open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Cietokšņa iela (Daugavpils)

**Cietokšņa iela** ir iela Daugavpilī, tās centrālajā daļā, Centra un Esplanādes apkaimēs. Cietokšņa iela sākas no 18. novembra ielas, ved ziemeļrietumu virzienā un beidzas krustojumā ar Daugavas ielu. 
Cietokšņa ielas kopējais garums ir aptuveni 2100 metri, tā ir apbūvēta ar dzīvojamām, administratīvām un tirdzniecības ēkām. 

Posmā no Imantas ielas līdz Daugavas ielai Cietokšņa iela ir pilsētas nozīmes maģistrālā iela. Visā garumā ielai ir asfalta segums, satiksmes kustība norit abos virzienos. Pa Cietokšņa ielu kursē 3. un 5. maršrutu tramvaji, kā arī 5., 9., 11., 13., 13A., 14., 16., 17A., 21., 24. un 26. maršrutu autobusi.

## Vēsture
Iela izveidota 19. gadsimta pirmajā pusē kā ceļš no pilsētas jaunizveidotās "Lielās forštates" (tagadējais Daugavpils centrs) līdz cietoksnim. Jau 1830. gadā tā tika bruģēta.

Sākotnējais ielas nosaukums bija **Maskavas iela** (). 1924. gada 14. jūlijā tā ieguva nosaukumu **Cietokšņa iela**, bet 1944. gada 7. septembrī, pēc Sarkanās armijas Daugavpils ieņemšanas, tika atjaunots nosaukums Maskavas iela. Vēlāk ielu pārdēvēja par **Suvorova ielu**, jo Grīvā arī bija Maskavas iela. Beidzot, no 1991. gada 19. decembra ir atjaunots nosaukums **Cietokšņa iela**.

## Ievērojami objekti
273px|thumb|Cietokšņa iela 37 un 39
[273px|thumb|[Daugavpils sinagoga|Sinagoga]]
273px|thumb|Tramvajs pienāk pieturā "Balvu iela"
* Nr. 10 — vienstāva dzīvojamā ēka, uzcelta 19. gadsimta beigās, vietējās nozīmes kultūras piemineklis.
* Nr. 20 — divstāvu dzīvojamā ēka, uzcelta 19. gadsimta beigās, vietējās nozīmes kultūras piemineklis.
* Nr. 28 — divstāvu administratīva ēka, uzcelta 1913. gadā, vietējās nozīmes kultūras piemineklis.
* Nr. 33 — Daugavpils Valsts ģimnāzija.
* Nr. 35 — divstāvu dzīvojamā ēka, uzcelta ap 1900. gadu, vietējās nozīmes kultūras piemineklis.
* Nr. 37 — trīsstāvu dzīvojamā ēka, uzcelta 1900. gadā, vietējās nozīmes kultūras piemineklis.
* Nr. 38 — Daugavpils sinagoga ("Kadiša"), uzcelta 19. gadsimta vidū, vietējās nozīmes kultūras piemineklis.
* Nr. 39 — trīsstāvu dzīvojamā ēka ar mansarda stāvu, uzcelta 19.—20. gadsimtu robežā, vietējās nozīmes kultūras piemineklis.
* Nr. 44 — divstāvu dzīvojamā ēka, uzcelta 19. gadsimta vidū, vietējās nozīmes kultūras piemineklis.
* Nr. 52 — šeit 1920.—1930. gados atradās viesnīca "Teivan" (nav saglabājusies).
* Nr. 60 — tirdzniecības centrs "Ditton".

## Ielu savienojumi
Cietokšņa iela ir savienota ar šādām ielām:
* 18. novembra iela (savienojums ar sānu brauktuvi)
* Raiņa iela
* Krišjāņa Valdemāra iela
* Imantas iela
* Lāčplēša iela
* Saules iela
* Rīgas iela (gājēju iela)
* Parādes iela / Sakņu iela
* Kandavas iela
* Sporta iela (Y veida krustojums)
* Vienības iela / Balvu iela (apļveida krustojums)
* Kraujas iela (T veida krustojums)
* Daugavas iela (apļveida krustojums)

## Atsauces

## Skatīt arī
* Konstantīna iela
* Liepziedu iela
Naftas pārstrāde

[thumb|Naftas pārstrādes rūpnīca [Vašingtona (štats)|Vašingtonā (ASV)]]
**Naftas pārstrāde** ir rūpniecisks process, kurā no jēlnaftas iegūst dažādus naftas produktus, piemēram, benzīnu, dīzeļdegvielu, petroleju, smērvielas, asfaltu un citus ķīmiskos savienojumus. Šis process notiek naftas pārstrādes rūpnīcās un ietver vairākas tehnoloģiskas darbības, piemēram:

* Destilācija — jēlnafta tiek uzsildīta un sadalīta dažādās frakcijās pēc to viršanas temperatūrām.
* Krekinga process — lielas molekulas tiek sadalītas mazākās, lai iegūtu vairāk vērtīgu produktu, piemēram, benzīnu.
* Reformēšana un izomerizācija — uzlabo degvielas kvalitāti un oktānskaitli.
* Attīrīšana (hidroapstrāde, desulfurizācija u.c.) — noņem piesārņojumus, piemēram, sēru, lai degviela būtu videi draudzīgāka.

Naftas pārstrāde ir būtiska enerģētikai un transportam, nodrošinot degvielu automašīnām, lidmašīnām un rūpniecībai, kā arī izejvielas dažādām ķīmiskām nozarēm.

## Ārējās saites
Naftas produkti

**Naftas produkti** ir vielas, kas iegūtas no jēlnaftas pārstrādes un tiek plaši izmantotas dažādās nozarēs, tostarp enerģētikā, transportā, rūpniecībā un sadzīvē. Šie produkti tiek iegūti rafinēšanas procesā, kurā jēlnafta tiek sadalīta dažādās frakcijās atkarībā no to viršanas temperatūras un ķīmiskā sastāva. 

Galvenās naftas produktu grupas ir degvielas, smērvielas, bitumens, petroķīmiskie produkti, kā arī šķīdinātāji un ķīmiskie reaģenti. Degvielas ietver benzīnu, dīzeļdegvielu, reaktīvo degvielu un mazutu, kas tiek izmantoti transportā, aviācijā un enerģētikā. Smērvielas ietver eļļas un taukvielas, kas tiek izmantotas mehānismu un motoru eļļošanai. Bitumens tiek izmantots ceļu būvniecībā un hidroizolācijā. Petroķīmiskie produkti ir izejvielas plastmasas, sintētisko šķiedru, gumijas un citu materiālu ražošanai. Šķīdinātāji un ķīmiskie reaģenti, piemēram, petroleja un dažādi tehniskie šķīdinātāji, tiek izmantoti rūpniecībā un sadzīvē.

Naftas produktiem ir būtiska loma mūsdienu ekonomikā, taču tie arī rada vides piesārņojumu.

## Ārējās saites
Ziemeļķīna

thumb|Ziemeļķīna kartē
**Ziemeļķīna** (ķīniešu: 华北) ir Ķīnas ziemeļu reģions, kas aptver tādas provinces un municipalitātes kā Pekina, Tiaņdzjiņa, Hebei, Šaņsji un Šaņduna. Tas ir vēsturiski un ekonomiski nozīmīgs reģions ar attīstītām rūpniecības un lauksaimniecības nozarēm. Ziemeļķīnas klimats ir mēreni kontinentāls, ar aukstām ziemām un karstām vasarām.

## Ārējās saites
Huitens

**Huitens** ( — ‘Aukstā virsotne’; , *Yǒuyí Fēng* — ‘Draudzības smaile’) ir kalns uz Mongolijas un Ķīnas robežas, Altaja Tavanbogdūla masīva augstākā virsotne. Atrodas 2,6 km uz dienvidiem no Mongolijas, Ķīnas un Krievijas valsts robežu trijpunkta. Kalna augstums pēc ir  vjl — Mongolijas augstākā virsotne. vjl. Kalna austrumu nogāze Mongolijas teritorijā ietilpst 1996. gadā izveidotajā Altaja Tavanbogda nacionālajā parkā. Pirmā zināmā virsotnes iekarošana notikusi 1963. gadā — to paveica Mongolijas valdības finansēta ekspedīcija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lielo Ezeru ieplaka

**Lielo Ezeru ieplaka** () ir tektonisks pazeminājums Centrālāzijā, Mongolijas rietumos. Atrodas starp Tannuolu ziemeļos, Hangaju austrumos un Mongolijas Altaju rietumos. Administratīvi ietilpst Uvsnūra, Dzavhanas, Hovdas un Gobi-Altaja aimakos. Neliela ieplakas daļa atrodas Krievijas Tivas Republikas teritorijā. Stiepjas apmēram  garumā ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā, platums līdz 400 km. Ieplakā atrodas seši lielie Mongolijas ezeri — sāļūdens Uvsnūrs, Hjargasnūrs un Durgunnūrs un saldūdens Harusnūrs, Harnūrs un Airagnūrs, kā arī vairāki mazāki ezeri. Ieplakas augstums ir no 758 m vjl zemākajā vietā līdz apmēram 2000 m vjl malās. Ziemeļdaļā ieplaku šķērso Hanhūha grēda, kas atdala Uvsnūra baseinu no pārējās ieplakas. Ieplakā noplūst vairākas upes — Tesa ziemeļos, kā arī Hovda un Dzavhana dienvidos. Ziemeļdaļā ainavā dominē sausa stepe, bet dienviddaļā — pustuksnesis un tuksnesis, tajā skaitā Mongolelsa smiltājs. 

Ieplakas teritorijā izveidoti vairāki nacionālie parki: Harusnūra nacionālais parks (1997), Hjargasnūra nacionālais parks (2000) un Mongolelsa nacionālais parks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Durgunnūrs

**Durgunnūrs** () ir beznoteces iesāļūdens ezers Mongolijas rietumu daļā, Lielo ezeru ieplakā. Administratīvi atrodas Hovdas aimakā uz robežas ar Dzavhanas un Gobi-Altaja aimakiem. Ietilpst Harusnūra nacionālā parka teritorijā. Ezers ar 26 km garu caurteku savienots ar Harnūru ziemeļos. Austrumu krastam piekļaujas Mongolelsa smiltājs.

Ezers pieder vairāku lielu ezeru grupai — šie ezeri ir liela, pirms 5000 gadiem izzuduša aizvēsturiska ezera atliekas. Ezera līmenis svārstās atkarībā no klimatiskajiem apstākļiem. Nozīmīga gājputnu atpūtas vieta. Ap ezeru kāpas. Bagāts ar zivīm.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hovdas aimaks

**Hovdas aimaks** () ir viens no Mongolijas aimakiem. Atrodas valsts rietumos, robežojas dienvidos un dienvidrietumos ar Ķīnas Siņdzjanas reģionu, ziemeļrietumos — ar Bajanulgī aimaku, ziemeļos — ar Uvsnūra aimaku, bet austrumos — ar Dzavhanas un Gobi-Altaja aimakiem. Aimaka centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Hovda, otra lielākā apdzīvotā vieta — Bulgana aimaka dienvidos. Administratīvi iedalās 17 sumos. Aimakā daudzveidīgs iedzīvotāju etniskais sastāvs — šeit dzīvo (2020) halhi (28,1 %), dzahčini (25,3 %), kazahi (11,2 %), urjanhaji (8,3 %), torgudi (7,4 %), durvudi (6,5 %), ūldi (6,0 %), mjangadi (5,3 %) u.c.

## Ģeogrāfija
Aimaka lielāko daļu aizņem Mongolijas Altajs ar tā augstāko virsotni Munhairhanūlu, dienviddaļu aizņem Gobi tuksnesis, kurā paceļas atsevišķas kalnu grēdas, bet ziemeļaustrumu daļu — Lielo Ezeru ieplaka ar Harusnūra, Harnūra un Durgunnūra ezeriem. Pa aimaka ziemeļdaļu plūst Hovdas upe ar pietekām, bet dienvidos — Ulunguras augšteces. Daudz derīgo izrakteņu — izpētītas naftas, akmeņogļu, polimetālisko rūdu, zelta, sudraba u.c. atradnes. Aimaka teritorijā izveidoti vairāki nacionālie parki: Harusnūra nacionālais parks (1997, 8503 km²), Mjanganugaldzata nacionālais parks, Munhairhana nacionālais parks (2011, 5061 km², daļa), Bulganas–Ihongoga nacionālais parks (2011, 2461 km²) un Cambagarava nacionālais parks (2000, 1109 km², daļa).

## Ārējās saites
Izlozes rītausma

**"Izlozes rītausma"** () ir amerikāņu rakstnieces Sūzenas Kolinsas jauniešu zinātniskās fantastikas romāns, kas tika izdots  izdevniecībā *Scholastic Press*. Tā ir piektā grāmata sērijā "Bada spēles". Latviskā tulkojuma autore ir Ieva Elsberga.

Šī romāna darbība norisinās 24 gadus pirms pirmā "Bada spēļu" romāna notikumiem. Tās galvenais varonis ir Heimičs Ebernatijs, kurš tiek izlozēts dalībai Piecdesmitajās Bada Spēlēs — otrajos Ceturkšņa Spaidos, kuros piedalīsies divreiz vairāk dalībnieki, nekā parasti.

Kolinsu grāmatai iedvesoja skotu filozofa Deivida Hjūma darbi, tostarp idejas par bezierunu pakļaušanos un "cik viegli nedaudzi valda pār daudziem". Romānā arī ir apskatīti jautājumi par propagandas izmantošanu un plašsaziņas līdzekļos izplatīto naratīvu spēku.

2026. gada novembrī tiks izlaista filma, kas būs balstīta uz romāna motīviem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Autores mājaslapa ****
Vāveru iela (Daugavpils)

**Vāveru iela** ir vietējas nozīmes iela Daugavpilī, Viduspoguļankas apkaimē. Vāveru iela sākas krustojumā ar Ventas ielu, ved ziemeļrietumu virzienā un beidzas krustojumā ar Plotičku ielu. Vāveru ielā ir privātmāju apbūve.

Ielas garums ir aptuveni 220 metri. Visā garumā tai ir grants segums, satiksmes kustība norit abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Vāveru ielu nekursē, bet Ventas ielā ir 4., 5., 18. un 21. autobusu maršrutu pietura "Vāveru iela". Agrāk pietura "Vāveru iela" bija 18. maršruta galapunkts.

Vāveru ielas sākotnējais nosaukums bija **Kalnu iela**. Pēc Viduspoguļankas pievienošanas Daugavpilij, 1957. gadā iela ieguva tagadējo nosaukumu, kurš vairs netika mainīts.

## Ielu savienojumi
Vāveru iela ir savienota ar šādām ielām:
* Ventas iela (T veida krustojums)
* Preiļu iela (T veida krustojums)
* Plotičku iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Laika cilpa (filma)

**"Laika cilpa"** () ir 2012. gada ASV zinātniskās fantastikas trillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Raians Džonsons. Filmā galvenās lomas atveido Brūss Viliss, Džozefs Gordons-Levits, Emilija Blanta, Pols Deino, Noa Segans, Paipera Perabo un Džefs Denjelss.

Filma stāsta par algotu slepkavu Džo (Gordons-Levits), kurš nogalina cilvēkus, kurus no nākotnes nosūta krimināla korporācija. Viss notiek gludi, līdz brīdim, kad no nākotnes tiek atsūtīts viņš pats.

Filmas "Laika cilpa" pirmizrāde notika  Toronto Starptautiskajā kinofestivālā. Filmu izplatīja *[[TriStar Pictures]]*. Filma saņēma augstu kritiķu novērtējumu. Filma guva arī finansiālus panākumus, nopelnot vairāk nekā 176 miljonus ASV dolāru pie 30 miljonu dolāru budžeta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kārlis Vilperts

**Kārlis Vilperts** (; 1778—1839) bija vācbaltiešu ārsts. Rīgas Nabagu slimnīcas (*Armenkrankenhaus*) direktors (1809—1817), Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības dibinātājs un pirmais prezidents (1822—1839).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1778. gadā 4. janvārī Rīgā Lielās ģildes tirgoņa Jēkaba Frīdriha fon Vilperta (1741—1812) un viņa sievas Barbaras Rozīnes, dzimušas Vindhorstas, ģimenē.

Studēja medicīnu Jēnas Universitātē (1797), sakarā ar Pirmās koalīcijas kariem bija spiests turpināt studijas Pēterburgas Medicīniski ķirurģiskajā augstskolā, papildinājās Vīnē un Bambergā. Pēc Tērbatas Universitātes dibināšanas 1804. gadā tajā aizstāvēja *Dr. med.* grādu un tajā pašā gadā sāka strādāt par Rīgas "nabagu ārstu" (*Armenarzt*, 1804-1809). 1809. gadā Kārlis Vilperts kļuva par Rīgas Nabagu slimnīcas (*Armenkrankenhaus*) direktoru un Rīgas pilsētas nabagu direktorijas (*Armendirektorium*) locekli. Bija Rīgas literāri praktiskās pilsoņu savienības, Kurzemes literatūras un mākslas biedrības un Rīgas Dabaspētnieku biedrības loceklis.

1822. gadā Kārlis Vilperts piedalījās Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības dibināšanā un kļuva par tās pirmo prezidentu. 1828. gadā viņš kļuva par Svētā Jura hospitāļa (*St. Georgen-Hospital*) direktoru.

Miris 1839. gada 3. martā. Savu bibliotēku viņš novēlēja Rīgas Praktizējošo ārstu biedrībai.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Greedy People

***Greedy People*** ir 2024. gada ASV kriminālkomēdija, kuras režisors ir Potsijs Ponsiroli. Filmā galvenās lomas atveido Himešs Patels, Lilija Džeimsa, Džozefs Gordons-Levits un Tims Bleiks Nelsons.

Filma stāsta par nelielu pilsētu, kurā notiek sensacionāla slepkavība, sagraujot līdz tam miermīlīgo kopienu.

Filmas *Greedy People* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Lionsgate]]*. Filma saņēma pārsvarā viduvēju kritiķu novērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Uguns līnijā

**"Uguns līnijā"** () ir 1993. gada ASV asa sižeta trillera filma, kuras režisors ir Volfgangs Petersens. Filmā galvenās lomas atveido Klints Īstvuds, Džons Malkovičs, Renē Ruso un Dilans Makdermots.

Filma stāsta par ASV Slepenā dienesta aģentu Frenku Horigenu (Īstvuds), kurš cenšas notvert cilvēku, kurš draud nogalināt prezidentu.

Filmas "Uguns līnijā" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Columbia Pictures]]*. Filma guva finansiālus panākumus, nopelnot 187 miljonus ASV dolāru pie 40 miljonu dolāru budžeta. Filma saņēma arī pozitīvu kritiķu novērtējumu un to nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijās "Labākais aktieris otrā plāna lomā" (Malkovičs), "Labākais oriģinālscenārijs" un "Labākā montāža".

## Atsauces

## Ārējās saites
Ilva Norenberga

**Ilva Norenberga** (dzimusi  Talsos) ir Latvijas ekonomiste, finanšu analītiķe, programmētāja, politiķe un Talsu novada domes deputāte. Viņa darbojas domes Finanšu komitejā un Sociālo, izglītības, kultūras un sporta jautājumu komitejā. 

## Biogrāfija

I. Norenberga 2010. gadā Ventspils Augstskolā ieguvusi sociālo zinātņu bakalaura  grādu vadībzinātnē ar specializāciju tirgvedības un loģistikas pārvaldībā. 

2012. gadā absolvējusi Banku augstskolu, iegūstot maģistra grādu inovatīvajā uzņēmējdarbībā. 

## Politiskā darbība
2017. gada pašvaldību vēlēšanās I. Norenberga tika ievēlēta Talsu novada domē no partijas "Mēs – Talsiem un novadam" saraksta. 2021. gada pašvaldību vēlēšanās viņa atjaunoja savu mandātu, sekmīgi kandidējot un iegūstot deputāta vietu domē. Viņa turpināja vadīt vai līdzdalīt dažādas novada iniciatīvas, tostarp infrastruktūras attīstības projektus, sociālās un izglītības jomas uzlabojumus.

2022. gadā jūlijā  I. Norenbergas pārstāvētā partija "Mēs – Talsiem un novadam" noslēdza līgumu par sadarbību 14. Saeimas vēlēšanās ar partiju "Progresīvie" un to sarakstā Kurzemes vēlēšanu apgabalā I. Norenberga kandidēja kopā ar Edgaru Zelderi (ievēlēts), Lauri Pīlēģi un Kalvi Kalniņu, tomēr netika ievēlēta Saeimā.

Tuvojoties 2025. gada pašvaldību vēlēšanām, I. Norenberga paziņoja, ka nekandidēs uz atkārtotu ievēlēšanu Talsu novada domē, noslēdzot savu darbu šajā sasaukumā.

## Atsauces
Valdeka

Valdeka var būt:

* Valdeka (zeme) jeb Valdeka-Pīrmonta (*Waldeck und Pyrmont*), vēsturiska Vācijas zeme  
* Valdekas pils
* Valdeka (skola)
Brutālists

**"Brutālists"** () ir 2024. gada ASV, Ungārijas un Apvienotās Karalistes kopražojuma episka vēsturiskā drāmas filma, kuras režisors ir Breidijs Korbets. Filmā galvenās lomas atveido Adriens Brodijs, Felisita Džonsa, Gajs Pīrss, Džo Elvins, Refija Kesidija, Steisija Mārtina, Emma Lērda, Īsaks de Bankole un Alesandro Nivola.

Filma stāsta par Holokaustā izdzīvojošu ungāru arhitektu Lāslo Totu (Brodijs), kurš ierodas ASV, lai sāktu jaunu dzīvi un sagaidītu savu sievu Eržēbeti (Džonsa), kura ir palikusi Austrumeiropā.

Filmas "Brutālists" pirmizrāde notika  81. Venēcijas kinofestivālā. Latvijā filmas pirmizrāde notika . Korbets saņēma festivāla Sudraba lauvas balvu kā labākais režisors. Filma saņēma augstu kritiķu novērtējumu, īpaši izceļot režiju, scenāriju, aktierspēli, operatora darbu un skaņu celiņu. Vairāki kritiķi izcēla arī starpbrīža un *[[VistaVision]]* formātu, ko galvenokārt izmantoja līdz 1960. gadiem. Filmu nominēja Kinoakadēmijas balvai desmit kategorijās, saņemot to kategorijās "Labākā oriģinālmūzika", "Labākais operatora darbs" un "Labākais aktieris galvenajā lomā" (Brodijs). Vēl filmu nominēja Zelta globusa balvai septiņās kategorijās, saņemot to kategorijās "Labākā drāmas filma", "Labākais aktieris drāmas filmā" (Brodijs) un "Labākais režisors", kā arī BAFTA kino balvai deviņās kategorijās, saņemot četras, tai skaitā kategorijās "Labākais aktieris galvenajā lomā" (Brodijs) un "Labākais režisors". Amerikas Kinoinstitūts to nosauca par vienu no desmit labākajām 2024. gada filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kēnica

**Kēnica** (, izrunā: ) ir pilsēta Šveices rietumdaļā, Bernes kantonā. Pilsēta atrodas netālu no valsts galvaspilsētas Bernes. Pilsēta atrodas Āres upes rietumu krastā un 2024. gadā pilsētā dzīvoja 37,2 tūkstoši iedzīvotāji, no kuriem lielākā daļa ir vācvalodīgie.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aramiešu raksts

**Aramiešu raksts** ir semītu abdžadiska rakstība, kas attīstījās no feniķiešu raksta 1. gadu tūkstoša p.m.ē. sākumā. Tas bija plaši izplatīts Tuvajos Austrumos un Centrālāzijā, kur aramiešu valoda kalpoja kā administratīvā un literārā valoda dažādām impērijām, tostarp Asīrijas, Babilonijas un Persijas impērijai.

Aramiešu raksts sastāv no 22 burtiem un tiek rakstīts no labās uz kreiso pusi. Tā vienkāršotā un viegli pielāgojamā forma ietekmēja daudzu citu rakstu sistēmu attīstību, ieskaitot ebreju, sīriešu un arābu rakstību. Pahlavi, sogdu un pat agrīnās uiguru rakstu sistēmas izcēlās no aramiešu raksta variantiem.

Ahemenīdu impērijas laikā (6.–4. gs. p.m.ē.) aramiešu raksts un valoda kļuva par impērijas oficiālo saziņas līdzekli, un to izmantoja pārvaldē un tirdzniecībā. Laika gaitā dažādu reģionu vietējās ietekmes radīja vairākus aramiešu raksta paveidus, piemēram, nabatiešu un palmīriešu rakstu.

Mūsdienās aramiešu raksts joprojām saglabājies dažās reliģiskās kopienās un tiek izmantots klasiskās sīriešu valodas tekstos. Tā vēsturiskā nozīme izpaužas arī kā starpposms starp senajiem feniķiešu un mūsdienu semītu alfabētiem.

## Ārējās saites
Čobanīdu valsts

thumb|Čobanīdu teritroija (zilā krāsā)
**Čobanīdu valsts** (persiešu: چوپانیان) bija 14. gadsimtā pastāvoša dinastija un politiska vienība mūsdienu Irānas un Azerbaidžānas teritorijā, kas radās pēc Ilhanāta sabrukuma. Valsts nosaukums cēlies no tās dibinātāja un vadošās dinastijas — Čobanīdu cilts, kuras saknes meklējamas mongoļu karavadonī Čobanā, kas bija ievērojams Ilhānijas impērijas militārais komandieris.

Pēc Ilhānata sabrukuma 1335. gadā Čobanīdu dinastija izveidoja savu neatkarīgo valsti, kontrolējot galvenokārt Azerbaidžānu un Rietumirānu. Nozīmīgākais valdnieks bija Hasans Čobanīds, kurš cīnījās par varu reģionā un centās nostiprināt dinastijas ietekmi. Tomēr valsts pastāvēšana bija nestabila, jo tā saskārās ar iekšējiem konfliktiem un ārējiem draudiem, tostarp no džalajīrīdiem un Timura karagājieniem.

Līdz 1357. gadam Čobanīdu vara tika iznīcināta, un to teritorijas pārgāja citu reģionālo dinastiju kontrolē. Neskatoties uz īso pastāvēšanu, Čobanīdi spēlēja nozīmīgu lomu Ilhānijas mantojumā un mongoļu elites ietekmes saglabāšanā Persijas un Azerbaidžānas reģionos.

## Ārējās saites
Dzelzceļa elektrifikācija

[thumb|''Mantes-la-Jolie-Cherbourg'' dzelzceļš Francijā savieno Lielo Parīzi un [Normandija (administratīvs reģions)|Normandiju, tas ir elektrificēts, izmantojot gaisvadu līnijas ar 25 kV maiņstrāvu 50 Hz]]
**Dzelzceļa elektrifikācija** ir process, kurā dzelzceļa transporta sistēma tiek aprīkota ar elektrisko barošanas infrastruktūru, lai darbinātu vilcienus ar elektrību, nevis ar dīzeļdegvielu vai citu fosilo kurināmo. Elektrifikācija uzlabo dzelzceļa efektivitāti, samazina ekspluatācijas izmaksas un rada mazāku vides piesārņojumu salīdzinājumā ar dīzeļvilcieniem.

## Elektrifikācijas sistēmas
Dzelzceļa elektrifikācijas sistēmas var atšķirties pēc strāvas veida un sprieguma. Galvenās elektrifikācijas sistēmas ir:

* Maiņstrāvas sistēmas (AC) – parasti izmanto augstsprieguma līnijas, piemēram, 15 kV 16,7 Hz vai 25 kV 50 Hz, kas nodrošina augstu energoefektivitāti un ir izplatītas Eiropā un Āzijā.
* Līdzstrāvas sistēmas (DC) – biežāk sastopamas vecākās elektrificētās līnijās, piemēram, 600 V, 750 V, 1,5 kV vai 3 kV, un ir populāras piepilsētas transporta tīklos.
* Hibrīdās un alternatīvās sistēmas – ietver akumulatoru un ūdeņraža tehnoloģijas, kas tiek izmantotas vietās, kur tradicionāla elektrifikācija nav ekonomiski izdevīga.

## Ārējās saites
Dīzeļvilciens

[thumb|IE 29000 klases dīzeļvilciens rietumu piepilsētas maršrutā [Dublinas *Connolly* dzelzceļa stacijā]]
**Dīzeļvilciens** ir dzelzceļa motorvagonu ritošais sastāvs, kuru darbina dīzeļdzinējs. Tas tiek izmantots maršrutos, kur dzelzceļa līnijas nav elektrificētas, nodrošinot vilcienu kustību bez nepieciešamības pēc kontaktvadiem vai citiem elektrifikācijas risinājumiem.

## Dīzeļvilcienu veidi
Dīzeļvilcieni tiek iedalīti pēc enerģijas pārvades mehānisma:

* Dīzeļelektriskie vilcieni — dīzeļdzinējs darbina ģeneratoru, kas ražo elektrību, lai darbinātu vilciena elektromotorus. Šāda sistēma ir efektīvāka smagajiem vilcieniem un kalnainiem maršrutiem.
* Dīzeļhidrauliskie vilcieni — dīzeļdzinēja radītā mehāniskā enerģija tiek pārvadīta uz riteņiem ar hidraulisko transmisiju. Šie vilcieni ir vieglāki un biežāk sastopami reģionālajos pārvadājumos.
* Dīzeļmehāniskie vilcieni — mehāniskā transmisija tieši savieno dzinēju ar riteņiem, kas ir efektīvs risinājums vieglajiem un mazāka ātruma vilcieniem.

## Ārējās saites
Sola scriptura

***Sola scriptura*** (no latīņu valodas — 'tikai raksti') ir teoloģisks princips, kas uzsver, ka Svētie Raksti (Bībele) ir vienīgais un augstākais autoritātes avots kristīgajā ticībā un mācībā. Šis uzskats ir viens no galvenajiem reformācijas principiem un tiek īpaši uzsvērts protestantismā. Saskaņā ar *Sola scriptura*, neviena baznīcas tradīcija, garīdzniecības autoritāte vai reliģiska institūcija nevar būt pārāka par Bībeles mācību. Visi ticības jautājumi, doktrīnas un prakse ir jāpamato ar Rakstu skaidrojumu.

Šis princips kontrastē ar *[[Sola ecclesia]]* pieeju, kuru pieņem Romas Katoļu un Austrumu Pareizticīgā baznīca, kur Svētie Raksti un baznīcas tradīcija tiek uzskatīti par vienlīdz svarīgiem autoritātes avotiem. Lai gan *Sola scriptura* ir galvenais protestantu ticības balsts, pastāv dažādas interpretācijas par to, cik lielā mērā tradīcija un vēsturiskā baznīcas izpratne var papildināt Bībeles autoritāti.

## Ārējās saites
Ordinācija

thumb|Trīs priesteru ordinācija Romas katoļu baznīcā
**Ordinācija** ir reliģisks rituāls vai ceremonija, kurā persona tiek oficiāli iesvētīta garīgā amatā, piemēram, par priesteri, bīskapu, diakonu vai mācītāju. Šis process tiek uzskatīts par dievišķu aicinājumu apstiprinošu aktu un parasti ietver lūgšanas, roku uzlikšanu un īpašas svētības piešķiršanu.

Kristīgajās tradīcijās ordinācija notiek dažādos veidos atkarībā no konfesijas. Romas katoļu, pareizticīgo un anglikāņu baznīcās ordinācija tiek uzskatīta par sakramentu, kurā ordinētais saņem īpašu garīgo pilnvarojumu. Protestantu baznīcās, piemēram, luterāņu un reformātu tradīcijās, ordinācija galvenokārt ir simbolisks un praktisks solis, kas piešķir tiesības veikt kalpošanu un mācīt draudzē.

Ordinācija ir nozīmīgs brīdis garīdznieka dzīvē, jo tā apliecina viņa atbildību kalpot ticības kopienai, vadīt dievkalpojumus, sludināt Evaņģēliju un administrēt sakramentus.

## Ārējās saites
Ēģiptes karogs

**Ēģiptes karogs** ir valsts simbols, kas sastāv no trim horizontālām joslām: sarkanās, baltās un melnās krāsas. Centrā uz baltās joslas atrodas Saladīna zelta ērglis, kas ir arī Ēģiptes ģerbonis.

Pašreizējais Ēģiptes karogs tika pieņemts 1984. gada 4. oktobrī. Iepriekš valstij bija dažādi karogi, tostarp Osmaņu impērijas laikā un monarhijas periodā. Pēc 1952. gada revolūcijas tika ieviests trīsjoslu dizains, kas laika gaitā attīstījās līdz mūsdienu versijai. Karogs ir līdzīgs citu arābu valstu karogiem, piemēram, Irākas, Jemenas un Sīrijas, kas ietekmēti no panarābu krāsām.

## Krāsu nozīme

* Sarkanā simbolizē revolūciju un cīņu pret apspiešanu.
* Baltā attēlo mieru un jaunu sākumu pēc kolonialisma.
* Melnā atgādina par Ēģiptes pagātni un atbrīvošanos no koloniālā jūga.

## Ārējās saites
Arābu Republiku Federācija

thumb|Arābu Republiku Federācijas karte
**Arābu Republiku Federācija** (arābu: اتحاد الجمهوريات العربية‎) bija īslaicīgs politisks projekts, kas pastāvēja no 1972. līdz 1977. gadam. Tā bija savienība starp Ēģipti, Lībiju un Sīriju, kuru dibināja šo valstu līderi — Ēģiptes prezidents Anvars Sādāts, Lībijas vadītājs Muammars Kadāfi un Sīrijas prezidents Hāfizs Asads.

Šīs Federācijas mērķis bija panākt ciešāku politisko un ekonomisko integrāciju starp arābu valstīm, taču iekšējās domstarpības, atšķirīgie nacionālie interešu un Sādāta lēmums uzsākt miera sarunas ar Izraēlu noveda pie Federācijas sabrukuma. Lai gan Federācija nekad pilnībā nefunkcionēja kā vienota valsts, tā bija daļa no plašākiem centieniem panākt arābu vienotību 20. gadsimtā.

## Ārējās saites
Hovda (upe)

**Hovda** () ir upe Mongolijā, valsts rietumdaļā. Sākas no Hurgannūra ezera dienvidos no Tavanbogdūla masīva; ezera pietekas barojas no tā ledājiem. Augštecē plūst pa Mongolijas Altaju ziemeļaustrumu virzienā pa šauru ieleju. Pēc Cagāngolas pietekas upe pagriežas uz austrumiem. Atsevišķās vietās izplūst pa plašākām ielejām, kurās atrodas vairākas apdzīvotās vietas — Ulānhusa, Sagsaja un Bajanulgī aimaka centrs Ulgī pilsēta. Lejpus Ulgī Hovdā ietek Ačitnūra notece Usanholoigora, pēc kā upe pagriežas uz dienvidiem. Šķērsojot Šidžigtas aizu, upe noplūst Lielo Ezeru ieplakā, kur ietek Harusnūra ezerā, veidojot plašu deltu. Lielākās upes pietekas ir Cagāngola (kreisā), Godona, Harganta, Sagsaja (labās). Pie augsta ūdens līmeņa Hovdā ietek arī caur Hovda pilsētu plūstošā Bujanta. Upes augštece atrodas Altaja Tavanbogda nacionālā parka teritorijā, bet grīva — Harusnūra nacionālajā parkā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Voldemārs Dāls

**Voldemārs Dāls** (, 1816—1868) bija vācbaltiešu ārsts, Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības prezidents (1859—1861, 1862).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1816. gadā 23. jūnijā Rīgā ierēdņa un Englārtes muižas (*Engelhardtshof*) īpašnieka Kārļa fon Dāla (1768—1839) un viņa sievas Annas Johannas Beātes, dzimušas fon Agtes, ģimenē.
Pēc medicīnas studijām Tērbatas Universitātē (1833—1838) viņš 1840. gadā sāka strādāt par lauku ārstu Allažu draudzes novadā, tad par privāti praktizējošu ārstu Rīgā.

1859. gadā viņu ievēlēja par Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības prezidentu, atkārtoti 1862. gadā.

Mūža nogalē dzīvoja Zorgenfreijas muižiņā pie Ķīšezera. Miris 1868. gada 18. jūlijā.

## Atsauces

*
Eižens Merklins

**Eižens Merklins** (, 1792—1873) bija vācbaltiešu ārsts, Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības prezidents (1839—1845).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1792. gada 24. maijā Ludvigsburgā Virtembergas hercoga mūziķa Kristofa Ludviga Merklina (1758—1827) un viņa sievas Dorotejas Elizabetes, dzimušas Šteigertes, ģimenē. Sakarā ar Napoleona kariem ap 1799. gadu kopā ar vecākiem pārcēlās uz Rīgu. Pēc medicīnas studijām Tērbatas Universitātē (1809—1812) viņš 1812. gada kara laikā strādāja Rīgas Kara hospitālī, tad no 1813. līdz 1814. gadam bija kara ārsts Vācu-krievu leģionā (*Dt.-Russ. Legion*). 1814. gadā viņš papildinājās Vīnē un pēc atgriešanās Rīgā 1815. gadā kļuva par praktizējošo ārstu, 1822. gadā par Bāriņu nama un Svētā Gara konventa ārstu.

1839. gadā Dr. Merklins kļuva par Rīgas pilsētas nabagu kuratorijas (*Armenkuratorium*) locekli un par Svētā Jura hospitāļa (*St. Georgen-Hospital*) direktoru. Tajā pašā gadā viņu ievēlēja par Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības otro prezidentu. Biedrības sēžu izkrišanas un apmeklētības krituma dēļ 1845. gadā viņš atkāpās no biedrības prezidenta amata un kļuva par Vidzemes Medicīnas pārvaldes (*Livl. Medizinalbehörde*) locekli, bet 1848. gada holēras epidēmijas laikā par Rīgas Holēras hospitāļa virsārstu.

1860. gadā viņu ievēlēja par Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības goda locekli un pēc 1861. gada piedalījās Reimersas acu klīnikas dibināšanā.

Miris 1873. gada 16. aprīlī Rīgā.

## Atsauces

*
Garāža

[thumb|Garāža [Leipciga|Leipcigā]]
**Garāža** (no ) ir slēgta vai daļēji slēgta būve, kas paredzēta transportlīdzekļu, piemēram, automašīnu, motociklu vai velosipēdu novietošanai un uzglabāšanai. Garāžas var būt atsevišķas ēkas, pievienotas dzīvojamām mājām vai daļa no lielākām daudzstāvu autostāvvietām.

Garāžas tiek būvētas no dažādiem materiāliem, piemēram, betona, metāla vai koka, un tām bieži ir paceļamie vai veramie vārti. Tās var būt aprīkotas ar papildu funkcijām, piemēram, elektrību, ventilāciju un apkuri, kas ļauj tās izmantot arī kā darbnīcu vai noliktavu. Tās galvenās funkcijas ir transportlīdzekļu aizsardzība pret laikapstākļiem un zādzībām, kā arī nodrošināt ērtu piekļuvi un uzturēšanu. Atkarībā no izmantošanas mērķa pastāv dažādi garāžu veidi, piemēram, individuālās garāžas, koplietošanas garāžas un pazemes autostāvvietas.

## Ārējās saites
Pati sev piegriezusies

**"Pati sev piegriezusies"** () ir 2022. gada Norvēģijas un Zviedrijas satīriska melnā kinokomēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Kristofers Borgli. Filmā galvenās lomas atveido Kristīne Kujata Torpa un Ēriks Sēters.

Filma stāsta par jaunu pāri Signi un Tomasu. Tomasam arvien vairāk kļūstot slavenam kā skulptūru, ko veido no zagtām mēbelēm, veidotājam, Signe izdomā plānu, kā pievērst sev uzmanību Oslo kultūras vidē.

Filmas "Pati sev piegriezusies" pirmizrāde notika  75. Kannu kinofestivāla *[[Un Certain Regard]]* sadaļā. Filma saņēma pozitīvu kritiķu novērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Liepājas iela (Daugavpils)

**Liepājas iela** ir vietējas nozīmes iela Daugavpilī, Jaunbūves apkaimē. Liepājas iela sākas krustojumā ar Lielo Dārza ielu, ved ziemeļrietumu virzienā un beidzas krustojumā ar Avotu ielu. Ielā ir pārsvarā dzīvojamā apbūve, gan daudzstāvu, gan privātmāju.

Liepājas ielas kopējais garums ir 1590 metri. Visā garumā ielai ir asfalta segums, satiksmes kustība norit abos virzienos, pa vienu joslu katrā virzienā. Sabiedriskais transports pa ielu nekursē.

Liepājas iela (līdz 1920. gadam ) ir šīs ielas vienīgais nosaukums, kas laika gaitā nav mainījies.

## Ievērojamie objekti
* Nr. 4 — sociālā dienesta dienas centrs «Saskarsme».
* Nr. 37 — Daugavpils Iespēju vidusskolas C korpuss (pirmsskolas izglītība), līdz 2022. gadam — pilsētas 28. pirmsskolas izglītības iestāde.
* Krustojumā ar 18. novembra ielu atrodas pilsētas vecais tramvaju depo, kur notiek ritošā sastāva remontdarbi un krāsošana.
273px|thumb|Tramvaju depo

## Ielu savienojumi
Liepājas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Lielā Dārza iela
* Liepājas šķērsiela (T veida krustojums)
* Bauskas iela
* Strādnieku iela
* 18. novembra iela
* Tautas iela
* Puškina iela
* Miera iela
* Arodu iela
* Ciedru iela (T veida krustojums)
* Smilšu iela
* Valmieras iela
* Jātnieku iela
* Aizputes iela
* Neretas iela (T veida krustojums)
* Aglonas iela
* Atmatas iela (T veida krustojums)
* Avotu iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Breidijs Korbets

**Breidijs Džeimss Monsons Korbets** (; dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors un aktieris.

Kā aktieris piedalījies tādās filmās kā "Trīspadsmitgadnieces" (2003), "Noslēpumainā āda" (2004), "Dīvainās spēles" (*Funny Games*, 2007), "Marta, Mārsija, Meja, Marlēna" (2011), "Melanholija" (2011) un "Zils-Marijas mākoņi" (2014), kā arī seriālos "24" (2006) un *[[Olive Kitteridge]]* (2014).

2015. gadā iznāca Korbeta pirmā veidotā filma — vēsturiskā drāma "Vadoņa bērnība". Vēlāk režisējis muzikālo drāmu *[[Vox Lux]]* (2018) un vēsturisko filmu "Brutālists" (2024). Par filmu "Brutālists" saņēmis Venēcijas kinofestivāla Sudraba lauvas balvu kā labākais režisors, kā arī Zelta globusa balvu un BAFTA kino balvu kā labākais režisors.

## Ārējās saites
Hurgannūrs

**Hurgannūrs** () ir augstkalnu saldūdens ezers Mongolijas rietumos, Hovdas upes sākums. Atrodas ieplakā starp Tavanbogdūla masīvu ziemeļos un Mongolijas Altaju dienvidos, ietilpst Altaja Tavanbogda nacionālā parka teritorijā. Administratīvi atrodas Bajanulgī aimakā. Ziemeļaustrumos ezers ar  garu caurteku Sirgalu savienots ar Hotonnūra ezeru, kas savukārt barojas no Tavanbogdūla ledājiem. Ezerā vairākas salas, lielākā no kurām ir Hulbaina (1,65 km²). Ezera krasti mazapdzīvoti — šeit atrodas dažas nomadu lopkopju sezonālas apmetnes un robežsargu postenis.

## Atsauces

## Ārējās saites
Industrial Light & Magic

***Industrial Light & Magic*** (saīsināti **ILM**) ir ASV filmu vizuālo efektu un datoranimācijas studija, ko  izveidoja Džordžs Lūkass. Tas ir kinokompānijas *[[Lucasfilm]]* apakšuzņēmums, ko Lūkass izveidoja, lai uzsāktu filmas "Zvaigžņu kari: Jaunā cerība" filmēšanu.

ILM izveidoja Vannaisā, Kalifornijā. 1978. gadā kompānija pārcēlās uz Sanrafelu, bet kopš 2005. gada tā atrodas Sanfrancisko. 2012. gadā *[[The Walt Disney Company]]* iegādājās ILM kā daļu no *Lucasfilm*. Līdz 2025. gadam *Industrial Light & Magic* ieguvušas 16 Amerikas Kinoakadēmijas balvas kategorijā "Labākie vizuālie efekti".

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Small entry at Lucasfilm's site
Hotonnūrs

**Hotonnūrs** () ir augstkalnu saldūdens ezers Mongolijas rietumos. Atrodas ieplakā starp Tavanbogdūla masīvu ziemeļos un Mongolijas Altaju dienvidos, ietilpst Altaja Tavanbogda nacionālā parka teritorijā. Administratīvi atrodas Bajanulgī aimakā. Ziemeļrietumos ezerā ietek Caganusas un Harasalagīngolas upes, kas barojas no Tavanbogdūla ledājiem, bet dienvidaustrumos ezers ar  garu caurteku Sirgalu savienots ar Hurgannūra ezeru, no kura iztek Hovdas upe. Ezerā vairākas salas. Ezera krasti mazapdzīvoti — šeit atrodas dažas nomadu lopkopju sezonālas apmetnes. Populārs tūrisma objekts.

## Atsauces

## Ārējās saites
775. gads

**775. gads** () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.

## Notikumi
* Kārlis Lielais vada militāru kampaņu pret sakšiem, iekarojot viņu teritorijas un cenšoties tos pievērst kristietībai.
* Notiek nozīmīgs kosmiskā starojuma pieaugums, kas atstāj paliekošas liecības koku gadu gredzenos.
* Abāsīdu kalifāts paplašina savu ietekmi, turpinot cīņas ar Bizantijas impēriju.

## Dzimuši
* Hārūns ar-Rašīds — Abāsīdu kalifs (miris 809. gadā).

## Miruši
* Vahtangs IV — Kartlijas karalis.
* Leons IV Hazārs — Bizantijas imperators.

## Atsauces

## Ārējās saites
Uvsa aimaks

**Uvsa aimaks** (, ) ir viens no Mongolijas aimakiem. Atrodas valsts ziemeļrietumos, robežojas ziemeļos ar Krievijas Tivas Republiku, austrumos — ar Dzavhanas aimaku, dienvidos — ar Hovdas aimaku, bet rietumos — ar Bajanulgī aimaku. Aimaka centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Ulāngoma. Administratīvi iedalās 19 sumos. Aimakā daudzveidīgs iedzīvotāju etniskais sastāvs — šeit pārsvarā dzīvo rietummongoļu oiratu tautas (2020) durvudi (42,3 %) un bajadi (34,2 %), kā arī halhi (15,0 %), hotoni (7,4 %) u.c.

## Vēsture
Aimaks tagadējā tvērumā izveidots 1931. gadā kā **Durvudu aimaks** (*Дөрвөдийн аймаг*), nodalot durvudu (derbetu) apdzīvotās zemes no 1925. gadā izveidotā Čandmanūla aimaka. 1933. gadā pārdēvēts tagadējā vārdā.

## Ģeogrāfija
Aimaka lielāko daļu aizņem Lielo Ezeru ieplaka ar Uvsnūra ezeru. Rietumdaļu aizņem Mongolijas Altajs ar aimaka augstāko virsotni Harhirāūlu 4115 m vjl. Dienvidos no Uvsnūra aimaku šķērso Hanhūha grēda, kas atdala Uvsnūra baseinu no pārējās Lielo Ezeru ieplakas, kur atrodas otrs aimaka lielākais ezers Hjargasnūrs. Citi lielāki ezeri ir Ačitnūrs un Ūregnūrs rietumu kalnos un Airagnūrs dienvidu stepēs. Lielākās upes ir Dzavhana, Hovda un Tesa. Ainavā dominē stepe, bet kalnienēs — taiga.

Daudz derīgo izrakteņu — izpētītas akmeņogļu, sāls u.c. atradnes. Aimaka teritorijā izveidoti vairāki nacionālie parki: Hjargasnūra nacionālais parks (2000) un Hanhuha kalnu nacionālais parks.

## Ārējās saites
Džoana Plouraita

**Džoana Ena Olivjē, baronese Olivjē** (; dzimusi Plouraita , mirusi ), plašāk pazīstama kā **dāma Džoana Plouraita** (*Joan Plowright*), bija angļu aktrise, kuras karjera ilga sešas desmitgades. Viņa saņēmusi vairākas balvas, tostarp divas Zelta globusa balvas, Lorensa Olivjē balvu un ''Tony'' balvu, kā arī nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai, divām BAFTA kino balvām un ''Primetime Emmy'' balvai. 2004. gadā karaliene Elizabete II iecēla Plouraitu dāmu kārtā.

Plouraita studēja *[[Old Vic]]* teātra skolā, kam sekoja darbs Karaliskajā nacionālajā teātrī, kur satika savu vīru Lorensu Olivjē. Viņi kopā tēloja Džona Osborna lugā *The Entertainer* 1957. gadā Vestendā un 1958. gadā Brodvejā. Par lomu lugā *A Taste of Honey* (1961) viņa saņēma *Tony* balvu kā labākā aktrise galvenajā lomā. Lorensa Olivjē balvu kategorijā "Gada aktrise jaunā lugā" viņa saņēma par lomu lugā *Filumena* (1978).

Viņas kino debija bija titros neminēta loma filmā "Mobijs Diks" (*Moby Dick*, 1956). Viņa saņēma Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā otrā plāna aktrise" un Kinoakadēmijas balvas nomināciju kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā" par lomu filmā *[[Enchanted April]]* (1991). Nominēta BAFTA kino balvai par lomām filmās *[[The Entertainer]]* (1960) un *[[Equus (filma)|Equus]]* (1977). Vēl filmējusies tādās filmās kā *[[Uncle Vanya]]* (1963), "Trīs māsas" (*Three Sisters*, 1970), *[[Avalon]]* (1990), "Denisa bieds" (*Dennis the Menace*, 1993), "101 dalmācietis" (*101 Dalmatians*, 1996), "Džeina Eira" (*Jane Eyre*, 1996), "Tēja ar Musolīni" (*Tea with Mussolini*, 1999), "Māja ar kājām gaisā" (*Bringing Down the House*, 2003) un *[[Mrs. Palfrey at the Claremont]]* (2005). Viņa ieskaņojusi balss lomas animācijas filmās "Dinozaurs" (2000) un *[[Curious George]]* (2006).

Par darbu televīzijā viņa nominēta *Primetime Emmy* balvai kategorijā "Labākā otrā plāna aktrise miniseriālā vai filmā" un ieguva Zelta globusa balvu kategorijā "Labākais otrā plāna aktrise televīzijas seriālā, miniseriālā vai televīzijas filmā" par lomu HBO televīzijas filmā "Staļins" (*Stalin*, 1992). Plouraita izbeidza savu aktrises karjeru 2014. gadā redzes pasliktināšanās dēļ. Viņas pēdējā filmēšanās bija dokumentālajā filmā *Nothing Like a Dame* (2018).

## Atsauces

## Ārējās saites
Blaumaņa iela (Daugavpils)

**Blaumaņa iela** ir vietējas nozīmes iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Grīvas un Nīderkūnu apkaimēs. Blaumaņa iela sākas krustojumā ar Gaujas ielu, ved dienvidu virzienā un beidzas krustojumā ar Ābolu ielu. Blaumaņa ielas turpinājums ir Kājnieku iela.

Ielas kopējais garums ir aptuveni 1290 metri. Tās sākumposms ir klāts ar asfalta segumu, bet pēc krustojuma ar Dostojevska ielu Blaumaņa ielai ir grants segums. Visā garumā satiksmes kustība norit abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Blaumaņa ielu nekursē.

Blaumaņa ielā ir privātmāju apbūve, kā arī daudz neapbūvēto zemes gabalu.

Nosaukums jaunizveidotajai Blaumaņa ielai piešķirts 1957. gadā, par godu latviešu rakstniekam Rūdolfam Blaumanim. Laika gaitā tas nosaukums nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Blaumaņa iela ir savienota ar šādām ielām:
* Gaujas iela (T veida krustojums)
* Meduma iela
* Gulbju iela / Dostojevska iela
* Zīļu iela
* Skolas iela
* Pieneņu iela (T veida krustojums)
* Kaļķu iela (T veida krustojums)
* Ziedu iela (T veida krustojums)
* Ābolu iela (T veida krustojums)
* Kājnieku iela (ielas turpinājums)

## Atsauces
Indeksācija

**Indeksācija** ir ekonomisks mehānisms, kas paredz ienākumu, piemēram, algu, pensiju vai pabalstu, automātisku pielāgošanu atbilstoši inflācijai vai citiem ekonomiskajiem rādītājiem. Tās mērķis ir saglabāt iedzīvotāju pirktspēju, novēršot ienākumu vērtības samazināšanos cenu pieauguma dēļ.

To bieži izmanto valsts pensiju sistēmās, lai pensionāru ienākumi neatpaliktu no dzīves dārdzības kāpuma, kā arī algu politikā, lai saglabātu reālo atalgojuma līmeni. Dažās valstīs indeksācija ir noteikta likumā un tiek veikta automātiski, bet citās tā var būt atkarīga no valdības lēmumiem un ekonomiskās situācijas. Indeksācijas efektivitāte ir atkarīga no tās regularitātes un precīzas atbilstības faktiskajai inflācijai, jo nepietiekama vai novēlota indeksācija var izraisīt dzīves līmeņa pasliktināšanos, īpaši sociāli neaizsargātām iedzīvotāju grupām.

## Ārējās saites
Luckas geto

thumb|Lutskas geto iela pēc ebreju iznīcināšanas, 1942. gads
**Luckas geto** (ukraiņu: *Луцьке гето*) bija nacistu izveidots ebreju geto Volīnijas reģiona pilsētā Luckā (mūsdienu Ukraina) Otrā pasaules kara laikā. Tas pastāvēja no 1941. gada līdz 1942. gadam un bija daļa no Holokausta laikā īstenotās ebreju iznīcināšanas politikas. Darbojās no 1941. gada 11. decembra līdz 1942. gada 12. decembrim.

1942. gada augustā vācu okupācijas varas iestādes kopā ar vietējiem kolaborantiem veica masveida slepkavības – vairums Luckas geto ieslodzīto tika nogalināti. Geto likvidācijas laikā augustā, septembrī un decembrī tika nogalināti 25 658 ebreji.

## Ārējās saites
Krievijas 2020. gada konstitucionālā reforma

thumb|Plakāts ar datumu, kad notiks balsošana par Krievijas Konstitūcijas grozījumiem
**Krievijas 2020. gada konstitucionālā reforma** bija plašs grozījumu kopums, kas būtiski mainīja valsts pamatlikumu. Tā ietvēra prezidenta pilnvaru stiprināšanu, atceļot termiņu ierobežojumu Vladimiram Putinam un ļaujot viņam potenciāli palikt amatā līdz 2036. gadam, kā arī noteica Krievijas tiesību aktu prioritāti pār starptautiskajām normām, nostiprinot valsts suverenitāti.

Konstitūcijā tika iekļautas arī sociālās garantijas, piemēram, minimālās algas un pensiju indeksācijas nodrošināšana, vienlaikus uzsverot tradicionālās vērtības, tostarp ģimenes definēšanu kā savienību starp vīrieti un sievieti. Reforma piešķīra konstitucionālu statusu Valsts padomei, paplašinot tās lomu Krievijas politiskajā sistēmā.

Reforma izraisīja plašu kritiku gan valstī, gan starptautiski. Galvenais pretenziju punkts bija prezidenta termiņu nullifikācija, kas de facto ļauj Vladimiram Putinam palikt pie varas līdz 2036. gadam, radot bažas par autoritārisma nostiprināšanos un politiskās varas koncentrāciju. Kritiķi arī norādīja, ka reforma vājināja varas dalīšanas principu, paplašinot prezidenta pilnvaras uz premjerministra un parlamenta rēķina, kas būtiski iedragāja Krievijas jau tā ierobežoto politisko plurālismu.

Tika kritizēts arī tas, ka reforma tika pieņemta steigā un bez reālas diskusijas ar sabiedrību, turklāt referenduma norise tika apšaubīta neatkarīgo novērotāju ziņojumu dēļ par pārkāpumiem un manipulācijām. Starptautiskās organizācijas, piemēram, Eiropas Padome, izteica bažas par to, ka grozījumi grauj tiesiskumu un neatkarīgo institūciju lomu. Turklāt sociālie un ideoloģiskie grozījumi, piemēram, Krievijas tiesību aktu prioritāte pār starptautiskajiem likumiem, konservatīvo ģimenes vērtību nostiprināšana un Dieva pieminēšana konstitūcijā, raisīja diskusijas par valsts virzību uz izolacionismu un ideoloģisko kontrolētību. Opozīcija un daļa sabiedrības šo reformu uztvēra kā manipulāciju, kas tika veikta, lai nodrošinātu esošā režīma ilgtspēju, nevis patiesas valsts pārvaldes uzlabošanu.

## Ārējās saites
Dialektiskais materiālisms

**Dialektiskais materiālisms** ir filozofiska doktrīna, kas veido marksisma teorijas pamatu. Tā ir pasaules uzskats, kas balstās uz materiālisma principiem un dialektikas likumiem, skaidrojot dabas, sabiedrības un domāšanas attīstību.

Dialektiskā materiālisma pamatā ir pārliecība, ka pasaule pastāv neatkarīgi no cilvēka apziņas un ka tās attīstību nosaka objektīvi materiāli procesi, kas norisinās pēc dialektikas principiem. Šī pieeja noraida metafiziku un ideālismu, uzsverot, ka visa esamība ir materiāla un mainās saskaņā ar objektīviem likumiem.

Dialektiskais materiālisms balstās uz trim galvenajiem dialektikas likumiem:

* Pāreja no kvantitātes uz kvalitāti — nelielas, pakāpeniskas izmaiņas uzkrājas un izraisa kvalitatīvas pārmaiņas (piemēram, ūdens vārīšanās pārejā no šķidra uz gāzveida stāvokli).
* Pretstatu vienība un cīņa — jebkurš process ietver sevī pretstatus, kuru savstarpējā cīņa un mijiedarbība nodrošina attīstību (piemēram, sabiedriskās klases un to konflikti).
* Atsacīšanās noliegums — attīstība norisinās spirālveidīgi, kur vecais tiek noliegts, bet saglabā un pārveido noteiktus iepriekšējo posmu elementus jaunā līmenī.

Materiālistiskajā skatījumā apziņa ir atvasināta no materiālās pasaules un rodas smadzeņu darbības rezultātā, atspoguļojot objektīvo realitāti. Līdz ar to domāšana tiek uzskatīta par atspulgu materiālajai pasaulei, nevis par kaut ko neatkarīgu un pastāvošu ārpus tās.

Lai gan dialektiskais materiālisms ir bijis ietekmīgs filozofijas virziens, tas ir arī kritizēts, jo īpaši no zinātniskā pozitīvisma un kritiskās teorijas perspektīvas. Kritiķi apšauba tā determinismu un uzskata, ka tā interpretācijas dažkārt ir pārāk ideoloģiski tendenciozas. Mūsdienās dialektiskais materiālisms joprojām ir nozīmīgs marksistiskajā filozofijā un sociālajās zinātnēs, bet tā loma ir samazinājusies salīdzinājumā ar 20. gadsimta vidu, kad tas bija oficiālā doktrīna vairākās sociālistiskajās valstīs.

## Ārējās saites
Neomarksisms

**Neomarksisms** ir filozofiska un sociālteorētiska kustība, kas attīstījās 20. gadsimtā, reinterpretējot un paplašinot klasiskā marksisma idejas, pielāgojot tās jaunajiem sociālajiem, ekonomiskajiem un politiskajiem apstākļiem. Neomarksisti kritizē tradicionālā marksisma ekonomisko determinismu un pievērš lielāku uzmanību kultūrai, ideoloģijai un cilvēka subjektivitātei sabiedrības struktūru veidošanā.

Neomarksisms radās kā reakcija uz klasiskā marksisma un dialektiskā materiālisma ierobežojumiem, it īpaši attiecībā uz valsts lomu, kultūras un ideoloģijas nozīmi, kā arī darbaļaužu revolūcijas nenotikšanu attīstītajās kapitālistiskajās valstīs, kā Marks bija paredzējis. Tā vietā, lai tikai koncentrētos uz ekonomisko bāzi un šķiru cīņu, neomarksisti pievērsās arī citiem sociālajiem faktoriem, piemēram, rasismam, dzimtes attiecībām un masu kultūrai.

Neomarksisms ir būtiski ietekmējis dažādas akadēmiskās disciplīnas, tostarp socioloģiju, kultūras studijas, politikas zinātni un ekonomiku. Tas ir devis ieguldījumu tādās jomās kā postkoloniālās studijas, feministiskā teorija un kritiskā rasu teorija. Mūsdienās neomarksisms bieži tiek izmantots kā teorētisks instruments, lai analizētu neoliberālisma, korporatīvā kapitālisma un sociālās nevienlīdzības ietekmi.

## Galvenie neomarksisma virzieni un pārstāvji

* Frankfurtes skola – viena no ietekmīgākajām neomarksisma tradīcijām, kas apvienoja marksismu ar kritisko teoriju, Freida psihoanalīzi un socioloģiju. Tās pārstāvji, piemēram, Teodors Adorno, Makss Horkheimers un Herberts Markūze, analizēja, kā kultūra, masu mediji un ideoloģija kalpo kapitālisma saglabāšanai un nomāc individuālo kritisko domāšanu.
* Antonio Gramši un hegemonijas teorija – Gramši uzsvēra kultūras un ideoloģijas nozīmi, attīstot hegemonijas koncepciju, kas skaidro, kā valdošā klase saglabā varu, kontrolējot idejas un kultūras institūcijas. Viņa darbs par "kultūras hegemoniju" ir bijis nozīmīgs ne tikai marksistiem, bet arī plašākai kritiskās teorijas un sociālo zinātņu jomai.
* Lūiss Altisērs un struktūrālais marksisms – Altisērs kritizēja tradicionālo marksismu par pārmērīgu ekonomisko determinismu un ierosināja teoriju par "ideoloģiskajiem aparātiem", kas palīdz saglabāt esošo sociālo kārtību caur izglītību, reliģiju un masu medijiem.
* Neomarksistiskā politiskā ekonomija – tādi domātāji kā Imanuels Volerstīns un Deivids Hārvijs analizēja globālo kapitālismu, uzsverot nevienlīdzību starp attīstītajām un jaunattīstības valstīm un pētīja, kā kapitālisma sistēma rada strukturālas problēmas un sociālo netaisnību.

## Ārējās saites