Ruriks

[thumb|250px|Rurika vārds ''Roðikr'' [rūnu raksts|rūnu rakstā uz kāda Zviedrijas baznīcā iemūrēta rūnakmens.]]

**Ruriks**, arī **Rjuriks** vai **Roriks** (; ap 830.—879.) bija leģendārais rusu karavadonis, no kura sākās daudzas varjagu-krievu kņazu un lielkņazu dinastijas (Rurikoviči). Viņa jaunākie brāļi Siņeuss (*Sinehus*) un Truvors (*Thruvaring*) valdīja pār vesiem un krivičiem, bet pēc viņu nāves Ruriks kļuva par vienīgo valdnieku Ilmeņa slāvu, kriviču, meriešu, vesu, un muromiešu zemēs.

Pēc Nestora hronikas ziņām Ruriks miris 879. gadā, varu atstājot savam radiniekam Helgi (Oļegam). Viņa vienīgais zināmais dēls Ingvars (Igors) kopā ar Helgi devās pa Dņepras upi lejup un apmetās Kijivā, kur nogalināja vietējos varjagu kungus Askoldu un Diru, paziņojot "Jūs neesat ķēniņi un ne no ķēniņu dzimtas, bet tas ir Rurika dēls (Ingvars)."

## Vārda cilme

Varjagu vārds *Roðrekr* ir cēlies no salikteņa *Roð* (rudais) un *rekr* (spēkavīrs).
Angļu valodā tam mūsdienās atbilst vārds **Roderiks** (*Roderick*) un latviešu **Rodrigo**.

## Hroniku ziņas
Vienīgā hronika, kas piemin Ruriku, ir 12. gs. sākumā rakstītā Nestora hronika "Pagājušo gadu vēsture", kuras Rurika valdīšanas apraksts balstīts uz kādiem zudušiem manuskriptiem, iespējams, bizantiešu vai skandināvu hronikām. Tā vēstī, ka pēc cīņām ar vietējiem valdniekiem varjagi ir padzīti no Baltijas jūras austrumu krasta ():

Savukārt vienīgā hronika, kas šajā laikā apraksta dāņu un zviedru vikingu cīņas ar šī reģiona iedzīvotājiem, ir Rimberta "Svētā Anskara dzīve", kas vēstī par zviedru ķēniņa Olafa iebrukumu Kursā 854. gadā. Tādēļ iespējams, ka Nestora hronikā pieminētie rūsu varjagi ir bijuši no Kursas un citām baltu zemēm (Nemunas, Ventas, Daugavas lejtecēm) pirms tam padzītie skandināvu kolonisti.

Interesanti, ka līdzīgu uzskatu par Rurika izcelsmi jau 18. gadsimtā pauda Mihails Lomonosovs, kurš gan baltu valodas tolaik pieskaitīja pie slāvu valodu saimes:

## Dzimtas, kas savu izcelsmi saista ar Ruriku

[thumb|150px|[Staraja Ladogas () pilsētas ģerbonis — pikējošais vanags, iespējams ir Rurika dinastijas simbola "Trīszoba" prototips.]]

Par Rurika dinastijas pēcnācējiem sevi uzskata Gorčakovi, Kosoneni, Mozarovski, Oboļenski, Osovecki, Požarski, Rostovski, Šahovskoji, Solomini, Šuiski, Toločko, Volkonski un daudzas citas Krievijas kņazu dzimtas.

## Skatīt arī
* Normānisma teorija
* Novgorodas kņazi
* Kijevas lielkņazi
* Polockas kņazi
* Volīnijas kņazi
* Krievijas valdnieku dinastiju koki
* Veļikijnovgoroda

## Literatūra

# Войтович Л. Генеалогія династій Рюриковичів і Гедиміновичів. — К., 1992. 199 с.
# Грушевський М. С. Історія України-Руси. T. 1. — K., 1991. 648 с.
# Никон, иеромонах. Начало христианства на Руси // ВИ 1990. N 6. С.52—53
# Фомин В. В. Варяги и варяжская Русь. — М. 2005. С.439

# Stender-Petersen A. Die Varagersage als Quelle der altrussischen Chronik. — Kobenhavn, 1934. 456 s.
# Thomsen V. Ancient Russia and Scandinavie and the Origin of the Russian State. — Oxford and London, 1877. 369 p.
# Thornqust C. Studien über die nordischen Lehnworter im Russischen. — Uppsala, 1949. 418 s.
# Vernadsky G. Ancient Russia. — New Haven, 1943. 467 p.

## Ārējās saites
* Новгородская первая летопись старшего и младшего изводов. — М.-Л.: «Издательство Академии Наук СССР», 1950. — 659 с. //«Ізборник». Історія України IX-XVIII
* Пчелов Е.В. Происхождение династии Рюриковичей. Труды Историко-архивного института. Т. 34. М., 2000. С. 139-183.
* Iespējamo Rurika pēcnācēju ģenētisko testu rezultāti
* Ипатьевский список «Повести временных лет»//«Ізборник». Історія України IX-XVIII
* ИНСТИТУТ ИСТОРИИ МАТЕРИАЛЬНОЙ КУЛЬТУРЫ РАН. Рюриково городище
* ИНСТИТУТ ИСТОРИИ МАТЕРИАЛЬНОЙ КУЛЬТУРЫ РАН. Старая Ладога
* Алексеев В.М.Памятник Рюрику в великом Новгороде: за и против? Идея и легенда памятника.Материалы периодической печати//АКАДЕМИЯ ТРИНИТАРИЗМА
* ''Фроянов И.Я.'', «Исторические реалии в летописном сказании о призвании варягов»\\Вопросы истории — 1991 — № 6 — С. 3 — 15.
* ''Войтович Л.'' "Княжеские династии Восточной Европы (конец IX — начало XVI века): состав, общественная и политическая роль". — Львов, 2000.
* ''Меркулов В.И.'' "Забытая родословная Рюрика" 
* ''Кузьмин А. Г.'' «Варяги и Русь»
* ''Кузьмин А.Г.'' "Древняя Русь в IX-XI веках"
* ''Максим Антипов'' '''ТАЙНЫ СТАРОГО НОВГОРОДА''' ''Газета'' «Невское времея» 06.10.2005
* ''Перевезенцев С.В.'' Рюрик \\православный образовательный портал «Слово»