Mušmiru dzimta

**Mušmiru dzimta** (*Amanitaceae*) pieder bazīdijsēņu atmateņu rindai un ir viena no pazīstamākajām un pētītākajām sēņu dzimtām.

Saskaņā ar *Catalogue of Life* (*CoL*), 2021. gada septembrī tajā ietilpa 8 ģintis ar 789 sugām (707 no tām *Amanita* ģintī), no kurām Latvijā atrastas, lietojot *CoL* 2021. gada rudenī pieņemto klasifikāciju, divu ģinšu pārstāves: mušmires (*Amanita*) un gļotaines (*Limacella*).

Dzimta sastāv galvenokārt no plašās mušmiru ģints (*Amanita*), bet ietver arī mazākās ģintis *Amarrendia*, *Catatrama*, gļotaines (*Limacella*), *Limacellopsis*, *Saproamanita* un *Zhuliangomyces*. Pazemē augošās trifeļveida *Amarrendia*, kā arī agrākā *Torrendia* tiek uzskatītas arī par *Amanita* sinonīmiem, bet vizuāli ir diezgan atšķirīgas, jo tās ir sekotioīdi — pārejas forma starp bazīdijsēnēm un pūpēžiem, un aug planētas sausajos reģionos, kur šāda forma ir efektīvāka. Pēc *CoL* klasifikācijas *Torrendia* iekļauta mušmiru ģintī. Kā parasti sēnēm, klasifikācija vēl ir nestabila un no 8 dzimtas ģintīm trīs izveidotas pēc 2015. gada.

## Taksonomijas vēsture

Kā atsevišķu mušmiru dzimtu to pirmais klasificēja Kristiāns Pēšons 1797. gadā, par tipisko sugu izvēloties sarkano mušmiri. Nosaukuma izcelsme precīzi nav zināma, visbiežāk piemin hipotēzi par Amanona kalnu Turcijā.

Vēsturiski dzimtā bijušas iekļautas arī ģintis *Pluteus Fr.V*, *Volvariella Speg.*, *Rhodotus Maire* un *Termitomyces R. Heim*, kuras vēlāk atzītas par atsevišķām. 2007. gadā notika mēģinājums iekļaut mušmiru dzimtu jumteņu dzimtā (*Pluteaceae*), tomēr ģenētiskie pētījumi to neapstiprināja.

## Kopējās iezīmes

Dzimtas kopējo aprakstu pamatā veido mušmiru un gļotaiņu ģinšu apraksti, jo šīs divas ģintis ir plašākās un viņu pastāvēšana jau sen netiek apstrīdēta. Daudzo izņēmumu dēļ vairums pazīmju neattiecas uz visām sugām un pat ģintīm.

Sugas parasti sastopamas mežos, vairums ir mikorizas sēnes, tomēr *Saproamanita* un dažas citas sugas ir saprofīti. Raksturīga augļķermeņu parādīšanās no olveidīgas struktūras, ko veido kopējais plīvurs.

Mušmiru dzimtas sēnes izceļas ar lapiņu audu spoguļattēla simetriju šķērsgriezumā no cepurītes virsmas līdz lapiņas brīvajai šķautnei, un šo audu izliekšanos prom no šķērsgriezuma līnijas. Tikai šai dzimtai raksturīgas arī īpašas uzpūstas šūnas — akrofizalīdas, kuras parasti atrodas hifu galos. Viņas saglabājas arī pēc kulināras apstrādes un pārstrādes kuņģī, kas vēlāk palīdz mediķiem noteikt saindēšanās iemeslu.

### Apraksts
* **[[Sēne|Augļķermeņi]]**: parasti cepurīšu sēnes, lapiņu sēnes ar centrālu kātiņu.
* **[[Cepurīte (mikoloģija)|Cepurīte]]**: parasti gaļīga, uz tās bieži plīvura atliekas lēveru vai plēksnīšu formā, virsma parasti sausa, daļai gļotaiņu gļotaina.
* **[[Lapiņas (mikoloģija)|Lapiņas]]**: gandrīz vienmēr baltas, parasti plānas, brīvas, retāk nedaudz pieaugušas vai ar zobiņu.
* **[[Kātiņš (mikoloģija)|Kātiņš]]**: Izteikti garš un tievs, savienots ar cepurīti tās centrā, parasti cilindrisks, parasti ar paresninājumu vai bumbuli apakšdalā, bieži apakšā ietverts makstī, parasti balts, daudzām sugām ar gredzenu.
* **[[Trama (mikoloģija)|Mīkstums]]**: balts vai bālgans, parasti gaļīgs. Griezumā parasti krāsu nemaina, viens no izņēmumiem — sarkstošā mušmire. Garša vāja, smarža vāja vai specifiska.
* **[[Sporas]]**: apaļas vai eliptiskas, reti cilindriskas, parasti baltas, reti zaļganas, gludas vai vāji kārpainas, ar diviem kodoliem.
* **[[Bazīdijas]]**, jeb sporas nesošās šūnas, parasti ir vālesveida un ar četrām sporām, reizēm divsporu.
* **[[Cistīdas]]**: parasti nav, dažām sugām ir heilocistīdas.

## Izplatība
Sastopamas visos kontinentos, ieskaitot Antarktīdu. *Amarrendia*, *Torrendia* un *Catatrama* atrastas tikai vai gandrīz tikai Austrālijā, citas ģintis lielākā vai mazākā skaitā sastopamas visā pasaulē.

## Lietošana pārtikā

Šajā dzimtā ir viena suga, kas jau sen augstu novērtēta ēdamības un garšas dēļ — Eiropas dienvidos augošā cēzarmušmire (*Amanita caesarea*), dažas ēdamas, bet ar ierobežotu vērtību, kā Latvijā biežās sarkstošā mušmire, dzeltenbrūnā makstsēne un pilošā gļotaine, un daudzas indīgas un nāvējoši indīgas sugas. Vairāk nekā puse smago sēņu saindēšanās gadījumu pasaulē notiek ar šīs dzimtas sugām, īpaši bīstamas ir zaļā mušmire (*Amanita phalloides*), baltā mušmire (*Amanita virosa*) un Eiropā pavasaros augošā *[[Amanita verna]]*.

## Attēlu galerija

2009-05 Amanita phalloides crop.jpg|Zaļā mušmire
Oronges.jpg|Cēzarmušmire (*Amanita caesarea*)
Amanita fulva (2).jpg|Dzeltenbrūnā makstsēne
2012-08-22 Limacella guttata crop.jpg|Pilošā gļotaine
Aspidella aureofloccosa Bas 707141.jpg|*Aspidella aureofloccosa* Dienvidāfrikā
Amanita vitadinii Gallecs.jpg|*Saproamanita vitadinii* Katalonijā


## Atsauces

## Ārējās saites

* Mycobank 
* Index Fungorum