Krišjānis Barons

**Krišjānis Barons** (dzimis  Struteles muižā, miris  Rīgā), pazīstams arī kā **Dainu tēvs**, bija latviešu folklorists, rakstnieks un publicists. Viens no jaunlatviešu kustības pārstāvjiem. 2004. gadā atzīts par visu laiku ievērojamāko Latvijas personību. 

## Dzīvesgājums
Dzimis  Struteles muižas vagara Jura Barona un viņa sievas Enģeles, dzimušas Brikšķas, ģimenē. Viņam bija sešas māsas (Anna, Katrīne, Made, Kristīne, Līze, Marija) un brālis Ansis; Krišjānis bija jaunākais ģimenē. Bērnībā dzīvoja Īles muižā. Skolas gaitas uzsāka 1843. gadā Dobeles pirmskolā, kur mācījās vāciski lasīt un rakstīt, pēc gada mācības turpināja pie galdnieka. Kad viņš vēl nebija sasniedzis desmit gadu vecumu, nomira tēvs un viņš pārcēlās dzīvot vecākās māsas Kristīnes ģimenē Valpenes pusmuižā. Mācījās Dundagas Kubeles pagastskolā, kur par skolotājiem strādāja Ernests Dinsberģis un Frīdrihs Mālberģis. 1847. gadā viņš sāka mācīties Ventspils elementārskolā, tad Ventspils apriņķa skolā. 1852. gadā iestājās Jelgavas ģimnāzijā, mācības pabeidza 1856. gadā.

Tajā pašā gadā uzsāka matemātikas un astronomijas studijas Tērbatas Universitātē. Kopā ar Krišjāni Valdemāru un Juri Alunānu piedalījās Tērbatas Universitātes latviešu studentu pulciņā. 1856. gadā viņš publicēja savu pirmo darbu par astronomiju — rakstu "Zvaigznes" laikrakstā "Mājas Viesis". 1857. gadā kopā ar "Tērbatas latviešu vakaru" kopas studentiem izveidoja studentu korporāciju *[[Fraternitas Academica Dorpatensis]]*, līdztekus Krišjānim Valdemāram, E. Grīnhofam un Jānim Zakranovičam tika ievēlēts tās vadībā. 1859. gadā publicēja grāmatu par Kurzemes, Vidzemes un Igaunijas ģeogrāfiju "Mūsu tēvzemes aprakstīšana un daži pielikumi īsumā saņemti", kas bija pirmā plašākā latviski rakstītā Baltijas ģeogrāfijas grāmata. 1860. gadā līdzekļu trūkuma dēļ K. Barons pārtrauca studijas Tērbatā un pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā, kur bija viens no laikraksta "Pēterburgas Avīzes" (1862—1865) dibinātājiem, no 1863. gada bija laikraksta faktiskais redaktors. Rakstīja par darvinismu un dabaszinātņu tēmām, kā arī publicēja savus dzejoļus un stāstus. Starp viņa populārākajiem dzejoļiem ir "Kalna strauts" (pazīstams kā "Upe un cilvēka dzīve"), "Mūsu manta", "Divejādas kapenes". Kad laikraksts tika slēgts, viņš sāka strādāt par tulkotāju (atdzejojis vairākus dzejoļus, tulkojis aforismus un fragmentus no dažādiem literāriem darbiem). Par darbību "Pēterburgas Avīzēs" K. Barons nonāca policijas uzraudzībā. Atrazdamies Pēterburgā, viņš apprecējās ar 1838. gadā dzimušo Dārtu Rudzīti (strādāja par kalponi), 1865. gadā arī piedzima dēls Kārlis Barons. 1862. gadā sarakstīja apcerējumu par darvinismu "Mūžīgs kara lauks". 1867. gadā pārcēlās uz Maskavu, kur strādāja par privātskolotāju. Piedalījās Maskavas latviešu lasāmos vakaros. Sastādīja bibliogrāfisku rādītāju "Apcerējumi par Baltijas pamatiedzīvotājiem", ko 1868. gadā izdeva Pēterburgas Ģeogrāfijas biedrība, tādējādi K. Barons ir uzskatāms par pirmo latviešu bibliogrāfu. No 1880. līdz 1893. gadam strādāja Marijas sieviešu ģimnāzijā Maskavā kā vācu valodas skolotājs.

[200px|thumb|left|Dainu skapja oriģināls [Latvijas Nacionālā bibliotēka|Latvijas Nacionālajā bibliotēkā]]
1878. gadā pievērsās Friča Brīvzemnieka sāktajam latviešu tautasdziesmu vākšanas un kārtošanas darbam. 1880. gadā Maskavā tika izgatavots Dainu skapis. Skapī atrodas aptuveni 268 800 lapiņas ar tautas dziesmām. Oriģinālais Dainu skapis kopš 2014. gada atrodas Latvijas Nacionālajā bibliotēkā. 2001. gada 4. septembrī to iekļāva UNESCO Pasaules atmiņas sarakstā (*Memory of the World*). 1881. gadā K. Barons kļuva par Maskavas Dabaszinātņu, antropoloģijas un etnogrāfijas draugu biedrības etnogrāfijas nodaļas līdzstrādnieku. 1893. gadā viņš atgriezās Rīgā, kur nodarbojās ar latviešu tautas dziesmu kārtošanu. No 1894. līdz 1898. gadam viņš ar latviešu uzņēmēja Henrija Visendorfa atbalstu un organizatorisko palīdzību Jelgavā izdeva tautasdziesmu krājuma "Latvju dainas" pirmo sējumu. Neskatoties uz to, ka Visendorfs gādājis izdevumam abonentus un rūpējies par reklāmu, viņam nepietika līdzekļu turpmāko sējumu izdošanai. Pārējos piecus sējumus no 1903. līdz 1915. gadam izdeva Pēterburgā Ķeizariskā Zinātņu akadēmija. Visendorfs veica organizatoriskos darbus un pārlasīja Pēterburgā iznākošo sējumu korektūras. "Latvju dainas" iznāca sešos sējumos (astoņas grāmatas). Tas ir viens no plašākajiem tautas dzejas izdevumiem pasaulē. Kopumā krājumā ir  dziesmas. 

**1902. gada vasarā** Barons ciemojās pie sava brāļa Anša Nīgrandes pagasta Ventslejā (Jaunzemjos) pie Ventas; tur, pēc dzimtas atmiņām, viņš dārzā pats bija izgatavojis atpūtas soliņus un šūpuļtīklu, bet lielajā istabā atradies ar dainām piebārstītais Dainu skapis ar daudziem nodalījumiem. Šīs epizodes vēlāk atmiņās izstāstīja Anša mazdēls un Jaunzemju saimnieks Kārlis Barons, kurš bērnībā Baronu sastapis un uzsver viņa laipnību un darba rosmi, kā arī apkārtnes ozolu un Ventas ainavu nozīmi atpūtai un darbam.

Mūža nogalē sarakstīja autobiogrāfiju "Atmiņas". Miris  Rīgā, apglabāts Lielajos kapos. Viņam ir uzstādīts piemineklis Vērmanes dārzā Rīgā (skulptore Lea Davidova-Medene).

## Ģimene
Krišjānis Barons bija Jura Barona (1796–1844) un Enģeles, dzimušas Brikšķes (1793–1884), jaunākais bērns; tēvs strādāja par vagaru Struteles muižā, vēlāk ģimene dzīvoja Īles muižā. Baronam bija sešas māsas — Anna (1818–1908), Katrīne (dz. 1819), Made (dz. 1821), Kristīne (1823–1893), Līze (1829–1916), Marija (1832–1910) — un brālis Ansis (1827–1912). 

Anša Barona dzimtas mājas atradās Nīgrandes pagasta Ventslejā, pie pašas Leišmales, saimniecībā *Jaunzemji*: tur 1902. gada vasarā ciemojās Krišjānis Barons un ģimenes atmiņās palicis gan ar darbu pie dainu kārtošanas, gan ar dārzā iekārtotu šūpuļtīklu un atpūtas soliņiem pie ozoliem. Anša mazdēls Kārlis Barons (1904—pēc 1997) — *Jaunzemju* saimnieks — vēl 1990. gados uzturēja dzimtas tradīciju lokā un publiski dalījās atmiņās par Baronu, tostarp aprakstot Dainu skapja klātbūtni mājās un tikšanos bērnībā. 

Sanktpēterburgā, strādājot laikrakstā “Pēterburgas Avīzes”, Barons iepazinās ar topošo dzīvesbiedri Dārtu Rudzīti (1838–1914). Viņu laulībā piedzima trīs dēli un meita Anna; meita mirusi sešu gadu vecumā, bet divi no dēliem aizgāja mūžībā drīz pēc dzimšanas. Par vienīgo pieaugušo vecumu sasniegušo bērnu kļuva dēls Kārlis Barons (1865–1944). Kārļa Barona un Līnas (dzimusi Jēkabsone; 1872–1932) ģimenē pasaulē nāca četri Barona mazbērni — Biruta (1898–1980), Kārlis (1900–1919), Paulis (1901–1981) un Lidija (1904–1987). 

Mūža nogalē Barons dzīvoja kopā ar dēla Kārļa ģimeni Rīgā, Suvorova (tagad Krišjāņa Barona) ielā 3–5; tur viņš aizvadīja pēdējos četrus savas dzīves gadus, un šajā dzīvoklī vēlāk izveidots Krišjāņa Barona muzejs. 

## Par latviešu valodu
[thumb|Krišjānis Barons (Foto [Mārtiņš Lapiņš)]]
Studenta gados Barons uzrakstīja ģeogrāfijas grāmatu no latviskā viedokļa ar nosaukumu: "Mūsu tēvzemes aprakstīšana un daži pielikumi, īsumā saņemti. Grāmatiņa priekš skolām un mājām", ko izdeva Jelgavā 1859. gadā. Pēc īsa pārskata par pasaules tautām Barons apstājas pie Eiropas iedzīvotājiem, īpaši izceldams trīs rases: ģermāņu, slāvu un romāņu. "Norādīts vispirms uz šo tautu vietu citu starpā, nostājoties pretī citur izsacītām domām. Latvieši nav pieskaitāmi ar lībiešiem un kūriem pie somu tautām, kā daudz vācu grāmatās stāstīts, ne arī grieķiem, latīņiem vai ģermāņiem, kā citi sacījuši, tāpat ne pie slāvu tautām, kā slāvu zinātnieki nereti norāda, bet latviešu, leišu un veco prūšu valodas ir īpaša valodas cilts, kas nav cēlusies, ģermāņu un slāvu valodām sajaucoties, bet kas, tāpat kā šīs valodas senos laikos, radusies "no Indijas sanskrita valodas". Tad Barons izceļ latviešu valodas vērtību. Tā nebūtu zemu turama arī tad, ja tā būtu maisīta valoda, kā angļu, franču. Bet latviešu un leišu valodas ir vecas un cienījamas, kas stāv vistuvāk vairāk nekā divi tūkstoši gadus ļaužu mutē izmirušai, tikai Indijas svētās grāmatās atrodamai sanskrita valodai."

## Latviešu tautasdziesmu vākšana un kārtojuma metodoloģija
Lai sistematizētu no krājējiem saņemtos tekstus, Barons izveidoja konsekventu kārtojuma sistēmu, par pamatformu izvēloties uz atsevišķas lapiņas pierakstītu četrrindi, pie kuras tika grupēti varianti; šāds “pamatteksta un variantu” princips ļāva vienuviet parādīt dainu daudzveidību un ekonomēt vietu izdevumā. Darba organizēšanai 1880. gadā Maskavā pēc Barona paša rasējuma tika izgatavots Dainu skapis ar nodalījumiem dainu lapiņu kārtošanai, kas ievērojami atviegloja gan uzkrāšanu, gan redakcijas darbu.

## ''Latvju dainas'': izdevuma apjoms un nozīme
Barona sakārtotās *Latvju dainas* iznāca sešos sējumos (astoņās grāmatās) 1894–1915, pirmais sējums Jelgavā, nākamie pieci – Pēterburgā, un tās kopumā publicēja 217 996 tautasdziesmu tekstus uz 6265 lappusēm; izdevums kļuvis par latviešu folkloras pamatpublicējumu un vienu no plašākajiem tautas dzejas korpusiem pasaulē.

## Dainu skapis
Dainu skapis ir 160&nbsp;cm augsts, 66&nbsp;cm plats un 42&nbsp;cm dziļš divdaļīgs skapis ar kopumā 70 atvilktnēm; katrā atvilktnē ir 20 iedaļas, bet apakšdaļā — trīs lielākas atvilktnes arhīva materiāliem (vēstulēm un Barona iesāktajam vārdu rādītājam). 1998.–2006. gadā skapja saturs tika pilnībā digitalizēts un transliterēts, materiāls pieejams tiešsaistē portālā *Dainu skapis*. 2001. gada 4. septembrī Dainu skapis tika iekļauts UNESCO programmas *Memory of the World* reģistrā, apliecinot tā starptautisko nozīmi cilvēces dokumentārā mantojuma kontekstā. Kopš 2014. gada oriģinālais Dainu skapis glabājas un ir apskatāms Latvijas Nacionālajā bibliotēkā (Mūkusalas ielā&nbsp;3), kur tas 2014. gada augustā tika pārvietots, iesaistot plašu sabiedrību un akcentējot mantojuma simbolisko nozīmi.

## Piemiņa
Barona portrets attēlots Latvijas 100&nbsp;latu banknotes aversā (1992. un 2007. gada laidieni); reversā atveidots Lielvārdes jostas rakstu salikums. Kopš 1981. gada ap Barona dzimšanas dienu (31. oktobrī) notiek ikgadējā *Krišjāņa Barona konference*, ko rīko Latviešu folkloras krātuve. 

Nīgrandes pagasta Ventslejā, Jaunzemju mājās, kur dzīvoja Barona brālis Ansis, 1973. gada 23. oktobrī atklāta piemiņas plāksne Krišjānim Baronam; atklāšanas reizē uzrunu teica māju saimnieks Kārlis Barons (Anša mazdēls), kurš savās atmiņās stāstīja par Barona uzturēšanos Jaunzemjos 1902. gada vasarā un viņa darba un atpūtas vietām pie Ventas ozoliem, kā arī par Dainu skapi mājā. 1997. gada maija nogalē tur notika Baronu dzimtas saiets, ko rosināja Krišjāņa Barona muzejs; tajā atzīmēja arī Kārļa Barona 93. dzimšanas dienu un Struteles skolas nosaukuma 60. gadadienu, kur īpaši tika akcentēta Barona piemiņa un dzimtas pēctecība.

Par Barona dzīvi un darbu uzņemta divu sēriju televīzijas mākslas filma "Dzīvīte" (1989).

## Publikācijas
* *Mūsu tēvzemes aprakstīšana un daži pielikumi īsumā saņemti. Grāmatiņa priekš skolām un mājām* (Jelgava, 1859).
* *Apcerējumi par Baltijas pamatiedzīvotājiem* (Pēterburga, 1868) — bibliogrāfisks rādītājs (Pēterburgas Ģeogrāfijas biedrības izdevums).
* *Latvju dainas* (6 sēj., 8 grām.) — Jelgava 1894; Pēterburga 1903–1915 (kopā 217 996 tekstu).
* *Atmiņas* — Barona dzīves atmiņu krājums (pēc nāves publicēts; Rīga, 1924; jauni izdevumi 1985 u. c.).

## Dzimtā māja
Pie Struteles muižas vagara mājas piestiprināta plāksnīte ar uzrakstu "1835. gadā šajā ēkā dzimis latviešu gara mantu vācējs Kr. Barons".

## Skatīt arī
* Dainu skapis
* Krišjāņa Barona ozols

## Atsauces

## Ārējās saites

* Krišjāņa Barona muzejs  
* Memoriālo Muzeju Apvienība — Krišjānis Barons (1835—1923)
* Krišjānis Barons (1835—1923) — folklorists, rakstnieks, publicists — vietas.lv
* Letonika.lv profils
* ailab.lv par Krišjāni Baronu