Staņislavs Rogoļevs

**Staņislavs Rogoļevs** (; dzimis , miris ) bija sērijveida slepkava un izvarotājs, kas veica noziegumus Latvijas teritorijā (galvenokārt Pierīgā un Jūrmalā) 20. gadsimta astoņdesmito gadu sākumā. Veica uzbrukumus vismaz 21 sievietei, no kurām 10 tika noslepkavotas.

Noziegumi izraisīja rezonansi un baumas sabiedrībā. Varas iestādes un milicija veica plašus pasākumus noziedznieka notveršanai, izmeklēšanu vadīja nākamais ģenerālprokurors Jānis Skrastiņš. Slepkavu notvēra Ulbrokā, atzina par pieskaitāmu un ar tiesas lēmumu sodīja ar nāvi.

Andris Grūtups 2010. gadā izdeva grāmatu "Maniaks" par Staņislava Rogoļeva noziegumiem un izmeklēšanu.

## Dzīvesgājums
Staņislavs Rogoļevs dzimis 1941. gada 14. februārī. Viņa tēvs Jans, polis, gāja bojā kara laikā, māte Kilikija, vecticībniece, dēlu audzināja viena pati.

Rogoļevs tiesāts četras reizes, vienu reizi par izvarošanu. Kolonijā sadarbojās ar administrāciju, pēc atbrīvošanas kļuva par milicijas ziņotāju.

Turpmākajos gados turpināja izdarīt smagus noziegumus. 1980. gada oktobrī Jelgavā viņš un viņa līdzdalībnieks Aldis Svare izvaroja 28 gadus vecu sievieti. Tā paša gada 26. oktobrī netālu no Jumpravas stacijas Rogoļevs, draudot ar nazi, uzbruka 17 gadus vecai meitenei, piekāva viņu un mēģināja izvarot, taču cietušajai izdevās izbēgt. 1980. gada 8. novembrī Salaspilī (Doles stacijā) viņš divas reizes ar nazi sadūra 44 gadus vecu sievieti, kura atteicās ar viņu runāt, taču viņa izdzīvoja. 18. novembrī Rogaļovs un Svare piekāva un izvaroja 32 gadus vecu sievieti, kurai tomēr izdevās izbēgt. 26. novembrī netālu no Lielupes stacijas Rogoļevs uzbruka 27 gadus vecai meitenei, sadūra viņu ar nazi, taču bija spiests aizbēgt, kad notikuma vietai tuvojās cilvēki. 27. novembrī viņš mēģināja uzbrukt 24 gadus vecai meitenei netālu no Jumpravas stacijas, taču viņa spēja aizsargāties un izglābās ar viegliem ievainojumiem.

1980. gada decembrī Rogoļevs izvaroja 18 gadus vecu meiteni netālu no viņas mājām. Vecgada vakarā Babītē viņš kopā ar Svari izvaroja, aplaupīja un nogalināja 34 gadus vecu sievieti. 1981. gada martā dārzkopības kooperatīva teritorijā Rogoļevs aplaupīja un nogalināja 47 gadus vecu sievieti. 1981. gada 8. aprīlī Rīgas Maskavas rajonā viņš uzbruka kādai sievietei alkohola reibumā, izvaroja un nogalināja. 1981. gada jūlijā Vecāķos Rogoļevs ar svina cauruli piekāva 18 gadus vecu puisi, domādams, ka viņš ir miris, pēc tam viņš uzbruka 16 gadus vecai meitenei, viņu piekāva un aplaupīja. Tā paša gada jūlija beigās viņš no Čeļabinskas atvilināja ciemos 43 gadus vecu sievieti, izvaroja, aplaupīja un nosmacēja.

1981. gada 27. augustā Rogoļevs pastrādāja vienu no brutālākajiem uzbrukumiem: viņš pie vilciena Stučkā izsekoja 24 gadus vecu meiteni un sadūra viņu aptuveni 80 reizes. Sākotnēji par noziegumu tika notiesāti trīs nevainīgi vīrieši, no kuriem vienam tika piespriests nāvessods, taču spriedums netika izpildīts laikus. Pēc Rogoļeva aresta un atzīšanās viņus atbrīvoja un reabilitēja. 1981. gada septembrī viņš izdarīja vēl četrus uzbrukumus, bet 1982. gada martā uzbruka diviem cilvēkiem. 1982. gada aprīlī Rogoļevs restorānā “Jūras pērle” Jūrmalā iepazinās ar divām meitenēm, no kurām vienu viņš nogalināja, bet otrai izdevās aizbēgt.

Papildus uzbrukumiem sievietēm Rogoļevs un Svare nodarbojās ar zādzībām, tostarp Ikšķiles baznīcas aplaupīšanu, kur viņi nozaga sudraba krustu, ko vēlāk apmainīja pret 500 patronām.

Lai notvertu Rogoļevu, tika izveidota operatīvā grupa. Pastāv versija, ka Rogoļevs kā milicijas ziņotājs bija informēts par izmeklēšanu, tāpēc viņš ilgu laiku palika nenotverts. Pēc slepkavības 1982. gada aprīlī restorānā “Jūras pērle” tiesu medicīnas eksperti no visām pudelēm, kas tajā vakarā atradās uz galdiem, paņēma pirkstu nospiedumus, kā rezultātā tika atrasts Rogoļeva pirkstu nospiedums. Noziedznieks tika izsludināts meklēšanā. Viņa līdzdalībnieks Svare atzinās Dubultu policijas iecirknī Jūrmalā un noskaidroja iespējamo Rogoļeva atrašanās vietu Ulbrokā. Pēc neoficiālas informācijas, policija saņēmusi neizteiktu rīkojumu nesavākt maniaku dzīvu.

Rogoļevu aizturēja divi jauni miliči, kuri nezināja par neoficiālo rīkojumu. Aizturēšanas laikā Rogoļevs mēģināja bēgt, bet pēc diviem šāvieniem gaisā viņš apgūlās zemē. Viņa dzīvoklī atrada nozieguma instrumentus un pierādījumus.

Pats Rogoļevs pēc aizturēšanas detalizēti stāstīja par saviem noziegumiem, jo viņu pārliecināja, ka pie atzīšanās visā viņam cietumsodu var aizstāt ar psihiatrisko slimnīcu. Daži no viņa noziegumiem milicijai un prokuratūrai nebija zināmi. Citos gadījumos maniaka upuru nāves tika atzītas par pašnāvībām vai nelaimes gadījumiem. Maniaks stāstīja arī par slepkavību, par kuru jau bija notiesāti trīs cilvēki. Rogaļova lietas izmeklēšanu veica Latvijas PSR prokuratūras īpašais izmeklētājs Jānis Skrastiņš.

Pēc psihiatriskās ekspertīzes Rogoļevu atzina par garīgi veselu. Noziedznieka advokāts mēģināja pārsūdzēt šo lēmumu: viņš apgalvoja, ka kara laikā Rogoļevs un viņa māte tika bombardēti un apbērti ar zemi, un atrakti tikai pēc dažām stundām; Rogoļevs cieta no halucinācijām, dzēra seduksēnu un citas spēcīgas zāles, kas kopā ar alkoholu varēja izraisīt pastiprinātu agresiju; cietumā viņš tika iebiedēts, jo bija notiesāts par izvarošanu.

Staņislavu Rogoļevu notiesāja ar nāvi un 1984. gada 19. jūnijā nošāva Ļeņingradā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Маньяк под прикрытием: самый страшный убийца в истории Латвии