Saljut-4

thumb|300px|''Saljut-4'' ar pievienotu ''Sojuz'' shēma
***Saljut-4*** () jeb *DOS-4* bija PSRS civilā *DOS* sērijas orbitālā stacija. *Saljut-4* orbītā tika palaista 1974. gada 26. decembrī. Stacijā uzturējās divas apkalpes (*[[Sojuz-17]]* un *[[Sojuz-18]]*); *[[Sojuz 7K-T № 39]]* starts tika pārtraukts nesējraķetes avārijas dēļ. Bezpilota kuģis *[[Sojuz-20]]* pievienots pie stacijas pavadīja trīs mēnešus, pierādot sistēmas ilglaicīgu darbību. *Saljut-4* no orbītas novadīja 1977. gada 2. februārī.

## Konstrukcijas uzlabojumi
*Saljut-4* būtībā bija *DOS 3* (*[[Kosmos-557]]*) kopija. *DOS-3* un *DOS-4* tika būtiski pārveidota salīdzinājumā ar pirmajām divām *DOS* stacijām (*[[Saljut-1]]* jeb *DOS-1* un *[[DOS-2]]*). Tai bija uzstādīti trīs lieli saules bateriju paneļi (atšķirībā no iepriekšējo četriem *Sojuz* kosmosa kuģa paneļiem), katrs no tiem bija autonomi orientējams pret Sauli. Bija izstrādāta īpaši ekonomiska orientēšanas sistēma. Pirmo reizi bija uzstādīta borta navigācijas sistēma *Delta*. kas kosmonautiem ļāva patstāvīgi noteikt un prognozēt orbītas lidojuma parametrus. Jaunums bija arī ūdens reģenerācijas sistēma. Salīdzinot ar *Saljut-1*, *Saljut-4* bija aprīkota ar bagātīgu zinātnisko instrumentu klāstu.

## Lidojuma gaita
*DOS-4* tika palaista  01:40:00 *[[UTC]]* ar nesējraķeti *[[Proton-K]]* no Baikonuras kosmodroma. Pēc atdalīšanās no raķetes stacija bija orbītā 177 × 211 km 51,6° slīpumā. Kad stacija orbītu (200 × 210 km) sasniedza ar saviem dzinējiem, to oficiāli nodēvēja par *Saljut-4*.

Pirmā ekspedīcija uz staciju ar kosmosa kuģi *[[Sojuz-17]]* startēja 1975. gada 10. janvārī (apkalpe: Aleksejs Gubarevs un Georgijs Grečko). 12. janvārī kuģis saslēdzās ar *Saljut-4*. Apkalpe stacijā pavadīja 28 dienas. Astrofizikas novērojumi bija galvenā lidojuma sastāvdaļa; stacijas saules teleskops tika aktivizēts 16. janvārī. Apkalpe vēlāk atklāja, ka teleskopa galvenais spogulis tika sabojāts tiešas saules gaismas iedarbības rezultātā, jo nedarbojās tēmēšanas sistēma. 3. februārī kosmonautiem izdevās salabot teleskopu un viņi izstrādāja veidu, kā tēmēt to, izmantojot stetoskopu, hronometru un trokšņus, ko kustīgais spogulis rada tā korpusā. 9. februārī kosmosa kuģis atstāja staciju

Otrā ekspedīcija uz *Saljut-4* startēja 1975. gada 5. aprīlī ar kosmosa kuģi *[[7K-T № 39]]*, ko vēlāk neoficiāli nosauca par  *Sojuz-18-1* jeb *Sojuz-18A* (apkalpe: Vasilijs Lazarevs un Oļegs Makarovs). Nesējraķetes trešā pakāpes kļūmes dēļ raķete avarēja, un automātiski tika iedarbināta kosmosa kuģa nolaižamā aparāta glābšanas sistēma. Kapsula veica suborbitālu lidojumu, un nolaidās Gornoaltajskas apvidū kalnos.

Nākamā ekspedīcija uz staciju tika palaista 1975. gada 24. maijā ar kosmosa kuģi *[[Sojuz-18]]* (apkalpe: Pjotrs Kļimuks un Vitālijs Sevastjanovs). 26. maijā kuģis saslēdzās ar staciju. Apkalpe pavadīja stacijā 61 dienu. Kosmosa kuģis uz zemes atgriezās 26. jūlijā.

1975. gada 17. novembrī tika palaists bezpilota kosmosa kuģi *[[Sojuz-20]]*, kas ar staciju saslēdzās 19. novembrī. Šajā lidojumā bija jāpārbauda kosmosa kuģa spēja stacijā pavadīt 90 dienas (sākotnēji paredzēto 60 dienu vietā), ko tas arī veiksmīgi pierādīja. 1976. gada 16. februārī tas atgriezās uz zemes.

1977. gada 2. februārī *Saljut-4* tika novadīts no orbītas, un 3. februārī tas sadega Zemes atmosfērā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Salyut (3), 4 / DOS 3, 4 Krebs, Gunter D
* Состоялся запуск космической станции Салют-4 Рустим
* ОРБИТАЛЬНАЯ СТАНЦИЯ «САЛЮТ-4» SМежпоселенческая центральная библиотека