open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Čehijas futbola izlase

thumb|2014

**Čehijas futbola izlase** ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Čehijas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Čehijas futbola izlasi pārvalda Čehijas Futbola asociācija.

Pirms Pirmā pasaules kara Bohēmijas izlase (mūsdienās Čehijas), būdama Austroungārijas sastāvā aizvadīja 7 spēles. Vēlāk, kad Čehija bija Čehoslovākijas daļa, Čehoslovākijas izlase divreiz ieņēma 2. vietu Pasaules čempionātos (1934. un 1962. gadā), kā arī uzvarēja Eiropas čempionātā 1976. gadā. Pēc Čehoslovākijas sadalīšanās, Čehija izlase savu pirmo spēli aizvadīja 1994. gadā pret Turciju. Čehijas izlases lielākie panākumi ir 2. vieta 1996. gadā, kā arī pusfināls 2004. gadā.

## Pasaules čempionātos
* 1930—1994 — *skatīt [[Čehoslovākijas futbola izlase|Čehoslovākijas izlasi]]*
* 1998 — *Nekvalificējās*
* 2002 — *Nekvalificējās*
* 2006 — Grupu turnīrs
* 2010 — *Nekvalificējās*
* 2014 — *[[2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona|Nekvalificējās]]*
* 2018 — *[[2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona|Nekvalificējās]]*
* 2022 — *[[2022. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona|Nekvalificējās]]*

## Eiropas čempionātos
* 1960—1992 - *skatīt [[Čehoslovākijas futbola izlase|Čehoslovākijas izlasi]]*
* 1996 — 2. vieta
* 2000 — Grupu turnīrs
* 2004 — Pusfināls
* 2008 — Grupu turnīrs
* 2012 — Ceturtdaļfināls
* 2016 — Grupu turnīrs
* 2020 — Ceturtdaļfināls
* 2024 — Grupu turnīrs

## Spēlētāju rekordi
*Statistika atjaunota .*

### Visvairāk aizvadīto spēļu

### Visvairāk gūto vārtu

## Izlases galvenie treneri

* Dušans Uhrins (1994—1997)
* Jozefs Hovanecs (1998—2001)
* Karels Brikners (2001—2008)
* Petrs Rada (2008—2009)
* Františeks Straka (2009)
* Ivans Hašeks (2009)
* Mihals Bīleks (2009—2013)
* Josefs Pešice (2013)
* Pavels Vrba (2014—2016)
* Karels Jarolīms (2016—2018)
* Jaroslavs Šilhavijs (2018—2023)
* Ivans Hašeks (2024—2025)

## Sastāvs
Komandas sastāvs 2024. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Čehijas Futbola asociācija

**Čehijas Futbola Asociācija (FAČR)** (čehu val.: *Fotbalová asociace České republiky*) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Čehijā. FAČR organizē nacionālo futbola čempionātu, Čehijas Gambrinus Līgu, kā arī atbild par Čehijas futbola izlasi. Tās galvenā mītne atrodas Prāgā. Laikā no 1922. līdz 1993. gadam, kad pastāvēja Čehoslovākija, asociācijas nosaukums bija *Čehoslovākijas Futbola Asociācija*, bet pēc Čehoslovākijas sadalīšanās, asociācija pārņēma tagadējo nosaukumu.

## Ārējās saites
* Čehijas Futbola Asociācija
Atoms Egojans

**Atoms Egojans** (, ; dzimis  Kairā) ir armēņu izcelsmes kanādiešu kinorežisors.

Dzimis Kairā gleznotāju ģimenē, bet uzaudzis Viktorijā, Britu Kolumbijā. Mācījās Toronto Universitātē, kur pievērsās īsfilmu veidošanai. Pazīstamākais darbs — Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominētā un Kannu kinofestivāla balvas ieguvušā *[[The Sweet Hereafter]]* (1997) par dzīvi mazā ciematiņā pēc traģiskas autokatastrofas.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites

*
Saragosa

**Saragosa** () ir pilsēta Spānijas ziemeļaustrumos Ebro upes krastos. Mūsdienu Aragonas reģiona un senās Aragonas Karalistes galvaspilsēta. Saragosas provinces centrs.

Pazīstama ar savu milzīgo katedrāli un senu mauru cietoksni — *Aljafería*. kur mūsdienās atrodas Aragonas parlaments.

2008. gadā Saragosā notika *Expo 2008* pasaules izstāde. Ekonomikā pazīstama ar Opel autorūpnīcu pilsētas pievārtē.

## Vēsture
Pilsētu 24. gadā nodibināja romieši, nosaucot to par Cēzaraugustu (*Colonia Caesaraugusta*), no kuras, pārveidojoties, radies pilsētas pašreizējais nosaukums.

Pēc leģendas 5. gadsimtā pilsētā sludināja apustulis Jēkabs, kuram Saragosas pašreizējās katedrāles vietā parādījusies Jaunava Marija.

No 8. gadsimta pilsēta piederēja Kordovas kalifātam un bija mauru priekšpostenis cīņai pret kristiešiem. Pēc kalifāta sabrukuma Saragosa bija neatkarīgas musulmaņu valsts galvaspiulsēta līdz 1118. gadā to ieņēma kristieši un tā kļuva par Aragonas Karalistes galvaspilsētu.

Napoleona kara laikā Saragosa divreiz piedzīvoja franču aplenkumus — 1808. gadā, kas beidzās ar franču neveiksmi un 1809. gadā, kad frančiem izdevās ieņemt pilsētu. No Saragosas 100 000 iedzīvotājiem dzīvi palika 12 000.

Spānijas pilsoņu karā Saragosu īslaicīgi ieņēma republikāņi — anarhisti Buenoventūras Durruti vadībā.
 
## Cilvēki
Saragosā vai tās apkārtnē dzimuši:

* Abrahams Abulafija (אברהם בן שמואל אבולעפיה, Abraham Abulafia*) (1240—~1292) — mistiķis;
* [[Ibn Badža]] (ابن باجة, *Ibn Bajjah*) (1070/1090—1138) — filozofs;
* [[Izabella (Portugāle)|Izabella]] (*Isabel de Aragão*) (1271—1336) — [[Portugāle]]s karaliene.

== Sports ==
Saragosā atrodas futbola klubs *Real Zaragoza'', kurš spēlē Spānijas augstākajā līgā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Butross Butross-Gali

Butross Butross-Gali|thumb

**Butross Butross-Gali** (; dzimis , miris ) bija Ēģiptes diplomāts, sestais ANO ģenerālsekretārs.

Dzimis Kairā kristiešu koptu ģimenē (Butross arābu valodā nozīmē Pēteris). 1946. gadā beidzis Kairas Universitāti.

1992. gadā ievēlēts par ANO ģenerālsekretāru. Ticis kritizēts par ANO nespēju iejaukties Ruandas genocīdā un Dienvidslāvijas karos.

Butross Butross-Gali netika ievēlēts par ANO ģenerālsekretāru uz otro termiņu lielā mērā ASV pretestības dēļ. No 1997. līdz 2002. gadam bija organizācijas "Frankofonija" ģenerālsekretārs.
Dānijas futbola izlase

**Dānijas futbola izlase** ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Dānijas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Dānijas futbola izlasi pārvalda Dānijas Futbola asociācija. Lielākie izlases panākumi bija 1990. gados, kad 1992. gadā Dānijas izlase negaidīti uzvarēja Eiropas čempionātā. Pasaules čempionātos Dānijas izlases lielākais panākums ir iekļūšana ceturtdaļfinālā 1998. gadā.

## Pasaules čempionātos
* 1930—1954 — Nepiedalījās
* 1958 — Nekvalificējās
* 1962 — Nepiedalījās
* 1966—1982 — Nekvalificējās
* 1986 — Astotdaļfināls
* 1990 — Nekvalificējās
* 1994 — Nekvalificējās
* 1998 — Ceturtdaļfināls
* 2002 — Astotdaļfināls
* 2006 — Nekvalificējās
* 2010 — Grupu turnīrs
* 2014 — Nekvalificējās
* 2018 — Astotdaļfināls
* 2022 — Grupu turnīrs

## Eiropas čempionātos
* 1960 — Nekvalificējās
* 1964 — 4. vieta
* 1968—1980 — Nekvalificējās
* 1984 — Pusfināls
* 1988 — Grupu turnīrs
* 1992 — **Čempioni**
* 1996 — Grupu turnīrs
* 2000 — Grupu turnīrs
* 2004 — Ceturtdaļfināls
* 2008 — Nekvalificējās
* 2012 — Grupu turnīrs
* 2016 — Nekvalificējās
* 2020 — Pusfināls
* 2024 — Astotdaļfināls

## Spēlētāju rekordi
*Statistika atjaunota .*

### Visvairāk aizvadīto spēļu

### Visvairāk gūto vārtu

## Sastāvs
Komandas sastāvs 2024. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dānijas Futbola asociācija

**Dānijas Futbola Asociācija (DBU)** (dāņu val.: *Dansk Boldspil-Union*) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Dānijā. Tā organizē nacionālo futbola čempionātu, Dānijas Superlīgu, kā arī atbild par Dānijas futbola izlasi. DBU galvenā mītne atrodas Kopenhāgenā. Asociācija tika dibināta 1889. gadā. Tā ir gan UEFA, gan FIFA locekle.

## Ārējās saites
* Dānijas Futbola Asociācija
Latvijas gada labākais futbolists

[thumb|Visvairāk reižu — piecas — šo balvu ir ieguvis vārtsargs [Andris Vaņins]]
**Latvijas gada labākais futbolists** ir gadskārtēja nominācija, ko piešķir Latvijas Futbola federācija pēc žurnālistu balsojuma rezultātiem. Pirmoreiz šo balvu pasniedza 1992. gadā. Visvairāk reižu šo balvu ir ieguvis Andris Vaņins — piecas reizes.

## Uzvarētāji
* 1992: Ainārs Linards, Liepājas "Olimpija", Örebro SK
* 1993: *netika noteikts*
* 1994: Vladimirs Babičevs, Skonto FC
* 1995: Vitālijs Astafjevs, Skonto FC 
* 1996: Vitālijs Astafjevs (2), Skonto FC 
* 1997: Jurijs Ševļakovs, Skonto FC 
* 1998: Mihails Zemļinskis, Skonto FC 
* 1999: Marians Pahars, Southampton F.C.
* 2000: Marians Pahars (2), Southampton F.C. 
* 2001: Marians Pahars (3), Southampton F.C. 
* 2002: Juris Laizāns, CSKA Moskva 
* 2003: Māris Verpakovskis, Skonto FC 
* 2004: Māris Verpakovskis (2), Dynamo Kyiv 
* 2005: Igors Stepanovs, Grasshopper
* 2006: Aleksandrs Koliņko, FC Rubin
* 2007: Vitālijs Astafjevs (3), Skonto FC
* 2008: Andris Vaņins, FK Ventspils
* 2009: Kaspars Gorkšs, Queens Park Rangers F.C.
* 2010: Kaspars Gorkšs (2), Queens Park Rangers F.C.
* 2011: Aleksandrs Cauņa, Maskavas CSKA
* 2012: Aleksandrs Cauņa (2), Maskavas CSKA
* 2013: Andris Vaņins (2), FC Sion
* 2014: Aleksandrs Koliņko (2), Kaļiņingradas "Baltika"
* 2015: Andris Vaņins (3), FC Sion
* 2016: Andris Vaņins (4), FC Zürich
* 2017: Andris Vaņins (5), FC Zürich
*2018ː Dāvis Ikaunieks, Jihlavas "Vysočina"
*2019ː Pāvels Šteinbors, Gdiņas "Arka"
*2020ː Pāvels Šteinbors, Bjalistokas "Jagiellonia"
*2021ː Vladislavs Gutkovskis, Čenstohovas "Raków"
*2022: Vladislavs Gutkovskis, Čenstohovas "Raków" (2)
*2023: Jānis Ikaunieks, RFS
*2024: Jānis Ikaunieks, RFS (2)
*2025: Andrejs Cigaņiks, *[[FC Luzern]]*

## Atsauces
Fēru Salu Futbola asociācija

**Fēru salu Futbola Asociācija (FSF)** (fēru val.: *Fótbóltssamband Føroya*) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Fēru salās. Federācija organizē nacionālo futbola čempionātu, Fēru salu Pirmo divīziju, kā arī atbild par Fēru salu futbola izlasi. FSF tika dibināta 1979. gadā, 1988. gadā tā iestājās FIFA, bet vēl pēc 4 gadiem arī UEFA. Tās galvenā mītne atrodas Touršhavnā.

## Ārējās saites
* Fēru salu Futbola Asociācija
Aktivitāte

**Aktivitāte** ķīmijā un fizikā ir jēdziens, kuru lieto, lai neideāliem (reāliem) šķidrumiem un gāzēm varētu lietot aprēķinu formulas, kas ir paredzētas ideāliem šķidrumiem vai gāzēm. Aktivitāti parasti apzīmē ar burtu *a*. Aktivitāti aprēķina:

a=g*c

kur: *a* — aktivitāte (parasti mol/l), *c* — koncentrācija (arī mol/l), *g* — aktivitātes koeficients. *g* ir atkarīgs no koncentrācijas (vai parciālā spiediena, gāzēm), samazinoties koncentrācijai tas tiecas uz nulli, tāpēc atšķaidītiem šķīdumiem (un retinātām gāzēm) darbojas ideālo šķīdumu formulas. *g* ir atkarīgs arī no vielas dabas un to nosaka eksperimentāli.
Merovingu dinastija

**Merovingu dinastija** ir franku ķēniņu dinastija, kas 5.-8. gadsimtā valdīja Francijas teritorijā. Nosaukums cēlies no tās dibinātāja, kādas nelielas, bet kareivīgas ģermāņu cilts vadoņa — Meroveha *(Merovech)* vārda. Taču ģermāņu cilšu apvienošanās un jaunu zemju iekarošanas sākums saistāms galvenokārt ar divu slavenu franku ķēniņu vārdiem — Hilderiks (*Childeric*) (miris 482. gadā) un Hlodvigs (*Clovis*) (466-511). Franku teritoriju paplašināšanu tās iekarojot, uzsāka Hilderiks. Viņš franku karaļvalstij pievienoja Romas provinci — Beļģiju (*Belgica II*). Savukārt Hlodvigs I to paplašināja pievienojot reģionu ap Parīzi, kā arī Alemaniju un Akvitāniju.

Hlodvigs I, lielā mērā savas sievas — Burgundijas princeses Klotildes ietekmēts, 496. gadā pieņēma katoļticību. Tādēļ viņš savā politikā baudīja arī baznīcas atbalstu. Hlodvigs I bija arī pirmais no franku ķēniņiem, kurš par savas valsts galvaspilsētu 508. gadā izvēlējās Parīzi. Līdz ar to Hlodvigs I izveidoja Eiropas monarhijas pirmos pamata elementus, tai skaitā laicīgās varas ciešu sasaisti ar baznīcu.

Hlodvigs I ieviesa arī būtiskus nākamo gadsimtu feodālās sistēmas elementus, saglabājot atsevišķus romiešu saimnieciskās politikas atribūtus. Tā, pamatā vēl turpināja pastāvēt Romas impērijas nodokļu sistēma, it īpaši tirdzniecības un muitas nodevas. Taču jau Hlodviga I laikā arvien svarīgāku nozīmi nekā nodokļi ieguva karaļa īpašumi, it sevišķi zeme, kuru izmantoja lai apbalvotu uzticamus karaļa atbalstītājus un līdzgaitniekus.

Merovingi valdīja franku valstī līdz pat 8. gadsimtam. Tomēr jau pēc Hlodviga I nāves atklājās pirmās nopietnās feodālās sistēmas problēmas, kas bija saistītas ar mantojuma lietām. Mirstot, Hlodvigs I franku valsti sadalīja starp četriem saviem dēliem. Ar to aizsākās gandrīz divus gadsimtus ilgs, gandrīz nepārtrauktas asiņainas cīņas periods starp dažādiem Merovingu dzimtas atzariem par varu, kad valsti te apvienoja, te no jauna sadalīta. Šo cīņu rezultātā ne tikai pakāpeniski izplēnēja franku varenība un karaļnama bagātības, ap 600. gadu tika sagrautas arī vērtīgākās romiešu laika valsts organizācijas atribūtu pēdējās paliekas — nodokļu sistēma, starptautiskā tirdzniecība, tika izpostītas pilsētas un to galvenais labklājības pamats — specializētas manufaktūras. Sabrukusi bija arī naudas sistēma — monētu kalšana un to apgrozības kontrole. Šajā laikā Eiropā samazinājās arī iedzīvotāju skaits, saruka lauksaimniecība.

Tikai veiksme, izdevīga ģeogrāfija un vēsturisko apstākļu sakritība šo nežēlīgo cīņu laikā frankus pasargāja no pakļaušanas citām tautām. Tā, goti un langobardi bija pārāk aizņemti cīņās ar savu ienaidnieku Bizantiju. Arī Britu salās daudzas sīkās valstis bija iegrimušas gandrīz nepārtrauktos savstarpējos karos un nekādā ziņā nevarēja radīt nopietnus draudus frankiem. Tikai 8. gadsimta vidū frankiem parādījās daudz nopietnāki pretinieki - normaņi (vikingi), avāri un arābi.

## Skatīt arī
* Francijas monarhi

## Ārējās saites
Hidrazīns

**Hidrazīns** (N2H4) ir bezkrāsains, higroskopisks šķidrums ar asu smaku, šķīst ūdenī, spirtos, tvaiki ar gaisu veido eksplozīvu maisījumu; toksisks. Hidrazīns ar ūdeni veido hidrātu (stipra bāze), ar skābēm veido hidrazīnija sāļus (tāpat kā amonjaks veido amonija sāļus). Hidrazīns ir vāja bāze, 15 reizes vājāka par amonjaku.

Hidrazīnu iegūst, amonjaku vai urīnvielu oksidējot ar nātrija hipohlorītu.

Lieto organiskajā sintēzē, plastmasu, gumijas, insekticīdu, sprāgstvielu rūpniecībā un par analītiskās ķīmijas reaģentu.

Hidrazīns ir labs reducētājs. Tam degot gaisā vai skābeklī, izdalās ļoti liels siltuma daudzums, tādēļ hidrazīnu izmanto par raķešdegvielas komponentu.
Fēru Salu futbola izlase

thumb|Fēru Salu futbola izlase 2013. gadā
[thumb|Treneris [Larss Olsens]]
**Fēru Salu futbola izlase** ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Fēru Salas starptautiskās futbola sacensībās. To pārvalda Fēru Salu Futbola asociācija. Fēru Salu izlase šobrīd ir viena no vājākajām UEFA izlasēm, tomēr tai ir reiz izdevies uzvarēt Austrijas izlasi un nospēlēt neizšķirti ar Skotiju. Izlase pastāv jau no 1930. gada, taču oficiāli FIFA uzņemta tikai 1988. gadā.

## Pasaules čempionātos
* 1930-1990 - *Nepiedalījās*
* 1994-2010 - *Nekvalificējās*
* 2014 - *[[2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona|Nekvalificējās]]*
*2018 - ''Nekvalificējās''
*2022 - ''Nekvalificējās''
* 2026 — *[[2026. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona|Nekvalificējās]]*

## Eiropas čempionātos
* 1960-1988 - *Nepiedalījās*
* 1992-2020 - *Nekvalificējās*

## Sastāvs
Šāds sastāvs tika pieteikts UEFA Nāciju līgas mačiem pret Latviju un Andoru, 10 un 13 oktobrī 2020. 

## Ārējās saites
PH

[thumb|Ar [pH indikators|pH indikatoru iekrāsoti šķīdumi ar dažādu ūdeņraža jonu koncentrāciju (no pH = 1 līdz pH = 10)]]
**pH** ir skaitlis, kas raksturo ūdeņraža jonu koncentrāciju šķīdumā. pH ir ūdeņraža jonu aktivitātes negatīvais decimāllogaritms, kas raksturo skābumu un bāziskumu.

::: **pH=−log<sub>10</sub>a<sub>H<sup>+</sup></sub>**

Mazām koncentrācijām aktivitāte maz atšķiras no koncentrācijas, tāpēc aktivitātes vietā tur mēdz lietot koncentrāciju. Iespējamās pH vērtības nosaka iespējamās ūdeņraža jonu koncentrācijas. Ūdens šķīdumos pH var mainīties no 0 līdz +14. Ļoti stipru skābju un sārmu šķīdumiem (ar aktivitāti lielāku par 1), pH var būt arī negatīvs vai lielāks par 14. Neūdens vidē iespējamas arī lielākas pH vērtības, jo citiem polārajiem šķīdinātājiem var būt mazākas disociācijas konstantes.

Pilnīgi tīram ūdenim pH ir 7 un tas ir neitrāls. pH zem 7 nozīmē, ka vide ir skāba, virs 7 — sārmaina.

## pH noteikšana
Atšķaidītiem stipru skābju un bāzu šķīdumiem pH var aptuveni aprēķināt, ja zināma koncentrācija.

::: **pH=−lg([H<sup>+</sup>])**,

kur [H+] ir ūdeņraža jonu koncentrācija. Stiprām skābēm (vienvērtīgajām) tā ir proporcionāla vielas koncentrācijai (jo stiprās skābes gandrīz pilnībā disociē jonos). Stiprām bāzēm, kas disociē, veidojot hidroksiljonus, attiecīgo H+ jonu koncentrāciju var noteikt:

::: **[H]=10^(1/(7+lg([OH<sup>−</sup>])))**, jeb vienkāršāk
::: **pH=14−lg([OH<sup>−</sup>])**

## pH mērīšana
Šķīdumiem ar nezināmu sastāvu pH var aptuveni noteikt ar pH indikatoriem (organiskas krāsvielas, kas maina krāsu atkarībā no vides pH), vai arī precīzi izmērīt ar ūdeņraža jonu selektīvu elektrodu (elektrods, kura potenciāls ir atkarīgs no ūdeņraža jonu koncentrācijas). Visbiežāk lieto tā saucamo stikla elektrodu. Potenciālu mēra pret standartelektrodu (elektrods ar nemainīgu potenciālu). Kā standartelektrodu parasti izmanto sudraba—sudraba hlorīda elektrodu, retāk — kalomela elektrodu. pH iespējams izmērīt arī, lietojot jonjutīgā lauktranzistora sensoru — ar to pH iespējams noteikt arī želejveida vidē.

Iekārtu, kas paredzēta pH mērīšanai, sauc par pH-metru. pH-metrs ir voltmetrs ar sevišķi lielu ieejas pretestību, kas savienots ar elektrodu sistēmu. Mūsdienās sistēmu no atsevišķiem elektrodiem izmanto reti, vairāk lieto tā saucamos kombinētos elektrodus — elektrodus, kur vienā korpusā iebūvēts gan stikla elektrods, gan standartelektrods, gan arī temperatūras sensors (pH ir lielums, kas stipri atkarīgs no temperatūras, tādēļ precīzai mērīšanai nepieciešama termokompensācija). Lai panāktu iespējami lielu precizitāti, pH-metrs jākalibrē ar speciāliem buferšķīdumiem — šķīdumiem ar zināmu, stabilu pH.

## Skatīt arī
* pH indikatori — organiskas krāsvielas pH noteikšanai
Viktors Birze

**Viktors Birze** (dzimis 1982. gada 17. februārī, Liepāja) ir Latvijas politiķis, bijušais likvidētās partijas Nacionālā Spēka Savienība priekšsēdētājs, Tēvzemes nacionālo spēku savienības valdes priekšsēdētāja vietnieks, Nacionālās Savienības "Taisnīgums" valdes priekšsēdētājs (kopš 2013).

## Dzīvesgājums
1998. gadā iesaistījās jauniešu organizācijā „Klubs-415”, tad piedalījās Nacionālā Spēka Savienības (NSS) izveidē, rīkoja Leģionāru piemiņas dienas gājienus Liepājā un Rīgā. Pret viņu ierosinātas trīs krimināllietas, kurās apsūdzības pret Birzi noraidītas. 2013. gadā viņu ievēlēja par jaundibinātās partijas Nacionālā Savienība "Taisnīgums" priekšsēdētāju.
Darbojies sabiedrisko attiecību un vides izglītības jomā uzņēmumā „Liepājas RAS”, vairākus gadus strādājis ārvalstīs, vēlāk savā zemnieku saimniecībā.

## Atsauces
Rolands

[thumb|150px|Piemineklis bruņiniekam Rolandam [Rīga|Rīgā]]
**Rolands** (franku: **Hrōþiland*) ir leģendārs 8. gadsimta franku bruņinieks, varonis karolingu dinastijas karaļa Kārļa Lielā laikā. Franku cīņās ar pagāniem un musulmaņiem pakāpeniski sāka veidoties krustnešu tradīcijas, kas pilnībā noformējās vēlākajos Krusta karos Tuvajos Austrumos. Leģenda par Rolandu atspoguļo krustnešu un Krusta karu ideoloģijas pirmsākumus, kur saplūst varonības un drošsirdības patoss ar reliģisku fanātismu.

## Leģenda
Saskaņā ar leģendu, Rolands vadījis franku arjergardu, kad franku karaspēks pēc kaujas ar saracēņiem pa Ronsevales aizu Pirenejos no Spānijas atgriezies Francijā. Saracēņi (saskaņā ar hroniku — baski) aizā bija sarīkojuši slēpni un Rolanda karaspēka daļa tika atgriezta no galvenajiem spēkiem un pilnībā iznīcināta. Arī Rolands krita šajā kaujā.

Pazīstamākā leģendas versija ir 11. gadsimta eposs "Dziesma par Rolandu" (*Chanson de Roland*). Eposā aprakstīta bruņinieka Rolanda kā kristietības nesēja varonīgā bojāeja Ronselvales aizā. Eposs ir viena no romantiskākajām franču nacionālajām un, var droši teikt, arī Eiropas leģendām arī mūsdienās.

## Pieminekļi
Par Rolanda varoņdarbu atgādina piemineklis, kas slejas kāda kalna galotnē pie Ronsevales pilsētiņas Spānijas Pirenejos. Līdzīgi pieminekļi, kā simbols varonībai un drošsirdībai, uzstādīti daudzās Eiropas pilsētās, arī Rīgā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Franči

**Franči** (; vienskaitlī **francūzis** vai **francūziete**) ir romāņu tauta un Francijas nācija. Etnonīms cēlies no rietumģermāņu cilšu franku nosaukuma, precīzāk tās franku daļas, kas apdzīvoja Romas impērijas Gallijas novadu tās beigu posmā.

Saskaņā ar 1789. gadā Franču revolūcijas gaitā pieņemto un joprojām spēkā esošo Francijas konstitūciju, par frančiem uzskatāmi visi Francijas pilsoņi neatkarīgi no to tautības, rases vai reliģijas.

## Vēsture
Franču tautības un Francijas valsts veidošanās aizsākās jau agrīnos viduslaikos. Saskaņā ar 843. gadā starp Karolingu dinastijas pārstāvjiem noslēgto Verdenas līgumu Franku Karalisti sadalīja Kārļa Lielā mazdēlu vidū. Franku Karalistes rietumu daļu piešķīra Luija Dievbijīgā dēlam Kārlim Plikgalvim, tajā izveidojot Rietumfranku valsti, ko uzskata par mūsdienu franču un Francijas valsts pirmsākumu.

Franču tauta izveidojās kā dažādu etnisko un kultūras grupu saplūsmes rezultāts Rietumfranku teritorijā. Svarīga loma bija romāņu iedzīvotājiem, kas bija palikuši pēc Romas impērijas sabrukuma, kā arī galliem, kuri pirms tam bija šīs teritorijas pamatiedzīvotāji. Ar laiku šīs tautas sajaucās ar ieceļojošajiem frankiem — ģermāņu cilti, kas deva nosaukumu gan tautai, gan valstij. Nozīmīgu ietekmi uz franču tautas identitātes veidošanos atstāja arī tautas latīņu valodas pārmantošana, kas ar laiku attīstījās par vecfranču valodu. Kultūras un politiskā konsolidācija, ko veicināja Katoliskās baznīcas ietekme, kā arī centralizētās monarhijas nostiprināšanās, vēl vairāk vienoja dažādos reģionus un veicināja vienotas franču tautas apziņas rašanos.

## Franču skaita izmaiņas Latvijā pēc tautas skaitīšanu datiem (1897—2011)

## Atsauces

## Ārējās saites
Ēģiptes piramīdas

[thumb|230px|[Gīzas piramīdas]]
**Ēģiptes piramīdas** ir izcili Senās Ēģiptes arhitektūras pieminekļi — milzīgas piramidālas formas akmens būves, kas kalpoja par faraonu kapenēm. Heopsa piramīda ir viena no "Septiņiem pasaules brīnumiem". Senākā zināmā Ēģiptes piramīda ir Džosera piramīda. Pavisam identificētas vairāk nekā 100 piramīdas (138 līdz 2008. gadam).
[230px|thumb|Senākā piramīda — [Džosera piramīda Sakārā]]

Masīvas akmens kapenes aizsargāja mirušā faraona ķermeni. Piramīdas simbolizēja uz debesīm vedošas kāpnes. To cēlājiem bija vajadzīga liela plānošanas un būvēšanas prasme. Piramīdas tika veidotas tā, lai tajās nevarētu iekļūt laupītāji, taču vienīgais atrastais faraons, kura maska svēra 11 kilogramus, ir Tutanhamons.

Piramīdas būvēja profesionāli celtnieki, piemēram, akmeņkaļi, kuriem labi maksāja par paveikto darbu - sākotnēji graudā, jo naudu mūsdienu izpratnē senākajā Ēģiptes piramīdu celšanas periodā vēl nelietoja. Plūdu sezonas laikā, kad Nīlas ūdeņi appludināja zemnieku laukus un pa pārplūdušo upi kļuva iespējams ar kuģiem pievest akmens blokus, valdnieka ierēdņi norīkoja celtniekiem palīgā zemniekus.

Alternatīvi avoti gan iebilst uzskatam, ka piramīdas ir celtas kā kapenes, it īpaši tamdēļ, ka neviena mūmija tur nav atrasta. Piramīdas liecina par augstas tehnoloģijas izmantošanu, jo ar primitīviem instrumentiem tik precīzi apstrādāt un pārvietot smago granītu neesot iespējams. Daži no izmantotajiem granīta klučiem sver pat 70 tonnu, lai gan vidējais bloks svēra 2,5 tonnas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Part 1 - The Pyramids of IIIrd & IVth Dynasties Ancient Egypt – History & Chronology
* The Pyramids of Egypt Bradshaw Foundation
* Egyptians BBC
1998. gada referendums par Pilsonības likumu

**1998. gada referendums par Pilsonības likumu** bija viens no Latvijas referendumiem par grozījumiem Pilsonības likumā, kas noritēja 1998. gada 3. oktobrī.

## Priekšvēsture
1998. gada 22. jūnijā Saeimā tika pieņemti grozījumi Pilsonības likumā, kas atviegloja naturalizāciju un pieļāva pēc 1991. gadā dzimušo nepilsoņu un bezvalstnieku bērnu reģistrāciju par Latvijas pilsoņiem. Pret šiem grozījumiem iestājās vairāku labējo partiju Saeimas deputāti, un bija savākts referenduma rīkošanai nepieciešamais vēlētāju parakstu skaits.

## Norise
Tā paša gada 3. oktobrī, vienlaikus ar 7. Saeimas vēlēšanām, notika tautas nobalsošana, kurā ar 52,54% "pret" un 44,89% "par" balsīm grozījumi bija apstiprināti (nobalsoja 895 057 pilsoņi). Rīgā un Latgales apgabalā pārsvaru guva "pret" variants, bet ārvalstu iecirkņos, Zemgales, Kurzemes un Vidzemes apgabalos — "par". Vislielākais balsu "par" īpatsvars starp 1. līmeņa administratīvajām teritorijām bija Liepājas rajonā — 55,20% un ārvalstu iecirkņos (68,13%), "pret" — Daugavpilī (78,61%).

## Ārējās saites
* Balsošanas rezultāti: Latvijā  un pa reģioniem
* Pilsonības likuma bez un ar grozījumiem salīdzinošā tabula
Orhonas raksts

**Orhonas raksts** bija rakstība, ko izmantoja Centrālāzijā no 8. līdz 10. gadsimtam m.ē. Pirmais zināmais tjurku alfabēts, tajā rakstījuši arī mongoļi. Nosaukts pēc pirmā atraduma Orhonas ielejā Mongolijā. Dažreiz to sauc par **tjurku rūnām**, jo zīmes ir līdzīgas ģermāņu rūnu rakstam, dažas pat sakrīt gan vizuāli, gan fonētiski.

## Rakstu zīmes
[thumb|right|220px|Orhonas raksts [Kizila|Kizilā atrastajā akmenī]]

## Ārējās saites
Faraons

right|thumb|Faraona attēlojums
**Faraons** (, *prro*) ir vispārpieņemts apzīmējums Senās Ēģiptes valdniekiem sākot ar pirmo dinastiju, kas sāka valdīt ap 3150. gadu p.m.ē. un beidza valdīt līdz ar Ēģiptes iekļaušanu Romas impērijas sastāvā 30. gadā p.m.ē. Faktiski šo terminu sāka izmantot tikai sākot ar 1200. gadu p.m.ē., kad valdīja Merneptahs. Pirms tam Ēģiptes valdnieki tika saukti par horu, nesu beti vai nebti.

Senajā Ēģiptē liela nozīme bija mitoloģijai. Faraoni uzņēmās arī galvenā priestera pienākumus. Ēģiptieši ticēja, ka faraons ir dzīva saikne starp cilvēkiem un dieviem un ka pēc nāves faraons pats kļūst par dievu. Faraoni kontrolēja visu Ēģipti, izdeva likumus, ievāca nodokļus un pildīja karavadoņa pienākumus gan aizsargājoties no citām tautām, gan uzbrūkot tām.

## Ievērojamākie faraoni

## Atsauces

## Ārējās saites
Mars 1969A

**Mars 1969A** bija PSRS mēģinājums sasniegt Marsu. 438 sekundes pēc starta, trešās raķespakāpes kļūmēs dēļ (degvielas sūknī izcēlās ugunsgrēks) aparāts eksplodēja un tā atliekas nokrita kaut kur virs Altaja kalniem. 
Bija plānots ievadīt zondi orbītā ap Marsu, kur tā strādātu apmēram trīs mēnešus un nofotogrāfētu planētas virsmu. Zonde bija aprīkota arī radiometru, ūdens tvaiku detektoru, infrasarkano un ultravioletu staru spektrometru, gamma staru spektrometru un jonu spektrometru.
Mars 1969B

**Mars 1969B** bija vēl neveiksmīgāks par pirmo "pārinieku" "Mars 1969A". Uzreiz pēc starta eksplodēja viena no sešām nesējraķetes raķešsprauslām, taču starts turpinājās un pastiprinot jaudu atlikušajās piecās raķešsprauslās izdevās iegūt nepieciešamo starta jaudu. Apmēram 25 sekundes vēlāk, kad raķete atradās kilometra augstumā, nesējraķete sāka nosvērties uz vienu sānu - visi dzinēji tika atslēgti un 41 sekundi pēc starta raķete nogāzās apmēram 3 kilometru attālumā no starta vietas.

"Mars 1969B" uzdevumi bija tādi paši kā "Mars 1969A".
Mariner 8

***Mariner 8*** uzdevums, kopā ar otro aparātu ***[[Mariner 9]]*** bija ieiet orbītā ap Marsu un iegūt virsmas fotogrāfijas, taču 265 sekundes pēc starta, kad tika iedarbināts *Centaur* ņesējraķetes dzinējs, nesējraķete sāka rotēt ap savu asi un vēl pēc 100 sekundēm *Centaur* pakāpe tika atslēgta, jo rotācijas dēļ bija iztērēta degviela un orbītu sasniegt nebija iespējams. *Mariner 8* atdalījās no nesējraķetes, taču aparāts pēc tam nokrita Atlantijas okeānā 560 kilometrus uz ziemeļiem no Puertoriko. Sākumā par avārijas vaininieku tika uzskatīta borta vadības sistēma, jo problēmas ar lidojumu sākās tieši tajā brīdī, kad pēc plāna bija jāsāk darboties aparāta vadības sistēmā, taču vēlāk, izmeklēšanas laikā tika noskaidrots ka kļūmi izraisīja defektīva mikroshēmas plate aparāta žiroskopa sistēmā.
Kosmos-419

**Kosmos-419** bija PSRS pirmais mēģinājums ievadīt aparātu orbītā ap Marsu. Pastāv uzskats, ka PSRS gribēja apsteigt divas dienas ātrāk palaisto ASV zondi Mariner 8 un pirmā ievadīt aparātu orbītā ap Marsu. Mariner 8 starts neizdevās un tas iegāzās Atlantijas okeānā. Arī "Kosmos-419" neizdevās sasniegt Marsa orbītu - "Proton" tipa nesējraķete veiksmīgi ievadīja "Kosmos-419" un trešo raķešpakāpi orbītā ap Zemi, taču trešās raķešpakāpes kļūmes dēļ "Kosmos-419" netika palaists. Vēlāk noskaidrojās, ka kļūda pielaista programmējot trešās raķespakāpes starta laiku - pusotras stundas vietā starta laiks bija uzstādīts uz pusotru gadu pēc starta. Divas dienas pēc starta "Kosmos-419" nokrita Zemes atmosfērā.
Mars-3

**Mars-3** un Mars-2 bija identiski PSRS kosmiskie aparāti. "Mars-3" sastāvēja no orbitālā moduļa un nolaižamā aparāta. Orbitālā moduļa uzdevums bija pētīt Marsa temperatūras, topogrāfiju, atmosfēru un magnētisko lauku.

"Mars-3" startēja 1971. gada 28. maijā. 2. decembrī, 4 stundas un 35 minūtes pirms ieiešanas orbītā ap Marsu, "Mars-3" atlaida nolaižamo aparātu virzienā uz Marsu. Nolaižamais aparāts, izmantojot izpletni un bremzēšanas raķetes, veiksmīgi nosēdās uz Marsa virsmas, taču 20 sekundes pēc nosēšanās sakari ar nolaižamo aparātu pārtrūka, iespējams, ka sakari pārtrūka Marsa putekļu vētras dēļ, kas tajā laikā plosījās nosēšanās rajonā.

"Mars-3" orbitālais modulis neveiksmīgi iegāja orbītā ap Marsu - plānotās 20 stundu ilgās orbītas vietā aparāts planētu apriņķoja reizi 12 dienās.

"Mars-3" līdz 1972. gada martam planētu apriņķoja 20 reizes.
thumb|left|Mars-3 nolaižamais aparāts uz PSRS pastmarkas

## Ārējās saites
* Mars-3 meklējumos

## Atsauces
Mars-2

**Mars-2** un Mars-3 bija identiski PSRS aparāti. "Mars-2" sastāvēja no orbitālā moduļa un nolaižamā aparāta. Orbitālā moduļa uzdevums bija pētīt Marsa temperatūras, Marsa topogrāfiju, atmosfēru un magnētisko lauku.
"Mars-2" startēja . 27. novembrī, 4,5 stundas pirms ieiešanas orbītā ap Marsu, "Mars-2" atlaida nolaižamo aparātu virzienā uz Marsu. Nolaižamais aparāts iegāja Marsa atmosfērā ar ātrumu 6 kilometri/sekundē, taču nenostrādāja nolaišanās sistēma un nolaižamais aparāts nogāzās uz Marsa virsmas, nogādājot tur PSRS simboliku - lai gan neveiksmīgi, taču PSRS uzvarēja ASV un pirmā "nogāza" aparātu uz Marsa virsmas.
"Mars-2" orbitālais modulis veiksmīgi iegāja izstieptā orbītā ap Marsu, apriņķojot planētu 18 stundu laikā. Zinātniskā darbība turpinājās līdz 1972. gada martam un sakarus uzturēja līdz pat augustam. "Mars-2" Marsu apriņķoja 362 reizes. Zonde novēroja kalnus, kas sasniedz 22 kilometru augstumu, reģistrēja skābekļa atomus Marsa atmosfērā, atklāja, ka Marsa atmosfēras spiediens ir 5000 reižu vājāks par Zemes atmosfēras spiedienu un noteica aptuvenās virsmas temperatūras - no -110 līdz +13 grādiem pēc Celsija skalas.
Mariner 9

***Mariner 9*** bija paredzēts, kā *[[Mariner 8]]* pārinieks, taču *[[Mariner 8]]* starts neizdevās. 
*Mariner 9* startēja 1971. gada 30. maijā un 13 minūtes pēc starta aparāts jau bija atdalījies no trešās raķešpakāpes un ievadīts orbītā uz Marsu. Pēc 167 dienām, 1971. gada 14. novembrī, *Mariner 9* iegāja orbītā ap Marsu, tā kļūstot par pirmo aparātu pasaules vēsturē, kas veiksmīgi iegājis orbītā ap kādu citu planētu.

## Mērķis
*Mariner 9* tika izstrādās ar mērķi turpināt Marsa atmsofēras pētījumus, kurus iesāka *Mariner 6* un *Mariner 7*, kā arī kartēt vismaz 70% no planētas virsmas, kā arī pētīt abus Marsa pavadoņus. Uz aparāta tika uzstādīts arī infrasarkano staru radiometrs ar mērķi novērot iespējamo planētas vulkānismu.

## Lidojuma gaita
*Mariner 9* apriņķoja Marsu reizi 12 stundās un regulāri nodibināja sakarus ar Goldstounas tālo sakaru antenu. Marsa virsmas fotografēšanu iztraucēja Marsa putekļu vētra, kas bija sākusies jau 1971. gada 22. septembrī – putekļu vētra izvērtās tik liela, ka vēsturē iegāja kā milzīgākā cilvēku novērotā Marsa putekļu vētra. Vētra bija tik liela, ka *Mariner 9* nespēja izšķirt virsmas detaļas, izņemot augstāko kalnu – Olimpa un *Tharsis* vulkānu virsotnes.
Vētra beidzās decembra sākumā un aparāts varēja sākt Marsa virsmas kartografēšanu. *Mariner 9* ievāca datus par Marsa virsmas uzbūvi un sastāvu, kā arī pētīja dinamisko Marsa atmosfēru. Pirmo reizi tika nofotografēti Marsa pavadoņi Foboss un Deimoss, polārās cepures un Marinera ieleja. "Mariner 9"  ieguva 7329 attēlus, kuri aptvēra 85 % Marsa virsmas.

Aparāts darbojās līdz 1972. gada 27. oktobrim, kad beidzās aparāta orientācijai nepieciešamie slāpekļa gāzes krājumi. *Mariner 9* visdrīzāk vēl aizvien riņķo ap planētu, bet 2022. gadā tam būtu jāsadeg Marsa atmosfēras augstākajos slāņos.
Mars-4

**Mars-4** bija kārtējais PSRS mēģinājums ievadīt aparātu orbītā ap Marsu. Aparāts startēja 1973. gada 21. jūlijā un veiksmīgi sasniedza Zemes orbītu. Pusotru stundu vēlāk trešā raķešpakāpe ievadīja aparātu orbītā uz Marsu. 1974. gada 10. februārī aparāts sasniedza Marsu, taču bojātā datorprocesora dēļ (procesors nebija pienācīgi aizsargāts pret kosmiskajiem stariem) netika ieslēgti bremzēšanas dzinēji, kuriem vajadzēja ievadīt "Mars-4" orbītā ap Marsu. Rezultātā aparāts palidoja garām Marsam 2200 kilometru attālumā un atsūtīja tikai vienu, sliktas kvalitātes fotogrāfiju. Pēc Marsa pārlidošanas aparāts iegāja heliocentriskā orbītā un kādu laiku vēl ieguva informāciju par starpplanētu telpu.
Mars-5

***Mars-5*** turpināja diezgan bēdīgo PSRS statistiku Marsa pētniecībā. "Mars-5" startēja 1973. gada 25. jūlijā un iegāja Zemes orbītā. Pēc divām stundām aparātu ievadīja orbītā uz Marsu un 1974. gada 12. februārī "Mars-5" iegāja orbītā ap Marsu, taču jau pēc deviņām dienām sakari ar aparātu pazuda. Iespējams, ka sakaru pazušanu izraisīja spiediena krišanās sistēmā, kas nodrošināja antenas pozicionēšanu virzienā uz Zemi. 
Lai gan "Mars-5" darbojās tikai 9 dienas, tomēr tikai iegūta diezgan nozīmīga informācija. Aparāts ieguva 60 fotogrāfijas. Tika noteikta Marsa virsmas maksimālā temperetūra - nulle grādi dienā, -40 grādi uz dienas/nakts (terminatora) robežas un -72 grādi naktī. "Mars-5" atklāja, ka Marsa virsma sastāv no sīkiem graudiņiem (smiltij līdzīga grunts). Tika pētīta ogļskābās gāzes izplatība atmosfērā un 40 kilometru augstumā atklāja ļoti vāju ozona slāni. Aparāts arī novēroja vāju magnētisko lauku - apmēram 30000 reizes vājāks par Zemes magnētisko lauku.
Abrahams Abulafija

**Abrahams Abulafija** (אברהם בן שמואל אבולעפיה, *Abraham Abulafia*, dzimis 1240. gadā Saragosā, miris pēc 1290. gada Maltā) bija ebreju mistiķis, kabalists. Ekstātiskās kabalas (*qabbalah nevu'it*) dibinātājs. Uzskatīja sevi par mesiju un pravieti.

## Dzīvesgājums
Dzimis Saragosā, tomēr gandrīz visu jaunību pavadīja Tudelas (*Tudela*) pilsētā Navarrā.
Pēc 18 gadu sasniegšanas devās ceļojumos, apmeklēdams Palestīnu, Romu, Barselonu, Patras un daudzas citas vietas Azriēls no Žironas. 1280. gadā devās uz Romu, lai pāvestu Nikolaju III pievērstu savai mācībai. Pāvests nolādēja viņu, piespriežot sadedzināšanu uz sārta, tomēr pats nomira pirms soda izpildīšanas. Pēc konflikta ar Barselonas vadošo rabīnu Abulafija bija spiests bēgt uz Komino salu Maltas tuvumā, kur pavadīja atlikušo dzīvi izolācijā.

Interesanti, ka Umberto Eko romānā Fuko svārsts datora vārds ir Abulafija.

## Izvilkums no mācības
Abulafija mācības pamatā ir ideja, ka dvēsele ir kosmiskās dzīves plūsmas sastāvdaļa. Taču mūsu apjausma un doma ir sajūtu ierobežotas, mūsu prāts ir pārblīvēts ar jutekliskām formām. Mērķis ir „atsiet mezglus”, kas saista mūsu dvēseli, atbrīvot prātu no definīcijām, virzīties no ierobežojumiem uz bezgalīgo.

## Ārējās saites
* Abulafijas portrets (pdf)
* Abulafijas biogrāfija (angliski)
Bezvalstnieki

**Bezvalstnieki** jeb **apatrīdi** (no  un ) ir personas, kurām nav nevienas valsts pilsonības.

Saskaņā ar 2015. gada 1. janvāra datiem, Latvijā dzīvoja 180 Latvijas bezvalstnieki (LR izdotā bezvalstnieka ceļošanas dokumenta turētāji) un 45 citu valstu bezvalstnieki, kopā aptuveni 0,01% iedzīvotāju.

## Skatīt arī
* Kosmopolītisms
* Nepilsoņi

## Atsauces

## Ārējās saites

* Latvijas Bezvalstnieku likums
* ANO 1961. g. Konvencija par apatrīdu skaita samazināšanu
* ANO 1954. g. Konvencija par bezvalstnieka statusu
Grieķijas futbola izlase

thumb|300px|Grieķijas futbola izlase (2010-11-17)

**Grieķijas futbola izlase** ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Grieķijas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Grieķijas futbola izlasi pārvalda Grieķijas Futbola Federācija. Lielākais izlases panākums ir negaidītā uzvara 2004. gada Eiropas čempionātā, kad finālā tā ar 2-1 pārspēja mājiniekus portugāļus, pirms tam pārspējot arī čehus un frančus. Grieķijas izlase vienreiz (1994. gadā) ir piedalījusies arī Pasaules čempionātā.

## Pasaules čempionātos
* 1930 - *Nepiedalījās*
* 1934 - *Izstājās kvalifikācijas laikā*
* 1938 - *Nekvalificējās*
* 1950 - *Nepiedalījās*
* 1954-1990 - *Nekvalificējās*
* 1994 - *Grupu turnīrs*
* 1998-2006 - *Nekvalificējās*
* 2010 - *Grupu turnīrs*
* 2014 - *Astotdaļfināls*
* 2018 - ''Nekvalificējās''
* 2022 — *[[2022. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona|Nekvalificējās]]*
* 2026 — *[[2026. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona|Nekvalificējās]]*

## Eiropas čempionātos
* 1960 - *Nekvalificējās*
* 1964 - *Izstājās kvalifikācijas laikā*
* 1968-1976 - *Nekvalificējās*
* 1980 - *Grupu turnīrs*
* 1984-2000 - *Nekvalificējās*
* 2004 - **Čempioni**
* 2008 - *Grupu turnīrs*
*2012 - *Ceturtdaļfināls*
*2016 - ''Nekvalificējās''
*2020 - ''Nekvalificējās''

## Spēlētāju rekordi

### Visvairāk aizvadīto spēļu

### Visvairāk gūto vārtu

## Sastāvs 2014. gada Pasaules kausa finālturnīrā

## Skatīt arī
* Grieķijas futbola izlase 2010. gada Pasaules kausa finālturnīrā

## Atsauces

## Ārējās saites
Francijas Futbola federācija

**Francijas Futbola Federācija (FFF)** (franču val.: *Fédération Française de Football*) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Francijā. Tā organizē nacionālo futbola čempionātu, Francijas 1. līga, kā arī atbild par Francijas futbola izlasi. FFF galvenā mītne atrodas Parīzē. Tā bija gan viena no UEFA, gan viena no FIFA dibinātājām.

## Ārējās saites
* Francijas Futbola Federācija
Grieķijas Futbola federācija

**Grieķijas Futbola Federācija** (grieķu val.: *Ελληνική Ποδοσφαιρική Ομοσπονδία*) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Grieķijā. Tā organizē nacionālo futbola čempionātu, Alpha Ethniki (augstākā nac. līga), kā arī atbild par Grieķijas futbola izlasi. Federācijas galvenā mītne atrodas Atēnās. 1927. gadā tā iestājās FIFA, bet 1954. gadā bija viena no UEFA dibinātājām.

## Ārējās saites
* Grieķijas Futbola Federācija
Francijas futbola izlase

**Francijas futbola izlase** ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Franciju starptautiskās futbola sacensībās. Francijas futbola izlasi pārvalda Francijas Futbola federācija. Izlase ir divas reizes uzvarējusi FIFA Pasaules kausa izcīņā. Pirmoreiz tas izdevās 1998. gadā, kad Pasaules kauss norisinājās tieši Francijā. Otro titulu izcīnīja 2018. gadā Krievijā. 2006. gada Pasaules kausa izcīņā Francijas izlase kļuva par vicečempioniem, finālā piekāpjoties Itālijai. Francija spēlēja finālā arī 2022. gada Pasaules kausā, kur piekāpās Argentīnai. Francijas izlase ir arī divkārtēja Eiropas čempione, uzvarot 1984. un 2000. gadā.

## Pasaules čempionātos

* 1930 — Grupu turnīrs
* 1934 — Astotdaļfināls
* 1938 — Ceturtdaļfināls
* 1950 — *Nekvalificējās*
* 1954 — Grupu turnīrs
* 1958 — 3. vieta
* 1962 — *Nekvalificējās*
* 1966 — Grupu turnīrs
* 1970 — *Nekvalificējās*
* 1974 — *Nekvalificējās*
* 1978 — Grupu turnīrs
* 1982 — 4. vieta
* 1986 — 3. vieta
* 1990 — *Nekvalificējās*
* 1994 — *Nekvalificējās*
* 1998 — **Čempioni**
* 2002 — Grupu turnīrs
* 2006 — 2. vieta
* 2010 — Grupu turnīrs
* 2014 — Ceturtdaļfināls
* 2018 — **Čempioni**
* 2022 — 2. vieta

## Eiropas čempionātos
* 1960 — 4. vieta
* 1964—1980 — *Nekvalificējās*
* 1984 — **Čempioni**
* 1988 — *Nekvalificējās*
* 1992 — Grupu turnīrs
* 1996 — Pusfināls
* 2000 — **Čempioni**
* 2004 — Ceturtdaļfināls
* 2008 — Grupu turnīrs
* 2012 — Ceturtdaļfināls
* 2016 — 2. vieta
* 2020 — Astotdaļfināls
* 2024 — Pusfināls
* 2028 —

## Spēlētāju rekordi
*Statistika atjaunota .*

### Visvairāk aizvadītās spēles

### Visvairāk gūto vārtu

## Sastāvs
Komandas sastāvs 2024. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.

## Skatīt arī
* Francijas futbola izlase 2010. gada Pasaules kausa finālturnīrā

## Atsauces

## Ārējās saites
Gruzijas futbola izlase

**Gruzijas futbola izlase** ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Gruziju starptautiskās futbola sacensībās. Gruzijas futbola izlasi pārvalda Gruzijas Futbola federācija. Savu pirmo spēli Gruzijas izlase aizvadīja 1990. gada 27. maijā pret Lietuvu.

Komanda ir piedalījusies visos Pasaules kausa un Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīros, sākot ar *[[1996. gada Eiropas čempionāts futbolā|Euro 1996]]*. Pasaules kausa finālturnīram tā vēl ne reizi nav kvalifiicējusies, bet pirmo reizi kvalificējās 2024. gada Eiropas čempionātam. Savā debijas čempionātā grupu turnīrā ieguva četrus punktus, nospēlējot neizšķirti pret Čehiju un pieveicot Portugāli, līdz ar to kā viena no labākajām trešo vietu ieguvējām iekļuva izslēgšanas spēlēs. Čempionātu noslēdza astotdaļfinālā, kur piekāpās Spānijai.

## Pasaules čempionātos
* 1930—1994 — *Nepiedalījās, atradās [[Padomju Savienība|PSRS]] sastāvā*
* 1998—2010 — *Nekvalificējās*
* 2014 — *[[2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona|Nekvalificējās]]*
* 2018 — *[[2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona|Nekvalificējās]]*
* 2022 — *[[2022. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona|Nekvalificējās]]*
* 2026 — *[[2026. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona|Nekvalificējās]]*

## Eiropas čempionātos
* 1960—1992 — *Nepiedalījās, atradās [[Padomju Savienība|PSRS]] sastāvā*
* 1996—2020 — *Nekvalificējās*
* 2024 — Astotdaļfināls

## Spēlētāju rekordi
*Statistika atjaunota .*

### Visvairāk aizvadīto spēļu

### Visvairāk gūto vārtu

## Sastāvs
Komandas sastāvs 2024. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gruzijas Futbola federācija

**Gruzijas Futbola Federācija** ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Gruzijā. Federācija organizē nacionālo futbola čempionātu, Gruzijas Premjerlīgu, kā arī atbild par Gruzijas futbola izlasi. Tās galvenā mītne atrodas Tbilisi.

## Ārējās saites
* Gruzijas Futbola Federācija
GIRD

**GIRD** () bija reaktīvās kustības pētīšanas grupa Maskavā, PSRS 1930. gados. Darbojās galvenokārt pie šķidrās degvielas raķešdzinēju izstrādes un to praktiskas pielietošanas. Sākotnēji grupas vadītājs bija Frīdrihs Canders. GIRD darbojās neatkarīgi, paralēli Gāzu dinamiskajai laboratorijai (Ļeņingrada).

## Organizācija
Grupa sastāvēja no 4 brigādēm, kas strādāja pie 10 projektiem:
* 1. brigāde (vadītājs Frīdrihs Canders) - dzinēji:
** projekts 01 - eksperimentāls raķešdzinējs OR-1, pie kura Canders strādāja jau no 1929. gada;
** projekts 02 - raķešdzinējs OR-2, kas bija paredzēts raķešplanierim RP-1;
** projekts 10 - raķešdzinējs raķetei GIRD-X.
* 2. brigāde (vadītājs Mihails Tihonravovs) - produkti uz dzinēju bāzes:
** projekts 03 - ar degvielas sūkni darbināms raķešdzinējs RDA-1, projekts netika pabeigts;
** projekts 05 - raķete, kuras dzinēju ORM-50 izstrādāja Gāzu dinamiskajā laboratorijā; netika pabeigta;
** projekts 07 - raķete ar OR-2 dzinēju; GIRD laikā vēl netika palaista;
** projekts 09 - raķete, darbināma ar daļēji cieto degvielu; pirmā raķete, kas lidoja GIRD laikā.
* 3. brigāde (vadītājs Jurijs Pobedonosecs) - gaisa reaktīvie dzinēji:
** projekts 04 - virsskaņas aerodinamiskā tuneļa izgatavošana;
** projekts 08 - tiešplūsmas reaktīvais dzinējs.
* 4. brigāde (vadītājs Sergejs Koroļovs) - lidaparātu konstrukcijas:
** projekts 06 - spārnoto raķešu konstruēšana;
*** projekts 06/I - RP-1 planieris ar dzinēju no 09 projekta;
*** projekts 06/III (Objekts 216) - planieris ar dzinēju OR-2;
*** projekts 06/IV (Objekts 212) - planieris ar Gluško laboratorijas izstradāto dzinēju ORM-65.

Bez šīm četrām brigādēm darbojās mehāniskās darbnīcas un raķešdzinēju stendi.

Paralēli Maskavas grupai un tās pakļautībā darbojās arī Ļeņingradas GIRD grupa, kas nodarbojās galvenokārt ar raķešu popularizēšanu.

## Hronoloģija
### 1931
GIRD izveidota  no reaktīvo dzinēju sekcijas pie Osoaviahima Centralās Padomes Gaisa tehnikas biroja.

### 1932
* Aprīlis — izveidota GIRD ražošanas daļa, piešķirtas telpas Sadovospaskas ielā, cilvēki.
* 1. maijs — par GIRD priekšnieku iecelts S. Koroļovs. Īsā laikā tika radīts dzinējs OR-2.

### 1933
* 28. martā mira Frīdrihs Canders.
* 31. maijā 2. brigāde pabeidza raķetes 09 izveidi. Tā bija pirmā PSRS šķidrās degvielas raķete.
* 11. augustā 4. brigāde pabeidza raķešplaniera RP-1 izstrādi. RP-1 bija sērijas planieris BIČ-11, apgādāts ar dzinēju OR-2.

1933. gada beigās GIRD tika apvienota ar Ļeņingradas Gāzu dinamisko laboratoriju, un uz to bāzes tika organizēts Reaktīvais institūts.

## Ārējās saites
* Group for the Study of Jet Propulsion

## Literatūra
* Антон Первушин. "Красный космос. Звездные корабли Советской империи.", Москва, 2007
Horvātijas futbola izlase

**Horvātijas futbola izlase** ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Horvātiju starptautiskās futbola sacensībās. Horvātijas futbola izlasi pārvalda Horvātijas Futbola federācija. Pēc Dienvidslāvijas sadalīšanās Horvātijas izlase savu pirmo spēli aizvadīja 1990. gada 17. oktobrī pret ASV. Lielākais Horvātijas izlases panākums ir 2. vieta 2018. gada FIFA Pasaules kausā, kur finālā tā piekāpās Francijas izlasei. 1998. un 2022. gada Pasaules čempionātā Horvātija izcīnīja 3. vietu. No visām bijušās Dienvidslāvijas valstīm vislielākie panākumi ir tieši Horvātijas izlasei.

## Pasaules čempionātos
* 1930—1990 — *Nepiedalījās, atradās [[Dienvidslāvijas futbola izlase|Dienvidslāvijas]] sastāvā*
* 1994 — *Nepiedalījās*
* 1998 — 3. vieta
* 2002 — Grupu turnīrs
* 2006 — Grupu turnīrs
* 2010 — *Nekvalificējās*
* 2014 — Grupu turnīrs
* 2018 — 2. vieta
* 2022 — 3. vieta

## Eiropas čempionātos
* 1960—1992 — *Nepiedalījās, atradās [[Dienvidslāvijas futbola izlase|Dienvidslāvijas]] sastāvā*
* 1996 — Ceturtdaļfināls
* 2000 — *Nekvalificējās*
* 2004 — Grupu turnīrs
* 2008 — Ceturtdaļfināls
* 2012 — *Nekvalificējās*
* 2016 — Astotdaļfināls
* 2020 — Astotdaļfināls
* 2024 — Grupu turnīrs

## Spēlētāju rekordi
* Statistika atjaunota .*

### Visvairāk aizvadīto spēļu

### Visvairāk gūto vārtu

## Sastāvs
Komandas sastāvs 2024. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Horvātijas Futbola federācija

**Horvātijas Futbola federācija (HNS)** (horvātu val.: *Hrvatski nogometni savez*) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Horvātijā. Tā organizē nacionālo futbola čempionātu, Horvātijas Pirmo līgu, kā arī atbild par Horvātijas futbola izlasi. HNS galvenā mītne atrodas Zagrebā. Asociācija tika dibināta 1912. gadā. Tā ir gan UEFA, gan FIFA locekle.

## Ārējās saites
* Horvātijas Futbola Federācija
Islandes futbola izlase

**Islandes futbola izlase** ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Islandes valsti starptautiskās futbola sacensībās. Islandes futbola izlasi pārvalda Islandes Futbola asociācija. Izlase ir piedalījusies 2016. gada Eiropas čempionātā, kur sasniedza ceturtdaļfinālu. Pirmo reizi FIFA Pasaules kausa finālturnīrā piedalījās 2018. gadā Krievijā. Islande kļuva par iedzīvotāju skaita ziņā mazāko valsti, kas kvalificējusies finālturnīram.

## Pasaules čempionātos
* 1930—1954 — Nepiedalījās
* 1958 — Nekvalificējās
* 1962—1970 — Nepiedalījās
* 1974—2014 — Nekvalificējās
* 2018 — Grupu turnīrs
* 2022 — *[[2022. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona|Nekvalificējās]]*
* 2026 — *[[2026. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona|Nekvalificējās]]*

## Eiropas čempionātos
* 1960 — Nepiedalījās
* 1964 — Nekvalificējās
* 1968—1972 — Nepiedalījās
* 1976—2012 — Nekvalificējās
* 2016 — Ceturtdaļfināls
* 2020 — Nekvalificējās

## Sastāvs
Šāds sastāvs tika izsaukts Pārbaudes spēlēm pret Čehiju un Kataru, 8 un 14 novembrī 2017.

## Sasniegumi
* Baltijas kauss futbolā
** Čempioni:2022

## Atsauces

## Ārējās saites
Islandes Futbola asociācija

**Islandes Futbola asociācija (KSÍ)** () ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Islandē. Tā organizē nacionālo futbola čempionātu, kā arī atbild par Islandes futbola izlasi. KSÍ galvenā mītne atrodas Reikjavīkā. Asociācija tika dibināta 1921. gadā, FIFA tā iestājās 1923. gadā, savukārt 1954. gadā tā bija viena no UEFA dibinātājām.

## Ārējās saites
* Islandes Futbola asociācija