open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Krezoli

**Krezoli** (metilfenoli, oksitoluoli, C6H4(CH3)OH) - pie fenoliem piederoši aromātiskie savienojumi ar 1 metilgrupu un 1 hidroksilgrupu pie benzola gredzena. Kā visiem divaizvietotajiem benzola atvasinājumiem, krezoliem ir 3 izomēri - orto-krezols (o-krezols), meta-krezols (m-krezols) un para-krezols (p-krezols). Krezoli ir šķidrumi vai cietas vielas, atkarībā no izomēru sastāva un temperatūras. Gaisā krezoli pamazām oksidējas un no bezkrāsainiem kļūst dzeltenīgi līdz sarkanbrūni.

## Iegūšana
Krezolus iegūst no akmeņogļu darvas. Tehnisko krezolu nemēdz sadalīt izomēros. Ja nepieciešami atsevišķi krezola izomēri, o-krezolu atdala no m-krezola un p-krezola, frakcionēti destilējot tehnisko krezolu. m-Krezolu atdala no p-krezola sulfoskābju veidā (m-krezolsulfoskābe sadalās, iedarbojoties ar karstu atšķaidītu sērskābi, bet p-krezolsulfoskābe šādos apstākļos nesadalās).

## Izmantošana
Krezolam ir vēl izteiktākas dezinficējošas īpašības, nekā fenolam. Tehniskā krezola šķīdumu šķidrajās ziepēs sauc par **lizolu** (mūsdienās izmanto reti).

Krezola antiseptisko īpašību dēļ to lieto koksnes (dzelzceļa gulšņu) piesūcināšanai.

Krezolu izmanto arī krāsvielu, smaržvielu un sprāgstvielu (trinitrokrezols) iegūšanai.
C10H14O

Summārajai formulai **C<sub>10</sub>H<sub>14</sub>O** atbilst vairāki savienojumi:
* timols  
* karvakrols
Karvakrols

**Karvakrols** (2-metil-5-izopropilfenols, cimofenols, C10H14O) ir p-cimola (1-metil-4-izopropilbenzola) oksiatvasinājums un pieder pie fenoliem. Tā kā cimols ir terpēns, tad karvakrols ir pieskaitāms terpenoīdiem. Karvakrols ir bezkrāsains eļļains šķidrums ar īpatnēju ķimeņu smaržu.

Karvakrolam ir izomērs - timols. Izomēri atšķiras ar hidroksilgrupas novietojumu molekulā.

## Atrašanās dabā
Karvakrols ir mārsila, ķimeņu, raudeņu un citu ēterisko eļļu sastāvdaļa, no tā arī cēlies vielas nosaukums ( — 'pļavas ķimene').

## Iegūšana
Var iegūt no kampara atvasinājumiem. Piemēram, karvons izomerizējas par karvakrolu, karsējot kopā ar skudrskābi vai fosforskābi. Iegūst arī no dabīgajām ēteriskajām eļļām.

## Izmantošana
Karvakrolam ir dezinficējošas īpašības un to dažkārt lieto kā skalošanas līdzekli.
Pirokatehīns

**Pirokatehīns** (orto-dihidroksibenzols, katehols, brenckatehīns, dinols, elkonāls, С6Н4(ОН)2) pieder pie divvērtīgajiem fenoliem. Pirokatehīns ir balti adatveidīgi kristāli, kas gaisā ātri kļūst brūngani, tādēļ jāglabā tumšā noslēgtā traukā. Viegli šķīst ūdenī.

Pirokatehīnam ir 2 izomēri - rezorcīns un hidrohinons. Izomēri atšķiras ar hidroksilgrupu savstarpējo novietojumu molekulā.

## Vēsture
Pirokatehīns pirmo reizi tika iegūts 1839. gadā no katehu akācijas (*Acacia catechu*) sausās destilācijas ceļā. No tā arī cēlies vielas nosaukums. Pirokatehīns karstumā veidojas no katehīniem - miecvielām līdzīgiem savienojumiem.

## Atrašanās dabā
Pirokatehīna sērskābes esteris sastopams zirgu un citu dzīvnieku urīnā.

## Iegūšana
Iegūst, sakausējot ar sārmu o-hlorfenolu vai fenoldisulfoskābi.

## Īpašības
Pirokatehīnam piemīt reducējošas īpašības, piemēram, tas reducē sudraba nitrāta amonjakālu šķīdumu, bet karsējot - Fēlinga šķīdumu.

Pirokatehīns veido praktiski nešķīstošu svina sāli, jo abas blakus esošās hidroksilgrupas viegli saista svina atomu. Šādā veidā pirokatehīnu var atdalīt no rezorcīna un hidrohinona.

Dzelzs(III) hlorīds pirokatehīna šķīdumu nokrāso zaļu. Pievienojot nedaudz sodas vai amonjaka, krāsa kļūst sarkana (veidojas kompleksais dzelzs sāls). Šāda tipa reakcijas ļoti raksturīgas orto-dioksisavienojumiem.

Pirokatehīnu var oksidēt par orto-benzohinonu.

## Izmantošana
Tā kā pirokatehīns ir labs reducētājs, to izmanto fotogrāfijā kā attīstītāju. Lieto arī krāsvielu un farmaceitisko preparātu (adrenalīna) sintēzēm.
C6H6O2

Summārajai formulai **C<sub>6</sub>H<sub>6</sub>O<sub>2</sub>** atbilst vairāki savienojumi:
* pirokatehīns;
* rezorcīns;
* hidrohinons.
Rezorcīns

**Rezorcīns** (meta-dioksibenzols, m-hidrohinons, С6Н4(ОН)2) pieder pie divvērtīgajiem fenoliem. Rezorcīns ir balti prizmveida un plāksnīšveida kristāli. Viegli šķīst ūdenī.

Rezorcīnam ir 2 izomēri - pirokatehīns un hidrohinons. Izomēri atšķiras ar hidroksilgrupu savstarpējo novietojumu molekulā.

## Iegūšana
Iegūst, sakausējot ar sārmu meta-benzoldisulfoskābi. Rezorcīns veidojas, sakausējot ar sārmu arī citus aromātiskos savienojumus, turklāt ne tikai meta- bet arī orto- un para- izomērus.

## Īpašības
Rezorcīnam piemīt reducējošas īpašības, kas gan ir vājākas nekā pirokatehīnam.

Dzelzs(III) hlorīds rezorcīna šķīdumu nokrāso violetu.

## Izmantošana
Lieto sintētisko krāsvielu un dažu polimēru iegūšanai. Medicīnā izmanto kā dezinficējošu līdzekli ādas slimību ārstēšanā. 2,4,6-trinitrorezorcīnu (stifnīnskābi) lieto kā sprāgstvielu.
Orgāns

[thumb|180px|Sievietes vēdera orgānu zīmējums, [Leonardo da Vinči, 1507. gads.]]

**Orgāns** (no  — 'ierīce, instruments') ir organisma daļa, kuram ir noteikta forma, uzbūve, funkcija, attīstība un novietojums organismā. Orgānus veido audi, taču orgāns nesastāv tikai no vienas audu grupas. Orgāni veido orgānu sistēmas un tās veido vienotu organismu. Orgānus iedala dzīvnieku un augu orgānos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Timols

**Timols** (5-metil-2-izopropilfenols, C10H14O) ir p-cimola (1-metil-4-izopropilbenzola) oksiatvasinājums un pieder pie fenoliem. Tā kā cimols ir terpēns, tad timols ir pieskaitāms terpenoīdiem. Timols ir bezkrāsaina kristāliska viela ar īpatnēju ķimeņu smaržu un asu garšu.

Timolam ir izomērs — karvakrols.

## Atrašanās dabā
Timols ir mārsila, ķimeņu un citu ēterisko eļļu sastāvdaļa, no tā arī cēlies vielas nosaukums ( — 'mārsils').

## Iegūšana
Rūpnieciski iegūst no m-krezola CH3C6H4OH un propilēna CH3−CH=CH2. 

## Izmantošana
Timols ir mentola un dažu indikatoru (timolftaleīna, timolzilā) izejviela. To lieto arī medicīnā kā prettārpu līdzekli un antiseptisku līdzekli. Izmanto arī stomatoloģijā dentīna atsāpināšanai un farmācijā kā konservantu. Dažkārt pievieno cigaretēm kā aromatizatoru.
Hidrohinons

**Hidrohinons** (para-dihidroksibenzols, С6Н4(ОН)2) pieder pie divvērtīgajiem fenoliem. Hidrohinons ir bezkrāsaini prizmveidīgi kristāli, kas samērā labi šķīst ūdenī.

Hidrohinonam ir izomēri rezorcīns un pirokatehīns, kas atšķiras ar hidroksilgrupu savstarpējo novietojumu molekulā.

## Vēsture
Hidrohinons pirmo reizi tika iegūts, pārdestilējot hinonskābi (Kavents, Peltjē).

## Atrašanās dabā
Hidrohinona glikozīds - **arbutīns** atrodams daudzos augos, piemēram, miltenēs (*Arctostaphylos*) un viršos. Hidrohinons ir viena no bombardētājvaboļu sekrēta sastāvdaļām.

## Iegūšana
Iegūst, reducējot hinonu ar ūdeņradi:

left|280px

Var iegūt arī no acetilēna un oglekļa oksīda, karsējot katalizatoru klātienē:

2HC≡CH + 3CO + H2O → p-HOC6H4OH + CO2

## Īpašības
Viegli oksidējas atpakaļ par hinonu, tādēļ dzelzs(III) hlorīds hidrohinona šķīdumu nokrāso tumši zaļu, jo veidojas hinona un hidrohinona savienojums — hinhidrons. 

Viegli reducē sudraba sāļus.

## Izmantošana
Tā kā hidrohinons ir labs reducētājs, to izmanto fotogrāfijā kā attīstītāju. Lieto arī krāsvielu sintēzēm, kā antioksidantu un polimerizācijas inhibitoru.
Pirogallols

**Pirogallols** (1,2,3-trihidroksibenzols, pirogallusskābe, С6Н3(ОН)3) pieder pie trīsvērtīgajiem fenoliem. Pirogallols ir bezkrāsaini prizmveidīgi kristāli, kas samērā labi šķīst ūdenī.

Pirogallolam ir 2 izomēri - oksihidrohinons un floroglucīns. Izomēri atšķiras ar hidroksilgrupu savstarpējo novietojumu molekulā.

## Vēsture
Pirogallolu pirmo reizi ieguva zviedru ķīmiķis Karls Šēle 1786. gadā, karsējot gallusskābi.

## Atrašanās dabā
Pirogallola atvasinājumi plaši sastopami dabā, piemēram, antociānu sastāvā.

## Iegūšana
Iegūst, karsējot gallusskābi autoklāvā kopā ar ūdeni. Var iegūt arī, karsējot para-hlorfenoldisulfonskābi kopā ar sārmu.

## Īpašības
Pirogallols ļoti viegli oksidējas - tas momentāni reducē zelta un sudraba sāļus. Pirogallola sārmains šķīdums tik kāri absorbē skābekli, ka to lieto gāzu analīzē skābekļa saistīšanai un kvantitatīvai noteikšanai.

Dzelzs(II) sāļi, kam ir neliels dzelzs(III) sāļu piemaisījums, krāso pirogallola šķīdumu zilā krāsā. Dzelzs(III) sāļi oksidē pirogallolu līdz purpurogallīnam.

## Izmantošana
Tā kā pirogallols ir sevišķi labs reducētājs, to izmanto fotogrāfijā kā attīstītāju. Lieto arī daudzu krāsvielu sintēzēm. Medicīnā pirogallolu lieto psoriāzes ārstēšanai.
Oksihidrohinons

**Oksihidrohinons** (1,2,4-trihidroksibenzols, С6Н3(ОН)3) pieder pie trīsvērtīgajiem fenoliem.

Oksihidrohinonam ir 2 izomēri: pirogallols un floroglucīns. Izomēri atšķiras ar hidroksilgrupu savstarpējo novietojumu molekulā.

## Atrašanās dabā
Oksihidrohinona atvasinājums — **azarons** — atrodams dažādās ēteriskās eļļās, piemēram kumeļpēdu sugas *Asarum arifolium*, kā arī kalmju eļļās.

## Iegūšana
Iegūst, karsējot para-benzoldisulfonskābi vai hidrohinonu kopā ar sārmu.

Viegli iegūstams no hinona un acetanhidrīda koncentrētas sērskābes klātienē.

## Īpašības
Spēcīgs reducētājs, tāpat kā pirogallols.

## Izmantošana
Lieto gāzu analīzē skābekļa saistīšanai.
Floroglucīns

**Floroglucīns** (1,3,5-trihidroksibenzols, simetriskais trioksibenzols, С6Н3(ОН)3) pieder pie trīsvērtīgajiem fenoliem. Floroglucīns ir dzelteni plāksnīšveida kristāli ar saldu garšu. Ūdenī šķīst diezgan slikti, labi šķīst etanolā un ēterī.

Floroglucīnam ir 2 izomēri — oksihidrohinons un pirogallols. Izomēri atšķiras ar hidroksilgrupu savstarpējo novietojumu molekulā.

## Atrašanās dabā
Floroglucīna atvasinājumi plaši sastopami dabā, piemēram, flavonos un antociānos.

## Iegūšana
Iegūst no 1,3,5-triaminobenzola hlorīda, kurš karsējot ūdens šķīdumā hidrolizējas. Tāpat hidrolizējas arī 2,4,6-triaminobenzoskābe, no kuras turklāt vēl atšķeļas CO<sub>2</sub> un rodas floroglucīns. Floroglucīns veidojas arī, sakausējot benzol-1,3,5-trisulfoskābi ar sārmu.

## Īpašības
Floroglucīns veido kristālhidrātu ar 2 molekulām ūdens (kūst pie 113-116&nbsp;°C). Floroglucīns ir reducētājs.
Ar dzelzs(III) hlorīdu floroglucīns dod violetu krāsojumu.

Šķīdumos floroglucīns viegli veido tautomēro ketoformu un reaģē ketona veidā, piemēram, ar hidroksilamīnu veido trioksīmu.

## Izmantošana
Floroglucīnu izmanto analītiskajā ķīmijā. Nosakot ogļhidrātus - pentozes - floroglucīns dod nešķīstošas nogulsnes ar furfurolu, kas rodas, vārot pentozes sālsskābos šķīdumos. Floroglucīnu lieto arī, lai atklātu koksnes vielas (lignīnu), ar kurām tas dod ķiršsarkanu krāsojumu sālsskābes klātienē.


Attēls:Floroglucins1.jpg
Attēls:Floroglucins2.jpg
Heksaoksibenzols

**Heksaoksibenzols** (heksahidroksibenzols, С6(ОН)6) pieder pie daudzvērtīgajiem fenoliem. Heksaoksibenzols ir balti adatveida kristāli. Ūdenī šķīst slikti.

## Iegūšana
Iegūst no glioksāla, kas sodas klātienē veido tetraoksihinonu, kuru reducē ar cinku un acetilhlorīdu līdz heksaoksibenzola heksaacetātam.

Var iegūt, reducējot trihinoilu C6O6 ar alvas hlorīda sālsskābu šķīdumu.

Laba iegūšanas metode ir 1,2,4,5-tetraoksi-3,6-diaminobenzola oksidēšana ar slāpekļskābi.

Var iegūt tieši no neorganiskām vielām - laižot oglekļa monoksīdu pāri sakarsētam kālijam, veidojas heksaoksibenzola kālija sāls (COK)6:

6CO + 6K → (COK)6

(COK)6 veidojas arī, iegūstot kāliju no kālija karbonāta. Paskābinot šo sāli, izdalās heksaoksibenzols.

## Īpašības
Labs reducētājs, momentāni reducē sudraba nitrāta šķīdumu.
C6H6O6

Summārajai formulai **C<sub>6</sub>H<sub>6</sub>O<sub>6</sub>** atbilst vairāki savienojumi:
* akonītskābe (HOOC−CH=C(COOH)−CH2−СООН) — trīsvērtīgā nepiesātinātā karbonskābe (*cis*-izomērs);
* heksaoksibenzols (С6(ОН)6) — daudzvērtīgais fenols.
Naftoli

**Naftols** (hidroksinaftalīns, naftalenols, C10H7ОН) ir naftalīna atvasinājums un pieder pie vienvērtīgajiem fenoliem. Naftolam ir 2 izomēri - 1-naftols jeb α-naftols un 2-naftols jeb β-naftols. Izomēri atšķiras ar hidroksilgrupas savstarpējo novietojumu molekulā. 1-Naftols ir dzelteni monoklīni kristāli. 2-Naftols ir bezkrāsaini, mirdzoši, rombiski vai plāksnīšveida kristāli. Naftoli grūti šķīst ūdenī, bet viegli - organiskos šķīdinātājos.

## Atrašanās dabā
Nelielos daudzumos naftoli atrodami akmeņogļu darvā.

## Iegūšana
Iegūst, sakausējot ar sārmu atbilstošās sulfoskābes. Var iegūt arī no naftilamīniem.

## Īpašības
Piemīt visas parastās fenolu reakcijas. Naftolu hidroksilgrupa iesaistās reakcijās vieglāk, nekā benzola atvasinājumu hidroksilgrupa.

## Izmantošana
Naftoliem ir liela nozīme sintētisko krāsvielu rūpniecībā. Salicilskābes naftilesterus dažkārt izmanto kā antiseptiskus līdzekļus. 2-Naftola metil- un etilesterus (nerolīnu) izmanto parfimērijā kā smaržvielas.

## Ārējās saites
Stifnīnskābe

**Stifnīnskābe** (2,4,6-trinitrorezorcīns, C6H(NO2)3(OH)2) ir dzelteni heksagonāli kristāli.

## Iegūšana
Stifnīnskābi var iegūt, nitrējot rezorcīnu.

## Īpašības
Īpašības līdzīgas pikrīnskābes īpašībām. Stifnīnskābes sāļus sauc par **stifnātiem**.

## Izmantošana
Stifnīnskābi un tās sāļus lieto kā sprāgstvielas, bet tiem ir tādi paši trūkumi kā pikrīnskābei.

Tā kā stifnīnskābe bieži veido nešķīstošus savienojumus ar organiskām vielām, to, tāpat kā pikrīnskābi, lieto organisko savienojumu izdalīšanai un attīrīšanai.
Zilais valis (albums)

**"Zilais valis"** ir latviešu rokgrupas "Double Faced Eels" 2006. gada janvārī izdotais debijas albums, kas ir nosaukts par godu grupas populārākajai tāda paša nosaukuma dziesmai. Tajā ir iekļautas 14 dziesmas latviešu un angļu valodā. 

Jau 2004. gada beigās radio stacijās nokļuva albuma priekšvēstnesis — dziesma "To Take Breathe", vēlāk tai sekoja arī "Prasīt aizmirsto", "Zilais valis", "16" kopā ar Olgu Rajecku (dziesmas "Kad man vairs nebūs 16" jauna versija), "Pa jokam" un "Krokodils". 

Dziesma "Zilais valis" tika nominēta 2005. gada Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvai kā labākā roka dziesma, savukārt nākamajā gadā jau pats albums tika izvirzīts nominācijā labākais roka albums. Visu dziesmu autori ir grupa "Double Faced Eels", izņemot dziesmu "16", kuras autors ir Aivars Zaltāns.

## Dziesmu saraksts
# "Zilais valis" - 3:26
# "100 Gr." - 2:12	
# "Kaņepīte" (Interlūdija) - 0:11	
# "Cemme" - 3:01	
# "To Take Breathe" - 3:47	
# "16" - 4:10
# "Ja esi stulbs" - 3:16	
# "Krokodils" - 3:34
# "Bikses" - 2:14 	
# "Sha la la" - 3:07	
# "Prasīt aizmirsto" - 4:01	
# "Sex" - 3:20
# "No Lies" - 3:31	
# "Pa jokam" - 3:39
# "LPDZ" - 5:43
Cilvēka skelets

right|thumb|300px|Cilvēka skelets no priekšpuses
right|thumb|300px|Cilvēka skelets no mugurpuses

**Skelets** ir visi kauli un to savienojumi.
Cilvēka skelets sastāv no kauliem, kuri ir savienoti un papildināti ar muskuļiem, saitēm, cīpslām un skrimšļiem. Skeletu veido apmēram 206 kauli, no tiem 170 pāra, bet 36 nepāra. Katrs kauls ir orgāns, kam ir nozīmīga loma visa organisma kopējai funkcionēšanai.

Skelets veido vīriešiem ≈18% ķermeņa masas, bet sievietēm 16% ķermeņa masas.

## Skeleta kauli

Cilvēka skeletā izšķir:
* Rumpja skeletu jeb ass skeletu
** Mugurkauls (*Colummna vertebralis*)
** Krūšu kauls (*Sternum*)
** Ribas (*Costae*)
* Galvaskausu
** Spārnkauls (*Os sphenoidale*)
** Pakauša kauls (*Os occipitale*)
** Deniņu kauls (*Os temporale*)
** Paura kauls (*Os parietale*)
** Pieres kauls (*Os frontale*)
** Sietiņkauls (*Os ethmoidale*)
** Augšžokļa kauls (*Maxilla*)
** Vaiga kauls (*Os zygomaticum*)
** Aukslēju kauls (*Os palatinum*)
** Asaru kauls (*Os lacrimale*)
** Deguna kauls (*Os nasale*)
** Apakšējā deguna gliemežnīca (*Concha nasalis inferior*)
** Lemesis (*Vomer*)
** Apakšžoklis (*Mandibula*)
** Mēles kauls (*Os hyoideum*)
* Augšējās ekstremitātes skeletu
** Plecu josla
*** Lāpstiņa (*Scapula*)
*** Atslēgas kauls (*Clavicula*)
** Augšējā brīvā ekstremitāte
*** Augšdelma kauls (*Humerus*, *os brachii*)
*** Elkoņa kauls (*Ulna*)
*** Spieķkauls (*Radius*)
*** Plaukstas kauli (*Ossa manus*)
* Apakšējās ekstremitātes skeletu
** Iegurņa josla
*** Gūžas kauls (*Os coxae*)
** Apakšējā brīvā ekstremitāte
*** Augšstilba kauls (*Femur*, *os femoris*)
*** Ceļa kauls (*Patella*)
*** Lielais lielakauls (*Tibia*)
*** Mazais lielakauls (*Fibula*)
*** Pēdas kauli (*Ossa pedis*)

## Skeleta funkcijas

* piedod ķermenim vertikālu stāju
* veic balsta funkciju
* veido ķermeņa formu un piedod katram indivīdam pierasto stāju
* skeletā, locītavas veido sviras, ar kuru palīdzību ir iespējamas kustības
* aizsargfunkcija - skelets veido dobumus, kuros atrodas iekšējie orgāni
* kaulos koncentrējas minerālsāļi (sāļu uzkrājums)
* kaulos, porainajā kaulvielā, atrodas sarkanās kaula smadzenes, kuras piedalās eritropoēzē (eritrocītu ražošanā)
* kauli piedalās vielmaiņā

## Attēli


Image:Skelett-Mensch-drawing.jpg
Image:SkeletonBodyFront.gif|Medicīnisks zīmējums
Image:GirlSkeletonBodyFront.gif
Image:Skeleton woman back.jpg
Durbana

**Durbana** (, ), ir lielākā pilsēta Dienvidāfrikas Republikas provincē Kvazulu-Natālā un Āfrikas osta.

Pilsētu apskalo Indijas okeāns un ieskauj smilšu pludmales. Durbana ir apveltīta ar maigu subtropu klimatu visa gada garumā, padarot to par svarīgu tūrisma centru. Arī peldēšanās sezona šeit ir visa gada garumā. Ir augsti attīstīta tūrisma infrastruktūra.

Durbana apvieno eiropiešu, zulu un indiešu kultūras iezīmes, par pierādījumu tam ir tās arhitektūra un daudzie indiešu restorāni. 
Durbanā kursē daudz taksometru un ir arī attīstīta sabiedriskā transporta sistēma. Durbanas starptautiskā lidosta atrodas 10 minūšu braucienā no pilsētas un ik dienu veic gan iekšējos, gan starptautiskos lidojumus.

Pēc 2001. gada tautas skaitīšanas datiem, pilsētā dzīvo 3,2 miljoni iedzīvotāju. Durbanas sauszemes platība, kas ir 2 292 km² liela, ir salīdzinoši lielāka nekā citām Dienvidāfrikas pilsētām.

## Piezīmes un atsauces

## Ārējās saites
Glikolaldehīds

**Glikolaldehīds** (2-hidroksietanāls, oksiacetaldehīds, CH2OH−CHO) ir bezkrāsaini plāksnīšveida kristāli ar saldu garšu. Glikolaldehīds ir vienkāršākais no monooksialdehīdiem. Labi šķīst ūdenī (svaigos šķīdumos eksistē dimēriska cikloacetāla veidā, kas pakāpeniski sadalās). Glikolaldehīdu var uzskatīt par savdabīgu vienkāršu ogļhidrātu - diozi jeb aldozi ar 2 oglekļa atomiem.

## Iegūšana
Iegūst, oksidējot etilēnglikolu ar ūdeņraža peroksīdu dzelzs(II) savienojumu klātienē:

: CH2OH−CH2OH + H2O2 → CH2OH−CHO + 2H2O

Var iegūt no vīnskābes, oksidējot to līdz dioksimaleīnskābei un atšķeļot no tās CO2.

Glikolaldehīds veidojas, sadaloties alilspirta vai kanēļspirta ozonīdiem.

Glikolaldehīds ir pirmais starpprodukts, formaldehīdam kondensējoties līdz ogļhidrātiem kalcija karbonāta klātienē.

## Īpašības
Piemīt aldehīdcukuru - aldožu - īpašības (nogulsnē vara(I) oksīdu no Fēlinga šķīduma).

Sildot ar fenilhidrazīnu, veido dzeltenus, grūti šķīstošus savienojumus - fenilozazonus. Ar šīs reakcijas palīdzību izdala un identificē oksialdehīdus.
Glioksāls

**Glioksāls** (etāndiāls, diformils, skābeņskābes aldehīds, CHO−CHO) ir zaļa gāze ar asu smaku, taču parasti eksistē polimēra veidā (dzeltens šķidrums vai kristāliska viela). Glioksāls ir vienkāršākais no dialdehīdiem.

## Iegūšana
Iegūst, oksidējot etilēnglikolu, etanolu vai acetaldehīdu ar slāpekļskābi. Veidojas arī, oksidējot acetilēnu vai pārziepojot tetrahloretānu.

## Īpašības
Ļoti viegli polimerizējas. Parasti veido ciklisku acetālu, kas sastāv no trim glioksālhidrāta atlikumiem.

Kondensējas ar amonjaku un formaldehīdu, veidojot heterociklisku savienojumu - imidazolu.

## Izmantošana
Audumi, kas piesūcināti ar glioksālu un uzkarsēti, neburzās.
Benzaldehīds

**Benzaldehīds** (benzolkarbonāls, C6H5CHO) ir bezkrāsains eļļains šķidrums ar raksturīgu rūgto mandeļu smaržu. Glabājot kļūst dzeltenīgs. Nepilnīgi attīrīts benzaldehīds ātri oksidējas līdz benzoskābei autooksidācijas procesu dēļ. Benzaldehīds ir vienkāršākais aromātiskais aldehīds. Ūdenī šķīst slikti.

## Atrašanās dabā
Benzaldehīda savienojumi glikozīdu veidā (amigdalīns) atrodas rūgto mandeļu un citu augu augļu kauliņos (aprikozēs, persikos u. c.), ievu lapās.
Amigdalīnam sadaloties skābju vai fermentu iedarbībā, rodas benzaldehīds, zilskābe un glikoze.

450px

Tā kā zilskābe ir ļoti toksiska, lietojot uzturā mandeļu un citu augļu kauliņu kodolus, var saindēties.

## Iegūšana
Iegūst, oksidējot benzilspirtu vai toluolu. Var iegūt arī, pārziepojot benzālhlorīdu C6H5CHCl2. Rodas, reaģējot benzolam ar CO.

## Īpašības
Tāpat kā alifātiskie aldehīdi, viegli pievieno HCN, NaHSO3 un tamlīdzīgas vielas:

: C6H5CHO + HCN → C6H5CH(OH)CN

Karsējot sārmu klātienē, disproporcionējas par benzilspirtu un benzoskābi (sk. Kanicāro reakcija).

KCN klātienē veido benzoīnu:

: 2C6H5CHO → C6H5CH(OH)COC6H5

Benzoīna tipa kondensācija notiek tikai ar aromātiskajiem aldehīdiem.

Kondensējas ar acetanhidrīdu, rodoties kanēļskābei (sk. Perkina reakcija).

Benzaldehīds viegli pievieno skābekli, rodoties nestabilam savienojumam C6H5COOOH (peroksibenzoskābe), kas sadalās par benzoskābi un atomāro skābekli. Atomārais skābeklis savukārt viegli oksidē citas benzaldehīda vai citu vielu molekulas. Tādējādi benzaldehīdu var uzskatīt par savdabīgu "skābekļa pārnesēju".

## Izmantošana
Lieto krāsvielu un smaržvielu sintēzēm, parfimērijas kompozīcijās, kā pārtikas aromatizatoru un šķīdinātāju.
Ārija

**Ārija** ( — 'gaiss') ir noslēgts lirisks skaņdarbs solo balsij (retos gadījumos vairākām balsīm) ar instrumentālo pavadījumu operai, oratorijai, kantātēm vai citam lielam skaņdarbam. 

## Etimoloģija
Šis termins ticis lietots arī instrumentālajā mūzikā, īpaši 17. un 18. gadsimtā, norādot uz skaņdarbu, kas ticis veidots pēc vokāla modeļa. Galvenā tēma var tikt izmantota variācijās, termins var tikt attiecināts arī uz vieglu deju mūzikas skaņdarbu. Vārda ārija blakus formas *aer, aere* ir aizgūtas no latīņu *aer* (ar nozīmi gaiss, atmosfēra), kas ir transliterācija no grieķu valodas. Izteicienu *aer ytalicus* anonīms itāļu teorētiķis lietojis jau 14. gadsimtā. Arī 15. gadsimtā literatūrā Venēcijas dziesmas tiek apzīmētas kā *aere*, šajā gadījumā tās ir strofiskas dziesmas. 16. gadsimtā sākumā izmantoja vārdu salikumu *aria napolitana*, homofonas melodijas sauca par *madrigale* *ariozo*. Gadsimta beigās par āriju sauca arī trīs vai četrbalsīgus strofiskus skaņdarbus, ko itāliski sauc par *canzonetta*. 17. gadsimta sākumā liela nozīme ir Džulio Kačīni darbiem:
* 1601/2. gadā iznāk "*Le nuove musiche*", kurā iekļautās ārijas solo balsij ar pavadījumu pats autors sauc par *canzonette a uso di aria*. Ārijās izmantotā dzeja nosaka metroritmu, jo viena dzejas rindiņa sastāv no 7 vai 11 zilbēm. Izdevumā iekļauti arī madrigāli, kas nav strofu formā.
* 1614. gadā iznāk grāmata "*Nuove musiche e nuova maniera di scrivele*", kurā iekļautās ārijas ir „vienkāršotas”, jo tiek izmantota dzeja ar 5 vai 8 zilbēm vienā rindiņā. Atšķirība starp solo madrigālu un āriju bija tā, ka ārijā tika izmantoti atkārtojumi un strofu forma. 17. gadsimta vidū komponista Frančesko Kavalli darbos balsi pavada instrumentāls ansamblis. Rodas *arie concertate*. Balsi pavadīja stīgu instrumenti, pirmais pūšamais instruments, kas tika izmantots šādā pavadījumā, bija trompete. Vienlaikus pastāvēja arī ciparotais bass. 17. gadsimta beigās *da capo* ārija ieņem dominējošu pozīciju, šī tendence nāk no Venēcijas. Lielākā daļa no šajā laikā sarakstītajām ārijām ir īsas un vienkāršas. Mūsdienu vokālās mākslas zinātnieki šī ārijām (arī dažām no 18. gadsimta) un nelieliem vokāliem skaņdarbiem ir izveidojuši speciālu terminu *arie antiche*.

## Skatīt arī
* Opera
Acetaldehīds

**Acetaldehīds** (etanāls, CH3CHO vai MeCHO) ir gaistošs, toksisks šķidrums ar asu, reibinošu smaku. Labi šķīst ūdenī.

## Atrašanās dabā
Nelielā daudzumā acetaldehīdu (pārsvarā acetāla veidā) satur spirta rūgšanas produkti. Acetaldehīds rodas kā starpprodukts, no ogļhidrātiem veidojoties spirtam rūgšanas procesā.

Acetaldehīds veidojas, organismā noārdoties etanolam:

: CH3CH2OH → CH3CHO +H2

## Iegūšana
thumb|100px|Vinilspirta struktūrformula
Iegūst, hidratējot acetilēnu dzīvsudraba sāļu klātienē (Kučerova reakcija):

: HC≡CH + H2O → CH2=CHOH → CH3−CHO

Kā starppprodukts šajā reakcijā veidojas acetaldehīda tautomērā forma **vinilspirts** jeb **etenols** - vienkāršākais enols. Tas ir ļoti nestabils, kā visi savienojumi, kuru molekulā hidroksilgrupa atrodas pie dubultsaites.

Acetaldehīdu var iegūt arī, oksidējot etanolu ar bihromātu un sērskābi vai ar gaisa skābekli vara klātienē.

## Īpašības
Acetaldehīds, tāpat kā formaldehīds, viegli polimerizējas. Pievienojot bezūdens acetaldehīdam pilienu koncentrētas sērskābes, tas pārvēršas par ciklisku trimēru - **paraldehīdu**.

left|120px

Reakcija noris tik strauji, ka šķidrums var sākt vārīties. Zemā temperatūrā nelielu sērskābes daudzumu vai bromūdeņražskābes un kalcija nitrāta klātienē no acetaldehīda var iegūt ciklisku tetramēru - **metaldehīdu**. Metaldehīds ir cieta viela. Šādi polimēri nedod aldehīdiem raksturīgās reakcijas, taču, sildot skābju klātienē, viegli pārvēršami atpakaļ par acetaldehīdu.

## Izmantošana
Lieto etiķskābes, butadiēna, citu organisku vielu un polimēru iegūšanai. Paraldehīdu agrāk lietoja medicīnā kā miega līdzekli. Metaldehīdu var izmantot kā cieto kurināmo.
Akroleīns

**Akroleīns** (propenāls, akrilaldehīds, H2C=CH−CHO) ir bezkrāsains vai nedaudz dzeltenīgs, viegli uzliesmojošs šķidrums ar neciešami asu smaku un acis kairinošu iedarbību. No tā cēlies vielas nosaukums ( — ass, kodīgs + *oleum* — eļļa). Akroleīns ir vienkāršākais no nepiesātinātajiem aldehīdiem. Labi šķīst ūdenī.

## Atrašanās dabā
Akroleīns veidojas no glicerīna, termiski sadaloties taukiem. Akroleīns ir kodīgo, asaras izraisošo dūmu galvenais komponents, piedegot taukiem vai eļļai, tādējādi akroleīns ir pazīstams jebkurai mājsaimniecei.

## Iegūšana
Iegūst, karsējot glicerīnu kopā ar ūdeni atņemošām vielām.

Var iegūt arī, katalītiski oksidējot propilēnu, vai kondensējot acetaldehīdu ar formaldehīdu (sk. krotonā kondensācija).

## Īpašības
Ļoti viegli polimerizējas.

Pievieno ūdeņradi, reducējoties līdz propilspirtam. Uzmanīgi reducējot, var iegūt starpproduktu - allilspirtu.

## Izmantošana
Lieto akrilnitrila, piridīna, glutāraldehīda, poliakroleīna, dažu aminoskābju iegūšanai. Izmanto arī farmaceitisko preparātu sintēzēm.
Aleksandrs II

**Aleksandrs II** var būt:

* Aleksandrs II (*Alexander II*; 1010/1015—1073), Romas pāvests;
* Aleksandrs II (*Александр II*; 1818—1881), Krievijas Impērijas ķeizars.
Kauņas "LSU-Baltai"

**Kauņas "LSU-Baltai"** jeb vienkārši **"Kaunas"** ir Lietuvas basketbola klubs no Kauņas, kas dibināts 1993. gadā. Klubs 4 reizes ir ieguvis 2. vietu Lietuvas čempionātā. Šobrīd tas piedalās LKL un BBL turnīros. Iepriekš vairāk pazīstams ar nosaukumu **Kauņas "Atletas"**.

## Ārējās saites
* "LSU-Baltai" mājaslapa
Aleksandrs Semjonovs

**Aleksandrs Semjonovs** (dzimis 1972. gada 8. jūnijā, Rīgā, Latvijā) ir bijušais Latvijas hokejists, centra uzbrucējs, ilggadējs Latvijas hokeja izlases dalībnieks.

## Spēlētāja karjera
Semjonovs ir Rīgas "Dinamo" hokeja skolas audzēknis. Juniora vecumā spēlējis vairākos Latvijas PSR čempionāta klubos, bet profesionālajā hokejā uzbrucējs debitēja 1990.—91. gada sezonā, kad Ļeņingradas "SKA"-2 rindās armijā iesauktais jaunietis spēlēja PSRS trešās līgas sacensībās.

Atgriežoties Latvijā, uzbrucējs papildināja Rīgas "Stars" rindas. Līdz pat 1995. gadam Semjonovs turpināja spēlēt Starptautiskās hokeja līgas klubā Rīgas "Pārdaugava". Pēc meistarkomandas izjukšanas hokejists devās darba meklējumos ārzemēs un 1995.—96. gada sezonu aizvadīja Somijas pirmās divīzijas klubā Hermes Kokkola, kam sekoja divas sezonas Dānijas hokeja līgas komandas Vojens IK sastāvā.

Ilgstošāko savas profesionālās hokeja karjeras posmu Semjonovs aizvadīja Zviedrijā, kur vispirms 1998.—99. gada sezonā pievienojās citam Latvijas hokeja izlases uzbrucējam Aleksandram Beļavskim tobrīd Zviedrijas Elitsērijā spēlējošā IF Björklöven kluba rindās. Umeo kluba rindās ar vienas sezonas pārtraukumu Semjonovs aizvadīja divas sezonas, bet vēlāk šai pašai komandai palīdzēja Zviedrijas otrajā līgā, līdz pārgāja uz citu otrās līgas klubu IFK Arboga, kur nospēlēja nepilnas piecas sezonas. 2005.—06. gada sezonas otro pusi Semjonovs spēlēja Zviedrijas otrā līgas Malmes "Redhawks" komandā.

Aleksandrs 2006.—07. gada sezonu uzsāka Dānijā, bet pabeidza jau Krievijas Superlīgas klubā Čeļabinskas "Traktor" rindās. 2007.—08. gada sezonu viņš aizvadīja Dānijas hokeja līgas kluba AaB Ishockey rindās, 44 spēlēs atzīmējoties ar 28 rezultativitātes punktiem. No 2008. līdz 2011. gadam uzbrucējs spēlēja Zviedrijas pirmās divīzijas kluba IFK Arboga sastāvā, taču tad noslēdza savu profesionālā spēlētāja karjeru.

Latvijas hokeja izlases rindās Semjonovs spēlējis jau kopš atjaunotās izlases pirmajām spēlēm un ilgus gadus ir bijis neatņemams izlases balsts. Komandas sastāvā Semjonovs spēlējis 2002. un 2006. gada ziemas olimpisko spēļu turnīros, kā arī 14 Pasaules čempionātos.

2007. gada 13. aprīļa spēlē pret Somijas izlasi Semjonovs kopā ar Leonīdu Tambijevu kļuva par pirmajiem Latvijas hokeja izlases hokejistiem, kas sasniedza 200 aizvadīto oficiālo spēļu slieksni izlases rindās.

## Ārējās saites
Merkurs

**Merkurs** var būt:

* Merkurs (planēta) — Saules sistēmas planēta
* Merkurs (mitoloģija) — romiešu dievs

## Skatīt arī
* Merkūrijs
* Mercury
Mezitiloksīds

**Mezitiloksīds** (izobutenilmetilketons, izopropilidēnacetons, 4-metil-3-pentēn-2-ons, CH3C(O)CH=C(CH3)2) pieder pie nepiesātinātajiem ketoniem. Mezitiloksīds ir bezkrāsains, gaistošs šķidrums ar piparmētru smaržu.

## Iegūšana
Iegūst no acetona aldolās kondensācijas reakcijā. Vispirms rodas diacetonspirts, kurš dehidratējoties dod mezitiloksīdu:

left|400px

Tālākas kondensācijas rezultātā rodas forons.

## Īpašības
Šāda tipa savienojumos, kur dubultsaite atrodas blakus karbonilgrupai (Δα,β - ketonos), dubultsaite ir ķīmiski visai aktīva un spēj pievienot tādas vielas, kas parasti ar dubultsaiti nesaistās (amonjaku, zilskābi u.c.).

## Izmantošana
Mezitiloksīdu lieto kā šķīdinātāju un metilizobutilketona izejvielu.
Valters Tīls

**Valters Tīls** (*Walter Thiel*; dzimis , miris ) bija vācu inženieris, kurš izstrādāja dzinēju raķetei V-2.

Tīls dzimis Breslavā (tagad Vroclava Polijā). Viņš studēja materiālu inženieriju Breslavas Tehniskajā universiātē, un viņu ieinteresēja hipergoliskās degvielas pielietošana raķetēs.

Tīls 1936. gadā pievienojās Vernera fon Brauna grupai Pēnemindē. Liels solis V-2 projektā bija tas, ka viņš nolēma izmantot turbosūkni, lai piegādātu degvielu raķešdzinējam. Pirms tam būvētajās raķetēs degviela plūda ar degvielas tvertņu iekšējā spiediena palīdzību. Valtera jaunievedums palielināja jaudu desmitkārtīgi. Kopā ar Klausu Rīdelu Tīls strādāja arī pie degkameras un sprauslas uzlabošanas.

Tīls un viņa ģimene gāja bojā Sabiedroto uzlidojumā Pēnemindei 1943. gada naktī no 16. uz 17. augustu (Operācija Hidra).

Tīla vārdā nosakts krāteris uz Mēness.
Ēriks Koņeckis

**Ēriks Koņeckis** (dzimis  Rīgā, Latvijā, miris  Dortmundē, Vācijā) bija latviešu hokejists, uzbrucējs, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. 1937.-38. un 1938.-39. sezonās, spēlējot ASK Rīga sastāvā, kļuva par divkārtējo Latvijas čempionu. Pateicoties savai izcilajai tehnikai, tika uzskatīts par vienu no Eiropas labākajiem uzbrucējiem.

Otrā pasaules kara laikā emigrēja uz Vāciju, kur turpināja spēlēt hokeju. No 1946. līdz 1948. gadam viņš spēlēja Vācijas hokeja līgas klubā HC Augsburg, bet vēlāk pārcēlās uz Krēfeldes "Preussen", kuras sastāvā 1951. gadā kļuva par Vācijas čempionu, bet 1952. gadā viņš šo sasniegumu atkārtoja KEV komandas sastāvā, kur viņš bija spēlējošais treneris. Viņa spēlētāja karjera turpinājās līdz 1955. gadam, kad viņš bija Manheimas ERC spēlējošais treneris. 2005. gadā viņš tika iekļauts Vācijas Hokeja Slavas zālē. Viņa vārds ir atrodams arī Krēfeldes "Pinguine" Slavas zālē.

Latvijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 1939. gada Pasaules čempionātā, Prāgā. Kopā spēlējis četrās spēlēs.

## Ārējās saites
Bafina sala

**Bafina sala** jeb **Bafina Zeme** (, ), arī **Kikiktāluka** (, *Qikiqtaaluk* — ‘Ļoti liela sala’), ir sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi ietilpst Nunavutas teritorijas Kikiktālukas reģionā. Kanādas lielākā sala un piektā lielākā sala pasaulē. Nosaukta britu pētnieka Viljama Bafina vārdā.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga dienvidaustrumos uz ziemeļiem no Labradoras pussalas, no kuras to šķir Hudzona šaurums. Austrumos salas krastus apskalo Deivisa šaurums un Bafina līcis. Salas dienvidrietumu piekrasti apskalo Foksa baseina ūdeņi, bet Foksa šaurums to atdala no Sauthemptonas salas. Ziemeļrietumos tikai  platais Fjūri un Heklas šaurums salu šķir no kontinentālās Melvila pussalas, bet Būtijas līcis un Prinča Reģenta šaurums — no Būtijas pussalas un Somersetas salas. Ziemeļos Lankastera šaurums Bafina salu atdala no Devonas salas.

Krasti stipri izroboti, daudz līču, fjordu un pussalu. Pie salas garuma  un platuma no 200 līdz  krasta līnijas garums tiek lēsts . Lielākās pussalas ir Brodēra un Bordena pussalas ziemeļos un Kamberlenda un Foksa pussalas dienvidos. Lielākie līči ir ap  garie Kamberlenda līcis dienvidos un Admiralitātes līcis ziemeļos. Bafina salas piekrastē daudz salu un saliņu. Lielākās piekrastes salas ir Bailota sala ziemeļos un Prinča Čārlza sala Foksa baseinā.

Valda tundra. Salas arktisko tuksnešu kalnos augstākā virsotne ir ledājiem klātais  augstais Odina kalns.

## Atsauces

## Ārējās saites
Forons

**Forons** (diizopropilidēnacetons, 2,6-dimetil-2,5-heptadiēn-4-ons, CO[CH=C(CH3)2)]2 pieder pie nepiesātinātajiem ketoniem. Forons ir dzeltenzaļa kristāliska viela ar ģerāniju smaržu.

## Iegūšana
Iegūst no acetona aldolās kondensācijas reakcijā. Atšķirībā no mezitiloksīda, kurš rodas, kondensējoties divām acetona molekulām, forons rodas no 3 acetona molekulām.

## Īpašības
Līdzīgas mezitiloksīda īpašībām.

Ja pie forona dubultsaitēm pievienojas amonjaks, rodas triacetonamīns - heterociklisks savienojums, kuru lieto dažu medicīnisku preparātu iegūšanai.

## Izmantošana
Foronu var izmantot kampara atvasinājumu iegūšanai.
Vandāni

**Vandāni** ir ciemats Jēkabpils novada Dignājas pagastā, 4 km attālumā no pagasta centra — Dignājas. Vandāni atrodas Daugavas krastā. 2000. gadā Vandānos bija 288 iedzīvotāji. Vandānu ciematu ar Līvāniem savieno pārceltuve, ar kuras palīdzību iespējams pārcelties pāri Daugavai.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Attālumi līdz citām vietām
* Rīga — 177 km;
* Jēkabpils — 27 km;
* Līvāni (izmantojot pārceltuvi) — 1 km;
* Ilūkste — 48 km;

## Atsauces
Abdulmedžids II

**Abdulmedžids II** (osmaņu turku: عبد المجيد الثانى; vārds dažādos avotos rakstīts atšķirīgi, piemēram, *Abdul Mejid*, *Aakhir Khalifatul Muslimeen Sultan Abd-ul-Mejid*, *Abdul Medjit*, ; dzimis , miris ) bija pēdējais Osmaņu dinastijas valdnieks un kalifs (1922. gada 19. novembris — 1924. gada 3. marts).

## Ārējās saites
ANO Tūkstošgades attīstības mērķi

**Tūkstošgades Attīstības Mērķi** ir mērķi, ko 191 ANO dalībvalsts apņēmās sasniegt līdz 2015. gadam

## Mērķi

ANO Tūkstošgades deklarācija tika parakstīta 2000. gada septembrī, kurā tika izvirzīti 8 mērķi:

(mērķu izklāsts Tūkstošgades Attīstības mērķu Latvijas ziņojumā )
# mērķis. Samazināt nabadzību;
## uzdevums: Samazināt nabadzīgo iedzīvotāju skaitu
## uzdevums: Samazināt ienākumu atšķirības starp nabadzīgajiem un bagātajiem
# mērķis. Nodrošināt visiem iedzīvotājiem pamatizglītību, kā arī iespēju iegūt vispārējo vidējo vai profesionālo vidējo izglītību;
# mērķis: Nodrošināt vienādas iespējas sievietēm un vīriešiem;
# mērķis. Mazināt bērnu mirstību;
# mērķis. Uzlabot mātes veselību;
# mērķis. Ierobežot HIV/AIDS, tuberkulozes un Difterijadifterijas izplatību, kā arī citus novēršamus nāves cēloņus;
# mērķis. Nodrošināt vides ilgtspēju;
# mērķis. Palīdzēt cilvēkiem mazāk attīstītajās valstīs (Attīstības sadarbība).

Visas ANO dalībvalstis parakstīja solījumu sasniegt šos mērķus līdz 2015. gadam.

## Ārējās saites
* www.un.org/millenniumgoals - Tūkstošgades Attīstības mērķi (angļu valodā)
* www.mfa.gov.lv/lv/ano/Latvija-ANO/tukstosgade - LR ārlietu Ministrijas mājaslapā esošā pamatinformācija par Tūkstošgades Attīstības mērķiem
* 2015.lv - radošās apvienības MYSTYLe art projekts "2015.lv" par Tūkstošgades Attīstības mērķiem Latvijā
* eurizons.net  - Eiropas stopēšanas tūre

## Atsauces
Aleksis Klero

**Aleksis Klods Klero** (; dzimis , miris ) bija franču matemātiķis.
## Biogrāfija
Aleksis Klero dzimis Parīzē 21 bērnu ģimenē. Viņa tēvs bija matemātikas pasniedzējs un Berlīnes zinātņu akadēmijas loceklis. Jau 13 gadu vecumā Parīzes zinātņu akadēmijā aizstāvēja savu pirmo darbu, bet akadēmiķi tā arī nespēja noticēt, ka to sarakstījis zēns. 16 gados viņš prezentēja pētījumu par līknēm. Drīz pēc tam Klero pārcēlās uz Bāzeli, lai mācītos pie Johana Bernulli. Atgriezies Francijā 1731. gadā, 18 gadu vecumā, Klero kļuva par akadēmiķi.

Klero veicis pētījumus matemātiskajā analīzē. 1736. gadā atradis 1. kārtas diferenciālvienādojumu vispārējo un īpašo atrisinājumu. Ieviesis pilnā diferenciāļa, vairāku neatkarīgo mainīgo funkcijas jēdzienu (1741. gadā).

1736. gadā Klero piedalījās Pjēra Luī Mopertjuī Lapzemes ekspedīcijā, lai izmērītu meridiāna loka rādiusu (cita ekspedīcija 1735. gadā bija devusies uz Peru, ekvatora tuvumā). Ekspedīciju rezultātā tika pierādīts, ka zemeslode ir saplacināta polu rajonos. 1743. gadā Klero publicēja darbu "Zemes formas teorija" (*Théorie de la figure de la terre*), kurā formulēja teorēmu, kas tagad ir zināma kā Klero teorēma, kas rotējoša elipsoīda virsmas punktu gravitāciju sasaista ar saspiešanu un centrbēdzes spēkiem ekvatora tuvumā.

Klero atrisināja trīs ķermeņu problēmu. 1750. gadā viņš saņēma Sanktpēterburgas akadēmijas balvu par eseju *Théorie de la lune*. 1759. gadā viņš precizēja Haleja komētas orbītu, aprēķinos ietverot Jupitera ietekmi.

Miris Parīzē 1765. gadā, 52 gadu vecumā, no akūtas, strauji progresējošas slimības.

## Ārējās saites
Valsis

**Valsis** ir austriešu deja, kas radusies no lendlera. To dejo 3/4 taktsmērā. To sāka dejot 19. gadsimta sākumā deju zālēs. Pirms tam to dejoja tikai zemnieki. Valsis ir populārākā balles deja.

Mūsdienu balles deju un sporta deju terminoloģijā valša ātro versiju sauc par Vīnes valsi, pretstatā lēnajam valsim.

## Vēsture
Valsis ir vecākā no mūsdienu balles dejām. Tā nosaukums ir cēlies no viduslaiku vācu valodas nosaukuma dejas figūrai "walzen", kas nozīmē "griezties".

Daudzas slavenas valša melodijas ir sacerējuši 19. gadsimta komponisti Johans Štrauss I un Johans Štrauss II.

## Atsauces
Noktirne

**Noktirne** (no  — ‘naksnīgs’) ir svītas veida instrumentāls skaņdarbs 18.—19. gadsimta mijā, kas bija paredzēts atskaņošanai vakarā vai naktī zem klajas debess.
Noktirnes rakstījuši Haidns, Mocarts. 19. gadsimtā noktirnēm bija īpaša vieta romantiskajā mūzikā — tas bija neliels klavierdarbs. Žanra pārveidi sāka komponists Džons Fīlds, bet muzikālo tēlainību pastiprināja Frideriks Šopēns, Roberts Šūmanis, balstīdamies uz Ernesta Teodora Vilhelma Hofmaņa novelēm ar tādu pašu nosaukumu, akcentējot tajās fantastikas motīvu.
Noktirnes rakstījuši arī Klods Debisī, Makss Rēgers, Pauls Hindemits, Mihails Gļinka, Aleksandrs Borodins un Pēteris Čaikovskis.
Uvertīra

**Uvertīra** ( — 'ievads') ir instrumentāls skaņdarbs — operas, baleta vai kāda cita dramatiska darba ievads, kā arī kantātes vai oratorijas tipa skaņdarbu sērijas sākuma daļa. Uvertīra — vidēja garuma muzikāla daļa, kas vai nu iepazīstina ar kādu dramatisku darbu, vai iecerēta atskaņošanai koncertā.
Daugaviņš

**Daugaviņš** ir latviešu uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārtu:

* Andris Daugaviņš — jurists un aktieris (dzimis 1966. gadā);
* Kaspars Daugaviņš — hokejists (dzimis 1988. gadā).
Briljants

thumb|250px|Briljanti

**Briljants** ir noslīpēts dimants, šādus dimantus izmanto juvelierizstrādājumos.
Oratorija

**Oratorija** (; no  — runāt, lūgt) ir vairākdaļīgs lielas formas skaņdarbs korim, solistiem un orķestrim, kas, atšķirībā no operas, paredzēts koncertizpildījumam. Atšķirība no operas ir tāda, ka oratorija ir bez teatrāla uzveduma.

Oratorijām raksturīgs vēsturisks, laicīgs vai reliģisks sižets. Tās ir tuvas  operai, tikai bez teatrāla uzveduma.
Bandinieka rudzi auga

thumb|500px|Dziesmas „Bandinieka rudzi auga” sākuma notis.

**Bandinieka rudzi auga** ir latviešu tautasdziesma Jurjānu Andreja apdarē, kas pirmo reizi Vispārējo latviešu dziesmu un deju svētku programmā bija iekļauta 1895. gada Jelgavas IV Vispārējos latviešu Dziesmu un Mūzikas svētkos.

## Vārdi
Bandinieka rudzi auga
diža meža maliņā.
Tie izauga, tie ziedēja 
zeltītām(i) lāsītēm. 

Kur iesim(i), jauni puiši,
zelta naudu sakrājuši?
Pirksim bērus kumeliņus, 
ņemsim daiļas līgaviņas.

To kumeļu, to es pirkšu,
kas ēd upes likumā(i).
To meitiņu, to es ņemšu,
kam nav tēva, māmuliņas.

## Melodija
Attēls:Bandinieka_rudzi_auga.mid Dziesmas sākuma melodija

## Norādes

* Dziesmas.lv
Pērkonītis (rotaļdziesma)

Šo deju un rotaļu 1938. gadā pierakstīja kultūras pilī Ziemeļblāzma, Mīlgrāvī. Tādēļ to dažreiz nosacīti uzskata par Rīgas novada tautasdeju.

## Vārdi
# Pērkonītis ducināja Visu cauru vasariņ'. Ko dosimi Pērkonāmi par vasaras graudumiņ.
# Pērkonītis ducināja Visu cauru vasariņ'. Lai rīb tautu istabīņa Jele šādu vasariņ.
# Ko dosimi Pērkonami Par vasaras graudumiņ'. Sieku miežu,sieku rudzu Pusbirkavu apinīš.
# Danco Dievis ar Pērkonu es ar savu bāleliņ'. Pērkonami visa zeme,man deviņi bāleliņ.

## Melodija

Attēls:Perkonitis.png

## Dejas apraksts
Pērkonīti jādejo sparīgi, braši, aizrautīgi un skaļi rībinot kājas. Pirmajā daļā ('Rībināšana') jāpievērš uzmanība saskaņotiem lēcieniem. Deju var dejot gan lecot, gan izstiepjoties, gan ietupjoties. Otrajā daļā ('Apaļā polka') pāriniekiem jādejo skrējiena polkas vai pievilciena polkas soļi. Tādējādi var aizrautīgi griezties. Šai dejai variācijas nav izplatītas. Tomēr katrs pāris var dejot atšķirīgus polkas soļus. Arī pārlēcieni dejas pirmajā daļā katram pārim sanāk citādāki.

### Sākuma stāvoklis
Dejotāji nostājas ar seju viens pret otru. Puisis sadod labo roku ar meitas kreiso roku. Sadotās rokas dejotāji pastiepj sānis. Nesadotās rokas ieliek sānos.

### Rībināšana
8 taktis, 1.-4. takts jādzied vai jāspēlē divas reizes. 
  
*1.takts:* Pārinieki trīs reizes sparīgi rībina (puisis piesit kreiso, labo, kreiso, bet meita labo, kreiso, labo kāju). Vienlaicīgi viņi pagriež viens otram muguras.

*2.takts:* Dejotāji atkārto 1.takts kustību ar pretējām kājām, pagriežoties ar seju viens pret otru.

*3.-8. takts:* Četras reizes atkārto 1. un 2. takts kustības.

### Apaļā polka
8 taktis, 5.-8.takts jādzied vai jāspēlē divas reizes.

Pārinieki saķeras aptvērienā ar kreiso roku sānos un ar skrējiena soli dejo sparīgu 'Apaļo polku' pa dejas ceļu.
Jumurdas ezers

**Jumurdas ezers** ir ezers Madonas novada Jumurdas pagastā, uz austrumiem no Jumurdas ciemata. Ietek Sārtupīte un iztek Andrupīte uz Pakšēnu ezeru. Ezerā atrodas 5 salas ar to kopējo platību 2,96 ha. Visām salām doti koku nosaukumi: Egļu sala, Liepu sala, Bērzu sala, Alkšņu sala un Kārklu sala. 

Ezera dibena struktūra ir mainīga, piekrastēs un sēkļos - smilšains, granšains, oļains, akmeņains, savukārt dziļumos un dažos līčos - dūņains. Ezera krasti ir zemi un lēzeni. Ezerā un tā krastā aug: niedres, meldri, kosas, pameldri, vilkvālītes, puplakši, kalmes, dzeltenās lēpes (maz), baltās ūdensrozes, glīvenes (peldošās, spožās, skaujošās), elodejas. Mīt zivis: līdaka, plaudis, zutis, karūsa, sapals, asaris, vēdzele, rauda, rudulis, ķīsis, nelielā skaitā sastopami arī vēži. 

Ezera rietumu krastā atrodas atpūtas komplekss. Ezers ir daļa no dabas lieguma "Jumurdas ezers".

## Ārējās saites

* www.ezeri.lv
Acetols

**Acetols** (oksiacetons, acetilkarbinols, 1-oksi-2-propanons, CH3COCH2OH) ir vienkāršākais oksiketons jeb ketols. Acetols ir bezkrāsains šķidrums ar saldu un vienlaicīgi asu garšu. Labi jaucas ar ūdeni. Šķīdumos acetols eksistē pārsvarā tautomērā formā kā ciklisks pusacetāls.

## Atrašanās dabā
Acetols var veidoties no propilēnglikola sorbozes baktēriju iedarbībā (šādas baktērijas iedarbojas tikai uz otrējām spirtu hidroksilgrupām).

: CH3CHOHCH2OH → CH3COCH2OH
## Iegūšana
Iegūst, iedarbojoties uz hloracetonu ar nātrija formiātu un pārziepojot iegūto acetolesteri:

: CH3COCH2Cl + NaOCHO → CH3COCH2OCHO + H2O → CH3COCH2OH + HCOOH

## Īpašības
Oksiketoni, tāpat kā α-oksialdehīdi (sk. glikolaldehīds), reducē Fēlinga šķīdumu un ar fenilhidrazīnu veido ozazonus.
Acetoīns

**Acetoīns** (acetilmetilkarbinols, 3-oksi-2-butanons, 3-hidroksibutanons, CH3COCH(OH)CH3) pieder pie oksiketoniem. Acetoīns ir bezkrāsaina vai dzeltenīga šķidra viela ar patīkamu smaržu.

## Atrašanās dabā
Acetoīns rodas dažos bakteriālās rūgšanas procesos (*Bacillus tartricus*). Acetoīnu satur vīni, jogurti, āboli un citi pārtikas produkti.

## Iegūšana
Iegūst, reducējot diacetilu:

: CH3−CO−CO−CH3 → CH3−CO−CHOH−CH3

## Īpašības
Acetoīns eksistē divu veidu dimērās kristāliskās formās. Kausējot vai šķīdinot var iegūt monomolekulāro acetoīna formu.

## Izmantošana
Lieto kā smaržvielu.
Metilglioksāls

**Metilglioksāls** (pirovīnogskābes aldehīds, 2-oksopropanāls, acetilformaldehīds, propāndions, α-ketopropionaldehīds, propanolons, CH3−CO−CHO) ir vienkāršākais ketoaldehīds.

## Atrašanās dabā
Organismā metilglioksāls veidojas no 3-aminoacetona (treonīna katabolisma starpprodukta).

## Iegūšana
Var iegūt, iedarbojoties ar skābēm uz izonitrozoacetonu CH3COCH=NOH, oksidējot acetolu un citos veidos.

## Īpašības
Fermentu vai sārmu ietekmē pārvēršas par pienskābi (iekšmolekulāra Kanicāro reakcija):

: CH3−CO−CHO + H2O → CH3−CHOH−COOH
Izloksne

250px|thumb|2015. gada izdevuma „Viena zeme, vieni ļaudis, nav vienāda valodiņa. Latviešu valodas izlokšņu paraugi” vāks

**Izloksne** ir nelielā apvidū lietots valodas paveids. Latviešu valodas trīs pamatdialektus sīkāk var iedalīt atsevišķās izloksnēs. Latviešu valodā pavisam izdalīti gandrīz pieci simti dažādu izlokšņu, kas bieži vien atbilst senāko pagastu robežām.

2015. gadā izdevniecība „Upe tuviem un tāliem” izdeva valodnieces Lidijas Leikumas ar demogrāfa Ilmāra Meža palīdzību veidoto latviešu valodas izlokšņu izdevumu „Viena zeme, vieni ļaudis, nav vienāda valodiņa”, kuras trijos kompaktdiskos, kuru kopgarums pārsniedz 3,5 stundas, apkopoti gandrīz 100 dažādi latviešu valodas izlokšņu paraugi, tostarp tādas retas un maz zināmas izloksnes kā Abrenes (Purvmalas) izloksne un Kuršu kāpu (kursenieku) izloksne.

## Atsauces
Adrians Sutils

**Adrians Sutils** (; dzimis  Štārnbergā, VFR) ir urugvajiešu izcelsmes vācu autosportists, pazīstams pateicoties savai Formula 1 karjerai. F1 sacīkstēs debitējis . gada sezonā *[[Spyker]]* komandā, un pārstāv šo komandu arī pēc tās pārdēvēšanas par *[[Force India]]*.

## Karjera
2002. gadā Sutils uzsāka savu formulu sacensību karjeru Šveices "Formula Ford 1800" klasē. Visu sezonu viņš dominēja un jau pēc gada viņš brauca ADAC Formula BMW čempionātā. 2004. un 2005. gadā Adrians Sutils brauca F3 Eirosērijā. Viens no viņa komandas biedriem bija vēlākais Formula 1 čempions Luiss Hamiltons. Pēdējās divās 2005. gada sacīkstēs Adrians nepiedalījās, jo pārstāvēja Vāciju jaunajā A1 Grand Prix sacīkšu sērijā. 2006. gadā viņš pārvācās uz Japānas F3 un tur kļuva par čempionu. Kādā intervijā viņš paziņoja, ka pēdējās sacīkstes finiša līnijā viņš "jau zināja, ka brauks F1".

Viņš debitēja Formula 1 . gadā,  braucot ar *[[Spyker]]* formulu. Pirmajās sacīkstēs Sutils ir iesaistījās vairākos negadījumos, par kuriem viņš tika kritizēts. Ar laiku viņš sāka braukt aizvien stabilāk un vairākkārt pietuvojās punktu izcīnīšanai (pirmoreiz to paveicot ). Vācietis palika komandā arī pēc tās pārdošanas un nosaukuma maiņas uz *[[Force India]]*. . gada sezonas nogalē,  Sutils finišēja ceturtais un uzstādīja ātrāko apli, aizvadot savu veiksmīgāko sacīksti karjerā.

. gadā Sutils turpināja braukt *[[Force India]]* komandā, kā arī viņa komandas biedrs palika Vitantonio Liuci.

Arī . gada sezonā viņš palika *Force India* komandā, startējot kopā ar britu pilotu Paulu di Resta. Pēc  kādā Šanhajas naktsklubā starp Sutilu un *Renault F1* komandas (tag. *[[Lotus F1|Lotus]]*) vadītāju Ēriku Luksu izcēlās konflikts, kā rezultātā Lukss tika savainots. Sutils vēlāk atvainojās par šo incidentu, tomēr tiesa Vācijā piesprieda viņam  eiro naudas sodu un 18 mēnešu nosacītu cietumsodu. Sezonas beigās komanda nepagarināja līgumu ar viņu, un . gada sezonā *Force India* sastāvā Sutilu aizstāja Niko Hilkenbergs.

Pēc . gada sezonas Hilkenbergs pārgāja uz *[[Sauber]]*, un Sutils atgriezās *Force India*, lai gan uz šo vietu pretendēja arī jaunais franču pilots Žils Bjanki.

## F1 rezultāti

* Sacīkstēs *slīprakstā* ir uzrādīts ātrākais apļa laiks.

Pašreizējā sezona.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa  , 
* Pilota profils portālā ESPN F1 
* Who’s who - Adrian Sutil portālā F1 Fanatic
C3H6O2

Summārajai formulai **C<sub>3</sub>H<sub>6</sub>O<sub>2</sub>** atbilst vairāki savienojumi:
* acetols - oksiketons, CH3COCH2OH
* propionskābe - vienvērtīgā piesātinātā karbonskābe, CH3CH2COOH