Jānis Pommers

**Jānis Pommers** arī **Svētais svētmoceklis Rīgas Jānis** (dzimis , miris ) bija Latvijas pareizticīgo baznīcas arhibīskaps. 2001. gadā pareizticīgo baznīca viņu kanonizēja kā svēto. Viņš ir pirmais un vienīgais latvietis starp svētajiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis tagadējā Praulienas pagasta "Ilzessalu" saimniecībā, zemnieku ģimenē. Viņa vectēvs bija pirmais latvietis, kurš pieņēma pareizticību tajā apvidū, un par to tika vajāts. Ģimene bijusi ļoti dievbijīga. Pommers pirmo izglītību ieguvis Lazdonas pareizticīgo Liseskalna skolā.

1887. gadā ieskaitīts Rīgas garīgajā skolā. 1891. gadā viņš iestājās Rīgas Pareizticīgo garīgajā seminārā, kuru 1897. gadā pabeidza ar izcilību (1. pakāpes diplomu). No 1897. līdz 1899. gadam bija tautskolotājs Ļaudonas draudzes skolā, bet no 1899. līdz 1900. gadam Liepājā. 1900. gadā turpināja mācības Kijivas Garīgajā akadēmijā, kuru pabeidza 1904. gadā ar izcilību un zinātņu kandidāta grādu. 1903. 23. septembrī gadā viņu iesvētīja par mūku hierodiakona kārtā, bet 1904. gada 13. jūlijā — hieromūka kārtā, 1904. gadā Pommeru nosūtīja uz Čerņihivas Garīgo semināru, kur viņš mācīja Svētos Rakstus. 1906. gadā Pommers kļuva par Vologdas Garīgā semināra inspektoru, 1907. gadā viņš, iecelts arhimandrīta kārtā, kļuva par Viļņas Garīgā Semināra rektoru un klostera pārzini.

1912. gada 11. februārī Pommers kļuva par Sluckas bīskapu un Minskas arhibīskapa Mihaila vikāru. Vēlāk 1912. gadā bīskaps kalpoja Odesā, 1913. gada 4. aprīlī kļuva par Taganrogas bīskapu, līdz 1917. gadam bija bīskaps vēl citās vietās. Patriarhs Tihons bīskapu Jāni Pommeru pārcēla uz Tveru, kur viņš no 1917. gada 7. septembra pildīja bīskapa pienākumus.
1918. gadā iecelts arhibīskapa kārtā, viņš no 22. aprīļa kalpoja Penzā. 
Bija lielinieku apcietinājumā no 1918. gada septembra līdz oktobrim un no 1919. gada oktobra līdz 1920. gada februārim.

1921. gadā 22. jūnijā Pommers atgriezās Latvijā, 24. jūnijā ieradās Rīgā. Starp iespēju pakļauties Konstantinopoles vai Maskavas patriarham viņš izvēlējās Maskavu, kur baznīcas vara bija vāja, jo tobrīd cieta no lielinieku vajāšanām. Krievijas pareizticīgās baznīcas galva deva Latvijas pareizticīgajai baznīcai plašu autonomiju un iecēla Jāni Pommeru par Rīgas un Latvijas arhibīskapu. 1923. gadā pieņēma Latvijas pareizticīgās baznīcas nolikumu. No 1926. līdz 1934. gadam Pommers bija Latvijas Saeimas deputāts. Saeimā viņš aktīvi aizstāvēja pareizticīgās baznīcas tiesības un nostājās opozīcijā kreisajām partijām. Viņam izdevās noturēt reliģisko vienību starp latviešu un krievu pareizticīgajiem. 1926. gadā viņa pūliņu rezultātā pieņēma likumu, kas noregulēja tobrīd strīdīgo jautājumu par Latvijas pareizticīgās baznīcas juridisko stāvokli. Ar šo likumu baznīca ieguva juridiskas personas statusu, tika dotas īpašumtiesības, tiesības atvērt garīgās skolas, tiesības uz pareizticīgo biedrību dibināšanu. Pareizticīgās baznīcas lēmumos, kurus pieņēma baznīcas iekšienē, nedrīkstēja jaukties valsts iestādes. Jau 1926. gada 1. decembrī atjaunoja pareizticīgo semināra darbību Rīgā. Jānis Pommers ilgu laiku dzīvoja pareizticīgo katedrāles pagrabā, bet pēdējos dzīves gados pārcēlās uz Ozolkalna muižu Ķīšezera dienvidu piekrastē. Pret viņu vairākkārt izskanēja draudi, bet viņš atteicās no apsardzes un dzīvoja viens. Pret viņu tika vērstas melīgas apsūdzības, tā, viņam pretimstāvošās pareizticīgo jaunatnes organizācijas locekle apgalvoja, ka Pommers viņu izvarojis. Tikai vecumdienās viņa uzrakstīja nožēlas vēstuli par apmelojumu. 12. oktobra rītā viņš gatavojās liecināt juristiem viņam ļoti svarīgajā "Zaica lietā", un 11. oktobra vakarā bija gatavojies tikties ar nezināmiem cilvēkiem to apspriest.

1934. gada naktī no 11. uz 12. oktobri Pommeru nogalināja viņa dzīvesvietā, 21. oktobrī apglabāja Rīgas Dievmātes patvēruma (Pokrova) kapos, kur viņu pavadīja vairāki tūkstoši cilvēku no visas Latvijas. Viņa slepkava netika atklāts, lai gan potenciāli ieinteresētās aprindas bija daudzskaitlīgas un dažādas - komunisti, monarhisti, baznīcas mantas izsaimniekotāji. Prese un izmeklētāji visvairāk uzmanības pievērsa padomju aģentu versijai, īpaši tādēļ, ka nākamajā dienā Petrogradā neskaidros apstākļos tika noslepkavots Pommera draugs. Tomēr lai nekonfliktētu ar PSRS, lietas izmeklēšana tika slēgta.

## Kanonizēšana par Svēto svētmocekli Rīgas Jāni

1981. gadā Krievu Pareizticīgā baznīca ārzemēs atzina viņu par svēto. Šim piemēram drīz vien sekoja Serbu pareizticīgā baznīca. 2001. gadā viņu kanonizēja arī Latvijas pareizticīgā baznīca kā Svēto svētmocekli Rīgas Jāni. Viņa iecelšanā svēto kārtā piedalījās arī Vaira Vīķe-Freiberga, vairāki politiķi un citu konfesiju pārstāvji. 2003. gada 4. oktobrī Rīgā noritēja Svētā svētmocekļa Rīgas Jāņa svēto relikviju svinīgā pārnešana no Vissvētās Dievmātes patvēruma dievnama uz Kristus Piedzimšanas katedrāli. 25. septembrī pareizticīgie svin bijušā Latvijas arhibīskapa Jāņa Pommera piemiņas dienu.

2006. gada 27. maijā Latvijas pareizticīgo baznīca izveidoja savus apbalvojumus - Svētā svētmocekļa Rīgas arhibīskapa Jāņa ordeni un medaļu, kuri ir nosaukti Jāņa Pommera vārdā. 2016. gada 12. oktobrī Latvijas Pasts izdeva Jānim Pommeram veltītu pastmarku un pirmās dienas aploksni.

## Piezīmes un atsauces

## Ārējās saites
* Svētais svētmoceklis Rīgas Jānis (pareizticiba.lv)
* Kanonizē pirmo latviešu pareizticīgo svēto (delfi.lv)
* Nogalināts pareizticīgo archibīskaps Jānis Pommers (Latvijas Kareivis)
* Biogrāfija 
* Fotogrāfijas