un to apgabalos.

## Latvijas pārstāvis Ukrainā
Pēc tam, kad Ukrainas Centrālā Rada 1918. gada 22. janvārī proklamēja Ukrainas Tautas Republikas neatkarību, Latviešu pagaidu nacionālā padome nosūtīja savu pārstāvi Kristapu Bahmani uz Kijivu, kurš tur uzturējās līdz 1920. gada septembrim.

## Ārkārtējie un pilnvarotie vēstnieki
* Pēteris Simsons (1993—1996)
* Pēteris Vaivars (1997—2000)
* Andris Vilcāns (2001—2007)
* Atis Sjanīts (2007—2011)
* Agrita Daudze (2011—2015)
* Juris Poikāns (2015—2021)
* Ilgvars Kļava (2021—2025)
* Andrejs Pildegovičs (2025—)

## Atsauces
Valūtas intervence

**Valūtas intervence** ir centrālās bankas vai valdības veikta darbība valūtas tirgū ar mērķi ietekmēt valūtas kursu. Parasti tas tiek darīts, lai stabilizētu nacionālās valūtas vērtību vai novērstu pārmērīgas svārstības. Intervences laikā centrālā banka var pirkt vai pārdot savu valūtu pret citām valūtām.

Ja centrālā banka vēlas paaugstināt savas valūtas vērtību, tā pērk savu valūtu, izmantojot ārvalstu valūtas rezerves. Savukārt, lai samazinātu valūtas vērtību, banka pārdod savu valūtu un pērk ārvalstu valūtas. Valūtas intervences mērķis var būt ekonomiskās stabilitātes saglabāšana, eksporta veicināšana vai inflācijas kontrole.

## Ārējās saites
Metanaratīvs

**Metanaratīvs**  ir vispārēja teorētiska sistēma vai ideoloģisks ietvars, kas tiek izmantots, lai strukturētu, racionalizētu un izskaidrotu zinātniskos procesus, cilvēces zināšanu attīstību un epistemoloģiskās pieejas. Tas tiek uzskatīts par zināšanu leģitimēšanas mehānismu, kas balstās uz noteiktiem principiem, piemēram, objektivitāti, racionalitāti un empīriskām metodēm.

Metanaratīvi zinātnē bieži ir saistīti ar lielām zinātniskām paradigmām, kas dominē noteiktos vēstures posmos. Tie var iekļaut:

* Pozitīvisms — uzticība empīriskai metodei, novērojumiem un eksperimentiem kā galvenajiem zināšanu iegūšanas avotiem.
* Apgaismības racionalitāte — ideja par cilvēka saprāta spēju pakāpeniski atklāt patiesību un virzīties uz progresu.
* Redukcionisms — koncepcija, ka kompleksas parādības var saprast, sadalot tās vienkāršākos, fundamentālos elementos.
Tāpat evolūcijas teorija ir bioloģiskais metanaratīvs, kas piedāvā vispārīgu skaidrojumu par dzīvības attīstību, balstoties uz dabiskās izlases mehānismu.

## Teorija
Metanaratīvu jēdziens īpaši aktualizējas 20. gadsimta otrajā pusē, kad filozofi un sociologi sāk apšaubīt to vispārējās autoritātes leģitimitāti. Žans Fransuā Liotārs (*Jean-François Lyotard*) savā darbā "Postmodernais stāvoklis" (1979) apgalvo, ka modernitāte ir balstīta uz lieliem stāstiem, kas cenšas piedāvāt universālas patiesības un pasaules skaidrojumus. Viņš uzskata, ka postmodernitāte ir šo metanaratīvu sabrukuma laikmets, kurā zināšanas kļūst par daudzveidīgu un fragmentāru diskursu kopumu, nevis vienotu un universālu patiesību. 

Arī Mišels Fuko (*Michel Foucault*) veicina šī koncepta analīzi, pievēršoties zināšanu un varas attiecībām. Lai gan viņš tieši neapraksta metanaratīvus, viņa darbs par diskursiem un zināšanu režīmiem parāda, kā dominējošās idejas tiek izmantotas, lai kontrolētu un strukturētu zināšanas, izslēdzot alternatīvus skatījumus. Fuko norāda, ka zinātniskie diskursi bieži vien nostiprina noteiktas varas struktūras, kas marginalizē alternatīvas epistemoloģijas un zināšanu sistēmas.

## Kritika
Postmodernā kritika norāda, ka metanaratīvi mēdz izslēgt alternatīvas teorijas un metodoloģijas, pārāk vispārināt sarežģītus procesus un ignorēt vietējas vai marginālas zināšanas. Turklāt, tie bieži tiek izmantoti, lai leģitimētu varas struktūras un uzturētu dominējošās epistemoloģiskās paradigmas. Lai gan metanaratīvu sabrukums nenozīmē, ka tie vairs nepastāv, tas liek apšaubīt to universālo autoritāti un aktualizē nepieciešamību pieņemt daudzveidīgākas zināšanu formas.

## Ārējās saites
Pigū efekts

**Pigū efekts** () ir ekonomikas teorijas jēdziens, ko ieviesa britu ekonomists Artūrs Pigū (*Arthur Cecil Pigou*). Šis efekts norāda, ka cenu līmeņa pazemināšanās (deflācija) palielina patērētāju reālo bagātību, jo palielinās naudas pirktspēja un citu likvīdu aktīvu vērtība. Tā rezultātā patērētāji jūtas finansiāli nodrošinātāki, kas veicina patēriņa izdevumu pieaugumu un kopējā pieprasījuma palielināšanos.

## Formula
Matemātiski Pigū efektu var izteikt ar sekojošo sakarību:

C = f(M/P), kur:

* C — kopējais patēriņš,
* M — nominālā naudas masa,
* P — cenu līmenis.

Samazinoties P, pieaug M/P vērtība, kas pozitīvi ietekmē C.

## Kritika
Pigū efekta kritiķi norāda, ka praksē šis mehānisms var nedarboties efektīvi, jo:

* deflācija var izraisīt parādu vērtības pieaugumu, radot negatīvu bagātības efektu,
* palielinoties ekonomiskajai nenoteiktībai, patērētāji var izvēlēties uzkrāt papildu ienākumus, nevis tos tērēt,
* naudas ilūzija var kavēt indivīdus reaģēt uz cenu līmeņa izmaiņām, īpaši īstermiņā.

## Ārējās saites
Latvijas vēstnieks Spānijā

thumb|200px|Latvijas vēstniecība Spānijā.
thumb|200px|Latvijas pārstāvja Spānijā Roberta Kampusa (1899—1969) diplomātiskā pase (1953).
**Latvijas Republikas vēstnieks Spānijā** ir Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks, kurš pilda oficiālā pārstāvja amatu Spānijā. Vēstniecība () atrodas *c/Moreto 5 — 1d* Madridē.

## Sūtņu un pārstāvju uzskaitījums
Spānija atzina Latvijas valsts neatkarību 1921. gada 9. aprīlī, Latvijas sūtnis Spānijā rezidēja Parīzē.
* Miķelis Valters (1924—1926), Latvijas ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Francijā bija sūtnis arī Spānijā un Portugālē.
* Vilis Šūmanis (1926—1933), Latvijas ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Francijā, Spānijā un Portugālē ar rezidenci Parīzē.
* Fēlikss Cielēns (1933—1934), Latvijas ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Francijā, Spānijā un Portugālē ar rezidenci Parīzē.
* Oļģerds Grosvalds (1934—1962), Latvijas ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Francijā un Spānijā ar rezidenci Parīzē un Višī. Pēc kara saglabāja personiskā ministra titulu un turpināja vadīt Latvijas sūtniecību Parīzē.
* Roberts Kampus (1953—1969), Latvijas pārstāvis Spānijā.

## Vēstnieku uzskaitījums
Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu Spānija atzina 1991. gada 27. augustā. Diplomātiskās attiecības starp valstīm atjaunoja 1991. gada 9. oktobrī.
Latvijas vēstniecību Madridē atklāja 1994. gadā.

* Aina Nagobads-Ābola (1992—1997), Latvijas ārkārtējā un pilnvarotā vēstniece Francijā un Spānijā ar rezidenci Parīzē
* Oļģerts Pavlovskis (1997—2003)
* Mārtiņš Perts (2004—2008)
* Imants Lieģis (2008—2009)
* Rolands Lappuķe (2009—2011)
* Jānis Eichmanis (2011—2015)
* Argita Daudze (2016—2020)
* Māris Klišāns (2020—2024)
* Jānis Zlamets (kopš 2024)

## Atsauces
Latvijas vēstnieks Austrijā

thumb|300px|Latvijas vēstniecības ēka Vīnē (2024).

**Latvijas vēstnieks Austrijā** ir Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks, kurš pilda oficiālā pārstāvja amatu Austrijas Republikā. Vēstnieka rezidence atrodas Štefana Esdersa laukumā 4 (*Stefan-Esders-Platz 4*) Vīnē.
Vēstnieks pilda arī nerezidējošā vēstnieka pienākumus Slovākijas Republikā, Šveices Konfederācijā un Lihtenšteinas Firstistē.
Latvijai ir goda konsuli Zalcburgas federālajā zemē un Grācā, Štīrijas federālajā zemē.

## Sūtņu uzskaitījums
Latvijas Pagaidu valdība 1920. gada 6. februārī iecēla diplomātisko priekšstāvi Vīnē. Austrijas Republika atzina Latvijas valsti *de iure* un 1921. gada 17. februārī nodibināja diplomātiskās attiecības ar Latviju. 1924. gadā noslēdza Latvijas un Austrijas tirdzniecības un kuģniecības līgumu un organizēja Z. A. Meierovica vizīti Vīnē. Latvija likvidēja pārstāvniecību Vīnē 1925. gada 23. jūlijā, vēstnieks rezidēja Varšavā.

* Eduards fon Rozenbergs (1920—1925), Latvijas pagaidu diplomātiskais priekšstāvis Vīnē, no 1922. gada 9. jūnija pilnvarotais lietvedis.
* Mārtiņš Nukša (1921—1930), ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Polijā, Rumānijā un Austrijā (no 1925) ar rezidenci Varšavā
* Oļģerds Grosvalds (1930—1934), ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Polijā un Rumānijā ar rezidenci Varšavā (līdz 1933. gada janvārim arī Austrijā, no 1932. gada septembra līdz 1934. gada septembrim arī Ungārijā)
* Edgars Krieviņš, ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Vācijā (1932–1935), Austrijā (1933—1935) un Nīderlandē (1933—1935) ar rezidenci Berlīnē
* Miķelis Valters (1934—1938), ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Polijā, Rumānijā, Austrijā (līdz 1935) un Ungārijā ar rezidenci Varšavā
* Hugo Celmiņš, 1935. – 1938. ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Vācijā, Austrijā un Nīderlandē ar rezidenci Berlīnē

## Vēstnieku uzskaitījums
1991. gada 28. augustā Austrija atzina Latvijas neatkarības atjaunošanu, un 1992. gada 19. janvārī atjaunoja abu valstu diplomātiskās attiecības.

* Egils Levits (1994–1995), Latvijas vēstnieks Austrijā, Šveicē un Ungārijā ar rezidenci Vīnē 
* Mārtiņš Virsis (1995–2000), Latvijas vēstnieks Austrijā, Šveicē un Ungārijā
* Aivars Groza (2005–2009), Latvijas vēstnieks Austrijā, Šveicē, Lihtenšteinā, Slovākijā, Ungārijā un Slovēnijā 
* Indulis Bērziņš (2009–2013), Latvijas vēstnieks Austrijā, Šveicē, Lihtenšteinā, Slovākijā, Austrālijā un Jaunzēlandē
* Edgars Skuja (2013–2017)  
* Veronika Erte (2017–2021) 
* Guna Japiņa (kopš 2021)

## Atsauces
Smilšu iela (Daugavpils)

__NOTOC__
**Smilšu iela** ir iela Daugavpilī, Jaunbūves un Ķīmijas apkaimēs. Smilšu iela sākas uz satiksmes pārvada pār Varšavas ielu; Smilšu ielas turpinājums pretējā virzienā ir Smiltenes iela. Smilšu iela ved austrumu, ziemeļaustrumu un ziemeļu virzienā un beidzas savienojumā ar Jātnieku ielu. Ielā ir savrupmāju un daudzstāvu dzīvojama apbūve.

Smilšu ielas kopējais garums ir 1930 metri, tā ir pilsētas nozīmes maģistrālā iela. Visā garumā ielai ir asfalta segums, satiksmes kustība norit abos virzienos.
Posmā no Valkas ielas līdz Jātnieku ielai pa Smilšu ielu kursē 1., 2., 3. un 5. maršruta tramvaji, kā arī dažādos posmos kursē 2., 2A., 3., 11., 12., 12B., 20., 20B., 22., 23., 24., 26. un 38. maršruta autobusi.

Ielas sākotnējais nosaukums bija **[[Tula]]s iela** (). 1924. gada 14. jūlijā iela ieguva nosaukumu **Smilšu iela**, bet no 1961. līdz 1991. gadam tika pārdēvēta par **[[Germans Titovs|Titova]] ielu**. Tajā laikā par Smilšu ielu sauca tagadējo Smilškalna ielu.

## Ielu savienojumi
Smilšu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Smiltenes iela (ielas turpinājums)
* Varšavas iela (divlīmeņu krustojums)
* Andreja Pumpura iela
* Kauņas iela
* Ventspils iela / Dobeles iela (apļveida krustojums)
* Jelgavas iela
* Grodņas iela
* Tukuma iela
* Liepājas iela
* Valkas iela
* Darba iela (T veida krustojums)
* Aizpilsētas iela
* Jātnieku iela (Y veida krustojums)

## Ievērojamie objekti
* Nr. 90 — Rīgas Tehniskās universitātes Daugavpils studiju un zinātnes centrs.
* Nr. 92 — Daugavpils Kultūras pils (agrāk Kultūras un sporta pils, atklāta 1972. gadā kā Ķīmiķu kultūras pils).

## Atsauces

## Skatīt arī
* Pārdaugavas iela
* Smilškalna iela (Daugavpils)
IFF Pasaules rangs

**IFF Pasaules rangs** ir Starptautiskās Florbola federācijas dalībvalstu nacionālo izlašu reitings. Ranga pamatā ir pēdējo divu Pasaules čempionātu florbolā kopvērtējums. Vīriešu rangā tiek izmantots 2022. gada Pasaules čempionāts florbolā un 2024. gada Pasaules čempionāts florbolā, bet sieviešu rangā — 2021. gada Pasaules čempionāts florbolā un 2023. gada Pasaules čempionāts florbolā. Reitings tiek izmantots arī, lai noteiktu komandu vietu izlozē nākamajiem Pasaules čempionātiem un citām sacensībām, piemēram, Pasaules spēlēm. Četru labāko izlašu iekšējo valsts čempionātu uzvarētāji piedalās Čempionu kausā.

## Rangs




### Vīrieši




### Sievietes




## Atsauces
Somijas florbola izlase

**Somijas florbola izlase** ir komanda, kas pārstāv Somiju starptautiskajās florbola spēlēs. Pašlaik tā atrodas 2. vietā pasaules rangā. Somijas izlase uzvarējusi piecus no 15 vīriešu pasaules čempionātiem (2008., 2010., 2016., 2018. un 2024. gadā). Somija visos 15 čempionātos ir guvusi medaļas.

## Pasaules čempionāts
Fon Rozenbergi

thumb|200px|Baronu Rozenbergu dzimtas ģerbonis.
**Fon Rozenbergi** () ir vācbaltiešu dzimta, kas 15. gadsimtā ieceļoja Livonijā un vēlāk izplatījās Krievijā un Prūsijā.

## Vēsture
Saskaņā ar ģimenes leģendu Rozenbergu dzimta cēlusies no Morāvijas. Zināms, ka 1558. gadā Rozenbergiem piederējusi Garozas muiža. Kurzemes un Zemgales hercogistes laikā 1631. gadā dzimtu ierakstīja Kurzemes bruņniecības matrikulā. 
18. gadsimtā vairāki Rozenbergu dzimtas locekļi izceļoja uz Prūsiju, bet 19. gadsimtā uz Hesenes lielhercogisti. 1863. gada 3. aprīlī Krievijas impērijas teritorijā dzīvojošie fon Rozenbergi ieguva tiesības lietot baronu titulu.

## Dzimtai piederīgie
* Andrejs fon Rozenbergs (1739–1813), Krievijas impērijas infantērijas ģenerālis un gubernators
* Johans Rozenbergs (1766–1828), Krievijas impērijas ierēdnis (slepenpadomnieks)
* Oto fon Rozenbergs (1796–1845), Kurzemes guberņas jurists
* Kārlis fon Rozenbergs (1798–1880), Prūsijas armijas ģenerālleitnants
* Hermanis fon Rozenbergs (1817–1888), dabaszinātnieks, ģeogrāfs un zoologs
* Mihails Rozenbergs (1861–1928), Krievijas armijas ģenerālmajors, lielgabalu konstruktors 
* Eduards fon Rozenbergs (1878–1954), Latvijas politiķis un diplomāts
* Vera Rozenberga (1894–1965), PSRS matemātiķe un fiziķe
* Mihails Rozenbergs (1896–1981), PSRS lielgabalu konstruktors 


Rosenberg Andrey Hrigorovich.jpg|Andrejs fon Rozenbergs (1739–1813)
Rosenberg, Karl Benjamin Hermann von, par C.Spamer, BNF Gallica.jpg|Hermanis fon Rozenbergs (1817–1888)
Eduards Viktors fon Rozenbergs.png| Eduards fon Rozenbergs (1878–1954)


## Muižas
Rozenbergu dzimtai piederējušas Rūmenes (*Ruhmen*), Lanksēžu (*Langsehden*), Baltmuiža (*Baltensee*), Svares (*Schwarren*), Alstiķu (*Halswigshof*), Kabiles (*Kabillen*) u.c. muižas.

## Atsauces
Niks Cipruss

**Niks Cipruss** (dzimis ) ir latviešu gaismu mākslinieks. Darbojās kā gaismu mākslinieks, gaismotājs, scenogrāfs teātra izrādēm, koncertiem, apbalvošanas pasākumiem, izstādēm.

## Profesionālā darbība
Veidojis gaismu dizainu Liepājas teātrī, Jaunajā Rīgas teātrī, Dailes teātrī, Valmieras Drāmas teātrī, Mihaila Čehova Rīgas Krievu teātrī, Ģertrūdes ielas teātrī, *[[Dirty Deal Teatro]]*, Kvadrifrons, Willa teātrī, *[[Esarte]]*.

Strādājis ar režisoriem Elmāru Seņkovu, Māru Ķimeli, Indru Rogu, Mihailu Gruzdovu, Dmitriju Petrenko, Tomu Treini, Paulu Pļavnieci, Valteru Sīli, Regnāru Vaivaru, Regnāru Vaivaru, Juri Rijnieku, Matīsu Kažu, Matīsu Budovski.

Saņēmis Spēlmaņu nakts balvu nominācijā "Gada gaismu mākslinieks" 2025.gadā, nominēts par izrādēm "Šķirsts" (Valmieras vasaras teātra festivāls) un "Karaļu spēle"(Jaunais Rīgas teātris).

Ārpus Latvijas veidojis vairākas izrādes Igaunijā, Lietuvā: Klaipēdas Drāmas teātrī, Šauļu teātrī un Igaunijas Krievu teātrī (*Vene Teater*).

Debitējis scenogrāfijā 2025.gadā veidojot scenogrāfiju izrādei "Ods" (Latvijas Nacionālais teātris).

Veidojis gaismu un skatuves dizainu, gaismojis koncertus grupām *[[Carnival Youth]]*, Shipsea, Aminata Savadogo, *[[Linda Leen]]*, Edavārdi, Fiņķis, Kautkaili, *[[Domenique Dumont]]*.

Gaismojis un veidojis gaismu dizainu virknei nozīmīgu apbalvošanas pasākumu, kā, piemēram Lielais Kristaps, Purvīša balva, Spēlmaņu nakts, Rīgas Starptautiskais kino festivāls, *Awards Ceremony*, Literatūras gada balva, Autortiesību bezgalības balva, Izcilības balva kultūrā.

Veidojis gaismu dizainu izstādēm Latvijas Nacionālajā mākslas muzejā, izstāžu zālē "Arsenāls", Rakstniecības un mūzikas muzejā un *[[Zuzeum]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Niks Cipruss izrades.lv

* Teātra vēstnesis
Hardijs Baumanis

thumb|250px|Hardijs Baumanis 2010. gadā
**Hardijs Baumanis** (1967—2015) bija latviešu diplomāts, Latvijas vēstnieks Lietuvā (2006—2010), Indijā (2007—2010) un Azerbaidžānā (2010—2015).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1967. gada 10. decembrī Rīgā. Mācījās Rīgas 1. vidusskolā, līdz 1991. gadam studēja Maskavas Elektronu tehnikas institūtā (*Московский институт электронной техники*), apgūstot integrālo mikroshēmu projektētāja specialitāti. Pēc atgriešanās Latvijā studēja LU Starptautisko attiecību institūtā (1991—1992) un strādāja par Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas Ekonomiskā departamenta Ekonomiskās sadarbības nodaļas galveno speciālistu. 1993. gadā kļuva par Valsts prezidenta Gunta Ulmaņa ārlietu padomnieku. Papildinājās Stenforda Universitātes Hūvera institūta diplomātu kursos, Somijas starptautiskajā biznesa skolā un Londonas Karaliskajā aizsardzības koledžā.

No 1994. līdz 1997. gadam H. Baumanis bija pirmais sekretārs Latvijas Republikas vēstniecībā Dānijā, tad Latvijas Republikas vēstniecības Krievijas Federācijā Konsulārās nodaļas vadītājs (1997—1998) un padomnieks politiskos jautājumos (1998—2001). 2002. gadā ieguva Londonas Universitātes Karaļa koledžas (*King’s College*) maģistra grādu starptautiskajās attiecībās. Ārlietu ministrijas Konsulārā departamenta direktors (2003—2004), Pēterburgas ģenerālkonsulāta vadītājs (2004—2006).

2006. gadā viņu iecēla par Latvijas Republikas ārkārtējo un pilnvaroto vēstnieku Lietuvas Republikā, 2007. gadā par nerezidējošo vēstnieku Indijā. No 2010. gada septembra Hardijs Baumanis pildīja Latvijas Republikas ārkārtējā un pilnvarotā vēstnieka Azerbaidžānas Republikā pienākumus.

Miris 2015. gada 6. aprīlī Baku.

## Atsauces
Paihojs

**Paihojs** (; no ņencu valodas — ‘Akmens grēda’) ir stipri izdēdējusi kalnu grēda Krievijas ziemeļos, Urālu kalnu turpinājums Jugras pussalā. Administratīvi atrodas Ņencu autonomā apvidus ziemeļaustrumos. Stiepjas  garumā dienvidaustrumu—ziemeļrietumu virzienā no Polārajiem Urāliem līdz Jugorskijšara šaurumam; orogrāfiski tālāk turpinās Vaigačas salā. Dienvidrietumos grēdai piekļaujas Pečoras zemiene. Augstākais kalns ir Moreizs 423 m vjl grēdas vidusdaļā. Grēda veidota no kristāliskajiem slānekļiem un nogulumiežiem (smilšakmeņiem, kaļķakmeņiem, merģeļiem). Nogāzēs sūnu—ķērpju, zāļu, krūmu tundra. Atrodas mūžīga sasaluma joslā.

Pirmais no eiropiešiem Paihoja grēdu atklāja Sanktpēterburgas Botāniskā dārza biologs Aleksandrs fon Šrenks 1837. gada augustā, kurš pētīja Vaigačas salu Paihoja dienvidu nogāzi; savu ekspedīcijas atskaiti gan publicēja tikai 1848. gadā. Detalizēti grēdu pētīja Ernsta Hofmaņa vadītā Krievijas ģeogrāfiskās biedrības ekspedīcija 1847.—1850. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Polārie Urāli

**Polārie Urāli** () ir kalnu grēda Krievijas ziemeļos, Urālu kalnu ziemeļu daļa. Stiepjas  garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā no Konstantinovkameņa kalna ziemeļos līdz Hulgas augštecei dienvidos; uz dienvidiem turpinās kā Piepolārie Urāli. Administratīvi austrumu nogāze atrodas Jamalas Ņencu autonomajā apvidū, bet rietumu — Komi Republikā. Austrumos grēdai piekļaujas Rietumsibīrijas līdzenums, bet rietumos — Pečoras pietekas Usas ieleja. Augstākais kalns ir Pajers 1472 m vjl grēdas vidusdaļā. Grēda veidota no kvarcītiem, kristāliskajiem slānekļiem, izvirduma un nogulumiežiem. Apledojums, daudz ezeru. Līdz 300–400 m augstumam taigas skrajmeži, augstāk — sūnu—ķērpju tundra, klintis, akmeņu kliedņi. Atrodas mūžīga sasaluma joslā. Skarbs krasi kontinentāls klimats, ziemā temperatūra var nokrist līdz −55 °C. Vasaras īsas, sniegs nokūst jūnija beigās, bet uzsnieg septembra sākumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Porteris

thumb|Porteris glāzē
**Porteris** (no  — 'krāvējs') ir augšējās rūgšanas alus šķirne, kas radusies 18. gadsimta sākumā Anglijā. Tās nosaukums cēlies no Londonas ostu strādniekiem un krāvējiem, kuru vidū šis alus sava lētuma, sātīguma un stipruma dēļ bija īpaši iecienīts.

Porterim raksturīga no tumši brūnas līdz gandrīz melnai krāsai un bagātīga, saldena garša ar karameļu, šokolādes, kafijas un grauzdēta iesala notīm. Dažreiz tam ir arī neliela augļu vai melases piegarša. Etanola saturs parasti ir no 4 līdz 6 tilpumprocentiem, bet stiprākiem porteriem var sasniegt 7—12 tilp.%. Porterus parasti gatavo no grauzdēta iesala vai miežiem, apiņiem, ūdens un alus rauga.

## Ārējās saites
Slāpes

thumb|Slāpes, ''William Adolphe Bouguereau''
**Slāpes** ir dabisks ķermeņa signāls, kas norāda, ka organismam trūkst ūdens un nepieciešams uzņemt šķidrumu. Tas ir viens no ķermeņa mehānismiem, lai uzturētu ūdens līdzsvaru un novērstu dehidratāciju.

Kad ķermenis zaudē vairāk ūdens nekā tiek uzņemts (piemēram, caur svīšanu, urinēšanu vai elpošanu), smadzenes, īpaši hipotalāms, uztver šo šķidruma zudumu un rada slāpju sajūtu. Tas liek cilvēkam dzert vairāk ūdens, lai atjaunotu ķermeņa šķidruma līdzsvaru.

Daži dzērieni un ēdieni var gan apmierināt slāpes, gan pasliktināt to. Piemēram, alkohols un kafija darbojas kā diurētiķi, kas pastiprina šķidruma izdalīšanos un var padarīt slāpes sliktākas. Savukārt, dzērieni, kas satur elektrolītus (piemēram, sporta dzērieni), var palīdzēt atjaunot ūdens un elektrolītu līdzsvaru, mazinot slāpes un palīdzot ķermenim atjaunoties.

Slāpes var ietekmēt arī psiholoģiskie faktori, piemēram, emocionālā stresa vai garastāvokļa svārstības. Dažreiz cilvēks var kļūdaini just slāpes kā izsalkumu vai otrādi, un tas var novest pie pārēšanās vai, tieši pretēji, nepareizas šķidruma uzņemšanas.

## Slāpes un alkohols
Alkohols un slāpes ir cieši saistīti, jo alkohola lietošana var izraisīt dehidratāciju, kas pastiprina slāpju sajūtu. Alkohols darbojas kā diurētiķis, jo tas kavē antidiurētiskā hormona (ADH) darbību, kas parasti palīdz nierēm saglabāt ūdeni organismā. Kad alkohola ietekmē samazinās ADH līmenis, nieres sāk ražot vairāk urīna, tādējādi izvadot no organisma vairāk šķidruma nekā parasti. Paātrināta šķidruma zaudēšana ne tikai samazina ķermeņa ūdens daudzumu, bet arī izskalo svarīgus elektrolītus, piemēram, nātriju un kāliju, kas nepieciešami normālai ķermeņa darbībai. Liela šķidruma zuduma rezultātā iestājas dehidratācija, kas izraisa slāpes, sausumu mutē, galvassāpes un nogurumu.

## Ārējās saites
Ormaņu iela (Daugavpils)

**Ormaņu iela** ir iela Daugavpilī, Vecajā un Jaunajā Forštatē. Ormaņu iela sākas krustojumā ar Mazo Ezeru ielu Šuņezera krastā, ved austrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Aveņu ielu. Ormaņu ielā ir pārsvarā privātmāju apbūve, bet Jaunajā Forštatē ir daudzstāvu mājas.

Ielas garums ir aptuveni 1060 metri. Sākotnēja Ormaņu ielas daļa (no Šuņezera līdz Vidzemes ielai) klāta ar grants segumu, tālāk ir asfalta segums. Posmā starp Baložu un Šūņu ielu satiksmes kustība atļauta tikai Baložu ielas virzienā; pārējos posmos Ormaņu ielā ir divvirzienu kustība. Posmā no Šūņu ielas līdz Aveņu ielai Ormaņu iela ir plašāka un pa to kursē 4., 18. un 21. maršruta autobusi.

Ielas vēsturiskais nosaukums ir **Robežu iela** (līdz 1920. gadam ), jo tā iezīmēja robežu starp Veco priekšpilsētu (uz dienvidiem no ielas) un bijušo Raipoles ciemu. 1953. gadā iela ieguva tagadējo nosaukumu, kas laika gaitā vairs nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Ormaņu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Mazā Ezeru iela (L veida krustojums)
* Mazā Ormaņu iela (T veida krustojums)
* Kalupes iela
* Vidzemes iela
* Artilērijas iela (T veida krustojums)
* Līksnas iela (T veida krustojums)
* Zeltkalna iela / Baložu iela (apļveida krustojums)
* Šūņu iela (Y veida krustojums)
* Telts iela (T veida krustojums)
* Aveņu iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Staņislavs Skroderis

**Staņislavs Skroderis** (miris ) bija viens no Barikāžu laika upuriem, apsardzes daļas vecākais leitnants. Gājis bojā Augusta puča laikā.

 vakarā uz Salu tilta viņa vadītais mikroautobuss “Latvija” ietriecās Padomju armijas bruņutransportierī, kas bija atstāts neapgaismots. Nākamās dienas rītā S. Skroderis no gūtajām traumām mira.

## Atsauces
Cezarions

thumb|Cezarions
**Cezarions** (grieķu: Πτολεμαῖος Καῖσαρ; 47. g. p.m.ē. — 30. g. p.m.ē.) bija Ēģiptes valdnieces Kleopatras VII un Romas diktatora Jūlija Cēzara dēls. Viņš bija pēdējais Ptolemaju dinastijas valdnieks Ēģiptē un īslaicīgi valdīja kā līdzvaldnieks kopā ar māti. 

Pēc Kleopatras nāves Romas imperators Oktaviāns (vēlāk pazīstams kā Augusts) pavēlēja viņu nogalināt, lai izbeigtu jebkādus iespējamos Cēzara varas mantiniekus. Cezarions tika uzskatīts par Cēzara vienīgo bioloģisko dēlu, lai gan oficiāla atzīšana no Cēzara puses nekad nav notikusi. Cezarionu, visticamāk, nogalināja ar nožņaugšanu.

## Ārējās saites
Binance

thumb|Logo
***Binance*** ir viena no pasaulē lielākajām kriptovalūtu biržām, kas piedāvā tirdzniecību, fjūčerus, NFT un citas ar digitālajām valūtām saistītas iespējas. Tā dibināta 2017. gadā Ķīnā, un tās dibinātājs ir Čanpens Žao (*Changpeng Zhao*, CZ), uzņēmējs un programmētājs, kurš iepriekš strādāja tādos uzņēmumos kā *Bloomberg* un *Blockchain.info*.

2018. gadā Ķīna pastiprināja regulācijas attiecībā uz kriptovalūtām, liekot *Binance* pārcelt savu darbību uz Maltu, kas tajā laikā bija pazīstama ar draudzīgu attieksmi pret blokķēdes uzņēmumiem.

## Ārējās saites

*
Krimuldas iela (Daugavpils)

**Krimuldas iela** ir iela Daugavpilī, viena no Jauno Stropu galvenām ielām. Krimuldas iela sākas krustojumā ar Vaiņodes ielu, ved ziemeļu virzienā un beidzas pie Mazo Stropu robežas. Ielas turpinājums ir bezvārda meža ceļš, kas savienojas ar 
Dzintaru ielu un beidzot pārtop par Dāliju ielu.

Krimuldas ielas garums ir 2310 metri, tā ir pilsētas nozīmes maģistrālā iela. Visā garumā ielai ir asfalta segums, satiksmes kustība norit abos virzienos, pa vienu joslu katrā virzienā. Pa Krimuldas ielu kursē 3. maršruta autobusi.

Ielā ir savrupmāju apbūve, kā arī daudz neapbūvēto, ar mežu aizaugušo zemesgabalu.

Krimuldas iela izveidota 20. gadsimta pirmajā pusē Stropu vasarnīcu ciematā. Sākumā tās nosaukums bija **4. līnija**, bet  ielai piešķirts tagadējais nosaukums, kas vairs nav mainījies.

## Ievērojami objekti
* Nr. 41 — sporta bāze “Dzintariņš”.

## Ielu savienojumi
Krimuldas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Vaiņodes iela (T veida krustojums)
* Baldones iela
* Bernātu iela
* Līgatnes iela
* Durbes iela
* Ogres iela
* Alūksnes iela
* Kokneses iela
* Dzintaru iela (savienojums ar Krimuldas ielas bezvārda turpinājumu)
* Dāliju iela (savienojums ar Krimuldas ielas bezvārda turpinājumu)

## Atsauces
Amu Hādžī

**Amu Hādžī** (, burtiski 'Tēvocis Hādžī'; dzimis ; miris ), zināms arī kā "Pasaules netīrākais cilvēks" bija irānis vientuļnieks, kurš vairāk nekā 60 gadus nemazgājās.

## Biogrāfija
Amu Hādžī nebija viņa īstais vārds, bet gan tā viņu dēvēja apkārtējie, vārdā ko parasti lieto par gados vecākiem cilvēkiem, aptuveni tulkojot kā "vecmodīgais". Viņš dzīvoja Dežgašas ciematā Fārsas provincē. Viņš nemazgājās vairāk nekā 60 gadus, no apmēram 1957.—1962. gada līdz īsi pirms nāves 2022. gadā, jo viņš baidījās, ka ziepes un ūdens var izraisīt slimības. Viņš apgalvoja, ka kļuvis par vientuļnieku "emocionālu neveiksmju" dēļ.

Amu Hādžī dzīvoja celibātā, ēda atrasto bojātu gaļu (no jau mirušiem dzīvniekiem), dzēra ūdeni no peļķēm un sarūsējušām eļļas kārbām, pīpēja dzīvnieku mēslus, izmantojot vecu pīpi, valkāja vecu armijas bruņu ķiveri, lai sasildītos, un dzīvoja alā, ko viņš bija izracis vai būdā ko bija palīdzējuši uzbūvēt vietējie cilvēki. Lai sakoptu savus matus, viņš liekos matus nodedzināja ar uguns liesmu un viņa ādu klāja sodrēju slānis, jo viņš mazgājās dūmos, lai attīrītos no parazītiem.

Reiz viņš tika iemūžināts fotogrāfijā, smēķējam vairākas cigaretes vienlaikus, un viņš atteicās no viņam piedāvātā ūdens, pārtikas un citām pirmās nepieciešamības precēm. Viņš teica, ka šie mēģinājumi rūpēties par viņu padara viņu skumīgu. Reiz daži jauni vīrieši ar spēku mēģināja viņu nomazgāt, taču viņam izdevās aizbēgt no tiem.

Britu autore Klaudija Hamonda aprakstīja Hādžī kā "sinepju brūnu ādu sejā ko sedz gara bārda", un ka viņš "saplūst" ar "Irānas dienvidu neauglīgo ainavu" un viņam sēžot nekustīgi, viņš "līdzinās akmens statujai".

Viņa stāsts tika atspoguļots 2013. gada dokumentālajā filmā ar nosaukumu "Amu Hādžī dīvainā dzīve".

## Nāve
Neskatoties uz savu nehigiēnisko dzīvesveidu, viņš nodzīvoja līdz 94 gadu vecumam. Viņš nomira dažus mēnešus pēc pirmās mazgāšanās vairāk nekā 60 gadu laikā, uz kuru viņu pierunāja ciema iedzīvotāji.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* 
* 
*
2025. gada Pasaules čempionāts vieglatlētikā telpās

**2025. gada [[Pasaules čempionāts vieglatlētikā telpās]]** bija 20. pasaules čempionāts vieglatlētikā telpās, ko organizēja *[[World Athletics]]*. Čempionāts notika Naņdzjinā, Kīnā, no 21. līdz 23. martam. Sacensības tika aizvadītas jaunuzceltajā "Naņdzjinas kubā", kas atrodas Naņdzjinas jaunatnes olimpiskajā sporta parkā.

Sākotnēji Naņdzjinā bija paredzēts rīkot Pasaules čempionātu vieglatlētikā telpās 2020. gadā, pēc tam tas tika pārcelts uz 2021. gadu un pēc tam uz 2023. gadu. Visi šie norises laiki tika atcelti Covid-19 pandēmijas noteikumu Ķīnā dēļ. Ķīna Pasaules čempionātu vieglatlētikā telpās rīkoja pirmo reizi.

Čempionātā trīs dienu sacensībās tika izcīnīti medaļu komplekti 26 disciplīnās (13 vīriešiem un 13 sievietēm). Visvairāk zelta medaļu (6) ieguva ASV sportisti, viņi izcīnīja arī visvairāk medaļu kopumā (16). No Latvijas labāko rezultātu uzrādīja kārslēcējs Valters Kreišs, ieņemot astoto vietu.

## Sacensību kalendārs
*Sacensību sākuma laiki norādīti pēc [[Austrumeiropas laiks|Latvijas laika]] ([[UTC+2]])*.

## Rezultāti

### Vīrieši

### Sievietes

## Medaļu kopvērtējums

## Latvijas sportisti
Latviju pasaules čempionātā pārstāvēja trīs sportisti — kārtslēcējs Valters Kreišs, vidējo distanču skrējējs Uģis Jocis 1500 metros un sprinteris Roberts Jānis Zālītis 60 metru distancē.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Latvijas vēstnieks Čehijā

thumb|300px|Latvijas vēstniecības Čehijā ēka Prāgā (2007).

**Latvijas vēstnieks Čehijā** ir Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks, kurš pilda oficiālā pārstāvja amatu Čehijas Republikā. Vēstniecība (*Velvyslanectví Lotyšské republiky v České republice*) atrodas Hradešínská 1022/3 Prāgā.

Latvijas pagaidu valdības pirmais pārstāvis Prāgā 1919. gadā bija Vilhelms Šreiners. Čehoslovākija atzina Latvijas neatkarību *de facto* 1921. gada 26. aprīlī un *de iure* 29. decembrī. 
Latvija 1922. gada 5. janvārī nodibināja diplomātiskās attiecības ar Čehoslovākijas Republiku. Par Latvijas konsulu, pēc 1927. gada par ģenerālkonsulu Prāgā kļuva Eduards Krasts. 1930. gada 1. augustā atvēra Latvijas sūtniecību Prāgā. Sūtniecība pārtrauca darboties, kad pēc Čehijas aneksijas 1939. gada 16. martā izveidojās Bohēmijas un Morāvijas protektorāts.

1991. gada 29. augustā Čehoslovākijas Federatīvā Republika atzina Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu un 9. septembrī atjaunoja diplomātiskās attiecības. Pēc 1993. gada 1. janvāra tās turpinājās kā Latvijas un Čehijas diplomātiskās attiecības.

## Sūtņi
* Kārlis Ducmanis, ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Čehoslovākijā un Dienvidslāvijā (no 1930. gada augusta līdz 1933. gada augustam) ar rezidenci Prāgā 
* Mārtiņš Nukša, ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Čehoslovākijā un Dienvidslāvijā (no 1933. gada 1. augusta), pēc Čehoslovākijas sadalīšanas viņš atgriezās Latvijā

## Vēstnieki
* Valdis Krastiņš, ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks Čehijā un Slovākijā no 1993. līdz 1997. gadam
* Aija Odiņa (1997–2001), Latvijas ārkārtējā un pilnvarotā vēstniece Čehijā un pie Svētā Krēsla
* Iveta Šulca (2001–2006), Latvijas ārkārtējā un pilnvarotā vēstniece Čehijā un Horvātijā
* Argita Daudze (2006–2010), Latvijas ārkārtējā un pilnvarotā vēstniece Čehijā un Horvātijā
* Kaspars Ozoliņš (2010–2013), Latvijas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks Čehijā un Horvātijā
* Alberts Sarkanis (2013–2018), Latvijas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks Čehijā 
* Gunta Pastore (2018–2022), Latvijas ārkārtējā un pilnvarotā vēstniece Čehijā, Bosnijā un Hercegovinā, Kosovā un Ziemeļmaķedonijā
* Elita Kuzma (2023–2024), Latvijas ārkārtējā un pilnvarotā vēstniece Čehijā, Bosnijā un Hercegovinā, Kosovā un Ziemeļmaķedonijā
* Vilmārs Heniņš (no 2024)

## Atsauces
Augustīns Vološins

thumb|Augustīns Vološins
**Augustīns Vološins** (ukraiņu: *Августин Волошин*; 1874—1945) bija ukraiņu politiķis, priesteris un pedagogs, kurš kļuva par Karpatu Ukrainas pirmo un vienīgo prezidentu. Ukrainas Varonis (2002, pēcnāves kārtā).

No 1938. gada 26. oktobra bija Piekarpatu Rutēnijas valdības premjerministrs, kas 1938. gada 22. novembrī ieguva autonomiju Čehoslovākijas Republikas sastāvā, bet no 1938. gada 30. decembra jaunu nosaukumu — Karpatu Ukraina. Svarīgs Vološina pasākums bija valsts aparāta ukrainizācija, kura ievērojamu daļu veidoja čehi. Jau 1938. gada 23. decembrī tika izdots rīkojums, ka visiem darbiniekiem jāprot ukraiņu valoda.

1939. gada 15. martā Vološins pasludināja Karpatu Ukrainas neatkarību, taču jau nākamajā dienā to okupēja Ungārija. Vološins devās trimdā, bet 1945. gadā viņu apcietināja PSRS varas iestādes, un viņš mira Maskavas cietumā.

## Ārējās saites
Nikola Eiersa

**Nikola Eiersa** (*Nichole Ayers*), dzimtais uzvārds **Stilvela** (*Stilwell*; dzimusi ) ir ASV matemātiķe, Gaisa spēku majore, iznīcinātāju pilote, *[[Nacionālā aeronautikas un kosmosa administrācija|NASA]]* astronaute.

## Dzīves gaitu sākums un izglītība
Nikola Stilvela piedzima  Kalifornijas štata Sandjego. Viņai ir dvīņu māsa Sidnija (*Cydnee*).

2011. gadā Stilvela ASV Gaisa spēku akadēmijā ieguva bakalaura grādu matemātikā.
2004. gadā Raisa Universitātē viņa ieguva maģistra grādu skaitļošanas un lietišķajā matemātikā.

## Dienests Gaisa spēkos
2014. gadā Nikola Stilvela pabeidza lidojumu apmācību un lidoja ar *[[Northrop T-38 Talon|T-38]]* agresoru eskadriļā Lenglijas Gaisa spēku bāzē. Vēlāk viņa Lenglijā kļuva par *T-38* lidojumu instruktori, nodrošinot apmācību lidojumus pret nosacītiem pretiniekiem lidotājus, kuri apguva *[[F-22 Raptor]]*.

2018. gadā viņa pabeidza *F-22 Raptor* pilota pamatapmācību, pēc tam ieguva *F-22 Raptor* instruktora pilota kvalifikāciju. Viņa ir veikusi vairāk nekā 200 stundu ilgus kaujas lidojumus virs Irākas un Sīrijas operācijas 'Inherent Resolve* ("Neatlaidīgs lēmums") ietvaros.

2020. gadā Nikola apprecējās ar Džastinu Eiersu.
Laikā, kad viņu izraudzījās par astronauta kandidāti, Nikola Eiersa bija 90. iznīcinātāju eskadriļas operāciju direktora asistente Elmendorfas Gaisa spēku bāzē.

== Kosmiskā karjera ==
2021. gada 6. decembrī Nikola Eiersa tika uzņemta *NASA* 23 astronautu grupā. 2024. gada 5. martā viņa pabeidza astronautu vispārējo sagatavošanas kursu.

Nikolas Eiersas pirmais kosmiskais lidojums sākās 2025. gada 14. martā, ar kosmosa kuģi *SpaceX Crew-10'' dodoties uz Starptautisko kosmosa staciju. Viņa bija 72. un 73. ekspedīcijas lidojuma inženiere. Uz zemes atgriezās 9. augustā.

## Kosmisko lidojumu kopsavilkums

## Iziešanas kosmosā

## Ārējās saites

* NASA Astronaut Nichole Ayers NASA 
* Николь Риа Стилуэлл "Вейпор" Эрс astronaut.ru
Vaboļu iela (Daugavpils)

**Vaboļu iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Nīderkūnu apkaimē. Vaboļu iela sākas krustojumā ar Briežu ielu, ved ziemeļrietumu virzienā un beidzas strupceļā pēc krustojuma ar Gulbju ielu. Ielas turpinājums ir zemes ceļš, kas savienots ar Ciņu ielu. Vaboļu ielā ir privātmāju apbūve.

Ielas kopējais garums ir 385 metri, satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielas posms no Briežu līdz Kājnieku ielai ir asfaltēts, tālāk Vaboļu ielai ir grants segums. Sabiedrisks transports pa Vaboļu ielu nekursē.

Ielas sākotnējais nosaukums bija **Grēcinieku iela**, padomju okupācijas laikā to pārdēvēja par **Darba ielu**, bet pēc Grīvas pilsētas pievienošanas Daugavpilij, 1957. gadā, iela ieguva tagadējo nosaukumu — **Vaboļu iela**, kas vairāk nav mainījies.

## Ievērojami objekti
* Nr. 6 — Nīderkūnu vecticībnieku lūgšanas nams, uzcelts 1907. gadā.

## Ielu savienojumi
Vaboļu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Briežu iela (T veida krustojums)
* Kājnieku iela
* Kaļķu iela
* Gulbju iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Molberts

thumb|Regulējams koka molberts
**Molberts** ir statīvs, ko izmanto gleznas, zīmējuma vai cita mākslas darba nostiprināšanai darba procesā. Tas sastāv no rāmja ar trim vai četrām kājām un parasti dažādā augstumā noregulējama turētāja, uz kura novieto audeklu vai papīru. Tradicionāli mākslinieks strādā stāvus, taču molberta augstumu var pietiekami regulēt, lai tas ļautu gleznot sēdus.

Molbertus izmanto gan profesionālajā mākslā, gan amatieru līmenī. Tie var būt dažāda lieluma un konstrukcijas atkarībā no pielietojuma veida. Studiju molberti parasti ir lieli un stabili, savukārt portatīvie molberti ir vieglāki un salokāmi, piemēroti izmantošanai plenērā.

Molbertu vēsture aizsākas senajā pasaulē, un tie ir bijuši nozīmīgs rīks māksliniekiem gadsimtiem ilgi. Mūsdienās molbertus ražo no dažādiem materiāliem, piemēram, koka, metāla vai plastmasas, un tos pielāgo dažādiem mākslas tehnikas veidiem, tostarp eļļas, akrila un akvareļglezniecībai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Helēnas iela

**Helēnas iela** var būt:

* Helēnas iela — iela Alūksnē;
* Lienes ielas Rīgā kādreizējais nosaukums.
Amerikas Savienoto Valstu teritorijas

thumb|ASV teritorijas
**Amerikas Savienoto Valstu** **teritorijas** ir administratīvas vienības, kas atrodas ASV suverenitātē, bet nav pilntiesīgi štati. Šīs teritorijas tiek iedalītas divās kategorijās: inkorporētās teritorijas (*incorporated territories*) un neinkorporētās teritorijas (*unincorporated territories*).

Dažās ASV teritorijās periodiski notiek diskusijas par statusa maiņu. Piemēram, Puertoriko ir vairākas reizes organizējis referendumus par iespējamu kļūšanu par ASV štatu (*statehood*), savukārt Amerikāņu Samoa iedzīvotāji ir vienīgie, kuriem nav automātiskas ASV pilsonības, bet gan pavalstniecība (*U.S. national status*).

## Inkorporētās teritorijas
Šīs teritorijas ir pilnībā pakļautas ASV Konstitūcijai (*fully covered by the U.S. Constitution*) un tiek uzskatītas par neatņemamu ASV daļu. Mūsdienās Palmiras atols ir vienīgā esošā inkorporētā teritorija.

## Neinkorporētās teritorijas
Šīm teritorijām ASV Konstitūcija attiecas tikai daļēji (*only partially covered by the U.S. Constitution*), un tās nav pilnībā integrētas ASV.

* Puertoriko
* Guama
* Ziemeļu Marianas Salas
* Amerikāņu Samoa
* ASV Virdžīnu salas

Šajās teritorijās iedzīvotāji ir ASV pilsoņi (izņemot Amerikāņu Samoa, kur iedzīvotāji ir ASV pavalstnieki), bet viņiem nav pilnas pārstāvniecības ASV Kongresā.

Pastāv arī neapdzīvotās neinkorporētās teritorijas (pastāvīgiem iedzīvotājiem), kas galvenokārt kalpo militāriem vai zinātniskiem mērķiem:

* Midveja atols
* Veika sala
* Džonstona atols
* Beikera sala
* Hovlenda sala
* Džērvisa sala
* Kingmena rifs

## Ārējās saites