open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Blūmenfelda gambīts

**Blūmenfelda gambīts**  ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: **1. d2-d4 Zg8-f6 2. c2-c4 e7-e6 3. Zg1-f3 c7-c5 4. d4-d5 b7-b5**.

To klasificē pie pusslēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodu E10.

## Vēsture
Gambītu 20. gadsimta divdesmitos gados izstrādājis un piedāvājis Maskavas meistars B. Blūmenfelds. Šis gambīts bija savdabīgs priekštecis Benko gambītam, kas radās vēlāk un kļuva ļoti populārs. Blūmenfelda gambītu izmantoja A. Aļehins, R. Vaganjans. Mūsdienās vadošo šahistu praksē reti sastopams. 
 
## Stratēģiskā ideja
Melnie cenšas, ziedojot bandinieku, iegūt savā kontrolē centru, pārņemt iniciatīvu un sāk uzbrukumu. Blūmenfelda un Benko gambītu idejas ir līdzīgas.
 
## Galvenie varianti
* **5. Lc1-g5** — galvenais variants.
* **5. Zb1-c3**
* **5. c4xb5**

## Literatūra
*  

## Atsauces

## Ārējās saites
* Partijas, kurās spēlēts Blūmenfelda gambīts
Ruban Jaune

***Ruban Jaune*** () ir 1936. gadā Anrī Degranža izveidots apbalvojums riteņbraukšanā, ko piešķir braucējam, kas uzrādījis lielāko vidējo ātrumu profesionālās riteņbraukšanas sacensībās (vai sacensību posmā), kas garākas par 200&nbsp;km.

## ''Ruban Jaune'' saņēmēji
Jeruns Pikets

**Jeruns Pikets** (; dzimis , Leidenē) ir Nīderlandes starptautiskais lielmeistars šahā (1989).

## Biogrāfija
Četras reizes uzvarējis Nīderlandes šaha čempionātos (1990, 1991, 1992, 1994). Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā 1996. gadā uzvarējis Tilburgā. 1986. gadā FIDE Piketam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1989. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Nīderlandes izlases sastāvā sekmīgi piedalījies šaha komandu sacensībās:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 6 reizes (1988-1994, 1998-2000). Komandu kopvērtējumā izcīnījis bronzas (1988) medaļu;
* Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 1 reizi (1989);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (1992, 1999-2001). Komandu kopvērtējumā izcīnījis zelta (2001) medaļu, bet individuālā vērtējumā - bronzas (2001) medaļu.

1999. gadā uzvarējis Eiropas šaha klubu kausa izcīņā Sarajevas komandas *ŠK Bosna Sarajevo* sastāvā.

Kopš 2003. gada vairs nepiedalās oficiālās šaha sacensībās.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista profils vietnē fide.com
*  šahista profils vietnē chessgames.com
*  šahista profils vietnē 365chess.com
*  šahista profils vietnē chesstempo.com
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules komandu šaha čempionāti)
Benko gambīts

**Benko gambīts (Volgas gambīts)**  ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: **1. d2-d4 Zg8-f6 2. c2-c4 c7-c5 3. d4-d5 b7-b5**.

Pieder pie Benoni aizsardzības un to klasificē pie pusslēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodiem  A57 līdz A59.

## Vēsture
Par gambīta priekšteci var uzskatīt variantu 1. d2-d4 Zg8-f6 2. c2-c4 c7-c5 3. d4-d5 g7-g6 4. Zb1-c3 d7-d6 5. e2-e4 b7-b5, kuru savās partijās spēlējuši Karels Opočenskis, Ēriks Lundīns, Gēsta Štolcs un Dāvids Bronšteins. 20. gadsimta sešdesmito gadu beigās atklātnes teoriju attīstīja ASV dzīvojošais ungāru lielmeistars Pāls Benko, kas tajā bija atradis daudz jaunas idejas. Krievu literatūrā šo atklātni pazīst ar nosaukumu Volgas gambīts. Šādu nosaukumu piedāvājis lielmeistars Pjotrs Romanovskis pēc tam, kad 1946. gadā Kuibiševas šahists B. Argunovs publicējis rakstu par šo atklātni žurnālā "Šahmati" Nr. 5/1946.

Pēc Benko savās partijās gambītu spēlējuši daudzi pasaules labākie šahisti, piemēram,  bijušie pasaules čempioni Višvanatans Anands, Garijs Kasparovs, Veselins Topalovs un Mihails Tāls, lielmeistari Vasilijs Ivančuks, Maikls Adamss, Aleksejs Širovs, Boriss Gelfands un Jevgeņijs Barejevs.
 
## Stratēģiskā ideja
Pēc tam, kad baltie paņēmuši bandinieku a6, melnie cenšas izmantot pusatvērtās vertikāles, izvietojot uz tām savas smagās figūras. Attīstot laidni f8 uz g7, tie pastiprina spiedienu uz centru un balto dāmas spārnu. Baltiem ir divi galvenie plāni, pirmais, centrālo bandinieku virzīšana (e2--e4--e5) ar mērķi saspiest pretinieka pozīciju un radīt tajā vājus punktus, otrais, dāmas spārna bandinieku virzīšana ar mērķi izveidot brīvbandinieku. Iespējams arī uzbrukums karaļa spārnā ar bandinieka h iesaistīšanu.
 
## Galvenie varianti
### Atraidītais Benko gambīts
* **4. Zg1-f3**
* **4. Dd1-c2**
* **4. c4xb5 a7-a6 5. b5-b6**

### Pieņemtais Benko gambīts
* 4. c4xb5 a7-a6 5. b5xa6

## Literatūra
*  
*  

## Atsauces

## Ārējās saites
* Partijas, kurās spēlēts Benko gambīts.
Benoni aizsardzība

**Benoni aizsardzība**  ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: **1. d2-d4 Zg8-f6 2. c2-c4 c7-c5 3. d4-d5 **.

To klasificē pie pusslēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodiem A43–A44 un A56–A79.

## Vēsture
Terminu "Ben-Oni" ieviesis vācu šahists A. Rainganums grāmatā "Ben-Oni, vai Aizsardzība pret gambīta gājieniem šahā" (1825). Pirmoreiz spēlēta partijās V. Ganšteins — T. Laza (Berlīne, 1841) un H. Stauntons — P. Sentamāns (mačs, 1843). 
 
## Stratēģiskā ideja
Melnie labprātīgi atdod baltajiem telpas pārsvaru, cenšoties panākt aktīvu pretspēli, kombinējot flangu operācijas ar spiedienu uz balto centru.

## Galvenie varianti
### Klasiskais Benoni: 1.d4 c5 2. d5 e5

Klasiskā Benoni variantā baltie atturas no gājiena c2-c4. No vienas puses balto rīcībā paliek diagonāle f1-a6 un punkts c4, bez tam tie var ar c2-c3 kontrolēt punktu d4. No otras puses, tas, ka uz c4 nav balto bandinieka, atvieglo melno cīņu par punktu b5, izdarot tādām pozīcijām raksturīgo uzrāvienu dāmas spārnā ar gājienu b7-b5.

### Čehu Benoni: 1.d4 Zf6 2. c4 c5 3. d5 e5

Par čehu Benoni šo atklātnes variantu nosaucis angļu meistars Viljams Hartstons savā grāmatā "Benoni" (1977). Dažreiz to sauc arī par Hromādkas Benoni, ar to uzsverot tieši šī čehu meistara nopelnus varianta papildināšanā ar jaunām idejām. Tā ir stabilāka, bet arī pasīvāka atklātnes sistēma par moderno Benoni. Pēc 4. Zc3 d6 5. e4, baltie izveidojuši centrā spēcīgu bandinieku ķīli, kuru melnie no savas puses bloķējuši. Turpinājumā melnie gatavo uzrāvienus b7-b5 un f7-f5, bet baltie savukārt b2-b4 un f2-f4 un spēlei ir izteikti manevrējošs raksturs. 

### Modernais Benoni: 1.d4 Zf6 2.c4 c5 3.d5 e6 4. Zc3 exd5 5. cxd5 d6

Modernais Benoni mūsdienās ir populārākais šīs atklātnes variants. Pirmais **Moderno Benoni** 1927. gada Ņujorkas turnīrā  izmēģinājis F. Māršals. Melnie, atstājot centru pusatvērtu, plāno laidni attīstīt uz g7, kombinējot to ar pretspēli dāmas spārnā. Baltie, nostiprinoties dāmas spārnā un centrā (a4, Zf3-d2-c4 utt.), cenšas piemērotā momentā izdarīt uzrāvienu centrā e4-e5.  

### Čūskas variants: 4.Zc3 exd5 5.cxd5 Ld6

Melnie attīsta laidni uz d6 ar ideju to caur c7 pārvest uz a5. Šī variantu  1982. gadā izgudroja Rolfs Martens un deva tam nosaukumu — čūska, jo līkloču laidņa kustība atgādina šo rāpuli. Šo variantu bieži spēlējis Normunds Miezis.

### Mūsdienu variants: 1.d4 Zf6 2.c4 c5 3.d5 d6 4. Zc3 g6

Melnie, atturoties no uzrāviena e7-e6 un centra aizvēršanas ar e7-e5, cenšas ātrāk pabeigt attīstību.

## Literatūra
*  
*  

## Atsauces

## Ārējās saites
* Partijas, kurās spēlēts čehu Benoni.
Budapeštas gambīts

**Budapeštas gambīts**  ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: **1. d2-d4 Zg8-f6 2. c2-c4 e7-e5 **.

To klasificē pie pusslēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodiem  A51 līdz A52.

## Vēsture
Gambīts pirmo reizi ticis lietots partijā Adlers—Gēza Maroci, kas spēlēta Budapeštā 1896. gadā. Pēc tam to analizējuši ungāru šahisti Ištvāns Abonji un Ģula Brejers. Mūsdienu turnīru praksē Budapeštas gambīts ir reti sastopams.

## Stratēģiskā ideja
Melnie cenšas ātri atvērt centru un iegūt aktīvu figūru spēli. Baltie parasti atdod iegūto bandinieku, bet iegūst pozicionālu pārsvaru.

## Galvenie varianti
* **3. d4xe5** — galvenais turpinājums.
** **3. ... Zf6-g4**
*** **4. Lc1-f4**
**** **4. ... g7-g5**
**** **4. ... Lf8-b4+ 5. Zbd2**
**** **4. ... Zb8-c6 5. Zg1-f3**
*** **4. e2-e4 Zg4xe5 5. f2-f4** — turpinājums, ko ieviesa A. Aļehins.
*** **4. Zg1-f3**
** **3. ... Zf6-e4?!** — Fajaroviča gambīts.
*** **4. Zb1-d2**
*** **4. Zg1-f3 Zb8-c6 5. a2-a3!**

## Literatūra
 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Partijas, kurās spēlēts Budapeštas gambīts.
Mr. Robot

***Mr. Robot*** ir ASV televīzijas seriāls, ko režisējis Sems Esmeils. Seriāla pilotsērija tika demonstrēta 2015. gada 27. maijā vairākos tiešsaistes un VOD pakalpojumos un saņēma tik labas atsauksmes, ka līgums par otro sezonu tika pagarināts vēl pirms pirmās sezonas pirmizrādes televīzijas kanālā *[[USA Network]]* 24. jūnijā.

## Sižets
Seriāls ir par Eliotu Aldersonu (Rāmī Māleks), jaunu vīrieti Ņujorkā, kurš datordrošības uzņēmumā *Allsafe* strādā par drošības speciālistu. Cīnoties ar sociālo fobiju un klīnisku depresiju, Eliota domas spēcīgi ietekmē paranoja un dažādi maldi. Viņš veido attiecības ar cilvēkiem, ievācot informāciju par tiem, uzlaužot viņu e-pastus un sociālo mediju kontus. Viņu piesaista noslēpumains anarhists ar segvārdu "Mr. Robot" (Kristians Sleiters) un Eliots pievienojas viņa hakeru komandai *fsociety*. Viena no viņu misijām ir dzēst visus parādus, vēršoties pret vienu no pasaules lielākajām korporācijām *E Corp* (ko Eliots sauc par *"Evil Corp"*). Šis uzņēmums ir arī *Allsafe* lielākais klients.

## Atsauces

## Ārējās saites
Englunda gambīts

**Englunda gambīts**  ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: **1. d2-d4 e7-e5**.

To klasificē pie pusslēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodu A40.

## Vēsture
Šis bandinieka upuris ir zviedru šahista Englunda priekšlikums, un gambīts ir nosaukts viņa vārdā.

## Stratēģiskā ideja

## Galvenie varianti
### Pieņemtais gambīts
* **2. d4xe5 d7-d6** — tas ir Hartlauba gambīts. Iespējamie varianti:
** **3. Zg1-f3 Lc8-g4** 
*** **4. e2-e4 Zb8-d7** — pēc gājienu kārtības maiņas izveidojies Albina-Blekberna gambīts.
*** **4. Lc1-f4 Zb8-c6**
** **3. e5xd6 Lf8xd6**
* **2. d4xe5 Zb8-c6 3. Zg1-f3 Dd8-e7** —  Englunda gambīta pamatstāvoklis:
*** **4. Dd1-d5** (Stokholmas variants) **4. ... f7-f6 5. e5xf6 Zg8xf6 6. Dd5-b3** nodrošina balto pārsvaru.
*** **4. Lc1-f4** (Groba variants) Šeit baltajiem jāspēlē: **4. ... De7-b4+ 5. Lf4-d2 Db4xb2 6. Zb1-c3!**, jo pēc **6. Ld2-c3?** seko **Lf8-b4** ar figūras ieguvumu vai matu: **7. Dd1-d2 Lb4xc3 8. Dd2xc3 Db2-c1#**
*** **4. Zb1-c3** un pēc **Zc6xe5 5. Zc3-d5 Ze5xf3+ 6. g2xf3 De7-d8** gājiens **7. Dd1-d4** ir Korčnoja priekšlikums.
*** **4. Lc1-g5** 
** **3. ... d7-d6** tas ir jau minētais Hartlauba gambīts.
** **3. ... f7-f6** Tas ir 20. gadsimta piecdesmitajos gados Kārļa Zollera un Emīla Dīmera analizētais *Zollera gambīts*. 
*** **4. e5xf6 Zg8xf6 5. Lc1-g5**
*** **4. Lc1-f4 f6xe5 5. Zf3xe5 Dd8-f6**
*** **4. e2-e4 f6xe5** —  Trakslera variants.
** **3. ... Lf8-c5** Felbekera gambīts.
** **3. ... Zg8-e7 4. Zb1-c3 Ze7-g6 5. Lc1-g5 Lf8-e7 6. Lg5xe7 Dd8xe7 7. Zc3-d5 De7-d8 8. Dd1-d2 Zc6xe5 9. Zf3xe5 Zg6xe5 10. Dd2-c3** .

### Atraidītais gambīts
* **2. c2-c4 d7-d5** (Izveidojies Albina kontrgambīts)
* **2. c2-c4 Zg8-f6** (Izveidojies Budapeštas gambīts)
* **2. e2-e4** (Izveidojusies Centra atklātne)

## Literatūra
*  

## Atsauces

## Ārējās saites
* Stefan Bücker: ''Visiting Planet Englund'' – Raksts no *chesscafe.com* (Marts 2006; PDF; 298 kB)
Holandiešu aizsardzība

**Holandiešu aizsardzība**  ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: **1. d2-d4 f7-f5**.

To klasificē pie pusslēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodiem  A80 līdz A99.

## Vēsture

 
 
## Stratēģiskā ideja

## Galvenie varianti
Šaha atklātņu enciklopēdija ir 20 kodi dažādu Holandiešu aizsardzības variantu apzīmēšanai: A80 — A99.
* A80: 1.d4 f5 (Izņemot gājienus: 2. c4; 2. e4 un 2. g3) 2. e3; 2. Zc3; 2. g4 (Kreicika gambīts)
* A81: 1.d4 f5 2.g3
* A82: 1.d4 f5 2.e4 (Stauntona gambīts)
* A83: 1.d4 f5 2.e4 fxe4 3.Zc3 Zf6 4.Lg5 (Stauntona gambīts)
* A84: 1.d4 f5 2.c4
* A85: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.Zc3
* A86: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.g3
* A87: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.g3 g6 4.Lg2 Lg7 5.Zf3 (Ļeņingradas sistēma)
* A88: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.g3 g6 4.Lg2 Lg7 5.Zf3 0-0 6.0-0 d6 7.Zc3 c6 (Ļeņingradas sistēma)
* A89: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.g3 g6 4.Lg2 Lg7 5.Zf3 0-0 6.0-0 d6 7.Zc3 Zc6 (Ļeņingradas sistēma)
* A90: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.g3 e6 4.Lg2
* A91: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.g3 e6 4.Lg2 Le7
* A92: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.g3 e6 4.Lg2 Le7 5.Zf3 0-0
* A93: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.g3 e6 4.Lg2 Le7 5.Zf3 0-0 6.0-0 d5 7.b3 (Akmens siena)
* A94: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.g3 e6 4.Lg2 Le7 5.Zf3 0-0 6.0-0 d5 7.b3 c6 8.La3 (Akmens siena)
* A95: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.g3 e6 4.Lg2 Le7 5.Zf3 0-0 6.0-0 d5 7.Zc3 c6 (Akmens siena)
* A96: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.g3 e6 4.Lg2 Le7 5.Zf3 0-0 6.0-0 d6
* A97: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.g3 e6 4.Lg2 Le7 5.Zf3 0-0 6.0-0 d6 7.Zc3 De8 (Iļjina-Žeņevska variants)
* A98: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.g3 e6 4.Lg2 Le7 5.Zf3 0-0 6.0-0 d6 7.Zc3 De8 8.Dc2 (Iļjina-Žeņevska variants)
* A99: 1.d4 f5 2.c4 Zf6 3.g3 e6 4.Lg2 Le7 5.Zf3 0-0 6.0-0 d6 7.Zc3 De8 8.b3 (Iļjina-Žeņevska variants)

## Literatūra

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Chrysolina analis

***Chrysolina analis*** ir lapgraužu dzimtas suga. Izplatīta Eiropā (no Francijas dienvidiem, Itālijas ziemeļiem, Fennoskandijas dienvidiem un Austrumeiropas uz austrumiem līdz Urālai), Kaukāza ziemeļos un Alžīrijā. Ir sastopama arī Latvijā.

Pieauguša īpatņa (imago) ķermeņa garums ir 3,5 — 6,5 mm. Ķermenis ir tumši zils, retāk gaiši zils vai zaļš. Pronotuma vidus un galva ir gandrīz gludas un spīdošas. Pronotums bez sāna apmales. Segspārnu vagas mugurpusē gandrīz izzūd; uz segspārniem ir sarkana apmale, kas iet no pleciem līdz punktiņu ārējai rindai. Tēviņiem segspārni ir matēti.

Šī suga barojas uz vībotņu un pelašķu (piemēram, parastais pelašķis) ģints sugu pārstāvjiem (abas ģintis no kurvjziežu dzimtas). Dzīvo parasti smilšu apvidos, tai skaitā smilšu un vecos grants karjeros. Imago reti sastopami uz barības augiem, tie parasti pavada laiku zem akmeņiem un ķērpjos.

## Atsauces
Stauntona gambīts

**Stauntona gambīts**  ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: **1. d2-d4 f7-f5 2. e2-e4**.

Pieder pie holandiešu aizsardzības un to klasificē pie pusslēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodiem A82 līdz A83.

## Vēsture

 
 
## Stratēģiskā ideja

## Galvenie varianti

## Literatūra

## Atsauces

## Ārējās saites
* Partijas, kurās spēlēts Stauntona gambīts.
Chrysolina aurichalcea

***Chrysolina aurichalcea*** ir lapgraužu dzimtas suga, kurā ietilpst 3 pasugas. Ir sastopama Latvijas teritorijā.

## Izplatīšanās
Nominālā pasuga (*C. aurichalcea aurichalcea*) ir izplatīta Austrumpalearktikā, Vjetnamā, Laosā un Taivānā; *C. aurichalcea asclepiadis* pasuga sastopama rietumu Alpos, Itālijā (Lombardijas reģionā) un Adrijas jūras piekrastē; *C. aurichalcea bohemica* — Centrāleiropā un Ukrainā. *Chrysolina aurichalcea* ir iekļauta Latvijas sugu sarakstā; pirmo reizi Latvijā šī suga tika reģistrēta 1984. gadā Slīteres nacionālā parkā.

## Attīstīšanās
*Chrysolina aurichalcea* pārošanās periods ir rudenī. Mātītes un tēviņi pārojas uz barības augiem vairākas reizes, pārošanās sezonā vaboļu pārus var sastapt uz vībotnēm (piemēram, uz *[[Artemisia princeps]]*). Bieži vien vientuļi tēviņi uzbrūk citiem tēviņiem laikā, kad tie pārojas.  Rudenī mātītes dēj olas uz barības augu lapām. Olas pārziemo nokritušās lapās zem barības augiem. Agrīnā pavasarī no olām rodas kāpuri, kas uzrāpjas uz augiem un pirmajās kāpuru paaudzēs sāk baroties ar jaunajām lapām un pumpuriem .

## Ekoloģija
Kāpuri barojas uz apmēram 40 augu sugām, tai skaitā kurvjziežu (vībotnes, zeltpīpenes, *[[Cryptosiphum]]*) un oleandru (asklēpijas, *[[Cynanchum louiseae]]*, *[[Cynanchum rossicum]]*) dzimtām. Imago barības augu saraksts ir krietni mazāks, apmēram 13 augu sugas. Tie noēd jaunās lapas.

### Cīņa ar invazīviem augiem
*Cynanchum louiseae* un *Cynanchum rossicum* ir invazīva augu suga Ziemeļamerikā. Ar šīm sugām pārsvarā barojas *C. aurichalcea asclepiadis* pasuga, tāpēc tā ir iekļauta bioloģiskās cīņas pret invazīvām augu sugām programmā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* *[http://www.gbif.org/species/4460120 Chrysolina (Anopachys) aurichalcea (Mannerheim, 1825)]*. GBIF.org
* *[https://web.archive.org/web/20151206012517/http://www.biol.uni.wroc.pl/cassidae/European%20Chrysomelidae/chrysolina%20aurichalcea.htm Chrysolina aurichalcea (Gebler, 1825)]*. Wydział Nauk Biologicznych
Maksims Dlugi

**Maksims Dlugi** (; dzimis , Maskavā) ir ASV starptautiskais lielmeistars šahā (1986).

## Biogrāfija
Piedzimis Padomju Savienībā, taču 1977. gadā kopā ar ģimeni emigrējis uz Ņujorku. Šahu iemācījis spēlēt vectētiņš. 1984. un 1987. gadā izcīnījis bronzas medaļas ASV šaha čempionātos. 1985. gadā kļuvis par Pasaules junioru šaha čempionu. Šajā pašā gadā Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla starpzonu turnīrā Tunisā dalījis 6.-8. vietu ar Vlastimilu Hortu un Genādiju Sosonko. 1986. gadā ASV izlases sastāvā piedalījies Pasaules šaha olimpiādē un izcīnījis 2 bronzas medaļas gan komandu, gan individuālajā kopvērtējumā. 1982. gadā FIDE Dlugi piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1986. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Divas reizes (1988, 1990) uzvarējis ASV atklātajos šaha ātrspēles čempionātos, un no 1988. gada līdz 1993. gadam bijis Pasaules šaha ātrspēles asociācijas pirmais numurs. 2000. gadā uzvarējis šaha festivāla "Liepājas rokāde" superturnīrā, bet 2003. gadā šo panākumu atkārtojis ātrspēles turnīrā.

1990. gadā kļuvis par ASV šaha federācijas prezidentu, un šajā amatā palicis līdz 1993. gadam. Bijis pirmais lielmeistars, kas ievēlēts par ASV šaha federācijas prezidentu.

Pēc 1993. gada nodarbojies pārsvarā ar biznesu. Sākuma strādājis Volstrītā kā vērtspapīru tirgotājs. Pēc tam izmantojis savus sakarus Krievijā, un no 2002. gada bijis starptautiskā biznesa fonda *Russian Growth Fund* menedžeris un valdes priekšsēdētājs. Fonds nodarbojies ar magnija ieguvi Permas novadā. Fondā kā vecākais padomnieks bijis piesaistīts arī Garijs Kasparovs. 2005. gada aprīlī Dlugi arestēts Šeremetjevas starptautiskajā lidostā Maskavā un apvainots mēģinājumā piesavināties aptuveni 10 miljonu dolāru. 2005. gada 20. decembrī Dlugi ticis atbrīvots, un viņam atsaukti visi apvainojumi.

Pēc šī gadījuma atgriezies šahā un piedalījies 2006. gada ASV šaha čempionātā. Tomēr pēc 2007. gada šaha turnīros piedalās reti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Indulis Bekmanis

**Indulis Bekmanis** (dzimis  Rīgā) bijušais profesionāls Latvijas šosejas riteņbraucējs, kurš pārstāv Latvijas kontinentālo komandu *[[Alpha Baltic-Unitymarathons.com]]*. Pirms tam startējis arī *[[Rietumu-Delfin]]*, Ukrainas un Francijas amatieru komandu sastāvā.

Divas reizes (2010. un 2012. gadā) izcīnījis Latvijas čempionātā bronzas medaļu grupas braucienā, 2012. gadā bronzas medaļu arī individuālajā braucienā.

Mācījies Murjāņu sporta ģimnāzijā.

## Ārējās saites

*
Arturs Bisgaiers

**Arturs Bisgaiers** (; , Ņujorka  — , Framingema) bija ASV starptautiskais lielmeistars šahā (1957).

## Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt četru gadu vecumā. 1948. un 1949. gadā divas reizes uzvarējis ASV junioru šaha čempionātā. 20. gadsimta piecdesmitajos gados kļuvis par vienu no spēcīgākajiem ASV šahistiem. Trīs reizes (1950, 1956, 1959) uzvarējis ASV atklātajos šaha čempionātos, bet 1954. gadā kļuvis par ASV šaha čempionāta uzvarētāju. Sekmīgi piedalījies daudzos starptautiskos šaha tunīros, tajā skaitā uzvarējis 1950. gadā Portsmutā (kopā ar Saveliju Tartakoveru) un 1952. gadā Vīnē. Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas ciklu starpzonu turnīros. 1955. gadā Gēteborgā ieņēmis 18. vietu, bet 1962. gadā Stokholmā bijis 16. vietā. Pasaules šaha olimpiādēs ASV izlases sastāvā piedalījies 5 reizes (1952, 1958-1960, 1964, 1972) un komandu kopvērtējumā izcīnījis sudraba (1960) medaļu.

1950. gadā FIDE Bisgaieram kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1957. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Daudzus gadus bijis amerikāņu šaha žurnāla *Chess Life* redaktors. 2003. gadā izdevis savu autobiogrāfisko grāmatu *The Art of Bisguier* ().

## Atsauces

## Ārējās saites
Bekmanis

**Bekmanis** ( vai *Bäckmann*; sieviešu dzimtē **Bekmane**) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Indulis Bekmanis (1989) — Latvijas riteņbraucējs;
* Kārlis Lēberehts Bekmanis (*Karl Leberecht Bäckmann*; 1809—1879) — vācbaltiešu luterāņu mācītājs.
Maksis Kazāks

**Maksis Kazāks** (dzimis , miris ) bija latviešu basketbolists, Latvijas basketbola izlases dalībnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1912. gadā Rīgā, dienēja 5. Rīgas aizsargu pulkā, darbojās LVKA, "Latvju jaunatne".
1931. gadā izcīnīja uzvaru "Latvju jaunatnes" sastāvā Latvijas meistarsacīkstēs. Latvijas izlasē aizvadīja 29 spēles. Izlases sastāvā piedalījās  Berlīnē (dalīta 15. vieta), 1939. gada Eiropas čempionātā Lietuvā (sudraba medaļa).

Otrā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, vēlāk uz Angliju, tad Kanādu, kur darbojās trimdas sporta organizācijās. Miris 1983. gadā Toronto.

## Ārējās saites
Chrysolina carnifex

***Chrysolina carnifex*** ir lapgraužu dzimtas suga. Nominālā pasuga (*C. carnifex carnifex*) ir izplatīta Centrāleiropā un Austrumeiropā, Ziemeļkaukāzā un Rietumsibīrijas dienvidos, *C. carnifex burdigalensis* pasuga ir sastopama Francijā, *C. carnifex coerulescens* — Austrumfrancijā un Rietumvācijā, *C. carnifex cruentata* — centrālajā Spānijā un Portugālē, *C. carnifex fossulata* — Spānijā (Katalonijā). Ir sastopama arī Latvijā. Šīs vaboles barības augi ir kurvjziežu dzimtas pārstāvji, piemēram, vībotnes (tai skaitā vasaras vībotne). Pieaugušas vaboles (imago) ķermeņa garums ir 5,5—9 mm; ķermenis melns, apakšpusē melni zils.

## Atsauces

## Ārējās saites
* *[http://www.gbif.org/species/4460173 Chrysolina (Chalcoidea) carnifex (Fabricius, 1792)]*. GBIF.org
* *[https://web.archive.org/web/20111113100802/http://www.biol.uni.wroc.pl/cassidae/European%20Chrysomelidae/chrysolina%20carnifex.htm Chrysolina carnifex (Fabricius, 1792)]*. Wydział Nauk Biologicznych
Baiers

**Baiers** (, *Baier*; sieviešu dzimtē **Baiere**) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Konrāds Baiers (*Conrad Bayer*; 1828—1897) — austriešu šahists un šaha problēmists;
* Rolands Baiers (*Roland Baier*; 1954) — Šveices starptautiskais lielmeistars šaha kompozīciju risināšanā.
Ādolfs fon Beiers

**Johanns Frīdrihs Vilhelms Ādolfs fon Beiers** vai **fon Baiers** (; ; dzimis , miris ) bija vācu ķīmiķis.

## Dzīvesgājums

Ādolfs Beiers piedzima Berlīnē ievērojama prūšu ģeodēzista Johana Jākoba Beiera ģimenē. Kristīts luterticībā, agri (8 gadu vecumā) zaudējis māti (mirusi viņa māsas dzemdībās). Kopš bērnības sācis interesēties par zinātni, ar ķīmijas eksperimentiem nodarbojies kopš 9 gadu vecuma, bet 12 gadu vecumā sintezējis iepriekš nepazīstamu savienojumu — nātrija vara karbonātu. Savā 13. dzimšanas dienā iegādājās indigo krāsvielas gabalu, ar ko sākās viņa mūža darbs pie šīs vielas izpētes un sintēzes.

Pēc skolas beigšanas Berlīnes Universitātē studējis fiziku un matemātiku. Pēc dienesta Prūsijas armijā pārgājis Heidelbergas Universitātē, kur sākumā Roberta Bunzena, tad Augusta Kekulē vadībā studējis ķīmiju. Kopā ar A. Kekulē 1858. gadā atgriezies Berlīnē, kur pabeidzis doktora disertāciju par kakodila hlorīdu (hlordimetilarsēnu). Vēlāk pārcēlās kopā ar A. Kekulē uz Genti; 1871. gadā saņēma profesora katedru Strasbūrā, bet 1875. gadā — Minhenē.

Kopš 1860. gada Ā. Beiers pētījis urīnskābi un tās atvasinājumus, tostarp 1864. gadā atklājot barbitūrskābi. Kopš 1869. gada pētījis nitrozosavienojumus; nodarbojies arī ar poliacetilēniem un oksonija sāļiem. 1872. gadā ieguvis fenolformaldehīda sveķus, kas gan toreiz nepiesaistīja viņa interesi, bet vēlāk kļuva par pamatu pirmo plastmasu pētījumiem.

Ādolfs Beiers daudz strādāja krāsvielu ķīmijas jomā. 1871. gadā sintezējis divas jaunas ftaleīna grupas krāsvielas — fenolftaleīnu (bieži izmantotu pH indikatoru) un fluoresceīnu. 1880. gadā sintezēja indigo krāsvielu, pēc trim gadiem formulējis tās struktūru. 1881. gadā Londonas Karaliskā biedrība par to viņam piešķīra izcilu apbalvojumu — H. Deivija medaļu.

1899. gadā kopā ar V. Viligeru atklāja ketonu oksidēšanas reakciju par esteriem ar peroksiskābēm vai peroksīdiem. Piedāvāja alkēnu kvalitatīvas noteikšanas metodi ar kālija permanganātu.

1885. gadā izveidoja ciklisko organisko savienojumu tā saukto sprieguma teoriju, kas palīdzēja izskaidrot mazo ciklu nestabilitāti; 1900. gadā licis pamatus policiklisko ogļūdeņražu sistemātiskajai nomenklatūrai, kura patlaban ir IUPAC nomenklatūras sastāvdaļa.

Kopš 1884. gada Prūsijas Zinātņu akadēmijas un Amerikas Mākslu un Zinātņu akadēmijas biedrs. 1885. gadā iecelts Bavārijas mantojamajā muižniecībā un kļuva par *fon* Beieru. 1905. gadā saņēmis Nobela prēmiju ķīmijā.

1868. gadā apprecējis Adelaidi Bendemani, kopā ar kuru viņam bija trīs bērni: Eižēnija, Hanss un Oto.

## Atsauces

## Ārējās saites
Beiers

**Beiers** var būt:

* Ādolfs fon Beiers (*Adolf von Baeyer*; 1835—1917) — vācu ķīmiķis;
* Maksimiliāns Beiers (*Maximilian Beier*; 2002) — vācu futbolists.
Augulienas ezers

**Augulienas ezers** (arī **Dumpju ezers**, **Sliss**) ir ūdenstilpe Gulbenes novada Beļavas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumos Gulbenes paugurvaļņa malā. Stūraina ezerdobe ar gariem, šauriem līčiem, krasti lēzeni, slīpi, dibens smilšains, mālains, līčos dūņains, sastopami lieli akmeņi. Ietek Dzēsupīte un divi strauti, notece pa Dumpjupīti uz Pinteļa ezeru un pa Augulienas strautu uz Sudaliņu. Mīt līdaka, asaris, rauda, līnis, plaudis, karūsa, zutis. Ir peldvieta.

Ezera rietumu krastā Augulienas ciems, gar krastu iet autoceļš V416.

## Atsauces
Auļukalna ezers

**Auļukalna ezers** (arī **Vaiveles ezers**) ir ūdenstilpe Smiltenes novada Drustu pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā dienvidos no autoceļa V300. Garena, ziemeļu—dienvidu virzienā izstiepta, līkumota ezerdobe, krasti zemi, lēzeni, dibens — dūņains, smilšains. Ietek Stādiņupīte un vairāki grāvji, iztek Kalnupīte uz Pērļupi. Ezerā mīt līdaka, asaris, rauda, karūsa, līnis, rudulis.

Ezera ziemeļu krastā atrodas Auļukalna ciems, ir peldvieta. 

## Ezermītne
Ezera austrumu daļā ir hidroarheoloģisku atradumu vieta — klāstu ezermītne.

## Teika
Par ezera rašanos vēsta 1880. gadā pierakstīta latviešu tautas teika (LFK 1400, 12254), kur minēta Vaiveles ezera nolaišanās netālu no Auļukalna valsts nama, muižas laidaru un ganību vietā. Lopi ta paspēti pārdzīt mājās, bet divi auni bijuši aizņemti ar badīšanos un vēlāk vēl ezera dzelmē manīti, arī atsevišķas mājas. Laidara vārti arī savulaik esot malā izvilkti. 

## Atsauces
Chrysolina cerealis

***Chrysolina cerealis*** ir lapgraužu dzimtas suga, kurā aprakstītas 6 pasugas. Plaši izplatīta Palearktikas apgabalā; ir sastopama arī Latvijā. Ārēji ir līdzīga *[[Chrysolina americana]]* sugai. Lielbritānijā šī ir oficiāli aizsargājamā suga, kas ir statusā "sugas, kurām draud iznīkšana". Pieaugušas vaboles (imago) ir sastopamas no vēlīna pavasara līdz rudens sākumam. Kāpuri un imago barojas ar lūpziežu, kurvjziežu un graudzāļu dzimšu augiem, kāpuri izvēlas baroties ar jauniem mārsila ziediem.

## Izplatība
Šī suga ir izplatīta no Britu salām un Centrāleiropas uz austrumiem caur Dienvidaustrumeiropu, Kaukāzu, Kazahstānu un Mongoliju līdz Usūrijai. Nominālā pasuga (*C. cerealis cerealis*) ir izplatīta Centrāleiropā un Rietumeiropā, *C. cerealis cyaneoaurata* pasuga ir sastopama Sibīrijā un Mongolijā, *C. cerealis megerlei* — Centrāleiropā un Dienvidaustrumeiropā, *C. cerealis mixta* — Alpos un Pirenejos, *C. cerealis rufolineata* — Ziemeļkaukāzā, Ukrainā, Krimā un Krievijas Eiropas daļā.

## Apraksts
Imago ķermeņa garums ir 5,5—7 mm; ķermenis ir spoži nokrāsots dažādās krāsās: sarkanā, zeltītā, zaļā un zilā. Ķermeņa apakšdaļa ir tumši zila, augšdaļa ir sarkanīga. Klipeuss, galvvidus, trīs gareniskas līnijas, šuve un sānu mala uz pronotuma un trīs gareniskas līnijas uz katra segspārna ir violetas. Var būt cita krāsu kombinācija: ķermeņa lejasdaļa ir violeta, augšdaļa ir netīra vara krāsā ar zaļām vai zilām līnijām, kas neiet līdz ķermeņa galam un izzūd. Vēl var būt īpatņi ar violetu ar purpura nokrāsas lejasdaļu un ar melni zilām un zaļām līnijām. Ziemeļu īpatņiem ķermeņa augšdaļa ir ar vāji redzamām melnām līnijām vai bez tām. Vēl ir īpatņi, kuriem ķermeņa augšdaļa ir pilnīgi melna.

## Attīstība
Šīs vaboles imago sastopami no aprīļa līdz septembrim. Mātītes dēj olas jūnijā uz asiem graudaugu lapu galiem. Kāpuri ir sastopami no septembra līdz oktobrim. Parasti ziemo kāpuri, bet var ziemot arī jaunās vaboles.

## Ekoloģija
*Chrysolina cerealis* dzīvo mežos, mežainā apvidū, pļavās un nezālēm aizaugušās vietās, taču daži īpatņi ir sastopami arī kalnu pļavās augstumā līdz 600 metriem virs jūras līmeņa. Galvenokārt barojas ar vilnaino mārsilu un mazo mārsilu, sekundāri barības augi ir mētras, vībotnes, kalnu pupumētra, parastā smaržmētra. Kalnainās areāla vietās imago un kāpurus dienas vidū var atrast uz vai zem augiem, kas aug no klinšu plaisām.

## Atsauces

## Ārējās saites
* *[http://www.gbif.org/species/4460199 Chrysolina cerealis (L., 1767)]*. GBIF.org
* *[https://web.archive.org/web/20110513100659/http://www.biol.uni.wroc.pl/cassidae/European%20Chrysomelidae/chrysolina%20cerealis.htm Chrysolina cerealis (Linnaeus, 1767)]*. Wydział Nauk Biologicznych
Chrysolina chalcites

***Chrysolina chalcites*** ir lapgraužu dzimtas suga. Izplatīta Eiropā: Itālijā (Apūlija), Latvijā, Balkānu pussalā, Donavas upes ūdenskrātuves apvidū, Dienvidukrainā un Krievijas Eiropas daļas dienvidos, kā arī Kaukāzā, Anatolijā, Tuvajos Austrumos, Centrālāzijā un Ēģiptē. Sastapt vaboles var solončakos.

Pieaugušo vaboļu (imago) ķermeņa garums ir 5,5 — 7 mm; ķermenis ir olīvzaļā vai bronzas krāsā, šagrēna, ar vāju spīdumu. Ķermeņa augšdaļa (neieskaitot segspārnus) ar gandrīz neredzamiem un ļoti retiem punktiem. Ūsas un kājas ir rudi brūnas, ūsu pamatnes ir dzeltenīgas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* *[http://www.gbif.org/species/4459827 Chrysolina (Sulcicollis) chalcites (Germar, 1824)]*. GBIF.org
* *[https://web.archive.org/web/20111113092959/http://www.biol.uni.wroc.pl/cassidae/European%20Chrysomelidae/chrysolina%20chalcites.htm Chrysolina chalcites (Germar, 1824)]*. Wydział Nauk Biologicznych
Žano Trons

**Žano Trons** (dzimis , miris 1939. gadā) bija ebreju izcelsmes Latvijas politiķis. Bijis Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Žīdu cionistes partijas pārstāvis.

## Biogrāfija
Žano Trons piedzima  (pēc citām ziņām - 1864. gadā). Ieguvis augstāko izglītību, strādāja par advokātu. Bijis Tautas padomes loceklis. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Žīdu cionistes partiju, pieslejoties Cionistu bloka frakcijai. Literatūrā minēts arī kā Vispārējās cionistu partijas biedrs laika posmā no 1918. līdz 1920. gadam.

## Atsauces
Aumeisteru paugurvalnis

**Aumeisteru paugurvalnis** ir dabas apgabals Vidzemes augstienes ziemeļos, tās ziemeļu atzars. Stiepjas ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā  garumā no Gaujas ielejas līdz Mežoles pauguraines nogāzei platumā līdz . Lēzeni izliekta loka veidā iestiepjas Tālavas zemienē, atdalot Sedas līdzenumu rietumos no Trapenes līdzenuma austrumos. Ziemeļos robežojas ar Vidusgaujas iekšzemes kāpu masīvu, bet ziemeļaustrumos Gaujas—Mustjegi ieplaka to atdala no Lānemetsas pauguraines, kas ir Aumeisteru paugurvaļņa turpinājums Igaunijas teritorijā. Paugurvaļņa augstākais punkts ir Pidriķkalns (133,7 m vjl) ziemeļos no Rauzas.

## Ģeoloģija
Aumeisteru paugurvaļņa pamatā ir meridionāli stiepts pamatiežu virsas paaugstinājums, kas lēzeni paceļas ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā no  vjl līdz  vjl. To veido vidusdevona smilšakmeņi, ko paugurvaļņa dienviddaļā šauru joslu veidā sedz jaunāki augšdevona smilšakmeņi, bet gar autoceļu A2 — dolomīti. Dolomītu izplatības ziemeļu robežu iezīmē mūsdienu reljefā atpazīstama kāple. Pamatiežus klāj 20—40 m biezi kvartāra, galvenokārt ledāja nogulumi — smilts, aleirīti, grants. Ir nelielas grants atradnes.

## Reljefs
Aumeisteru paugurvaļņa augstāko dienvidu un centrālo daļu veido divas izometrisku konusveida un iegarenu vaļņveida sīku un vidēju pauguru grēdasm ko šķir pārpurvotu ieplaku virkne ar Tīrpurvu, Raga purvu un Dibena purvu. No Iežiem Bilskas pagastā līdz Grundzālei apmēram 13 km garumā stiepjas 1—2 km gara paugurgrēda ar visa paugurvaļņa augstāko virsotni Pidriķkalnu ( vjl). Otra paugurgrēda stiepjas no Mēriem ziemeļaustrumu virzienā un dienvidos no Aumeisteriem abas apvienojas; tur paceļas 111,5 m augstais Vanderu kalns. Paugurvaļņa rietumos, no Zeltiņiem līdz Aumeisteriem,  garā paugurgrēda ir zemāka, tās ziemeļu galā paceļas 110,4 m vjl augstais Torņukalns. Reljefa vidējformas pēc izcelsmes ir dauguļi un pauguri, kas radušies zemledāja apstākļos. Paugurvaļņa ziemeļaustrumu stūrī ap Stepiem un Zaķiem virs pārpurvotajiem līdzenumiem paceļas trīs sīkpauguru un vidējpauguru masīvu joslas, kurās izceļas atsevišķi lielpauguri: Vasu kalns (88,8 m), Biržkalns (95,3 m).

## Klimats
Valda mēreni kontinentāls klimats. Gada vidējā temperatūra 4,7 °C, janvāra — –6,5 °C, jūlija — 16,9 °C. Bezsala periods 126—134 dienas, nokrišņu daudzums — 600—620 mm gadā, stabila sniega sega no decembra vidus līdz aprīļa sākumam.

## Hidrogrāfija
Paugurvalni atūdeņo Gaujas kreisā krasta pietekas Vija ar Gružupīti un Pubuliņupi, Stepupe ar Tiņūpīti, Alkšņupe. Ieplakās un pazeminājumos upju gultnes pārsvarā iztaisnotas. Vairāki nelieli ezeri, lielākais ir purva palikšņu ezeri Sūcis (6,1 ha) un Bezdibenis. Vairāk kā 20 lielu purvu, kas veidojušies galvenokārt pārpurvojoties lielajām ieplakām un pazeminājumiem. Lielākie un vairākums ir zemiem purvi — Melnais purvs (545 ha), Nāves purvs, dziļākie — augstie purvi — Tīrpurvs līdz 6,5 m.

## Dabas aizsardzība
Paugurvaļņa ziemeļu galā pie Mierkalna atrodas Taurīšu ezera dabas liegums.

## Atsauces
Chrysolina fastuosa

***Chrysolina fastuosa*** ir lapgraužu dzimtas suga, kurā aprakstītas 5 pasugas un viena variācija. *Chrysolina fastuosa fastuosa* ir bieži sastopama Latvijā.

## Izplatība
*Chrysolina fastuosa* *[[sensu lato]]* ir izplatīta Eiropā, Kaukāzā, Turcijā, Anatolijā, Rietumsibīrijā un Altajā. Nominālā pasuga (*C. fastuosa fastuosa*) ir izplatīta Eiropā, Kaukāzā, Kazahstānā un Sibīrijā, *C. fastuosa andorrensis* pasuga ir sastopama Andorā, *C. fastuosa biroi* (sinonīms: *Chrysolina fastuosa jodasi* Bechyné, 1954) — Rumānijā, *C. fastuosa inexplicabilis* — Banātā (vēsturiska teritorija Centrāleiropā, kas ir starp Rumāniju, Serbiju un Ungāriju, *C. fastuosa ventricosa* — Itālijas centrālajā daļā un dienvidos, kā arī Dienvidspānijā.

## Pieaugušo īpatņu apraksts
Pieaugušo īpatņu (imago) ķermeņa garums ir 5 — 6 mm. Galva, notums un segspārni ir spīdoši; pronotums vairākām vabolēm ir ar diviem slikti redzamiem ziliem traipiem; dažādu pasugu un variāciju īpatņiem nokrāsa ir dažāda. Segspārnu šuve (šuve ir vieta, kur pieskaras segspārni saliktā stāvoklī), segspārnu sānu malas un gareniskā viduslīnija uz segspārniem ir zilā krāsā. Ķermeņa augšdaļa ir zaļā krasā, kas nomainās ar zeltītu vai vara sarkanīgu krāsu, bet zilas līnijas nomainās ar zaļu krāsu, kuras vidū ir šaurs violets laukums.

## Ekoloģija
Šī suga dzīvo laukos, pļavās, nezālēm aizaugušās vietās. Šī ir polifāga fitofāga suga, kas barojas ar apmēram 85 augu sugām no 45 dzimtām. Sastapt īpatņus var uz gludām, matainām, samtainām un pumpurainām augu daļām uz stumbriem, lapas augšdaļas, taču visvairāk tiem patīk gludas, matainas un samtainas augu daļas.

Barības augu sarakstā ietilpst šādas sugas un ģints:
* lūpziedi: akles (baltā akle), zīlaines (melnā zīlaine), akļi (platlapu aklis, pūkainais aklis);
* nātres: nātre (lielā nātre).

*[[Macquartia chalconota]]* un *[[Macquartia tenebricos]]* sugu divspārņi no kāpurmušu dzimtas ir *Chrysolina fastuosa* kāpuru parazīti.

## Atsauces

## Ārējās saites
* *[http://www.gbif.org/species/4459883 Chrysolina fastuosa (Scop., 1763)] *. GBIF.org
* *[https://web.archive.org/web/20111113102205/http://www.biol.uni.wroc.pl/cassidae/European%20Chrysomelidae/chrysolina%20fastuosa.htm Chrysolina fastuosa (Scopoli, 1763)]*. Wydział Nauk Biologicznych
Šiliņš (nozīmju atdalīšana)

**Šiliņš** ir dažādās valstīs lietotas naudas vienības nosaukums:

* Šiliņš

## Cilvēki ar šādu uzvārdu
* Georgs Šiliņš (1918—2012) ― latviešu ārsts un šahists;
* Jānis Šiliņš (1983) ― latviešu vēsturnieks;
* Kārlis Šiliņš (1997) ― latviešu basketbolists;
* Roberts Šiliņš (1888—1964) ― latviešu ārsts, Rīgas Pilsētas 1. slimnīcas direktors;
* Viesturs Šiliņš ― latviešu ārsts, 8. Saeimas deputāts.

## Skatīt arī
* Kārlis Šilings (1865—1905) — Latvijas luterāņu mācītājs.
Akācijas (ciems)

**Akācijas**, agrāk **Audzu muiža**, ir ciems Latvijā, Dobeles novada Krimūnu pagastā pie Auces upes un autoceļa V1098 (Dobele—Krimūnas—Zaļenieki). Apdzīvotā vieta vēsturiski veidojusies ap Audzu muižas (*Neu-Friedrichshof*) kompleksu.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Ždīreca pie Doubravas

**Ždīreca pie Doubravas** () ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Havlīčkūvbrodas apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1399. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Ceriņi (ciems)

**Ceriņi**, arī **Pētera Upīša dārzs-muzejs**, **Upīša dārzs** un **Laboratorija** ir ciems Latvijā, Dobeles novada Krimūnu pagastā uz dienvidaustrumiem no Dobeles, faktiski saplūdis ar Dobeles pilsētu. Ceriņu ciemā atrodas Latvijas Valsts Augļkopības institūts ar Pētera Upīša muzeju.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Ārējās saites
*Latvijas Valsts Augļkopības institūts 

## Atsauces
Kārlis Riters

**Kārlis Riters** (, dzimis , miris ) bija vācu ģeogrāfs, viens no mūsdienu ģeogrāfijas zinātnes pamatlicējiem. No 1825. gada līdz savai nāvei bija Berlīnes Universitātes ģeogrāfijas katedras vadītājs. 1822. gadā tika ievēlēts Prūsijas zinātņu akadēmijā. Ritera galvenais darbs ir no 1816. līdz 1859. gadam radītais *Die Erdkunde im Verhältniss zur Natur und zur Geschichte des Menschen* 19 sējumos.

## Ārējās saites
Ritter

***Ritter*** ir vācu izcelsmes uzvārds. *Ritter* var būt:

* Ritera — uzvārds sieviešu dzimtē;
* Riters — uzvārds vīriešu dzimtē.
Aumeisteru ezeri

**Aumeisteru ezeri**, arī **Zaķu ezeri**, ir ezeru grupa Valkas novada Zvārtavas pagastā. Izvietojušies Sedas līdzenuma malā Aumeisteru paugurvaļņa ziemeļu galā. 15 grupas ezeru kopplatība ap 2,4 km². Lielākajiem ezeriem grupas dienvidos ir kopēja notece no Vadaiņa pa Laužu kanālu uz Vijas augšteci. Mazākajiem ziemeļu mežezeriem notece pa grāvjiem uz Gauju un tās vecupju ezeriem. Galvenie grupas ezeri ir:
* Salainis (77,8 ha),
* Vēderis (50,8 ha),
* Vadainis (49,6 ha),
* Sētas ezers (22,6 ha),
* Garūlis (17,3 ha),
* Klētenes ezers (7,6 ha),
* Līdacis (4,6 ha),
* Darvas ezers (2,3 ha),
* Zūrenes ezers,
* Būdas ezers.

Vadaiņa dienvidu krastam piekļaujas Vadaiņu purva dabas liegums, bet ziemeļos no Garūļa — Bednes purva dabas liegums.

## Atsauces
Vērdiņš

[thumb|300px|1515. gada Livonijas vērdiņš ar [Livonijas ordenis|Livonijas ordeņa un mestra Pletenberga ģerboņiem.]]
[thumb|300px|1532. gadā Rīgā kaltais vērdiņš ar [Livonijas ordenis|Livonijas ordeņa un Rīgas ģerboņiem.]]
**Vērdiņš** () bija viduslaiku monētas, no 1515. gada Livonijas Konfederācijas naudas vienības nosaukums.

## Etimoloģija
Vārds „vērdiņš” cēlies no vārda *Vierling* ('četrītis'), ar ko apzīmēja sudraba monētas ceturtdaļmarkas vērtībā.

## Livonijā kaltie vērdiņi
Kopš 15. gadsimta sākuma Rīgas monētu kaltuvē kala Livonijas šiliņus un feniņus, bet pēc 1515. gada Livonijas naudas kalšanas noteikumiem sāka kalt arī lielākas sudraba monētas — vērdiņus (*ferding*), markas un dālderus (*thaler*).
Starp naudas vienībām bija šādas attiecības: 1 dālderis = 4,5 markas = 18 vērdiņi, savukārt 1 vērdiņš = 9 šiliņi = 27 feniņi.

Uz Livonijas mestra Valtera fon Pletenberga 1526. gadā kaltajiem vērdiņiem pirmoreiz bija attēlots Rīgas pilsētas lielais ģerbonis. Vērdiņus kala no augstvērtīgās 14 7/8 lotu (930. raudzes) sudraba svara mārkas, bet šiliņus no 286. raudzes un feniņus no 227. raudzes sudraba. Tādēļ augstvērtīgie Livonijas sudraba vērdiņi tika lielos daudzumos izvesti uz Maskaviju un to skaits apgrozībā samazinājās. 1525. gadā vērdiņš tika pielīdzināts 10 šiliņiem, vēlāk jau 14 šiliņiem.
1551. gadā Tērbatas bīskapijā sāka vērdiņu kontramarķēšanu, 1553.—1556. gadā to veica arī Rīgas naudas kaltuvē.

## Atsauces
Privātās tiesības

**Privātās tiesības** ir tiesības, kas aizstāv personas intereses tās līdztiesīgajās attiecībās ar citām personām. Privāto tiesību uzdevums – nodrošināt divu vai vairāku brīvu un vienlīdzīgu indivīdu savstarpēji saskaņotu un pēc iespējas abpusēji izdevīgu rīcību.

## Skatīt arī
* Ģimenes tiesības
* Mantojuma tiesības
* Saistību tiesības
Chrysolina geminata

***Chrysolina geminata*** ir lapgraužu dzimtas suga. Izplatīta no Eiropas (izņemot Pireneju pussalu) līdz Sibīrijai un Kaukāzam, kā arī ir introducēta Ziemeļamerikā. Ir sastopama arī Latvijā. Barības augs ir asinszāles, parasti divšķautņu asinszāle.

Pieaugušas vaboles (imago) ķermeņa garums ir 6,5 — 7,5&nbsp;mm; ķermenis ir zils vai melni zils, retāk dorsāli ir vara krāsā, zaļš vai melns. Uz segspārniem ir punktu rindas, punkti ir biezi, novietoti diezgan tālu cits no cita, atrodas vienādā attālumā viens no otra.

ASV, Kalifornijas štatā, Humbolta apgabalā apgabalā šai sugai ir uzstādīts monuments par godu šīs vaboles cīņai pret asinszāli. Divšķautņu asinszāle, kas ir ievesta no Eiropas Ziemeļamerikā kā dekoratīvs un ārstniecības augs, jaunajās teritorijās ienaidnieku neesamības dēļ ir kļuvusi par vienu no kaitīgākajām nezālēm. Bioloģiskai cīņai pret šo nezāli 1945. gadā Kalifornijā tika ievesta *Chrysolina geminata*. Šīs sugas introdukcija bija veiksmīga. Nedaudz vēlāk Ziemeļamerikā pēc tādas pašas programmas tika ievestas vēl dažas *Chrysolina* sugas, tas ļāva apturēt asinszāļu izplatīšanos.

Divspārņi no kāpurmušu dzimtas, tai skaitā *[[Macquartia tenebricosa]]* un *[[Macquertia tessellatum]]*, ir kāpuru parazīti.

## Atsauces

## Ārējās saites
* *[http://www.gbif.org/species/100386895 Chrysolina geminata (Payk., 1799)]*. GBIF.org
* *[https://web.archive.org/web/20111113110741/http://www.biol.uni.wroc.pl/cassidae/European%20Chrysomelidae/chrysolina%20geminata.htm Chrysolina geminata (Paykull, 1799)]*. Wydział Nauk Biologicznych
Meduza

***Meduza*** ir ziņu portāls krievu valodā. Tās birojs atrodas Rīgā. Lielākā daļa darbinieku ir bijušie *[[Lenta.ru]]* darbinieki Gaļinas Timčenko vadībā.

*Meduza* apkopo jaunumus un ziņas krievu valodā, atlasītus manuālajā režīmā, nevis automātiski. Interneta izdevumā publicē arī savus materiālus.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Impērija (seriāls)

**"Impērija"** () ir amerikāņu drāmas televīzijas seriāls, kura autori ir Lī Denjelss un Denijs Strongs. Seriālu kopš  pārraida *[[Fox Broadcasting Company|Fox]]* televīzijas kanālā.

Galvenās lomas seriālā attēlo Terenss Hauards un Taradži Hensone. Seriāla pirmā sezona bija piektā skatītākā 2014.—2015. gada televīzijas sezonā ar vidēji 17,33 miljoniem skatītāju ik sēriju. Latvijā seriālu pārraidījuši ''TV3'' un *[[Kanāls 2]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Lauciņi (Ceriņi)

**Lauciņi** ir Ceriņu ciema daļa tās ziemeļos, Dobeles novada Krimūnu pagastā. Agrāk vidējciems uz dienvidaustrumiem no Dobeles, faktiski saplūdis ar Dobeles pilsētu.

## Atsauces
Henriks Magnuss fon Budenbroks

**Henriks Magnuss fon Budenbroks** (, dzimis , miris ) bija Zviedru Vidzemē dzimis Zviedrijas barons un ģenerālleitnants. Kaspara Frīdriha fon Budenbroka brālis. Zviedrijas armijā no 1741. gada. 1741. gadā bija zviedru spēku komandieris Somijā. 1741. gada 23. augustā krievu karaspēks Pētera Lasī vadībā sakāva zviedru spēkus pie Lapēnrantas. Lai arī fon Budenbroks tieši nepiedalījās kaujā, viņš tika izsaukts uz Zviedriju un kopā ar ģenerāli Kārli Emīlu Levenhauptu sodīti ar nāvi. 

## Ārējās saites
*Baltische Biographische Lexikon 
*Svenskt biografiskt handlexikon
Jihlavas apriņķis

**Jihlavas apriņķis** () ir Čehijas Visočinas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Visočinas apgabala Pelhržimovas, Havlīčkūvbrodas, Ždjāras pie Sāzavas un Tršebīčas apriņķiem, kā arī Dienvidčehijas apgabala Jindršihūvhradecas apriņķi.
Bukaiši

**Bukaiši** ir ciems Latvijā, Dobeles novada Bukaišu pagasta centrs pie Tērvetes upes un autoceļu V1108 (Bukaiši—Lāči) un V1106 (Augstkalne—Bēne) krustojumā.

## Vēsture
thumb|250px|left|Bukaišu muižas kungu māja pirms nodedzināšanas 1905. gadā.
Bukaiši pirmoreiz vēstures avotos minēti 1605. gadā. 1649. gadā Bukaišu muiža (*Fockenhof*) tika piešķirta hercoga Jēkaba sievai Luīzei Šarlotei. 1740. gadā Bukaišos dzimis Kurzemes politiķis Oto Hermanis fon der Hovens (1740-1806). 1901. gadā šeit tika uzcelts Biedrības nams. Pēc lidojuma uz Gambiju īpašumu Bukaišos piešķīra lidotājam un vēlākajam holokausta dalībniekam Herbertam Cukuram (1900-1965).

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Skatīt arī
* Bukaišu iela

## Atsauces
Marija fon Ebnere-Ešenbaha

**Brīvkundze Marija fon Ebnere-Ešenbaha** (, dzimusi , mirusi ) bija Čehijā dzimusi austriešu rakstniece un dramaturģe. 

Pazīstama kā 19. gadsimta beigu psiholoģisko romānu autore. Dzimusi muižnieku ģimenē. Pēc laulībām 1848. gadā ar radinieku, kara inženieri, dzīvoja Morāvijā un Vīnē. Literatūrai pievērsās 1860. gadā, iesākumā kā lugu autore, tomēr vēlāk pievērsās prozai. Iespējams populārākais darbs ir 1883. gadā izdotais stāstu krājums *Das Gemeindekind, Dorf- und Schlossgeschichten*.

## Ārējās saites
Klūnas

**Klūnas** ir apdzīvota vieta Latvijā, Dobeles novada Tērvetes pagastā pie Skujenes upes. Atrodas pagasta rietumu daļā 9,5 km no pagasta centra Zelmeņiem un 91,5 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V1135 (Pievedceļš Gaismai) beigām.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Dzeguzēni

**Dzeguzēni** ir ciems Latvijā, Dobeles novada Augstkalnes pagastā pie Svētes upes un autoceļa V1106 (Svēte—Augstkalne).

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Auziņu ezers

**Auziņu ezers** ir subglaciālas izcelsmes caurteces ezers Limbažu novada Limbažu pagastā. Izvietojies pagasta rietumos subglaciālajā vagā Jumpravmuižas ezeru grupā Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta teritorijā. Līčaina ezerdobe, ko gareniski pārdala limnooss. Krasti lēzeni, zemi, dibens smilšains. Ezerā viena 0,8 ha liela Videzera sala. Ietek četri grāvji, cauri plūst Vitrupe no Skujas ezera uz Mazezeru. Mīt līdaka, asaris, rauda, plaudis, vēdzele, līnis, karūsa, rudulis, ķīsis, plicis, mailīte, ausleja, vīķe.; licencēta makšķerēšana. Ziemeļu krastā Jumpravmuižas ciems.

## Atsauces
Frīdrihs Vēlers

**Frīdrihs Vēlers** (; dzimis , miris ) bija vācu ķīmiķis. Veicis pētījumus neorganiskajā un organiskajā ķīmijā.

1828. gadā nejauši sintezēja karbamīdu (urīnvielu) no amonija cianāta, tiek uzskatīts par organiskās ķīmijas pionieri. Ir ieguvis dažādus ķīmiskos elementus — alumīniju, beriliju, fosforu, itriju, silīciju, kā arī silīcija nitrīdu.

Viņa atklājumiem bija liela nozīme ķīmijas teorijas attīstībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mārka (masas mērvienība)

**Mārka** tika izmantota kā masas mērvienība dažādās Eiropas valstīs no 9. līdz 19. gadsimtam.
No 13. gadsimta Baltijas zemēs bija izplatīta Rīgas svara mārka.

Viduslaikos par mārkām sauca arī lielus sudraba stieņus ().

1 mārka = 208 g

## Skatīt arī
* ‎Mārka (naudas vienība)