open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Koreja

thumb|250px|Koreja
**Koreja** (, *Hanguk* (Dienvidkorejā) vai 조선, *Joseon* (Ziemeļkorejā)) ir ģeogrāfisks apgabals Austrumāzijā, kas ietver Korejas pussalu un tai apkārt blakus esošās salas. Agrāk tā bija vienota valsts, bet kopš Korejas kara tā ir sadalīta starp divām valstīm — Korejas Tautas Demokrātisko Republiku (Ziemeļkoreju) un Korejas Republiku (Dienvidkoreju).

Vēsturiski Koreja vairāk nekā tūkstoš gadu pastāvēja kā vienota politiskā un kultūras telpa, sākot no senajiem valstu veidojumiem, līdz pat centralizētajām karaļvalstīm — Korjo (no kuras cēlies nosaukums "Koreja") un vēlāk Čosonai. Korejas kultūra, valoda un rakstība attīstījās samērā izolēti, bet vienlaikus saņemot būtisku ietekmi no Ķīnas un vēlāk arī no Japānas.

1905. gadā pēc Krievijas–Japānas kara Koreja kļuva par Japānas protektorātu, bet 1910. gadā tika anektēta, kļūstot par Japānas koloniju līdz 1945. gadam. Pēc Otrā pasaules kara tā tika sadalīta pa 38. paralēli divās okupācijas zonās — ziemeļos padomju, dienvidos amerikāņu pārvaldē. Šis sadalījums 1948. gadā noveda pie divu atsevišķu valstu izveides.

Mūsdienās Korejas pussala ir viena no ģeopolitiski jūtīgākajām zonām pasaulē. Lai arī Ziemeļkoreja un Dienvidkoreja oficiāli joprojām atrodas kara stāvoklī (tā kā nav noslēgts miera līgums, tikai pamiera vienošanās), abu valstu attiecības laiku pa laikam svārstās no saspīlējuma līdz mēģinājumiem atjaunot dialogu un sadarbību.

Koreja tiek uzskatīta arī par nozīmīgu civilizācijas reģionu ar bagātu kultūras mantojumu, ieskaitot tradicionālo arhitektūru, rakstu valodu (hangilu), filozofiju (neokonfūcisms un budisms), kā arī mūsdienu ieguldījumu globālajā ekonomikā, zinātnē un popkultūrā.
## Skatīt arī
* Ziemeļkoreja
* Dienvidkoreja
* Korejas karš

## Atsauces

## Ārējās saites
Pekče

Pekče (zaļā krāsā)|thumb|250px

**Pekče** (korejiešu - 백제/百濟 (*Baekje*)) - valsts (18 pmē - 660) Korejas pussalas dienvidrietumos Korejas trīs karaļvalstu periodā. Pārējās nozīmīgākās šī perioda valstis bija Kogurjo un Silla. Valsti 18. gadā p. m. ē. nodibināja valdnieks Ondžo teritorijā ap mūsdienu Seulu. Valsts uzskatīja sevi par Bujo (*Buyeo*) valsts (mūsdienu Mandžūrijā) mantinieci un 538. gadā oficiāli sāka saukties par Nambujo (*Nambuyeo*, Dienvidbujo). 660. gadā Nambujo iekaroja Silla un tās sabiedrotais - Ķīnas Tanu dinastija, nodibinot Apvienoto Sillu.
Sulavesi jūra

**Sulavesi jūra** (indonēziešu un ) vai **Celebesas jūra** (, ) ir Klusajam okeānam piederīga starpsalu jūra.

Sulavesi jūrai raksturīgas spēcīgas okeānu straumes, dziļvagas un zemūdens kalni, aktīvs vulkānisms, tai skaitā zemūdens vulkānisms. Vidējais dziļums — 3364 m, sāļums — 34,5 ‰, vidējā ūdens virsējā slāņa temperatūra — 28 °C.

## Robežas
Ziemeļos jūru norobežo Filipīnām piederošie Sulu arhipelāgs, Sulu jūra un Mindanao sala. Mindanao sala šeit veido izteiktu līci — Moro līci. Austrumos atrodas Filipīnām piederošās Sangihes salas, dienvidos — Indonēzijai piederošā Sulavesi un rietumos — Indonēzijai un Malaizijai piederošā Kalimantānas sala. Dienvidrietumos ar Javas jūru savieno platais Makasaras šaurums.

No Sulu jūras atdala Sibutu-Basilanas zemūdens grēda. Sulavesi jūrā valda mitrs topiskais klimats. Zonā starp Sulavesi un Sarangani salām notiek intensīva ūdens apmaiņa ar Kluso okeānu. Vasarās musons dzen ūdeni no Sulavesi jūras pa Makasaras šaurumu uz Javas jūru.

## Ģeoloģija
thumb|200px|left|Sulavesi jūras ziemeļdaļa, Sarangani salas
Sulavesi jūra ir daļa no senas okeāniskās Zemes garozas, kas veidojusies pirms 42 miljoniem gadu tālu no sauszemes. Pirms 20 miljoniem gadu Zemes garozas kustības to pārvietoja tuvu Indonēzijas un Filipīnu vulkāniem, ko var noteikt pēc vulkāniskajiem pelniem uz jūras gultnes. Pirms 10 miljoniem gadu Sulavesi jūras gultni pārklāja kontinentāli nogulumi ieskaitot akmeņogles, jūras gultne atdūrās pret Eirāziju.

Mūsdienās Sulavesi jūru raksturo liels dziļums, kontinentālais šelfs ir ļoti šaurs. Seismiski aktīva zona, bieži notiek zemestrīces.

## Jūras bioloģija
Sulavesi jūrai raksturīga augsta bioloģiskā daudzveidība, tai skaitā liels zivju sugu skaits. Uzskata, ka daļa jūras organismu sugu šeit vēl nav atklāta. Šeit dzīvo 580 rifus veidojošo koraļļu sugu — pasaulē vispār ir 793 sugas. Rezultātā Sulavesi jūras koraļļu rifos ir izcili augsta bioloģiskā daudzveidība — te novērojami vaļi (26 no 78 zinātnei zināmām vaļu sugām), delfīni un daudz citu interesantu jūras dzīvnieku.

1997. gadā Sulavesi salas piekrastē tika atklāta jauna senu zivju — latimēriju suga — Manado latimērija (*Latimeria menadoensis*) — līdz šim bija apzināta viena šīs ģints suga Āfrikas dienvidaustrumu piekrastē.

Šo iemeslu dēļ Sulavesi jūru iecienījuši nirēji, šeit brauc daudz augstas klases kruīza kuģi.

## Pirātisms
Mūsdienās Sulavesi jūra ieguvusi sliktu slavu šeit izplatītā pirātisma dēļ. Pirāti uzbrūk gan mazām zvejnieku laivām, gan lieliem konteineru kuģiem, tie ir bruņoti ar augstas tehnoloģijas ieročiem un pirātu ātrgaitas kuteri ir aprīkoti ar modernām navigācijas sistēmām.

Lai pirātisms reģionā nesagrautu tūrisma industriju, Malaizijas valdība savā Sulavesi jūras daļā izvietojusi jūras kara spēkus.

## Salas
Sulavesi jūras centrālajā daļā nav lielu salu. Šīs salas robežojas ar Sulavesi jūru:

### Filipīnas
* Basilanas sala
* Mindanao
* Sarangani salas
* Sulu arhipelāgs
** Holo sala
** Tavitavi sala

### Indonēzija
* Kalimantāna (arī Malaizijas daļa)
* Kavio salas
* Sangihes salas
** Sangihe
* Sulavesi

## Ārējās saites
* Sulavesi jūras rifu fotogalerija
Samosatas Lukiāns

thumb|150px|Lukiāns

**Samosatas Lukiāns** (, ; dzimis ap 120. gadu, miris 180. gadā) bija Romas retors un satīriķis, kas rakstījis grieķu valodā. Viņa pazīstamākie darbi ir dialogu cikli "Dievu sarunas", "Hetēru sarunas", "Mirušo sarunas" un "Jūras sarunas". Savā ziņā Lukiānu var uzskatīt arī par pirmo zinātniskās fantastikas autoru (stāsts *Vera Historia*). Līdz mūsdienām saglabājušies aptuveni 80 darbi, par kuru autoru tradicionāli tiek uzskatīts Lukiāns. Lukiāna satīriskie darbi atstājuši nozīmīgu ietekmi uz Roterdamas Erasma, Fransuā Rablē, Džonatana Svifta literāro darbību.

Lukiāns dzimis Samosatā (mūsdienu Turcijas teritorijā). Viņš apceļojis Joniju, Grieķiju, Itāliju un pat Galliju, kur uzstājies kā retors un kļuvis visai slavens un turīgs. Iespējams, ka Lukiāns miris Atēnās.

## Literatūra
* *Lukiāns.* Dievu, mirušo un hetēru sarunas. — Rīga : Zinātne, 1980.
* Sengrieķu literatūras antoloģija. — Rīga: Zvaigzne, 1990.
Lukiāns

**Lukiāns** var būt:

* retors un satīriķis Samosatas Lukiāns (120?-180);
* teologs Antiohijas Lukiāns (240?-312);
* Svētais Lukiāns no Bovē (miris ap 290.g.).
Mārtiņš Cipulis

**Mārtiņš Cipulis** (dzimis  Cēsīs) ir bijušais latviešu hokejists, spēlē malējā uzbrucēja pozīcijā. Agrākais Latvijas hokeja izlases spēlētājs.

## Karjera
No 2001. gada līdz 2006. gadam viņš spēlēja Latvijas hokeja līgas klubā HK Rīga 2000. 2006.—2007. gada sezonu M. Cipulis aizvadīja Slovākijas Ekstralīgas klubā Popradas "Aquacity ŠKP", bet 2007.—2008. gada sezonā — Baltkrievijas līgas klubā Žlobinas "Metallurg". Kopā ar HK Rīga 2000 ir kļuvis par trīskārtējo Latvijas čempionu (2003.—2004., 2004.—2005. un 2005.—2006. gada sezonās), kā arī ticis atzīts par līgas labāko uzbrucēju 2003.—2004. gada sezonā.

2008.—2009. un 2009.—2010. gada sezonas pavadīja Rīgas "Dinamo" rindās, 2010.—2011. gada sezonu M. Cipulis pārstāvēja Habarovskas "Amur" klubu. Pirms 2011.—2012. gada sezonas viņš atgriezās Rīgas "Dinamo" sastāvā. 2012.—2013 gada sezonas vidū pievienojās KHL klubam Prāgas "Lev", taču pēc sezonas beigām noslēdza viena gada līgumu ar Rīgas "Dinamo".

### Latvijas izlase
Latvijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2005., 2006., 2007., 2008., 2009., 2010. un 2011. gada Pasaules čempionātos, 2006. un 2010. gada Olimpiskajās spēlēs un 2000. gada Pasaules čempionātā junioriem B divīzijā. Pēdējo spēli izlases sastāvā aizvadīja 2018. gada 1. maija pārbaudes spēlē pret Kanādu Arēnā Rīga.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Rīgas "Dinamo" profils 
* Latvijas Hokeja federācijas profils
Humānisms

**Humānisms** ir viena no ētikas kategorijām filozofijā.

Par humānismu dēvē arī uzskatu sistēmu Eiropā, kas radās Renesanses beigu periodā.

## Humānisms kā ētikas un filozofijas kategorija

Izceļ cilvēka vērtību un nozīmi, balstoties uz tādiem universāliem jēdzieniem, kā taisnīgs un netaisnīgs, pareizs un nepareizs un tml. Kā filozofijas kategorija, humānisms ir cieši saistīts arī ar racionālismu, kurš tāpat kā humānisms noraida transcendentālus (reliģiskus, nepierādāmus) pasaules kārtības un cilvēka lomas pasaulē skaidrojumus. Humānisms skaidro, ka ne Dievs, ne kāda absolūta ideja vai substance, bet tikai pats cilvēks ir pasaules un sabiedrības kārtības vienīgais noteicējs.

Tas tomēr nenozīmē, ka humānisms būtu pielīdzināms ateismam, jo pieļauj, ka atsevišķu cilvēku dzīvē reliģijai, ticībai var būt nozīme kā dzīves vērtībai, morāles un ētikas pamatam.

## Humānisms kā uzskatu sistēma
Humānisms bija zinātniska sengrieķu filozofu un latīņu klasiķu, kā arī seno Baznīcas tēvu darbu studijas pašas studēšanas dēļ. Humānisti apguva klasisko mantojumu un klasiskās valodas, tie ievadīja pedagoģiskās reformas un pārmaiņas kultūrā, kas 15. un 16. gadsimtā izplatījās visā Eiropā. Humānisti radīja kritisku vēstures zinātni, ieviesa grāmatu iespiešanu ar pārvietojamiem burtiem. Tautas valoda nostājās līdzās latīņu valodai, pamazām izspiežot to no literatūras un politikas.

Humānisti aizstāvēja *studia humanitatis*, jeb *brīvo mākslu studijas*, kas ietvēra gramatiku, retoriku, poētiku, vēsturi, politiku un morālfilozofiju. Šo priekšmetu studijas tika uzskatītas par intelektuālās baudas un cilvēka cieņas augstāko izpausmi, kā arī dzīvesveidu, kas piepildītas ar tikumisku aktivitāti. Renesanses zinātnieki bija daudz sekulārāki un to interešu loks bija plašāks, jo viņi bija atraduši daudzus senos manuskriptus, kā arī paaugstinājuši to studiju prasmi. Humānistu metode nebija tikai salīdzināšana un kopsavilkumu veikšana. Viņi vērsās tieši pie oriģinālavota.
Racionālisms

**Racionālisms** filozofiskā izpratnē ir uzskats, ka zināšanu un spriedumu pamatā par apkārtējo pasauli un tajā notiekošajiem procesiem ir cēloņsakarības. Citiem vārdiem, katrai vērojamai parādībai, notikumam vai procesam ir konkrēts cēlonis vai cēloņu kopums (secība).

Racionālisms lielā mērā ir pretstats reliģiskajam (transcendentālajam) pasaules uzskatam, kura pamatā ir Dieva atklāsme un ticība dievišķai pasaules uzbūvei un kārtībai. Zināmā mērā racionālisms ir pretstats arī vienam no ētikas, līdz ar to arī humānisma pamata postulātiem — emocionālai sajūtai par *pareizu* vai *nepareizu*. Taču ne tādēļ, ka noliegtu ētiku vai humānismu, bet skaidrojot to postulātus uz loģiski atvasinātu slēdzienu, nevis emocionālu sajūtu pamata.

## Atsauces
Longs

**Longs** (*Λόγγος*) bija sengrieķu rakstnieks, bukoliskā romāna "Dafnids un Hloja" autors.

"Dafnids un Hloja" ir viens no pirmajiem romāniem literatūras vēsturē. Tas spēcīgi ietekmējis turpmāko pastorālās literatūras tradīciju rietumu literatūrā.

Par Longa dzīvi nekādu drošu ziņu nav, iespējams, viņš dzīvojis 2.gs. Lesbas salā. Tiek arī pieļauts, ka vārds "Longs" cēlies, kļūdaini interpretējot pēdējo vārdu 1598.g. Florences izdevuma virsrakstā (*ΛΟΓΓΟΥ ΠΟΙΜΕΝΙΚΩΝ ΤΩΝ ΠΕΡΙ ΔΑΦΝΙΝ ΚΑΙ ΧΛΟΗΝ ΛΕΣΒΙΑΚΩΝ ΛΟΓΟΙ Δ*).

## Literatūra

* *Longs.* Dafnids un Hloja. — Rīga: Zinātne, 1998. 
* Sengrieķu literatūras antoloģija. — Rīga: Zvaigzne, 1990.
Sulu jūra

**Sulu jūra** (, . ) ir Klusajam okeānam piederoša starpsalu jūra, atrodas starp Filipīnām un Malaizijai piederošo Kalimantānas ziemeļaustrumu daļu.

## Ģeogrāfija
Vidējais dziļums pārsniedz 4400 metrus. Ziemā virsējā ūdens slāņa temperatūra ir 25,5°С, vasarā — ap 29°С. Dziļākajos slāņos ūdens temperatūra līdz gultnei ir virs 10°С. Šī salīdzinoši augstā temperatūra izskaidrojama ar to, ka savienojums ar Dienvidķīnas jūru Mindoro šaurums veido 450 m dziļu slieksni. Plūdmaiņas ir 2—3 m augstas.

Jūras centrālajā daļā nav lielu salu, ir koraļļu rifi — lielākā centrālās daļas salu grupa ir Tubatahas atols. No apkārtējām jūrām labi norobežo salas. Sulu jūrā atrodas viens no UNESCO Pasaules mantojuma pieminekļiem — Tubatahas rifa nacionālais jūras parks. Sulu jūras koraļļu rifu stāvās sienas paceļas no gultnes aptuveni 1 000 metrus augstu.

Dienvidu daļa ir dziļāka, gultne pakāpeniski paceļas Palavanas salas virzienā.

Sulu jūras centrālās daļas rifi vēl nav pilnībā kartēti un izpētīti. Musonu dēļ tikai laikaposmā no marta vidus līdz jūnija sākuma Sulu jūra ir kuģošanai droša un tikai šajā laikā notiek Sulu jūras sugām bagāto rifu izpēte - pētnieki un nirēji - entuziasti Sulu jūrā visbiežāk dodas no Puertoprincesas ostas Palavanas salā.

Jūrā notiek tunču un rifos dzīvojošo zivju zveja, iegūst arī jūras gurķus, jūras bruņurupučus, pērles. Sulu jūras dienvidu un rietumu daļa ir tūristiem ļoti bīstama - šo reģionu daļēji kontrolē pirāti.

### Iekšējie viļņi
Sulu jūrā novērojama interesanta dabas parādība — vieni no pasaulē lielākajiem «iekšējiem viļņiem» — viļņošanās, kas notiek starp dažāda blīvuma jūras ūdens slāņiem lielākā dziļumā. Sulu jūras iekšējie viļņi var sasniegt pat 90 metru augstumu, attālums starp diviem viļņiem ir 5—16 km, ātrums var pārsniegt 2 m/s, viļņu pastāvēšanas laiks — pat vairāk kā 60 stundas. Jūras virspusē tie izpaužas tikai kā vienu līdz vairākus metrus augsti viļņi.

Sulu jūrā iekšējie viļņi rodas dienvidu daļā un virzās Palavanas salas virzienā. Tie ir labi novērojami no liela augstuma Saules gaismā, jo Saules gaisma labi atstaro uz jūras virsmas projicēto viļņošanos.

## Robežas
Ziemeļrietumos no Dienvidķīnas jūras atdala Palavanas sala un Busuangas sala, rietumos ar Dienvidķīnas jūru savieno Balabakas šaurums starp Palavanu un Kalimantānu. Ziemeļos no Dienvidķīnas jūras atdala Mindoro šaurums starp Busuangas salu un Mindoro salu. Ziemeļaustrumos un austrumos atrodas daudz Filipīnu salu, tai skaitā Panaja, Negrosa, Mindanao. Dienvidaustrumos – dienvidos atrodas Sulu arhipelāgs, aiz kura atrodas Sulavesi jūra. Dienvidrietumos Sulu jūra apskalo Kalimantānas salu.

## Salas
Sulu jūrā ir ap 400 salu.
### Filipīnas
* Balabaka
* Basilana
* Busuanga
* Kagajanas arhipelāgs (centrālajā daļā)
* Mindanao
* Mindoro
* Negrosa
* Palavana
* Panaja
* Sulu arhipelāgs
** Holo
** Tavitavi sala
* Tubatahas atols

### Malaizija
* Bangeja sala
* Kalimantāna

## Ārējās saites
* Sulu jūras iekšējo viļņu apraksts (angliski)
* Iekšējo viļņu attēls no kosmosa, Sulu jūra pie Palavanas
The Smiths

**The Smiths** bija britu rokgrupa, kas izveidojās 1982. gadā Mančestrā. Tās sastāvā bija Morisejs (balss), Džonijs Mārs (ģitāra), Endijs Rurks (basģitāra) un Maiks Džoiss (bungas). Pēc vairāku kritiķu domām The Smiths ir viena no nozīmīgākajām alternatīvā roka grupām, kas pastāvēja 20. gadsimta 80. gados Apvienotajā Karalistē; tā ir izteikti ietekmējusi turpmāko alternatīvās mūzikas attīstību, tai skaitā britpopa rašanos un iespaidojusi tādas grupas kā The Stone Roses, Gene, Radiohead, Blur, Suede, Oasis, The Libertines un Doves. Grupa kļuva ievērojama pateicoties Moriseja patiesajiem, atklātajiem un asprātīgajiem dziesmu tekstiem un Džonija Māra mūzikai, kas palīdzēja atgriezt ģitārmūzikas popularitāti, kas bija attālinājusies no Apvienotās Karalistes mūzikas topu virsotnēm. 
1987. gadā starp Moriseju un Džoniju Māru radās dažādas domstarpības, kuru rezultātā grupa izjuka. 
The Smiths savā nepilnu piecu gadu pastāvēšanas laikā izlaida četrus studijas albumus un vairākus singlus.

## Diskogrāfija
### Studijas albumi
* *The Smiths* (1984)
* *Meat Is Murder* (1985)
* *The Queen Is Dead* (1986)
* *Strangeways, Here We Come* (1987)

### Izlases
* *Hatful of Hollow* (1984)
* *The World Won't Listen* (1987)
* *Louder Than Bombs* (1987)
* *Best...I* (1992)
* *...Best II* (1992)
* *Singles* (1995)
* *The Very Best of The Smiths* (2001)
* *The Sound of The Smiths* (2008)

### Koncertalbumi
* *Rank* (1988)
Kogurjo

Gogurjo (gaišzilā krāsā)|thumb|250px

**Kogurjo** (; *Goguryeo*) bija valsts (37 pmē - 668) Korejas pussalas ziemeļos un Mandžūrijā Korejas trīs karaļvalstu periodā. Pārējās nozīmīgākās šī perioda valstis bija Pekče un Silla. Valsti 37. gadā p. m. ē. nodibināja valdnieks Donmjonsons (*Dongmyeongseong*). No valsts nosaukuma Kogurjo cēlies Korejas valsts nosaukums. 668. gadā Kogurjo iekaroja Silla un tās sabiedrotais - Ķīnas Tanu dinastija. Valsts tika sadalīta starp Ķīnu un Apvienoto Sillu.

## Ārējās saites
Silla

Silla (sarkanā krāsā)|thumb|250px

**Silla** ( (*Silla*)) bija no 57. gada p.m.ē līdz 935. gadam pastāvējusi valsts Korejas pussalas dienvidaustrumos Korejas trīs karaļvalstu periodā. Pārējās nozīmīgākās šī perioda valstis bija Pekče un Kogurjo. Tradicionāli tiek uzskatīts ka Silla radās 57. gadā p. m. ē. no Samhanas konfederācijas. Savienībā ar Ķīnas Tanu dinastiju Silla 660. gadā iekaroja Pekči, bet 668. gadā — Kogurjo, izveidojot Apvienoto Sillu. 892. gadā Silla sadalījās trīs valstīs Sillā, Hubekdžē (Jaunajā Bekdžē) un Tebonā (*Taebong* jeb Hugogurjo (*Hugoguryeo*, Jaunajā Gogurjo)), sākot Korejas Vēlīno trīs karaļvalstu periodu. 935. gadā Silla krita un Korejas pussalā nodibinājās Gorjo valsts.
Seramas jūra

**Seramas jūra** () vai **Ceramas jūra** ir Klusajam okeānam piederīga iekšējā jūra. Viena no vairākām starp Indonēzijas salām izvietotajām jūrām.

Tā kā Seramas jūra atrodas pie Moluku salām, te jau vēlajos viduslaikos norisinājās intensīva kuģniecība, jo Moluku salās ieguva garšvielas. Tirdzniecības rezultātā Seramas salā un jūrai piegulošajās Jaungvinejas daļās izplatījās islāms. Seramas jūrā atrodas ļoti daudz nelielu, klinšainu saliņu. Jūra atrodas tektoniski aktīvā zonā, šeit notiek daudz zemestrīces.

No Klusā okeāna gar Halmaheru Seramas jūrā ieplūst Jaungvinejas piekrastes straume.

## Robežas
Ziemeļos — Obi un Misoolas salas, Halmaheras jūra, austrumos — Jaungvinejas salas pussalas — Čendravasihas pussala un Bombaraijas pussala, starp kurām ir dziļais Berau līcis, dienvidaustrumos savienota ar Arafuru jūru, rietumos — ar Bandas jūru, dienvidos — Buru sala un Seramas sala.

## Salas
* Buru
* Misoola
* Obi
* Jaungvineja
* Kajas salas
* Serama
* Sulabesi
* Sulas salas
* Vaigeo
Halmaheras jūra

**Halmaheras jūra** () ir Klusajam okeānam piederīga malas jūra Indonēzijas ziemeļaustrumu daļā. Halmaheras jūras gultnei ir sarežģīts reljefs, tā sastāv no vairākām grēdām un ieplakām, lielākā ieplaka — Halmaheras baseins, kura dziļums sasniedz 2039 metrus. Virsējā ūdens slāņa sāļums 34—34,6 ‰, temperatūra gada gaitā mainās no 25,7&nbsp;°C līdz 28,6&nbsp;°C.

Halmaheras baseinā pāri 700 un 940 m dziļiem "sliekšņiem" ieplūst Klusā okeāna ūdens. Halmaheras jūras ūdens virsējie slāņi ir ar skābekli bagātā Klusā okeāna un ar skābekli nabagās Seramas jūras maisījums. Starp Halmaheras jūras nomaļu salām novērojamas ļoti spēcīgas plūdmaiņu radītas straumes, kas sasniedz 0,5 m sekundē. Gandrīz pastāvīgi ziemeļaustrumos no Halmaheras jūras vērojams Halmaheras ūdens virpulis, kas ārējā malā griežas ar ātrumu 0,5 m/s, diametrs - 500 km.

## Robežas
Ziemeļos — Klusais okeāns, austrumos — Karolīnu salu rietumu salas, Asijas salas. Dienvidos — Aju salas, Vaigeo, Jaungvinejas salas rietumu daļa — Čendravasihas pussala, Seramas jūra, austrumos — Halmaheras sala ar Kau līci, Buli līci un Veda līci, Morotaja.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kušānu valsts

thumb|200px|Kušānu valsts teritorija (ap 100.—250. m.ē.).
**Kušānu valsts** jeb **Kušānu impērija** (baktriešu: *Κυϸανο*,  *Kuṣāṇ Rājavaṃśa*; ap 1.—3. gadsimtu) bija lielvalsts, kas savas varenības zenītā (105—250) aptvēra mūsdienu Tadžikistānas, Afganistānas, Pakistānas un Ziemeļindijas teritoriju. Valstij bija sakari ar Romas impēriju, Indiju, Seno Persiju (Sasanīdu impēriju) un Seno Ķīnu. Kušānu valdīšanas laikā tika atvērti iepriekš partiešu bloķētie jūras un sauszemes tirdzniecības ceļi starp Romu un Āziju. Šajā laikā sāka veidoties Zīda ceļš no Ķīnas cauri kušānu teritorijai uz ziemeļiem no Hindukuša.

## Vēsture
[thumb|200px|left|Kušānu vīrieša skulptūra 2. gs. [Gandhara (tagad atrodas Parīzes *Musée Guimet*).]]
Tautu, kas nodibināja šo valsti ķīnieši sauca par „juečži” (*貴霜*), bet rietumos tie kļuva pazīstami kā kušāni. Precīza kušānu etniskā izcelsme nav zināma — vien tas, ka viņi nāca no Kaukāza un, iespējams, runāja kādā no indoirāņu valodām.
Ap 135. gadu p.m.ē. kušāni ieņēma Grieķu Baktrijas valsti mūsdienu Afganistānas ziemeļos (Baktriju un Sogdiānu), bet nākamajā gadsimtā Kučulas Kadfisa vadībā tie ieņēma Gandharu (Indas baseinu) un nodibināja Kušānu valsti. Par valsts galvaspilsētām kalpoja Kapisa (pie mūsdienu Kabulas) un Pušklavati (pie mūsdienu Pešāvaras). Paši kušāni savas valodas pierakstam pieņēma grieķu alfabētu un sāka kalt grieķu parauga monētas. Vairums kušānu bija zoroastrieši, tomēr laika gaitā pamazām pieņēma budismu.

## Sabrukums
Sākot no 3. gadsimta Kušānu valsts sadalījās sīkākās daļās. Kušānu valsts beigas tiek uzskatītas par hellēnisma ietekmes beigām Indijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bali jūra

**Bali jūra** () ir Klusajam okeānam piederīga iekšējā jūra Indonēzijas dienvidu daļā. Izvietojusies Mazo Zunda salu arhipelāgā; ziemeļos to norobežo Kangeanas salas, austrumos — sastopas ar Floresas jūru, dienvidos — Lombokas un Bali salas, dienvidrietumos un rietumos — Javas sala, ziemeļrietumos — Maduras sala un Javas jūra. Bali jūra ir tropu jūra, vidējā ūdens temperatūra ir 27—28 °C. Plūdmaiņas neregulāras līdz 1,7 m. Lielākā osta ir Surabaja Javas salā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Markomani

**Markomani** jeb **markomāņi** () — ģermāņu cilts, iespējams, radniecīgi svēbiem. 1. gadsimta otrajā pusē p. m. ē. dzīvoja Saksijā un Tīringenē. 2. gadsimtā p. m. ē. izvirzījās Maincas augštecē un vidustecē. 9. gadā p. m. ē. romiešu karavadonis Nērons Klaudijs Drūzs (*Nero Claudius Drusus*) piespieda markomanus atkāpties uz Bohēmiju, kur tie Marboda vadībā nodibināja valstisku organizāciju, savukārt izspiežot no Bohēmijas ķeltu cilti bojus.

2. gadsimtā markomani, sabiedrojoties ar kvadiem, vandaļiem un sarmatiem, savukārt pārtvēra iniciatīvu un Romai Marka Aurēlija vadībā tikai smagā karā izdevās noturēt ģermāņu spiedienu. 4. gadsimtā markomani iekļāvās vispārējā Lielajā tautu staigāšanā. 5. gadsimtā markomani apmetās Bavārijā un, iespējams, ir vieni no bavāru priekštečiem.
Jūdeja

thumb|Jūdeja ap 830. gadu p. m. ē. (gaišzaļā krāsā)|250px

**Jūdeja** (, , ) ir vēsturisks apgabals Tuvajos Austrumos, mūsdienās sadalīts starp Izraēlas dienviddaļu un Palestīniešu pašpārvaldi (Jordānas rietumkrastu). Ziemeļos tā robežojās ar Samāriju, rietumos ar Vidusjūras piejūras līdzenumu, dienvidos ar Negevas tuksnesi, bet austrumos ar Jordānas upi un Nāves jūru.

Vēstures gaitā sapratne par to, kas ir Jūdeja, atšķiras. Piemēram, grieķi un romieši ar *Iudaea* saprata visu vēsturisko senās Izraēlas ķēniņvalsts teritoriju, bet Jaunās Derības laikos Jūdeja bija vēsturiskās Izraēlas dienviddaļa.

Jūdejā atrodas viena no pasaules senākajām nepārtraukti apdzīvotajām pilsētām - 11 000 gadus vecā Jērika, bet apgabala vēsturiskā galvaspilsēta - Jeruzaleme ir svētā pilsēta jūdaismā, kristietībā un islāmā. Bībelē un Torā aprakstītie notikumi lielā mērā norisinājušies Jūdejas teritorijā - Ābrams, Īzāks un Jēkabs esot apbedīti Hebronā Patriarhu alā, bet Jēzus Kristus - Jeruzalemē.

930. gadā p.m.ē. teritorijā radās ebreju Jūdejas ķēniņvalsts, kura izveidojās pēc Zālamana nāves, kad Izraēlas ķēniņvalsts sadalījās divās neatkarīgās valstīs - Izraēlā un Jūdejā. 585. gadā p.m.ē. Jūdeju iekaroja Babilonijas valdnieks Nebukadnecars II, nopostīja pirmo Jeruzalemes templi un aizveda ebrejus Babilonas trimdā.

538. gadā p.m.ē. Jūdejas valsts atjaunojās kā Persijas vasaļvalsts. 356. gadā p.m.ē. to ieņēma Maķedonijas Aleksandrs. No 323. gada p.m.ē. Jūdeja bija Ēģiptes Ptolemaju valsts province, bet no 198. gada p.m.ē. - Seleikīdu valstī. 165. gadā p.m.ē. Makabeju sacelšanās rezultātā Jūdeja ieguva neatkarību. 6. gadā. gadā tā tika iekļauta Romas impērijas Sīrijas provincē.

Pēc Bar Kohbas sacelšanās (132. gads - 135. gads) imperators Adriāns pieņēma lēmumu iznīdēt jebkādas atmiņas par Jūdeju. Jeruzalemes vietā viņš nodibināja pilsētu *Aelia Capitolina* un pārsauca Jūdeju par Palestīnu (*Palastina*). Represiju rezultātā ebreji devās trimdā, izklīzdami pa Romas impēriju un apkārtējām valstīm, izveidojot ebreju diasporu, kura izdzīvojusi līdz mūsdienām.

## Ārējās saites
Savu jūra

**Savu jūra** (, ) ir Klusajam okeānam piederīga jūra Indonēzijas dienvidu daļā.

Ziemeļos norobežo Mazās Zunda salas, kurās ir aktīvs vulkānisms. Ūdens virsējā slāņa temperatūra — 26—28&nbsp;°C, sāļums — 34‰. Savu jūras Timoras piekraste ir nozīmīga delfīnu un sešu sugu vaļu vairošanās un mazuļu audzināšanas vieta. Tā kā timorieši vaļus nekad nav medījuši, dzīvnieki šeit jūtas droši un Savu jūra tāpēc ir lieliska vieta vaļu vērošanai.

## Robežas
Ziemeļos — Floresa, Lomblena, Pantara, Aloras salas, Vetara, Floresas jūra un Bandas jūra, austrumos — 30 km platais Ombai šaurums, dienvidaustrumos — Timora, dienvidos — Savu salas, Roti sala un Indijas okeāns, rietumos — Sumbas sala un Sumbas šaurums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dienvidi-Pireneji

**Midi-Pyrénées**


150px
100px

Galvaspilsēta Tulūza
Lielākās pilsētas TulūzaMontobānaAlbiFuā
Platība45 348 km²
Iedzīvotāju skaits (1999)2 551 687
Komūnu skaits3 020


**Dienvidi Pireneji** () bija lielākais Francijas reģions, kas kopš 2016. gada kopā ar bijušo Langdokas-Rusijonas reģionu apvienots Oksitānijas (*Occitanie*) reģionā. 

Sastāv no 8 departamentiem. Robežojās ar Spāniju un Andoru dienvidos, rietumos ar Akvitānijas reģionu, austrumos ar Langdoku-Rusijonu, bet ziemeļos ar Overņu un Limuzēnu. Reģiona nosaukums ir jaunizveidojums, kas franču valodā sastāv no vārda "Midi" (tulk. - Pusdienas; Dienvidi, kas ikdienā lietots arī kā apzīmējums visai Dienvidfrancijai) un Pireneju kalnu nosaukuma.

## Ārējās saites
Floresas jūra

**Floresas jūra** () ir Klusajam okeānam piederīga iekšējā jūra Indonēzijas dienvidu daļā.

## Robežas
Rietumos robežojas ar Bali jūru, ziemeļrietumos ar Javas jūru, ziemeļos ar Makasaras šaurumu, Sulavesi. Austrumos un ziemeļaustrumos robežojas ar Bandas jūru, dienvidaustrumos ar Savu jūru, bet dienvidos ar Indijas okeānu. Dažkārt Floresas jūrai pieskaita arī Bonas līci un Sulavesi salas.

Floresas jūrā novērotas spēcīgas zemestrīces.

## Salas
* Floresa
* Kabija
* Sulavesi
* Sumbava

## Ārējās saites
Martinika

**Martinika** () ir Francijas aizjūras reģions un arī aizjūras departaments. Šī Antiļu arhipelāga sala atrodas Karību jūrā, aptuveni 450 km uz ziemeļaustrumiem no Dienvidamerikas krastiem, bet 700 km uz dienvidaustrumiem no Dominikānas. Tā ir arī daļa no Eiropas Savienības, tāpēc tiek lietots eiro. Oficiālā valoda ir franču, tomēr tiek lietota arī Martinikas kreolu valoda.

Martinika ir vulkāniska sala. Viens no ievērojamākajiem dabas objektiem ir Pelē kalns (*Montagne Pelée*) — aktīvs vulkāns, kura izvirdums 1902. gadā nopostīja pilsētu Senpjēru, nogalinot aptuveni 30 000 cilvēku.

## Klimats
Sala atrodas tropu klimatiskajā zonā, kur valda musonu klimats ar lietus sezonām un ciklonu risku. Klimata izmaiņas rada arvien biežākas dabas katastrofas, tostarp tropiskās vētras.

## Demogrāfija
Lielākā daļa iedzīvotāju ir pēcteči Āfrikas vergiem, kas tika atvesti 17.–19. gadsimtā. Pēc verdzības atcelšanas 19. gadsimtā uz salu tika atvesti strādnieki no Indijas. Pilsētā dzīvo arī eiropieši, galvenokārt franču izcelsmes. 

## Ārējās saites
Langdoka-Rusijona

**Langdoka-Rusijona** (, ) ir bijušais Francijas reģions, kas kopš 2016. gada kopā ar bijušo Dienvidu-Pireneju reģionu apvienots Oksitānijas (*Occitanie*) reģionā. 

Sastāv no 5 departamentiem, robežojas ar Spāniju un Andoru dienvidos un ar Vidusjūru dienvidaustrumos.

## Ārējās saites
Hērods Arhelajs

Hēroda Arhelaja valsts (gaiši zaļa)|thumb|250px

**Hērods Arhelajs** (ארכלאוס, ap 23 p.m.ē. — ap 18) — Jūdejas, Samārijas un Idumejas etnarhs (Romas vasalis) no 4. gada p. m. ē. līdz 6. gadam. Viņš bija Hēroda Lielā dēls, Hēroda Antipas brālis un Hēroda Filipa pusbrālis.

Hērods Arhelajs ieguva amatu sava tēva pēdējās gribas dēļ. Viņu atbalstīja armija, tomēr viņš stājās amatā tikai pēc tam, kad to bija akceptējis Oktaviāns. Hērods Arhelajs valdīja despotiski, sevišķi vajādams farizejus un vismaz 3000 no tiem nogalinot. Tas izraisīja ebreju pretošanos, tāpēc 6. gadā Oktaviāns viņu atcēla no amata un Jūdeja kļuva par Romas provinci. Pats Hērods Arhelajs tika izsūtīts uz Vjennu Gallijā.

Hērods Arhelajs valdīja Jēzus Kristus dzimšanas laikā. Iespējams, farizeju slepkavības ir iedvesmas avots Mateja evaņģēlijā aprakstītajai zīdaiņu noslepkavošanā Bētlemē, kuru gan pēc evaņģēlija ziņām veica Hērods Lielais.
London After Midnight

**London After Midnight** (saīsināti LAM) ir amerikāņu mūzikas grupa, ko 1990. gadā dibināja instrumentālists, dziesmu rakstītājs un izpildītājs Šons Brenans. Grupa pastāv vēl šodien.

## Diskogrāfija

### Studijas albumi
* *[[Selected Scenes from the End of the World]]* (1992)
* *[[Psycho Magnet]]* (1996)
* *[[Oddities]]* (1998)
* *[[Violent Acts of Beauty]]* (2007)

## Ārējās saites
* London After Midnight oficiālā mājas lapa 
* London After Midnight Krievijas fanu mājas lapa
Provansa-Alpi-Azūra krasts

**Provansa-Alpi-Azūra krasts** () ir reģions Francijas dienvidaustrumos pie Vidusjūras. Iekļauj 6 departamentus: Augšalpi, Piejūras Alpi, Bušdirona, Vāra, Voklīza un Augšprovansas Alpi. Reģionā ir iekļauta arī vēsturiskā Provansa. Robežojas ar Itāliju austrumos, ar Oksitāniju rietumos, kā arī ar Overņu-Ronu-Alpiem ziemeļos, bet dienvidos to apskalo Vidusjūra un Ligūrijas jūra. 2010. gadā Provansas-Alpu-Azūra krastā dzīvoja aptuveni pieci miljoni iedzīvotāju. Pēc šī rādītāja tas ir trešais lielākais Francijas reģions, kurā dzīvo 7,6% Francijas iedzīvotāju. Kopējā platība ir 31 400 km2, un tas ir astotais lielākais Francijas reģions pēc platības un aizņem 5,8% no kopējās Francijas teritorijas. Administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Marseļa, bet citas lielākās pilsētas ir Nica un Tulona.

## Ārējās saites
Reinjona

**Reinjona** (, Reinjonas kreolu: *La Rényon*) ir Francijas aizjūras reģions un arī aizjūras departaments. Šī vulkāniskās izcelsmes sala atrodas Indijas okeānā, aptuveni 700 kilometrus uz austrumiem no Madagaskaras, bet 200 kilometrus uz dienvidrietumiem no Maurīcijas.

Līdz 1665. gadam Reinjonas sala bija neapdzīvota, bet mūsdienās šī sala ir Francijas aizjūras departaments, kas ir arī viens no septiņiem Eiropas Savienības aizjūras reģioniem.

## UNESCO
Kopš 2010. gada augusta Reinjonas nacionālais parks, kas aptver vairāk nekā 40% no teritorijas, atrodas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Iedzīvotāji
2023. gadā Reinjonā bija 889 679  iedzīvotāji. Nākotnē tiek paredzēts iedzīvotāju skaita pieaugums, tādēļ ir prognozējams, ka iedzīvotāju skaits pārsniegs miljonu.

### Iedzīvotāju izcelsme
Līdz 17. gadsimta vidum Reinjona bija neapdzīvota. Francijas kolonizācijas politikas rezultātā uz salas apmetās franču ieceļotāji, kas ieveda arī vergus no Madagaskaras, Austrumāfrikas un Indijas, lai tos nodarbinātu vaniļas un cukura ražošanas plantācijās. Pēc tam, kad 19. gadsimtā tika atcelta verdzība, tika veicināta līgumstrādnieku piesaistīšana. Agrāko kolonistu un vergu pēcteči mūsdienās veido samērā viendabīgu sabiedrību un tiek saukti par kreoliem. Kā identitāti veicinošs elements tiek uzskatīta metizācija — dažādas rases pārstāvošo iedzīvotāju sajaukšanās un miermīlīga līdzāspastāvēšana.

Iedzīvotāji ar izcelsmi no Madagaskaras un Austrumāfrikas tiek saukti par kafriem (*Cafres*), indiešu pēcteči, atkarībā no ticības, vai nu par zarabiem (musulmaņi) vai malbariem (Tamili, Hindu), ķīniešu izcelsmes iedzīvotāji par jabiem (*yabs*). Franču izcelsmes iedzīvotājiem ir trīs dažādi apzīmējumi:
# *P'tit blancs* (burtiski — mazie baltie) — nabadzīgo kolonistu pēcteči;
# *Grand blancs* (burtiski — lielie baltie) — turīgo zemes īpašnieku atvases;
# *Z'oreil* — Francijā dzimušie, pirmās paaudzes reinjonieši.

Tiek lēsts, ka mūsdienās aptuveni 45% iedzīvotāju ir ar eiropiešu un afrikāņu rasu sajaukums, aptuveni 21% indiešu, 25% eiropiešu, bet 3% — ķīniešu izcelsmes.
thumb|Neoficiālais Reinjonas karogs kopš 2003. gada

### Reliģija
Lielais iedzīvotāju vairums pieder kristietībai, visvairāk Romas Katoļu baznīcai (86%). Lielai daļai indiešu izcelsmes iedzīvotāju reliģija ir hinduisms, bet ķīniešiem — budisms.

### Valodas
Oficiālā valoda Reinjonā ir franču, tomēr ikdienā daudz biežāk tiek lietota vietējā Reinjonas kreoliskā valoda. Tās pamatā ir senfranču valoda, kas tikusi pārveidota un papildināta ar dažādām ieceļotāju valodām.

## Saimniecība
thumb|Pludmale Reinjonas rietumu daļā
Reinjonas saimniecība ir dinamiska, taču strukturāli nestabila, par ko liecina arī augstais bezdarba līmenis (2006. gada novembrī tas pārsniedza 30%).

Svarīgākā saimniecības nozare ir lauksaimniecība, it sevišķi cukura un ruma ražošana, kā arī dažādu augļu, pārsvarā banānu un ananasu, audzēšana. Tūrisms attīstās salīdzinoši lēni, jo Reinjona atrodas Maurīcijas ēnā, kas saistīts ar pievilcīgākām Maurīcijas pludmalēm, kā arī lielāku angļu valodas izplatību. Tūristi, kas brauc uz Reinjonu, pārsvarā ir no Francijas un izvēlas aktīvu atpūtu.

## Ārējās saites
Kapadokija

**Kapadokija** (, , ) — sens novads mūsdienu Turcijas teritorijā, Anatolijas pussalas austrumos. Nosaukums cēlies no persiešu *Katpatuka*, kas nozīmē „Skaisto zirgu zeme”. Vēstures gaitā Kapadokijas robežas ir būtiski mainījušās, tāpēc precīzi definēt tās robežas nevar. Rakstos pirmoreiz minēta 6. gadsimta beigās p.m.ē.

Vēlajā bronzas laikmetā Kapadokija bija hetu valsts kodols, kur pirmoreiz radās dzelzs apstrāde. Dārija I laikā Kapadokija nonāca nominālā Persijas pakļautībā. 331. gadā Ariarats I nodibināja neatkarīgo Kapadokijas valsti. Ar pārtraukumiem tā nosargāja savu neatkarību līdz 17. gadam, kad Romas imperators Tiberijs to pārveidoja par Romas provinci.

Kapadokija slavena ar īpatnējām klinšu formācijām un tajās izveidotajām alu pilsētam, kuras par slēptuvēm izmantojuši pirmie kristieši. Kristietības vēsturē pazīstami 6. gadsimtā dzīvojušie Kapadokijas brāļi. Apvidus ir populārs tūrisma objekts.

## Ārējās saites
Kalifs

**Kalifs**, arī **halifs** (, *halīfa*) ir kalifāta valsts galva, un tas ir tituls, ar kuru apzīmē islāma ummas (šariata likumiem pakļauta visu musulmaņu kopiena) vadītāju. Vārds ir cēlies transliterācijā no arābu vārda *halīfa* – pēctecis, sūtnis, pārstāvis. Sākotnēji, pēc Muhameda (570—632) nāves, musulmaņu valdnieku sauca *Dieva pravieša pēctecis* (*Khalīfat ar-rasul Allāh*), un vēsturnieki šo titulu parasti atveidoja: *kalīfs*.

Pēc pirmajiem četriem kalifiem (Abū Bekrs, Umars Ibnelhatābs, Osmāns Ibn Afāns un Alī ibn Abī Tālibs) kalifa titulu pieņēma omejādi, abasīdi un osmaņi, kā arī dažādas citas dinastijas. Pārsvarā islāma valdniekus sauca par sultāniem vai emīriem, kas bija uzticīgi un padoti kalifam. 1924. gadā Turcijas Lielā nacionālā asambleja atcēla kalifa titulu un likvidēja Osmaņu kalifātu.

## Skatīt arī
* Kalifāts
* Emīrs
* Sultāns
* Šahs

## Ārējās saites

* Worldstatesmen.org 
* Hizb-ut-tahrir
* Khilafah.com
Bejs

right|thumb|200px|Buhāras emirāta iekšlietu ministrs (1905.-1915.) Kuš-begs
right|thumb|200px|Samarkandas lielvalsts sultāna Ulugbeka piemineklis Rīgā

**Bejs** arī **begs**, **beks** bija tituls, militāra un administratīva amata apzīmējums. Cēlies no tjurku valodu varda *beg* - cilts vadonis, karadraudzes vadītājs, viduslaikos pēc statusa līdzvērtīgs eiropiešu kņazs vai grāfs. Tjurku valstīs - kaganātos, sultanātos, bija viens no militāri administratīvās hierarhijas tituliem.
Kā tas pierasts tjurku valodās, jēdzienam ir paralēles arī ģimenes dzīvē, kur bejs nozīmē: vīrs, laulātais, dzimtas galva.

## Vēsture
7. gadsimtā rakstītos avotos bejus, kuri no cilts vadoņa vai provinces vietvalža bija kļuvuši jau par vairāku valstu valdniekiem, kuru tituls jau bija *beglerbeg* (burt. "beju bejs" - pēc ranga jau atbilstošs suverēnam monarham, sk. bejlerbejs). Vēsturē sastopami monarhi, kuri pēc statusa bija daudz augstāki, taču titulu nemainīja, vai arī iegājuši vēstures annālēs pamatā ar šo titulu - piemēram, viens no dižākajaiem valdniekiem 15. gadsimtā Centrālāzijā, Ulugbeks no Timurīdu dinastijas.

### Osmaņu beji
Osmaņu impēriju dibināja osmaņu beji, un šis tituls saglabājās pirmajiem trim osmaņu valdniekiem - osmaņu teritorija bija viena no vairākām turku *gazi* Anatolijas bejlikiem, kuros Anatolija bija sašķēlusies pēc seldžuku Ikonionas sultanāta sabrukuma. Valsts galvaspilsēta bija Bursa un līdz 1336. gadam tā bija spējusi anektēt tikai Karasijas bejliku (rietumos pie Marmora jūras). 1383. gadā bejam Muradam I Kairas ēnu kalifs piešķīra sultāna titulu.

Beja tituls saglabājās arī turpmāk - rangu tabulā bija starp *pašā* un *aga* - tas bija bijušo galvaspilsētu Bursas un Edirnes vietvalžiem, Samas salas vietvaldim, Valahijas un Moldovas gospodariem. Province vai teritorija, kuru pārvaldīja bejs, bija *bejlika*.

Beja titulu lietoja tiem virsniekiem un amatpersonām, kurām pēc sociālā ranga nevarēja dot tik augstu titulu kā *pašā* un šis tituls līdz ar to kļuva par apzīmējumu nedaudz zemākai pakāpei par *pašā*, bet augstāks par "aga" un *efendi*. Tomēr, šie divi zemākie tituli bieži tika lietoti kopā *bejs efendi*, ar ko apzīmēja imperatoriskās princeses vīru (pilns apzīmējums: *Damadi Šahjari* (vārds) *bejs efendi*) un dēlu (*Sultanzade* (vārds) *bejs efendi*), bet viņu dēlus sauca par *bejzade* (beja dēls), kas faktiski bija apzīmējums princeses mazdēlam.

19. gadsimtā Osmaņu impērijā ar *bejs* apzīmēja pilsoņus, tāpat kā britu *sers*. Saskaņā ar turku valodas tradīcijām, apzīmējums *bejs* seko pēc uzvārda, tāpat kā latviešu valodā kungs. Mūsdienās Turcijā un Azerbaidžānā par beju sauc pieklājības formā jebkuru vīrieti.

## Skatīt arī
* Bejlerbejs

## Ārējās saites
Autošoseja

**Autošoseja** ir autosporta veids, kurā sacensība notiek asfaltētā trasē, ar automobili braucot pa sacīkšu apli. Par autošosejas virsotni tiek uzskatīta Formula 1, bet salonmašīnu virsotnē pašlaik atrodas WTCC sacīkstes. Arī Latvijā ik gadus norisinās Ziemeļeiropas zonas (NEZ) čempionāts autošosejā. Latvijā populārākā no sacīkstēm ir Nacionālā klase.
Salonautomobiļu sacensības

[200px|thumb|right|[Opel Astra|Vauxhall Astra pielāgots BTCC noteikumiem]]
**Salonautomobiļu sacensības** ( vai *stock car racing*) ir autošosejas veids, kurā piloti un komandas piedalās ar sacensībām atbilstoši pārveidotām ielu automašīnām. Šis sporta veids ir īpaši iecienīts Lielbritānijā, Vācijā, ASV Skandināvijā un Austrālijā. Eiropas čempionātos parasti piloti brauc trasēs, bet ASV populārajos NASCAR čempionātos tiek izmantoti ovāli.

## Baltijas līmeņa salonautomobiļu sacensības Latvijā

* Baltic Endurance Championship (BEC 6H)
* Baltic Touring Car Championship (BaTCC)
* NEZ 6H Endurance Championship - TCR Klasse
* TCR Baltic Trophy Endurance

## Slavenākās sacīkšu sērijas
* WTCC (Pasaules čempionāts)
* BTCC (Lielbritānijas čempionāts)
* DTM (Vācijas čempionāts)
* NASCAR (ASV čempionāts)
* STCC (Zviedrijas čempionāts)
* Stock Car Brasil (Brazīlijas čempionāts)
* TC2000 (Argentīnas čempionāts)
* V8 Supercars (Austrālijas un Jaunzēlandes čempionāts)
Nabateja

thumb|Dārgumu krātuve (''El Khazneh'') Nabatejas galvaspilsētā Petrā|200px

**Nabateja** (, *Nabatene*) bija hellēnistiska valsts, kas pastāvēja no III gs p.m.ē. līdz 106. gadam, mūsdienu Jordānijā, Sīrijas un Izraēlas dienvidos un Saūda Arābijas ziemeļrietumos. Valsti izveidoja nabatieši — arābu cilšu grupa. Nabatejas galvaspilsēta bija Petra mūsdienu Jordānijas teritorijā. Valsts kontrolēja svarīgus tirdzniecības ceļus tuksnesī. 106. gadā Romas imperators Trajāns Nabateju pievienoja impērijai, izveidojot provinci Petras Arābija (*Arabia Petraea*).

## Atsauces

## Ārējās saites
Parta

thumb|Partas valsts lielākā uzplaukuma laikā ap 60. gadu p. m. ē.|250px
**Parta** (, *Ashkâniân*) bija valsts no 247. gada p.m.ē. līdz 224. gadam mūsdienu Irānas teritorijā. Uzplaukuma laikā (1. gadsimts p.m.ē.) valsts izpletās arī mūsdienu Turkmenistānas, Afganistānas, Pakistānas, Kuveitas, Saūda Arābijas, Irākas, Sīrijas, Turcijas, Gruzijas, Armēnijas un Azerbaidžānas teritorijā.

Valsts radās, kad parnu nomadu cilts valdnieks Aršaks Seleikīdu valstij atkaroja Partiju. Partā valdīja Aršakīdu valdnieku dinastija. Viens no ievērojamākajiem valdniekiem bija Mitridats I (195 p.m.ē.—138 p.m.ē.). Valsts bija sadalīta satrapijās. Reliģiskā zinā tā nebija viendabīga — rietumos dominēja grieķu un babiloniešu kulti, austrumos — zoroastrisms, bet Margiānā — budisms. Valsts bija galvenais Romas impērijas sāncensis Vidusjūras austrumdaļā un Tuvajos Austrumos. 

Mūsu ēras 2. gadsimtā Parta novājinājās, daudzi apgabali ieguva faktisku neatkarību. 226. gadā pēdējais Partas valdnieks Artabans krita kaujā un Partas vietā nodibinājās Sasanīdu valsts.

## Ārējās saites
Denijs Hītlijs

**Daniels "Denijs" Hītlijs** (dzimis  Freiburgā, Vācijā) ir bijušais kanādiešu hokejists, uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 869 spēles Nacionālajā hokeja līgā, guvis 791 punktus. 2007. gadā iekļauts līgas simboliskajā izlasē. Kanādas hokeja izlases sastāvā kļuvis par 2010. gada olimpisko čempionu, kā arī izcīnījis piecas Pasaules čempionātu medaļas.

## Karjera
2000. gada NHL draftā viņu Atlantas "Thrashers" izraudzījās ar kopējo 2. kārtas numuru. "Thrashers" vienībā aizvadīja trīs sezonas. 2004.—2005. gada sezonas NHL lokauta laikā Hītlijs spēlēja Krievijas Superlīgas klubā Kazaņas "Ak Bars" un Šveices līgas klubā SC Bern. Pēc lokauta četras sezonas aizvadīja Otavas "Senators" vienības sastāvā, nākamās divas sezonas aizvadīja Sanhosē "Sharks" sastāvā, taču 2011. gadā pievienojās Minesotas "Wild", kuras sastāvā spēlēja nākamās trīs sezonas.

2014.—15. gada sezonas ievadā spēlēja Anahaimas "Ducks" rindās, taču vien pēc pāris spēlēm tika nosūtīts uz tās AHL fārmklubu Norfolkas "Admirals". 2015.—16. gada sezonu aizvadīja Vācijas hokeja līgas klubā Nirnbergas "Ice Tigers", pēc sezonas beigām noslēdzot karjeru.

2003. gada 5. oktobrī viņš smagi cieta autoavārijā, viņa vadītā automašīna Ferrari 360 Modena ietriecās sienā, un viņam blakussēdošais komandas biedrs Dens Snaiders gāja bojā. D. Hītlijs 2003.—2004. gada sezonā aizvadīja tikai 31 spēli, gūstot 25 punktus.

2002. gada ieguva Kaldera balvu. 2003. gada NHL zvaigžņu spēles vērtīgākais spēlētājs. 2004. gada Pasaules čempionātā hokejā, gūstot 11 punktus, kļuva par čempionāta rezultatīvāko spēlētāju.

Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījies vairākos Pasaules čempionātos (2002, 2003, 2004, 2005, 2008, 2009), divās Olimpiskajās spēlēs (2006, 2010), kā arī 2004. gada Pasaules kausa izcīņā. 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu, divas reizes uzvarējis Pasaules čempionātā (2003, 2004) un izcīnījis trīs sudraba medaļas (2005, 2008, 2009). 2004. gada Pasaules kausa izcīņā izcīnīja zelta medaļu.

## Ārējās saites
Velns

[thumbnail|180px|Velna attēlojums grāmatā ''[Codex Gigas*]]
*'Velns''' ir pārdabisks tēls, kas ir ļaunuma iemiesojums, kā arī pretstats dievam daudzās reliģijās, mītos un kultūrās. Velns parasti iemieso cilvēku sliktās īpašības. Jūdaismā velns tiek saukts par Sātanu, bet islāmā par Iblīsu. Kristietībā velns pārvalda elli un vēlas iegūt cilvēku dvēseles.

## Velns latviešu mitoloģijā
Latviešu valodas vārds ‘velns’ radies no vārda ‘velis’, kam papildus pievienots burts n. Šis burts, iespējams, pielikts vārda melns iespaidā (‘melns kā velns’).

## Skatīt arī
* Kritušie eņģeļi

## Atsauces
Ponta

thumb|250px|Ponta
**Ponta** (grieķu: Πόντος, latīņu: *Pontus*) bija hellēniska valsts (302. p.m.ē. - 66. p.m.ē. (64.)) Mazāzijas ziemeļaustrumos pie Melnās jūras (Ponta) mūsdienu Turcijas teritorijā. Galvaspilsēta - Amasija (mūsdienās Amasja (*Amasya*)). Valsti nodibināja Mitridats I Ktists 302. gadā p. m. ē.

## Vēsture
Laika gaitā valsts pievienoja Melnās jūras piekrastes un teritorijas. Lielāko uzplaukumu Ponta sasniedza valdnieka Mitridata VI Eipatora valdīšanas laikā (121. p.m.ē. — 63. p.m.ē.), kad Ponta pievienoja sev gandrīz visu Melnās jūras piekrasti, arī Bospora valsti. Mitridats VI bija viens no ievērojamākajiem un veiksmīgākajiem Romas republikas pretiniekiem, kurš spēja trijos karos veiksmīgi pretoties romiešiem, karojot ar Romas republikas izcilākajiem karavadoņiem - Sullu, Lukullu un Pompeju. Tomēr 63. gadā p. m. ē. romieši sakāva Mitridatu VI un ieņēma Pontu, kuras rietumu daļa tika pievienota Romas republikas Bitīnijas provincei, bet rietumdaļa kļuva par Romas vasaļvalsti.
Lielvezīrs

thumb|right|Lielvezīra biroja (turku: ''Sadrazamlık'') emblēma. 
**Lielvezīrs** (turku valodā *sadr-ı azam* vai *serdar-ı ekrem*; Osmaņu turku valodā: صدر اعظم vai وزیر اعظم), cēlies no persiešu vārda *vizier (وزير)*. Lielvezīrs bija sultāna pirmais ministrs ar absolūtu varu un viņu varēja atlaist tikai pats sultāns. Lielvezīrs glabāja impērijas zīmogu un bija tiesīgs sasaukt visus vezīrus valsts lietu apspriešanai. Šādu vezīru apspriedi sauc „Kupola vezīri” (turku valodā: *Kubbealtı vizier*), apzīmējot parasto vezīru tikšanās vietu Topkapi pilī.

Osmaņu impērijas veidošanās posmā lietoja titulu *vezīrs*. Pirmais, kuru sāka saukt par *lielvezīru,* bija Čandarli Kara Halil Hajreddins pašā. Lielvezīra nosaukuma ieviešana bija nepieciešama, lai izceltu no visiem vezīriem to, pie kura glabājas sultāna (impērijas) zīmogs. Sākotnēji bieži lietoto nosaukumu *vezir-i âzam* pakāpeniski aizstāja ar *sadr-ı azam (sadrazam)*. Osmaņu impērijas dažādos vēstures posmos lielvezīru vēl sauca: *sadr-ı âlî* (augstākais vezīrs), *vekil-i mutlak* (absolūtais pilnvarotais), *sâhib-i devlet* (valsts turētājs) un *zât-ı âsafî* (vezīrālais).

Pēc Tanzimata perioda 19. gs, lielvezīru funkcijas bija līdzīgas ministru kabineta vadītāja funkcijām rietumnieku izpratnē.

## Skatīt arī

* Osmaņu lielvezīru saraksts

## Ārējās saites
Lielā porta

thumb|300px|right|''Bab-ı Ali'' Osmaņu impērijas laikos
**Osmaņu Porta**, **Lielā Porta** un **Augstā Porta** ir Osmaņu turku valodā līdzīgi apzīmējumi oriģinālajam nosaukumam: **Bab-ı Ali** un ar to apzīmē Osmaņu impērijas valdību, īpaši diplomātiskajos sakaros.

**Lielā Porta** ir viena no sultāna iestādēm, kuru vada lielvezīrs. Tās nosaukums cēlies no lielvezīra mītnes galvenajiem vārtiem, kas atrodas blakus Topkapi pilij un pie šiem vārtiem parasti sultāns rīkoja ārvalstu sūtņu pieņemšanas ceremonijas. Pils un pilsētu vārtu izmantošana svinīgām sanāksmēm ir sena Tuvo austrumu tradīcija.

Vēlāk šis nosaukums nozīmēja tikai Ārlietu ministriju un mūsdienās Stambulas gubernatora (*Vali*) rezidenci. Šo nosaukumu arī bieži min, ilustrējot impērijas ģeopolitisko novietojumu: vārti no Eiropas uz Āziju.

Nosaukums **Augstā Porta** apzīmē sultāna privāto pagalmu.

thumb|300px|right|Bab-ı Ali mūsdienu Stambulā (2006)

## Ārējās saites