open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
1418. gads

**1418. gads** () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās sestdienā.

## Notikumi
* 22. aprīlis — beidzās Konstances koncils, kas bija sācies 1414. gadā.

### Nezināms datums
* Portugāļi pirmo reizi izkāpa Portu Santu salā Madeiras arhipelāgā.
* Ķīniešu jūrasbraucējs Džens He savā piektajā ceļojumā pirmo reizi nonāca pie Āfrikas krasta, mūsdienu Kenijas piekrastē.
* Johans VI Ambundi kļuva par Rīgas arhibīskapu.

## Dzimuši
* 12. decembris — Albrehts VI Habsburgs, Austrijas erchercogs (miris 1463.)

## Miruši
* 31. janvāris — Mirča Vecais (*Mircea cel Bătrân*), Valahijas hospodars (dzimis 1355. gadā)
* 22. marts — Nikolā Flamels (*Nicolas Flamel*), franču manuskriptu pārrakstītājs un tirgotājs (dzimis ap 1330. gadu)
* 2. jūnijs — Katrīna Lankastera (*Catalina*), Kastīlijas karaliene (dzimusi 1373. gadā)
Lilaste (Carnikavas pagasts)

**Lilaste** ir ciems Ādažu novada Carnikavas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļos Lilastes upes kreisajā krastā starp Lilastes ezeru un Rīgas līča piekrasti ziemeļos no Rīgas—Skultes dzelzceļa (pie stacijas Lilaste) un autoceļa A1  no pagasta centra Carnikavas,  no novada centra Ādažiem un  no Rīgas centra. Lilastes upes otrā pusē atrodas Saulkrastu novada ciems ar tādu pašu nosaukumu.

Ciema teritorijā ir divas daudzdzīvokļu mājas, individuālā apbūve, piemājas saimniecības. Carnikavas pagasta Lilastes teritorijā padomju okupācijas laikā līdz 1994. gadam darbojās Padomju armijas Baltijas Kara apgabala militārā asfaltbetona rūpnīca Nr. 7 (šobrīd - privātīpašums). Vairums militārās infrastruktūras atradās ciemā pāri upei. Lilastē atrodas viesnīca «Medzābaki» (ezera krastā) un kokapstrādes uzņēmums.

Pie dzelzceļa stacijas atrodas līdz 28 metriem (pēc cita avota — 20,2 metriem) augstā Lilastes paraboliskā kāpa, kas kādreiz atradusies jūras krastā, bet pamazām vēju pārpūsta līdz dzelzceļam, pa ceļam apsedzot veco Lilastes krogu. Kopš 1930. gadiem kāpa ir apmežota un pārstājusi pārvietoties.
Attēls:Lilaste Dune, 2022-08-18 (1).jpg|Lilastes paraboliskā kāpa
Attēls:Lilaste Dune, 2022-08-18 (2).jpg|Kāpas apmežotā daļa
Attēls:Road to the beach in Lilaste - panoramio.jpg|Pludmale Lilastē
Attēls:Lilaste river - panoramio (1).jpg|Lilastes upes ieteka jūrā


## Atsauces

## Ārējās saites
Siguļi

**Siguļi** ir ciems Ādažu novada Carnikavas pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā starp Dzirnezeru un Gauju pie autoceļa A1  no pagasta centra Carnikavas,  no novada centra Ādažiem un  no Rīgas centra. Dažkārt tiek uzskatīts par Gaujas ciema daļu.

Siguļi ir Carnikavas vēsturiskā centra pāri upei esoša daļā, kur atradās Carnikavas luterāņu baznīca (nodegusi 2017. gadā). Kopš 19. gadsimta beigām šeit darbojās pagasta skola. Pēckara gados pie Siguļiem izauga vasarnīcu kolonijas Dzirnupe un Gaujmala. 

Siguļos atrodas Ādažu novada Siguļu pirmsskolas izglītības iestāde "Piejūra" (Carnikavas pagasta skolas ēka atklāta 1868. gada 14. novembrī, 1936. gada 25. oktobrī atklāj jauno Carnikavas (Piejūras) speciālās internātpamatskolas ēku), Carnikavas jeb Siguļu kapsēta, vairāki veikali, Dzirnkalna atpūtas bāze.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Mežgarciems

**Mežgarciems** ir ciems Ādažu novada Carnikavas pagastā. Izvietojies pagasta vidienē dienvidaustrumos no Garciema  no pagasta centra Carnikavas,  no novada centra Ādažiem un  no Rīgas centra.

Apdzīvotā vieta izveidojusies bijušajā Padomju armijas Pretgaisa aizsardzības armijas karaspēka daļas nr. 43690 pilsētiņā, kas izveidota ap 1961. gadu. 1993. gadā Krievijas armija bāzi atstāja un līdz 2020. gadam tā bija pamesta. 2020. gadā lielākajā daļā bāzes teritorijas Carnikavas novada pašvaldība izveidoja uzņēmējdarbības parku "Mežgarciems".

Pēc parka izveides daļa bāzes ēku un bunkuru, kā arī dekoratīvā betona žoga fragmenti ir saglabāti kā apskates objekti EuroVelo "Dzelzs priekškara" velomaršrutā un Militārā mantojuma tūrisma projektā ("Lat-Est Military Heritage"). Papildus tam, tuvu bunkuriem izbūvēts atpūtas laukums un informācijas stendi par Carnikavas apkārtnes militāro vēsturi kopš viduslaikiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* S-75 PGA bāze armijas mācību vajadzībām Mežgarciemā
Stirnienes katoļu baznīca

**Stirnienes Svētā Laurencija Romas katoļu baznīca** ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Madonas novada Varakļānu pagasta Stirnienē.

## Vēsture
Pirmā Stirnienes katoļu baznīca šeit tika uzcelta 1757.-1767. gadā. Tā bija koka baznīca, ko 1913. gadā pēc jaunās mūra baznīcas uzcelšanas nojauca un pārveda uz Rudzātu draudzi, kur izmantoja jaunceļamās baznīcas vajadzībām.

Pašreizējā baznīca tika uzcelta 1907. gadā. Pirmais, kurš sāka domāt par jaunas mūra baznīcas celtniecību Stirnienē, bija prāvests Jāzeps Visockis, kurš dzīvoja Atašienē un pārzināja Atašienes filiālbaznīcu. Pēc prāvesta pārcelšanas uz Varakļānu draudzi 1881. gadā Visockis atvēlēja 7100 zelta rubļu Stirnienes baznīcas celtniecībai. Taču baznīcu sāka celt tikai 1902. gadā, to veica prāvests Pauls Virketis Tiltagala sādžā, netālu no Aizkalniešu stacijas, kā agrāk sauca Stirnienes dzelzceļa staciju. Baznīcu uzcēla 1907. gadā un 1914. gada 28. jūnijā Mogiļevas arhibīskaps V. Kļučinskis to konsekrēja Svētā Laurencija godam. Baznīca cietusi Otrajā pasaules karā, tai tika saspridzināti torņi, jumts, bojā gāja ērģeles, taču pakāpeniski baznīca tika atjaunota — 1961. gadā prāvesta Antona Blaževiča vadībā atjaunoja torņus un jumtu, uzliekot arī skārda jumtu, veidoja jaunu apmetumu, krāsoja baznīcas iekšpusi. Vēlāk prāvesta Staņislava Petuško darbības laikā 1966. gadā uzstādīja meistaru Vanaģeļa un Tikera izgatavoto Jēzus Sirds altāri, tika izgatavoti jauni procesijas karogi, 1968. gadā uzcēla plebāniju un saimniecības ēkas, līdz 1979. gadam baznīcas jumtam beidza skārda nomaiņu, nokrāsoja torņus, pārkrāsoja baznīcas iekšpusi un ievilka elektroinstalāciju.
2006. gadā draudze saņēma dāvinājumu — ērģeles no Getingenes draudzes Vācijā, kuras 2007. gada vasarā uzstādīja Alvja Melbārža ērģeļgarbnīcas meistari. Baznīcas dārzā ir apbedīts prāvests Pauls Virketis.
  
## Draudze
Pastāvīga draudze radās 18. gadsimta otrajā pusē.
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Pašlaik (2011) draudzi apkalpo prāvests Rolands Abrickis. Draudzei ir četras kapsētas — Stirnienes kapsēta, Teilānu kapsēta, Kapinieku kapsēta un Saliešu kapsēta.

### Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Svētā Jura diena, Svētā Antona diena, Škaplera diena, Svētā Laura diena, Jaunavas Marijas dzimšanas diena.

## Tehniska informācija
Stirnienes baznīca ir laukameņu mūra — sarkanu ķieģeļu ēka ar diviem torņiem ar skārda jumtu, tā ir iekšpusē trīsnavu telpa ar velvē veidotiem griestiem, kas balstās uz mūra pīlāriem. Baznīca ir 25,5 metrus gara un 15,30 metrus plata, tās grīda ir klāta ar flīzēm. Apkārt dievnama dārzam ir mūra žogs.

## Interjers
Lielajā altārī atrodas altārglezna "Jēzus Olīvu dārzā", kuras autors ir mākslinieks Bitkovs. Svētā Antona altārī ir redzama glezna "Svētais Padujas Antons ar Bērnu Jēzu uz rokām", aplūkojami ir arī Svētā Jura un Jēzus Sirds altāri. Altāri ir apzeltīti.

## Ārējās saites
* www.diena.lv
* www.esilabs.lv 
* Karte
* Attēli
* www.estars.lv

## Atsauces
Latvijas čempionāts šosejas riteņbraukšanā grupas braucienā

**Latvijas čempionāts šosejas riteņbraukšanā** ir ikgadējas sacensības, kurās noskaidro Latvijas čempionu šosejas riteņbraukšanā vairākās kategorijās. Uzvarētājam grupas braucienā tiek pasniegta Jāņa Akmentiņa piemiņas balva.

## Rezultāti
### Vīrieši

### Vīriešu U-23

### Sievietes

### Juniori

### Juniores

## Piezīmes

## Atsauces
Ozolaine (Limbažu pagasts)

**Ozolaine** ir ciems Limbažu novada Limbažu pagastā, pagasta lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojies novada ziemeļos Limbažu pilsētas rietumu pierobežā pie autoceļiem P11 un P12 Dūņezera krastā  no pagasta pārvaldes,  no novada domes Limbažos un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados pie bijušās Ozolaines Mežmuižas, kad tur izveidojās padomju saimniecības “Limbaži” centrālais ciemats. Apbūvē dominē dzīvojamā apbūve: ciemata centrālajā daļā koncentrēta daudzdzīvokļu māju apbūve, bet vienģimeņu māju ar saimniecības ēkām apbūve — ziemeļrietumu daļā. Mājokļi pamatā ir būvēti 1970. gados (silikātķieģelu trīsstāvu daudzdzīvokļu mājas, tipveida vienģimeņu dzīvojamās mājas). Ozolainē atrodas bērnudārzs, kursē Limbažu pilsētas sabiedriskais transports.

## Mežmuiža
Iespējams, Mežmuiža izveidota jau 17. gadsimtā, un tā bija Limbažu pilsmuižas blakusmuiža, kas piederēja Rīgas rātei. Rāte to izrentēja. Senākā laika periodā muižiņa apzīmēta ar nosaukumu “*Forster*”. Šis nosaukums atrodams arī 19. gadsimta kartogrāfiskajā materiālā. No tā atvasināts vārds “Mežmuiža”, kas lietots jau 20. gadsimta sākumā. Padomju laikā muižu pilnībā pārbūvēja. 1962. gadā visu veco iekartojumu līdz pat griestiem novāca, uzbūvēja 2. stāvu un iekārtoja tur kabinetus Limbažu sovhoza speciālistiem. Lejas stāvā paplašināja zāli, ieklāja parketu, uzbūvēja skatuvīti, iekārtoja arī kino telpas. Darbu laikā atklājās, ka jau pirms pārbūves ēkā bijusi centrālā apkure. 1993. gadā ēka tika privatizēta un kopš tā laika stāvēja tukša un vandāļu izpostīta. 2013. gadā ēkā laikus pamanīts un nodzēsts ugunsgrēks. 2016. gadā tā tika no jauna privatizēta.
## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Aloizs Vaznis

**Aloizs Vaznis** ( — ) bija latviešu iekšlietu darbinieks, jurists un politiķis. Pirmais Latvijas Republikas iekšlietu ministrs neatkarības atgūšanas laikā (1990—1991), vēlāk zvērināts advokāts. Līdzautors Rīgas Kinostudijas mākslas filmas "Aveņu vīns" scenārijam.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1934. gada 11. martā Rīgā. Mācījās Rīgas 51. Strādnieku jaunatnes vakara vidusskolā, strādāja par kultūras darbu organizētāju tuberkulozes slimnīcā, piepelnījās kā muzikants restorānā "Lira". Studēja Latvijas Valsts universitātes Juridiskajā fakultātē (1952—1958). Pēc augstskolas beigšanas 35 gadus strādāja Latvijas PSR Iekšlietu ministrijas struktūrās kā operatīvais darbinieks, bija kriminālmeklēšanas dienesta vadītājs un vadīja Nodaļu cīņai pret sociālistiskā īpašuma izlaupīšanu ().

No 1990. līdz 1991. gadam Aloizs Vaznis bija pirmais atjaunotās Latvijas Republikas iekšlietu ministrs Ivara Godmaņa vadītajā Ministru padomē. Pārņēma ministriju laikā, kad bruka vecās iekšlietu struktūras (LPSR iekšlietu ministrs bija Bruno Šteinbriks), strauji pieauga noziedzība. Barikāžu laikā vadīja Latvijas valdībai lojālo milicijas darbinieku pretestību Rīgas OMON uzbrukumiem. 1991. gadā atkāpās no ministra amata (vietā stājās Ziedonis Čevers).

Pēc aiziešanas no politikas bija zvērināts advokāts. 2002. gadā nesekmīgi kandidēja 8. Saeimas vēlēšanās no partijas "Latgales gaisma".

Miris .

## Apbalvojumi
* PSRS Sarkanās Zvaigznes ordenis
* PSRS medaļa "Par kaujas nopelniem"

## Literatūra
* Aloizs Vaznis. Informācija pārdomām. Rīga: Kontinents, 2002.
* Dace Zuiko, Aivars Kļavis. Vaznis Aloizs : Neatkārtojamie noziegumi [par noziedzību padomju Latvijā] // Likuma Vārdā. — Nr. [11] (2002, Nov.), 3., 16.-17. lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Aloiza Važņa stāsts
* Aloizs Vaznis — ziņas par deputāta kandidātu, CVK
Pušmucovas katoļu baznīca

**Pušmucovas Jaunavas Marijas pasludināšanas Romas katoļu baznīca** ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Ludzas novada Pušmucovas pagasta centrā Pušmucovā.

## Vēsture
Pirmo Pušmucovas koka katoļu baznīca uzcēla 18. gadsimta otrajā pusē par muižkunga Ksavera Šadurska līdzekļiem. To 1805. gadā iesvētīja Malnavas draudzes prāvests, Ludzas dekāns un Kijivas kanoniķis Jāzeps Romanovskis, veltot to Jaunavas Marijas pasludināšanas godam. Krāslavas baznīcu uzbūvēja itāliešu arhitekta Parako vadībā. Pabeidzot būvdarbus, viņš apmetās uz dzīvi Ludzā. Viens no viņa bērniem Dominiks Parako vēlākos gados kļuva par Pušmucovas muižkungu un 1850. gadā par saviem līdzekļiem uzsāka koka baznīcas vietā mūra baznīcas celtniecību. Baznīcu mūrēja no akmeņiem un 1852. gadā pabeidza tās celtniecību. 1852. gada 4. oktobrī baznīcu iesvētīja dekāns Romualds Laudanskis, bet 1897. gadā to konsekrēja bīskaps Simons, veltot to tāpat kā veco koka baznīcu Jaunavas Marijas pasludināšanas godam.

## Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Tā darbojusies jau 1790. gadā. Draudzi apkalpo prāvests Antons Justs. Draudzei ir viena — Pušmucovas kapsēta.

### Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Jaunavas Marijas pasludināšanas diena, Svētā Jāņa Kristītāja svētki, Jaunavas Marijas dzimšanas svētki, Jaunavas Marijas Bezvainīgās Ieņemšanas svētki.

## Tehniska informācija
Pušmucovas baznīca ir akmens mūra celtne ar cinkota skārda jumtu un diviem torņiem, kuros atrodas trīs zvani — "Staņislavs", "Jānis" un zvans bez vārda. Tā ir viennavas ēka ar flīžu grīdu, 25,60 metrus gara un 12,80 metrus plata. Ap baznīcu ir mūra žogs.

### Interjers
Baznīcā ir pneimatiskās ērģeles un trīs mūra altāri — galvenajā jeb centrālajā atrodas Marijas pasludināšanas glezna, bet sānu altāros ir ievietotas Svētā Dominika un Svētā Franciska gleznas. Baznīcā aplūkojami arī citi mākslas darbi, procesiju karogi un bronzas lukturi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Ludzas bibliotēkas datu bāze
* Karte
Antonio Banderass

**Hosē Antonio Domingess Banderass** (; dzimis ) ir spāņu aktieris, kino producents un režisors, kā arī dziedātājs. Aktiera karjeru uzsāka 19 gadu vecumā, kad filmējās vairākās Pedro Almodovara filmās. Pēc tam filmējies tādās Holivudas filmās kā "Slepkavas" (*Assassins*), "Evita", "Intervija ar vampīru", "Filadelfija", "Zorro maska", kā arī "Spiegu bērnu" (*Spy Kids*) un "Šreka" filmu ciklos.

Piecas reizes nominēts Zelta globusa balvai — par lomām filmās "Evita" (1996), "Zorro maska" (1998), TV filmā *And Starring Pancho Villa as Himself* (2003), TV miniseriālā *Genius* (2017) un filmā "Sāpes un slava" (2019). Par lomu Pedro Almodovara filmā "Sāpes un slava" nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai un ieguvis Kannu kinofestivāla balvu kā labākais aktieris. 2005. gadā viņam piešķirta zvaigzne Holivudas Slavas alejā.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites

* Antonio Banderass — spānis Holivudā
Magnēts (orientēšanās sacensības)

thumb|200px|Magnēta logo
**Magnēts** ir lielākais un senākais orientēšanās sporta tautas sacensību seriāls Latvijā un Baltijā, ko Rīgā un tās apkārtnē organizē orientēšanās klubs *IK "Auseklis"*. Tas ilgst lielāko gada daļu (no marta beigām līdz oktobra sākumam) un sacensības notiek katru nedēļu darba dienu pēcpusdienās un vakaros (otrdienā — ceturtdienā). Sezonas kopvērtējums tiek noteikts daudzās dzimumu, vecumu un meistarības grupās, vērtējot rezultātus 30 labākajās aizvadītajās kārtās (kopējais kārtu skaits pārsniedz 80). Atsevišķs vērtējums ir Pārdaugavas jeb Daugavas rietumkrasta sacensībām (katru nedēļu vienas sacensības notiek Daugavas kreisajā krastā, bet divas — labajā).

## Vēsture
Sacensību aizsākums ir meklējams 1969. gadā, kad pirmo reizi tika rīkotas iesācēju sacensības "Magnēts-69" desmit kārtās. 1969. gada 24. aprīlī Lilastes apkārtnē notika pirmās "Magnētsa" sacensības, ko rīkoja sporta meistars, Traumatoloģijas un ortopēdijas institūta inženieris Arno Līcis. Vislielāko dalībnieku skaitu "Magnēts" piedzīvoja 1980. gados. Pēdējā desmitgadē sacensības atkal kļūst arvien populārākas, pie tam ir būtiski pieaudzis sacensību kārtu skaits.

Pēdējos gados jau tradicionāli vienam "Magnēta" dalībniekam sezonas kopvērtējumā ir iespēja kļūt par jaunas automašīnas īpašnieku. Šo balvu saņem nevis kopvērtējuma uzvarētājs kādā no grupām, bet tā sezonas noslēguma pasākumā tiek izlozēta starp dalībniekiem, kas ir finišējuši kvalifikācijai nepieciešamajā skaitā kārtu, neatkarīgi no ieņemtās vietas.

Ziemas sezonā tiek rīkots atsevišķs sacensību seriāls "Ziemas Magnēts", kura kārtas notiek no oktobra līdz martam, brīvdienās.

## Uzvarētāji spēcīgākajās grupās
"Magnēta" kopvērtējuma uzvarētāji spēcīgākajās grupās (kopš 2008. gada).

## Atsauces

## Ārējās saites
* "Magnēta" mājas lapa
* "Magnēta" kopvērtējumi (kopš 2008. gada)
Aizpūres baznīca

**Aizpūres Vissvētākās Jaunavas Marijas — ticīgo palīdzības Romas katoļu baznīca** ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Ludzas novada Līdumnieku pagasta Līdumniekos.

## Vēsture
Veidojoties draudzei, tai Ciblas pagasta Dolgošeju sādžā pederēja viens hektārs zemes, 10 ha meža un purva pļavas. 1931. gada 31. maijā Ludzas dekāns Antonijs Urbšs un Eversmuižas draudzes prāvests Kazimirs Buto izvēlējās vietu baznīcas celšanai. Draudzes komiteja vāca ziedojumus baznīcas celšanai. Topošās baznīcas pamatus ielika prāvests Buto, 1933. gada 8. augustā draudzē ieradās jauns prāvests, kurš turpināja iesāktos darbus pie baznīcas celšanas, vienlaicīgi noturot dievkalpojumus neapdzīvotā mājā. Baznīcas projektu veidoja būvtehniķis Škutāns, bet celtniecības darbus vadīja Sokolovs. 1933. gada 20. augustā jaunceļamās baznīcas pamatus iesvētīja Ludzas dekāns Antonijs Urbšs. Sākot ar tā paša gada 18. novembri dievkalpojumi notika pagaidu ēkā. Reizē ar baznīcu tika būvēta arī plebānija. Baznīcu uzcēla 1935. gadā un to konsekrēja bīskaps Jāzeps Rancāns. Baznīcas apdares un labiekārtošanas darbi turpinājās arī vēlākos gados līdz pat 1971. gadam. Baznīcā atrodas relikvārijs, kam ir valsts nozīmes mākslas pieminekļa statuss.

## Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudze dibināta 1929. gadā. Draudzi apkalpo prāvests Rolands Abrickis. Draudzei ir divas kapsētas — Aizpūres kapsēta un Veremu kapsēta.

### Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Jaunavas Marijas pastāvīgā palīga svētki, Svētā Bērtuļa svētki, Svētās Terēzijas no Bērna Jēzus svētki.

## Tehniska informācija
Aizpūres baznīca ir koka 14 metrus gara un 9,25 metrus plata vienjoma celtne ar koka grīdu. Baznīcai ir skārda jumts un viens tornis, no ārpuses tā ir apšūta ar dēļiem. Ap baznīcu ir koka žogs. Baznīcas iekštelpā solos var novietoties 52 cilvēki.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ludzas bibl. datu bāze
* Attēli
* Panoramio attēls
Ambeļu baznīca

**Ambeļu Svētā Jura Romas katoļu baznīca** ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Augšdaugavas novada Ambeļu pagasta centrā apdzīvotā vietā Ambeļos.

## Vēsture
Par baznīcas celšanu noteiktu ziņu nav, bet ir saglabājusies ziņa, ka dominikāņu provinciāls A. Šoļuha 1782. gada 17. decembrī, apmeklējot Aglonas baziliku, uzdevis rūpīgāk apkalpot Ambeļu baznīcu, kas pierāda, ka 1782. gadā baznīca ir jau bijusi. Baznīcu cēlis Z. Plāters kā kapu kapliču, sākotnēji tā ir bijusi neliela, ar apaļiem logiem, kas ir vēl saskatāmi baznīcas vecajā daļā. Kapliča bija veltīta Svētā Jura godam, to izmantoja arī draudzes vajadzībām. 1888. gadā kapliču pārbūvēja par baznīcu, piebūvējot presbitēriju un priekštelpas, kā arī pagarinot to. 
 
## Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Par patstāvīgu draudzi Ambeļi kļuva tikai pēc Pirmā pasaules kara. Draudzi apkalpo prāvests Andrejs Aglonietis. Draudzei ir viena — Ambeļu kapsēta.

### Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Svētā Jura svētki, Svētā Pētera un Pāvila diena un Porciunkula atlaidas.

## Tehniska informācija
Ambeļu baznīca ir 13 metrus gara un 8 metrus plata koka celtne ar šīfera jumtu, uz kura ir neliels tornītis ar krustu. Baznīcas pamats ir būvēts no akmeņiem. Baznīcā ir cementa grīda, solos var novietoties 50 cilvēki. Dievnama griesti ir nedaudz velvēti.

## Interjers
Baznīcā ir viens altāris, kurā ir Jaunavas Marijas glezna. Altāris ir veidots baroka stilā, rotāts ar mākslinieciski augstvērtīgiem un īpatnējiem kokgriezumiem, un tas ir 18. gadsimta beigu valsts nozīmes mākslas piemineklis. Baznīcā ir saglabājušies vairāki mākslas priekšmeti. Nozīmīgs Latgales baroka koktēlniecības paraugs ir 18. gadsimtā veidotais altāra rentabls. Redzamas ir vairāku anonīmu profesionālu mākslinieku 18. gadsimta otrās puses gleznas —"Svētais Jans Nepomuks", "Svētais Francisks Ksaverijs", "Svētais Ignācijs Lojola", kā arī 18. gadsimta beigu darbs "Golgāta". Daļa baznīcas gleznu un amatniecības darbu glabājas Rundāles pils muzejā.

## Ārējās saites
* www.turisms.latgale.lv
* Attēli
* www.travelnews.lv

## Atsauces
Salacgrīvas jahtu osta

**Salacgrīvas jahtu osta** ir Salacgrīvas ostas teritorija, kas atrodas Salacgrīvā, Salacas upes labajā krastā. Osta ir izvietota tā, ka jahtu ienākšana un iziešana no tās ir vienkārša un netraucē Salacgrīvas ostas komerckuģu kustībai un to apkalpošanai. Ostā ir divas peldošās piestātnes, katra 36 m gara, ar 40 jahtu vietām. Piestātnes aprīkotas ar ūdens un elektrības pieslēgumiem. Pie jahtu piestātnes var pienākt jahtas ar iegrimēm līdz 2,5 m. Jahtu ostā atrodas Salacgrīvas ostas pārvaldes administratīvā ēka, kurā ir pieejami viss nepieciešamās labierīcības jahtotājiem. Ostas administrācijas ēkā atrodas Salacgrīvas tūrisma informācijas punkts.

Jahtu ostas atrašanās Salacgrīvas pilsētas centrā dod iespēju viesiem ērti piekļūt visiem pilsētas servisiem — veikaliem, pastam, dažādiem tūrisma objektiem, bankai un bankomātiem, medpunktam, kafejnīcām.

Salacgrīvas jahtu osta darbojas no 1.maija līdz 30.septembrim.

## Ārējās saites
* Salacgrīvas ostas pārvalde
Sigismunds Luksemburgs

**Sigismunds** (, , , ; dzimis , miris ) bija Luksemburgu dinastijas Svētās Romas impērijas ķeizars no 1433. gada līdz savai nāvei. Bija arī Ungārijas Karalistes, Horvātijas Karalistes, Bohēmijas Karalistes, Itālijas Karalistes karalis un Romiešu karalis. Pēdējais Luksemburgu dinastijas imperators. Viens no galvenajiem Konstancas koncila (1414—1418) organizētājiem, kas izbeidza pāvestu un antipāvestu pretstāvi (Lielo Rietumu shizmu). Koncila laikā ar nāvi tika sodīts Jans Huss, kas izsauca Husītu karus.

1396. gada Sigismunds vadīja apvienoto kristiešu armiju, kura uzbruka Osmaņu impērijai. 25. septembrī sultāns Bajezids I smagi sakāva krustnešus Nikopoles kaujā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1368. gadā Nirnbergā Svētās Romas impērijas ķeizara Kārļa IV ģimenē. Bērnību pavadīja Ungārijas galmā, tekoši runāja ungāru valodā, jo kopš sešu gadu vecuma bija saderināts ar Ungārijas troņmantinieci. Ungārijas troni ieguva 1385. gadā, Zvolenā apprecoties ar karalieni Ungārijas Mariju.

Sigismunda vēlēšanās par Romiešu karali vairākums kūrfirstu nobalsoja par viņa brālēnu, Brandenburgas valdnieku Morāvijas Jobstu, bet Saksijas hercogs joprojām atbalstīja 1400. gadā atcelto Sigismunda pusbrāli Vāclavu IV.  Pāris mēnešus uz troni bija trīs Luksemburgu dinastijas pretendenti, līdz 1411. gada janvārī Jobsts mira, bet slimais Vāclavs IV necentās atgūt troni.

1414. gadā Sigismunds devās kronēties uz Āheni, tajā pašā gadā Konstancas koncils pieņēma lēmumu par Jana Husa sodīšanu ar nāvi. Sigismunds cieta neveiksmi Husītu karu sākumā, bet 1429. gadā viņš ļāva Lietuvas dižkunigaitim Vītautam kronēties par Lietuvas karali, kas nenotika Vītauta nāves dēļ.

No savas varas 27 gadiem Sigismunds tikai 2 pavadīja impērijas teritorijā. Luksemburgas hercogistē valdīja viņa radiniece Elizabete, bet varu Brandenburgas markgrāfistē viņš nodeva Frīdriham Hohecollernam.

## Atsauces

## Ārējās saites
1368. gads

**1368. gads** () bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.

## Notikumi

### Nezināms datums

## Dzimuši
* 14. februāris — Sigismunds Luksemburgs (*Sigismundus Luxemburgicus*), Svētās Romas impērijas imperators (miris 1437.)
* 3. decembris — Šarls VI (*Charles VI*), Francijas karalis (miris 1422.)

## Miruši
Arendoles baznīca

**Arendoles Dievmātes Romas katoļu baznīca** ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Preiļu novada Rožkalnu pagasta apdzīvotā vietā Arendolē.

## Vēsture
Sākotnēji Arendolē bija astoņstūraina koka kapliča,kurā dievkalojumus noturēja Līksnas prāvesti četras reizes gadā. Vēlāk to apkalpoja Kalupes prāvesti. Pirmā pasaules kara laikā, 1916. gadā karavīri kapliču izjauca un sadedzināja malkā. Arendoles draudzi nodibināja pēc Pirmā pasaules kara. 1926. gadā Kalupes prāvests Vitālijs Treibšo draudzes vajadzībām iegādājās nopostītu mūra ēku — bijušo muižas ēku, kas iepriekš bija kalpojusi kā galdnieku darbnīca un pielāgoja to baznīcas vajadzībām, samūrējot sienas, ieliekot grīdu un griestus, kā arī uzbūvējot tornīti. Dievnamam tika iegādāts koka altāris ar Dievmātes un Jēzus Sirds gleznu. Baznīcu iesvētīja 1936. gada oktobrī Aglonas dekāns A. Broks Dievmātes godam. Padomju varas gados, 1966. gadā baznīca draudzei tika atņemta un izmantota laicīgām vajadzībām. Draudzes darbība tika atjaunota 1989. gadā, kad tā atguva baznīcu. 2004. gada vasarā prāvesta Aleksandra Madelāna vadībā baznīcai tika atjaunots tornis ar krustu.

## Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Pašlaik draudzi apkalpo prāvests Aleksandrs Madelāns.

## Ārējās saites
* Latgales dati
* Dievnama attēli
* www.varkava.lv
## Atsauces
Ausmas

**Ausmas** var būt:
* Amatas novada domes ēka;
* Allažmuižas agrākais nosaukums;
* Lādezera agrākais nosaukums.

## Skatīt arī
* Ausma
* Ausmas iela
Lādezers (nozīmju atdalīšana)

**Lādezers** var būt:
* Lādezers — apdzīvota vieta Limbažu pagastā
* Lādezers — latviešu mūzikas grupa

## Skatīt arī
* Lādes ezers
1432. gads

**1432. gads** () bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.

## Notikumi
* 1. jūnijs — kaujā pie Sanromano Florences Republikas karaspēks sakāva Sjēnas spēkus.

### Nezināms datums
* Francijas pilsētā Kānā tika dibināta universitāte.

## Dzimuši
* 15. janvāris — Afonsu V, Portugāles karalis (miris 1481. gadā)
* 30. marts — Mehmeds II, Osmaņu impērijas sultāns. (miris 1481. gadā)
* *datums nezināms*
** Inocents VIII (*Innocentius VIII*), Romas pāvests. (miris 1492. gadā)

## Miruši
* 1. janvāris — Aleksandrs cel Buns, Moldovas kņazistes valdnieks.
* *datums nezināms*
** Jusufs IV, Granadas sultāns.
Lādezers

**Lādezers** (agrāk **Ausmas**) ir ciems Limbažu novada Limbažu pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā Lādes ezera dienvidaustrumu krastā pie autoceļa P9  no pagasta pārvaldes,  no novada domes Limbažos un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta (Ausmas) izveidojusies pēckara gados 2,5 km no bijušās Lādes muižas centra kā kolhoza «Komunārs» (vēlāk — «Lādezers») centrālais ciemats. Mājokļu celtniecība ciemā visintensīvāk notikusi 1970.—1980. gados. Ciemā ir četras daudzstāvu mājas, kompakta tipveida («Līvānu» tipa un slikātķieģeļu) privātmāju apbūve, kā arī 21. gadsimta sākumā veidojusies jaunā apbūve Lādes ezera piekrastē. Ražošanas sektors izvietots ciema austrumu daļā, kur darbojas šūšanas cehs un kokapstrādes uzņēmums. Lādezera ciemā ir pamatskola, pasts, veikals.


Lādezersi kool.JPG
Lādezers, veetorn.JPG
Nabes ezers.JPG
Lādezers, mälestusmärk.JPG


## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Dejans Bodiroga

**Dejans Bodiroga** (, *Dejan Bodiroga*; dzimis ) ir bijušais serbu basketbolists, spēlējis vieglā uzbrucēja un uzbrūkošā aizsarga pozīcijā, bijis Dienvidslāvijas izlases dalībnieks.

Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem basketbolistiem, kas nav spēlējuši NBA.

## Karjera
Profesionāļa karjeru uzsāka 1989. gadā Zreņaninas "Proleter" vienības sastāvā. Pēc vienas aizvadītas sezonas "Proleter" viņš pārgāja uz Horvātijas klubu *[[KK Zadar]]*. 1992. gadā kļuva par Itālijas Triestes "Pallacanestro" vienības basketbolistu. Pēc tam spēlēja vēl vienā Itālijas klubā — Milānas "Olimpia" —, tā sastāvā 1996. gadā uzvarēja Itālijas līgā un Itālijas kausa izcīņā.

Laikā no 1996. līdz 1998. gadam spēlēja Spānijas Madrides "Real" sastāvā, ar ko 1997. gadā kļuva par Saportas kausa ieguvējiem. Četrus gadus spēlējis arī Grieķijā — Atēnu "Panathinaikos". Tā sastāvā divas reizes uzvarēja Eirolīgā (2000, 2002) un trīs reizes kļuva par Grieķijas čempionu (1999, 2000, 2001). 2002. gadā pārgāja uz *[[FC Barcelona (basketbola klubs)|FC Barcelona]]*. Tā sastāvā guva vēl vienu uzvaru Eirolīgā (2003), kā arī kļuva par divkārtēju Spānijas čempionu (2003, 2004). 2003. gadā izcīnīja arī Spānijas kausu un 2004. gadā — Spānijas Superkausu. Karjeru noslēdza Itālijas klubā Romas "Virtus".

Dienvidslāvijas izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu 1996. gada Olimpiskajās spēlēs, divas reizes uzvarējis Pasaules čempionātā (1998, 2002), trīs reizes Eiropas čempionātā (1995, 1997, 2001), kā arī bronzu 1999. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Blendovas tuksnesis

thumb|350px|Blendovas tuksneša ainava
**Blendovas tuksnesis** () 9 km garš un 3—4 km plats smiltājs Polijas vidienē Silēzijas vojevodistē pie Dombrova Gurņičas pilsētas. Izvietojies galvenokārt Silēzijas augstienē un tā platība ir . Blendovas tuksnesis ir lielākais tālu no jūras piekrastes esošais smiltājs Viduseiropā.

Smiltājs veidojies, kūstot pēdējā ledus laikmeta ledājiem. Vidējais smilšu slāņa biezums ir , lielākais — . Tagadējā tuksnešainā ainava izveidojusies viduslaikos kalnrūpniecības rezultātā (cinka, sudraba, ogļu ieguve).

Otrā pasaules kara laikā Vērmahta Āfrikas korpuss Blendovas tuksnesi izmantoja mācībām un tehnikas izmēģinājumiem pirms došanās uz karadarbību Ziemeļāfrikā.

## Ārējās saites

* Blendovas tuksneša fotogalerija
* Polska Sahara
1424. gads

**1424. gads** () bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās sestdienā.

## Notikumi
* 12. augusts — Hunsji kļuva par ceturto Minu dinastijas Ķīnas imperatoru
* 17. augusts — Simtgadu karš: notika Verneilas kauja
* 18. novembris — sākās spēcīgi vētras izraisīti plūdi mūsdienu Nīderlandes piekrastē

### Nezināms datums

## Dzimuši
* 31. oktobris — Vladislavs III Varnietis, Polijas karalis 

## Miruši
* 10. maijs — Go-Kamejama, Japānas imperators (dzimis ap 1347.)
* 10. jūnijs — Dzelzs Ernsts (*Ernst der Eiserne*), Iekšaustrijas hercogs (dzimis 1377. gadā)
* 16. jūnijs — Johans VI Ambundi, Rīgas arhibīskaps
* 12. augusts — Junle, Ķīnas imperators (dzimis 1360.)
* 11. oktobris — Jans Žižka (*Jan Žižka*), husītu līderis (iesp. dzimis 1360.)
Asūnes baznīca

**Asūnes Svētā Krusta paaugstināšanas Romas katoļu baznīca** ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Krāslavas novada Asūnes pagasta centrā apdzīvotā vietā Asūnē.

## Vēsture
Asūnes pirmā katoļu koka baznīca ar jezuītu gādību par Polijas karaļa Jāņa III līdzekļiem tika uzcelta 1680. gadā. To uzbūvēja bez muižas palīdzības, pašiem draudzes locekļiem gādājot strādniekus, materiālus, pārtiku un malku.

Pašreizējā mūra baznīca vecās, pussabrukušās baznīcas vietā ir uzcelta 1816. gadā par draudzes, prelāta Višomirska un kanoniķa Kupreviča līdzekļiem. 1819. gadā bīskaps V. Kamionka to konsekrēja Svētā Krusta paaugstināšanas godam. Baznīcas dārzā ir apbedīti priesteri Ignācijs Šidlovskis un Aleksandrs Meškovskis.

## Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Pāvels Turonoks. Asūnes draudze veidojās jau 17. gadsimtā, par ko liecina metriku grāmatas, kas iznāk no 1695. gada. Draudzei ir astoņas kapsētas — Asūnes kapsēta, Dūķeļu kapsēta, Perveļovas kapsēta, Kromanišku kapsēta, Kriškinovas kapsēta, Vorzovas kapsēta, Veteraucu kapsēta un Melkeru kapsēta.

### Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Jaungads, Svētā Izidora — arāja diena, Vasarsvētki, Svētā Pētera un Pāvila diena, Kunga Jēzus apskaidrošanas svētki, Svētā Krusta paaugstināšana.

## Tehniska informācija
Asūnes baznīca ir mūra viennavas krustveida celtne ar skārda jumtu, 38 metrus gara un 19 metrus plata. Baznīcas solos var novietoties 128 cilvēki. Ieejas vārtos ir liels mūra zvanu tornis ar trim zvaniem. Ap baznīcu ir mūra žogs.

## Interjers
Baznīcā ir četri altāri. Galvenajā altārī ievietotas Jaunavas Marijas un Svētās Helēnas gleznas, kā arī Svētā Antonija un Svētā Franciska skulptūras, citos altāros redzamas Kristus transfigurācijas, Svētā Jura, Svētā Izidora, Svēto Pētera un Pāvila gleznas.

Iespējams aplūkot "Asūnes evaņģēliju", pirmo latgaliešu valodā izdoto grāmatu, kas Asūnē apkopota 1730. gadā, vēl darbojoties vecajai baznīcai. Baznīcā atrodas ērģeles lietošanas kārtībā.

## Sikspārņi
Asūnes baznīcā notiek dīķu naktssikspārņu uzskaite, jo tajā atrodas sikspārņu kolonija.

## Ārējās saites
* Dagdas dekanāta mājaslapa
* www.zudusilatvija.lv
* Vēsture un attēli

## Atsauces
Kaijciems

**Kaijciems** (agrāk **Sārumi**) ir ciems Limbažu novada Limbažu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos Sāruma ezera ziemeļu krastā  no pagasta pārvaldes un  no novada domes Limbažos un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta veidojas no vairākām atsevišķām viensētām abpus ceļam. Kaijciemā ir pasts un veikals. Ezera krastā vairākas atpūtas bāzes.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Atašienes baznīca

**Atašienes Sāpju Dievmātes Romas katoļu baznīca** ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Jēkabpils novada Atašienes pagasta centrā, apdzīvotajā vietā Atašienē. Baznīca ir vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis.

## Vēsture
Atašienes pirmā katoļu koka baznīca tika uzcelta 1804. gadā par draudzes un muižtura Borha līdzekļiem, veltot to Svētā Kārļa Boromeja godam. 1869. gadā ar Atašienes grāfa Borha un Augusta Višņevska atbalstu to prāvests J. Visockis pārveidoja un paplašināja. Pēc pārbūves tā kļuva 223 m² liela viennavas celtne ar diviem torņiem. Baznīcas fasādē bija strupināts zelmenis, virs kura atradās kubs, bet virs tā — piramīda. Dievnamam bija vairākas ieejas durvis — galvenā ieeja, ieeja no sāniem un ieeja no sakristejas. Tai bija nelieli logi, dēļu grīda, bet kora telpas balstījās uz koka pīlāriem. Baznīcā atradās divi ar kokgriezumiem greznoti koka altāri. Galvenajā altārī bija Jaunavas Marijas glezna, bet sānu altārī Jēzus Kristus tēls. Evaņģēlija pusē bija biktskrēsls, virs kura atradās ambona.

Par jaunas Atašienes baznīcas celtniecību sāka rūpēties prāvests Boļeslavs Grišāns, kurš ar draudzes locekļu atbalstu sagādāja celtniecības materiālus, kā arī lūdza arhitektam Pavlovam izstrādāt projektu. 1931. gadā tika likti jaunās baznīcas pamati, kurus iesvētīja bīskaps Jāzeps Rancāns. 1932. gadā prāvests Grišāns tika pārcelts uz Krāslavas draudzi, bet viņa vietā nāca prāvests Vladislavs Jankovskis, kurš turpināja iesāktos darbus. Dievnama mūrēšanas darbus vadīja Rēzeknes meistars Kulakovs, bet namdara darbus veica Prezmas meistars Romančuks. Baznīcu uzcēla 1937. gadā, to septembra pēdējā svētdienā konsekrēja bīskaps Jāzeps Rancāns, veltot Sāpju Dievmātes un Svētā Kārļa Boromeja godam.

## Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Viktors Naglis. Atašiene ilgus gadus bija Stirnienes draudzes filiāle, tikai 1916. gadā tā atdalījās no Stirnienes draudzes un kļuva par patstāvīgu draudzi. Draudzei ir viena — Atašienes kapsēta.

### Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Jaungads, Jaunavas Marijas šķīstīšanas svētki, Svētā Jāzepa diena, Debeskāpšanas svētki, Kristus Miesas svētki, Svētās Annas diena, Jaunavas Marijas sāpju svētki, Svētā Kārļa diena.

## Tehniska informācija
Atašienes baznīca ir divtorņu laukakmeņu mūra celtne ar skārda jumtu un flīžu grīdu. Lietošanas kārtībā ir fisharmonijs.
Galvenajā altārī iespējams aplūkot Sāpju Dievmātes svētbildi.

## Ārējās saites
* Vēsture 
* Vecās baznīcas attēls
* Attēli

## Atsauces
.vi

**.vi** ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar ASV Virdžīnām. Domēns izveidots . Domēna sponsors ir *Virgin Islands Public Telecommunication System*, kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu. Domēnus var reģistrēt gan otrajā līmenī, gan trešajā līmenī zem šādiem otrā līmeņa domēniem: .co.vi, .org.vi, .com.vi, .net.vi un .k12.vi.

## Ārējās saites

*
Augškalnes baznīca

**Augškalnes Svētās Ģimenes Romas katoļu baznīca** ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Augšdaugavas novada Ambeļu pagasta apdzīvotā vietā Augškalnē.

## Vēsture
Pēc Pirmā pasaules kara tika nolemts dibināt jaunu Augškalnes draudzi, tāpēc Aglonas vikārs Jānis Romanovskis 1926. gadā uzsāka baznīcas būvi, kas beidzās pēc diviem gadiem un 1928. gada 16. decembrī baznīcu iesvētīja prelāts Daniels Jasinskis. 
Augškalnes katoļu baznīca bija gotiskā stila koka celtne ar akmens mūra pamatiem un 29 metrus augstu torni. Tā bija 24,7 metrus gara un 13,2 metrus plata trīs navu ēka krustveida formā. Iekštelpās bija betona grīda, bet altāra daļā un sakristejā — koka. Dievnamam bija trīs altāri — lielaja altārī bija Svētās Ģimenes glezna, sānu altāros — Jēzus Sirds un Svētās Terēzijas glezna. Otrā pasaules kara laikā, 1944. gada jūlijā baznīca nodega.

Pēc kara bijušā pasta ēkā prāvests Leons Dzenis iekārtoja kapelu, kur sāka noturēt dievkalpojumus. Leonu Dzeni 1946. gada pavasarī nomainīja prāvests Jānis Strods, kurš uzsāka jaunas baznīcas būvi, kurai līdzekļus saziedoja draudzes locekļi. Ēku uzcēla no baļķiem, apšujot ar dēļiem, bet vidu piepildīja ar zāģu skaidām. 1947. gada 14. augustā prāvests Jānis Strods iesvētīja baznīcu un noturēja pirmo dievkalpojumu. Vēlākos gados prāvesta Antona Mičulīša laikā baznīcā tika veikti pārbūves un iekārtošanas darbi — uzlika skārda jumtu, apšuva ar baltajiem ķieģeļiem, bet iekšpusi ar finieri. Dievnamam tika uzbūvēti jauni altāri, izgatavoti soli un ievilkta elektrība.

## Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Andrejs Aglonietis. Draudze izveidojās pēc Pirmā pasaules kara. 1916. Draudzei ir sešas kapsētas — Augstkalnes kapsēta, Rogaču kapsēta, Raudinas kapsēta, Kukuru kapsēta, Putānu kapsēta un Klekeru kapsēta.

### Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Svētās Ģimenes svētki, Svētā Jāzepa diena, Vissvētākās Jēzus Sirds svētki, Svētās Terēzijas no Bērna Jēzus svētki.

## Tehniska informācija
Augškalnes baznīca ir 24,70 metrus gara un 8,5 metrus plata trīsnavu ēka ar torni. Baznīcas solos var novietoties 80 cilvēku. Lietošanas kārtībā ir fisharmonijs un ērģeles. Baznīcas dārzu ietver koka latiņu mūra stabiņos žogs.

## Ārējās saites
* Vēsture
* Attēli

## Atsauces
Broņislavs Komorovskis

**Broņislavs Marija Komorovskis** (; dzimis , Oborņiki Slonski) ir bijušais Polijas prezidents, vēsturnieks. Viņš šajā amatā stājās pēc iepriekšējā valsts prezidenta Leha Kačiņska bojāejas aviokatastrofā 2010. gadā. Pirms stāšanās prezidenta amatā, B. Komorovskis bija partijas "Pilsoņu platforma" loceklis. Laikā no 2000. līdz 2001. gadam viņš bija Polijas Aizsardzības ministrs.

Komunistu režīma laikā viņam tika piespriests mēnesi ilgs cietumsods par demonstrāciju organizēšanu un pagrīdes literatūras izdošanu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Biogrāfija
Lāde

**Lāde** var būt:
* Lāde — tara mantu glabāšanai
* Lāde — apdzīvota vieta Limbažu pagastā
* Lāde — bijusī stacija dzelzceļa līnijā Rīga—Rūjiena
Lāde (ciems)

**Lāde** (agrāk arī **Šķērstiņi**) ir ciems Limbažu novada Limbažu pagastā. Izvietojies pagasta rietumos Skujas ezera krastā  no pagasta pārvaldes un  no novada domes Limbažos un  no Rīgas.

Ciemu veido galvenokārt tipveida vienģimeņu dzīvojamo māju ar saimniecības ēkām grupa (12 saimniecības). Lādes ciemā ir pasts un bibliotēka (bijušās Lādes skolas ēkā).

## Vēsture
thumb|250px|left|Lādes muižas kungu māja (pirms 1940).
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie kādreizējās Lādes muižas (). 
18. gadsimtā Lādes muižā bija ķieģeļu ceplis, uz ķieģeļu plakanās puses virsmas bija paliels spiedogs apvērstas sirds veidolā, kuras vidū iekļauti muižas vai ražotnes nomnieka iniciāļi - *H. I. v R.*, iezīmētie ķieģeļi izmantoti arī vairāku tuvējo Limbažu pilsētas ēku būvniecībā.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Komorovskis

**Komorovskis** var būt:

* Broņislavs Komorovskis (*Bronisław Komorowski*, 1952) — poļu politiķis
* Tadeušs Komorovskis (*Tadeusz Komorowski*, 1895-1966) — poļu ģenerālis
Beovulfs

thumb|Darba pirmā lapa.
**"Beovulfs"** (; ) ir senangļu valodā sarakstīts varoņeposs, kas sastāv no 3182 rindām. Eposa darbība notiek Skandināvijā (Dānijā un Zviedrijā). Nav zināms ne eposa autors, ne tā sarakstīšanas laiks. Taču tiek uzskatīts, ka tas ticis sarakstīts laikā starp 8. un 11. gadsimtu. Tas tiek uzskatīts par vienu no svarīgākajiem anglosakšu literatūras darbiem.

Līdz mūsdienām ir saglabājies tikai viens rokraksts, kas ir zināms kā *Nowell Codex*.

Eposā gētu varonis Beovulfs cīnās ar trim pretiniekiem: Grendelu, Grendela māti un vārdā nenosauktu pūķi. Pēc pirmajām divām uzvarām Beovulfs atgriežas mājās Jētalandē (Zviedrijā) un kļūst par gētu karali. Pēdējā kauja notiek 50 gadus vēlāk. Tajā viņš tiek nāvējoši ievainots un Beovulfs tiek apglabāts kapkalnā Jētalandē.

Latviešu valodā eposa fragmenti pieejami A. Grīnblata rakstā par "Beovulfu" LVU Zinātniskajos rakstos, 1. sērijas 32. sējumā "Apcerējums par svešvalodām un to mācīšanu", kas izdots Rīgā 1959. gadā (239.—244. lpp.).

## Atsauces

## Ārējās saites
Šeimuss Hīnijs

**Šeimuss Hīnijs** (, izrunā: ; dzimis , miris ) bija īru dzejnieks, dramaturgs, tulkotājs un pasniedzējs.

Viņš ir saņēmis Nobela prēmiju literatūrā (1995), T. S. Eliota balvu (2006) un divas *Whitbread* balvas (1996, 1999). Viņš ir bijis Oksfordas un Hārvarda universitāšu profesors un 1996. gadā kļuva par *Ordre des Arts et des Lettres* komandieri. 2011. gadā *[[The Observer]]* viņu atzina par vienu no 300 britu intelektuāļiem. T. S. Eliota balva viņš saņēma par *District and Circle* (poēmu kolekcija).

## Galvenie dzejas darbi
* 1966: *[[Death of a Naturalist]]*
* 1969: *[[Door into the Dark]]*
* 1972: *[[Wintering Out]]*
* 1975: *[[Stations]]*
* 1975: *[[North (literatūra)|North]]*
* 1979: *[[Field Work]]*
* 1984: *[[Station Island]]*
* 1987: *[[The Haw Lantern]]*
* 1991: *[[Seeing Things]]*
* 1996: *[[The Spirit Level]]*
* 2001: *[[Electric Light]]*
* 2006: *[[District and Circle]]*
* 2010: *[[Human Chain]]*

## Atsauces

## Ārējās saites

*
.tf

**.tf** ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Francijas Dienvidjūru un Antarktikas Zemēm. Domēns izveidots 1997. gadā. Domēna sponsors ir *AFNIC*, kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu.

## Ārējās saites

*
.pr

**.pr** ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Puertoriko. Domēns izveidots 1989. gadā. Domēna sponsors ir *Gauss Research Laboratory Inc*, kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu. Domēnu reģistrēšanai nav ierobežojumi, izņemot dažus trešā līmeņa domēnus. 2011. gadā maksa par domēnu otrajā līmenī bija 1000 ASV dolāri gadā.

## Ārējās saites

*
.nc

**.nc** ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Jaunkaledoniju. Domēns izveidots 1993. gadā. Domēna sponsors ir *Office des Postes et Telecommunications*, kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu. Domēnus zem .nc var reģistrēt tikai uzņēmumi vai organizācijas, kas atrodas Jaunkaledonijā. Individuālas personas to nevar izdarīt.

## Ārējās saites

*
2. maršruts

**2. maršruts** var būt:

* autobusu maršruti:
** 2. autobusu maršruts — maršruts Daugavpilī;
** 2. autobusu maršruts — maršruts Jēkabpilī;
** 2. autobusu maršruts — maršruts Liepājā;
** 2. autobusu maršruts — maršruts Ogrē;
** ''2. autobusu maršruts'' — bijušais maršruts Rēzeknē;
** 2. autobusu maršruts — maršruts Rīgā.

* tramvaju maršruti:
** 2. tramvaju maršruts — maršruts Daugavpilī;
** 2. tramvaju maršruts — maršruts Rīgā;
** 2. tramvaju maršruts — maršruts Ščecinā.

* trolejbusu maršruti:
** ''2. trolejbusu maršruts'' — bijušais maršruts Rīgā.
3. maršruts

**3. maršruts** var būt:

* autobusu maršruti:
** 3. autobusu maršruts — maršruts Jēkabpilī;
** 3. autobusu maršruts — maršruts Rēzeknē:
*** ''Varoņu iela – Zivju bāze'' — bijušais maršruts, kas tika slēgts 2011. gada 31. decembrī;
*** Blaumaņa iela – Zivju bāze — maršruts, kas tika atklāts 2012. gada 1. janvārī;
** 3. autobusu maršruts — maršruts Rīgā.

* tramvaju maršruti:
** 3. tramvaju maršruts — maršruts Daugavpilī;
** 3. tramvaju maršruts — maršruts Rīgā;
** 3. tramvaju maršruts — maršruts Ščecinā.

* trolejbusu maršruti:
** 3. trolejbusu maršruts — maršruts Rīgā.
4. maršruts

**4. maršruts** var būt:

* autobusu maršruti:
** ''4. autobusu maršruts'' — bijušais maršruts Ogrē;
** 4. autobusu maršruts — maršruts Rēzeknē:
*** ''Blaumaņa iela – Ozolaine'' — bijušais maršruts;
*** Blaumaņa iela – F. Kempa iela – Vipinga — maršruts, kas tika atklāts 2012. gada 1. janvārī;
** 4. autobusu maršruts — maršruts Rīgā.

* tramvaju maršruti:
** 4. tramvaju maršruts — maršruts Daugavpilī;
** ''4. tramvaju maršruts'' — bijušais maršruts Rīgā;
** 4. tramvaju maršruts — maršruts Ščecinā.

* trolejbusu maršruti:
** 4. trolejbusu maršruts — maršruts Rīgā:
*** ''Šmerlis – Centrāltirgus'' — bijušais maršruts, kas tika slēgts 2011. gada 1. jūnijā;
*** Jugla – Ziepniekkalns — maršruts, kas tika atklāts 2020. gada 2. janvārī;
** 4. trolejbusu maršruts — maršruts Tallinā.
Helle Torninga-Šmita

**Helle Torninga-Šmita** (, ; dzimusi ) ir bijusī dāņu politiķe, bijusi 26. Dānijas premjerministre (2011—2015) un Dānijas Sociāldemokrātu partijas līdere.

Laikā no 1999. līdz 2004. gadam H. Torninga-Šmita bija Eiroparlamenta deputāte un vēlāk tika ievēlēta Dānijas parlamentā. Viņa ir studējusi politoloģiju Kopenhāgenas Universitātē un Eiropas koledžā.

Par Sociāldemokrātu partijas līderi viņa kļuva 2005. gadā, aizvietojot Mogenu Liketoftu. 2007. gadā notikušajās vēlēšanās viņas vadītā partija neieguva vairākumu. Savukārt  notikušajās vēlēšanās viņas partija guva balsu vairākumu. 2011. gada 3. oktobrī karaliene Margrēte II apstiprināja Helli Torningu-Šmitu par Dānijas valdības vadītāju, tādējādi viņa kļuva par pirmo sievieti šajā amatā. 2015. gada 28. jūnijā atkāpās no amata, bet 2016. gada aprīlī paziņoja par aiziešanu no politikas. Kopš tā laika ir starptautiskās nevalstiskās organizācijas "Glābiet Bērnus" () vadītāja.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Biogrāfija
.nu

**.nu** ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Niue. Domēns izveidots 1997. gadā. Domēna sponsors ir *Internet Users Society - Niue*, bet domēnu reģistrēšanu nodrošina *.NU Domain Ltd*. Tikai daži no domēniem ir saistīti ar Niue. Domēns ir diezgan populārs Zviedrijā, Dānijā, Nīderlandē un Beļģijā.

## Ārējās saites

*
.su

**.su** ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar bijušajām Padomju Savienības valstīm. Domēns izveidots  un ir aktīvs vēl joprojām. Domēna sponsors ir *РосНИИРОС*, kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu.

## Ārējās saites

*
SU

**SU** var būt:

* Su-27 — Padomju Savienības/Krievijas iznīcinātājs;
* SU-76 — Padomju Savienības pašgājējartilērijas iekārta;
* .su — ar bijušajām Padomju Savienības valstīm saistīts augšējā līmeņa domēns.
Tenzins Gjaco

**Tenzins Gjaco** (, dzimis ) ir 14. dalailama, pašreizējais Tibetas budisma garīgais līderis. Par dalailamu viņš kļuva 15 gadu vecumā . Līdz 1959. gadam viņš bija Tibetas valdības galva, bet, pēc neveiksmīgas sacelšanās pret Ķīnas Tautas Republikas pārvaldi, aizbēga no Tibetas. Viņam patvērumu sniedza Indija, kur Daramsalas pilsētā dalailama ir izveidojis Tibetas trimdas valdību. Trimdas sākumā dalailama uzstāja uz neatkarīgas Tibetas atjaunošanu, bet vēlāk mīkstināja savu nostāju un pieprasīja "jēgpilnu autonomiju" Ķīnas sastāvā. Dalailama uzstāja uz nevardarbīgas pretošanās metodēm. 1989. gadā Tenzins Gjaco saņēma Nobela miera prēmiju.

2011. gada martā Tenzins Gjaco paziņoja, ka plāno atteikties no savas politiskās darbības un pilnībā nodot Tibetas trimdas valdības vadību vēlētiem pārstāvjiem.

## Viesošanās Latvijā
Tenzins Gjaco ir vienīgais dalailama, kurš viesojies Latvijā. Pirmo reizi Tenzins Gjaco Latvijā viesojās 1991. gadā, otro reizi 2001. gada jūnijā, trešo reizi 2013. gada septembrī, nolasot publisku lekciju "Līdzcietības kultūra" Arēnā Rīga, ceturto reizi 2016. gada oktobrī, piekto reizi 2018. gada jūnijā, vadot mācības Skonto hallē.

## Skatīt arī
* Dalailamu uzskaitījums

## Atsauces

## Ārējās saites

* 14. dalailamas biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā