Indriķis Muižnieks

**Indriķis Muižnieks** (dzimis ) ir latviešu biologs, Latvijas Universitātes profesors, bijušais Latvijas Universitātes rektors (2015–2024). Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis, latviešu studentu korporācijas *[[Patria (studentu korporācija)|Patria]]* goda filistrs.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā Dailes teātra scenogrāfa Oskara Muižnieka un Dailes teātra Literārās daļas vadītājas Noras Vētras-Muižnieces ģimenē. Viņa brālis ir mākslinieks Ģirts Muižnieks. Mācījās Rīgas 50. vidusskolā, studēja Latvijas Universitātes Bioloģijas fakultātē, pēc studiju absolvēšanas 1976. gadā strādāja par zinātnisko līdzstrādnieku LU Augu attīstības fizioloģijas laboratorijā (1976—1990). 1980. gadā Maskavas Lauksaimniecības akadēmijā aizstāvēja bioloģijas zinātņu kandidāta grādu mikrobioloģijā ar disertāciju "Augsnes mikroorganismu purīnu un pirimidīnu savienojumu transformācija paralēlos metabolisma ceļos".
Papildinājās Rēgensburgas Universitātes Ģenētikas katedrā (1988—1989) un Ķelnes Universitātes Ģenētikas institūtā (1992—1996). 

No 1992. gada Muižnieks bija docētājs Bioloģijas fakultātē, no 1992. līdz 1998. gadam vadīja Augu fizioloģijas un mikrobioloģijas katedru. 1997. gadā aizstāvēja *Dr. hab. biol.* grādu par darbu kopu "Dažu imūnmodulatoru mikrobioloģiskās sintēzes izpēte", bija Bioloģijas fakultātes dekāns no 1997. līdz 2000. gadam. LU Senāta priekšsēža vietnieks (1998). 

2000. gadā kļuva par Latvijas Universitātes zinātņu prorektoru.
2015. gada 4. jūnijā viņu ievēlēja par Latvijas Universitātes rektoru.
Viņa vadībā turpinājās LU Torņakalna akadēmiskā centra un studentu pilsētiņas celtniecība, plānojot tur koncentrēt 85% studiju un zinātniskās darbības.
2019. gada 24. maijā Muižnieku pārvēlēja uz otro amata termiņu, taču vēlēšanas pavadīja skandāli un procesuāli pārkāpumi. 

### Skandāli
Izglītības un zinātnes ministre Ilga Šuplinska ierosināja valdībai rekomendāciju neapstiprināt Muižnieku LU rektora amatā, kas izraisīja daļā sabiedrības neizpratni un aizdomas par politiķu iejaukšanos akadēmiskajā brīvībā. No otras puses, protesti pret Muižnieka ievēlēšanu nāca tieši no akadēmiskajām aprindām un daļā sabiedrības neizpratni izraisīja ievēlēšana, kurā vairums balsotāju nobalsoja pret abiem kandidātiem. Tomēr Valsts kanceleja norādīja IZM, ka tās uzrādītie pārkāpumi neesot pietiekami nopietni šādai neapstiprināšanai, un LU vadības nolīgtie advokātu biroji pievienojās šim viedoklim. 27. augustā Ministru kabinets pēc vairākkārtīgas atlikšanas nolēma neapstiprināt Muižnieku rektora amatā, un LU vadība vērsās tiesā. Tiesā vērsās arī pats Indriķis Muižnieks kā fiziska persona. Administratīvā rajona tiesa 2019. gada 30. septembrī, pamatojoties uz apstākli, ka valdības lēmums ir pirmsšķietami prettiesisks, apturēja valdības rīkojumu, atcēla no amata valdības iecelto rektora vietas izpildītāju Gvido Straubi un atjaunoja Muižnieku kā rektora vietas izpildītāju. Administratīvā apgabaltiesa 2019. gada 20. novembrī noteica aizliegumu rīkot jaunas rektora vēlēšanas līdz stājas spēkā spriedums šajā tiesas procesā, bet Ministru kabinetam piešķīra tiesību līdz 1. decembrim grozīt pārsūdzēto rīkojumu, nosakot, kam uzdot rektora vietas izpildītāja pienākumus; valdībai ir tiesības šādus pienākumus noteikt pašreizējam rektora vietas izpildītājam Muižniekam, bet, ja pārsūdzētais rīkojums netiks grozīts, ar 2019. gada 1. decembri par rektora vietas izpildītāju kļūs Gvido Straube, norādīja tiesā. 2020. gada 11. martā stājās spēkā Administratīvās rajona tiesas spriedums, kas noteica, ka Ministru kabineta 2020. gada 29. augusta rīkojums Nr. 419, ar kuru amatā iecelts Straube, ir prettiesisks un atcelts no tā pieņemšanas dienas, šajā dienā rektora pienākumus atsāka pildīt Indriķis Muižnieks.

2019. gadā Muižnieks arī, atlaižot dažus darbiniekus, izmaksājis tiem lielāku kompensāciju nekā tas pieņemts. Par iespējamo līdzekļu izšķērdēšanu pēc Valsts kontroles prasības tika uzsākta tiesvedība, bet pirmās instances tiesa Muižnieku attaisnoja. 2025. gadā apelācijas tiesa viņu atzina par vainīgu un piesprieda naudassodu.

## Sasniegumi
I. Muižnieks ir autors vairāk nekā 140 zinātniskajiem rakstiem un 12 patentu autorapliecībām.
1986. gadā saņēma PSRS MP prēmiju.

## Privātā dzīve
Bija precējies ar keramiķi Māru Muižnieci, abu laulībā dzimuši divi bērni — Līva, filozofijas pasniedzēja un tulkotāja, un Kārlis, kurš studējis sociālās zinības un ģeoloģiju.

## VDK kartotēka
I. Muižnieka kartīte atrasta publiskotajā VDK savervēto aģentu kartotēkas daļā. Tajā apgalvots, ka viņš kā aģents "Juris" savervēts studiju laikā 1974. gada februārī. Pats Muižnieks paziņojis, ka par šādas kartītes eksistenci uzzinājis piecus gadus pirms informācijas publicēšanas, bijis pārsteigts, griezies tiesā un tā 2015. gadā konstatējusi apzinātas sadarbības ar VDK trūkumu. Nekāda cita informācija, kas apliecinātu viņa sadarbību ar VDK, netika atrasta. Muižnieks arī izteica pieņēmumu, ka viņš kartotēkā iekļuvis, jo rakstījis standarta atskaites par kontaktiem ar ārzemniekiem.

Vēlāk, īsi pirms kartotēkas publiskošanas, Muižnieks ieteica to darīt tikai kopā ar zinātnieku komentāriem. Muižnieks arī aicinājis visus, kuri iekļauti kartotēkā un jūtas nevainīgi, griezties tiesā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Indriķis Muižnieks
* Biogrāfija Bioloģijas fakultātes mājaslapā