Edvards III Plantagenets

thumb|100px|Edvarda, Anglijas karaļa ģerbonis

**Edvards III Plantagenets** (; dzimis , miris ) bija Anglijas karalis, tiek uzskatīts par vienu no veiksmīgākajiem Anglijas karaļiem viduslaikos. Valdīja no  līdz savai nāves dienai. Edvards III atjaunoja karalisko autoritāti, kura bija kritusies viņa tēva Edvarda II laikā. Pārveidoja Anglijas Karalisti par vienu no spēcīgākajām militārajām varām Eiropā. Viņa valdīšanas laikā tika arī veikta būtiska attīstība likumdošanā un valdībā — galvenokārt Anglijas parlamenta reformēšana un nostiprināšana. Edvarda III laikā valstī plosījās Melnā nāve (mēris).

## Dzīvesstāsts

Edvards III tronī kāpa, pateicoties baronu dumpim un tēva Edvarda II gāšanai no troņa. Sākotnēji valsts pārvalde bija karaliskās padomes rokās, kuru vadīja karaliene māte Francijas Izabella un reģents Rodžers Mortimers, Marčas grāfs.

1328. gadā Edvards III apprecējās ar Eno Filipu (*Philippa of Hainault*), Eno (fr. *Hainaut*, val. *Hinnot*) hercoga Viljama (*William I, Count of Hainaut, Count William III of Avesnes, Count William III of Holland and Count William II of Zeeland*) meitu.

1330. gadā Edvards III apsūdzēja Mortimeru varas uzurpācijā un lika sodīt ar nāvi, bet māti atstūma no valsts pārvaldes. 1337. gadā uzsāka Simtgadu karu par Francijas troni, uz kuru tam bija tiesības no mātes puses. Reformēja tieslietu sistēmu, parlamenta darba praksi.

Tā kā vecākais dēls, Velsas princis Melnais princis Edvards mira, tēvam dzīvam esot, troni pēc Edvarda III nāves mantoja tā 10 gadus vecais mazdēls Ričards.
[thumb|Edvarda III apbedīšanas piemineklis [Vestminsteras abatija|Vestminsteras abatijā]]

## Tituli

Edvarda tituli:

* Akvitānijas hercogs (angl. *Duke of Aquitaine*, fr. *Duc d'Aquitaine*, 1325—1362)
* Pontjē grāfs (*Count of Ponthieu*, 1360—1369)
* Īrijas lords (*Lord of Ireland*, 1327—1377)
* Anglijas karalis (*King of England*, 1327—1377)
* Francijas karalis (angl. *King of France*, fr. *Roi de France*, 1340—1360; 1369—1377)

## Literatūra

* Brown, A.L. (1989). The Governance of Late Medieval England 1272—1461. London: Edward Arnold. .
* Richardson, H.G. and G.O. Sayles (1981). The English Parliament in the Middle Ages. London: Hambledon Press. .
* Harriss, G.L. (1975). King, Parliament and Public Finance in Medieval England to 1369. Oxford: Oxford University Press. .
* Vale, J. (1982). Edward III and Chivalry: Chivalric Society and its Context, 1270—1350. Woodbridge: Boydell Press. .
* Nicholson, Ranald (1965). Edward III and the Scots: The Formative Years of a Military Career, 1327-1335. London: Oxford University Press.
* Rogers (ed.), C.J. (1999). The Wars of Edward III: Sources and Interpretations. Woodbridge: Boydell Press. .
* Rogers, C.J. (2000). War Cruel and Sharp: English Strategy under Edward III, 1327—1360. Woodbridge: Boydell Press. .
* Waugh, S.L. (1991). England in the Reign of Edward III. Cambridge: Cambridge University Press. .
* Prestwich, M.C. (2005). Plantagenet England: 1225—1360. Oxford: Oxford University Press. .
* Prestwich, M.C. (1980). The Three Edwards: War and State in England 1272—1377. London: Weidenfeld and Nicolson. .
* Bothwell, J.S. (2001). The Age of Edward III. York: The Boydell Press. .
* Ormrod, W.M. (1990). The Reign of Edward III. New Haven and London: Yale University Press. .
* Mortimer, Ian (2006). The Perfect King: The Life of Edward III, Father of the English Nation. London: Jonathan Cape. .

## Ārējās saites

* Edvarda III karalauka dienasgrāmata 
* The ''Medieval Sourcebook''  has some good sources relating to the reign of Edward III:
** The Ordinance of Labourers, 1349 
** The Statute of Laborers, 1351 
** Thomas Walsingham’s account of the Good Parliament of 1376. 
* Man of War: Edward III, King of England (myArmoury.com article)
* The Company Of Chivalry: Re-enactment from the time of Edward III