open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Plakstiņš

thumbnail|upright=1.2|Aizvērta cilvēka acs. Plakstiņš nosedz acs ārējo daļu
**Plakstiņš** () ir kustīgs ādas un muskuļu veidojums, kas nosedz un aizsargā acs priekšējo daļu, radzeni un konjunktīvu. Cilvēkam ir divi plakstiņi katrai acij — augšējais un apakšējais —, un tiem ir būtiska nozīme redzes orgāna fizioloģijā, nodrošinot mitrināšanu, mehānisku aizsardzību un palīdzot izkliedēt asaras pa acs virsmu. Plakstiņi darbojas automātiski ar mirkšķināšanas refleksu, kas pasargā aci no putekļiem, gaismas kairinājuma un svešķermeņiem, kā arī palīdz uzturēt acu veselību un tīrību. Tie satur specializētus dziedzerus, piemēram, Meiboma dziedzerus, kas izdala lipīdu slāni asaru plēvītei, novēršot acs izžūšanu.

Daudzām dzīvnieku sugām acu plakstiņi ir līdzīgi pēc funkcijas, lai gan morfoloģiski atšķirīgi. Daļai dzīvnieku, piemēram, putniem, rāpuļiem un zivīm, papildus parastajiem plakstiņiem sastopama arī mirkšķināšanas membrāna, kas pārklāj aci kā caurspīdīgs vai puscaurspīdīgs aizsargslānis. Acu plakstiņi tādējādi ir universāla adaptācija, kas attīstījusies dažādās sugās kā daļa no redzes sistēmas aizsardzības un funkcionalitātes nodrošinājuma.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sērfotājs (filma)

**"Sērfotājs"** () ir 2024. gada Austrālijas un Īrijas psiholoģiskā trillera filma, kuras režisors ir Lorkans Finegans. Filmā galvenās lomas atveido Nikolass Keidžs, Džūljans Makmehons un Niks Kasims.

Pēc daudziem gadiem, kas pavadīti ASV, galvenais varonis (Keidžs) atgriežas Austrālijā. Pusaudža dēla priekšā viņu pazemo vietējā sērfotāju banda, kas cīnās par viņa bērnības nomaļās pludmales kontroli. Ievainotais sērfotājs nolemj palikt pludmalē, piesakot karu tiem, kas kontrolē līci. Taču, konfliktam saasinoties, tas kļūst nekontrolējams, un sērfotājs nonāk uz neprāta robežas.

Filmas "Sērfotājs" pirmizrāde notika  77. Kannu kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvu kritiķu novērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Fordo

**Fordo** ir Irānas urāna bagātināšanas rūpnīca. Tā tika uzbūvēta netālu no Kumas pilsētas, 150 kilometrus uz dienvidiem no Teherānas. Saskaņā ar Teherānas oficiālo versiju urāna bagātināšana tiks veikta tikai līdz 20 % līmenim, t. i., kodoldegvielas iegūšanai. Tāpat bagātināto urānu izmantos medicīniskiem un pētniecības mērķiem. Tomēr starptautiskā sabiedrība bažījas, ka urāns tiks bagātināts līdz kodolieroču kvalitātes līmenim — 95 %. Arī aptuveni šāds bagātinājums ir lietots mierīgiem mērķiem, tomēr tas tiek darīts reti.

To 2006. gadā slepeni uzbūvēja Islāma revolucionāro gvardu korpuss. Pēc tam, kad 2009. gadā Rietumu izlūkdienesti atklāja šo iekārtu, Irāna publiski atzina tās pastāvēšanu. Ir zināms tikai aptuvenais datums, kad tika pabeigta pēdējā no 2840 centrifūgām: 2012. gada oktobris. 2012. gada 9. janvārī tā tika oficiāli atklāta.
thumb|2025
21. jūnija vakarā ASV prezidents Donalds Tramps, ņemot vērā Izraēlas karu ar Irānu, no Baltā nama uzstājās ar uzrunu valstij, paziņojot par ASV bumbvedēju veiktajiem gaisa uzbrukumiem trim Irānas kodolobjektiem, tostarp Fordo.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kremjonki

**Kremjonki** () ir pilsēta Krievijā, Kalugas apgabalā. Administratīvi tā ietilpst Žukovas rajonā un atrodas pie Lužas upes pietekas – Popolkas upes, apmēram 80 kilometru attālumā uz dienvidrietumiem no Maskavas un 90 kilometru no Kalugas.

## Ārējās saites
Žizdra

**Žizdra** () ir pilsēta Krievijā, Kalugas apgabalā, administratīvi ietilpst Žizdras rajonā un ir tā centrs. Pilsēta atrodas Žizdras upes krastos, apmēram 180 kilometru attālumā uz dienvidrietumiem no Maskavas un 180 kilometru uz dienvidiem no Kalugas.

## Ārējās saites
Urāna bagātināšana

thumb|Urāna bagātināšana
**Urāna bagātināšana** ir tehnoloģisks process, kura laikā urānā tiek palielināts 235U izotopa īpatsvars. Tā rezultātā dabiskais urāns tiek sašķelts bagātinātā urānā un noplicinātā urānā.

Dabiskais urāns satur trīs urāna izotopus: 238U (masas daļa 99,2745 %), 235U (masas daļa 0,72 %) un 234U (masas daļa 0,0055 %). Izotops 238U ir relatīvi stabils izotops, kas atšķirībā no retā izotopa 235U nav spējīgs uz patstāvīgu ķēdes reakciju. Pašlaik 235U ir galvenais skaldmateriāls kodolreaktoru un kodolieroču tehnoloģiju ķēdē. Tomēr daudzos lietojumos 235U daļa dabiskajā urānā ir neliela, un kodoldegvielas sagatavošana parasti ir saistīta ar urāna bagātināšanu.

## Ārējās saites
Ziemas gaisma

**"Ziemas gaisma"** () ir 1963. gada Zviedrijas drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Ingmars Bergmans. Filmā galvenās lomas atveido Ingrīda Tulina, Gunnars Bjernstrands, Makss fon Sīdovs un Gunnela Lindbloma.

Filma stāsta par nelielas zviedru lauku baznīcas mācītāju, kurš mēģina tikt galā ar eksistenciālu krīzi un savu ticību.

Filmas "Ziemas gaisma" pirmizrāde notika . Šī ir otrā no Bermana trīs tematiski saistītām filmām pēc "Mīklaini kā spogulī" (1961) un pirms "Klusums" (*Tystnaden*, 1963). Filma saņēma pozitīvu novērtējumu gan Zviedrijā, gan citur, īpaši izceļot tēmu un operatora darbu.

## Atsauces

## Ārējās saites
ANO protektorāts

[thumb|[ANO karogs, ko izmanto valstis, kuras atrodas ANO pagaidu administrācijas pārvaldībā (izņemot Kambodžu)]]
**ANO protektorāts** ir teritorija, kas atrodas Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) pagaidu administratīvo iestāžu pārvaldībā. Lēmums par protektorāta izveidošanu pār kādu teritoriju, valsti vai teritoriju (valstu) grupu tiek pieņemts, pamatojoties uz ANO Drošības padomes rezolūciju. Protektorāta uzturēšanas garantu ir starptautiska miera uzturēšanas misija, kas izveidota ANO mandāta ietvaros un kurā ietilpst pagaidu administrācija un izdalīts ANO miera uzturēšanas spēku kontingents. Teritorija (vai valsts), kas atrodas ANO protektorātā, nebauda valsts suverenitāti, valdība un valsts galva (pagaidu administratora personā) ir pakļauti ANO ģenerālsekretāram.

ANO protektorāts ir jānošķir no ANO aizbildniecības teritorijas, kuru pārvaldīja saskaņā ar tiesībām uz ārējo pārvaldību, ko piešķīra Tautu Savienība un kas šo statusu pārņēma pēc pilnvaru nodošanas jaunizveidotajai ANO Aizbildniecības padomei.

## Ārējās saites
ANO karogs

**Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) karogs** ir oficiālais karogs, ko izmanto ANO — starptautiskā organizācija, kas tika izveidota pēc Otrā pasaules kara, lai veicinātu mieru, drošību un starptautisko sadarbību. Karogs tika pieņemts 1947. gada 7. decembrī, un tas simbolizē pasaules tautu vienotību un miermīlīgu sadarbību.

Karogā ir attēlota ANO oficiālā emblēma – pasaules karte skatā no Ziemeļpola, ietverta olīvu zaru vītnē, kas simbolizē mieru. Emblēma ir baltā krāsā, novietota uz gaiši zilā fona. Zilā krāsa tika izvēlēta kā pretstats sarkanajai, ko bieži saista ar karu un konfliktu.

Karoga proporcijas ir 2:3, lai gan dažādos kontekstos var izmantot arī citas proporcijas. Emblēmas dizains tika izstrādāts jau 1945. gadā ANO konferences laikā Sanfrancisko, un to izstrādāja Donals Maklougans kā daļu no vizuālās identitātes.

## Skatīt arī
* ANO ģenerālsekretārs
NATO karogs

**Ziemeļatlantijas līguma organizācijas karogs** ir oficiālais karogs, ko izmanto NATO — politiska un militāra starptautiskā organizācija, kas tika dibināta 1949. gadā ar mērķi aizsargāt savas dalībvalstis un veicināt stabilitāti. Karogs tika pieņemts 1953. gada 14. oktobrī.

Karogā attēlota NATO emblēma — baltā krāsā stilizēta četru punktu roze ar četriem stariem, kas simbolizē ceļu uz mieru un vienotību visos virzienos. Emblēma novietota uz tumši zila fona, kas simbolizē Atlantijas okeānu un alianses vienotību.

Karoga proporcijas ir 3:4, lai gan dažkārt tiek lietotas arī citas proporcijas. Emblēmas dizainu izstrādāja NATO Informācijas un preses birojs, un tas tika oficiāli pieņemts četrus gadus pēc organizācijas dibināšanas.

## Ārējās saites
Ingrīda Tulina

**Ingrīda Liliana Tulina** (; dzimusi , mirusi ) bija zviedru aktrise un režisore. Vairākkārt filmējusies Ingmara Bergmana filmās.

Saņēmusi Kannu kinofestivāla labākās aktrises balvu par lomu Bergmana filmā *[[Nära livet]]* (1958), kā arī zviedru ''Guldbagge'' balvu kā labākā aktrise par filmu "Klusums" (*Tystnaden*, 1963). Par lomu Bergmana filma "Kliedzieni un čuksti" (*Viskningar Och Rop*, 1972) nominēta BAFTA kino balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā".

Piedalījusies arī Bergmana filmās "Zemeņu lauks" (1957), "Seja" (*Ansiktet*, 1958), "Ziemas gaisma" (1963), "Vilka stunda" (*Vargtimmen*, 1968) un *[[Riten]]* (1969). Piedalījusies arī Vinsentes Minelli filmā *[[The Four Horsemen of the Apocalypse]]* (1962), Alēna Renē filmā *[[La Guerre est finie]]* (1966), Lukīno Viskonti filmā "Dievu bojāeja" (*La caduta degli dei*, 1969), Tinto Brasa filmā "Kitijas salons" (*Salon Kitty*, 1976) un Džordža Kostamosa filmā *[[The Cassandra Crossing]]* (1976).

## Ārējās saites
Novijoskola

**Novijoskola** () ir apgabala pakļautības pilsēta Krievijā, Belgorodas apgabalā, Novijaskolas rajona centrs. Izvietojusies apgabala austrumos Oskolas upes krastā 90 km uz ziemeļaustrumiem no apgabala centra Belgorodas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aļeksejevka

**Aļeksejevka** () ir apgabala pakļautības pilsēta Krievijā, Belgorodas apgabalā, Aļeksejevkas rajona administratīvais centrs. Izvietojusies apgabala austrumu daļā Tihajas Sosnas upes krastā, aptuveni 250 km uz ziemeļrietumiem no Volgograda un 150 km uz austrumiem no Belgorodas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Stroiteļa

**Stroiteļa** () ir apgabala pakļautības pilsēta Krievijā, Belgorodas apgabalā, Jakovļevas rajona administratīvais centrs. Izvietojusies apgabala rietumu daļā, aptuveni 20 km uz ziemeļrietumiem no apgabala centra Belgorodas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gubkina

**Gubkina** () ir apgabala pakļautības pilsēta Krievijā, Belgorodas apgabalā, Gubkinas pilsētas apgabala administratīvais centrs. Izvietojusies apgabala ziemeļaustrumos, aptuveni 140 km uz ziemeļaustrumiem no apgabala centra Belgorodas. Pilsēta nosaukta par godu padomju ģeologam Ivanam Gubkinam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rosoša

**Rosoša** () ir pilsēta Voroņežas apgabalā Krievijas dienvidos, pie Čornajas Kalitvas upes, Donas pietekas. Izvietojusies 250 km uz dienvidiem no Voroņežas, netālu no autoceļa A144 un dzelzceļa līnijas Liska—Valuiki.

## Vēsture
Rosoša dibināta 18. gadsimtā kā kazaku ciemats. Nosaukums iespējams cēlies no apkārtnē esošajiem rožu krūmiem (*роса* vai *росы*). 19. gadsimtā attīstījās kā reģionālais tirdzniecības un lauksaimniecības centrs. Pilsētas statuss piešķirts 1937. gadā. Lielā Tēvijas kara laikā (1942—1943) pilsētu bija okupējis Vācijas karaspēks; kaujās šajā apkārtnē piedalījās arī Itālijas karaspēks. Mūsdienās pilsētā atrodas pārtikas rūpniecības uzņēmumi un lauksaimniecības tehnikas ražošana.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Rosošas oficiālā vietne (krieviski)
Valuiki

**Valuiki** () ir apgabala pakļautības pilsēta Krievijā, Belgorodas apgabalā, Valuiku rajona administratīvais centrs. Izvietojusies apgabala dienvidaustrumu daļā pie Oskolas upes, netālu no robežas ar Ukrainu, aptuveni 150 km uz dienvidaustrumiem no Belgorodas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ļiski

**Ļiski** () ir pilsēta Voroņežas apgabalā Krievijas Eiropas daļā, Donas upes krastā. Atrodas aptuveni 110 km uz dienvidaustrumiem no apgabala centra Voroņežas. Ļiski ir svarīgs dzelzceļa mezgls un reģionālais centrs ar attīstītu pārtikas, mašīnbūves un celtniecības materiālu rūpniecību.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Ļisku oficiālā vietne (krieviski)
Bogučara

**Bogučara** () ir pilsēta Voroņežas apgabalā Krievijas dienvidrietumos, netālu no Bogučarkas upes, kas ietek Donā. Atrodas aptuveni 240 km uz dienvidiem no apgabala centra Voroņežas. Bogučara ir Bogučaras rajona administratīvais centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Bogučaras oficiālā vietne (krieviski)
Buturļinovka

**Buturļinovka** () ir pilsēta Voroņežas apgabalā Krievijas Eiropas daļas dienvidos. Atrodas pie Osseredj upes, apmēram 137 km uz dienvidaustrumiem no apgabala centra Voroņežas. Buturļinovka ir Buturļinovkas rajona administratīvais centrs, un tajā atrodas dažādas rūpniecības uzņēmumu filiāles, kā arī dzelzceļa stacija.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Buturļinovkas oficiālā vietne (krieviski)
Fortmaiersa

**Fortmaiersa** () ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Floridas štata dienvidrietumos, Lī apgabalā. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 86 395 iedzīvotāji, padarot to par 25. lielāko pilsētu štatā. Tā atrodas blakus Keipkoralas pilsētai.

Pilsēta ir nozīmīgs tūrisma galamērķis. Fortmaiersā ir liels afroamerikāņu un latīņamerikāņu iedzīvotāju īpatsvars, kā arī liels studentu īpatsvars.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Mājaslapa
Novovoroņeža

**Novovoroņeža** () ir pilsēta Voroņežas apgabalā Krievijas Eiropas daļas dienvidrietumos, pie Donas upes. Atrodas apmēram 50 km uz dienvidiem no apgabala centra Voroņežas.

## Vēsture
Novovoroņeža dibināta 1957. gadā kā apdzīvota vieta darbiniekiem, kuri strādāja pie Novovoroņežas AES celtniecības. 1962. gadā tika uzsākta atomelektrostacijas darbība, kļūstot par vienu no pirmajām padomju eksperimentālajām AES. Pilsētas statuss piešķirts 1987. gadā.

Novovoroņeža joprojām ir cieši saistīta ar kodolenerģētiku — šeit atrodas vairākas AES paaudzes, kā arī apmācību un pētniecības centri.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Novovoroņežas oficiālā vietne (krieviski)
Sarasota

**Sarasota** () ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Floridas štata dienvidrietumos, Sarasotas apgabalā. Pilsēta atrodas uz dienvidiem no Tampas un uz ziemeļiem no Fortmaiersas. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 54 842 iedzīvotāji.

Pilsēta atrodas Meksikas līča piekrastē, un tās teritorijā atrodas vairākas salas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Mājaslapa
Pompanobīča

**Pompanobīča** () ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Floridas štata dienvidaustrumos, Brovardas apgabalā. Tā atrodas uz ziemeļiem no Fortloderdeilas Atlantijas okeāna piekrastē. 

2020. gadā pilsētā dzīvoja 112 046 iedzīvotāji. Pompanobīča ir daļa no Maiami metropoles areāla un ir iecienīts tūrisma un piekrastes atpūtas galamērķis.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Oficiālā mājaslapa
Narcišu iela (Daugavpils)

:Šis raksts ir par nenumurēto Narcišu ielu. Daugavpilī ir arī numurētas 1. un 2. Narcišu ielas.

**Narcišu iela** ir iela Daugavpilī, Mazo Stropu apkaimē, dārzkopības sabiedrības "Uzvara" teritorijā. Narcišu iela sākas krustojumā ar Dāliju ielu, ved uz dienvidaustrumiem un beidzas strupceļā birzes malā. Ielā ir vasarnīcu apbūve.

Ielas garums ir aptuveni 305 metri, visā garumā tā klāta ar grants segumu. Narcišu ielas sarkano līniju platums ir 5—7 metri. Satiksmes kustība norit vienā joslā abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Narcišu ielu nekursē.

Iela izveidota 1970. gados, bet nosaukums tai piešķirts tikai 2006. gada 12. oktobrī.

## Ielu savienojumi
Narcišu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Dāliju iela

## Atsauces
Klīrvotera

**Klīrvotera** () ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Floridas štata rietumu piekrastē, Pinellasas apgabalā. Tā atrodas pie Tampas līča, uz rietumiem no Tampas un uz ziemeļiem no Sentpītersbērgas.

2020. gadā pilsētā dzīvoja 117 292 iedzīvotāji. Klīrvotera ir pazīstama ar savu populāro pludmali, kas tiek uzskatīta par vienu no labākajām ASV. Pilsētā atrodas arī Scientoloģijas baznīcas galvenais centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Oficiālā mājaslapa
Koralspringsa

**Koralspringsa** () ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Floridas dienvidaustrumos, Brovardas apgabalā. Tā atrodas uz ziemeļrietumiem no Fortloderdeilas un ir daļa no lielākā Maiami metropoles areāla.

Pilsēta dibināta 1963. gadā kā plānota kopiena. 2020. gadā Koralspringsā dzīvoja 134 394 iedzīvotāji. Pilsēta ir pazīstama ar sakoptu vidi, stingriem apbūves noteikumiem un augstu dzīves kvalitāti.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Oficiālā mājaslapa
Pembroukpainsa

**Pembroukpainsa** () ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Floridas dienvidaustrumos, Brovardas apgabalā. Tā atrodas uz rietumiem no Holivudas un ir daļa no Maiami metropoles areāla.

Pilsēta tika dibināta 20. gadsimta 60. gados un piedzīvoja strauju izaugsmi 20. gadsimta beigās. 2020. gadā Pembroukpainsā dzīvoja 171 178 iedzīvotāji, padarot to par vienu no lielākajām pilsētām Floridā. Pilsēta ir pazīstama ar saviem dzīvojamajiem rajoniem, skolām un parkiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Oficiālā mājaslapa
Miramara

**Miramara** () ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Floridas dienvidaustrumos, Brovardas apgabalā. Tā robežojas ar Maiami-Deidas apgabalu un ir daļa no plašākā Maiami metropoles areāla.

Miramara tika dibināta 1955. gadā kā dzīvojamais rajons ģimenēm, kas strādā Maiami, bet vēlas dzīvot klusākā vidē. Pilsēta piedzīvoja strauju attīstību 20. gadsimta beigās un 21. gadsimta sākumā. 2020. gadā Miramarā dzīvoja 134 721 iedzīvotājs.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Oficiālā mājaslapa
1. Narcišu iela

**1. Narcišu iela** ir iela Daugavpilī, Mazo Stropu apkaimē, dārzkopības sabiedrības "Uzvara" teritorijā. 1.&nbsp;Narcišu iela sākas krustojumā ar Dāliju ielu, ved dienvidaustrumu virzienā un beidzas krustojumā ar 2.&nbsp;Kumelīšu ielu. Ielā ir vasarnīcu apbūve.

1.&nbsp;Narcišu ielas garums ir aptuveni 250 metri, visā garumā tā klāta ar grants segumu. Ielas sarkano līniju platums ir 4—7 metri. Satiksmes kustība norit vienā joslā abos virzienos. Sabiedriskais transports pa 1.&nbsp;Narcišu ielu nekursē.

Iela izveidota 1970. gados, bet nosaukums tai piešķirts tikai 2006. gada 12. oktobrī.

## Ielu savienojumi
1. Narcišu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Dāliju iela
* 1. Kumelīšu iela
* 2. Kumelīšu iela

## Atsauces

## Skatīt arī
* Narcišu iela
* 2. Narcišu iela
Kājas pirksti

thumbnail|upright=1.0|Cilvēka kājas pirksti
**Kājas pirksti** () ir pieci atsevišķi locekļi, kas veido katras pēdas tālāko daļu cilvēka ķermenī. Tie ir homologi roku pirkstiem un sastāv no vairākiem kauliem (falangām), ko savieno locītavas, muskuļi, saites un cīpslas. Anatomiski tie tiek apzīmēti kā pirmā līdz piektajai digitai, sākot ar īkšķim atbilstošo lielo kājas pirkstu (*[[hallux]]*) un beidzot ar mazāko piekto pirkstu. Cilvēkam kājas pirksti galvenokārt nodrošina līdzsvara kontroli, spēka pārvadi soļa fāzē un statisku balstu stāvēšanas laikā. Tie palīdz absorbēt triecienus un nodrošina pēdas pielāgošanos dažādām virsmām.

Arī citiem mugurkaulniekiem, piemēram, zīdītājiem, putniem un rāpuļiem, kājas pirksti kalpo līdzīgām funkcijām, taču to uzbūve un skaits var būt atšķirīgs atkarībā no sugas pielāgojumiem kustībai, satvērienam vai peldēšanai. Dažām sugām, piemēram, primātiem, pēdas pirksti ir satveroši, bet lielākajai daļai ūdensputnu pirkstus savieno peldplēve, pielāgojot kāju peldēšanai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Luhanskas tautas republikas ģerbonis

**Luhanskas tautas republikas ģerbonis** () kopā ar karogu un himnu ir viens no pašpasludinātās un Krievijas kontrolētās Luhanskas tautas republikas, kas pretendē uz Ukrainas Luhanskas apgabala teritoriju, oficiālajiem valsts simboliem. Ģerbonis oficiāli apstiprināts 2014. gada 29. oktobrī. Dizainam ir līdzība ar Padomju Savienības emblēmu un citām sociālistiskās heraldikas stila emblēmām.

## Apraksts
Ģerbonī atrodas slīpēta sarkana piecstaru zvaigzne no stūriem līdz centram, ko ierāmē balta apmale un zelta stari. Pa kreisi un pa labi no zvaigznes ir zelta kviešu vārpas, kas savītas ar lentēm LTR valsts karoga krāsās, katrai lentei atbilst kāda no karoga krāsām — attiecīgi gaiši zila, tumši zila un sarkana. Aiz kviešu vārpām katrā pusē ir ozola lapu vainags. Zem zvaigznes ir lente valsts karoga krāsās, uz katras no krāsainajām svītrām uzraksti — attiecīgi no augšas uz leju — *ЛУГАНСКАЯ*, *НАРОДНАЯ*, *РЕСПУБЛИКА*. Uzraksts veidots zelta fontā ar serifiem. Virs piecstaru sarkanās zvaigznes ir astoņstaru zelta zvaigzne, ar kuru savienotas abas kviešu vārpu grupas.

## Vēsture
Pirms neatzītās republikas ģerboņa oficiālās apstiprināšanas tika izmantoti šādi ģerboņi:
* 2014. gada aprīlī—maijā — divgalvains ērglis ar Luhanskas pilsētas ģerboni un divām krustotām cērtēm zem tā (dažkārt bez cērtēm), attēlots arī uz Luhanskas tautas republikas pirmā karoga;
* 2014. gada jūnijā—jūlijā — variācija par Luhanskas apgabala ģerboņa tēmu ar dažām modifikācijām — lenti Ukrainas karoga krāsās nomainīja Georga lente, teksts *ЛУГАНСКАЯ НАРОДНАЯ РЕСПУБЛИКА* zem vairoga;
* No 2014. gada augusta beigām līdz novembra sākumam uz neatzītās republikas karogiem bez oficiāla apstiprinājuma parādījās jauns ģerbonis, kur trīsdaļīgu vairogu ierāmēja graudu vārpas un zvaigznājs, un zem tā bija zila lente.


Attēls:COA_LPR_Apr_2014.svg|LTR ģerbonis no 2014. gada aprīļa līdz maijam
Attēls:COA_LPR_Jun_2014.svg|LTR ģerbonis no 2014. gada jūnija līdz oktobrim
Attēls:Coat_of_arms_of_Lugansk_People's_Republic.svg|Tagadējais LTR ģerbonis


## Skatīt arī
* Luhanskas tautas republikas karogs
* Doneckas Tautas Republikas ģerbonis

## Atsauces

## Ārējās saites
Saite

**Saite** var būt:

* saite (anatomija);
** krusteniskās saites;
* ķīmiskā saite;
** kovalentā saite;
** jonu saite;
** ūdeņraža saite;
* tīmekļa saite;
* hipersaite.

## Skatīt arī
* Saites iela
* Saito
Selma Teodora Levrence

**Selma Teodora Levrence** (dzimusi ) ir latviešu politoloģe un politiķe. Kopš 2025. gada S. Levrence ir 14. Saeimas deputāte, ievēlēta no partijas "Progresīvie".

## Biogrāfija

S. Levrence mācījusies Rīgas Valsts vācu ģimnāzijā un ieguvusi bakalaura grādu komunikācijas zinātnē un politikas zinātnē Bar-Ilana Universitātē. 2024. gadā uzsākusi maģistrantūras studijas Londonas Universitātes SOAS.

## Politiskā darbība

No 2019. līdz 2022. gadam vadījusi jaunatnes organizāciju "Protests", kur nodarbojusies ar cilvēktiesību un vides aktīvismu. Šajā laikā "Protests" piedalījās klimata gājienu rīkošanā, organizēja jauniešu vasaras nometni par klimatu, akcijas LGBT+ tiesību atbalstam, dažādus solidaritātes pasākumus ar Baltkrievijas demokrātisko opozīciju.

2021. gadā kļuvusi par 13. Saeimas deputāta Māra Mičerevska palīdzi.

14. Saeimas vēlēšanās kandidēja no partijas "Progresīvie" saraksta, taču netika ievēlēta. 2024. gada septembrī "Progresīvie" publiski paziņoja, ka nepiekrīt, ka Izraēla savu pastrādāto noziegumu Gazā dēļ uzskatāma par teroristisku valsti. Pēc šī notikuma S. Levrence apturēja darbību partijā. 2025. gada 12. jūnijā kļuva par 14. Saeimas deputāti, jo Mairita Lūse tika ievēlēta Rīgas domē, un S. Levrence ieņēma viņas vietu kā nākamā kandidātu sarakstā. VIņa pievienojās "Progresīvie" Saeimas frakcijai un kopš 19. jūnija ir arī frakcijas priekšsēdētāja vietniece.

S. Levrence kandidēja arī 2024. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet netika ievēlēta.

## Atsauces
Katrīna Ozola

**Katrīna Ozola** (dzimusi ) ir latviešu basketboliste, spēlē spēka uzbrucējas un centra pozīcijās. Šobrīd pārstāv Ungārijas augstākās līgas komandu *ELTE BEAC*. Viņa ir arī Latvijas jaunatnes izlašu dalībniece un 2023. gada Eiropas U20 čempionāta sudraba medaļniece.

## Karjera
Katrīna Ozola basketbolistes gaitas sākusi BJBS "Rīga/TTP" komandā, vēlāk pārstāvējusi arī "TTT Rīga Juniors" un RSU vienību Latvijas Sieviešu basketbola līgā. 2022./2023. gada sezonā viņa kopā ar RSU ieguva LSBL sudraba medaļu, kā arī izcīnīja bronzu Baltijas līgā.

Starptautisko pieredzi K. Ozola guvusi, pārstāvot arī *Reyer Venezia* jaunatnes sistēmu Itālijā.

No 2023./2024. gada sezonas spēlē Ungārijas klubā *ELTE BEAC*, kur kļuvusi par vienu no komandas līderēm.

## Izlase
K. Ozola regulāri pārstāvējusi Latvijas U16, U18 un U20 jaunatnes izlases. 2023. gadā viņa palīdzēja Latvijas U20 izlasei izcīnīt sudraba medaļu Eiropas čempionātā, vidēji spēlē gūstot 7 punktus un izcīnot 4 atlēkušās bumbas.

Tā paša gada vasarā viņa tika iekļauta arī Latvijas pieaugušo izlases kandidātu sarakstā.

## Sasniegumi
* Sudraba medaļa Eiropas U20 čempionātā (2023)
* LSBL sudrabs ar RSU (2023)
* WBBL bronza ar RSU (2023)
* Latvijas U19 čempione ar BJBS "Rīga/TTP" (2023)
* MVP Alfrēda Kraukļa turnīrā

## Ārējās saites

* ozola.info
* FUTURE SPORTS GROUP
* hunbasket.hu
* basket.lv
* FIBA profile
Ukrpošta

thumb|Ukrpoštas logo
**Akciju sabiedrība "Ukrposhta"** ir pasta sakaru uzņēmums, ko pārstāv Ukrainas Infrastruktūras ministrija. Tā vienīgais dibinātājs un akcionārs ir valsts.

## Vēsture
1994. gada 2. februārī, pamatojoties uz Ukrainas Ministru kabineta lēmumu, tika izveidotas apvienības *Ukrposhta* un *Ukrelelektrosvjaz*, kas tolaik bija pakļautas Ukrainas Sakaru ministrijai. *Ukrposhta* struktūrā ietilpa 26 pasta nodaļas, 54 pilsētu un 483 rajona pasta mezgli, 11875 lauku nodaļas, 98 pārvietojamās nodaļas, 204 pasta mezgli.

1999. gadā pasta sakaru apvienība *Ukrposhta* tika pārveidota par vienotu uzņēmumu — Ukrainas valsts pasta sakaru uzņēmumu "Ukrposhta". Tajā pašā gadā tika ieviesta jauna Ukrainas pasta indeksācijas sistēma.

Ar Ukrainas infrastruktūras ministra 2017. gada 16. februāra rīkojumu no šā paša gada 1. marta valsts uzņēmums *Ukrposhta* tika reorganizēts par publisku akciju sabiedrību.

## Ārējās saites
Rietumskandināvu valodas

**Rietumskandināvu valodas** ir ziemeļģermāņu valodu apakšgrupa, pie kuras pieder islandiešu valoda, fēriešu valoda un vēsturiskā vecnorvēģu valoda. Šīs valodas attīstījušās no senskandināvu valodas un saglabājušas daudzas arhaiskas iezīmes.

Atšķirībā no austrumskandināvu valodām (dāņu un zviedru), rietumskandināvu valodām ir raksturīga lielāka konservativitāte fonoloģijā un morfoloģijā. Islandiešu un fēriešu valoda ir cieši saistītas ar senajām vikingu laikmeta valodām un tiek lietotas attiecīgi Islandē un Fēru salās.

## Ārējās saites
Vandaļu valoda

**Vandaļu valoda** ir mirusi austrumģermāņu valoda, ko lietoja vandaļi, kas 5. gadsimtā nodibināja valsti Ziemeļāfrikā.

Vandaļu valoda nav saglabājusies tik pilnīgi kā gotu valoda — no tās ir zināmi tikai daži vārdi un personvārdi, kas saglabājušies citu valodu tekstos, īpaši latīņu un grieķu avotos. Par vandaļu valodas fonoloģiju, gramatiku un leksiku zināms ļoti maz. Tā, visticamāk, izzuda no 6. līdz 9. gadsimtam, kad vandaļu karalisti iekaroja Bizantijas impērija un sāka aktīvu vandaļu romanizāciju un hellēnizāciju.

## Ārējās saites
Austrumģermāņu valodas

**Austrumģermāņu valodas** ir viena no trim tradicionāli izdalītajām ģermāņu valodu apakšgrupām līdzās rietumģermāņu un ziemeļģermāņu valodām. Šajā grupā ietilpst senās valodas, kuras runāja ģermāņu ciltis Austrumeiropā un Dienvideiropā, taču līdz mūsdienām neviena no tām nav saglabājusies dzīvajā lietojumā.

Pazīstamākā un vislabāk dokumentētā austrumģermāņu valoda ir gotu valoda, pateicoties bīskapa Vulfila tulkojumam no Bībeles 4. gadsimtā. Citas šai grupai pieskaitītās valodas ir:

* Vandaļu valoda
* Burgundu valoda
* Gepīdu valoda (ļoti slikti dokumentēta)
* Krimas gotu valoda (iespējams, līdz 18. gadsimtam)

Austrumģermāņu valodu kopīpašības rekonstruētas galvenokārt uz gotu valodas pamata, jo pārējo valodu pieminekļi ir fragmentāri vai nepastāv. Šīs valodas izzuda līdz ar ģermāņu cilšu saplūšanu ar citu tautu populācijām un to valodu ietekmi, īpaši pēc Romas impērijas sabrukuma un Bizantijas ekspansijas.

## Ārējās saites
Līdiešu valoda

**Līdiešu valoda** bija sena anatoliešu saimes mirusi valoda, kurā runāja līdieši — tauta, kas dzīvoja mūsdienu Rietumanatolijā, īpaši vēsturiskajā Līdijas reģionā. Valoda pastāvēja no 1. gadu tūkstoša p.m.ē. sākuma līdz apmēram 1. gadsimtam p.m.ē., kad tā izzuda hellēnizācijas procesa rezultātā.

Līdiešu valoda bija rakstīta īpašā līdiešu alfabētā, kas radās no grieķu rakstības un bija piemērota valodas fonētikai. Ir atrasti ap 100 uzrakstu, pārsvarā no Sardi — Līdijas galvaspilsētas. Tāpat kā citas anatoliešu valodas, līdiešu valoda tiek uzskatīta par vienu no senākajiem indoeiropiešu valodu paveidiem.

## Ārējās saites
Filistieši

thumb|upwriht=1.2|Filistija (sarkanā krāsā) un tās kaimiņu zemes ap 830. gadu p.m.ē.

**Filistieši** bija Vidusjūras austrumu piekrastē Filistijā (Palestīnā) dzīvojoša tauta, kas pieminēta Vecās Derības rakstos no apmēram 12. līdz 8. gadsimtam p.m.ē.. 

Ap 12. gadsimtu p.m.ē. filistieši izveidoja vairākas pilsētvalstis, tostarp Ašdodu, Gazu, Aškelonu, Gatu un Ekronu. Tajā pašā laikā no Senās Ēģiptes Palestīnā ieradās izraēliešu ciltis, kas apmetās Jūdejas un Samārijas kalnos, veidojot Izraēlas un Jūdejas ķēniņvalstis.

Bībeles Samuēla grāmatās aprakstīts izraēliešu kari ar filistiešiem, ieskaitot Dāvida divkauju ar filistiešu milzi Goliātu no Gatas pilsētas. Drīz pēc tās pirmais Izraēlas ķēniņš Sauls 1010. gadā p.m.ē. mira cīņā ar filistiešiem un varu pārņēma ķēniņš Dāvids.

## Atsauces
Eduards Moskaļovs

**Eduards Moskaļovs** (; dzimis 1973. gada 15. decembrī) ir Ukrainas bruņoto spēku ģenerālmajors, štāba priekšnieks — Ukrainas sauszemes bruņoto spēku operatīvās vadības "Austrumi" pirmā vietnieka komandieris, Krievijas—Ukrainas kara dalībnieks.

2012. gadā vadīja 300. mācību tanku pulku 169. sauszemes spēku mācību centrā.

No 2022. gada 15. marta līdz 2023. gada 26. februārim bija Apvienoto spēku operācijas komandieris.

Kauju laikā Kurskas apgabalā 2024. gada augusta vidū iecelts par vietējās okupācijas militārās komandantūras priekšnieku.

## Atsauces
Flickr

***Flickr*** ir fotoattēlu koplietošanas un video koplietošanas platforma un sociālais tīkls. *Flickr* izveidoja *Ludicorp*, un to dibināja Stjuarts Batersfīlds un Ketrīna Fake. Pakalpojums tika palaists 2004. gadā. 

Lietotāji var augšupielādēt, organizēt, kopīgot un komentēt fotoattēlus, kā arī sekot citu lietotāju galerijām. *Flickr* kļuva populārs starp amatieru un profesionāliem fotogrāfiem kā platforma darbu glabāšanai un izrādīšanai.

2005. gadā *Flickr* iegādājās *[[Yahoo!]]*, bet 2017. gadā tas kļuva par *[[Verizon Communications]]* daļu, kas ieguva *Yahoo!*. 2018. gadā *Flickr* pārdeva *SmugMug* — fotoattēlu koplietošanas uzņēmums, kas koncentrējas uz profesionālajiem fotogrāfiem.

2013. gadā *Flickr* piedāvāja katram lietotājam līdz 1 terabaitam bezmaksas glabātuves vietas, taču vēlāk šis limits tika samazināts, un tika ieviests maksas abonēšanas modelis.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Badoo

***Badoo*** ir tiešsaistes iepazīšanās un sociālā tīkla platforma, kuru 2006. gadā dibināja Andrejs Andrejevs. Tā ir viena no lielākajām iepazīšanās lietotnēm pasaulē pēc reģistrēto lietotāju skaita.

Platforma ļauj lietotājiem veidot profilus, pārlūkot citu lietotāju profilus tuvumā vai no visas pasaules, sūtīt ziņas, kā arī piedalīties savstarpējos saderības meklējumos pēc “*swipe*” principa. *Badoo* ir pieejams kā tīmekļa vietne un mobilā lietotne vairāk nekā 190 valstīs un 47 valodās.

2019. gadā *Badoo* kopā ar *Bumble* un citām lietotnēm kļuva par daļu no *MagicLab*, kuru vēlāk pārdēvēja par *Bumble Inc.*

Lai gan *Badoo* galvenokārt tiek izmantots romantisku kontaktu meklēšanai, daudzi to izmanto arī kā vispārēju komunikācijas un iepazīšanās platformu.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Spartaka sacelšanās

**Spartaka sacelšanās**, pazīstama arī kā **Trešais vergu karš** (latīņu: *Bellum Servile Tertium*), bija nozīmīgākā un pēdējā no trim lielajiem vergu kariem pret Romas Republiku Itālijā. Sacelšanos vadīja trāķiešu izcelsmes gladiators Spartaks, kurš kopā ar citiem vergiem 73. gadā p.m.ē. izbēga no gladiatoru skolas Kapuā un sāka masveida sacelšanos.

## Norise
Sacelšanās sākās, kad ap 70 gladiatori, Spartaka vadībā, izbēga no gladiatoru skolas. Viņi ieguva ieročus un uzveica vietējos romiešu spēkus. Drīz viņiem pievienojās tūkstošiem vergu, lauku strādnieku un nomaldījušos karavīru. Spartaks organizēja savus spēkus un uzvarēja vairākas Romas armijas vienības.

Lai arī sākotnēji Spartaks, iespējams, vēlējās izvest savus ļaudis pāri Alpiem brīvībā, sacelšanās drīz pārvērtās par nopietnu militāru apdraudējumu pašai Republikai. Viņa armija ieņēma vairākas Itālijas pilsētas un radīja plašu nemieru vilni.

## Apspiešana
Senāts beidzot piešķīra pilnvaras bagātajam un ietekmīgajam politiķim un karavadonim Markam Licinijam Krassam, kurš uzcēla jaunu armiju un sāka sistemātisku sacelšanās apspiešanu. Spartaka mēģinājums aizbēgt uz Sicīliju ar kuģiem neizdevās.

71. gadā p.m.ē. notika izšķirošā kauja Lucānijā, kur Spartaka spēki tika sakauti. Pats Spartaks, visticamāk, krita kaujā, lai gan viņa ķermenis nekad netika identificēts.

## Upuri un sekas
Ap 6000 vergu, kuri bija sagūstīti pēc kaujas, tika krustā sisti gar Appija ceļu starp Romu un Kapuā. Spartaka sacelšanās parādīja, cik bīstama bija vergu sistēma, taču tai nebija ilgtermiņa ietekmes uz vergu statusu.

## Mantojums
Spartaks ir kļuvis par brīvības cīnītāja simbolu. Viņa tēls ir iemūžināts filmās, grāmatās un mākslā. Daudzas revolucionāras kustības, tai skaitā Spartakistu sacelšanās 1919. gadā Vācijā, nosauktas viņa vārdā.

## Kultūras piemiņas vietas un muzeji
* Spartaka piemineklis Sandanski, Bulgārija – Spartaka dzimtenē
* Spartaka parks Romā
* Spartaka muzejs Trāķijā (Bulgārija)
* Spartaka piemiņas vietas vairākos gladiatoru cīņu muzejos Itālijā

## Ārējās saites
Mazā Maizes iela

**Mazā Maizes iela** ir iela Daugavpilī, Centra apkaimē. Mazā Maizes iela sākas sazarojumā ar Maizes ielu, ved ziemeļaustrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Stacijas ielu. Mazās Maizes ielas garums ir 113 metri.

Ielai nav ne ietves, ne brauktuves — tikai zālieni un tramvaja sliežu ceļš. Pa Mazo Maizes ielu kursē 1. un 4. maršruta tramvaji, kuriem šī iela kalpo kā loka daļa pie Stacijas galapunkta. Nevienai celtnei vai zemes gabalam nav adreses Mazajā Maizes ielā.

Mazā Maizes iela () ir vēsturiskais un vienīgas šīs ielas nosaukums, laika gaitā tas nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Mazā Maizes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Maizes iela
* Stacijas iela

## Atsauces
Doneckas Tautas Republikas ģerbonis

**Doneckas Tautas Republikas ģerbonis** () kopā ar karogu un himnu ir viens no pašpasludinātās un Krievijas kontrolētās Doneckas Tautas Republikas, kas pretendē uz Ukrainas Doneckas apgabala teritoriju, oficiālajiem valsts simboliem. Ģerbonis oficiāli apstiprināts 2014. gada 21. jūnijā.

## Vēsture
Pašreizējo ģerboņa versiju 2014. gada 21. jūnijā oficiāli apstiprināja DTR Augstākā Padome. Pirms tam, Doneckas Tautas Republikas administrācija lietvedībā izmantoja zīmogus, uz kuriem bija palmas attēli. Palma bija 1999. gadā apstiprinātā Ukrainas Doneckas apgabala ģerboņa centrālais elements.


Attēls:2014-dpr-seal.jpg|DTR zīmogs 2014. gadā
Attēls:Donetsk_People's_Republic_coat_of_arms.png|DTR ģerboņa agrīnā versija
Attēls:Coat_of_Arms_of_the_Donetsk_People's_Republic.svg|Tagadējais DTR ģerbonis


## Apraksts
Doneckas Tautas Republikas ģerbonī ir divgalvains ērglis sudraba krāsā ar izplestiem spārniem uz augšu. Uz ērgļa krūtīm ir Svētais erceņģelis Miķelis, sarkanā vairogā, sudraba tērpā un ieročos, ar zelta zobenu un vairogu ar sudraba apmali ar sudraba pareizticīgo krustu. DTR ģerboņa īpatnības ir tāda, ka ērglim nav pēdu, tā abi knābji ir aizvērti, un erceņģelis Miķelis ir attēlots ar bārdu.

Oriģinālais vairoga attēls uz ērgļa krūtīm ir līdzīgs Kijivas pilsētas ģerboņa dizainam, ko 2009. gadā izstrādāja Kijivas mākslinieks un heraldists Oleksijs Rudenko.

Valdības iestādēs DTR teritorijā ģerboni bieži var redzēt ieveidotu franču vairogā, kas ir līdzīgs Krievijas ģerbonim.

## Skatīt arī
* Doneckas tautas republikas karogs
* Luhanskas tautas republikas ģerbonis

## Atsauces

## Ārējās saites
Northrop B-2 Spirit

thumb|upright=1.0|''B-2'' militāro manevru laikā
thumb|upright=1.0|''B-2'' uzpildīšana ar degvielu lidojuma laikā (1989)
***Northrop Grumman B-2 Spirit*** ir ASV gaisa spēku četrmotoru stratēģiskais bumbvedējs, ko no 1988. līdz 1997. gadam ražoja ASV kompānija *Northrop*. Lidmašīnas konstrukcija atgādina lidojošu spārnu, un to ir grūtāk atklāt nekā parastos bumbvedējus. Aukstā kara laikā to projektēja kā tālas darbības maskēto bumbvedēju (*stealth bomber*), kas militārā konflikta gadījumā spētu izvairīties no pretgaisa aizsardzības ieročiem un uzbrukt mērķiem dziļi pretinieka aizmugurē.

Ražotāji ASV gaisa spēku rīcībā nodeva 20 lidmašīnas, 19 no tām nosauca ASV štatu vārdos, bet vienu *B-2* nosauca par "Amerikas garu" (*Spirit of America*).

## Militārās operācijas
Pirmo reizi kara darbībā *B-2* piedalījās Dienvidslāvijas bombardēšanas laikā 1999. gadā.
Afganistānas kara laikā 2001. gada beigās galvenajās kaujas operācijās piedalījās sešas *B-2* lidmašīnas.
Irākas karā 2003. gada pavasarī piedalījās četri *B-2*.

Lībijas kara laikā 2011. gada martā trīs *B-2* bumbvedēji uzbruka lidlaukiem Lībijā, lai nodrošinātu lidojumu aizlieguma zonas ievērošanu. Lībijas kara turpinājumā 2017. gada 20. janvārī divi *B-2* uzbruka Islāma valsts kaujiniekiem uz dienvidiem no Sirtas.

Izraēlas—Hamās kara laikā 2024. gada 16. oktobra naktī *B-2* lidmašīnas uzbruka hutiešu ieroču noliktavām Sanas un Saadas apkārtnē Jemenā.

Irānas—Izraēlas kara laikā 2025. gada 22. jūnijā septiņas *B-2* lidmašīnas uzbruka Irānas kodolobjektiem Fordo un Natanzā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tepoto (Disepointmenta salas)

**Tepoto** () vai **Ziemeļtepoto** () ir koraļļu sala Tuamotu salās Klusajā okeānā, ietilpst Disepointmenta salu grupā. Administratīvi pieder Franču Polinēzijai, kopā ar Napukas salu veido Napukas komūnu. Salu pamatiedzīvotāji ir polinēziešu tauta, kas radniecīga tuamotiešiem.

## Ģeogrāfija
Napuka atrodas Tuamotu salu ziemeļu daļā, tiek pieskaitīta Disepointmenta salu grupai, tuvākā sala ir  attālā Napuka austrumos. Sala atrodas vulkāniska zemūdens kalna virsotnē. Tepoto cēlusies kā koraļļu atols, kas tektonisku procesu rezultātā pacēlusies virs jūras līmeņa un tā lagūna aizpildījusies ar nogulsnēm — mūsdienās lagūnas vietā purvains pazeminājums. Salai iegarena forma, tā garums ir , platums platākajā vietā — , bet salas perimetrs — .

Vienīgā apdzīvotā vieta Tehekegaatrodas atola ziemeļrietumos.

## Vēsture
Pirmie no eiropiešiem salu apmeklēja britu ekspedīcija Džona Bairona vadībā 1765. gadā un nodēvēja Napukas un Tepoto salas kopā par *Disappointment Islands* — ‘Vilšanās salas’, jo salinieki izturējās pret atbraucējiem naidīgi.

19. gadsimtā Tepoto kļuva par Francijas teritoriju. Izolētā novietojuma dēļ Tepoto, tāpat kā Napuka, bija viena no pēdējām Tuamotu arhipelāga salām, kas pieredzēja tradicionālo polinēziešu paražu un to lingvistisko īpatnību norietu (Napukā un Tepoto runātā tuamotiešu valoda ir viena no septiņām šīs polinēziešu valodas varietātēm). Sala tika evaņģelizēta 1878. gadā. Šo iemeslu dēļ šie atoli 20. gadsimta pirmajā pusē bija īpaši interesanti etnogrāfiskajiem un arheoloģiskajiem pētījumiem.

## Saimniecība
Salas ekonomika balstās uz kokospalmu audzēšanu un kopras ieguvi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ūdens iela (Daugavpils)

**Ūdens iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Grīvas apkaimē. Ūdens iela sākas krustojumā ar Lielo ielu un ved dienvidu virzienā līdz krustojumam ar Liginišķu ielu. Ielā ir privātmāju apbūve.

Ūdens ielas kopējais garums ir 1090 metri. Visā garumā ielā ir asfalta segums, satiksmes kustība norit abos virzienos, pa vienu joslu katra virzienā. Sabiedriskais transports pa Ūdens ielu nekursē.

Ielas nosaukums zināms kopš starpkaru perioda un laika gaitā nav mainījies.

## Ievērojami objekti
* Nr. 24 — bijusī Daugavpils 8. pamatskola, skolas ēka būtībā netiek izmantota kopš 2011. gada. Tagad šeit atrodas Bērnu un jauniešu centra "Jaunība" mopēdu pulciņa bāze.
* Ielas galā atrodas Grīvas kapi.

## Ielu savienojumi
Ūdens iela ir savienota ar šādām ielām:
* Lielā iela (T veida krustojums)
* Sēlijas iela
* Garā iela
* Pārdaugavas iela
* Noras iela
* Baznīcas iela
* Randenes iela (T veida krustojums)
* Zvaigžņu iela / Niderkunes iela
* Laimas iela
* Arāju iela
* Ceļinieku iela
* Liginišķu iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Glosteras Hercoga salas

**Glosteras Hercoga salas** () ir koraļļu atolu grupa Tuamotu salās Klusajā okeānā, Polinēzijā. Administratīvi pieder Franču Polinēzijai, kur ietilpst Hao komūnā. Salu pamatiedzīvotāji ir polinēziešu tauta tuamotieši.

## Vēsture
Kā pirmie no eiropiešiem salas 1606. gada 4. februārī apmeklēja spāņu ekspedīcija Pedro Fernandesa de Kirosa vadībā, kas tās nodēvēja par *Cuatro Coronas* — ‘Četri kroņi’, bet kartē stūrmanis Gaspars Gonsaless tās atzīmēja kā *Cuatro Anegadas* — ‘Četras applūstošās’. 1767. gadā salas apmeklēja britu jūrasbraucējs Filips Karterets, kas tā nodēvēja par godu karaļa Džordža III jaunākajam brālim Glosteras hercogam princim Viljamam.

## Ģeogrāfija
Salu grupa stiepjas  garumā ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā un to veido 4 koraļļu atoli. Glosteras Hercoga salas atrodas dienvidos no Tuamotu arhipelāga galvenās grupas (tuvākā ir Nenoneno 245 km uz ziemeļaustrumiem). Kopējā sauszemes platība ir 15,5 km². Disepointmenta salu lielākais atols pēc platības ir neapdzīvotā Anuanuruna (sauszeme 7 km², lagūna 2,5 km²). Valda tropiskais klimats bez izteiktām sezonām; vidējā gada temperatūra ir ap . Apdzīvotas ir Hereheretue rietumos (57 iedzīvotāji) un Nukutepipi austrumos (12 iedzīvotāji, lidosta).

### Atoli un salas

## Atsauces

## Ārējās saites
Sisi (seriāls)

**"Sisi"** () ir Vācijas un Austrijas vēsturiskās drāmas televīzijas seriāls, kurš oriģināli tika pārraidīts no 2021. gada 12. decembra līdz 2024. gada 1. decembrim Vācijas video straumēšanas platformā RTL+. Tam ir iznākušas 4 sezonas (24 sērijas). Seriāla sižeta pamatā ir Austrijas Impērijas, vēlāk Austroungārijas, ķeizara Franča Jozefa I sievas Bavārijas Elizabetes jeb Sisi dzīvesstāsts viņas jaunībā. Seriālā galvenās lomas atveidojuši Dominika Devenporta un Janniks Šīmanis.

Seriāls filmēts Austrijā, Lietuvā, Ungārijā un Latvijā. Dažas no zināmākajām vietām Latvijā, kurās noritēja filmēšana, bija Ēdoles, Lielstraupes, Zvārtavas, Cesvaines un Rundāles pilis, kā arī Vecrīga. Seriālā mazākas lomas atveidojuši arī latviešu aktieri, kā arī seriāla producēšanā piedalījusies Latvijas producentu kompānija *Cinevilla Films*.

Latvijā seriālu pārraida LTV un *[[Epic Drama]]*, kā arī tas pieejams straumēšanas platformā *[[Go3]]* un LMT Viedtelevīzijā.

## Sižets
Seriālā sižets sākas topošās Austroungārijas imperatores pusaudzes gados. Jaunā un bezrūpīgā Bavārijas hercogiene Elizabete jeb Sisi iemīlas Austrijas Francī Jozefā I, ar kuru apprecas Vīnē. Vēlāk viņa piedzīvo vairākus likteņa līkločus, tostarp zaudē divus bērnus un galu galā arī trešo. Viņa tiek slavēta kā skaistākā sieviete Eiropā, taču Vīnes ķeizariskajā galmā viņa sāk justies arvien vientuļāka un ierobežotāka.

## Lomās
* Dominika Devenporta — Bavārijas Elizabete jeb Sisi
* Janniks Šīmanis — Francis Jozefs I
* Dezirē Nosbuša — Erchercogiene Sofija
* Dāvids Korbmanis — Grāfs Grīne
* Tanja Šlaifa — Grāfiene Esterhāzi

## Sezonu pārskats

## Atsauces

## Ārējās saites
Laura Torna

**Laura Torna** (, dzimusi ) ir luksemburgiešu dziedātāja un vokāla pasniedzēja. Pārstāvēja Luksemburgu 2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu *La poupée monte le son*. 15. maijā viņa kvalificējās no otrā pusfināla un ieguva iespēju piedalīties lielajā finālā, kur ieņēma 22. vietu no 26 dalībniekiem.

Kopš agras bērnības ir apguvusi mūzikas teoriju, klavierspēli, taustiņinstrumentus, čella spēli, kamermūziku un deju. No piecu gadu vecuma ir uzstājusies uz skatuves un piedalījusies muzikālos konkursos. Ieguva maģistra grādu mūzikas teorijā, mūzikas pedagoģijā un popdziedāšanā. Strādā par pasniedzēju Eša pie Alzetes Mūzikas konservatorijā.

2024. gadā Parīzes ierakstu producentu duets Žiljēns Salvija un Ludoviks-Aleksandrs Vidāls meklēja luksemburgiešu dziedātāju savam jaunajam ierakstam. Viņiem izdevās iegūt Tornas kontaktus no viņas bijušā dziedāšanas skolotāja, lai viņa izpildītu dziesmu, kurai vēlāk piešķīra nosaukumu *La poupée monte le son*. Torna iesniedza dziesmu Eirovīzijas atlasei *Luxembourg Song Contest 2025*. 2024. gada 18. novembrī Torna kļuva par vienu septiņiem konkursa finālistiem. Atlases finālā Torna ieguva visvairāk punktu no starptautiskās žūrijas un otro vietu televīzijas balsojumā, galu galā kļūstot par konkursa uzvarētāju un iegūstot tiesības pārstāvēt Luksemburgu Eirovīzijas dziesmu konkursā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Suverenitāšu parāde

[thumb|Animēta karte, kas hronoloģiskā secībā parāda PSRS satelītvalstu un [Padomju Sociālistiskās Republikas|Padomju Sociālistisko Republiku neatkarības atjaunošanu vai pasludināšanu]]
**Suverenitāšu parāde** () bija Padomju Sociālistisko Republiku un republiku autonomo vienību (autonomo republiku, autonomo apgabalu un autonomo rajonu) suverenitātes pasludināšana, kas sākās 1988. gadā. Suverenitātes deklarācijās tika paziņots, ka padomju republiku iestādes savā teritorijā ir prioritāras attiecībā pret centrālo valdību, kas noveda pie likumu kara starp republikām un centru Kremlī. Šis process notika pēc tam, kad Padomju Savienības Komunistiskā partija mazināja savu varu Mihaila Gorbačova īstenotās pārkārtošanās un demokratizācijas politikas dēļ. Neraugoties uz Gorbačova centieniem saglabāt savienību ar jaunu līgumu suverēnu valstu savienības formā, daudzas sastāvā esošās valstis drīz vien pasludināja pilnīgu neatkarību. Šis process noveda pie daļēja Padomju Savienības sabrukuma.

Arī suverenitāšu parādē dažas autonomās republikas savienības republiku sastāvā pieņēma suverenitātes deklarācijas, kurās noteica savu iekšzemes tiesību aktu prioritāti, un vairāki autonomi reģioni paaugstināja savu statusu par autonomām republikām.

## PSRS sabrukums

Padomju Sociālistisko Republiku separātismam saasinoties, PSKP Centrālā komiteja sāka runāt par jaunu pieeju esošā stāvokļa saglabāšanai. Gorbačovs pārtrauca komercializāciju un ierosināja PSRS Konstitūcijas grozījumus. Šim nolūkam tika izstrādāts Jaunais savienības līgums, kas republikām deva lielāku kontroli pār savām lietām, mēģinot tās saglabāt savienības sastāvā, tomēr šis priekšlikums nāca par vēlu un nespēja pārtraukt savienības republiku atdalīšanos.

Radušos varas vakuumu aizpildīja Boriss Jeļcins, kurš mēģināja iegūt Krievijas PFSR autonomo republiku atbalstu pret Gorbačovu. Kremlis un Gorbačovs reaģēja, nosodot Jeļcinu un viņa izteikumus.

Pret centrālo valdību vērsto noskaņojumu vēl vairāk saasināja Augusta pučs, kurā Valsts ārkārtas stāvokļa komiteja mēģināja gāzt Gorbačovu no varas. Pučs neizdevās, bet destabilizācija vēl vairāk samazināja Gorbačova varu. Padomju Sociālistiskās Republikas sāka pasludināt neatkarību, un Centrālajai komitejai nācās atzīt Lietuvas, Latvijas un Igaunijas neatkarību. Pārējās 12 republikas kļuva neatkarīgas pēc Belovežas līguma parakstīšanas starp Krieviju, Ukrainu un Baltkrieviju, ar kuru tika pasludināts Padomju Savienības gals.

## Ārējās saites
Ohvats

**Ohvats** (krievu: *Охват*) ir liels ezers Krievijas Tveras apgabala rietumos. Platība — 13,6 km², garums — 9,6 km, platums līdz 1,5 km. Augstums virs jūras līmeņa — 215,7 metri, krasta līnijas garums 28,4 kilometri. Lielākais dziļums — 28 metri, vidējais dziļums 6,3 metri.

Ezers ir izstiepts no ziemeļaustrumiem uz dienvidrietumiem. Platums svārstās no pusotra kilometra līdz vairākiem desmitiem metru.

No ziemeļiem ezerā ietek Daugava, kas sākas netālu esošajos purvos.

## Ārējās saites
Faetons (mitoloģija)

**Faetons** (, ‘mirdzošais’) ir tēlnieka Hēlija un okeanīdes Klimēnes dēls sengrieķu mitoloģijā. Viņš ir pazīstams ar traģisko mēģinājumu vadīt tēva Saules ratus pa debesīm, kas beidzās ar katastrofu.

## Mīts

Faetons vēlējās pierādīt savu dievišķo izcelsmi un lūdza tēvam Hēlijam ļaut viņam vienu dienu vadīt saules ratus. Hēlijs, negribīgi, bet uzturot solījumu, piekrita. Tomēr Faetons, nespēdams savaldīt spēcīgos dievišķos zirgus, zaudēja kontroli pār ratiem. Tie uzkāpa pārāk tuvu debesīm un pēc tam tuvojās zemei, izraisot milzīgus postījumus — izdedzinot zemi, izraisot ugunsgrēkus un žāvēšanu.

Lai apturētu haosu, Zeva zibens šautra notrieca Faetonu, un viņš nogāzās upē, ko sauca par Eridānu. Viņa māsas — Heliādes — raudāja par viņu tik sāpīgi, ka tika pārvērstas par kokiem, kuru sveķi kļuva par dzintaru.

## Interpretācijas

Faetona mīts bieži tiek interpretēts kā alegorija par mērenību, cilvēka robežām un pārgalvības sekām. Tas arī simbolizē Saules kustības ciklu un astronomisku katastrofu tēmas sengrieķu kultūrā.

## Ārējās saites
Hemēra

thumb|Hemēra
**Hēmera** () ir dienas personifikācija grieķu mitoloģijā, pretstats Niktei (naktij). Hēmera ir viena no pirmatnējām dievībām, kas radusies no Haosa kopā ar Nikti, Erebu un Ēteru. Viņa ir Ētera māsa un bieži tiek attēlota kā gaismas spēks, kas izkliedē tumsu. Katru rītu viņa nošķir nakti, dodot vietu dienas gaismai.

Dažās versijās Hēmera un Ēters tiek uzskatīti par vecākiem dažādām gaismas un debesu dievībām. Viņa dzīvo pie pasaules malas, kur viņa un Nikte mijas savā starpā — viena iziet no Tartara, kamēr otra tajā atgriežas.

## Ārējās saites