open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kreisera "Moskva" nogremdēšana

Krievijas Jūras spēku Melnās jūras flotes flagmanis, raķešu kreiseris "Moskva" nogrima 2022. gada 14. aprīlī, kad 2022. gada 13. aprīlī tam trāpīja divas pretkuģu raķetes R-360, kas palaistas no Ukrainas Jūras spēku raķešu sistēmas RK-360MC "Neptun".

Pēc trieciena uz kuģa klāja izcēlās ugunsgrēks. Šo informāciju vēlāk apstiprināja ASV Aizsardzības departaments. Krievija paziņoja, ka kuģis nogrima vētrainā jūrā pēc tam, kad ugunsgrēka rezultātā eksplodēja munīcija.

Kreiseris ir lielākais Krievijas karakuģis, kas nogrimis kara laikā kopš Otrā pasaules kara beigām, un pirmais Krievijas flagmanis, kas nogrimis kopš "Knyaz Suvorov" 1905. gadā Krievu—japāņu kara laikā.

Krievija paziņoja, ka evakuēti 396 apkalpes locekļi, no kuriem viens jūrnieks gājis bojā un 27 pazuduši bez vēsts, taču nav apstiprinātu ziņu par vēl vairākiem cietušajiem. Vismaz 17 no pazudušajiem apkalpes locekļiem okupētās Sevastopoles tiesa vēlāk pasludināja par mirušiem.

## Konteksts
2022. gada februārī Krievijas Melnās jūras flotes flagmanis, vadāmo raķešu kreiseris "Moskva", atstāja Sevastopoli, lai piedalītos Krievijas iebrukumā Ukrainā. Šo kuģi vēlāk kopā ar Krievijas patruļkuģi "Vasily Bykov" izmantoja pret Ukrainas bruņotajiem spēkiem uzbrukuma laikā Zmijnijas (Čūsku) salai. "Moskva" pa radio sazinājās ar salas garnizonu un pieprasīja padoties, saņemot no garnizona tagad slaveno atbildi: "Krievu karakuģi, ej d*rst". Pēc tam ar Čūsku salu tika zaudēti visi kontakti, un Ukrainas spēku garnizons trīspadsmit cilvēku sastāvā tika sagūstīts.

## Nogremdēšana
Pirmais zināmais ziņojums par raķetes triecienu kuģim tika saņemts 2022. gada 13. aprīlī plkst. 20:42 pēc Kijivas laika (EEST, UTC+03:00), kad kāds Ukrainas brīvprātīgais, kurš saistīts ar militārajiem spēkiem, publicēja ierakstu sociālajā tīklā *Facebook*: "Kreiserim "Moskva" tikko trāpīja 2 raķetes "Neptun". Tas stāv [nav nogrimis], deg. Un jūrā plosās vētra. Acīmredzot ir nepieciešama taktiskā applūšana." Vēlāk vakarā Ukrainas prezidenta biroja vadītāja padomnieks Oleksijs Arestovičs ziņoja, ka "Moskva" dega vētrainā jūrā, un Odesas apgabala kara administrācijas vadītājs Maksims Marčenko oficiāli apstiprināja, ka Ukrainas spēki trāpījuši "Moskvai" ar divām pretkuģu raķetēm R-360 "Neptun", kas "nodarījušas ļoti nopietnus bojājumus". Pulksten 12:43, 14. aprīlī pēc EEST laika, Ukrainas Sauszemes spēku Operatīvā pavēlniecība "Dienvidi" sociālajā tīklā *Facebook* publicēja video ar ziņojumu, kurā bija teikts, ka kuģis ir guvis bojājumus pretkuģa raķetes "Neptun" trieciena zonā, ir izcēlies ugunsgrēks un citi "Moskva" grupā esošie kuģi "centās palīdzēt, taču vētra un spēcīgs munīcijas sprādziens apgāza kreiseri, un tas sāka grimt".

## Atsauces
Deklarācija par Ukrainas valsts suverenitāti

thumb|Pastmarka par godu Ukrainas Valsts suverenitātes deklarācijas pieņemšanai
**Deklarācija par Ukrainas valsts suverenitāti** (ukraiņu: *Декларація про державний суверенітет України*) ir dokuments, ar kuru tiek pasludināta Ukrainas valsts suverenitāte. Pieņemts Ukrainas PSR Augstākajā padomē XII sasaukumā 1990. gada 16. jūlijā.

## Vēsture
Deklarācija tika pieņemta PSRS sabrukuma laikā. Starpetniskā spriedze Āzijas un Kaukāza padomju republikās dažkārt pārauga asiņainās etniskās sadursmēs. 1990. gada 11. martā Lietuva pasludināja neatkarību no PSRS, bet Latvija un Igaunija aktīvi gatavojās atjaunot savu neatkarību.

1990. gada 12. jūnijā tika pieņemta Krievijas PFSR suverenitātes deklarācija. Sabiedrības spiediena apstākļos Ukrainas Komunistiskās partijas XXVIII kongress pieņēma rezolūciju "Par Ukrainas PSR suverenitāti" (1990. gada jūnijā).Tā kā Ukrainas PSR Augstākās padomes vairākumu veidoja komunisti, deputāti pieņēma deklarāciju par kongresa rezolūcijas īstenošanu. 1990. gada 16. jūlijā Ukrainas PSR Augstākā padome pieņēma Deklarāciju par Ukrainas valsts suverenitāti, dokumentu, ar kuru tika pasludināta Ukrainas valsts suverenitāte.

Deklarācija faktiski kļuva par neatkarīgas valsts veidošanas programmu. Mēnesi vēlāk Baltkrievijas PSR Augstākā padome pieņēma suverenitātes deklarāciju, kurā tika atkārtotas Ukrainas deklarācijas tēzes par neatkarīgas valsts izveidi. Gandrīz visi deklarācijas noteikumi bija pretrunā tobrīd spēkā esošajai Ukrainas PSR konstitūcijai. Tas nenozīmēja revolucionāras pārmaiņas komunistu uzskatos. Deklarācijas pēdējais noteikums paredzēja, ka Ukrainas suverenitātes deklarācijas principi tiks izmantoti, lai noslēgtu jaunu savienības līgumu. Deklarācijas pieņemšanas diena Ukrainā tika pasludināta par svētku dienu un brīvdienu.

### 1991. gada 17. marta referendums par PSRS saglabāšanu
Referenduma (Vissavienības referendums par PSRS saglabāšanu) laikā, kas ar Ukrainas PSR valdības atbalstu notika 1991. gada 17. martā, Ukrainā tika rīkota republikas aptauja: "Vai piekrītat, ka Ukrainai jābūt suverēnu republiku savienības dalībvalstij, pamatojoties uz Ukrainas suverenitātes deklarāciju". Vairāk nekā 80 % respondentu atbildēja pozitīvi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ukraiņu uzvārdi

[thumb|Uzvārdu ar sufiksu '''-enko''' izplatība [Ukraina|Ukrainā]]
**Ukraiņu uzvārdi** () ir ukraiņu tautas uzvārdi. Uzvārdi ar piedēkli **-enko** ir visbiežāk sastopamie ukraiņu uzvārdi. Cits populārs piedēklis ir **-uks** / **-juks**.

Mūsdienās ukraiņu uzvārdi ir izplatīti visā bijušajā Padomju Savienības teritorijā, tostarp arī Latvijā.

## Vēsture
Līdz 15. gadsimtam uzvārdus lietoja augstākā kārta, muižnieki un lielie zemes īpašnieki. Pilsētās uzvārdi kļuva nepieciešami 15. un 16. gadsimtā.

Jau 18. gadsimtā gandrīz visiem ukraiņiem bija uzvārdi.

## Uzvārdi

### Tipiskas ukraiņu uzvārdu galotnes un piedēkļi
**-enko (-енко)**

Piedēklis **-enko** ir raksturīgs kazakiem, pilsētniekiem un zemniekiem Centrālukrainā, kā arī Ziemeļukrainā un Astrumukrainā. Piemēri: Ševčenko, Vasilenko, Atoņenko, Osipenko, Ostapenko, Borisenko, Demčenko, Aleksejenko, Kļimenko, Jefimenko, Timošenko, Kovaļenko, Rudenko, Petrenko, Parhomenko, Kiriļenko, Meļņičenko, Savenko, Semerenko, Petrenko, Pavļenko, Sudarenko, Sternenko, Saulenko, Sidorenko, Sļesarenko, Semerenko, Stepaņenko, Petračenko, Porošenko, Prokopenko, Moisejenko, Konoņenko, Ļubenko, Guļčenko, Marčenko, Timošenko, Tarasenko, Lazarenko, Davidenko, Demčenko.

**-uks / -juks (-ук, -юк)**

Hitruks, Poļešjuks, Tarasjuks, Jaceņuks, Fedorčuks, Kravčuks, Oņiščuks, Ševčuks, Tkačuks.

**-ivs (-iв)**

Leškivs, Fedorivs, Ivankivs.

**-lo (-ло)**

Šukalo, Pokotilo.

**-ecs (-єц)**

Kolomijecs, Taranecs, Krasinecs.

**-ra (-ра)**

Petļura, Bandera.

**-skis (-ський)**

Zelenskis, Beregovskis, Lenkovskis, Kvjatovskis.

**-la (-ла)**

Pritula

**-niks (-ник) / -aks (-ак)**

Pasičniks, Kolesniks, Medjaniks, Meļņiks, Šostaks.

**-ko**

Kličko.

### Uzvārdi, kas izveidoti no profesijas vai nodarbošanās nosaukuma
Bondars (Bondarenko, Bondarčuks), Gončars (Gončarenko, Gončaruks), Ribaks, Spivaks, Švecs, Kovaļs.

### Uzvārdi pēc dzīvnieka nosaukuma
Zozuļa, Vovks, Vorona.

### Kazaku uzvārdi
Vovkodavs, Tjahniboks, Zaderihvist.

## Atsauces

## Ārējās saites
Minto rifs

**Minto rifs** () ir neapdzīvots koraļļu atols Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga austrumu daļā. Pieder Mikronēzijas Federatīvo Valstu Ponpejas pavalstij, administratīvi pakļauts Sokēsas municipalitātei Ponpejas salas ziemeļrietumos.

## Ģeogrāfija
Minto rifs ir koraļļu atols Karolīnu salu austrumu daļā  uz ziemeļrietumiem no Ponpejas un  no Orolukas atola. Atolā nav pastāvīgas cietzemes, periodiski atola ziemeļos tiek uzskalots līdz 1,5 m augsts smilšu sēklis. Koraļļu rifs ieskauj  lielu lagūnu; kopējā atola platība ir . Kopš 1999. gada rifa teritorija 4204,2 ha platībā iekļauta Minto rifa jūras rezervāta teritorijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vējavas pilskalns

**Vējavas pilskalns** atrodas Vidzemē, Madonas novada Jumurdas pagastā uz dienvidaustrumiem no Vējavas. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.

Pilskalnu aprakstījis Ernests Brastiņš. Tas ir savrups, 25 m augsts paugurs, kura nogāzes mākslīgi padarītas stāvākas, plakums ir 50 x 15 metrus liels. Rietumu nogāzē 4 un 8 metrus zem plakuma līmeņa izveidotas terases. Izmantots par atpūtas vietu pēc Pirmā pasaules kara, bet Otrā pasaules kara laikā nogāzēs ierīkoti bunkuri. Datējums — dzelzs laikmets.

## Ārējās saites

* Vējavas pilskalns portālā https://www.latvijas-pilskalni.lv/
Ponpejiešu valoda

**Ponpejiešu valoda** (pašnosaukums — *Pohnpei*) ir mikronēziešu valoda, kurā runā Ponpejas salā. Ponpejā un tās attālajos atolos un salās dzīvo aptuveni 30 000 (2001) runātāju, kuriem ponpejiešu valoda ir dzimtā, bet vēl 10 000—15 000 dzīvo ASV kontinentālajā daļā, Havaju salās un Guamā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pohnpeian-English dictionary
Genciānu rinda

**Genciānu rinda** () ir daudzveidīga divdīgļlapju rinda, kurā ir klasificētas 5 augu dzimtas un vairāk nekā 20 000 sugas. Vairāk nekā 80% šīs kārtas sugu pieder rubiju dzimtai.

Šīs rindas sugas ir sastopamas mitrā klimatā visā pasaulē — visbiežāk tropu reģionos.

Daudzus no šiem augiem izmanto tautas medicīnā, sāpju un trauksmes mazināšanai, vēža un neiroloģisko saslimšanu ārstēšanai.

## Klasifikācija
Saskaņā ar APG III sistēmu, genciānu rindā ir iekļautas šādas dzimtas:

* Genciānu dzimta (Gentianaceae)
* Rubiju dzimta (Rubiaceae)
* Oleandru dzimta (Apocynaceae)
* Strihnīnaugu dzimta (Loganiaceae)
* *[[Gelsemiaceae]]*.

## Galerija

Attēls:Alibertia edulis.jpg|*Alibertia edulis*
Attēls:Blackstonia perfoliata2.jpg|*Blackstonia perfoliata*
Attēls:Cephalanthus occidentalis occidentalis1.jpg|*Cephalanthus occidentalis*
Attēls:Chassalia curviflora flowers 15.jpg|*Chassalia curviflora*
Attēls:Gardneria ovata 14.JPG|*Gardneria ovata* 
Attēls:Gentianella campestris02.jpg|*Gentianella campestris*
Attēls:Gelsemium elegans 172132805.jpg|*Gelsemium elegans* 
Attēls:The Chaconia Flower, Trinidad (Warszewiczia coccinea).jpg|*Warszewiczia coccinea*


## Atsauces
Dollarts

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q218377"
}


**Dollarts** () jeb **Dollards** () ir 90 km2 liels Vatu jūras līcis Emsas upes grīvā. Daļa no līča pieder Vācijai, daļa Nīderlandei.

Bēguma laikā lielākā daļa no līča kļūst sausa. Līcis ir labvēlīga dzīvotne putniem. Leģenda vēsta, ka Dollarts radies 1277. gadā katastrofālu plūdu rezultātā. Tomēr vēsturiski līcis veidojiem pamazām, gadsimtu gaitā, līdz ap 1520. gadu tas sasniedza savu maksimumu. Savukārt no 16. līdz 20. gadsimtam daļa no līča teritorijas pamazām tika atgūta. Dollarta līcis ir robežstrīda objekts starp Vāciju un Nīderlandi.

1976. gadā Vatu jūras daļa pie Austrumfrīzu salām un Dollarts tika iekļauts Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā.

## Ārējās saites
Kurmāles pilskalns

**Kurmāles pilskalns** jeb **Meņķu pilskalns** atrodas Kurzemē, Kuldīgas novada Kurmāles pagastā uz rietumiem no Priedaines, netālu no valsts autoceļa P119 (Kuldīga—Alsunga—Jūrkalne). Valsts nozīmes kultūras piemineklis.

Pilskalnu 1895. gadā atklājis arheologs Vladimirs Sizovs. 1904. gadā pieminekļa aprakstu un novietnes skici publicējis E. Šmidts. Tas ir apmēram 5 m augsts zemes izvirzījums starp 2 gravām Meņģupītes labajā krastā, plakums ir apmēram 35 x 20 metrus liels. Datējums — vēlais dzelzs laikmets.
Attēls:Kurmales pilskalns4.jpg|Pilskalna 3D modelis


## Ārējās saites

* Kurmāles pilskalns portālā https://www.latvijas-pilskalni.lv/
Vēstniecība

[thumb|Latvijas vēstniecība [Vašingtona|Vašingtonā]]
**Vēstniecība** ir augstākā pastāvīgas darbības diplomātiska pārstāvniecība ar vēstnieku priekšgalā.

## Konvencijas
Vēstniecības reglamentu nosaka divas konvencijas:

* Vīnes Konvencija par diplomātiskajiem sakariem (1961)
* Vīnes Konvencija par konsulārajiem sakariem (1963)

Pretēji vispārpieņemtam uzskatam, Vīnes konvencijā nav noteikts, ka vēstniecības teritorija ir tās valsts teritorija, kurai vēstniecība pieder.

## Atsauces

## Ārējās saites
Indoirāņi

thumb|Indoirāņu valodas
**Indoirāņi** ir tautas, kas runā indoirāņu valodās.

## Nosaukums
Vēsturiski termins "ārieši" tika lietots attiecībā uz indoirāņiem.

## Indoirāņu tautas
* Bengāļi
* Čigāni
* Kurdi
* Osetīni
* Tališi
* Tadžiki
* Persieši
* Pandžabi
* Pamirieši
* Puštuni
* Zazi
* Hazareji
Kopumā vairāk nekā 100 tautu.

## Ārējās saites
Oroluka

**Oroluka** () ir neapdzīvots koraļļu atols Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Ponpejas pavalstī, administratīvi pakļauta Sokēsas municipalitātei Ponpejas salas ziemeļrietumos.

## Ģeogrāfija
Oroluka ir koraļļu atols Karolīnu salu austrumu daļā 300 km uz ziemeļrietumiem no Ponpejas. Atolā 1 sala, tās sauszemes platība ir . Koraļļu rifs ieskauj  lielu līdz  dziļu lagūnu; kopējā atola platība ir . Vienīgā sala Oroluka izvietojusies atola ziemeļrietumu stūrī, blīvi apaugusi ar mežu. Atols kopā ar apkārtējo akvatoriju līdz  dziļumam iekļauts Orolukas jūras rezervāta teritorijā.

## Vēsture
Salu kopš 15. gadsimta periodiski apdzīvojuši mikronēzieši no citām tuvējām salām. Pirmais no eiropiešiem atolu 1565. gadā atklāja spāņu jūrasbraucējs Alonso de Areljano (*Alonso de Arellano*) 1565. gadā ar kuģi *San Lucas* un atzīmēja to kartē ar nosaukumu *Mira Cómo Vas* — ‘skaties, kā tev ies’. 1737. gadā atolu apmeklēja cits spānis Felipe Tompsons un atzīmēja to kartē kā *Bajo Triste* — ‘skumjais sēklis’, bet Orolukas salu — kā *San Agustín*.

1914. gadā atolu ieņēma japāņi un tā nedaudzos iedzīvotājus deportēja. 1950. gados bija mēģinājumi uz salu pārcelt cilvēkus no pārapdzīvotā Kapinamarani atola. 1954. gadā 10 vīri no Kapinamarani Orolukas sala uzbūvēja pastāvīgu apmetni. 1967., 1973., 1985. un 2000. gada tautas skaitīšanā atols tika uzskaitīts kā neapdzīvots. 1980. gada tautas skaitīšanā tika saskaitīti seši cilvēki. 1980. gadā Oroluka tika uzskaitīta kā atsevišķa municipalitāte, kurai pakļauts bija arī netālais Minto rifs, bet jau no 1985. gada atols un rifs skaitās Sokēsas municipalitātes pakļautībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sociālā vide

[thumb|Skola, draugi un [kultūra ir daži faktori, kas veido sociālo vidi]]
**Sociālā vide** ir fiziskie vai sociālie apstākļi, kurā cilvēki dzīvo vai kurā kaut kas notiek vai attīstās. Vide var būt vēl svarīgāka nekā iedzimtība. Tā ietver visus tos faktorus, kas ietekmē cilvēku attīstību un uzvedību, tostarp ģimeni, draugus, skolu, kultūru, sabiedrību un vides faktorus, piemēram, stresu, izglītību, pieredzi, mācīšanos, uzturu un fizisko aktivitāti. Piemēram, cilvēks, kas uzaudzis nelabvēlīgā vidē, varētu būt mazāk emocionāli stabils un tam varētu attīstīties dažādas psiholoģiskas problēmas.
Pinelapa

**Pinelapa** () ir koraļļu atols Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Ponpejas pavalstī, administratīvi veido atsevišķu municipalitāti.

## Ģeogrāfija
Pinelapa ir koraļļu atols Karolīnu salu austrumu daļā  uz dienvidaustrumiem no Ponpejas un  uz ziemeļrietumiem no Kosraes. Atolā 3 salas, to kopējā sauszemes platība ir . Koraļļu rifs ieskauj  lielu un līdz  dziļu lagūnu; kopējā atola platība ir . Vienīgā apdzīvotā sala ir Pinelapa (1,4 km²) atola austrumos; tajā atrodas sākumskola un lidlauks. Citas salas ir Teke (63 ha) ziemeļos un Sjukuru (6 ha) ziemeļrietumos.

## Vēsture
Pirmais no eiropiešiem atolu 1793. gadā atklāja britu jūrasbraucējs Tomass Masgreivs (*Thomas Musgrave*) ar kuģi *Sugar Cane* un nosauca to savā vārdā. 1809. gadā atolu atkārtoti apmeklēja Makeskils (*MacAskill*) ar kuģi *Lady Barlow* un arī nodēvēja to savā vārdā. Tā kā abi "pirmatklājēji" atšķirīgi bija noteikuši atola koordinātas, 19. gadsimta kartēs bija atzīmēta divas salas — Masgreiva sala un Makeskila sala.

Uz eiropiešu ierašanās laiku atols bija apdzīvots vismaz 800 gadus.

## Iedzīvotāji
Atola iedzīvotāji ir mikronēzieši, runā pinelapiešu valodā, kas tuva ponpejiešu valodai. Atola populācijai raksturīgs ievērojams ar ahromatopsiju (krāsu aklumu) sirgstošu cilvēku skaits — ar to sirgst ap 10% iedzīvotāju.

Pilnīga ahromatopsija parasti ir ļoti reta parādība, un tās izplatība salā tika izsekota līdz iedzīvotāju depopulācijai 1775. gadā pēc tam, kad atols pārcieta katastrofālu taifūnu, atstājot tikai aptuveni 20 izdzīvojušos no aptuveni 800—1000 iedzīvotājiem — pārējie mira vai nu taifūna laikā, vai arī no tam sekojošā bada un slimībām. Tiek uzskatīts, ka viens no tiem, Dokaesa Mvanenīseds (tolaik valdnieks), ir bijis pamatā esošā ģenētiskā stāvokļa nesējs, taču ahromatopsijas traucējumi parādījās tikai ceturtajā paaudzē pēc taifūna un līdz tam laikam tika ietekmēti jau 2,7% pinelapiešu. Tā kā ahromatopsija ir autosomāli recesīvs traucējums, valdnieka pēcnācēju tuvu radniecīga dzimšana izraisīja recesīvo alēļu biežuma palielināšanos. Sestajā paaudzē tuvu radniecīgo laulību dēļ saslimstība pieauga līdz aptuveni 4,9 %, un mūsdienās visi salas ahromāti var izsekot savus senčus līdz Dokaesam Mvanenīsedam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mvokillo

**Mvokillo** (, ) ir koraļļu atols Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Ponpejas pavalstī, administratīvi veido atsevišķu municipalitāti. Atola iedzīvotāji ir mikronēzieši, runā mokiliešu valodā, kas tuva ponpejiešu valodai.

## Ģeogrāfija
Mvokillo ir koraļļu atols Karolīnu salu austrumu daļā  uz austrumiem no Ponpejas un  uz ziemeļrietumiem no Pinelapas. Atolā 3 salas, to kopējā sauszemes platība ir . Koraļļu rifs ieskauj  lielu lagūnu; kopējā atola platība ir . Vienīgā apdzīvotā sala ir Kālapa (61 ha) atola ziemeļaustrumos; tajā atrodas sākumskola, baznīca, lidlauks. Citas salas ir Ūreka (54 ha) dienvidos un Mvantona (29 ha) ziemeļrietumos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Karbovanecs

thumb|5 karbovanci (1991)
**Karbovanecs** () bija Ukrainas valsts un Ukrainas Tautas Republikas 1918.—1920. gadā, Ukrainas Reihskomisariāta 1942.—1944. gadā, Ukrainas 1992.—1996. gadā naudas vienība, kā arī ukraiņu nosaukums Krievijas Impērijas un PSRS rubļiem.

## Etimoloģija
Ukrainā visizplatītākā versija ir tā, ka nosaukums "karbovanecs" cēlies no vārda *карбувати* — kalt (monētu izgatavošanas process).

## Vēsture
thumb|50 karbovancu (1918), tā sauktās ''lāpstiņas'' (zemnieka ar lāpstu dēļ)l
1917. gada martā Kijivā tika izveidota Centrālā rada, kas 1917. gada 20. novembrī pasludināja Ukrainas Tautas Republiku. 1918. gada 5. janvārī
tika laista apgrozībā pirmā Ukrainas banknote — 100 karbovancu.

Šīs banknotes emitēja Reiha okupācijas iestādes Rivnē. Atradās apgrozībā paralēli ar okupācijas reihsmarkām Rietum- un Centrālās Ukrainas teritorijā, Austrumukrainā izplatība bija ļoti neliela.

Padomju laikos nosaukums "rublis" oficiāli tika tulkots ukraiņu valodā kā *karbovanecs*. Līdz ar to "krb" nevis  zīme tika izmantota, lai apzīmētu preces
thumb|Ukrainas kuponi (1990—1991)
Pēc Padomju Savienības sabrukuma un neatkarīgas Ukrainas valsts dibināšanas 1992. gada 10. janvārī tika ieviesta valūta ***kupono-karbovanecs***. Kuponu ieviešanas sākumā tās un padomju rublis tika izmantoti kā paralēlas naudas vienības. Padomju rubļos varēja iegādāties tikai nepārtikas preces un pakalpojumus. Attiecīgi fiksēta algas daļa tika izmaksāta kuponos, bet pārējais — rubļos. Sakarā ar 1993. gada monetāro reformu Krievijā kopš 1993. gada 17. jūlija tika pārtraukta padomju rubļu apgrozība, un par Ukrainas ekskluzīvo naudas vienību kļuva tikai karbovanecs (neskaitot ēnu ekonomiku, kurā dominēja dolārs).

No 1992. līdz 1995. gadam karbovanecs piedzīvoja hiperinflāciju.

1996. gada 25. augustā prezidents Leonīds Kučma ieviesa naudas vienību hrivnu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Orava

thumb|Orava Slovākijas kartē

**Orava** (, , , ) ir vēsturisks reģions, kas atrodas Slovākijas ziemeļos un daļēji arī Polijas dienvidos. Tas ietver bijušā Ārvas komitāta (apgabala) teritoriju. Tā ziemeļu daļa ir viens no reģioniem, kas ietilpst goralu apdzīvotajās zemēs.

Nosaukums cēlies no Oravas upes, kas ir liela upe, kas plūst cauri šim reģionam. Novads radās pirms 15. gadsimta. Novada teritorija atradās gar Oravas upi starp Zāzrivu un Tatru kalniem. Tās platība ap 1910. gadu bija 2 019 km2. Sākotnējā novada centrs bija Oravas pils.

## Skatīt arī
* Oravas pils
Čehoslovākijas krona

**Čehoslovākijas krona** (čehu un slovāku: *koruna československá*) bija Čehoslovākijas valūta no 1919. gada 10. aprīļa līdz 1939. gada 14. martam un no 1945. gada 1. novembra līdz 1993. gada 7. februārim. Īsu laiku 1939. gadā un 1993. gadā tā bija arī atsevišķās Čehijas Republikas un Slovākijas valūta.

1993. gada 8. februārī to aizstāja Čehijas krona un Slovākijas krona, abas nominālvērtībā.

Pēdējais ISO 4217 kods un vietējie kronas saīsinājumi bija **CSK** un **Kčs**. Viena krona bija vienāda ar 100 halleriem. Abās valodās tika izmantots saīsinājums **h**. Šis saīsinājums tika ievietots aiz skaitliskās vērtības.

## Pirmā krona
Pēc Čehoslovākijas izveides 1918. gadā radās steidzama nepieciešamība izveidot jaunu valūtas sistēmu, kas atšķirtos no pārējo no inflācijas cietušo jauno valstu valūtām. Nākamajā gadā, 1919. gada 10. aprīlī, notika valūtas reforma, nosakot, ka jaunā krona ir vienāda ar Austroungārijas kronu. Pirmās banknotes apgrozībā nonāca tajā pašā gadā, monētas, trīs gadus vēlāk, 1922. gadā.

Šī pirmā krona apgrozībā bija līdz 1939. gadam, kad tika ieviestas atsevišķas Bohēmijas un Morāvijas un Slovākijas valūtas, kas bija vienādas ar Čehoslovākijas kronu. Tās bija Bohēmijas un Morāvijas protektorāta krona un Slovākijas krona.

## Otrā krona
1945. gadā tika atjaunota Čehoslovākijas krona, aizstājot abas iepriekšējās valūtas par nominālvērtību. Kara rezultātā valūta bija zaudējusi lielu daļu savas vērtības. Tā tika aizstāta 1953. gadā.

## Trešā krona
Krona piedzīvoja vairākas turpmākas reformas. Īpaši krasa reforma tika veikta 1953. gadā. Tolaik Čehoslovākijas Komunistiskajai partijai bija jārēķinās ar to, ka valstī pastāvēja dubults tirgus: fiksēts tirgus, kas nodrošināja pārtikas pamatproduktu pieejamību, pēckara kvotu sistēmas paliekas, un brīvais tirgus, kurā preces bija pat astoņas reizes dārgākas, bet kvalitatīvākas. Komunisti nolēma izsludināt valūtas reformu, kas stājās spēkā 1953. gada 1. jūnijā, un izplatīt jaunas Padomju Savienībā iespiestas banknotes.

Sadaloties Čehoslovākijai 1993. gadā, Čehoslovākijas krona sadalījās divās neatkarīgās valūtās: Slovākijas kronā un Čehijas kronā.

Pievienošanās Eiropas Savienībai 2004. gadā nozīmēja, ka abas valūtas tiks aizstātas ar eiro, tiklīdz to attiecīgās valstis izpildīs ekonomiskās konverģences kritērijus, un būs politiskā griba to darīt. Slovākijas kronu aizstāja ar eiro 2009. gada 1. janvārī. Čehijas kronas aizstāšana ar eiro pašlaik nav ieplānota.

## Atsauces
400 sitieni

**"400 sitieni"** () ir 1959. gada Francijas drāmas filma, kuras režisors ir Fransuā Trifo, kuram tā bija pirmā režisētā filma. Filmā galvenās lomas atveido Žans Pjērs Leo, Albērs Remī un Klēra Morjē. "400 sitieni" tiek uzskatīta par pirmo franču jaunā viļņa filmu.

Filma stāsta par Antuānu Duanelu, Parīzē dzīvojošu pusaugu zēnu un viņa problēmām ar ģimeni un skolu. Šī ir pirmā no Trifo piecām filmām, kura Leo atveido Duanelu, kas tiek uzskatīts par paša Trifo *alter ego*.

"400 sitieni" pirmizrāde notika . Filma saņēma vairākus apbalvojumus, tai skaitā Kannu kinofestivāla balvu labākajam režisoram. 1960. gada Amerikas Kinoakadēmijas balvu ceremonijā filma tika nominēta kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Tā tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām franču filmām. 2022. gada žurnāla ''Sight & Sound'' 50 visu laiku labāko filmu kritiķu sarakstā filma ierindojās 50. vietā, savukārt režisoru sarakstā tā ierindojās 34. vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Brālis Saule, māsa Mēness

**"Brālis Saule, māsa Mēness"** () ir 1972. gada Itālijas filma, kuras režisors ir Franko Dzefirelli. Filmā galvenās lomas atveido Greiems Folkners un Džūdija Boukera.

Filma stāsta par katoļu mūka Asīzes Franciska dzīvi.

Filmas "Brālis Saule, māsa Mēness" pirmizrāde notika . Filma saņēma atšķirīgus kritiķu vērtējumus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jāņa sēta (Rīga)

**Jāņa sēta** ir pagalms un ēku komplekss Vecrīgā, Rīgā, Latvijā. Atrodas starp Kalēju ielu un Skārņu ielu, līdzās Konventa sētai. Adresācijas ziņā Jāņa sēta ir līdzvērtīga ielai.

## Vēsture
Kvartāls starp Kalēju, Jāņa un Skārņu ielām pieder Rīgas vecākajai daļai, kas radusies 13. gadsimta sākumā. Te atradās Bīskapa un Zobenbrāļu ordeņa pilis, ko norobežoja pilsētas nocietinājuma mūris un Rīdzenes upe. 1234. gadā Bīskapa pili nodeva dominikāņu klosterim, kura paliekas ir saglabājušās. 18. gadsimta beigās Jāņa sētā sāka darboties Nikolaja nabagmāja, 1828. gadā — Rīgas policijas kazarmas (tādēļ to sauca par Policijas kazarmu sētu). 1938. gadā nojauca Jāņa baznīcas skolas celtni, un tās aizmugurē atklājās pilsētas nocietinājuma mūris. 1950. gados tas tika atjaunots 20 m garumā, izbūvējot arī vārtus uz Kalēju ielu (Melno mūku vārti).

## Atsauces

## Skatīt arī
* Vecrīga

## Ārējās saites

* "Cita Rīga"
Sjapvuāfika

**Sjapvuāfika** (), agrāk — **Natika** (*Ngatik*), ir koraļļu atols Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Ponpejas pavalstī, administratīvi veido atsevišķu municipalitāti. Atola iedzīvotāji ir mikronēzieši, runā natikiešu valodā, kas tuva ponpejiešu valodai.

## Ģeogrāfija
Sjapvuāfika ir koraļļu atols Karolīnu salu austrumu daļā  uz dienvidrietumiem no Ponpejas. Atolā 10 salas, to kopējā sauszemes platība ir . Koraļļu rifs ieskauj  lielu lagūnu; kopējā atola platība ir . Vienīgā apdzīvotā sala ir Natika (90,6 ha) atola rietumu galā; tajā atrodas sākumskola un lidlauks. Citas lielākās salas ir Vata (28,1 ha) atola austrumu galā un Peina (20,6 ha) ziemeļos.

## Iedzīvotāji
Atola kultūra ir cieši saistīta ar tās tuvāko kaimiņu Ponpeju, tomēr tā saglabā savu savdabību.

Atolā izplatīta vietējā Natikas vīriešu kreolu valoda, kas izveidojās 1837. gada Natikas slaktiņa rezultātā. Tā laikā austrāliešu kapteiņa Hārta kuģa apkalpe kopā ar ponpejiešu karotājiem iznīcināja salas vīriešu populāciju. Daži eiropieši un ponpejieši apmetās uz dzīvi atolā un atjaunoja salu, apņemot vietējās sievietes par sievām. Salā izveidojās jauna kultūra un valoda — angļu un natikiešu valodas sajaukums. Papildus kreoliskajai valodai, kurā runā tikai vīrieši, visi iedzīvotāji runā natikiešu valodā, kas ir tuvu radniecīga ponpejiešu valodai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Igaunijas bruņotie spēki

**Igaunijas bruņotie spēki** (igauņu: *Eesti Kaitsevägi*) ir Igaunijas Republikas izpildvaras militārā organizācija, kas ir pakļauta Igaunijas Republikas valdībai un ko pārvalda Aizsardzības ministrija.

## Vēsture
1914. gadā Krievijas armijā dienēja 140 profesionāli igauņu tautības virsnieki. Pirmā pasaules kara kaujās piedalījās aptuveni simts tūkstoši igauņu, no kuriem divi tūkstoši tika iecelti par virsniekiem.
thumb|Igaunijas armijas militārā parāde Pleskavā (1919. gada 28. maijā)
No 1918. līdz 1920. gadam igauņu spēki piedalījās cīņā par Igaunijas neatkarību.

Pirms Igaunijas okupācijas (1940. gada augustā) Igaunijas bruņotajos spēkos bija līdz 25 000 karavīru. Pastāvēja arī 1918. gada novembrī izveidotie robežsardzes spēki.

1940. gada augusta beigās uz Igaunijas armijas militāro vienību bāzes tika izveidots Sarkanās armijas 22. Igaunijas strēlnieku korpuss igauņu ģenerāļa Gustava Jonsona vadībā, kuru vēlāk NKVD arestēja un nošāva.

Sākotnēji lielāko daļu amatu korpusā ieņēma bijušie Igaunijas armijas virsnieki, taču 1941. gada jūnija vidū, vēl pirms Vācijas uzbrukuma, lielākā daļa no viņiem bija arestēti un nomainīti ar Sarkanās armijas virsniekiem, kuri ieradās no PSRS. Lielākā daļa arestēto igauņu virsnieku gāja bojā KPFSR nometnēs, daudzi tika nošauti.

Otrā pasaules kara laikā korpuss pastāvēja no 1941. gada 22. jūnija līdz 1941. gada 31. augustam. Pēc 22. igauņu strēlnieku korpusa izformēšanas pēc Ļeva Mehlisa pavēles tā karavīri tika nosūtīti uz darba bataljoniem, kas izvietoti ziemeļu rajonos, kur daudzi nomira no bada un slimībām.

## Pēc neatkarības atgūšanas
thumb|Igaunijas kājnieki ''Steadfast Javelin II 2014'' mācībās
Igaunijas bruņotie spēki tiek komplektēti saskaņā ar Igaunijas Republikas "Vispārējo iesaukšanas likumu". Igaunijas pilsoņiem, jauniešiem vecumā no 18 līdz 28 gadiem, ir pienākums dienēt 8 vai 11 mēnešus.

Miera laikā bruņotajos spēkos ir 5500 karavīru, no kuriem aptuveni 2000 ir iesauktie. Bruņotajos spēkos dien aptuveni 3500 profesionālo karavīru. Bruņoto spēku rezervē ir aptuveni 30 000 cilvēku.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nukuoro

**Nukuoro** () ir koraļļu atols Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Ponpejas pavalstī, administratīvi veido atsevišķu municipalitāti. Atola iedzīvotāji ir polinēzieši, runā nukuoro valodā, kas tuva samoāņu valodai. Nukuoro ir viens no diviem Polinēzijas eksklāviem Mikronēzijā, otrs ir Kapinamarani.

## Ģeogrāfija
Nukuoro ir koraļļu atols Karolīnu salu centrālajā daļā  uz dienvidrietumiem no Ponpejas un  uz ziemeļiem no Kapinamarani. Atolā 44 salas, to kopējā sauszemes platība ir . Koraļļu rifs ieskauj  lielu lagūnu; kopējā atola platība ir . Vienīgā apdzīvotā sala ir Nukuoro (46,6 ha) atola dienvidaustrumos; tajā atrodas sākumskola. Otra lielākā sala Kausema ir tikai  liela.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gauri (augi)

**Gauri** () ir neļķu dzimtas augu ģints. Šīs ģints dabiskais izplatības areāls ir Eirāzijas mērenajā joslā, Makaronēzija līdz Etiopijai un Tanzānijai, un no Bolīvijas līdz Dienvidamerikas dienvidiem.

## Sugas
Ģintī ir klasificētas šādas sugas:

* Pavasara gaurs (*Spergula morisonii*) Boreau
* Tīruma gaurs (*Spergula arvensis*) L.
* *Spergula calva* Pedersen
* *Spergula cerviana* (Cham. & Schltdl.) D.Dietr.
* *Spergula grandis* Pers.
* *Spergula levis* (Cambess.) D.Dietr.
* *Spergula pentandra* L.
* *Spergula platensis* (Cambess.) Shinners
* *Spergula rosea* Blatt.
* *Spergula segetalis* (L.) Vill.
* *Spergula tangerina* (P.Monnier) G.López
* *Spergula viscosa* Lag.

## Atsauces


## Ārējās saites
Ismaningas ūdenskrātuve

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1528809"
}


**Ismaningas ūdenskrātuve** () ir mākslīga ūdenskrātuve Vācijas dienvidos, Bavārijā, uz ziemeļaustrumiem no Minhenes.

Ūdenskrātuve izveidota 1929. gadā, nosprostojot Izāras upi, kūdras purva un 30 karpu dīķu vietā. Ūdenskrātuve paredzēta Minhenes notekūdeņu bioloģiskajai attīrīšanai. Ūdenskrātuve ir svarīga putnu ziemošanas un barošanās vieta.

1976. gadā ūdenskrātuve tika iekļauta Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā.

## Ārējās saites
Cieceres pilskalns

**Cieceres pilskalns** atrodas Kurzemē, Saldus novada Cieceres pagasta austrumos Mazupes labajā krastā. Reģiona nozīmes kultūras piemineklis.

Pilskalnu aprakstījis Ernests Brastiņš. Tā augstums virs apkārtnes ir 3—4 metri, tam ir ovāls, 100 x 50 metrus liels plakums. Kultūrslānis neliels, iespējams, ka bijis apdzīvots tikai neilgu laiku. Par pilskalnu saglabājušās teikas. Datējums — vidējais/vēlais dzelzs laikmets.

## Ārējās saites

* Cieceres pilskalns portālā https://www.latvijas-pilskalni.lv/
Ikarus 280

***Ikarus 280*** ir posmainais autobusu modelis, kuru ražoja Ungārijas autobūves uzņēmums *[[Ikarus]]*. Sērijveida ražošana ilga no 1973. līdz 2002. gadam.

## Uzbūve
Autobusa dzinējs ir novietots horizontāli zem pasažieru salona grīdas. Transportlīdzekļus komplektēja ar *[[Rába Járműipari Holding|Rába]]*, MAN, DAF un *[[Cummins]]* ražojuma dīzeļdzinējiem. PSRS modifikācijām vadītāja kabīne bija atdalīta no pasažieru salona, sēdekļus izvietoja trijās rindās.

Autobusam ir pneimotiskā piekare ar regulējamu virsbūves līmeni. Visiem riteņiem ir trumuļu bremzes.

## Vēsture
*Ikarus 280* sērijveida ražošana sākās 1973. gada beigās. Ražošanas laikā veiktas vairāk par 50 modifikācijām. Autobusus piegādāja SEPP valstīs, Trešās pasaules valstīs un Kubā.

No 1975. līdz 1992. gadam uz autobusa bāzes ražoja *[[Ikarus 280T]]* trolejbusus, kurus komplektēja ar *[[Ganz–MÁVAG|Ganz]]* un *ZiU* ražojuma dzinējiem.

Autobusu ražošana Ungārijas vajadzībām pabeigta 1993. gadā, uzākot modernākas 400. sērijas ražošanu. 200. sērijas autobusus turpināja ražot ārzemju valstīm, atjauninot vairāk nekā 80% konstrukcijas elementu, kas ļāva rūpnīcai pārveidot vecu autobusu par gandrīz jaunu. 1996. gadā izlaida modifikāciju *Ikarus 280.33М*, kuru montēja Tušino mašīnbūves rūpnīca Maskavā. Tās sērijveida ražošana ilga līdz 2001. gadam. 2003. gadā *[[Ikarus]]* pabeidza 200. sērijas ražošanu.

Autobusi kursēja gandrīz visos PSRS reģionos. Rīgā tie strādāja ar pasažieriem no 1970 gadu beigām līdz 2005. gadam, Budapeštā tie kursēja līdz 2022. gada rudenim.

## Attēlu galerija

7E busz (BPO-479).jpg|Ikarus 280 Budapeštā
Střešovice, Ikarus 280.jpg|Autobuss Strešovices muzejā
IkarusMoscow.JPG|Maskavas modificētais autobuss
Town Hall (8532833276).jpg|Ikarus 280 pie Rīgas domes ēkas
Imagine 334 (9492121077).jpg|Salons, skats uz priekšu
Imagine 335 (9492120765).jpg|Salons, skats uz aizmuguri
Imagine 314 (9492106591).jpg|Vadītāja kabīne
Modele samochodów - HOBBY 2014 (6).jpg|Autobusa modelis


## Ārējās saites

* Материал об автобусах Ikarus 280 на сайте Харьков Транспортный
* Икарус-280 Автобус, который мы потеряем?
* Фотографии автобусов Ikarus 280 на фотогалерее Fotobus
* Фотографии московских «икарусов»
Ihors Hrečaniks

**Ihors Hrečaniks** (; dzimis  Kijivā, PSRS) ir ukraiņu mūsdienu mākslas tēlnieks. Ukrainas Nacionālās mākslinieku savienības biedrs (1989). Radošās apvienības "Золоті ворота" vadītājs. Jaunā Ukrainas viļņa pārstāvis.

Tarasa Ševčenko pieminekļa Rīgā autors.

## Radošums
Kopš 1984. gada Hrečaniks strādā kā mākslinieks. Viņa darbos mītu fantastiskā pasaule apvienojas ar simbolisma tradīcijām; tagadnes tēli parādās caur Austrumu un Rietumu seno mītu pasaules redzējuma prizmu. Kopš 1983. gada piedalās Ukrainas un starptautiskās mākslas izstādēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Musulmaņu pasaule

thumb|Islāma pasaules karte:
Terminam "**musulmaņu pasaule**" jeb "**islāma pasaule** ir vairākas nozīmes. Reliģiskā nozīmē islāma pasaule attiecas uz musulmaņiem, bet kultūras nozīmē uz islāma civilizāciju, kas ietver arī šajā civilizācijā dzīvojošos nemusulmaņus. Mūsdienu ģeopolitiskajā nozīmē šis termins parasti attiecas uz valstīm, kurās ir musulmaņu vairākums.

2010. gadā vairāk nekā 1,6 miljardi cilvēku jeb aptuveni 23 % pasaules iedzīvotāju bija musulmaņi.

## Demogrāfiskie rādītāji
Dzimstības līmenis islāma pasaulē pēdējā laikā ir samazinājies: ja 1989. gadā uz vienu musulmaņu sievieti pasaulē bija 5,2 bērni, bet uz vienu kristieti tikai 3,3 bērni, tad 2000. gadā šie rādītāji bija attiecīgi 3,7 un 2,6, bet 2010. gadā — 2,9 un 2,6 bērni.

49 valstīs musulmaņi ir vairākums, viņi runā simtiem valodu un nāk no dažādām etniskām grupām.
[thumb|[Jamia Masjid — lielākā Indijas mošeja]]
Indijas musulmaņu iedzīvotāji ir lielākā musulmaņu minoritāte pasaulē (11 % no pasaules musulmaņu iedzīvotāju kopskaita).

Divi galvenie islāma novirzieni ir sunnīsms un šiīsms. Lielākā daļa pasaules musulmaņu (87—90%), ir sunnīti. Valstis ar vislielāko šiītu iedzīvotāju koncentrāciju ir: Irāna 89%, Azerbaidžāna 65%, Irāka 60%, Bahreina 60%, Jemena 35%, Turcija 10%, Libāna 27%, Sīrija 13%, Afganistāna 10%, Pakistāna 10% un Indija 10%.
[thumb|[Svētā Sofija ir bijusī Austrumu pareizticīgo baznīca, kuru 1453. gadā pārveidoja par mošeju]]
Daudzās valstīs ar musulmaņu vairākumu ir ievērojamas nemusulmaņu minoritātes, tostarp kristieši, ebreji, hinduisti, budisti, bahāji, druzi, jazīdi un zoroastrieši.

## Sekulārisms
[thumb|[Bēnazīra Bhuto|Bēnazīra Bhoto — pirmā sieviete, kura tika ievēlēta kā valdības vadītāja musulmaņu valstī]]
Dažas musulmaņu lielākās valstis ir sekulāras. Azerbaidžāna kļuva par pirmo sekulāro republiku musulmaņu pasaulē laikā no 1918. līdz 1920. gadam, pirms tā tika iekļauta Padomju Savienībā. Turcija kopš Mustafas Kemala Ataturka reformām tiek pārvaldīta kā sekulāra valsts. Turpretī Irānas 1979. gada revolūcija nomainīja monarhisko daļēji sekulāro režīmu pret islāma republiku, kuru vadīja ajatolla Rūhollāhs Mūsavī Homeinī.

Dažas valstis ir pasludinājušas islāmu par oficiālo valsts reliģiju. Šajās valstīs juridiskais kodekss lielākoties ir sekulārs, bet jautājumus, kas attiecas uz mantošanu un laulībām, regulē šariata likumi.

## Skatīt vēl

* Islāms
* Arābu halifāts
* Šariats

## Atsauces

## Ārējās saites
Summārais dzimstības koeficients

thumb|Pasaules karte pēc kopējā dzimstības koeficienta 2020. gadā
**Summārais dzimstības koeficients** ir vidējais bērnu skaits, kuri varētu piedzimt vienai sievietei viņas dzīves laikā, ja dzimstība katrā vecuma grupā saglabātos aprēķina gada līmenī. 

Lai nodrošinātu paaudžu nomaiņu, summārajam dzimstības koeficientam vajadzētu būt aptuveni 2,1 jeb minimālais nepieciešamais dzimstības līmenis ir 2,1 bērns vidēji uz vienu sievieti.

Iedzīvotāju skaita samazināšanos var kompensēt ar imigrāciju, jo valstis, kas veicina liberālu imigrāciju, labāk spēj saglabāt iedzīvotāju skaitu un ekonomisko izaugsmi pat tad, ja dzimstības rādītāji samazinās. Dažas valstis, kurās dzimstība ir zemāka par reproduktīvo līmeni, piemēram, ASV, Austrālija un Kanāda, visticamāk, saglabās ekonomiski aktīvo darbspējīgā vecuma iedzīvotāju skaitu pateicoties imigrācijai.

Pēc 2023. gada datiem visaugstākais summārais dzimstības koeficients pasaulē ir Nigērā — 6,73, bet zemākais rādītājs ir Dienvidkorejā — 0,72.

Summārais dzimstības koeficients Latvijā ir līdzīgs kā vidēji Eiropas Savienībā (1,6).

## Prognozes
thumb|ANO dati par iedzīvotāju skaita izmaiņām dažādos reģionos kopš 1950. gada (ar prognozēm nākotnei)
Saskaņā ar ANO 2019. gada prognozēm iedzīvotāju skaita pieaugums pasaulē līdz 21. gadsimta beigām gandrīz apstāsies. Paredzams, ka pirmo reizi mūsdienu vēsturē pasaules iedzīvotāju skaits līdz šā gadsimta beigām praktiski pārstās pieaugt, lielā mērā pateicoties dzimstības rādītāju samazinājumam pasaulē.

Āfrika ir vienīgais pasaules reģions, kurā prognozēts ievērojams iedzīvotāju skaita pieaugums līdz šā gadsimta beigām. Ir prognozēts, ka laikā no 2020. līdz 2100. gadam Āfrikas iedzīvotāju skaits pieaugs no 1,3 miljardiem līdz 4,3 miljardiem. Prognozes liecina, ka šis pieaugums galvenokārt notiks Subsahāras Āfrikā, kuras iedzīvotāju skaits līdz 2100. gadam pieaugs vairāk nekā trīs reizes.

Tiek prognozēts, ka līdz 2100. gadam iedzīvotāju skaits Eiropā un Latīņamerikā samazināsies un ka Eiropas iedzīvotāju skaits 2021. gadā sasniegs 748 miljonus.

## Skatīt vēl

* Latvijas demogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
Tjurku valstu organizācija

**Tjurku valstu organizācija** ir starptautiska organizācija, kas apvieno mūsdienu valstis ar mērķi panākt visaptverošu sadarbību starp tjurku tautām.

## Vēsture
Kopš pagājušā gadsimta 90. gadiem daudz tiek runāts par starptautiskas politiskas organizācijas izveidi, kas apvienotu neatkarīgās tjurku valstis.

2009. gada 3. oktobrī Nahčivanā Azerbaidžānas, Kazahstānas, Kirgizstānas un Turcijas prezidenti parakstīja Nahčivanas vienošanos, saskaņā ar kuru oficiāli tika nodibināta **Tjurku padome**. 2021. gada 12. novembrī Stambulā notikušajā valstu sadarbības padomes samitā Tjurku padome tika pārdēvēta par **Tjurku valstu organizāciju**.

Turkmenistāna atteicās no līdzdalības, pamatojot to ar savu neitrālo statusu, ko atzinusi ANO. Uzbekistāna ignorējusi šo organizāciju, jo tās attiecības ar Turciju kopš 90. gadu vidus bija ļoti .

Tjurku padomes karogs tika pieņemts 2012. gadā.

2018. gada 30. aprīlī tika paziņots, ka Uzbekistāna pievienosies Tjurku padomei un piedalīsies samitā Biškekā. Pieteikums dalībai oficiāli tika iesniegts 2019. gada 12. septembrī. Kopš 2018. gada beigām Ungārija ir šīs organizācijas novērotāja.

## Struktūra

* Sekretariāts (Stambula)
* Prezidentu padome
* Ārlietu ministru padome
* Vecāko amatpersonu padome
* Tjurku valodā runājošo valstu vecāko padome
* Tjurku valodā runājošo valstu ģenerālprokuroru padome
* Parlamentārā asambleja (TURKPA) (Baku)
* Starptautiskā tjurku akadēmija (Astana)
* Starptautiskā tjurku kultūras organizācija (Ankara)
* Konstitucionālo tiesu padome

## Atsauces

## Ārējās saites
Ingus Josts

**Ingus Josts** (dzimis , miris ) bija latviešu filologs un tulkotājs. Pazīstams kā Džoannas Roulingas "Harija Potera" romānu sērijas tulkotājs latviešu valodā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1963. gada 4. oktobrī Rīgā. 1981. gadā viņš absolvēja Rīgas 50. vidusskolu, studēja latviešu un angļu filoloģiju Latvijas Universitātē. Strādāja par radošo direktoru aģentūrās "DDB Latvia" un "Domino BBDO", kopš 2005. gada vadīja savu radošo aģentūru "Frank & Stein".

Miris 2023. gada 8. aprīlī.

## Tulkojumi
* Džoannas Roulingas "Harija Potera" romānu sērija,
* Aleksa Gārlenda "Pludmale",
* Džordža R. R. Mārtina romāni "Troņu spēles" un "Karaļa cīņa",
* Bendžamina Hofa "Pūka Dao",
* Džona Apdaika "Brazīlija",
* Dženetas Vintersones romāni "Kaislība", "Smagums: mīts par Atlantu un Hēraklu", "Bākuguns",
* Toma Kreicberga "Dubultnieki un citi stāsti",
* Josifa Brodska atdzejojumi.

## Atsauces
Guntiņas

**Guntiņas** () ir neļķu dzimtas augu ģints. Daži avoti guntiņas neizdala kā atsevišķu ģinti, bet gan klasificē kā plaukšķenes (*Silene*).

## Sugas
Ģintī ir klasificētas šādas sugas:

* Sarkanā guntiņa (*Lychnis chalcedonica*)
* *Lychnis* *ajanensis*
* *Lychnis* *cognata*
* *Lychnis* *coronata*
* *Lychnis* *crassifolia*
* *Lychnis* *fulgens*
* *Lychnis* *ischnopetala*
* *Lychnis* *kigesiensis*
* *Lychnis* *kiwuensis*
* *Lychnis* *rotundifolia*
* *Lychnis* *samojedorum*
* *Lychnis* *scottii*
* *Lychnis* *senno*
* *Lychnis* *villosula*
* *Lychnis* *wilfordii*

## Atsauces


## Ārējās saites
Kapinamaraniešu valoda

**Kapinamaraniešu valoda** (pašnosaukums — *Kirinit*) ir polinēziešu valoda, kurā runā Mikronēzijas Federatīvajās Valstīs. Kapinamaraniešu valoda kā dzimtā runā 3000 cilvēku (1995). Valoda ir cieši saistīta ar nukuoro valodu.

## Izplatība
Runātāju skaits turpina pieaugt, bet valoda netiek lietota visās jomās. Tā kā kapinamaraniešu valoda tiek mācīta skolās, iespējams, ka tā tiek nodota nākamajai paaudzei. Bērniem ir pieejami dažādi resursi, kas palīdz apgūt valodu.
Oguzi

thumb|Oguzu valsts (750—1055)
**Oguzi**, arī **oguzu tjurki**, bija viduslaiku tjurku tauta, kas sastāvēja no 24 lielām ciltīm un līdz 11. gadsimtam apdzīvoja Centrālāzijas un Mongolijas stepes.

Sākotnēji būdami Hazāru kaganāta austrumu vasaļi oguzi pakāpeniski iekaroja Irānu, Bizantiju un gandrīz visu arābu pasauli, nodibinot Seldžuku, Osmaņu un citas dinastrijas.

Oguzus dēvē arī par rietumu tjurkiem, jo viņi pēc Tjurku kagagāta sabrukuma pārcēlās vistālāk uz rietumiem no pārējiem tjurkiem. 950. gadā oguzi pieņēma islāmu, un šo reliģiju pieņēmušos oguzus sāka dēvēt par **turkmēņiem**. Laika gaitā islāms kļuva par oguzu vidū dominējošo reliģiju.

## Etniskais sastāvs un valodas
thumb|Oguzu valodas mūsdienāsOguzi ir mūsdienu tjurkvalodīgo tautu — turkmēņu, Sīrijas turkmēņu, Irākas turkmēņu, Horezmas uzbeku, azerbaidžāņu, Anatolijas turku, Meshetijas turku, Kipras turku, gagauzu un salaru — tiešie priekšteči. Oguzi piedalījušies kazahu, tatāru, baškīru un citu tautu etnoģenēzē.

Oguzu (seldžuku) iebrukums austrumu Aizkaukāzijā un Irānas ziemeļrietumos 11.—13. gadsimtā izraisīja ievērojamu vietējo iedzīvotāju turkizāciju, izveidojoties azerbaidžāņu tautai.

Oguzu valodas ir tjurku valodu dienvidrietumu oguzu apakšgrupas valodas. Lielākās mūsdienu grupas pārstāves ir turku valoda (75 miljoni pratēju) un azerbaidžāņu valoda (līdz 40 miljoni pratēju).

## Skatīt arī

* Tjurki
* Pantjurkisms
* Tjurku valstu organizācija

## Ārējās saites
Kapinamarani

**Kapinamarani** () ir izolēts koraļļu atols Klusajā okeānā, tiek pieskaitīts Karolīnu salu arhipelāgam. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Ponpejas pavalstī, administratīvi veido atsevišķu municipalitāti. Atola iedzīvotāji ir polinēzieši, runā kapinamaraniešu valodā, kas tuva samoāņu valodai. Kapinamarani ir viens no diviem Polinēzijas eksklāviem Mikronēzijā, otrs ir Nukuoro.

## Ģeogrāfija
Kapinamarani ir koraļļu atols Karolīnu salu dienvidu daļā  uz dienvidrietumiem no Ponpejas un  uz dienvidiem no tuvākās cietzemes Nukuoro. Atolā 33 salas, to kopējā sauszemes platība ir . Koraļļu rifs ieskauj  lielu lagūnu; kopējā atola platība ir . Atolā piecas apdzīvotas salas: Touhou (3,72 ha, 293 iedzīvotāji), Verua (16,75 ha, 183 iedzīvotāji; ar dambi savienota ar Touhou), Tarina (5,02 ha, 31 iedzīvotājs), Matiro (4,17 ha, 13 iedzīvotāji) un Hukuhenua (2,02 ha, 7 iedzīvotāji). Citas lielākās salas ir Hare (32,17 ha) un Rinutori (10,8 ha).

## Vēsture
Pirmais no eiropiešiem salu 1537. gadā atklāja spāņu jūrasbraucējs Ernando de Grihalva (*Hernando de Grijalva*) un atzīmēja to kartē ka *Los Pescadores* — ‘Zvejnieku salas’. 19. gadsimta kartēs briti atolu atzīmēja kā **Griniču** (*Greenwich *), bet franči — kā **Konstantīnu** (*Constantine*).

Atols tika apdzīvots, domājams, pirms 600—700 gadiem no Elisa salām vai Samoa. Nelielā vietējā mikronēziešu populācija, domājams mortlokieši, tika asimilēti. Atols ir ļoti izolēts un kontakti ar apkārtējām salām bija reti, galvenokārt ar Voleai, no kurienes tika aizgūti ārstnieciskie augi, pesteļošana un grupveida zvejas metode. 1865. gadā atolā iebruka māršalieši un nogalināja pusi atola iedzīvotāju. Pirmais tiešais kontakts ar eiropiešiem, kad kāds kuģis iebrauca lagūnā, notika tikai 1877. gadā. Pēc tam atolu periodiski apmeklēja tirgoņu kuģi no Rabaulas, kas iemainīja kopru pret rietumnieku precēm. Regulāri tirdzniecības un transporta sakari tika izveidoti tikai pēc atola nonākšanas Japānas kontrolē 1914. gadā. 1919. gadā daļa atola iedzīvotāju tika pārcelti uz Ponpeju, kur tie nodibināja atsevišķu ciemu Porakietu (*Porakied*); mūsdienās tajā dzīvo vairāk kā 600 cilvēku un tur ir vairāk kapinamaraniešu valodas zinātāju nekā dzimtajā atolā. 1954. gadā kapinamaranieši izveidoja nelielu apmetni Orolukas atolā, kur audzēja kopru un medīja jūras bruņurupučus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ģipsenes

**Ģipsenes** () ir neļķu dzimtas augu ģints. Tās dabiskais izplatības areāls ir Eirāzijā, Ziemeļāfrikā, un Austrālijā.

## Sugas
Ģintī ir klasificētas vairāk nekā 140 sugas, tostarp:
* Garkāta ģipsene (Gypsophila fastigiata)
* Gleznā ģipsene (Gypsophila elegans)
* Skarainā ģipsene (Gypsophila paniculata)
* Tīruma ģipsene (Gypsophila muralis)
* *Gypsophila cephalotes*
* *Gypsophila davurica*
* *Gypsophila desertorum*
* *Gypsophila glandulosa*

* *Gypsophila litwinowii*
* *Gypsophila nana*
* *Gypsophila oldhamiana*
* *Gypsophila pacifica*
* *Gypsophila patrinii*
* *Gypsophila perfoliata*
* *Gypsophila petraea*
* *Gypsophila pilosa*
* *Gypsophila repens*

* *Gypsophila spergulifolia*
* *Gypsophila spinosa*
* *Gypsophila stevenii*

## Galerija

Attēls:Gypsophila paniculata Viettes Dwarf 1zz.jpg|Skarainā ģipsene (*Gypsophila paniculata*)
Attēls:Gypsophila altissima 96442191.jpg|*Gypsophila altissima*
Attēls:Gypsophila cerastioides 1zz.jpg|*Gypsophila cerastioides*
Attēls:20140803Gypsophila fastigiata1.jpg|*Gypsophila fastigiata*
Attēls:Gypsophila repens 1.jpg|*Gypsophila repens*


## Atsauces


## Ārējās saites