Andrejs Eglītis

**Andrejs Eglītis** (1912—2006) bija latviešu dzejnieks un trimdas sabiedriskais darbinieks.

## Biogrāfija

Andrejs Eglītis dzimis 1912. gada 21. oktobrī Ļaudonas pagasta "Siliešos" kalpu ģimenē. Skolas gaitas uzsācis 1922. gadā Ļaudonas pamatskolā. Pēc skolas absolvēšanas vēlējās turpināt mācības ģimnāzijā, bet nepietiekamā finansējuma dēļ devās uz Rīgu un iestājās Rīgas pilsētas tehnikumā. Jau šajā laikā Eglītis aizrāvās ar literatūru, tika sarakstīti pirmie dzejoļi. Paralēli viņš arī aktīvi aizrāvās ar sportu, it sevišķi futbolu.

Pēc tehnikuma absolvēšanas 1935. gadā Andrejs Eglītis tika iesaukts Latvijas armijas obligātajā karadienestā. Vēlējās uzsākt virsnieka karjeru. 1936. gadā iestājās karaskolā, bet drīz vien mācības pameta, jo saprata, ka armijas dzīvei nav piemērots.
1938. gadā uzsāka žurnālista gaitas laikrakstos "Brīvā Zeme" un "Rīts". Darbojies arī Latvijas radio informācijas daļā. Vēlējās uzsākt teoloģijas studijas Latvijas Universitātē, taču šo nodomu izjauca karš.

Otrais pasaules karš un latviešu tautas liktenis tajā atstāja smagu iespaidu Eglīša dzejā. 1943. gadā tapa Andreja Eglīša un komponistes Lūcijas Garūtas kantāte "Dievs, tava zeme deg".
1943. gadā Andreju Eglīti iesauca Latviešu Leģionā. Nosūtīts uz kara korespondentu apmācības grupu Berlīnē. Pēc atgriešanās piekomandēts 19. divīzijai, ar kuru nogājis kauju ceļu no Cesvaines līdz Liepājai. 1945. gada aprīļa beigās, kad Liepājā beidza iznākt laikraksts "Tēvija", kļuva par jauna dienas laikraksta "Laika Balss" redaktoru. Tomēr vācu armijas sakāves dēļ redakcija tā arī nesāka darbu. 1945. gada maijā no Liepājas kopā ar daudziem citiem latviešu inteliģentiem bēgļu laivā emigrēja uz Zviedriju (Gotlandi). Dzīvojis Stokholmā.

Aktīvi iesaistījās trimdas latviešu sabiedriskajā dzīvē. 1947. gadā piedalījies Latviešu Nacionālā fonda (LNF) dibināšanā. No 1948. līdz 2000. gadam bija šī fonda ģenerālsekretārs.
1972. gadā kļuvis par Pasaules Brīvo latviešu apvienības (PBLA) Tautas balvas laureātu.
1953. gadā apprecējies ar Andu Jaunvīksni.
1994. gadā apbalvots ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, bet 2003. gadā ieguvis arī Ministru kabineta balvu.
1998. gadā Andrejs Eglītis pēc 53 svešumā pavadītiem gadiem atgriezās uz patstāvīgu dzīvi Latvijā.
Miris Rīgā 2006. gada 23. februārī.

## Literārā darbība

Andrejs Eglītis ir spilgta personība latviešu dzejā. Lielāko dzīves daļu pavadot trimdā, viņa dzejas galvenais vēstījums un stūrakmens ir patriotisms un tēvzemes mīlestība. Eglīša trimdā rakstīto liriku caurstrāvo mīlestības skumjas, sāpes par zaudēto un izpostīto dzimteni, par tautas likteņiem. Tomēr visu viņa dzeju caurstrāvo pārliecība, ka Latvijas brīvība ir neizbēgama. Netiek pat pieļauta cita iespējamība. Viņa darbi bija viens no daudzajiem elementiem, kas visus 50 gadus uzturēja ticību Latvijas brīvībai trimdas latviešu sabiedrībā. Arī pēc atgriešanās Latvijā turpinājis uzsvērt, ka tautai nepieciešams atgūt savu pašcieņu. 
Pats par sevi dzejnieks ir teicis: "Visa mana dzeja veltīta tikai Tēvzemei. Visas manas uzrakstītās grāmatas ir manas dzimtās zemes cildinājums. Dzeja ir manī ierakstīta. Visi dzejoļi ir no zemapziņas. Bieži vien tie ir uzplaiksnījumi, kad vajag tikai pierakstīt."

## Bibliogrāfija

**Dzeja**

* Sila priede. R.: Valters un Rapa (2001)
* Tauta manas mājas. ASV (1995)
* Tauta manas mājas. (1993)
* Svešais cirvis cērt un cērt. R.: Artava (1990)
* Svešais cirvis cērt un cērt. Ņujorka, Grāmatu draugs (1986)
* Caur daudzām zemju zemēm, caur daudzām debesīm. Ņujorka, Grāmatu draugs (1982)
* Audiet mani karogā sarkanbaltisarkanā. Ņujorka, Grāmatu draugs (1972)
* Lāsts. Stocholma, Daugava (1961)
* Otranto. Stocholma, Daugava (1956)
* Nesaule. Stocholma, Daugava (1953)
* Uz vairoga. Stocholma, Draugs (1946)
* Putni aizlido. R.: K. Rasiņš (1943)
* Nīcība. R.: Gulbis (1942)
* Zelta vālodze. R.: Gulbis (1939)
* Varavīksna. R.: Gulbis (1939)

**Esejas**

* Dvēseļu cietoksnis. Vesterosa, Ziemeļblāzma (1953)

**Kopoti raksti**

* Kopoti raksti, 1- … R.: Valters un Rapa (2002)

**Izlases**
* Roka roku rokā tur/ mīlas dzejas izlase. R.: Daugava (1997)
* Vienmēr kāda zvaigzne aust / kopotā dzeja. R.: Artava (1993)
* Kad tu acis izslaucīsi, tēvu zeme. Kopenhāgena: Imanta (1964)
* Vai vēl dievkociņš zied mātes kapu laukā. Stokholma: (1955)
* Uguns vārdi. Eslingene: J. Kadilis (1949)

## Atsauces