open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hanss Dīters Fliks

**Hanss Dīters Fliks** (; dzimis  Heidelbergā) ir vācu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis pussarga pozīcijā. No 2024. gada maija ir Spānijas La Liga kluba FC Barcelona galvenais treneris. No 2021. gada augusta līdz 2023. gada septembrim bija Vācijas izlases galvenais treneris.

## Futbolista karjera
Piecas sezonas pārstāvējis Minhenes "Bayern", aizvadot 104 spēles Bundeslīgā. Šajā laikā četras reizes kļuva par Vācijas čempionu un vienreiz izcīnīja Vācijas kausu. 1987. gadā spēlēja Eiropas čempionvienību kausa finālā, kurā viņa pārstāvētā komanda piekāpās *[[FC Porto]]*. 1990. gadā pārgāja uz *[[1. FC Köln]]*, bet 1993. gadā, 28 gadu vecumā, bija spiests beigt profesionālo karjeru savainojumu dēļ. Vēlāk spēlēja amatieru vienībā *Victoria Bammental*.

Fliks nekad nav spēlējis Vācijas pieaugušo izlasē, bet ir pārstāvējis U-18 izlasi 1983. gada Eiropas čempionātā.

## Trenera karjera
Trenera karjeru sāka kā *Victoria Bammental* spēlējošais treneris. 2000. gada jūlijā kļuva par *[[TSG 1899 Hoffenheim|Hoffenheim]]* galveno treneri. Klubs tolaik spēlēja Bādenes-Virtembergas Oberlīgā, Vācijas futbola ceturtajā līmenī. 2001. gadā uzvarēja līgā un iekļuva Dienvidu reģionālajā līgā. Pēc vairākiem nesekmīgiem mēģinājumiem iekļūt 2. Bundeslīgā, 2005. gada novembrī bija spiests amatu atstāt. 2006. gadā neilgu laiku bija Austrijas kluba *[[FC Red Bull Salzburg|Red Bull Salzburg]]* trenera asistents un sporta koordinators.

2006. gada augustā sāka strādāt par Vācijas futbola izlases galvenā trenera Joahima Lēva asistentu. 2008. gada Eiropas čempionāta ceturtdaļfināla spēlē pret Portugāli pildīja galvenā trenera pienākumus, jo Lēvs bija diskvalificēts. Šajā amatā nostrādāja līdz 2014. gada FIFA Pasaules kausa, kurā Vācija izcīnīja čempiontitulu, finālturnīra begām. No 2014. līdz 2017. gadam strādāja par sporta direktoru Vācijas Futbola asociācijā.

2019. gada jūlijā uzsāka darbu kā Minhenes "Bayern" trenera Niko Kovača asistents. Kad tā paša gada novembrī Kovačs amatu atstāja, Fliks kļuva par galvenā trenera pienākumu izpildītāju. Decembrī tika apstiprināts par galveno treneri līdz sezonas beigām. 2020. gada aprīlī klubs pagarināja līgumu ar Fliku līdz 2023. gadam. 2019.—2020. gada sezonā Flika vadībā *Bayern*  uzvarēja gan Bundeslīgā, gan Vācijas kausa izcīņā, bet 2020. gada augustā triumfēja arī UEFA Čempionu līgā. 2020.—2021. gada sezonā vēlreiz uzvarēja Bundeslīgā.

Pēc sezonas klubu atstāja un kļuva par Vācijas izlases galveno treneri, nomainot amatā Joahimu Lēvu. 2022. gada FIFA Pasaules kausā nespēja ar izlasi izkļūt no grupas. 2023. gada septembrī pēc zaudējuma pārbaudes spēlē ar 1:4 Japānas izlasei tika atbrīvots no amata. Izlase pēdējās piecās spēlēs Flika vadībā nebija uzvarējusi nevienā, zaudējot četras no tām.

2024. gada 29. maijā Fliks parakstīja līgumu ar La Liga klubu FC Barcelona kļūstot par tā jauno galveno treneri līdz 2026. gada 30. jūnijam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Joannis Vurakis

**Joannis Vurakis** () bija grieķu sporta šāvējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Vurakis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja 300 metru šaušanā ar šauteni. Diemžēl viņš šo disciplīnu nepabeidza.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Joannis Vurakis (SOK profils)
Hačapuri

[thumbnail|235px|[Adžārijas hačapuri]]
**Hačapuri** ( (*khach’ap’uri*; ) — 'biezpienmaize') ir slēgts rauga vai kārtainās mīklas rausis ar sieru, kā arī dažreiz pildīts ar biezpienu un olām. Svanetijā tā pildījums galvenokārt ir suluguni, bet to var pildīt arī ar gazi sieru vai fetu. Hačapuri ir viens no izplatītākajiem gruzīnu virtuves tradicionālajiem ēdiens, un to ēd gan brokastīs, gan pusdienās, gan arī kā uzkodu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Glūdas iela

**Glūdas iela** var būt:
* Glūdas iela — iela Cēsīs.
* Glūdas iela — iela Rīgā.
* Glūdas iela — iela Jūrmalā.

## Skatīt arī
* Glūda
Ajvars

thumbnail|235px|Ajvars
**Ajvars** (, , , , ) ir uz sarkanajiem pipariem bāzēts ēdiens, kuru izmanto kā piedevu citiem ēdieniem. To veido sacepot sarkanos piparus un sajaucot iegūto masu ar eļļu. Šāda pārtikas piedeva raksturīga Balkānu valstīm. Ajvars ir zināms arī ar nosaukumiem Serbijas salāti un Serbijas dārzeņu kaviārs.

## Ārējās saites
Austrumslāvu valodas

**Austrumslāvu valodas** ir viens no slāvu valodu atzariem. Šīs valodu grupas valodas izplatītas Austrumeiropā un Ziemeļāzijā. 

Pēc pratēju skaita lielākā austrumslāvu valoda ir krievu valoda, kas ir dzimtā valoda aptuveni 150 miljoniem cilvēku, bet vēl aptuveni 110 miljoni cilvēku to apguvuši kā svešvalodu. Vēsturiski krievu valoda bija starptautu saziņas valoda Padomju Savienībā un pēcpadomju valstīs. Otra lielākā austrumslāvu valoda ir ukraiņu valoda, ko prot gandrīz 40 miljoni cilvēku. Trešā lielākā austrumslāvu valoda ir baltkrievu valoda, ko prot no 4 līdz 7 miljoniem cilvēku. Tā ir viena no divām Baltkrievijas valsts valodām, lai gan krievu valodu, kas ir Baltkrievijas otrā valsts valoda, lieto vairāk. Daļa valodnieku kā atsevišķu austrumslāvu valodu izdala arī rusīnu valodu, bet citi to savukārt uzskata par ukraiņu valodas dialektu. 

Mūsdienu austrumslāvu valodas cēlušās no senaustrumslāvu valodas, kas no 9. līdz 13. gadsimtam bija izplatīta Kijivas Krievzemē. Pēc Kijivas Krievzemes sabrukuma senaustrumslāvu valoda sāka sadalīties rutēņu valodā, kas kļuva par Lietuvas dižkunigaitijas un vēlāk Polijas—Lietuvas kopvalsts kancelejas valodu, un viduslaiku krievu valodā, ko lietoja Maskavijā. No 14. līdz 16. gadsimtam pastiprinājās atšķirības starp rutēņu valodu, kas nokļuva poļu un lietuviešu valodas ietekmē, un viduslaiku krievu valodu, ko savukārt ietekmēja baznīcslāvu valoda. 17. gadsimtā uz dažādu rutēņu valodas ziemeļu un dienvidu dialektu pamata sāka veidoties atsevišķa ukraiņu un baltkrievu valoda.

## Ārējās saites
MIP karte

**MIP karte** () ir iepriekš aprēķināti, secīgi attēli, no kuriem katrs nākamais ir pakāpeniski zemākas izšķirtspējas izšķirtspējas attēlojums vienai un tai pašai tekstūrai. Tas nozīmē, ka katras nākamās tekstūras attēla augstums un platums būs uz pusi mazāks kā iepriekšējā līmeņa tekstūrai.

Augstākas izšķirtspējas attēli tiek izmantoti objektiem, kas atrodas tuvu lietotājam, bet zemās izšķirtspējas - objektiem, kas atrodas tālāk no lietotāja. Attēlojot MIP kartes no lietotāja skatu punkta, tiek iegūts dabiskāks skatījums uz to, kā krāsas un detaļas mēdz saplūst, kad uz tām raugās no lielāka attāluma.

## Priekšrocības
thumb|537x537px|Piemērs, kā attēlu izmaina MIP karte.
MIP kartes izmantošanai ir divas galvenās priekšrocības:

* Palielinot grafikas atveidošanas veiktspēju, ievērojami tiek uzlabota kešatmiņas efektivitāte;
* Samazinot aliasēšanu, kas rodas no tā, ka pikseļi ir lielāki par tekseļiem (tekselis - tekstūras vienība);

## MIP kartes veidošana
Pastāv dažādi veidi, kā izveidot MIP karti. Piemēram, spēļu dzinēji lielākoties paši uzģenerē MIP kartes, ja tās jau neeksistē tekstūras failā. Izstrādātājs šīs tekstūras var izveidot arī manuāli, vienkārši saglabājot tekstūru dažādos izmēros vai veidojot kodu. Pastāv arī dažādas tīmekļa vietnes, kuras piedāvā uzģenerēt MIP kartes no augšupielādētas tekstūras. 

Veidojot MIP kartes manuāli, iespējams arī izmantot kādus efektus, lai padarītu tekstūru efektīvāku. 

## Izmantošana
Izmantojot vienkāršas tekstūras, apstrādājamo tekstūras pikseļu skaits uz vienu ekrāna pikseli var būt mazāks. To praktiski izmanto gadījumos, kad distance starp objektu un kameru var mainīties. 

**Piemēri:**

* 3D datorspēles;
* 3D attēlu apstrādes programmatūra;
* Lidošanas simulators;
* u.c.

Arī galvenā tekstūra pie piemērotiem apstākļiem tiek atveidota, tomēr renderētājs pamatā pārslēdzās uz piemērotu MIP kartes attēlu, kad tekstūra tiek aplūkota mazākā izmērā no lielāka attāluma. 

Ja tekstūras izmērs ir, piemēram, 256 x 256, tad saistītajā MIP kartē var atrasties astoņi attēli - 128x128, 64x64, 32x32, 16x16, 8x8, 4x4, 2x2, 1x1. Process, kad pakāpeniski mainās tekstūras izmēri, tiek saukts par minifikācijas filtrešānu.

Vienīgais MIP kartes ierobežojums ir tāds, ka katram tekstūras attēlam nepieciešama par trešdaļu lielāka atmiņa, tomēr, ņemot vērā uzlabojumus renderēšanas ātrumā un attēla kvalitātē, ir vērts palielināt atmiņu.

Gadījumi, kad labāk izvairīties no MIP kartēm:

* Ja filtrēšanu nevar pielāgot (piemēram, tekstūras, kas satur indeksus);
* Ja ir tekstūras, kuras nekad nav minificētas (piemēram, grafiskie elementi, kuri vienmēr būs 1x1 izmērā).

## Ārējās saites
Joans Petru Kulianu

**Joans Petru Kulianu** (, dzimis , miris ) bija rumāņu reliģijas un kultūras pētnieks, filozofs, politiskais esejists un īso stāstu rakstnieks. No 1988. gada līdz savai nāvei pasniedza reliģijas vēsturi Čikāgas Universitātē, iepriekš studēja Rumānijas kultūru Groningenas Universitātē.

Bija gnosticisma un Renesanses maģijas eksperts. Viņu mācīja Mirča Eliade, no kura vēlāk Kulianu norobežojās. Publicēja fundamentālu darbu par okultisma, Erosa, maģijas, fizikas un vēstures savstarpējo saistību.

Nogalināts 1991. gadā. Tiek pieļauts ka viņu noslepkavoja dēļ kritiskā skatījuma uz Rumānijas nacionālo politiku. Dažas no Rumānijas labējām politiskajām partijām nosvinēja viņa slepkavību.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Guide to the Ioan P. Culianu Papers 1883-1991 at the University of Chicago Special Collections Research Center
* FBI Records: The Vault – Ioan Culinau at fbi.gov
Trākši (Praulienas pagasts)

**Trākši** jeb **Trakši** ir apdzīvota vieta Praulienas pagasta centrālajā daļā. Atrodas 7 km attālumā no pagasta centra Praulienas, 12 km attālumā no novada centra Madonas, 178 km no Rīgas, Ilgas upītes krastos.  

## Vēsture
Trākšu vietā jau 16. gs. meža ielokā atradies ciems, kuru sauca par Dzinteli jeb Zinteli, kurš gadsimta beigās ir pievienots Praulienas muižai. Jau 1839. gadā caur Trākšiem ir vedis ziemas ceļš no Praulienas, caur Balto purvu uz Saikavu. Blakus viens otram Ilgas krastos atradušies Zinteles un Trākšu ciemi. 19. gs. 60. gados, sākoties zemes izpirkšanai, Trākšu apkārtnē sākās vecsaimniecību izveide. 

1940. gadā Praulienas pagasta piensaimniecības biedrība "Kate" vecās pienotavas vietā sāka jaunas pienotavas būvi, kura tika pabeigta 1951. gadā. 1971. gadā atklāta graudu kalte. Līdz 20. gs. 70. gadiem Trākši atradās Toces ciema teritorijā. 70. gados Trākši ir atradušies Lazdonas ciemā, līdz beidzot tie tika pievienoti Praulienas ciemam. Padomju laikā Trākšos atradās bibliotēka un veikals. 

## Ievērojami cilvēki
* Jānis Medenis (1903-1961), dzejnieks un atdzejotājs. Latviešu Konversācijas vārdnīcas redakcijas atbildīgais sekretārs (1921-1937). 

## Atsauces
Dunteni

200px|thumb|Duntenu dzimtas ģerbonis.
200px|thumb|Grāfu Duntenu dzimtas ģerbonis.

**Dunteni** (), agrāk **Duntes** () ir vācbaltu dzimta, kuru priekšteči 16. gadsimtā ieceļoja Livonijā.

## Vēsture
Jobsts Dunte (miris 1579. gadā) no Hildesheimas pārcēlās uz Tērbatu, bet Livonijas kara laikā 1563. gadā uz Rēveli. Viņa vidējais dēls Hanss Dunte (1565-1640) pārcēlās uz Rīgu un 1604. gadā kļuva par Rīgas pilsoni. Viņa vecākais dēls Jirgens Dunte (1599-1660) kļuva par Rīgas rātskungu 1639. gadā un par birģermeistaru 1655. gadā. 1653. gadā viņu iecēla Zviedru Vidzemes dižciltīgo kārtā kā fon Dunti. Arī viņa dēls Melhiors fon Dunte (1638–1684) 1672. gadā tika ievēlēts par Rīgas rātskungu. 
No Duntes dzimtas Zviedru Igaunijas atzara cēlušies vairāki muižu īpašnieki un Tallinas (tolaik Rēveles) rātskungi, kas mainīja savu uzvārdu no Duntēm uz "Dunteniem".

Pēc Vidzemes iekļaušanas Krievijas impērijas sastāvā 1744. gadā Duntes muižas mantiniece Jakobīne fon Duntena Liepupes draudzes baznīcā salaulājās ar baronu fon Minhauzenu. Pāris gadus vēlāk 1747. gadā Duntenu dzimtas Duntes atzaru (*von Dunten a.d.H. Ruthern*) ierakstīja Vidzemes bruņniecības matrikulā.

1755. gadā Georga fon Duntena īpašumā nonāca Nurmižu muiža, kuras kungu māja celta 1795. gadā. Dunteniem piederēja arī Sējas, Grāves un Dūjas muiža, kā arī īpašumi Igaunijā.

Krievu—turku kara (1787—1792) laikā Svētās Romas impērijas ķeizars Jozefs II 1787. gadā iecēla Krievijas impērijas armijas kapteini Oto Magnusu fon Duntenu (1722-1799) grāfa kārtā. 1796. gadā Suzdaļas kājnieku pulku pārdēvēja par ģenerālmajora fon Duntena musketieru pulku ().
Krievijas imnpērijas Valsts padome 1852. gadā apstiprināja  gvardes poručika Oto Vilhelma Kazimira Duntena un viņa bērnu tiesības lietot grāfa titulu. 

1901. gadā  Krievijas impērijas Valsts padome apstiprināja barona Reinharda Vilhelma Eižena Jozefa fon Dalviga tiesības savam uzvārdam pievienot sava mātesbrāļa grāfa Paula Georga Hiacinta fon Duntena uzvārdu, titulu un ģerboni (*von Dunten Baron von Dalwigk zu Lichtenfels und Schauenburg*).
Viņš savā īpašumā līdz 1904. gadam ieguva Karkuses pilsmuižu (*Karkus*), Duntes muižu (*Ruthern*), Sējas muižu (*Zögenhof*), Tūjas muižu (*Taubenhof*) un Nurmižu muižu (*Nurmis*).

## Duntenu muižas Latvijā
*Blomes muiža (*Kulsdorf*, 1748-1761),
*Duntes muiža (*Ruthern*, no 1677. līdz 1904.),
*Gāles muiža (*Galenhof*, apmēram 1780-1791),
*Grāvesmuiža (*Gravenhof*, no 1751 līdz 1904),
*Klijas muiža (*Lemsküll*, 1748-1761),
*Kūdums (*Kudums*, 1724-1726),
*Muižkalns (*Lindenhof*, 1748-1749),
*Nurmižu muiža (*Nurmis*, 1755-1898),
*Rūstuži (*Rasels*, kopš 1748. gada),
*Sējas muiža (*Zögenhof*, no 1751. līdz 1904. gadam),
*Tūjasmuiža (*Taubenhof*, no 1728. līdz 1904. gadam),
*Tīnūži (*Lindenberg*, 1734–1748),
*Ungurmuiža (*Orelle*, 1724-1726),
*Jaunsalacas muiža (*Neu-Salis*, 1738-1795).

## Galerija

Nurmižu muiža 2004-11-06.jpg|Nurmižu muiža (2004)
Sēja manor.jpg|Sējas muižas ēka
Minhauzena muzejs - Guntars Mednis - Panoramio.jpg|Minhauzena muzeja ēka agrākajā Duntes muižā
Tūjasmuiža Liepupes pagastā (3).jpg|Tūjasmuižas ēka
Seja manor, Sejas muiza, Latvia (1910).jpg|Sējas muiža 1910. gados


## Atsauces
Staļģenes muiža

**Staļģenes muižas** () kungu māja atrodas Jelgavas novada Jaunsvirlaukas pagasta pagasta centrā Staļģenē. Izvietojusies Lielupes kreisajā krastā pie autoceļa P94. Tagadējā muižas pils celta klasicisma stilā 1797. gadā pēc Kurzemes un Zemgales hercoga arhitekta Severīna Jensena projekta. Pēc 1920. gada Latvijas agrārās reformas ēkā atradās Staļģenes pamatskola.

Šobrīd pils telpās darbojas Staļģenes vidusskola, pagraba telpās atrodas Jaunsvirlaukas pagasta novadpētniecības muzejs. Kalpu ēka pārbūvēta un tajā atrodas Jaunsvirlaukas pagasta kultūras centrs "Līdumi" un tūrisma informācijas centrs.

## Vēsture
Muiža veidojusies 16. gadsimtā kā Kurzemes un Zemgales hercoga domēne, Staļģenes muižu 17. gadsimta sākumā to apsaimniekoja Mihelsu dzimta, no 1658. gada Tīzenhauzenu dzimtas, 1777. gadā Kommelu, bet 1796. gadā Berneru dzimtas īpašumā. Pašreizējais muižas ēku komplekss sāka veidojies 18. gadsimta beigās. Staļģenes muižas pili pēc arhitekta Jensena projekta celta 1797. gadā. 1812. gada kara laikā 1812. gada oktobrī un novembrī tajā atradās Francijas maršala Žaka Makdonalda štābs, līdz 29. novembrī maršals Makdonalds saņēma ziņu par Napoleona galveno spēku atkāpšanos un pavēlēja prūšu karaspēkam atkāpties no Zemgales.

No 1845. gada muižā saimniekoja A. Mirbahs, no 1866. gada muiža piederēja fon Rēpenaku (*Röpenack*) dzimtai.

Pēc Latvijas zemes reformas 1921. gadā muižas pili pielāgoja Staļģenes pamatskolas vajadzībām. Staļģenes muižas centru piešķīra Jaunsvirlaukas lauksaimniecības biedrībai. Līdz mūsdienām saglabājusies muižas kungu māja, kalpu māja un parks. 2014. gadā notika pils ēkas fasādes un iekštelpu atjaunošana.


Staļģenes muiža.JPG|Staļģenes muiža pirms 1930. gada (no H. Pīranga "Das Baltische Herrenhaus")



## Parks
Lauku attīstības programmas 2014.—2020. gadam projekta "Tūrisms kopā" ietvaros Staļģenes muižas parkā kā senais Saules kalendārs izveidota gadskārtu un svinību vieta apkārt ugunskuram. Astoņi laukakmeņi ar zīmju gravējumu simbolizē četrus gadalaikus: vasara (sējas/ziedu un siena/lapu laiks), rudens (viršu un veļu laiks), ziema (ledus un sala laiks), pavasaris (sērsnu un sulu laiks).

Netālu no gadskārtu un svinību vietas ar skatu uz Lielupi Staļģenē ir uzstādīts simbolisks fotorāmis. Tas kalpo kā vienojošs elements katrā no sešām projektā iesaistīto novadu pašvaldībām: Olaines, Ozolnieku, Jelgavas, Ķekavas, Babītes un Mārupes novadiem.

## Atsauces
Nataļja Vinogradova

**Nataļja Vinogradova** (; dzimusi ) ir bijusī krievu brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
Sacensībās pārstāvēja Kostromas sporta skolu. Viņas treneris bija Aleksandrs Gorbaņs. Viņa ir septiņkārtējā Krievijas čempione. Krievijas valstsvienībā no 1992. līdz 1998. gadam.

### Galveno sacensību rezultāti
#### Pasaules čempionāti

#### Eiropas čempionāti

## Atsauces

## Ārējās saites
Daniils Dubovs

**Daniils Dubovs** (, dzimis ) ir Krievijas šaha lielmeistars (2011).

## Sporta sasniegumi
Kopš 2010. gada viņš ir starptautiskais meistars šahā. Vairākkārtējs Krievijas un Eiropas junioru sacensību balvu ieguvējs. Krievijas junioru izlases loceklis. 2009. gadā uzvarēja  Kirišos rīkotājā turnīrā "Jaunās pasaules zvaigznes" (*Юные звёзды мира*). Tajā pašā gadā Krievijas izlases sastāvā uzvarēja jauniešu olimpiādē (līdz 16 gadiem). 2012. gadā izcīnīja 2. vietu Krievijas augstākajā šaha līgā un ieguva tiesības piedalīties superfinālā. Piedalījās 2013. gada šaha pasaules kausā izcīņā. Pirmajā kārtā veiksmīgi apspēlēja Sergeju Fedorčuku (2–0). Otrajā kārtā spēlēja ar Ruslanu Ponomarjovu, kuru uzveica pēc armagedona ar rezultātu 5 pret 4. Izstājās no sacensībām trešajā kārtā, zaudējot Antonam Korobovam.

Izcīnīja 3. vietu Pasaules ātrspēles čempionātā, kas notika Dohā no 2016. gada 29. decembra līdz 2016. gada 30. decembrim.

2017. gadā uzvarēja Krievijas šaha čempionāta augstāko līgu Sočos.

2017. gada pasaules kausā iekļuva astotdaļfinālā, apspēlējot Danielu Fridmanu (3½ – 2½), Sergeju Karjakinu (1½ – 1) un Vladislavu Artemjevu (1½ – 1). Astotdaļfinālā zaudēja topošajam uzvarētājam Levonam Aronjanam (1 – 1½).

Tā paša gada decembrī izcīnīja 3. vietu Krievijas čempionāta superfinālā.

2018. gadā kļuva par pasaules šaha čempionu ātrspēlē. 2020. gada decembrī Maskavā dalījis 3.-4. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 19. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā. 2022. gada janvārī ierindojies 14. vietā tradicionālajā *Tata Steel Masters* lielmeistaru turnīrā. 2022. gada septembrī Čeboksaros uzvarējis Krievijas šaha čempionāta superfinālā.

2023. gada decembrī Samarkandā izcīnījis 2. vietu Pasaules šaha ātrspēles čempionātā. 2024. gada augustā Barnaulā izcīnījis 3. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2025. gada septembrī Samarkandā ierindojies 45. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā. 2025. gada oktobrī Maskavā izcīnījis 3. vietu Krievijas šaha čempionāta superfinālā.

## Atsauces

## Ārējās saites
2001. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

**2001. gada [[Pasaules čempionāts cīņas sportā]]** notika šķirti: vīrieši un sievietes brīvajā cīņā sacentās no 22. līdz 25. novembrim Sofijā (Bulgārija), vīrieši grieķu-romiešu cīņā no 6. līdz 9. decembrim Patrā (Grieķija).

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Komandu vērtējums
Katrā svara kategorijā cīkstonis par izcīnīto 1. vietu komandai deva 10 punktus, 2. vietu — 9 punktus, 3.—4. vietu — 8 punktus, 5.—6. vietu — 6 punktus, 7. vietu — 4 punktus, 8. vietu — 3 punktus, 9. vietu — 2 punktus un 10. vietu — 1 punktus.

## Medaļu ieguvēji
### Brīvā cīņa, vīrieši

### Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

### Brīvā cīņa, sievietes

## Latvijas cīkstoņu rezultāti

## Atsauces
* FILA Database
* Greco-Roman website(  2009-10-01)
Anna Šamova

**Anna Šamova** (; dzimusi ) ir bijusī krievu brīvā stila cīkstone, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.

## Biogrāfija
Anna Šamova dzimusi 1977. gadā Sahalīnā. Ar cīņas sportu nodarboties viņa sāka 1991. gadā. Viņa ir 1993. gada pasaules junioru čempione un divkārtējs Eiropas junioru čempione (1995, 1997).

Sacensībās viņa pārstāvēja sporta klubu Maskavas CSKA. Treneris - Nikolajs Karpenko. Krievijas čempionāta sudraba medaļniece (2001). Krievijas valstsvienībā no 1996. līdz 2007.gadam.

Viņa 2000. gadā absolvēja Tomskas Valsts universitāti un ieguva fiziskās kultūras un sporta skolotājas grādu.

Pēc sporta karjeras beigšanas viņa kļuva par treneri. Viņa ir Krievijas sieviešu junioru nacionālās komandas brīvās cīņas trenere un Bērnu un jaunatnes sporta skolas "Spartaks-Orehovo" brīvā stila cīkstoņu trenere.

### Galveno sacensību rezultāti
#### Pasaules čempionāti

#### Eiropas čempionāti

#### Pasaules kausa izcīņa

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Apbalvota ar goda nozīmi "Par nopelniem Maskavas apgabala fiziskās kultūras un sporta attīstībā".
* Apbalvota ar Maskavas apgabala gubernatora nozīmi "Par sporta slavu" (*"Во славу спорту"*).
* Apbalvota ar Sahalīnas apgabala gubernatora Goda rakstu.
* Apbalvota ar Amūras apgabala gubernatora Goda rakstu.
* Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nataļja Goļca

**Nataļja Goļca** (; dzimusi ) ir  krievu brīvā stila cīkstone, 2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, pieckārtējā Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.

## Biogrāfija
Ar cīņu Nataļja Goļca sāka nodarboties 10 gadu vecumā Čeboksaros, kurp pārcēlās viņas vecāki. Pirmais treneris: V. Ananjevs. Personālie treneri: Omars Murtazaļijevs, Valērijs Verhušins. 2002. gadā viņa izcīnīja Pasaules čempionāta bronzas medaļu. 2003. gadā Rīgā viņa kļuva par Eiropas čempioni un tika atzīta par "Eiropas čempionāta Mis". Tajā pašā gadā viņa kļuva par Pasaules čempionāta bronzas medaļnieci. 

2004. gadā Nataļja Goļca un viņas personīgais treneris Valērijs Verhušins pameta treniņnometni, kur nacionālā komanda gatavojās Eiropas čempionātam, pēdējam kvalifikācijas startam pirms olimpiskajām spēlēm. Iemesls - konflikts starp treneri un komandas vadību. Tā rezultātā viņa tika izraidīta no nacionālās komandas un nespēja piedalīties 2004. gada Atēnu olimpiskajās spēlēs, kur viņai bija labas izredzes izcīnīt medaļu.

2005. gadā viņa atkal izcīnīja bronzas medaļu pasaules čempionātā. 2006. gadā viņa uzvarēja Eiropas čempionātā. 2007. gadā viņa atkal kļuva par Eiropas čempioni un Pasaules čempionāta bronzas medaļnieci. 2008. gadā viņa atkal uzvarēja Eiropas čempionātā un pasaules čempionātā ieguva sudraba medaļu, bet Pekinas olimpiskajās spēlēs viņai bija tikai 8. vieta. 2010. gadā viņa kļuva par Eiropas čempionāta sudraba medaļnieci. 2014. gadā viņa izcīnīja Pasaules čempionāta bronzas medaļu.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.

## Atsauces

## Ārējās saites
Apakštīkls

**Apakštīkls** (no angļu val: *subnetwork*, *subnet)* ir IP tīkla apakšnodalījums. Tīkla sadalīšanu divos vai vairākos tīklos sauc par **apakštīklošanu**.

Datori, kas pieder pie viena apakštīkla tiks adresēti ar vienu identisku bitu grupu to IP adresēs. Tā rezultātā datora IP adrese tiks sadalīta divās daļās — tīkla identifikatorā, jeb maršrutēšanas prefiksā un resursdatora identifikatorā. *Resursdatora identifikators* norāda specifisku resursdatoru, vai tīkla vidi.

*Maršrutēšanas prefiks* var tikt izteikts Bezklases starpdomēnu maršrutēšanā (Classless Inter-Domain Routing, CIDR) kā pirmā tīkla adrese, kam seko slīpsvītra (/) un prefiksa bitu daudzums. Piemēram, *192.168.100.0/24* ir IPv4 tīkla prefiks, kas sākas dotajā adresē un tam ir 24 biti atvēlēti tīkla prefiksam. Tādējādi Adreses sākot no *192.168.100.0* līdz *192.168.100.255* pieder šim tīklam.

IPv4 gadījumā, tīklu var arī raksturot tā **apakštīkla maska**, jeb **tīkla maska**, kas ir bitmaska, ko piešķir bitu "AND" operācija jebkurai IP adresei tīklā. Apakštīkla maskas arī pieraksta tādā pašā pierakstā kā IP adreses. Piemēram *192.168.100.0/24* adresei apakštīkla maska ir *255.255.255.0.*

Apakštīklošanas priekšrocības katrā gadījumā var būt citādākas. Lielās organizācijās to izmanto, lai efektīvāk izdalītu adreses tīklā. Apakštīklošana var arī veicināt maršrutēšanas efektivitāti. Apakštīklus var vieglāk pārvaldīt, kad tos administrē vairākas personas lielā organizācijā.

## Tīkla adresēšana
Katram datoram, kas atrodas tādos tīklos kā Internets, ir vismaz viena tīkla adrese. Parasti šīs adreses ir unikālas katrai ierīcei un var tikt konfigurētas ar Dinamiskā saimniekdatora konfigurācijas protokola (DHCP) palīdzību. 

Ar adreses palīdzību var noteikt saimnieku un atrast to tīklā. Visbiežāk sastopamā adresācijas metode ir Interneta Protokola versija 4, bet tā tiek aizstāta ar IPv6. IPv4 adreses sastāv no 32 bitiem, ko pieraksta ar 4 decimālām vērtībām. Katra no šīm vērtībām ir 8 bitu vērtība (no 0 līdz 255) un tās tiek atdalītas ar punktu. IPv6 adreses, savukārt, ir 128 bitus lielas un to pieraksta ar heksadecimālām vērtībām, kuras atdala ar kolu (:). IP adreses tiek sadalītas divās daļās - tīkla prefiksa un saimnieka identifikatora. Visiem saimniekdatoriem vienā apakštīklā ir vienāds tīkla prefiks.

## Atsauces
Marko Roze

**Marko Roze** (; dzimis  Leipcigā) ir vācu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā. Trenera karjerā guvis panākumus ar Austrijas klubu *[[FC Red Bull Salzburg|Red Bull Salzburg]]*, bijis arī  Vācijas Bundeslīgas klubu Menhengladbahas "Borussia" un Dortmundes "Borussia" galvenais treneris. No 2022. gada septembra līdz 2025. gada martam bija *[[RB Leipzig]]* galvenais treneris.

## Futbolista karjera
Ar futbolu sāka nodarboties dzimtās pilsētas Leipcigas komandā "Rotation". Profesionāla futbolista karjeru uzsāka *[[VfB Leipzig]]* klubā. 2000. gadā pārgāja uz *[[Hannover 96]]*, kas tolaik spēlēja 2. Bundeslīgā. 2002. gadā kļuva par 2. Bundeslīgas uzvarētāju, bet uz nākamo sezonu tika izīrēts klubam *[[1. FSV Mainz 05|Mainz 05]]*, turpinot spēlēt 2. Bundeslīgā. 2004. gadā, kad Maincas klubs iekļuva Bundeslīgā, kļuva par pilnvērtīgu kluba spēlētāju. Profesionālo karjeru beidza 2010. gadā, bet vēl turpināja spēlēt *Mainz 05* otrajā komandā reģionālajā līgā.

## Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuva par treneri. No 2010. līdz 2012. gadam strādāja par trenera asistentu *[[1. FSV Mainz 05|Mainz 05]]*. Vēlāk kļuva par Leipcigas "Lokomotive" galveno treneri Ziemeļaustrumu reģionālajā līgā. 2012.—2013. gada sezonā palīdzēja klubam saglabāt vietu līgā, bet pēc sezonas amatu atstāja. 2013. gadā pārgāja uz Austrijas klubu *[[FC Red Bull Salzburg|Red Bull Salzburg]]*, kur trenēja dažādu vecumu jauniešu komandas. 2016.—2017. gada sezonā ar kluba U-19 komandu uzvarēja UEFA Jaunatnes līgā.

2017. gada jūnijā kļuva par *Red Bull Salzburg* galveno treneri. Jau savā pirmajā sezonā ar šo klubu uzvarēja Austrijas Bundeslīgā. Panākumu atkārtoja 2018.—2019. gada sezonā. 2019. gadā ar Zalcburgas klubu uzvarēja arī Austrijas kausa izcīņā. Tā paša gada aprīlī tika paziņots, ka no 2019.—2020. gada sezonas Marko Roze kļūs par Vācijas Bundeslīgas kluba Menhengladbahas "Borussia" galveno treneri. Pēc 2020.—2021. gada sezonas beigām atstāja Menhengladbahas klubu un kļuva par Dortmundes "Borussia" galveno treneri. Neskatoties uz to, ka viņa vadībā komanda ieņēma 2. vietu Bundeslīgā, sezonas beigās tika atbrīvots no amata.

2022. gada septembrī tika iecelts par *[[RB Leipzig]]* galveno treneri, nomainot amatā Domeniko Tedesko.Leipcigas kluba vadība Rozi atlaida no amata 2025. gada 30. martā pēc tam, kad viņa vadītā komanda bija rādījusi ļoti vāju sniegumu Bundeslīgā un UEFA Čempionu līgā.
## Sasniegumi
### Spēlētāja karjera
**Hannover 96**
*2. Bundeslīga: 2001–02

### Trenera karjera
**Red Bull Salzburg** (jaunieši)
*UEFA Jaunatnes līga: 2016–17

**Red Bull Salzburg** 
*Austrijas futbola Bundeslīga: 2017–18, 2018–19
*Austrijas kauss: 2018–19

**RB Leipzig**
*DFB-Pokal: 2022–23
* DFL-Supercup: 2023
## Atsauces

## Ārējās saites
Balvu ielu uzskaitījums

**Balvu pilsētas ielu uzskaitījumā** iekļautas  Balvu 60 ielas.

## Ielu uzskaitījums

* Alejas iela
* Baznīcas iela
* Bērzpils iela
* Bērzu iela
* Brīvības iela
* Celtnieku iela
* Ceļinieku iela
* Ceriņu iela
* Dārza iela
* Daugavpils iela
* Draudzības iela
* Dzirnavu iela
* Ezera iela
* Ezermalas līnijas:
** 1. Ezermalas līnija
** 2. Ezermalas līnija
** 3. Ezermalas līnija
** 4. Ezermalas līnija
** 5. Ezermalas līnija
** 6. Ezermalas līnija
** 7. Ezermalas līnija
** 8. Ezermalas līnija
** 9. Ezermalas līnija
* Jāņa Logina iela
* Jaunatnes iela
* Kalna iela
* Kooperatoru iela
* Krasta iela
* Ķiršu iela
* Lauku iela
* Līču iela
* Liepu iela
* Mārtiņa Lutera iela
* Mazā iela
* Miera iela
* Partizānu iela
* Pelnupes iela
* Pīlādžu iela
* Pilsoņu iela
* Pļavu iela
* Raiņa iela
* Robežiela
* Rudens iela
* Rūpniecības iela
* Skolas iela
* Sporta iela
* Stacijas iela
* Steķintavas līnijas:
** 1. Steķintavas līnija
** 2. Steķintavas līnija
** 3. Steķintavas līnija
** 4. Steķintavas līnija
** 5. Steķintavas līnija
* Šķērsiela
* Tālā iela
* Tautas iela
* Teātra iela
* Tehnikas iela
* Tirgus iela
* Vidzemes iela
* Zaļā iela
* Ziedu iela

## Skatīt arī
* Balvi

## Atsauces
Hacidakis

**Hacidakis** () bija grieķu sporta šāvējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Hacidakis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja 300 metru šaušanā ar šauteni. Diemžēl viņa iegūtais rezultāts precīzi nav zināms, viņš varētu būt ieņēmis 6. līdz 18. vietu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Hacidakis (SOK profils)
Jeļena Mihailovska

**Jeļena Mihailovska** (, dzimusi , mirusi ) bija PSRS un Krievijas dambretiste, nopelniem bagātā sporta meistare, "Goda zīmes" ordeņa kavaliere. Četrkārtējā pasaules čempione starptautiskajā dambretē (1974—1977) un četrkārtējā PSRS čempione krievu dambretē (1969—1972).

## Dzīvesgājums
Jeļena Mihailovska ir dzimusi Maskavā. Pabeidza skolu ar matemātisku novirzienu, vēlāk absolvēja Maskavas dzelzceļa transporta inženieru institūtu.

Pēc aktīvās karjeras pabeigšanās nodarbojās strādāja par treneri un nodarbojās ar administratīvo darbu, vadot Maskavas Dambretes Federāciju. Mirusi 1995. gada februārī pēc ilgstošās slimības. Apbedīta Vagaņkovas kapsētā.

Pēc Dambretes Federācijas iniciatīvas, 2005. gads tika pasludināts par Jeļenas Mihailovskas gadu.

## Sporta karjera
Nokļuva dambretē nejauši. Kopš bērnības aizrāvās ar kustīgajiem sporta veidiem, bet 15 gadu vecumā viņai sākās problēmas ar veselību. 1965. gadā pierakstījās šaha pulciņā, bet dienā, kad viņa atnāca, treneris ar komandu bija devies izbraucienā un nodarbību nebija. Viņai piedāvāja izvērtēt iespēju iestāties dambretes pulciņā. Šis sporta veids kļuva par viņas dzīves sportu. Viņas pirmais treneris bija Vladimirs Agafonovs. 

1966. gadā, būdama pirmās sporta klases dambretiste, uzvarēja PSRS junioru sacensībās Maskavas izlases sastāvā. 3 gadus pēc nodarbību sākšanas viņai piešķira PSRS sporta meistara nosaukumu. 1969. gadā kļuva par PSRS čempioni krievu dambretē, uzveicot pagājušā gada čempioni Iraīdu Spasku un cīņā par pirmo vietu uzvarot Janinu Augustinaiti..

Vēlāk pievērsās starptautiskajai dambretei. 1973. gadā uzvarēja starptautiskajā turnīrā Amsterdamā, kas kļuva par neoficiālo pasaules čempionātu. No 1974. līdz 1979. gadam četras reizes pēc kārtas kļuva par oficiālo pasaules čempioni. 1979. gadā zaudēja Ludmilai Iļjinai.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Jeļena Mihailovska (PSRS)  "Slaveno sportistu biogrāfiju" mājaslapā 
* Profils  Nīderlandes Dambretes Federācijas datu bāzē 
* Jeļena Mihailovska (1949—1995) "Sporta nekropoles" mājaslapā
ARCNET

**ARCNET** ir pievienotais resursu datoru tīkls, kas ir komunikāciju protokols lokālajiem tīkliem. ARCNET bija pirmā plaši pieejamā tīkla sistēma mikrodatoriem. Tas kļuva populārs 1980. gados biroja automatizācijas uzdevumu veikšanai. Vēlāk ARCNET tika piemērots iegultām sistēmām, kur noteiktas protokola funkcijas ir īpaši noderīgas.

## Apraksts
Oriģinālajā ARCNET realizācijā tika izmantots RG-62/U koaksiālais kabelis ar 93 Ω pretestību pasīviem vai aktīviem centrmezgliem. Vislielākās popularitātes laikā šī bija ievērojama ARCNET priekšrocība salīdzinājumā ar *[[Ethernet]]*. Zvaigznes tipa tīklus bija daudz vieglāk izveidot, paplašināt un vieglāk uzturēt salīdzinājumā ar tā laika neveiklo *Ethernet* kopnes tīklu. Kabeļu topoloģija "Savstarpēji savienotas zvaigznes" ļāva viegli pievienot un noņemt mezglus, neatvienojot visu tīklu, un bija daudz vieglāk diagnosticēt un izolēt kļūmes sarežģītā lokālā tīklā.
Baltkrievijas anteklīze

**Baltkrievijas anteklīze** (**Baltkrievijas-Lietuvas izcilnis**, **Mazūrijas-Baltkrievijas anteklīze**) ir liela tektoniska struktūra Austrumeiropas platformas rietumu daļā, kur kristāliskais pamatklintājs ieguļ tuvu Zemes virspusei. Anteklīze aizņem Baltkrievijas teritorijas centrālo un ziemeļrietumu daļu, tai piegulošās Latvijas un Lietuvas teritorijas, kā arī Polijas ziemeļaustrumus. Pamatnē tiek izdalīta pēc -500 m izohipsas, bet velves daļā pēc -300 m izohipsas. Izstiepta austrumu-rietumu virzienā 350 km garumā, un 40-120 km platumā (ieskaitot nogāzes, izmēri ir ~400x500 km). Robežojas dienvidos ar Podļasas-Brestas ieplaku, Poļesjes sedlieni un Pripetes ielieci, austrumos un ziemeļaustrumos ar Žlobinas sedlieni un Oršas ieplaku, ziemeļos ar Latvijas sedlieni, ziemeļrietumos ar Baltijas sineklīzi un rietumos ar Varšavas ieplaku.

Anteklīze veidojās laikā no vēlā proterozoja līdz kvartāram ieskaitot. Velves daļā kristāliskais pamatklintājs ieguļ absolūtajās vērtībās no -50 līdz +87 m, nogāzēs nolaižas 500-700 m dziļumā, bet rietumos 1,5 līdz 2 km dziļi. To veido arhaja un apakšproterozoja metamorfie (gneisi, granītgneisi, migmatīti, dzelzs silikātu metabazīti), ultrametamorfie un magmatiskie ieži.

Nogulumiežu segu veido augšproterozoja, paleozoja un mezozoja-kainozoja ieži. Baltkrievijas anteklīzes piepaceltāko daļu veido Centrālbaltkrievijas masīvs, kuru klāj tikai neogēna un kvartāra nogulumi. Baltkrievijas anteklīze iekļauj sevī sīkākas tektoniskās struktūras — apklātus pamatklintāja pacēlumus (Bobovņanskas, Bobruiskas, Viļejkas, Ivacevičas, Mazūrijas), Voložinskas grābenu un Baltijas un Pieoršas monoklināles.

## Atsauces
Uzturlīdzekļi

**Uzturlīdzekļi** jeb **alimenti** (no  — 'uzturs, barība') ir materiāls atbalsts un iztikas līdzekļi, kas atbilstoši likumam jānodrošina kādai personai sakarā ar ģimenes vai adopcijas attiecībām. Tie var būt naudas līdzekļu, apģērba, mājokļa vai pārtikas formā.

## Uzturlīdzekļu kalkulatori

Bērnu uzturlīdzekļu apmēra aprēķināšanai izmanto uzturlīdzekļu kalkulatorus. Tos lieto virknē pasaules valstu. Bērnu uzturlīdzekļu kalkulatori ļauj atslogot tiesu sistēmas darbu, jo valsts vienreiz definē bērnu uzturlīdzekļu apmēra noteikšanas kārtību, atbilstoši kurai uzturlīdzekļu apmēru aprēķina arī turpmāk.

Katrā individuālā tiesā nav jāizskata un jāpierāda izdevumus, uzturlīdzekļu apmēra aprēķināšanu balsta uz vecāku ienākumiem, bērnu skaitu, dienām, kuras bērni pavada pie katra no vecākiem u.c. faktoriem.

Tabulā norādītas valstis, kurās izmanto bērnu uzturlīdzekļu kalkulatorus.

Ja valsts ir noteikusi bērnu uzturlīdzekļu aprēķināšanas kārtību, tad uzturlīdzekļu kalkulators var tikt izstrādāts arī kā mobilā lietotne, kas izdarīts, piemēram, ASV Kolorādo štatā.

## Atsauces
Nemunas delta

**Nemunas delta** () ir Nemunas upes ieteka (delta) Baltijas jūras Kuršu jomā Lietuvā pie tās robežas ar Krievijas Kaļiņingradas apgabalu. Tā aizņem 28,952 hektārus.

Sasniedzot jūru Nemuna sadalās atteku un kanālu labirintā, veidojot mitrājus, kuros atrodas arī polderi, kas padara šo vietu par ļoti pievilcīgu ekotūrisma galamērķi. Deltas centrā atrodas Lietuvas lielākā sala Rusnes sala (5 km²) un ciems ar tādu pašu nosaukumu. Lai arī tā ir lielākā cilvēku apdzīvotā vieta deltā, tās iedzīvotāju skaits ir tikai aptuveni 2500.

## Delta
Nemunas deltas mitrāji tiek uzskatīti par globāli nozīmīgiem un tiek aizsargāti saskaņā ar Rāmsāras konvenciju. Lai aizsargātu deltas savvaļas dzīvniekus un atvieglotu izpēti, 1992. gadā tika izveidots Nemunas deltas reģionālais parks. Apmēram 20% teritorijas aizņem ūdens. Kopš 1999. gada Lietuvas Ornitoloģijas biedrība un Nemunas deltas reģionālā parka administrācija katru oktobri organizē putnu vērošanas sacensības.

Delta ir pakļauta ikgadējai applūšanai, bet vislielākos draudus tās ekosistēmai rada piesārņojums, lauksaimniecība, zvejniecības nozare un tūrisms.

Deltā ligzdošanas sezonā mitinās daudz retu putnu sugu (kopējais konstatēto ligzdojošo sugu skaits ir aptuveni 200; apmēram 40 sugas ir uzskaitītas Lietuvas apdraudēto sugu sarkanajā grāmatā). Nemunas delta ir arī vissvarīgākais migrējošo putnu atpūtas vieta Lietuvā. Katru gadu pāri šai teritorijai pārvietojas miljoniem putnu no simtiem sugu, tostarp dažas starptautiski apdraudētas sugas: jūras ērglis, baltvaigu zoss, dzērve, parastais šņibītis un grīšļu kauķis. Galvenās pētniecības stacija atrodas Ventes ragā (, ko dažreiz dēvē par Ventes pussalu). Vienu no pirmajām putnu gredzenošanas stacijām Eiropā tur 1929. gadā atvēra lietuviešu zoologs Tads Ivanausks. Ragā gredzenotie putni ir tikuši atrasti Irānā, Ēģiptē un pat Dienvidāfrikā.

Deltā atrodamo zīdītājdzīvnieku skaitā ir lapsas, bebri, aļņi, mežacūkas un ūdrs.

## Atsauces
Albānijas Nacionālais teātris

thumb|Bijusī Nacionālā teātra ēka
**Albānijas Nacionālais teātris** () bija galvenais teātris Tirānā, Albānijā. 2020. gada martā *[[Europa Nostra]]* to iekļāva 7 apdraudētāko Eiropas kultūras pieminekļu sarakstā, kā izcilu 1930. gadu modernās itāliešu arhitektūras piemēru un vienu no nozīmīgākajiem kultūras centriem Albānijā, jo tam draudēja nojaukšana, lai tā vietā būvētu jaunu teātra ēku. Steidzamā kārtā tas 2020. gada 17. maijā tika nojaukts.

## Vēsture
Nacionālā un eksperimentālā teātra komplekss bija vēsturisks artefakts, kas bija liecinieks daudziem notikumiem, kas saistīti ar Albānijas teātra izveidi, bet vienlaikus kalpoja arī kā skatuve mākslinieciskiem, akadēmiskiem un politiskiem notikumiem pēc Otrā pasaules kara Albānijā.

Kompleksā tika parādījās dažādi vēsturiski intervences slāņi, kas liecināja par dažādiem tā laika arhitektūras un inženierijas stiliem un pieejām. Tas reprezentēja nozīmīgu posms pilsētplānošanas un modernās arhitektūras vēsturē, īpaši pēc ilgā Osmaņu perioda, kurā nepastāvēja šādi pilsētplānošanas jēdzieni.

Nacionālā teātra ēka tapa kā Itālijas un Albānijas kultūras un sporta centrs ar nosaukumu "Circolo Scanderbeg". Līdz nojaukšanai tā bija senākā  kultūras un sporta ēka, kas bija saglabājusi savu kultūras funkciju. Materiāli un būvniecības metodes bija uzskatāmi par novatoriskiem Itālijā un arī Eiropas līmenī.

Šis arhitektūras komplekss bija daļa no valsts kultūras un nacionālās identitātes, vēlāk kļūstot par centru, kurā pēckara Albānijā izveidojās svarīgākās kultūras iestādes.

1940. gados tajā atradās Kosovas kinoteātris (). 1945. gada 24. maijā to tas kļuva par Valsts profesionālo teātri (). Vēlāk tas kļuva par Tautas teātri (). Šis nosaukums saglabājās līdz 1991. gada jūnijam, kad to pārsauca par Nacionālo teātri.

## Protests un nojaukšana
Teātra nojaukšana policijas perimetra aizsegā|thumb
2018. gadā premjerministra Edi Ramas valdība nolēma nojaukt teātra ēku, lai tās vietā celtu jaunu, dāņu arhitekta Bjarkes Ingelsa projektētu ēku. Teātra izrādes tika pārceltas uz mūsdienīgām pagaidu telpām *ArTurbina* telpās Sami Frašeri ielā Tirānā.

Valdības jaunās teātra ēkas plānus kritizēja mākslinieki, profesionāļi un citi pilsoņi, kas izraisīja protestus, kā arī iekļaušanu *[[Europa Nostra]]* 7 apdraudētāko Eiropas kultūras pieminekļu sarakstā.

Nacionālā teātra ēka tika uzskatīta par vienu no ievērojamākajiem Albānija autarķijas perioda 20. gadsimta sākuma kultūras pieminekļiem.

Par spīti nemitīgajiem albāņu mākslinieku un politiskās opozīcijas protestiem, teātra ēkas nojaukšana sākās 2020. gada 17. maija plkst. 4.30 no rīta. Apkārtni norobežoja valsts policija un piespiedu kārtā evakuēja visas tur esošās personas. Tika aizturēti daudzi mākslinieki un opozīcijas pārstāvji. Drīz pēc nojaukšanas sākuma galvenajā bulvārī pie Albānijas Iekšlietu ministrijas un teātra ēkas sāk pulcēties protestanti. Šim protestam sekoja vairākas citas aizturēšanas COVID-19 pandēmijas ierobežojošo noteikumu pārkāpšanas dēļ.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Aleksandrs Teofilakis

**Aleksandrs Teofilakis** (; dzimis , miršanas datums nav zināms) bija grieķu sporta šāvējs, piecu vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs. Viņš startēja arī 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs.

## Olimpiskās spēles
Aleksandrs Teofilakis ir viens no tiem Grieķijas sportistiem, kas visvairāk startējuši olimpiskajās spēlēs. Kopā viņš startējis piecās vasaras olimpiskajās spēlēs — 1896. gada Atēnu, 1908. gada Londonas, 1912. gada Stokholmas, 1920. gada Antverpenes un 1924. gada Parīzes spēles — un 1906. gada neoficiālājās olimpiskajās spēlēs Atēnās.

1906. gada neoficiālajās olimpiskajā spēlēs viņš izcīnīja sudraba medaļu 20 metru šaušanā ar militāro pistoli. Šajā disciplīnā viņš ieguva 250 punktus un piekāpās tikai Šveices sportistam Luisam Rišardē. Šī bija vienīgā medaļa, ko viņš izcīnīja individuālajā disciplīnā. Otru sudraba medaļu viņš izcīnīja kā Grieķijas komandas pārstāvis 1920. gada Antverpenes olimpiskajās spēlēs. Šo medaļu viņš izcīnīja komandu šaušanā 30 metru attālumā ar militāro šauteni. Grieķija šajā disciplīnā ieguva 1285 punktus un piekāpās tikai zelta medaļas ieguvējai ASV komandai (1310 punkti). Teofilaka individuālais rezultāts šajā disciplīnā bija 254 punkti.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites

* Aleksandrs Teofilakis (SOK profils)
Dimitris Frangopuls

**Dimitris Frangopuls** () bija grieķu tenisists, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Frangopuls 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja tenisa vienspēļu turnīrā. Šajā turnīrā viņš jau pirmajā kārtā piekāpās Ungārijas sportistam Momčilo Tapavicam un turpmāko cīņu neturpināja.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Dimitris Frangopuls (SOK profils)
Nikolajs Levidis

**Nikolajs Levidis** () bija grieķu sporta šāvējs, 1896. gada vasaras un 1912. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## Olimpiskās spēles
### 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Levidis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja 300 metru šaušanā ar šauteni. Diemžēl viņa iegūtais rezultāts precīzi nav zināms, viņš varētu būt ieņēmis 6. līdz 18. vietu.

### 1912. gada vasaras olimpiskās spēlēs
1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Stokholmā viņš startēja 8 šaušanas disciplīnās, no tām 5 disciplīnas bija individuālās, bet trijās disciplīnās viņš bija Grieķijas komandas pārstāvis.

30 metru ātršaušanā ar pistoli viņš ar 27 precīziem šāvieniem ieguva 231 punktu, izcīnot 34. vietu. 25 metru šaušanā ar mazkalibra šauteni viņš ieguva 192 punktus, izcīnot 29./30. vietu kopā ar Lielbritānijas sportistu Deividu Grifitsu. 300 metru šaušanā ar militāro šauteni trijās pozīcijās viņš sākotnēji ieguva 95 punktus, kopā ar ASV sportistu Karlu Osbērnu un Norvēģijas sportistu Engebretu Skogenu. Veicot pāršāvienu sēriju Levidis uzrādīja sliktāko rezultātu tajā, 70 punktus, un kopvērtējumā izcīnīja 4. vietu. Šis bija viņa labākais panākums olimpisko spēļu individuālajās disciplīnās. 600 metru šaušanā ar šauteni izcīnīja 73 punktus, izcīnot kopā vēl ar 6 citiem sportistiem 50./56. vietu. 100 metru šaušanā pa skrejošu briedi viņš ieguva 31 punktu un kopā vēl ar četriem citiem sportistiem dalīja 15./19. vietu.

Komandu šaušanā ar šauteni Grieķija izcīnīja 1445 punktus, iegūstot 7. vietu. Levida individuālais rezultāts šajā disciplīnā bija 231 punkti. 25 metru šaušanā komandām ar mazkalibra šauteni Grieķija ieguva 716 punktus un ieņēma beidzamo 4. vietu. Levida individuālais rezultāts šajā disciplīnā bija 185 punkti. 50 metru šaušanā komandām ar mazkalibra šauteni Grieķija ieguva 708. vietu un kopā ar Dānijas komandu dalīja 4./5. vietu. Levida individuālais rezultāts šajā disciplīnā bija 173 punkti.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Nikolajs Levidis (SOK profils)
Opus domi

**Opus domi** ir ceturtais *[[N'Works]]* albums — remiksu izlase, kas tapis laika posmā no 2014. līdz 2020. gadam. Albumu ir aranžējis, producējis, programmējis un miksējis — *N'Works* jeb Normunds Rutulis.
Skaņas pēcapstrādi veica Jānis Kalve. Albumu izdeva NRCD.

## Dziesmu saraksts

## Atsauces

## Ārējās saites
* Albums ''N'Works'' mājaslapā
Aristidis Akratopuls

**Aristidis Akratopuls** () bija grieķu tenisists, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Aristidis Akratopuls 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja gan tenisa vienspēļu, gan arī dubultspēļu turnīrā.

Vienspēļu turnīra pirmajā kārtā viņš uzvarēja Austrālijas sportistu Edvīnu Fleku. Savukārt nākamajā cīņā viņš piekāpās savam tautietim Konstantinam Paspatim. Dubultspēļu turnīrā viņš startēja kopā ar savu brāli Konstantinu. Viņi jau pirmajā cīņā zaudēja duetam britam Džonam Bolandam un vācietim Frīdriham Traunam.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Aristidis Akratopuls (SOK profils)
Nataļja Kuksina

**Nataļja Kuksina** (; dzimusi ) ir bijusī krievu brīvā stila cīkstone, Pasaules un Eiropas čempionāta medaļniece.

## Biogrāfija
Nataļja Kuksina dzimusi 1984. gadā Čitā celtnieku ģimenē. Pēc skolas beigšanas viņa izglītību turpināja kulinārijas un tirdzniecības tehnikumā. Mācoties tehnikumā viņa septiņpadsmit gadu vecumā sāka nodarboties ar cīņas sportu. Viņa bija Krievijas izlases dalībniece no 2004. līdz 2013. gadam. Viņa ir Krievijas junioru čempionāta sudraba medaļniece (2004), Krievijas kausa ieguvēja (2006, 2007, 2008, 2010, 2011); Krievijas studentu čempione (2005), 2005. gada Universiādes bronzas medaļniece, pieckārtēja Krievijas čempione (2007, 2008, 2011, 2012, 2013), 2007. gada pasaules čempionāta bronzas medaļniece, 2008. gada Eiropas čempionāta sudraba medaļniece un 2008. gada pasaules studentu čempionāta sudraba medaļniece. Viņa ir arī daudzu “A” klases Grand Prix sērijas starptautisko turnīru uzvarētāja un balvu ieguvēja. Viņas treneri bija A. Haseidjanovs, V. Sekļecovs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džerijs Slouns

**Džeralds Jūdžīns "Džerijs" Slouns** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu basketbolists un basketbola treneris.

NBA komandas Čikāgas "Bulls" sastāvā aizvadīja 11 sezonas no komandas dibināšanai 1966. gadā līdz 1975. gadam. Piedalījās divās zvaigžņu spēlēs, bija pirmais "Bulls" spēlētājs, kura numuru komanda iemūžināja.

Pēc spēlētāja karjeras beigām uzsāka trenera karjeru, sākumā bija "Bulls" treneris, 1985. gadā pievienojās Jūtas "Jazz", 1988. gadā kļuva par komandas galveno treneri. 1997. un 1998. gadā komanda Slouna vadībā sasniedza NBA finālu, abās reizēs tika zaudēts "Bulls". 2011. gadā pēc 23 komandā pavadītajiem gadiem paziņoja par atkāpšanos no galvenā trenera amata. 2014. gadā "Jazz" iemūžināja numuru "1223", kas ir Slouna uzvaru skaits "Jazz" komandas vadībā no 1988. līdz 2011. gadam.

Trenera karjeras beigšanas brīdī bija trešajā vietā regulārās sezonas uzvaru skaitā NBA vēsturē (1221 uzvara, 803 zaudējumi). Viņš bija piektais treneris līgas vēsturē, kas uzvarējis 1000 spēles, un viens no diviem treneriem, kas to sasniedzis ar vienu komandu. Slouna vadībā "Jazz" 15 sezonas pēc kārtas sasniedza izslēgšanas spēles (1989—2003).

2009. gadā uzņemts Basketbola slavas zālē.

Miris  78 gadu vecumā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* NBA biogrāfija
Agata Petšika

**Agata Petšika** (; dzimusi ) ir bijusī poļu brīvā stila cīkstone, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
2008. gada pasaules čempionātā, cīnoties svara kategorijā līdz 59 kg, Agata Petšika izcīnīja bronzas medaļu. Turnīra gaitā viņa otrajā kārtā viņa zaudēja krievu cīkstonei Nataļjai Goļcai, kas uzvarot arī divas nākamās cīņas, iekļuva finālā un nodrošināja Agatai iespēju piedalīties gandarījuma cīņās. Poļu cīkstone uzvarēja visas trīs cīņas, tai skaitā arī cīņu par bronzu medaļu pret itālieti Sabrini Espozito.

2009. gada pasaules čempionātā Agata Petšika uzvarēja pirmās četras cīņas pēc kārtas un iekļuva finālā. Tur viņa zaudēja Azerbaidžānas pārstāvei Jūlijai Ratkevičai un ieguva sudraba medaļu.

2010. gada Eiropas čempionātā poliete aiz Anastasijas Grigorjevas (Latvija) un Nataļjas Goļcas ierindojās trešajā vietā un ieguva vienu no divām bronzas medaļām.

2013. gadā viņa paziņoja, ka, baidoties no iespējamās turpmākās traumas iespējamām sekām, plāno pabeigt savu sporta karjeru. Pēdējoreiz viņa uz starptautiskās skatuves parādījās 2012. gada februārī.

## Atsauces

## Ārējās saites