Juvals Noa Harari

**Juvals Noa Harari** (dzimis 1976. gada 24. februārī) ir Izraēlas viduslaiku pētnieks, militārais vēsturnieks un populārzinātniskais rakstnieks. Viņa pirmais dižpārdoklis "Sapiensi: Cilvēces īsā vēsture" (2011) ir balstīts uz viņa lekcijām pasaules vēstures bakalaura kursam. Citi viņa darbi ir bestselleri "Homo Deus: rītdienas īsā vēsture" (2016), "21 mācība 21. gadsimtam" (2018) un "Nexus: Īsa informācijas tīklu vēsture no akmens laikmeta līdz mākslīgajam intelektam" (2024). Viņa publicētie darbi pēta brīvās gribas, apziņas, intelekta, laimes, ciešanu un stāstniecības lomas cilvēka evolūcijā tēmas. Harari, Jeruzalemes Ebreju universitātes Vēstures katedras profesors, specializējas makrovēsturiskos jautājumos, pasaules vēsturē un militārajā vēsturē, balstoties uz materiālistisku perspektīvu, lai apgalvotu, ka Homo sapiens dominējošo stāvokli sasniedza, pateicoties kognitīvajām spējām, kas ļāva radīt un ticēt intersubjektīvām fikcijām, piemēram, dieviem, tautām un naudai. Viņa darbi, kas visā pasaulē pārdoti desmitiem miljonu eksemplāru, apvieno vēsturisko naratīvu ar apcerošu futūrismu par biotehnoloģiju, mākslīgo intelektu un transhumānismu.

Grāmatā *“Sapiensi*” Harari raksta par “kognitīvo revolūciju”, kas, domājams, notikusi aptuveni pirms 70 000 gadiem, kad *[[Cilvēks|Homo sapiens]]* izspieda konkurējošos neandertāliešus un citas *[[Cilvēki|Homo]]* ģints sugas, attīstīja valodas prasmes un strukturēja sabiedrību, un, pateicoties Pirmās lauksaimniecības revolūcijas ietekmei, kļuva par barības ķēdes augstākajiem plēsējiem, kas ļāva cilvēkiem gandrīz pilnībā kontrolēt savu vidi. Turklāt viņš pēta futūristiskas biotehnoloģiskās pasaules iespējamās sekas, kurā inteliģentus bioloģiskos organismus pārspēj viņu pašu radītie organismi; viņš ir teicis: “*Homo sapiens,* kā mēs tos pazīstam, izzudīs apmēram gadsimta laikā”. Lai gan Harari grāmatas kopš *“Sapiensi”* publicēšanas ir guvušas ievērojamus komerciālus panākumus, akadēmiskajās aprindās viņa darbs ir ticis uztverts negatīvāk.

2019. gadā Juvals Noa Harari un viņa vīrs Iciks Jahavs nodibināja *Sapienship* — sociālās ietekmēšanas uzņēmumu, kas iestājas par globālu atbildību. Viņu deklarētā misija ir stāstīt un pārstāstīt cilvēces kopīgo stāstu, lai veicinātu uzticēšanos un sadarbību starp visiem cilvēkiem. Uzņēmums koncentrējas uz pētniecību, satura izstrādi, izglītību un nostājas dokumentu publicēšanu par globāliem izaicinājumiem tehnoloģiju un nākotnes pasaules kārtības jomā.

## Agrīnā dzīve un izglītība
Juvals Noa Harari ir dzimis un audzis Kirjatatā, rūpniecības pilsētā netālu no Haifas, kā viens no trim bērniem Šlomo un Pninas Harari ģimenē, laicīgā ebreju ģimenē ar Bukovinas un Polijas ebreju izcelsmi. Abām pusēm var izsekot izcelsmi līdz Austrumeiropas imigrantiem, kuri ieradās reģionā 1920. un 1930. gados, kā arī dažām saknēm Libānā. Viņa tēvs Šlomo Harari, dzimis Blajbergā, bija valsts nodarbināts bruņojuma inženieris, bet viņa māte Pnina, dzimusi Lutingerā, bija biroja administratore. Harari iemācījās lasīt pats trīs gadu vecumā. No astoņu gadu vecuma viņš mācījās intelektuāli apdāvinātu bērnu klasē Leo Beka izglītības centrā Haifā. Viņš atteicās no obligātā militārā dienesta Izraēlas aizsardzības spēkos, lai turpinātu studijas universitātē Atudas programmas ietvaros, bet vēlāk veselības problēmu dēļ tika atbrīvots no militārā dienesta pabeigšanas.

Juvals Noa Harari uzsāka akadēmisko apmācību Jeruzalemes Ebreju universitātē, ap 1993. gadu 17 gadu vecumā uzsākot bakalaura studijas vēsturē. Viņa agrīnie kursi uzsvēra militāro vēsturi un starptautiskās attiecības, liekot pamatus specializētai vēstures analīzei.

Pēc bakalaura un maģistra studiju pabeigšanas Ebreju universitātē Harari turpināja padziļinātu pētniecību ārzemēs, 2002. gadā iegūstot filozofijas doktora grādu Oksfordas Universitātē. Viņa disertācija ar nosaukumu “ Vēsture un es: karš un vēstures un personiskās identitātes attiecības renesanses militārajos memuāros, ap 1450.—1600. gadu ” analizēja, kā renesanses karavīru personīgās atmiņas savija subjektīvo pieredzi ar vēsturisko dokumentāciju, izceļot identitātes veidošanās tēmas karadarbības laikā.

Šajā periodā Harari zinātniskā uzmanība bija vērsta uz viduslaiku un militāro vēsturi pasaules vēstures kontekstā, prioritāti piešķirot makro modeļiem, nevis atsevišķiem notikumiem. Šī orientācija daļēji iedvesmojās no Džāreda Daimonda, kuru Harari ir atzinis par ietekmējušu viņa paša rakstniecību, uzsvara uz vides un ģeogrāfiskajiem faktoriem,, veicinot Harari nepatiku pret pārāk šaurām historiogrāfiskām vienībām. Šāda apmācība veicināja starpdisciplināru skatījumu, kas bija pielāgots cēloņsakarībām starp laikmetiem, atšķirībā no tradicionālās, uz konkrētu periodu vērstas pētniecības. Berggrīna institūta salonā Harari teica, ka Daimonda grāmata "*Ieroči, baktērijas un tērauds*" "bija sava veida atklāsme manā akadēmiskajā karjerā. Es sapratu, ka es pats arī varu uzrakstīt šādas grāmatas." No 2003. līdz 2005. gadam viņš studēja vēsturi pēcdoktorantūrā.

## Darbi un uzstāšanās
Harari ir publicējis vairākas grāmatas un rakstus, tostarp "Speciālās operācijas bruņinieku laikmetā, 1100—1550"; "Galīgā pieredze: kaujas lauka atklāsmes un mūsdienu kara kultūras veidošanās, 1450—2000"; "Izšķirošo kauju" jēdziens pasaules vēsturē"; un "Atzveltnes krēsli, kafija un autoritāte: aculiecinieki un miesas liecinieki runā par karu, 1100—2000".

Viņa grāmata “Sapiensi: Cilvēces īsā vēsture” sākotnēji tika publicēta ivritā 2011. gadā, pamatojoties uz 20 lekcijām bakalaura līmeņa pasaules vēstures kursā, ko viņš pasniedza. Pēc tam tā tika izdota angļu valodā 2014. gadā un kopš tā laika ir tulkota aptuveni 45 valodās. Grāmatā ir aplūkota visa cilvēces vēsture, sākot ar *[[Cilvēks|Homo sapiens]]* evolūciju akmens laikmetā. Savā cilvēka grēkā krišanas stāstījumā Harari sākumā salīdzina senos iedzīvotājus ar pērtiķiem, tālāk stāsts pamazām noved pie 21. gadsimta politiskajām un tehnoloģiskajām revolūcijām. Ivrita izdevums kļuva par dižpārdokli Izraēlā un izraisīja lielu interesi plašākā sabiedrībā. Džozefs Drū rakstīja, ka “*Sapiensi* sniedz plašu un rosinošu ievadu salīdzinošās civilizācijas studentiem”, uzskatot to par darbu, kas “izceļ sociālo zinātņu nozīmi un plašo darbības jomu”.

Harari pamattēze darbā "Sapiensi" postulē, ka lauksaimniecības revolūcija bija "luksusa slazds", kas pasliktināja cilvēku dzīves apstākļus, neskatoties uz iedzīvotāju skaita pieaugumu, savukārt mūsdienu zinātne un kapitālisms virza cilvēci uz potenciāli dievišķām spējām, taču riskē ar novecošanu mākslīgā intelekta dominētā laikmetā, kā tas aprakstīts darbā "Homo Deus". Viņš atbalsta vipasanas meditāciju pašieskatīšanai, intensīvi to praktizējot kopš 2000. gada, un kritizē liberālā humānisma uzsvaru uz individuālo brīvo gribu kā iluzoru bioķīmiskā determinisma apstākļos.

2016. gadā Davosas forumā Harari izvirzīja ideju, ka Ceturtās industriālās revolūcijas rezultātā "cilvēce tiks sadalīta uzlaboto cilvēku superelitē un "bezjēdzīgu cilvēku" masā un ka "vara ir to rokās, kas kontrolē algoritmus". Viņš atgriezās pie šīs tēmas 2017. gada oktobra intervijā laikrakstam *People's Daily Online,* uz kuru viņš atbildēja:

Harari turpinājuma grāmata " *Homo Deus: Īsa rītdienas vēsture"* tika publicēta 2016. gadā un tajā tiek pētītas *Homo sapiens* nākotnes iespējas. Grāmatas pamatprincips ir tāds, ka nākotnē cilvēce, visticamāk, veiks nopietnus mēģinājumus iegūt laimi, nemirstību un dievišķas spējas. Grāmatā, balstoties uz pagātni un tagadni, tiek apcerēti dažādi veidi, kā šī ambīcija varētu tikt īstenota *Homo sapiens* nākotnē. Starp vairākām nākotnes iespējām Harari attīsta terminu "datuisms", kas apzīmē filozofiju vai domāšanas veidu, kas uzskata par galveno pasaulē datu informācijas plūsmu. Rakstot žurnālā *"The New York Times Book Review"*, Sidharta Maherdžī norādīja, ka, lai gan grāmata viņu pilnībā nepārliecinājusi, viņš to uzskata par "obligātu lasāmvielu tiem, kas domā par nākotni".

Harari grāmata “*21 lekcija 21. gadsimtam*” (2018) vairāk pievērsās mūsdienu problēmām. Žurnālā *“New Statesman”* publicētā recenzijā tika komentēti “smieklīgie morāles diktāti, kas izmētāti visā tekstā”, kritizēts Harari rakstīšanas stils un apgalvots, ka viņš “tirgojas ar bezjēdzīgām atkāpēm un mokošām banalitātēm”. *“Kirkus Reviews”* toties slavēja grāmatu kā “pārliecinošu sasniegumu” un raksturoja to kā “ļoti pamācošu mūsdienu notikumu un cilvēku sabiedrību tuvākās nākotnes izpēti”.

2019. gadā Harari tika kritizēts par vairāku izlaidumu un grozījumu pieļaušanu savas trešās grāmatas *“21 lekcija 21. gadsimtam”* krievu izdevumā, lietojot maigāku toni, runājot par Krievijas varas iestādēm. Leonīds Beršidskis laikrakstā *“[[The Moscow Times]]”* to nosauca par bailīgumu, un Netanels Sļomovičs laikrakstā *“*Haaretz*”* apgalvoja, ka “viņš upurē tās pašas liberālās idejas, kuras viņš uzskata par pārstāvam”. Atbildē Harari norādīja, ka viņš “tika brīdināts, ka šo dažu piemēru dēļ Krievijas cenzūra neļaus izplatīt grāmatas tulkojumu krievu valodā” un ka viņš “tāpēc ir saskāries ar dilemmu”, proti, “aizstāt šos dažus piemērus ar citiem piemēriem un publicēt grāmatu Krievijā” vai “neko nemainīt un neko nepublicēt”, un ka viņš “dod priekšroku publicēšanai, jo Krievija ir starp vadošajām pasaules lielvarām un šķiet svarīgi, lai grāmatas idejas sasniegtu lasītājus Krievijā, jo īpaši tāpēc, ka grāmata joprojām ir ļoti kritiska pret Putina režīmu — tikai neminot vārdus”.

2020. gadā tika publicēts un tiešraides pasākumā, ko organizēja *How to Academy* un Penguin Books, prezentēts viņa grafiskās adaptācijas *"Sapiens: A Brief History of Humankind"* pirmais sējums *"Sapiens: A Graphic History — The Birth of Humankind",* kas sarakstīts kopā ar Deividu Vandermīlenu un Danielu Kazanavi*.*

COVID-19 pandēmijas laikā Harari sniedza plašas intervijas par tās ģeopolitiskajām sekām, tostarp 2020. gada marta BBC *Hardtalk* sesijā, kurā brīdināja par iespējamu cilvēku novērošanas paplašināšanu kā politisku mērķi, un 2020. gada 25. aprīļa analīzē apgalvoja, ka pandēmijas pasākumi gadu desmitiem ietekmēs globālo pārvaldību, prioritāti piešķirot centralizētai datu kontrolei, nevis indivīda privātumam. 2023. gada 25. janvāra diskusijā viņš saistīja pandēmijas ar plašākiem kara cēloņiem un politiskajām sekām, apgalvojot, ka mūsdienu tehnoloģiskajos apstākļos tās vairs nav tikai dabas katastrofas.

2022. gadā tika publicēta Harari grāmata “*Unstoppable Us: How Humans Took Over the World” (Neapturamie mēs: Kā cilvēki pārņēma pasauli)*, kuras ilustrācijas autors ir Rikards Saplana Ruiss, un tā ir “Cilvēces vēstures stāsts bērniem”. Mazāk nekā 200 lappusēs bērniem draudzīgā valodā Harari aptver to pašu saturu, ko viņa bestsellers *“Sapiensi: Cilvēces īsā vēsture* ”, taču “viņš ir vienkāršojis prezentāciju jaunākajai auditorijai”. Šī grāmata ir “pirmais no četriem plānotajiem sējumiem”.

Pēc 2020. gada Harari palielināja dalību podkāstos un forumos, kuros tika aplūkoti mākslīgā intelekta riski no vēsturiska skatpunkta, piemēram, 2023. gada 13. augusta raidījuma “ The Rest Is Politics” epizodē, kurā tika pētīts, kā mākslīgais intelekts varētu diktēt kultūras normas un saasināt šķelšanos, un 2025. gada 4. jūnija podkāstā “Possible” , kurā tika kritizēts mākslīgā intelekta potenciāls graut cilvēku uzticību un rīcībspēju bez stingriem ētiskiem aizsardzības pasākumiem. Viņš atkārtoti pauda šīs bažas 2024. gada 13. septembra uzstāšanās laikā raidījumā “Hard Fork”, uzsverot mākslīgā intelekta spēju pastiprināt konfliktus, izmantojot informācijas tīklus, vienlaikus iestājoties par starptautisku regulējumu, pretēji pašreizējai tā nevienmērīgai piemērošanai dažādās jurisdikcijās. Nesenāki ģeopolitiskie komentāri ietvēra 2025. gada 11. septembra interviju laikrakstam “Financial Times” par Izraēlu, ASV politiku Trampa vadībā un mākslīgā intelekta lomu spriedzes saasināšanā.

## Kritikas reakcija
Harari populārās publikācijas tiek uzskatītas par piederīgām Lielās vēstures žanram, kas orientējas uz lielu vēstures periodu kopapskatu bez specializēšanās, un Iens Pārkers 2020. gadā laikrakstā *The New Yorker* rakstīja, ka "Harari neizgudroja Lielo vēsturi, bet gan atjaunināja to ar pašpalīdzības un futuroloģijas mājieniem, kā arī ar augstprātīgu, gandrīz nihilistisku mieru attiecībā uz cilvēku ciešanām."

Akadēmiskajās aprindās viņa darbs ir ticis uztverts negatīvāk, un Kristofers Roberts Holpaiks 2020. gada recenzijā par *grāmatu “Sapiensi”* norādīja, ka “bieži vien ir jāuzsver, cik pārsteidzoši maz viņš, šķiet, ir lasījis par diezgan daudzām būtiskām tēmām. Varētu teikt, ka vienmēr, kad viņa fakti ir lielā mērā pareizi, tie nav jauni, un vienmēr, kad viņš mēģina paši sevi pierādīt, viņš bieži vien kļūdās, dažreiz pat nopietni.” Holpīks tālāk norāda, ka “mums nevajadzētu vērtēt *“Sapiensi”* kā nopietnu ieguldījumu zināšanās, bet gan kā “informācijas un izklaides” grāmatu, izdevniecības pasākumu, kas sajūsmina lasītājus ar mežonīgu intelektuālu braucienu pa vēstures ainavu, kas ir pilna ar sensacionālu spriedumu ieskatiem un beidzas ar asinis stindzinošiem paredzējumiem par cilvēka likteni. Pēc šiem kritērijiem tā ir ļoti veiksmīga grāmata.”

Harari raksti ir izpelnījušies asu zinātnieku kritiku par faktu kļūdām, piemēram, evolūcijas bioloģijas un ģenētikas sagrozīšanu, sarežģītu vēsturisku un filozofisku parādību pārāku vienkāršošanu un redukcionistisku pasaules uzskatu, kas sensacionālismu izvirza augstāk par stingriem pierādījumiem.

2020. gadā filozofs Maiks V. Mārtins žurnāla rakstā kritizēja Harari viedokli, norādot, ka "[Harari] pārprot cilvēktiesības, pārspīlē zinātnes lomu morāles jautājumos un nespēj saskaņot savu morālo aizrautību ar savu morālo skepsi."

2022. gada jūlijā amerikāņu žurnāls *“Current Affairs”* publicēja neirozinātnieces Daršanas Narajanas rakstu ar nosaukumu “Juvala Noa Harari bīstamā populistiskā zinātne”, kurā tika norādīts uz zinātniskās precizitātes trūkumu viņa grāmatās. “Pārdotāko grāmatu autors ir apdāvināts stāstnieks un populārs orators,” viņa rakstīja. “Taču viņš upurē zinātni sensacionālisma vārdā, un viņa darbs ir pilns ar kļūdām.”

2022. gadā vācu laikraksts *Frankfurter Allgemeine Zeitung* nosauca Harari par vēsturnieku un zīmolu. Tajā tika norādīts, ka viņa partnera Jahava izveidotā "Yahav Harari group" ir “plaukstošs produktu kosmoss”, kas pārdod komiksus un bērnu grāmatas, un drīz vien arī filmas un dokumentālās filmas. Tajā tika novērota viņa grāmatu “ledaina deterministiska pieskaņa”, kas padarīja tās tik populāras Silīcija ielejā. Tajā tika norādīts, ka klausītāji viņu cildina kā popzvaigzni, lai gan viņam bija tikai skumja vēsts, ka cilvēki ir “slikti algoritmi”, kas drīz kļūs lieki un tiks aizstāti, jo mašīnas to varētu izdarīt labāk.

Krievu galēji labējais politiskais filozofs Aleksandrs Dugins ir izcēlis Harari "tieksmi uz postcilvēcisku eksistenci" kā pierādījumu tam, ka mūsdienu Rietumu pasaule ir "Antikrista civilizācija", pret ko krievu pasaule un islāma pasaule tāpēc pamatoti iebilst.

## Apbalvojumi un atzinība
Harari divas reizes ieguva Polonska balvu par "radošumu un oriģinalitāti" — 2009. un 2012. gadā. 2011. gadā viņš ieguva Militārās vēstures biedrības "Moncado" balvu par izciliem rakstiem militārajā vēsturē. 2012. gadā viņš tika ievēlēts Jauno Izraēliešu Zinātņu akadēmijā.

*Sapiensi* 96 nedēļas pēc kārtas atradās The New York Times bestselleru saraksta pirmajās 3 vietās. 2018. gadā Harari pirmo reizi TED runu teica kā digitāls avatārs.

2017. gadā grāmata *“Homo Deus”* ieguva laikraksta Handelsblatt Vācijas ekonomikas grāmatu balvu kā gada pārdomātākā un ietekmīgākā ekonomikas grāmata.

2018. un 2020. gadā Harari uzstājās Pasaules Ekonomikas foruma ikgadējā konferencē Davosā.

## Personīgā dzīve
Harari ir gejs un 2002. gadā satika savu vīru Iciku Jahavu. Jahavs ir bijis arī Harari personīgais menedžeris. Viņi apprecējās civilā ceremonijā Toronto, Kanādā, jo Izraēla atzīst civillaulības (viena dzimuma vai pretēja dzimuma) tikai tad, ja tās noslēgtas ārzemēs, un neviena atzīta reliģiska institūcija Izraēlā neorganizē viendzimuma laulības. Viņš dzīvo Telavivas vidusšķiras priekšpilsētā.

Lai gan viņš ir ateists, Harari praktizē Vipasanas meditāciju kopš 2000. gada un teica, ka tā "pārveidoja" viņa dzīvi. Kopš 2017. gada viņš praktizēja divas stundas katru dienu (pa vienai stundai darba dienas sākumā un beigās); katru gadu piedalījās 30 dienu vai ilgākā meditācijas retrītā klusumā un bez grāmatām vai sociālajiem medijiem; un ir meditācijas skolotāja asistents. Viņš veltīja *Homo Deus* "manam skolotājam S.&amp;nbsp;N. Goenkam, kurš ar mīlestību mācīja man svarīgas lietas", un teica: "Es nebūtu varējis uzrakstīt šo grāmatu bez koncentrēšanās, miera un atziņas, kas gūta, praktizējot Vipasanu piecpadsmit gadus." Viņš arī uzskata meditāciju par pētniecības veidu.

COVID-19 pandēmijas laikā pēc toreizējā Amerikas Savienoto Valstu prezidenta Donalda Trampa PVO finansējuma samazināšanas Harari paziņoja, ka viņš un viņa vīrs ziedos 1 miljonu ASV dolāru PVO caur *Sapienship*, viņu sociālās ietekmes uzņēmumu.

Harari ir viens no Izraēlas premjerministra Benjamina Netanjahu kritiķiem un īpaši iebildis pret Izraēlas trīsdesmit septītās valdības tiesu reformas plāniem. Sarunā ar Leksu Fridmanu 2023. gadā viņš teica: "... Un tagad Netanjahu valdība cenšas neitralizēt vai pārņemt Augstāko tiesu, un viņi jau ir sagatavojuši garu likumu sarakstu — viņi par to jau runā —, kas tiks pieņemti brīdī, kad šī pēdējā kontrole varai būs zudusi, viņi atklāti cenšas iegūt neierobežotu varu".

## Grāmatu autors (angļu valodā)

* *Renaissance Military Memoirs: War, History and Identity*, 1450—1600 (Woodbridge: Boydell & Brewer, 2004), 
* *Special Operations in the Age of Chivalry, 1100—1550* (Woodbridge: Boydell & Brewer, 2007), 
* *The Ultimate Experience: Battlefield Revelations and the Making of Modern War Culture, 1450—2000* (Houndmills: Palgrave-Macmillan, 2008), 
* *Sapiens: A Brief History of Humankind* (London: Harvill Secker, 2014) 
* *Homo Deus: A Brief History of Tomorrow* (2016), 
* *Money: Vintage Minis* (select excerpts from *Sapiens* and *Homo Deus* (London: Penguin Random House, 2018) 
* *21 Lessons for the 21st Century* (London: Jonathan Cape, 2018)*,* 
* *Sapiens: A Graphic History, Volume 1 — The Birth of Humankind* (London: Jonathan Cape, 2020)
* *Sapiens: A Graphic History, Volume 2 − The Pillars of Civilization* (London: Jonathan Cape, 2021)
* *Sapiens: A Graphic History, Volume 3 − The Masters of History* (London: Jonathan Cape, 2024)
* *Unstoppable Us, Volume 1 − How Humans Took Over the World* (Bright Matter Books, 2022)*,* 
* *Unstoppable Us, Volume 2 − Why the World Isn't Fair* (Bright Matter Books, 2024)*,* 
* *Nexus: A Brief History of Information Networks from the Stone Age to AI*, (Fern Press, 2024), 

## Atsauces

## Ārējās saites