open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tobiass Heriss

**Tobiass Džons Heriss** (; dzimis  Ņujorkas štatā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja un spēka uzbrucēja pozīcijā. 2024. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Detroitas "Pistons".

## Karjera
Pēc lieliskas vidusskolu basketbola karjeras un vienas sezonas NCAA čempionātā Tenesijas Universitātes komandā 2011. gada NBA draftā T. Herisu izraudzījās Šarlotas "Bobcats" ar kopējo 19. numuru pirmajā kārtā. Jau drafta naktī spēlētājs tika aizmainīts uz Milvoki "Bucks", kur nospēlēja pusotru sezonu.

2013. gada februārī T. Herisu kopā ar Doronu Lembu un Beno Udrihu aizmainīja uz Orlando "Magic" pret Dž. Dž. Rediku, Gustavo Ajonu un Išu Smitu. 2015. gada vasarā komanda un spēlētājs noslēdza 4 gadu līgumu 64 miljonu dolāru vērtībā, taču jau 2016. gada februārī T. Heriss tika aizmainīts uz Detroitas "Pistons" pret Ersanu Iljasovu un Brendonu Dženingsu. 2018. gada janvārī viņš kopā ar Everiju Bredliju, Bobanu Marjanoviču un nākotnes drafta izvēlēm tika aizmainīts uz Losandželosas "Clippers" pret Bleiku Grifinu, Villiju Rīdu un Braisu Džonsonu.

Aptuveni gadu nospēlējuši "Clippers", 2019. gada februārī T. Heriss un viņa tuvs draugs B. Marjanovičs tika aizmainīti uz Filadelfijas "76ers" (uz Filadelfiju devās arī Maiks Skots, savukārt pretējā virzienā Vilsons Čāndlers, Maiks Muskala, Lendrijs Šemets, kā arī nākotnes drafta izvēles). 2019. gada jūlijā Filadelfijas komanda parakstīja 5 gadu līgumu ar T. Herisu, kas paredzēja atalgojumu 180 miljonu dolāru apjomā. T. Heriss bija viens no svarīgākajiem spēlētājiem komandas starta pieciniekā, nospēlētajās piecās ar pusi sezonās devās starta sastāvā pilnīgi visās spēlēs, kurās piedalījās.

2024. gada jūlijā T. Heriss kā brīvais aģents parakstīja divu gadu līgumu ar savu bijušo klubu Detroitas "Pistons".

## Atsauces

## Ārējās saites
Vunāmina Milivundi

**Vunāmina Milivundi** () ir grēdu virkne Austrālijas ziemeļrietumos. Izvietojusies Rietumaustrālijas štata ziemeļos un no dienvidiem un austrumiem puslokā aptver Kimberlijas plato, nodalot to no  Ficrojas un Ordas upju ielejām. Vunāmina Milivundi sastāv no vairākām mazākām grēdām (no dienvidrietumiem uz ziemeļaustrumiem): Lēdijas Forestas grēda, Aisdela grēda, Neri grēda, Sera Džona grēda, Presipisa grēda un Djūraka grēda. 

Vunāmina Milivundi ir tradicionāla aborigēnu tautu nariņinu, koneģandu un bunubu teritorija. Pirmais no eiropiešiem to 1879. gadā pētīja britu ceļotājs Aleksandrs Forests (*Alexander Forrest*) un nodēvēja par **Karaļa Leopolda grēdām** (*King Leopold Ranges*). 2008. gadā tika ierosināts grēdas pārdēvēt, bet lēmums tika pieņemts tikai 2020. gadā, nosaukumā apvienojot nariņinu (*Wunaamin*) un bunubu (*Milivundi*) nosaukumus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Laosas futbola izlase

**Laosas futbola izlase** ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Laosu starptautiskās futbola sacensībās. Laosas futbola izlasi pārvalda Laosas Futbola federācija.

## Pasaules čempionātos
* 1930—1950 — *Atradās [[Francija]]s sastāvā*
* 1954—1998 — *Nepiedalījās*
* 2002—2006 — *Nekvalificējās*
* 2010 — *Nepiedalījās*
* 2014—2022 — *Nekvalificējās*
* 2026 — *[[2026. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — AFC zona|Nekvalificējās]]*

## Āzijas kausā
* 1956 — 1968 — *Nepiedalījās*
* 1972 — 1980 — *Izstājās*
* 1984 — 1996 — *Nepiedalījās*
* 2000 — 2004 — *Nekvalificējās*
* 2007 — 2011 — *Nepiedalījās*
* 2015 — 2023 — *Nekvalificējās*

## Atsauces
Garkāta ģipsene

**Garkāta ģipsene** () ir neļķu dzimtas suga, kurai ir šaurs izplatības areāls Eiropas centrālajā un ziemeļaustrumu daļā. Latvijā tā ir sastopama retumis un nevienmērīgi visā valsts teritorijā, pārsvarā apvidos ar sausiem priežu mežiem, kā arī dažādās kāpās. Suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

## Atsauces


## Ārējās saites
Gleznā ģipsene

**Gleznā ģipsene** () ir neļķu dzimtas suga, kura savvaļā ir sastopama Āzijā. Latvijā tas ir diezgan reti kultivēts augs, kurš ļoti reti ir sastopams kā dārzbēglis nezālienēs un mītņu tuvumā. Latvija ir tālu ziemeļrietumos no sugas pamatizplatības apvidus.

## Atsauces


## Ārējās saites
Skarainā ģipsene

**Skarainā ģipsene** () ir neļķu dzimtas suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Eirāzijā, taču kultivēšanas dēļ ir plaši izplatījusies arī citur. Latvijā suga ir sastopama reti — dabiskos apstākļos tikai piejūras kāpās Kurzemes dienvidrietumos. Pārējā valsts teritorijā tā vietumis pārgājusi savvaļā no kultūras, sastopama sausās nezālienēs.

Ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā, un tajā pašā laikā ir uzskatāma par invazīvu sugu.

## Apraksts
Skarainā ģipsene ir daudzgadīgs, 40—110 cm garš lakstaugs, kuram raksturīga resna sakne un kopumā dziļš sakņojums. Stublājs ir ļoti zarains, kails (reti apakšdaļā apmatots), stāvs, tomēr zarojuma dēļ izskatās pacils, augam kupolveida apveids. Stublājs mezglu vietās ir resnāks. Visam augam ir zilganpelēka nokrāsa. Lapas ir sēdošas, lancetiskas, 2—7 cm garas un 0,3—1 cm platas, ar 3—5 dzīslām. Lapas plātnes gals ir smails, un pamats šķēpveidīgs. Ziedi sīki, diametrā sasniedz tikai 0,2 cm. Tie ir izvietoti plašos, zarainos dihāzijos zaru galos. Vainaglapas ir baltas. Auglis ir lodveida pogaļa, kas garāka nekā kauss. Zied no jūnija līdz septembrim.

## Atsauces


## Ārējās saites
Kingstona (nozīmju atdalīšana)

**Kingstona** () var būt:
* Kingstona — Jamaikas galvaspilsēta
* Kingstona — pilsēta Norfolkas salā
* Kingstona pie Hallas — pilsēta Anglijā

## Skatīt arī
* Kingstauna
Gerge Naģs

**Gerge Naģs** (, dzimis ) ir ungāru hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2023) Naģs pārstāv *[[MOL Liga]]* komandu ''Ferencvárosi TC''.

Iepriekš Naģs spēlējis Ungārijas komandās *[[Alba Volán Székesfehérvár]]*, *[[Fehérvár AV19]]*, *[[Fehérvári Titánok]]*, *[[Miskolci Jegesmedve JSE]]* un *[[MAC Budapest]]*, Slovākijas komandā *[[HK Nove Zamky]]*, AHL līgas komandā Čikāgas "Wolves" un ECHL līgas komandās *[[Quad City Mallards]]* un *[[Kalamazoo Wings]]*.

Ungārijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2009., 2016. un 2023. gada Pasaules čempionātā.

## Ārējās saites
Hatsune Miku: Colorful Stage!

***Hatsune Miku: Colorful Stage!***, Āzijā zināma kā , ir Japānas mobilā mūzikas spēle, ko izstrādājusi *[[CyberAgent]]'s Craft Egg* studija *Colorful Palette* un izdevis uzņēmums *[[Sega (uzņēmums)|Sega Corporation]]*. Spēle ir *Sega* spēļu sērijas *[[Hatsune Miku: Project DIVA]]* atzars, un tajā piedalās *[[Crypton Future Media]]* virtuālās dziedātājas Hatsune Miku, Megurine Luka, Rina un Lena Kagamines, MEIKO un KAITO, kopā ar 20 cilvēku lielu aktieru ansambli, kas sadalīti piecās vienībās, katrai no kurām ir unikāla tēma. Notikumi notiek reālajā pasaulē, kur virtuālie dziedātāji ir izdomāti, un varoņi saskaras ar citu pasauli *Sekai*, kurā tiek atainotas dažādas "patiesās sajūtas". Spēli izlaida priekš *[[Android]]* un *[[iOS|Apple]]* ierīcēm . To izstrādāja kopā ar *[[Unity (spēļu dzinis)|Unity]]* un balss sintēzei izmantoja *Piapro Studio NT* dzinēju.

2021. gada jūlijā spēle sasniedza 5 miljonu spēlētāju robežu.  *Sega* izlaida spēles angļu valodas versiju. Tradicionālā ķīniešu versija Taivānai, Honkongai un Makao, ko izdeva *Ariel Network*, izlaista . Korejiešu versiju, kas izlaista  Dienvidkorejā, izdeva *Nuverse*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*  
* Oficiālā starptautiskā tīmekļa vietne 
* Oficiālā tīmekļa vietne
Tīruma ģipsene

**Tīruma ģipsene** (, sinonīms *Psammophiliella muralis*) ir neļķu dzimtas suga, kura ir sastopama Eirāzijā, taču saimnieciskās darbības dēļ plaši izplatījusies ārpus pamatareāla. Latvijā tā ir sastopama nevienmērīgi, kur tā aug grupās kā nezāle tīrumos un atmatās, un dažādās mēreni sausās nezālienēs.

## Apraksts
Tīruma ģipsene ir viengadīgs, 5—15 cm garš lakstaugs ar zilganzaļu nokrāsu. Tam ir pacils, bagātīgi zarojošs stublājs, kurš pie pamata ir skraji apmatots. Lapas ir sēdošas, lineāri lancetiskas, 1—2,5 cm garas un 0,1—0,4 cm platas; to mala ir gluda, gals ir smails. Ziedi ir izvietoti plašā dihāzijā stublāja un zaru galā. Kauss ir zvanveidīgs, pieczobains, aptuveni 0,3 cm garš. Vainaglapas ir 5, gaišsārtas vai baltas ar tumšāk sārtu dzīslojumu. Auglis ir viencirkņa pogaļa, apmēram kausa garumā, atveras ar 4 zobiņiem. Zied no jūlija līdz septembrim.

## Atsauces


## Ārējās saites
Četumala

**Četumala** (,  — ‘Sarkankoka vieta’) ir pilsēta Meksikas dienvidaustrumos Karību jūras krastā, Kintanas Roo štata administratīvais centrs. Izvietojusies Četumalas līča krastā pie Meksikas un Belizas robežupes Ondo ietekas. Nozīmīga reģiona osta.

## Vēsture
Pirmskolumba laikos Ondo grīvā pastāvējusi **Čaktemalas** pilsēta, domājams upes labajā krastā, kas bijusi tāda paša nosaukuma maiju valsts centrs. Spāņu iekarojumu laikā pilsēta iznīcināta 16. gadsimtā. Mūsdienu pilsēta dibināta 1898. gadā kā **Pajo Ovispo** (*Payo Obispo*) osta jūras krastā. 1937. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā. 1940.—1950. gados pilsētu nopostīja vairākas viesuļvētras. Kopš 1974. gada jaundibinātā Kintanas Roo štata galvaspilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lidijas Samuilovas iela

**Lidijas Samuilovas iela** var būt:

* Dzelzceļa ielas Maltā nosaukums no 2004. līdz 2023. gadam;
* Atmodas ielas Rēzeknē iepriekšējais nosaukums.
Trejdzīslu mēringija

'
*Trejdzīslu mēringija*' () ir neļķu dzimtas suga, kas sastopama Eiropā, kā arī dažviet Āzijā un Āfrikā. Latvijā bieži sastopama visā valsts teritorijā, kur tā aug dažādos mežos un krūmājos.

## Atsauces
Ševčenkove

**Ševčenkove** () ir ciems Ukrainas dienvidos, Odesas apgabala, Izmajilas rajonā. Atrodas apgabala dienvidrietumos  no apgabala centra Odesas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sānziedu mēringija

**Sānziedu mēringija** () ir neļķu dzimtas suga, kas savvaļā sastopama Austrumeiropā, Āzijā un Ziemeļamerikā. Baltijas valstīs sastopama ļoti reti.

Ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā nulles kategorijā.

## Izplatība Baltijas valstīs
Baltijas valstīs suga ir ļoti reti sastopama. Latvijā 2020. gadā tā tika atrasta dendrārijā Kurzemes piejūrā, sugai Baltijas reģionā ļoti netipiskā vietā. Visticamāk, tā šeit nejauši ieviesta ar svešzemju augu stādījumiem.

Pirms tam pēdējā zināmā augtne Latvijā bija netālu no Rīterupītes ietekas Daugavā, kuru, veidojot Pļaviņu HES ūdenskrātuvi, 1965. gadā applūdināja. Iespējama Daugavas ielejā kādreizējās atradnes apkaimē. Baltijas reģiona austrumos (Igaunijā, ziemeļrietumu Krievijā, arī iznīcinātajā atradnē Latvijā) raksturīgākās augtenes ir skraji platlapju meži ar ozolu lielo upju ielejās.

## Atsauces
Dzelveskalna atsegumi un alas

**Dzelveskalna atsegumi un alas** ir aizsargājams ģeoloģisks un ģeomorfoloģisks dabas piemineklis, Salacas kreisajā krastā, Valmieras novada Skaņkalnes pagastā, dabas parka Salacas ieleja teritorijā. Tās atrodas  lejpus Bezdelīgu klintīm. 

Dabas pieminekli veido Dzelves kalna nogāze, kas ir Salacas ielejas kreisā pamatkrasta nogāze. Dzelveskalna atsegumu joslas garums sasniedz 427 metri, lielākais atsegumu augstums ir 12 metri. Lielākais no atsegumiem ir Eņģeļu alas atsegums, kas atrodas joslas vidusdaļā un ir 87 metrus garš un 12 metrus augsts.

Kopā klintīs ir 4 alas: Jaunā ala, Taisnā ala, Oļu avotiņa ala un Jāņa (Lapsu) ala, kādreiz bijusi arī Upurala. Sekojot upes tecei pēc četrām alām nākamā lielākajā atsegumā ir Eņģeļu ala, kas patiesībā ir plaša ( augsta,  gara) un ainaviski izcila niša. Šī ir tūristu apmeklētākā vieta starp visām Dzelveskalna alām. No alas iztek avotiņš.

## Alas
* Jaunā ala ir pirmā no alām nākot no upes augšteces. Alas garums ir , zema ieeja, bet iekšā griestu augstums paplašinās līdz pat 2 metriem. Ala ir bīstama, jo pirmajos 2 metros alas griesti ir ļoti nestabili. Pastāv pieņēmums, ka avots, kas tek cauri alai, veidojis bijušo Upuralu.
* Taisnā ala, atrodas lejpus Jaunās alas. Alas garums ir , tā sākas ar priekštelpu, kuras platums ir  un griestu augstums . No alas izplūst mazs avots.
* Oļu avotiņa ala atrodas lejpus Taisnās alas. Alas garums ir  (1988. gada mērījumi), griestu augstums  un platums . Alas grīda, pa kuru no pazemes izplūst prāvs avots, klāta oļiem.
* Jāņa (Lapsu) ala jeb Līkā ala. Garākā no Dzelveskalna alām ar garumu . Ala sākas ar istabu (platums  un griestu augstums ir ) dziļāk ala pārvēršas par zemu eju, kuras galā ir stāvs kāpums uz augšu.
* Upurala, atradās netālu no Jaunās alas. Ala sabrukusi 20. gadsimta 70. gados. Pastāv pieņēmums, ka avots, kas tek cauri Jaunajai alai, veidojis Upuralu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Dabas aizsardzības pārvalde. Dzelveskalna atsegumi un alas
Lielā vilciena aplaupīšana

**"Lielā vilciena aplaupīšana"** () ir 1903. gada ASV mēmā filma, ko Edvīns Porters uzņēma *[[Edison Manufacturing Company]]* vajadzībām. Filmā attēlota noziedznieku banda, kas Amerikas rietumos aptur un aplaupa tvaika lokomotīvi un mūk prom kalnainā apvidū, tomēr beigās viņus sagūsta vietējie iedzīvotāji. Īsfilmas stāsta pamatā ir spēcīgas vesterna filmu tradīcijas, Eiropas kino tehnikas jauninājumi, Skota Mārbla tāda paša nosaukuma luga, vilcienu tematikas filmu popularitāte un, iespējams, reālās dzīves atgadījumi, kuros iesaistīti likumpārkāpēji, piemēram, Butčs Kesidijs.

Porters režisēja un uzņēma filmu Ņujorkā un Ņūdžersijā 1903. gada novembrī, savukārt Edisona studija sāka to pārdot vodeviļu mājām un citām iestādēm jau nākamajā mēnesī. Galvenās lomas atveidoja Džastess Bārnss un Dž. M. Andersons, kuri, iespējams, palīdzēja arī filmas plānošanā un iestudēšanā. Portera pieeja nebija īpaši novatoriska vai neparasta tam laikam, tomēr ļāva viņam iekļaut filmā daudzas tā laika populāras kino uzņemšanas metodes, tostarp ainas, kas iestudētas kopplānos un mēģinājumu norādīt uz vienlaicīgu darbību vairākās ainās. Kameras panoramēšana, filmēšana īstās lokācijās un attēlotā vardarbība palīdzēja filmai "Lielā vilciena aplaupīšana" radīt patiesas ticamības sajūtu. Filmai bija īpaša tuvplāna aina, kas nebija saistīta ar filmas stāstu un ar kuru varēja vai nu sākt, vai beigt filmu atkarībā pēc filmas demonstrētāja vēlmēm, parādīja, ka noziedznieku līderis (Bārnss) šauj tieši kamerā.

Daļēji populārās un pieejamās tēmas, kā arī dinamiskās darbības un vardarbības dēļ "Lielā vilciena aplaupīšana" guva vēl nepieredzētus komerciālus panākumus. Lai gan tā būtiski neietekmēja un neveicināja vesterna filmu žanru, to plaši izplatīja un kopēja, tostarp arī paša Portera parodijā. Divdesmitajā gadsimtā par šo filmu izveidojās neprecīzi apgalvojumi, piemēram, ka tā ir pirmā vesterna filma vai pat pirmā filma ar sižetu. Kinozinātnieki vairākkārt atspēkojuši šos apgalvojumus, norādot, ka "Lielā vilciena aplaupīšana" bija stilistisks strupceļš tā veidotājam un žanram, tomēr tā komerciālie panākumi un mītiskā vieta amerikāņu kinomākslā joprojām ir neapstrīdama. Filma un it īpaši Bārnsa tuvplāns kļuvis par Amerikas kultūras ikonu vēlāk parādoties daudzās kino un televīzijas atsaucēs. 1990. gadā Kongresa bibliotēka šo filmu izvēlējās saglabāšanai Amerikas Savienoto Valstu Nacionālajā kino reģistrā kā "kultūrāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīgu".

## Galerija

## Atsauces

## Ārējās saites
Agramma femorale

***Agramma femorale*** ir tīklblakšu suga.

Barojas uz spilvēm (*Eriophorum*). Ķermeņa garums 1,9—2,8 mm.

## Ārējās saites
* Pluskwiaki Różnoskrzydłe (Hemiptera: Heteroptera) Polski. Agramma femorale Thomson, 1871.
Vilfrīds Štriks-Štrikfelds

**Vilfrīds Štriks-Štrikfelds** (; dzimis 1896. gadā Rīgā) bija baltvācu Krievijas Impērijas armijas, Baltās armijas, Vērmahta virsnieks.

Dzimis 1896. gadā Rīgā. 1915. gadā pabeidza Nikolaja Kavalērijas skolu Pēterburgā, tad iestājās Krievijas armijā, līdz Pirmā pasaules kara beigām sasniedza poručika pakāpi. Piedalījās Krievijas pilsoņu karā balto pusē Ziemeļrietumu armijā.

No 1924. līdz 1939. gadam dzīvoja Rīgā, pārstāvēja vācu un angļu uzņēmumus. 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņa darbs pārstāvēja Latviju mākslas sacensībās. 1939. gadā repatriējās uz Pozeni.

No 1941. līdz 1945. gadam bija Vērmahta virsnieks, tulks, nodrošināja padomju kolaborantu, tostarp Andreja Vlasova, sadarbību ar Vāciju.

Nomiris 1977. gadā Rietumvācijā.
Skaņākalna alas

[thumb|250px|[Skaņaiskalns]]
**Skaņākalna alas** atrodas Salacas kreisā krasta Skaņākalna klintīs, Skaņkalnes pagastā, Valmieras novadā, Latvijā. Skaņākalna klintīs ir 2 alas: Avota ala un Sausā ala.

## Alas
* Avota ala atrodas Skaņākalna klinšu augšgalā. Alas garums ir , bet tā turpina veidoties. Strauts, kura aptuvenā ūdensdeve ir , izveidojis divas šauras ejas alā (viena augšējā, otrā apakšējā). 2006. gadā uzieti koki, ko bebri bija sanesuši alā, lai izveidotu sev mājvietu. Alas ieeja ir daļēji aizbirusi.
* Sausā ala atrodas Skaņākalna klinšu lejasgalā. Alas garums ir . Alas ieejas platums ir  un augstums . Ala izveidojusies ķīļveida formā.
Baltkrievijas Tautas Republikas Rada

**Baltkrievijas Tautas Republikas Rada** (), saīsināti **BTR Rada**, bija Baltkrievijas Tautas Republikas pārvaldes institūcija. Kopš 1919. gada BTR Rada atrodas trimdā, kur tā ir saglabājusi savu pastāvēšanu baltkrievu diasporas vidū kā interešu aizstāvības grupa, kas Rietumu politikas veidotāju vidū veicina atbalstu Baltkrievijas neatkarībai un demokrātijai Baltkrievijā. BTR Rada uzskata sevi par formālu un procesuālu 1917. gada Pirmā Visbaltkrievijas kongresa mantinieci. 2023. gadā BTR Rada ir vecākā trimdā esošā valdība.

## Izveide

BTR Radu dibināja kā izpildinstitūciju Pirmajam Visbaltkrievijas kongresam, kas notika Minskā 1917. gada decembrī un kurā piedalījās vairāk nekā 1800 dalībnieku no dažādiem Baltkrievijas reģioniem, tostarp Baltkrievijas nacionālo organizāciju, reģionālo pašvaldību (*zemstvo*), galveno kristīgo konfesiju un Baltkrievijas ebreju politisko partiju pārstāvji. Kongresa darbu vardarbīgi pārtrauca boļševiki.

Pēc boļševiku atkāpšanās no Minskas, Rada pasludināja sevi par augstāko varu Baltkrievijā. Pēc tam, kad boļševiki un vācieši bija parakstījuši Brestļitovskas līgumu, Rada pasludināja Baltkrievijas neatkarību kā suverēnu Baltkrievijas Tautas Republiku.

Vācija oficiāli neatzina Baltkrieviju un kavēja Baltkrievijas Tautas Republikas iestāžu darbību. Tomēr Radai izdevās sākt organizēt savus pārvaldes orgānus dažādās valsts daļās, kā arī strādāt pie nacionālās baltkrievu armijas un nacionālās izglītības sistēmas izveides.

Rada nodibināja oficiālus diplomātiskos kontaktus ar vairākām valstīm, tostarp Somiju, Ukrainas Tautas Republiku, Čehoslovākiju, Baltijas valstīm, Turciju un citām.

Līdz ar Sarkanās armijas tuvošanos Minskai, Rada bija spiesta pārcelties uz Viļņu, pēc tam uz Hrodnu un visbeidzot, pēc saskaņošanas ar Lietuvu, uz Kauņu.

## Atsauces
Tabasaranu valoda

**Tabasaranu valoda** (pašnosaukums: *Табасаран чӀал*) ir viena no nahu—dagestāniešu valodām, ko lieto tabasarani. Pavisam tabasaranu valodu prot  cilvēki.

Tabasaranu valoda iekļauta Ginesa rekordu grāmatā kā viena no sarežģītākajām valodām pasaulē.

Tabasaranu valoda 1932. gadā bija viena no piecām nahu-dagestāniešu valodām, kurās Padomju Savienības iestādes ieviesa latīņu rakstu. 1938. gadā valodas rakstībai ieviesa kirilicu.

Senākie aizguvumi valodā ir no persiešu valodas (kara, amatniecības un sadzīves terminoloģija) un arābu valodas (reliģiskā, zinātniskā un filozofiskā leksika). Pastāv arī aizguvumi no azerbaidžāņu valodas, bet parasti arī tie ir persiešu izcelsmes. Jaunākā laika aizguvumi ir galvenokārt no krievu valodas.

## Ārējās saites
Stolons

**Stolons** var būt:

* Stolons (botānika) —  auga pazemes vai virszemes ložņājošs stublājs (vasa), kas stiepjas no mātesauga un kam galā veidojas jauna auga aizmetnis.
* Stolons (zooloģija) — dažu dzīvnieku (piemēram, koraļļu, sūneņu) ķermeņa izaugums, no kura pumpurošanās ceļā rodas jauni organismi.
* Stolons (vienšūņi) — cauruļveida atvērums foraminīferu kameru sieniņās.
2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss

**2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss** (; ) bija 69. ikgadējais Eirovīzijas dziesmu konkurss, kas notika Šveices pilsētā Bāzelē pēc *[[Nemo]]* uzvaras 2024. gada konkursā ar dziesmu *[[The Code]]*.

Šī bija trešā reize, kad konkursu rīko Šveice (iepriekš . un . gadā)

Konkursā uzvarēja Austrijas dziedātājs *[[Johanness Pīčs|JJ]]* ar dziesmu *[[Wasted Love]]*.

## Norises vieta
[left|thumb|200x200px|''[St. Jakobshalle*, 2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa norises vieta]]
2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss norisinājās Šveices pilsētā [[Bāzele|Bāzelē]], pēc *Nemo* uzvaras 2024. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu *The Code*. Šī bija trešā reize, kad Eirovīzijas dziesmu konkurss norisinājās Šveicē (iepriekš . un . gadā). *St. Jakobshalle'' ar ietilpību  ir multifunkcionāla arēna, kas rīko sporta pasākumus un koncertus.

### Norises vietas izvēle
Drīz pēc Šveices uzvaras 2024. gada konkursā Ženēvas varas iestādes paziņoja par interesi rīkot 2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkursu. Tai pašā dienā Bāzeles varas iestādes paziņoja par interesi rīkot konkursu. 2024. gada 12. maijā savu kandidatūru izvirzīja Sanktgallene. 2024. gada 30. augustā tika paziņots, ka 2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss norisināsies Bāzelē.


 Rīkotājpilsēta
 Īsais saraksts
 Kandidātpilsētas

## Dalībvalstis
Valstis savu dalību konkursā varēja pieteikt līdz 15. septembrim un izstāties līdz 11. oktobrim bez finansiāla soda. Dalību konkursam sākotnēji apstiprināja 38 valstis. Taču 2025. gada janvārī Moldova paziņoja, ka izstājas no konkursa ekonomisko, administratīvo un māksliniecisko izaicinājumu dēļ.

### Pusfināli
thumb|

#### Pirmais pusfināls

Pirmais pusfināls norisinājās 13. maijā plkst. 22:00 (). Pusfinālā piedalijās 15 valstis. Šajā pusfinālā balsoja šī pusfināla dalībvalstis plus Itālija, Spānija un Šveice. Tāpat pusfinālā varēja balsot arī valstis, kas nepiedalijās šajā pusfinālā vai konkursā kā "Pārējā pasaule". Pusfinālā uzstājās arī Itālijas, Spānijas un Šveices pārstāvji — Spānija uzstājās starp Igauniju un Ukrainu, Itālija uzstājās starp Beļģiju un Azerbaidžānu un Šveice uzstājās starp Horvātiju un Kipru.

#### Otrais pusfināls

Otrais pusfināls norisinājās 15. maijā plkst. 22:00 (). Pusfinālā piedalijās 16 valstis. Šajā pusfinālā balsoja šī pusfināla dalībvalstis plus Francija, Lielbritānija un Vācija. Tāpat pusfinālā kā "Pārējā pasaule" varēja balsot arī valstis, kas nepiedalijās šajā pusfinālā vai konkursā. Pusfinālā uzstājās arī Francijas, Lielbritānijas un Vācijas pārstāvji — Lielbritānija uzstājās starp Austriju un Grieķiju, Francija uzstājās starp Gruziju un Dāniju un Vācija uzstājās starp Izraēlu un Serbiju.

### Fināls

Fināls norisinājās 17. maijā plkst. 22:00 (). Tajā piedalijās 26 valstis — no katra pusfināla Top 10 valstis, "Lielais piecinieks" un Šveice kā pagājušā gada uzvarētāji. Finālā balsoja visas 37 konkursa dalībvalstis, kā arī valstis, kas nepiedalijās, kā "Pārējā pasaule".

## Atsauces
Mākslīgā intelekta māksla

[thumb|Attēls, kas ģenerēts ar [DALL-E|DALL-E 2 no uzvednes "1960. gadu māksla, kurā redzams, kā govi nolaupa NLO Amerikas vidusrietumos"]]
**Mākslīgā intelekta māksla** ir jebkurš mākslas darbs, jo īpaši attēli un mūzikas skaņdarbi, kas radīti, izmantojot mākslīgā intelekta (MI) programmatūru, piemēram, attēlveidošanas programmatūru un mūzikas ģeneratorus. Dažreiz mākslīgā intelekta mākslu jauc ar digitālo mākslu — lai gan abās sfērās izmanto programmatūru, mākslīgā intelekta mākslu raksturo ģeneratīvu algoritmu un padziļinātas mācīšanās tehnikas izmantošana, kas var patstāvīgi radīt mākslu bez tieša mākslinieku ieguldījuma.

## Atsauces
NTV-5

**NTV-5** bija pirmā komerctelevīzija Latvijā un ir pirmais neatkarīgais televīzijas kanāls, ko izveidoja pēc neatkarības atjaunošanas. Kanāls darbību sāka 1992. gada 4. maijā 31. decimetru kanālā, bet 1996. gada augustā Andreja Ēķa vadībā apvienojot NTV-5 un *[[Picca TV]]*, pārtapa par Latvijas Neatkarīgo televīziju. Kanāla ģenerāldirektore bija Marina Gulmane.

## Vēsture
Par NTV-5 publiski paziņoja dažus mēnešus pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas *de facto* 1991. gada decembrī, kad avīzēs publicēja sludinājumu par televīzijas programmu vadītāju konkursu. Tehniskie un citi sagatavošanas darbi jau sākās agrāk, taču konkursa laikā neatkarīgajā televīzijā tika atklāti daudzi daudzsološi talanti. Tas nozīmē, ka kopā ar Latvijas TV diktoriem, kurus izvēlējās, tiks dzirdētas arī jaunas un saistošas balsis, kas spēs izmantot jaunu televīzijas valodu un ziņu pasniegšanas stilu. Kanāla idejas autore bija Marina Gulmane, kura kļuva par kanāla ģenerāldirektori. Kanāla programmā iekļāva dažādus raidījumus, tostarp raidījumus par nacionālajām kultūras biedrībām, valodu kursus (skandināvu, lietuviešu un igauņu valodas mācīšana), ciklu par pasaules literatūru un dokumentālās filmas par Latvijas vēsturi. NTV-5 ziņu departamenta vadītājs bija žurnālists Kārlis Streips.

1996. gada 10. oktobrī VNĪA noslēdza līgumu ar valsts nekustamā īpašuma apsaimniekotāju SIA "Televīzijas kompānija NTV-5" par grozījumiem 24. augustā noslēgtajā "Nekustamā īpašuma Elijas ielā 17, Rīgā, apsaimniekošanas un uzturēšanas līgumā", 1995. gadā, radot ievērojami labvēlīgākus nosacījumus nekustamā īpašuma apsaimniekotājam — SIA "NTV-5", lai gan "Lauku projekts", ieskaitot nepabeigto būvniecības objektu Rīgā, Elijas ielā 17, jau bija nodots Privatizācijas aģentūrai ar 1996. gada 1. oktobra nodošanas-pieņemšanas aktu.

## Logotipi

Attēls:Ntv5.png|NTV-5 logo studijā
Attēls:Ntv5 2.png|NTV-5 logo sižetu un raidījumu laikā


## Atsauces
Jūrmalas pagaurs

**Jūrmalas pagaurs** () ir mainīga izskata neļķu dzimtas suga, kas sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā sastopama reti, atsevišķās vietās Rīgas līča un Baltijas jūras piekrastē.

Suga ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

## Apraksts
Jūrmalas pagaurs ir viengadīgs un viengadīgs pārziemojošs, 5—15 cm garš neļķu dzimtas lakstaugs ar gulošu, kailu un zarainu stublāju. Lapas ir sulīgas, puscilindriskas, 1—3 cm garas, 0,1—0,15 cm platas un uz stublāja sēdošas. Pielapes ir saaugušas, plati olveidīgas un blāvas. Ziedi ir novietoti zaru galā. Kauslapas ir strupas, nedaudz garākas nekā vainaglapas, mala plēvjaina. Vainaglapas ir sārtas, 0,3—0,4 cm garas. Auglis ir pogaļa, kas mazliet pārsniedz kausu. Zied no jūnija līdz septembrim.

## Atsauces
Agri

**Agri** () ir pilsēta Turcijas austrumos, Agri ila administratīvais centrs. Izvietojusies Muratas upes krastos uz dienvidiem no Agridaga grēdas.

## Vēsture
Otomaņu Impērijas laikā pilsēta dēvēta par **Karakilisu** ( — ‘melnā baznīca’). Vietējie armēņi pilsētu dēvēja par Karakisu un 1928. gadā to oficiāli pārdēvēja par **Karakesu** (*Karaköse*), bet 1946. gadā tagadējā vārdā pēc netālā Ararata kalna turku nosaukuma un nozīmēta par ila centru.

Mūsdienās Agri ir lauksaimniecības un lopkopības reģiona centrs. Pārtikas un būvmateriālu rūpniecība.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pontuss Delagardijs

**Pontuss Delagardijs** vai **Pontuss Delagardi** (, pēc 1520—1585) bija Zviedrijas un Igaunijas militārais un valsts darbinieks. Zviedru Igaunijas gubernators (1574–1575, 1583–1585). Zviedrijas karaspēka virspavēlnieks Livonijas kara laikā.

## Dzīvesgājums
Dzimis laikā starp 1520. un 1530. gadu netālu no Karkasonas tirgotāja Žaka Dekuprī () ģimenē. 1551. gadā sāka dienēt Francijas armijā, tad Skotijas karalienes Marijas Stjuartes galmā. No 1559. līdz 1565. gadam dienēja Dānijas karaspēkā, Ziemeļu septiņgadu kara laikā krita gūstā un pārgāja Zviedrijas pusē.
1568. gadā viņš kļuva par karaļa Ērika XIV galma maršalu un piedalījās galma apvērsumā. Jaunais karalis Juhans III 1569. gadā viņu uzņēma bruņniecībā un 1571. gadā piešķīra barona titulu un zemes īpašumus.

1574. gadā Delagardiju iecēla par Igaunijas gubernatoru Tallinā, un viņš mēģināja atgūt krievu ieņemtos cietokšņus. 1576. gadā viņu nosūtīja diplomātiskā misijā uz Prāgu pie jaunā Svētās Romas impērijas ķeizara Rūdolfa II. 1580. gadā viņš apprecēja Zviedrijas karaļa Juhana III ārlaulības meitu Sofiju Jillenjelmu (*Gyllenhielm*). 1581. gadā Delagardiju iecēla par Zviedrijas armijas virspavēlnieku, 1580. gada rudenī viņš iekaroja Keksholmu, tad ziemā vadīja savu karaspēku pāri aizsalušajam Somu līcim, lai ieņemtu Tolsburgas un Vezenbergas pilis. 1581. gada septembrī viņa vadībā Zviedrijas karaspēks ieņēma arī Narvas, Ivangorodas, Jamburgas un Koporjes cietokšņus. 1583. gadā Krievijas cariste bija spiesta noslēgt Pļusas pamiera līgumu un atteikties ne tikai no Zviedru Igaunijas, bet arī no Ingrijas un Korelas.

1585. gadā Delagardijs noslīka Narvas upē, vedot Pļusas pamiera līguma pagarināšanas sarunas ar krieviem. Apglabāts Tallinas Svētās Marijas katedrālē.

## Ārējās saites
Karakilisa

**Karakilisa** var būt:
* Agri Turcijā agrākais nosaukums
* Vanadzoras Armēnijā agrākais nosaukums
Bučačas rātsnams

**Bučačas rātsnams** () ir vēsturiska rātsnama ēka, kas atrodas Bučačā, Ukrainā. Rātsnams atrodas Bučačas vecpilsētā. Mūsdienās ēku vairs neizmanto kā rātsnamu.

Rātsnams celts ap 1748.—1753. gadu. Rātsnama celtniecību apmaksāja magnāts Mikolajs Bazils Potockis. Ēkas augstums ir aptuveni 35 metri.

Kādu laiku rātsnamā atradās novadpētniecības muzejs.

## Galerija

Buchach rat.jpg
Ратуша Бучач 7-2-2020 1.jpg
Mikołaj Bazyli Potocki.PNG


## Ārējās saites

*
Rožainais pagaurs

**Rožainais pagaurs** () ir neļķu dzimtas suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Eiropas vidusdaļā un Vidusjūras reģionā, taču mūsdienās tā plaši sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā suga sastopama nereti visā valsts teritorijā, kur atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas aug tīrumos, atmatās, nezālienēs un ceļmalās, retāk — sausās mežmalās.

## Apraksts
Rožainais pagaurs ir viengadīgs vai divgadīgs, 5—20 cm garš lakstaugs ar gulošu vai pacilu stublāju, kas pie pamata bagātīgi zaro, apakšdaļā ir kails un augšdaļā — klāts ar diedzermatiņiem. Lapas ir lineāras, 1—3 cm garas un 0,1—0,15 cm platas, uz stublāja izvietotas neīstos mieturos, lapas gals dzeloņsmails. Pielapes ir sīkas un saaugušas pie pamata, ar plēvjainu malu. Lapu žāklē nereti ir īsi, lapaini dzinumi. Ziedi ir izvietoti garos ziedkātos zaru galā, tiem ir sārts vainags; kauslapas un vainaglapas pa 5, smailas, aptuveni vienāda garuma. Kauslapas ir dziedzermatainas. Ziedam parasti ir 10 putekšņlapas. Auglis ir pogaļa aptuveni kausa garumā. Zied no maija līdz septembrim.

## Atsauces
Klinšu petrorāgija

**Klinšu petrorāgija** () ir neļķu dzimtas suga, kas sastopama dienvidaustrumu Eiropā un Āzijā. Latvija ir ziemeļos no sugas dabiskā izplatības apvidus, taču valsts dienvidu un dienvidaustrumu daļā ir sastopami no kultivācijas savvaļā pārgājuši augi.

## Apraksts
Klinšu petrorāgija ir daudzgadīgs, 10—50 cm garš lakstaugs ar pacilu, kailu vai pie pamata īsi apmatotu stublāju, kas zaro. Parasti no pamata atiet daudzi stublāji. Lapas ir šauri lineāras, smailas, 0,4—1,2 cm garas un aptuveni 0,05 cm platas, ar skarbu malu. Augam ir sīki ziedi skrajos dihāzijos, kas nedaudz atgādina čemuru. Ārkausa lapas ir četras, plēvjainas, nosmailotas, ar spēcīgu, zaļganu centrālo dzīslu. Ziedkāts līdz 1,5 cm garš. Kauss ir zvanveidīgs, 0,4—0,5 cm garš un aptuveni 0,2 cm plats, zobiņi ir strupi. Vainaglapas ir 0,7—1 cm garas, blāvi rozā, pie pamata ķīļveidīgas, parasti ar tumšāk sārtām trijām dzīslām. Auglis ir olveidīga pogaļa, kas līdz pusei atveras uzplīstot pa 4 vārsnēm un ir aptuveni kausa garumā vai mazliet īsāka. Zied no maija beigām līdz jūlijam.

## Atsauces
Andrejs Piontkovskis

**Andrejs Piontkovskis** (; dzimis  Maskavā, PSRS) ir padomju un Krievijas matemātiķis, žurnālists un politiskais darbinieks. Bijušais kustības "Solidaritāte" Federālās politiskās padomes biroja loceklis. Bijušais Krievijas opozīcijas Koordinācijas padomes loceklis.

## Dzīves gājums
1962. gadā absolvējis Maskavas Lomonosova Valsts universitātes Mehānikas un matemātikas fakultāti. Doktora grāds fizikā un matemātikā. Viņš ir vairāk nekā 100 rakstu un vairāku monogrāfiju autors par vadības teoriju, globālo modelēšanu un kodolkara stratēģiju.

Ar politisko žurnālistiku nodarbojas kopš 1998. gada un ir publicējis vairākus simtus rakstu Krievijas un ārvalstu medijos. 2004. gadā viņš iestājās Krievijas Apienotajā demokrātiskajā partijā "Jabloko" (izstājās 2010. gadā).

Ir radikālā opozīcijā Vladimira Putina politikai.

2016. gada februārī viņš pameta Krieviju, baidoties no kriminālvajāšanas pēc tam, kad Ģenerālprokuratūra rakstā "Bumba, kas gatava uzsprāgt" atrada ekstrēmisma pazīmes. Dzīvo ASV.

## Uzskati
Gandrīz mēnesi pirms Krimas okupācijas, 2014. gada 21. februārī intervijā Lietuvas valsts radio un televīzijas tiešsaistes portālam Piontkovskis sacīja, ka "Kremlis cenšas sadalīt Ukrainu un anektēt Krimu, un Rietumi nevar savaldīt Krieviju, jo ASV prezidenta Baraka Obamas politika ir tikpat bez mugurkaula kā Eiropas Savienības politika...".

2014. gada septembrī viņš parakstīja iesniegumu, kurā pieprasīja "izbeigt agresīvo avantūru: izvest Krievijas karaspēku no Ukrainas un izbeigt propagandas, materiālā un militārā atbalsta sniegšanu separātistiem Ukrainas dienvidaustrumos".

Asi kritizē Krievijas iebrukumu Ukrainā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ekstrēmisms (politika)

**Ekstrēmisms** (no  — 'galējs, pārmērīgs') ir galēju uzskatu un rīcības metožu piedāvāšana vai lietošana, galvenokārt izpaužas politikā.

Ekstrēmismu parasti veicina sociālekonomiskās krīzes, dramatisks iedzīvotāju lielākās daļas dzīves līmeņa kritums, totalitārie politiskie režīmi ar valdības represijām pret opozīciju un ārējais iebrukums.

Ekstrēmistu uzskati parasti tiek pretstatīti mērenajiem uzskatiem. Rietumvalstīs, piemēram, mūsdienu diskursā par islāmu vai islāma politiskajām kustībām parasti tiek uzsvērta atšķirība starp ekstrēmistiem un mērenajiem musulmaņiem. Politiskās programmas, kas tiek uztvertas kā ekstrēmistiskas, bieži ietver galēji kreisās politikas vai galēji labējās politikas uzskatus, kā arī radikālismu, reakcionārismu, fundamentālismu un fanātismu.

## Ārējās saites
Ilgāja ezers

**Ilgāja ezers**, arī **Ilgais ezers**, **Ilgajs**, **Ilgājs**, **Vizlas ezers** () atrodas Alūksnes novada Veclaicenes pagastā, Veclaicenes aizsargājamo ainavu apvidū. Ilgāja ezers ir viens no Latvijas — Igaunijas robežezeriem un viens no Kornetu-Peļļu subglaciālās iegultnes ezeriem. Ilgāja ezers ir Alūksnes novada publiskā ūdenstilpe, kuru apsaimnieko un uzraudzību veic Alūksnes novada pašvaldības aģentūra “ALJA”.

## Tūrisms
2018. gadā projekta “Aizsargājamo ainavu apvidus “Veclaicene” infrastruktūras uzlabošana antropogēnās slodzes mazināšanai un pieejamības nodrošināšanai” ietvaros pie ezera izveidota atpūtas un dabas izziņas pietura — Dabas māja, kuras veltīta Kornetu-Peļļu subglaciālās gravas iepazīšanai. Gar ezeru iet vairākas dabas takas un velo maršruti.

## Sacensības “Ilgāja zivtiņa”
No 2011. gada Ilgāja ezerā notiek zemledus makšķerēšanas sacensības “*Kikkajärve kalakõnõ* — Ilgāja zivtiņa”, kur par lomu sacenšas Latvijas un Igaunijas makšķernieki. Sacensību ceļojošo kausu „Ilgāja zivtiņa” iegūst tās valsts makšķernieki, kuras sacensību dalībniekiem ir lielākais vidējais zivju svars uz vienu makšķernieku.

## Atsauces
Kivačs

**Kivačs** (, , ) ir ūdenskritums Sunas upē Karēlijā (Karēlijas Republikā), Krievijas Federācijā. Nosaukums cēlies, domājams, no somu valodas un nozīmē ‘varenais’.

Atrodas Sunas upē 27 km no ietekas Oņegas ezerā. Ūdenskritums kaskādes tipa 170 m garumā. Veidojas, upes gultnei šķērsojot diabaza atsegumu. Klints sadala ūdenskritumu divās straumēs. Galvenā straume krīt pār četrām kaskādes pakāpēm, no kurām augstākā (pēdējā) ir 8 m augsta.

Rakstu avotos pirmoreiz minēts 1566. gadā. 20. gadsimta sākumā daļu upes ūdens resursu novirzīja Sunas hidroelektrostaciju kaskādei, kā rezultātā ūdenskrituma caurtece samazinājās līdz 66 m³/s. Lai arī ūdenskritums vairs nav tik iespaidīgs, kā pirms caurteces samazināšanas, tas tāpat tiek atzīts par nozīmīgāko tūrisma objektu Karēlijas Republikā. 1931. gadā ap ūdenskritumu izveidots Kivača rezervāts  platībā. Pie ūdenskrituma atrodas muzejs un dendrārijs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hata

**Hata** () ir ciems un pašvaldība Čehijas ziemeļaustrumos, Morāvijas-Silēzijas apgabala, Opavas apriņķī. Atrodas pie pašas valsts robežas ar Poliju.

Hata ietilpst vēsturiskajā Hlučīnas reģionā, tās vāciskais nosaukums — **Hāča** ().

## Atsauces

## Ārējās saites
Krāmu un senlietu muzejs

**Krāmu un senlietu muzejs** ir privāts muzejs Cēsu novada Skujenē. Muzejs atrodas bijušās zāģētavas angārā, tā ekspozīciju galvenokārt sastāda 19. un 20. gadsimta darba un sadzīves priekšmeti, kuri aizpilda visu ap 1000 m² lielo platību. Izveidotas dažas īpašas vēsturisku periodu istabas un ražošanas priekšmetu telpas, padomju lauku veikala imitācija ar plašu tālaika preču klāstu, kas padomju laikā bija vākts gadiem ilgi, bibliotēka, skaņuplates un atskaņotāji, padomju laika spēļu stends. Reizēm muzejā rīko vēsturiskus pasākumus, kā padomju perioda bufetes organizēšanu ciemata svētku laikā. Muzejs arī piedāvā uzglabāšanu ekspozīcijā gadījumā, ja īpašnieks lietu gribēs atpakaļ. Šīs privātkolekcijas priekšmeti netiek ne iepirkti, ne pārdoti, taču tiek aizdoti kultūras pasākumu rīkotājiem. Muzeja īpašnieki izvairās kļūt par oficiālu kultūras iestādi šī procesa grūtību dēļ.

## Vēsture
Pirmā kolekcija daļēji gāja bojā, nodegot saimniecības ēkai. Pēc divu angāru noīrēšanas Gundars Zeile un un viņa sieva Laila, abi būdami vecu lietu kolekcionāri, vienā no tiem izvietoja savu tābrīža kolekciju un 2017. gada 20. maijā atklāja muzeju mūzikas un mākslas festivāla "Krāmi skan vērtīgi" ietvaros. Pakāpeniski kolekcija pieauga, papildinoties ar apkaimes un tālāku Latvijas iedzīvotāju atdāvinātajām nevajadzīgajām agrāko laiku lietām, un aizpildīja angāru. Tad tika izveidotas arī otrā stāva telpas, vēlāk mantas sāka aizņemt arī otru angāru.

## Ekspozīcija
Starp izstādītajiem priekšmetiem pamanāmi ir žigulis, domājams, ka vecākā un lielākā saglabājusies maizes abra Latvijā no Pirmā pasaules kara laikiem, kas tolaik bija domāta armijas vajadzībām dzelzceļa būves laikā, saglabājies Skujenes muižas tērps, droška (rati), ar rokām darbināma koka veļasmašīna, graudu vētījamā mašīna. Muzeja īpašnieki par savu pamatauditoriju uzskata ģimenes, apskate kopā ar gida stāstījumu aizņem vairākas stundas, to iesaka pieteikt iepriekš. Priekšmeti muzejā netiek restaurēti un saglabājas esošajā stāvoklī.

Daļa priekšmetu nav izstādīti ekspozīcijā, bet reizēm tiek izmantoti citiem mērķiem, piemēram, skanošu vides objektu izveidei.

## Attēli

Attēls:Skujene,_LV._Museum_of_Old_Things._Entry_to_territory.jpg|Iebrauktuve muzeja teritorijā
Attēls:Skujene,_LV._Museum_of_Old_Things._(5).jpg|Trauku nodaļa
Attēls:Skujene,_LV._Museum_of_Old_Things._(1).jpg|Padomju perioda priekšmeti
Attēls:Skujene,_LV._Museum_of_Old_Things._(4).jpg|Etnogrāfiska istaba
Attēls:Skujene,_LV._Museum_of_Old_Things._(7).jpg


## Atsauces

## Ārējās saites
Mišona

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q391406"
}


**Mišona** () ir pamestas un daļēji nopostītas hinduistu tempļu kompleksa drupas Vjetnamas centrālajā daļā uz dienvidiem no Danangas. 1999. gadā Mišonu iekļāva UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Tempļu kompleksu attīstīja no 4. līdz 14. gadsimtam un veltīja Šivam. Tas bija čamu tautas Čampas valsts reliģiskais centrs un augstmaņu apbedījumu vieta. No 1937. līdz 1943. gadam daļu tempļu atjaunoja, tomēr vēlāk tempļu komplekss smagi cieta Vjetnamas kara laikā, kad 1969. gada augustā to bombardēja ASV kara aviācija.

## Attēlu galerija

My_Son_Ruinen.JPG
Bomb_craters,_Mỹ_Sơn.jpg|Aviācijas bumbu bedres
My_Son_C1.jpg|C1 templis


## Ārējās saites
Tanlonas citadele

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q206219"
}

**Tanlonas citadele** () ir 11. gadsimtā celta Li dinastijas pils Vjetnamas galvaspilsētā Hanojā. 2010. gadā celtņu kompleksu iekļāva UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Tanlonas citadele, ko 11. gadsimtā uzbūvēja uz 7. gadsimta ķīniešu cietokšņa drupām, iezīmēja Vjetnamas politiskās neatkarības nodibināšanos. Apmēram 13 gadsimtus tā bijusi reģiona varas centrs. 19. gadsimta beigās to sagrāva franču karadarbības rezultātā. Kompleksa iznīcināšana turpinājās arī 20. gadsimta karu laikā. 21. gadsimtā sākta būvju atjaunošana un arheoloģiskā izpēte.

## Attēlu galerija

Main_Gate_-_Citadel_of_Hanoi.jpg
Doan_Mon_Gate_1.jpg
Lady_Pavilion_(Hau_Lau).jpg


## Ārējās saites
Valērijs Čibiņejevs

**Valērijs Čibiņejevs** (, dzimis , Berdjanskā, Zaporižjas apgabals, miris , netālu no Hostomeļas, Kijivas apgabals) bija Ukrainas karavīrs, Ukrainas Bruņoto spēku virsnieks, 79. atsevišķās desanta brigādes snaiperu rotas komandieris. Ukrainas Varonis (2016).

## Dzīves gājums
thumb|Valērijs Čibiņejevs
Dzimis 1988. gada 3. martā Berdjanskā. Agri zaudējis vecākus, tāpēc uzaudzis internātskolā. Pēc 9. klases Valērijs Čibiņejevs iestājās Zaporižjas militārajā licejā. Pēc skolas viņš pabeidza Odesas Sauszemes spēku akadēmiju.

Viņa brālis Romāns Čibiņejevs, arī UBS karavīrs, gāja bojā 2019. gadā.

### Karš Donbasā
Valērijs Čibiņejevs ir piedalījies kaujas operācijās kopš pirmajām bruņotā konflikta dienām Ukrainas austrumos. 2016. gada jūlijā kaujas misijas laikā novērošanas postenī netālu no Avdijivkas kapteiņa vadītās snaiperu grupas iznīcināja ložmetēju un granātmetēju apkalpes un vienu snaiperi, kopā 12 apstiprinātus mērķus. Tā paša mēneša beigās viņš tika ievainots. Neraugoties uz to, viņš turpināja vadīt savu vienību, kas ļāva UBS noturēt pozīcijas.

Kapteinim Valērijam Čibiņejevam Ukrainas prezidents Petro Porošenko par godu Ukrainas neatkarības 25. gadadienai 2016. gada 24. augustā parādes laikā piešķīra titulu "Ukrainas Varonis".

### 2022. gada Krievijas iebrukums
2022. gada 3. martā, savā dzimšanas dienā, Valērijs gāja bojā, pildot dienesta pienākumus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Armēriju plaukšķene

**Armēriju plaukšķene** () ir dekoratīvs augs neļķu dzimtā. Tas savvaļā ir sastopams Centrāleiropā un Dienvideiropā. Latvija atrodas tālu ziemeļos no sugas dabiskā izplatības areāla, taču tā ir valsts teritorijā sastopama kā ļoti rets ievazāts (adventīvs) augs vai dārzbēglis — atrasta Rīgā uz dzelzceļiem.

## Apraksts
Armēriju plaukšķene ir viengadīgs, 15—50 cm garš lakstaugs ar stāvu, kailu stumbru. Augs ir ar zilganu apsarmi un ziedkopā parasti dakšveidīgi zaro. Lapas uz stublāja ir pretējas, sēdošas, iegareni eliptiskas vai ovālas, lapas plātnes mala ir gandrīz gluda, gals smails. Ziedi ir izvietoti stāvā, vairogveidīgā dihāzijā stublāja un zaru galā. Kauss ir sarkanīgi brūns, šauri stobrveidīgs. Vainags ir purpursarkans, vesels, un gals — jomains. Uz vainaga ir vainadziņš ar lancetiskām daļām. Putekšņlapas pārsniedz vainaga apmali. Auglis ir šauri iegarena pogaļa. Zied jūlijā, augustā.

## Atsauces
Haitieši

**Haitieši** (pašnosaukums — *Haïtiens*) ir tauta Vestindijā, kas apdzīvo Haiti Republiku.
thumb|ASV karavīrs un haitiešu meitene
Kopējais skaits ir 13 miljoni. 90 % ir melnādainie, pārējie ir mulati. Ticīgie ir dažādu virzienu kristieši. Ir katoļi, anglikāņi un septītās dienas adventisti. Faktiski ir populārs afrikāņu izcelsmes vudū kults. Runā haitiešu valodā, kā arī franciski.

## Dubultpilsonība
Haiti 2012. gada konstitūcija atkārtoti legalizēja dubultpilsonību, ļaujot ārzemēs dzīvojošiem Haiti iedzīvotājiem kļūt par zemes īpašniekiem un piedalīties politikā.

## Migrācija
Pasaules Bankas aplēses 1998. gadā liecināja, ka Dominikānas Republikā dzīvo aptuveni  Haiti pilsoņu. Līdz 2001. gadam aptuveni  haitiešu bija emigrējuši uz Dominikānas Republiku, lai strādātu cukurfabrikās.

ASV 2010. gada tautas skaitīšanā  pilsoņi sevi identificēja kā Haiti imigrantus, kuru primārā izcelsme ir Haiti. Salīdzinājumā ar 2006. gadu šis skaitlis ir palielinājies par nedaudz vairāk nekā  haitiešu. Īpašuma konfiskācija, masu slepkavības un kriminālvajāšana lika Haiti augstākajai un vidējai šķirai pārcelties uz attīstītākām valstīm Eiropā un ASV.

## Ārējās saites
Klamatu kalni

**Klamatu kalni** () ir kalnu masīvs Ziemeļamerikas rietumos, ASV Kalifornijas un Oregonas pavalstu teritorijā. Masīvs savieno Sjerranevadas un Kaskāžu kalnus austrumos ar Piekrastes grēdām rietumos, kā rezultātā masīvam ir kompleksa ģeoloģiskā uzbūve. Masīvu no austrumiem uz rietumiem šķērso Klamatas upe, bet ziemeļdaļā — Roga. Klamatu kalni sastāv no vairākām grēdām, tā augstākā daļa ir Siskiju kalni ar to augstāko virsotni Ēdi kalnu  vjl. Ievērojamu daļu no kalnu masīva aizņem 11 aizsargājamas dabas teritorijas; apvidus ir nozīmīgs tūrisma galamērķis.

Kalnu masīva pamatiedzīvotāji ir klamatu indiāņi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ajdina

**Ajdina** () ir pilsēta Turcijas dienvidrietumos, Ajdinas ila administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Formāli kopš 2014. gada Ajdinas municipalitāte iekļauj visu Ajdinas ilu kā vienu no lielpilsētas pašvaldībām (*büyükşehir belediyeleri*). Pati Ajdina atrodas Efeleras ilčē Lielās Menderesas ielejā 50 km no Egejas jūras krasta.

## Vēsture
Pilsēta zināma kopš senatnes kā **Anteja** (*Ανθέα*) un **Eijantija** (*Ευανθία*), vēlāk Seleikīdu impērijas laikā kā **Seleikija pie Meandras** (*Σελεύκεια επί του Μαιάνδρου*) un **Erinina** (*Ερυνίνα*). Romas impērijas un Bizantijas laikā zināma **Trallesa** (*Tralles*, *Τράλλεις*). Osmaņu Impērijas laikā pilsēta dēvēta par Gizelhisaru (*Güzelhisar* — ‘skaistā pils’). Pilsēta vēlāk nonāca Ajdinu dinastijas īpašumā un to sāka dēvēt tagadējā vārdā. Pilsēta ievērojami nopostīta grieķu—turku kara laikā.

## Ārējās saites
Andrejs Škuro

**Andrejs Škuro** (, dzimis  Paškovskas staņicā, miris  Maskavā, PSRS) bija Krievijas karavadonis, Kubaņas kazaks, vērmahta un Dienvidkrievijas bruņoto spēku ģenerālleitnants. Abu pasaules karu un Krievijas pilsoņu kara dalībnieks.

Otrā pasaules kara laikā Škuro kopā ar bijušo Donas kazaku atamanu Pjotru Krasnovu nostājās Vācijas pusē. Pēc izdošanas PSRS Škuro piesprieda nāvessodu ar pakāršanu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ausainā plaukšķene

**Ausainā plaukšķene** () ir mainīga izskata neļķu dzimtas suga, kas galvenokārt sastopama Centrāleiropā.

Latvijā tā ir sastopama reti, galvenokārt valsts dienvidu, īpaši dienvidaustrumu, daļā, kur dažāda lieluma skrajas grupas aug sausos priežu mežos, kāpās un smiltājos, kā arī sausās nezālienēs gar dzelzceļiem.

Tā ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.

## Atsauces
Sīkziedu plaukšķene

**Sīkziedu plaukšķene** () ir neļķu dzimtas suga, kas sastopama Austrumeiropā. Latvijā sastopama reti, tikai piejūras posmā no valsts robežas ar Lietuvu līdz Ventspilij, kur dažāda lieluma skrajas grupas aug piejūras smiltājos, parasti priekškāpā un starpkāpu ieplakās. Suga Latvijā sasniedz areāla ziemeļrietumu  robežu.

Tā ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.

## Atsauces
Gallijas plaukšķene

**Gallijas plaukšķene** () ir neļķu dzimtas suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Dienvideiropā un Rietumeiropā, taču ir plaši izplatījusies arī Centrāleiropā un ir ievazāta Ziemeļeiropā.

Latvijā suga ir ļoti rets adventīvs (ievazāts) augs, kas aug gar dzelzceļiem, sētos zālājos un nezālienēs.

## Atsauces


## Ārējās saites
Spriņģu iezis

**Spriņģu iezis** ir aizsargājams ģeoloģisks un ģeomorfoloģisks dabas piemineklis Cēsu novada Līgatnes pilsētas un Līgatnes pagasta teritorijā, Gaujas kreisajā krastā 100-600 metrus augšpus Līgatnes upes ietekas, Gaujas nacionālā parka teritorijā. Valsts aizsardzībā kopš 1974. gada.

Spriņģu iezis ģeoloģiski ir vidusdevona smilšakmeņu un, augšdaļā, mālaino nogulumu atsegumi Gaujas pamatkrastā. Vislabāk saskatāms no ūdens. Atsegumu joslas kopējais garums ir aptuveni 450 m un atsegumu lielākais augstums ir 21 m. Iezis atrodas Spriņģu mežā starp Līgatnes daļu Gaujasmalu un Skaļupēm, pa tā virsotni ved Mežtaka.

Ieža abi gali atvirzās no upes krasta, padarot to pārskatāmu no tā paša krasta. Tā vidusdaļā atrodas neliela, aptuveni 4 metrus dziļa niša, no kuras pakājes izplūst avotiņi..

## Atsauces

## Ārējās saites
* Spriņģu iezis DAP lapā
Koniskā plaukšķene

**Koniskā plaukšķene** () ir neļķu dzimtas suga, kura ir sastopama rietumu, dienvidu un dienvidrietumu Eiropā, kā arī dažviet Āzijā. Latvijā suga ir ļoti rets ievazāts augs, tālu ziemeļaustrumos no dabiskā izplatības apvidus.

Rietumeiropā suga aug smilšainās, ar veģetāciju maz segtās vietās, uz kaļķakmens krāvumiem. Latvijā atsevišķi eksemplāri konstatēti uz dzelzceļiem.

## Atsauces
Ho dinastijas citadele

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q190060"
}

**Ho dinastijas citadele** () ir 15. gadsimtā uzcelts cietoksnis Vjetnamas ziemeļos, Thaņhoa provincē. 2011. gadā to iekļāva UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Cietoksnis bija Ho dinastijas (1398—1407) rietumu galvaspilsēta, kā arī ievērojams politikas, ekonomikas un kultūras centrs no 16. līdz 18. gadsimtam. Citadele uzbūvēta, izmantojot fen-šui principus.

## Attēlu galerija

Cổng_Bắc_thành_nhà_Hồ_.jpg
Cổng_Nam.jpg
12-gieng_vua-dan_te_nam_giao.JPG


## Ārējās saites