open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Apes pagasts

**Apes pagasts** ir viena no Smiltenes novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļaustrumos, Igaunijas pierobežā. Robežojas ar sava novada Apes pilsētu (eksklāvs) un Trapenes pagastu, Alūksnes novada Alsviķu, Jaunlaicenes un Veclaicenes pagastiem, kā arī Igaunijas Veru apriņķa Reuges pagastu (agrāk Hānjamā, pirms tam Menistes un Varstu pagastiem). 

Pagasta centrs atrodas Apes pilsētā, kas atrodas ārpus pagasta robežām.

## Daba
### Reljefa formas
Ančku grava, Baudu kalns, Bombu kalns, Dauškānu kalns, Kazu grava, Koruļu kalns, Lielais kalns, Lielanšu grava, Maizes kalns, Paures kalns, Sedlu kalns, Slaucītāja kalns, Torņa kalns, Vosukalns.

### Hidrogrāfija
#### Upes
Ančku strauts, Ašupīte, Blīgzne, Bērzupurva grāvis, Cekulupīte, Grīdupe, Jašupīte, Lielais grāvis, Mazuļu strauts, Melnāpurva grāvis, Melnupe, Nakri strauts, Peļļupīte, Salu grāvis, Silamītes strauts, Vaidava, Vosu grāvis, Zvirgzdupīte.

#### Ūdenstilpes
Ančkas dzirnavezers, Bezdibenis, Eniķu ezers, Grūbes ūdenskrātuve, Kalekaura ezers, Lielais ezers, Peļļu ezers, Rencītis, Rumpānu dzirnavezers, Trapānu dzirnavezers, Vītuma ezers.

#### Purvi
Bērzu purvs, Bremžu purvs, Cinaklis, Ezera purvs, Kampes purvs, Klajais purvs, Melnais purvs, Muškas purvs, Teteru purvs, Tīreļu purvs, Uskanu purvs.

### Dabas aizsardzība
Apes dolomīta atsegums, Ašu purvs, Grūbes dolomīta atsegums, Korneti–Peļļi

## Vēsture
Pagastu vēsturiski veidoja **Jaunrozes pagasta** () lielākā daļa, kuru 1920. gadā no bijušā Veravas apriņķa, kas piederēja Igaunijai, pievienoja Valkas apriņķim.

1935. gadā Valkas apriņķa (1946.-1949. gados Alūksnes apriņķa) Jaunrozes pagasta platība bija 48,91 km² un tajā dzīvoja 1014 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Apes un Jaunrozes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 

No 1949. gadā abi ciemi ietilpa Apes rajonā. 1954. gadā **Jaunrozes ciemu** pievienoja **Apes ciemam**. 1956. gadā Apes rajonu likvidēja, ciemu pievienoja Apes pilsētai, izveidojot tās lauku teritoriju un iekļāva Alūksnes rajonā. **Apes lauku teritorijai** 1963. gadā pievienoja Jaunlaicenes ciema kolhoza «Padomju Dzimtene» teritoriju. 

2009. gadā Apes pilsētu ar lauku teritoriju iekļāva Apes novadā. 2010. gadā Apes lauku teritoriju pārdēvēja par **Apes pagastu**. 2021. gadā Apes novadu iekļāva Smiltenes novadā.

### Pieminekļi
#### Valsts nozīmes
* Jaunlaicenes muižas medību pils

#### Vietējas nozīmes
* nr. 2738.: Lūša krogs pie Vidzemes šosejas pagrieziena uz Alūksni (19. gs. 2.p.)
* nr. 2732.-2737.: Apes muižas apbūve (19./20. gs.) - kungu māja, kalpu māja, klēts, kūts, dzīvojamā ēka
* nr. 169.: Apes senkapi ("Zviedru kapi")
* nr. 170.: Ķiparu senkapi ("Zviedru kapi")

#### Dabas pieminekļi
* Apes dolomīta atsegums

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
ar Apes pilsētu

### Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Uskani, Grūbe, Dauškāni.

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces
Ķirši (koki)

**Ķirši** (*Cerasus*) ir plūmju ģints (*Prunus*) apakšģints  koki vai krūmi. Ķiršu apakšģintī ietilpst aptuveni 150 sugas, no kurām kultivē apmēram 60 sugas. Visizplatītākās sugas ir saldais ķirsis (*Prunus avium*) un skābais ķirsis (*Prunus cerasus*). Par ķiršiem dēvē arī šo augu augļus — kauleņus, ko lieto uzturā. Ķiršus audzē arī kā krāšņumaugus, piemēram, smaržīgo ķirsi (*Prunus mahaleb*), tūbaino ķirsi (*Prunus tomentosa*), zemo ķirsi (*Prunus pumila*) un Besija ķirsi (*Prunus besseyi*).

Ķirši ir vasarzaļi vai mūžzaļi augi ar veselām, zāģzobainām, pamīšus sakārtotām lapām. Ziedi ir divdzimumu, ar divkāršu apziedni. Ziedu krāsa ir balta vai rožaina (šķirnēm var būt arī sarkanīgi toņi).

Par ķiršiem sauc arī *[[Microcerasus]]* un *[[Penarmeniaca]]* apkšģinšu sugas.

## Piezīmes

## Ārējās saites
Ķirsis

**Ķirsis** var būt:

* ķirši (koki) — plūmju ģints koki vai krūmi;
** ķirši — ķiršu koku vai krūmu augļi;
* Ķirsis — latviešu uzvārds.
Žerārs Grizē

**Žerārs Grizē** (; dzimis , miris ) bija franču laikmetīgās mūzikas komponists. Savu mūziķa karjeru veltījis, pētot tembra spektru starp harmoniskiem virstoņiem un troksni. Grizē bieži tiek pieskaitīts pie spektrālās mūzikas komponistiem, lai arī pats komponists savu saistību ar spektrālo mūziku nav atzinis.

## Ievērojamākie skaņdarbi
* "Derives" (1974)
* "Talea" (1986)
* "Les espaces acoustiques" (1974-1985), sešu skaņdarbu cikls dažādiem ansambļiem
:: *Prologue* altam (1976)
:: *Périodes* 7 mūziķiem (1974)
:: *Partiels* 18 mūziķiem (1975)
:: *Modulations* 33 mūziķiem (1977)
:: *Transitoires* lielam orķestrim (1981)
:: *Épilogue* četriem mežragiem un lielam orķestrim (1985) 
* "Vortex temporum" (1995)
* "Quatre chants pour franchir le seuil" (1998)

## Ārējās saites
* Biogrāfija un papildinformācija 
* Intervija ar komponistu
Terijs Fokss

**Terijs Fokss** (,  — ) bija kanādiešu sabiedriskais aktīvists un atlēts. 1980. gadā ar amputētu labo kāju, kuras vietā bija protēze, viņš uzsāka skrējienu pāri Kanādai, ar kuru vēlējās savākt naudu onkoloģiskajiem pētījumiem un piesaistīt sabiedrības uzmanību saslimstībai ar vēzi. Lai arī metastāzes, kas bija izplatījušās viņa ķermenī, neļāva visā pilnībā realizēt mērķi, tomēr 143 dienās viņš pievarēja 5 373 kilometrus, kas galu galā viņam maksāja dzīvību. 1981. gadā pirmo reizi aizsākās Terija Foksa skrējiens, kas nākamajos gados izauga par pasaulē lielāko vienas dienas ziedojumu vākšanas skrējienu onkoloģiskajiem pētījumiem, kurā ik gadu piedalās miljoniem cilvēku vairāk kā sešdesmit valstīs pasaulē. Kopumā viņa vārdā nosauktajā fondā šajos gados ir savākti vairāk kā 500 miljoni Kanādas dolāru.

Fokss bija distanču skrējējs un basketbola spēlētājs gan vidusskolā, gan arī vēlāk universitātē. 1977. gadā viņam tika konstatēts vēzis (osteosarkoma), kura dēļ Terija labā kāja tika amputēta. Viņš turpināja nodarboties ar sportu, izmantojot protēzi. Turklāt Fokss spēlēja arī basketbolu ratiņkrēslā Vankūverā, kur viņš kopā ar savu komandu uzvarēja trīs nacionālajās meistarsacīkstēs. 1980. gadā Terijs Fokss uzsāka Cerības maratonu pāri visai valstij, ar mērķi savākt naudu onkoloģiskajiem pētījumiem. Viņš cerēja, ka katrs kanādietis no 24 miljonu lielās nācijas varētu ziedot vismaz vienu dolāru šim mērķim. Cerības maratonu viņš uzsāka aprīlī, kad pašā sākumā veica nelielu skrējienu Ņūfaundlendā, pēc kura katru dienu viņš veica pilnu maratona distanci. Drīz vien viņš kļuva par valsts zvaigzni. Sasniedzis Ontārio viņš veica vairākas uzstāšanās un tikšanās ar uzņēmējiem, sportistiem un politiķiem, lai piesaistītu uzmanību saslimšanai ar vēzi un iegūtu naudu vēža pētījumiem. Fokss savu skrējienu bija spiests beigt pusceļā, kad vēzis bija jau skāris plaušas. Viņa cerības pabeigt skrējienu nepiepildījās, jo pēc deviņiem mēnešiem viņš nomira.

Terijs Fokss bija jaunākais cilvēks, kas tika apbalvots ar Kanādas ordeni, kas ir augstākais Kanādas apbalvojums. 1980. un 1981. gadā viņu apbalvoja arī ar citiem augstiem apbalvojumiem atzīmējot viņa uzupurēšanos. Daudzas skolas, pētījumi centri, ielas, parki un citi objekti ir nosaukti viņa vārdā. Tāpat daudzviet Kanādā ir uzstādīti Foksam veltīti pieminekļi.

## Ārējās saites
* Terija Foksa fonds 
* Digitālais arhīvs ar vēsturiskām radiointervijām un televīzijas radījumiem par Terija Foksa skrējienu
Latviešu zemnieku savienība (1993)

**Latviešu Zemnieku savienība** (saīsināti: **LZS**) bija politiskā partija Latvijā, kas darbojās no 1993. līdz 2013. gadam. To izveidoja no Latvijas Zemnieku savienības atšķēlušies politiķi, kas bija neapmierināti ar bezpartejiskā kandidāta Oskara Grīga iekļaušanu 5. Saeimas vēlēšanu sarakstā.

Partija nepiedalījās 10. Saeimas vēlēšanās, jo nespēja laikā sagatavot nepieciešamos dokumentus.

Partijas lielākais panākums vēlēšanās bija viens deputāta mandāts Rīgas domē.

## Dalība Saeimas vēlēšanās

## Atsauces
Daugavpils Svētā Pētera baznīca

**Daugavpils Svētā Pētera ķēdēs Romas katoļu baznīca** ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Dievnams atrodas Daugavpils pilsētas centrā, Rīgas ielā 39. Tas ir viens no četriem Daugavpils katoļu dievnamiem, valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

## Vēsture
Daugavpils Svētā Pētera ķēdēs baznīcas pamatakmens tika ielikts 1845. gadā, to pabeidza būvēt 1848. gadā. Tā paša gada 29. jūnijā prāvests Obermillers dievnamu iesvētīja. Baznīca klasicisma stilā tika celta par ticīgo ziedojumiem pēc arhitekta A. Štrauberta projekta. Sākotnējā apmestu ķieģeļu mūra baznīca savu sākotnējo izskatu nav saglabājusi, jo laikā no 1924. līdz 1934. gadam pēc prāvesta Ādama Vizuļa plāna dievnams tika pārbūvēts un paplašināts, maz ko atstājot no vecās baznīcas ēkas. 1974. gadā tika apstiprināts baznīcas spridzināšanas plāns, tomēr ticīgie nosargāja dievnamu, sūtot vēstules pāvestam Pāvilam VI, kurš, pieņemot audiencē PSRS Augstākās Padomes priekšsēdētāju Nikolaju Podgorniju, spējis to pārliecināt atstāt šo baznīcu neskartu.
Daugavpils Svētā Pētera ķēdēs baznīca ir Daugavpilī vecākā saglabājusies baznīca. 2008. gadā dievnamam apritēja 160 gadi.

## Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē.

Draudzē regulāri, katru dienu notiek Svētās Mises - darba dienās plkst. 18.00, svētdienās plkst. 9.30 , 12, 18. Tai ir savs prāvests, kas ir arī Daugavpils dekanāta dekāns Mārtiņš Klušs un koris, ko 2024. gadā vada Katerina un Pēteris Velički.

### Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Vasarsvētku pirmā diena, Svētā Antona diena 13. jūnijā, Svētā Pētera diena 29. jūnijā, Svētā Pētera važās 31. jūlijā, 1. un 2. augustā 40 stundu dievkalpojumi, 15. augusts.

## Arhitektūra
Vizuāli baznīca līdzinās Svētā Pētera bazilikai Vatikānā, jo tikusi iecerēta kā tās mērogos samazināta līdziniece. Celtne ir iegarena četrstūra būve ar pusaploces apsīdu un ieejas daļā spēcīgi izvirzītu portiku. Ēka ir trīsjomu būve, kurai pie ieejas ir nodalīta priekštelpa, virs kuras atrodas ērģeļu lukta ar tajā ievietotajām astoņu reģistru ērģelēm. Dievnama barokālo siluetu vainago kupola tornītis jeb laterna. Laternas kolonnas sasaucas ar kupola cilindra risinājumu. Baltā dievnama kupols ir balstīts uz četriem dubultpīlāriem. Priekšlaukums ir ietverts simetriskos kolonādes puslokos, kas atgādina Mikelandželo projektēto bazilikas laukuma kompozīciju.

## Interjers
Baznīcā atrodas altāri Svētā Antona un Svētās Marijas godam, kā arī senas gleznas.

## Attēlu galerija

Attēls:Dpvb1.jpg|Svētās Marijas altāris.
Attēls:Dpvb2.jpg|Svētā Antona altāris.
Attēls:Dpvb3.jpg|Ērģeļu lukta.
Attēls:Dpvb4.jpg|Krusta ceļa stacijas.
Attēls:Dpvb5.jpg|Galvenais altāris un dekāns Aleksandrs Madelāns.
Attēls:Dpvb6.jpg|Interjera fragments.
Attēls:Dpvb7.jpg|Krucifikss baznīcas dārzā.
Attēls:Dpvb8.jpg|Viena no stacijām.
Attēls:Dpvb9.jpg|Dievmātes kapela.
Attēls:Dpvb10.jpg|Plebānijs.


## Ārējās saites

* Fotogrāfijas
* Baznīcas vēsture 

## Atsauces
Romas katoļu Rīgas Metropolijas (atjaunotās) bīskapu uzskaitījums

1937.gadā Rīgas arhibīskapija tiek paaugstināta par metropoliju. Rīgas arhibīskaps A.Springovičs kļūst par pirmo Romas katoļu atjaunotās Rīgas Metropolijas bīskapu. 

## Atjaunotās Rīgas Metropolijas bīskapi
* Eduards O'Rourke (*1876.- †1943.), Rīgas diecēzes bīskaps (1918), Gdaņskas diecēzes bīskaps;
* Antonijs Springovičs (*1876.- †1958.), Rīgas bīskaps (1920), Rīgas arhibīskaps (1923), Rīgas metropolīts (1937);
* Jāzeps Rancāns (*1886.- †1969.), Rīgas arhidiecēzes palīgbīskaps;
* Boļeslavs Sloskāns (*1893. - †1981.), Minskas diecēzes apustuliskais administrators, Rīgas arhidiecēzes palīgbīskaps;
* Antonijs Urbšs (*1879.- †1965.), Liepājas bīskaps;
* Pēteris Strods (*1892.- †1960.), bīskaps, Rīgas arhidiecēzes un Liepājas diecēzes apustuliskais administrators;
* Kazimirs Duļbinskis (*1906.- †1991.), Rīgas arhidiecēzes palīgbīskaps;
* Kardināls Julijans Vaivods (*1895.- †1990.) Rīgas arhidiecēzes un Liepājas diecēzes apustuliskais administrators;
* Valerijans Zondaks (*1908.- †1986.), Rīgas arhidiecēzes palīgbīskaps;
* Jānis Cakuls (*1926.), Rīgas arhidiecēzes palīgbīskaps, Tinistas titulārbīskaps, bīskaps emeritus;
* Vilhelms Ņukšs (*1938.- †1993.), Rīgas arhidiecēzes palīgbīskaps;
* Kardināls Jānis Pujats (*1930.), Rīgas metropolīts, Rīgas arhidiecēzes bīskaps emeritus (2010);
* Jānis Bulis (*1950.), Liepājas bīskaps (1991), Rēzeknes-Aglonas diecēzes bīskaps (1996);
* Antons Justs (*1931.-2019.), Jelgavas diecēzes bīskaps (1996), Jelgavas diecēzes bīskaps emeritus (2011);
* Ārvaldis Andrejs Brumanis (*1926.- †2013.), Liepājas diecēzes bīskaps (1996), Liepājas diecēzes bīskaps emeritus (2001);
* Vilhelms Lapelis (*1961.), Liepājas diecēzes bīskaps (2001), Liepājas diecēzes bīskaps emeritus (2012);
* Zbigņevs Stankevičs (*1955.), Rīgas arhibīskaps metropolīts (2010);
* Edvards Pavlovskis (*1950.), Jelgavas diecēzes bīskaps (2011);
* Viktors Stulpins (*1971), Liepājas diecēzes bīskaps (2013);
* Andris Kravalis (*1967), Rīgas arhidiecēzes palīgbīskaps (2019).

## Skatīt arī
* Latvijas Romas katoļu baznīcas vēsture
Kuprova

**Kuprova** var būt:
* Kuprava — apdzīvota vieta Kupravas pagastā
* Kuprava — apdzīvota vieta Kupravas pagastā
Kālidāsa

**Kālidāsa** (, *Kālidāsa*) bija dzejnieks un dramaturgs, kas 4. vai 5. gadsimtā dzīvoja mūsdienu Indijas teritorijā. Viņš tiek uzskatīts par Indijas diženāko sanskritā rakstošo rakstnieku. Viņa nozīmē Indijā tiek salīdzināta ar Viljama Šekspīra nozīmi Anglijā. Kālidāsas dzeja un lugas balstās uz hindu mitoloģiju un filozofiju.

Kālidāsas trīs ievērojamākās lugas ir *Mālawikāgnimitra*, *Abhijñānashākuntala* un *Vikramorwasheeya*, bet no liroepikas žanra ievērojamākie darbi ir *Raghuvamsha* un *Kumārasambhawa*.

## Atsauces
Vēlētāju aptaujas 10. Saeimas vēlēšanās

Laikā līdz 10. Saeimas vēlēšanām **vēlētāju viedokļa aptaujas** veic un publicē uzņēmumi "Factum", "GfK", "Latvijas Fakti" un "SKDS".

## Vēlēšanu rezultāti
### Factum

### GfK

### Latvijas Fakti

### SKDS

## Ministru prezidenta kandidāti

## Piezīmes
Emma Baltmane

**Emma Marta Baltmane** ( — ) bija gleznotāja, viena no Jēkabpils ievērojamākiem cilvēkiem.

## Biogrāfija
Emma Marta Baltmane dzimusi Krustpilī,  bezzemnieka Augusta Ertnera ģimenē. Jau mācoties Jēkabpils Marijas skolā, guvusi teicamas sekmes zīmēšanā, tāpēc skola sagādāja atbalstu izglītības turpināšanai Pēterburgas Mākslas akadēmijā, kam vecāki nepiekrita.
 zaudējot vīru, Krustpils pilsētas galvu Kārli Baltmani, lielāko mūža daļu nodzīvojusi viena. Viņas pasaules uzskats balstījies kristīgā pārliecībā, ko māksliniece neslēpa arī padomju gados. Gleznotāja bija neparasti iejūtīga, ar lielu gribasspēku apveltīta personība. Vairākkārt tikusies ar prezidentu Kārli Ulmani, ap sevi pulcinājusi latviešu inteliģences pārstāvjus.
Emma Baltmane bija pirmā maksliniece, kura dzīvoja Krustpilī un savu talantu veltīja dzimtajai pilsētai un tās ļaudīm. Popularitāti ieguvusi 1930. gadu vidū ar gleznotiem Krustpils tirgus skatiem. Glezniecība tika apgūta sākotnēji patstāvīgi pašmācības ceļā, vēlāk, 1925. — 1927. gadā papildinājusies profesora žanrista Sergeja Vinogradova mākslas studijā Rīgā. Mirusi , apbedīta Kapeles kapos.

## Mākslinieciskā darbība
Emma Baltmane bija viena no pirmajām latviešu glezniecībā, kura pievērsusies mazpilsētu ainavu gleznošanai. Bez mazpilsētas skatiem māksliniece gleznoja ainavas, klusās dabas un ziedus, kopumā aptuveni uzgleznojot 1300 gleznu. Gleznojusi reālistiski impresionistiskā garā, veiksmīgi uztvērusi formu, telpu, gaismojumu un kolorītu.
No 1927. gada bija Neatkarīgo mākslinieku vienības un vēlāk, no 1945. gada Padomju Latvijas Mākslinieku savienības biedre. Aktīvi iesaistījās izstāžu dzīvē no 1926. gada. 1928. gadā piedalījās Latvijas 10 gadu pastāvēšanas jubilejas izstādē. No 1929. gada piedalījusies Neatkarīgo mākslinieku vienības izstādēs, ka arī daudzās Latvijas mākslinieku grupu izstādēs. Piemiņas izstādes notikušas Jēkabpilī 1970. un 1982. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Emmai Baltmanei 125
* Biogrāfija
* Biogrāfija un darbi
Svira

thumb|Ar sviru var pacelt daudz smagāku ķermeni
**Svira** ir ierīce, kas sastāv no izturīga stieņa (pārliktņa) un atbalsta punkta, ap kuru stienis var rotēt. Ar tās palīdzību, vienā galā pieliekot salīdzinoši mazu spēku, otrā galā iegūst lielāku spēku. Svira ir viens no vienkāršajiem mehānismiem, kas bija pazīstams jau senajās civilizācijās.

Sviras pārliktņa daļas uz abām pusēm no atbalsta punkta sauc par sviras pleciem.

## Spēki svirā
thumb|Pirmā veida svira
thumb|Otrā veida svira
thumb|Trešā veida svira
Rezultējošais spēks ir proporcionāls plecu garumu attiecībai. Matemātiski tas izsakāms kā M = F l, kur F ir spēks, l ir attālums no spēka pielikšanas punkta līdz atbalsta punktam, un M ir pagriešanas spēks jeb spēka moments.

## Sviru veidi
Sviras darbības princips tiek izmantots vairākos vienkāršos rokas instrumentos, kur roku radītais spēks tiek vairākkārtīgi palielināts vai samazināts pēc vajadzības. Pēc spēku pielikšanas ģeometrijas sviras iedala trīs veidos:

#### Pirmā veida svira
Spēki pielikti abās pusēs atbalsta punktam. Tiek izmantots princips, ka ar lielāku plecu nepieciešams mazāks spēks, lai paceltu objektu. Pēc šī principa darbojas, piemēram, šķēres un laužņi.

#### Otrā veida svira
Spēki pielikti tikai vienā pusē atbalsta punktam. Tiek izmantots princips, ka spēka moments visā ķermenī ir konstants, tādēļ, atrodoties tuvāk atbalsta punktam, pieliktais spēks arī ir lielāks. Pēc šī principa darbojas, piemēram, ķerras, knaibles, durvis.

#### Trešā veida svira
Spēki arī pielikti tikai vienā pusē atbalsta punktam. Tiek izmantots princips, ka spēka moments visā ķermenī ir konstants, tādēļ, atrodoties tālāk no atbalsta punktam, pieliktais spēks būs mazāks. Pēc šī principa darbojas, piemēram, slotas, virtuves knaibles, makšķeres.

## Ārējās saites

## Atsauces
Daugavpils Sv. Nikolaja vecticībnieku baznīca

[thumb|300px|Daugavpils Svētā Nikolaja vecticībnieku baznīca 2010. gadā, skats no [Tautas iela (Daugavpils)|Tautas ielas puses]]
**Daugavpils vecticībnieku baznīca**, arī **Daugavpils Jaunbūves pirmās draudzes vecticībnieku baznīca** vai **I Vecticībnieku baznīca**, ir viens no sešiem Daugavpils vecticībnieku dievnamiem. Tā atrodas Daugavpils pilsētā, Jaunbūves apkaimē, Puškina ielā 16a.

## Vēsture
Daugavpils Svētā Nikolaja vecticībnieku baznīcas rašanās saistīta ar Daugavpils Jaunbūves pirmās draudzes dibināšanos, kas notika 1907. gadā. Jau nākamajā, 1908. gadā tika ielikts pamatakmens. Taču finansiālu grūtību dēļ baznīcas būvniecības darbi ieilga, tāpēc tās celtniecību beidza 1928. gadā. 22. septembrī dievnams tika iesvētīts Dievmātes dzimšanas un Svētā Nikolaja godam. Otrā pasaules karā baznīca cieta uzlidojumu laikā 1941. — 1942. gadā, nodega dievnama jumts un pārsegums, gāja zudumā iekšējais interjers, taču jau 1943. gadā baznīca tika atjaunota. Nozīmīgi remontdarbi notika 1983. gadā, kā arī 1993. gadā, kad baznīcas sētas iekšpusē tika izbūvēts Mazais dievnams jeb kapela. Būtiski restaurācijas darbi un kapitālais remonts risinājās pirms dievnama 100 gadu jubilejas, no 2006. līdz 2008. gadam. Pateicoties veiktajiem darbiem, Daugavpils Svētā Nikolaja vecticībnieku baznīca ieguva mūsu laikam atbilstošu celtni. 2008. gada septembrī Daugavpils Jaunbūves vecticībnieku pirmā draudze svinīgi atzīmēja dievnama 100 gadu jubileju.

## Draudze
1927. gadā draudzes locekļu skaits bija 1259, mācītājs — padomdevējs bija A. I. Jekimovs, draudzes priekšsēdētājs I. V. Dorofejevs, 1938. gadā draudzē bija 920 cilvēki. 1989. gadā aptuvenais draudzes locekļu skaits — 1500, mācītājs — padomdevējs Aleksijs Žilko, draudzes priekšsēdētājs Stepans Vaiļjevs, savukārt, 2009. gadā locekļu skaits sasniedza 8200 personas, par mācītāju — padomdevēju un padomes priekšsēdētāju draudzē kalpoja Aleksijs Žilko.

## Attēlu galerija

Attēls:Dvb1.jpg|Dievnama frontālā fasāde
Attēls:Dvb2.jpg|Kapela
Attēls:Dvb3.jpg|Draudzes māja


## Atsauces
Zvaigžņotā Debess

**"Zvaigžņotā Debess"** ir populārzinātnisks gadalaiku izdevums latviešu valodā, kas iznāk četras reizes gadā kopš 1958. gada rudens. To izdod Latvijas Zinātņu akadēmija un Latvijas Universitātes Astronomijas institūts apgādā "Mācību grāmata". Pirms tam to izdeva LZA Radioastrofizikas observatorija izdevniecībā "Zinātne". "Zvaigžņotā Debess" ir senākais un līdz 1965. gadam vienīgais periodiskais astronomiskais izdevums Padomju Savienībā.

Žurnālā publicē rakstus galvenokārt par astronomiju, kosmonautikas sasniegumiem un ar to saistītām nozarēm. Tāpat tur tiek publicēti raksti par zinātnes vēsturi un ievērojamiem zinātniekiem, raksti, saistīti ar filozofiju, folkloru un latvisko pasaules uztveri. Tāpat tiek ievietoti astronomijas, fizikas un matemātikas olimpiāžu uzdevumi un atrisinājumi skolu jaunatnei. Satur katram gadalaikam atbilstošu astronomisko parādību aprakstu, ziņas amatieriem un interesentiem. Izdevums ir pilnībā digitalizēts un visi tā numuri (līdz 2023. gadam ieskaitot) ir brīvi pieejami.

## Ārējās saites
* Izdevuma lapa Latvijas Universitātes tīmekļa vietnē
Ozolnieku novada ģerbonis

**Ozolnieku novada ģerbonis** bija viens no Ozolnieku novada oficiālajiem simboliem. Ģerbonis ir vairoga formā, izmēra proporcija 0,40 x 0,48. Vairogs dalīts pēdā: zils ar zeltu; augšējā laukā zelta saules staru vainags ar lauzītiem stariem, apaļā caurlauzumā trīsstūrī savienotas trīs sudraba piecstaru zvaigznes. Ģerboņa autors ir Vladislavs Ladusāns.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Saistošie noteikumi Nr.11/2010 “Par Ozolnieku novada pašvaldības simboliku”
Benjamins Raihs

**Benjamins Raihs** (; dzimis  Arzlimpicālā, Austrijā) ir profesionāls austriešu kalnu slēpotājs. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem kalnu slēpotājiem visā šī sporta veida vēsturē.

Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs (2002, 2006, 2010). 2002. gadā Soltleiksitijā izcīnīja divas bronzas medaļas slalomā un kombinācijā, 2006. gadā Turīnā izcīnīja divas zelta medaļas slalomā un milzu slalomā. 2010. gadā Vankūverā viņam neizdevās izcīnīt kādu medaļu, slalomā viņš izcīnīja 4. vietu, kas bija viņa labākais panākums šajās spēlēs.

Pasaules čempionātos ir izcīnījis vairākas visu kalumu medaļas: zeltu slalomā (2005), kombinācijā (2005) un komandu sacensībās (2007), sudrabu slalomā (2001), divus milzu slalomā (2005, 2007), supergigantā (2005) un superkombinācijā (2007), bronzu nobraucienā (2005).

Pasaules kausa posmos debitēja , tajos kopumā ir izcīnījis 35 uzvaras. 2005.—2006. gada sezonā kļuva par Lielā Globusa ieguvēju, ir izcīnījis vairākus Mazos Globusus.

## Ārējās saites
*
Džūljuss Īrvings

**Džūljuss Vinfīlds Īrvings II** (; dzimis  Rūzveltā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, spēlēja vieglā uzbrucēja pozīcijā. Savas karjeras laikā spēlēja ABA līgas klubos Virdžīnijas "Squires" un Ņujorkas "Nets" un NBA klubā Filadelfijas "76ers". Viņš bija pazīstamākais basketbolists, kad ABA un NBA līgas apvienojās.

1983. gadā kopā ar "76ers" izcīnīja NBA čempionu titulu, 1981. gadā tika atzīts par līgas vērtīgāko spēlētāju. 11 reizes piedalījās NBA Visu zvaigžņu spēlēs (1977–1987), divās spēlēs tika atzīts par visu zvaigžņu spēles vērtīgāko spēlētāju (1977, 1983), 5 reizes tika iekļauts visas līgas pirmajā simboliskajā izlasē (1978, 1980–1983), divas reizes — otrajā izlasē (1977, 1984).

1993. gadā tika uzņemts Basketbola slavas zālē un 1996. gadā tika nosaukts par vienu no 50 izcilākajiem NBA spēlētājiem visā līgas vēsturē.

## Ārējās saites

* Basketbola slavas zāles profils 
*
Valdis Kaļva

**Valdis Kaļva** (dzimis  Rēzeknē) ir Latvijas futbolists, centra aizsargs. Savu futbola karjeru Kaļva uzsāka 1999. gada septembrī, nospēlējot visus šos gadus Rēzeknes "Dižvanagu" (pašlaik SK Blāzma) rindās, centra aizsarga pozīcijā. 2009. gada sezonā Valdis Kaļva aizvadīja 22 spēles SK Blāzma pamatsastāvā.

Spēlēja arī Latvijas izlases U-17 un U-19 rindās, piedalījās UEFA Eiropas Čempionāta U-19 kvalifikācijas ciklā.

## Ārējās saites
Jānis Bratuškins

**Jānis Bratuškins** (dzimis , miris ) bija katoļu priesteris, Romas katoļu baznīcas Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes Jēkabpils dekanāta dekāns, Jēkabpils, Viesītes un Zasas draudžu prāvests.

## Biogrāfija
Jānis Bratuškins piedzima  Jāņa un Konstances ģimenē Viļakas pusē. Māte Konstance nomira, kad Jānim bija seši gadi. Ar viņa audzināšanu nodarbojās tēvs un īpaši vecāmāte Broņislava, kura Jāni veda uz dievkalpojumiem un iepazīstināja ar ticības lietām. Pēc mācībām Viļakas vidusskolā Jānis Bratuškins 1964. gadā iestājās Rīgas Garīgajā seminārā, taču studijas uzsākt neizdevās, jo viņš tika iesaukts armijā un aizsūtīts uz Ukrainu. Tas bija toreizējās varas vīru plāns ar domu, lai aizmirstu garīgo dzīvi , taču, beidzis karadienestu, J. Bratuškins atgriezās Latvijā un atsāka studijas Garīgajā seminārā, kurā pavadīja piecus gadus.

1970. gadā Jānis Bratuškins bija četru vienlaicīgi iesvētīto priesteru vidū, kas bija īpašs notikums, jo priesteru iesvētīšana notika pirmo reizi pēc 15 gadu pārtraukuma. Tas bija bīskapa, vēlākā pirmā Latvijas kardināla Julijana Vaivoda nopelns, kurš bija dabūjis laicīgās varas atļauju priesteru ordinācijai, tāpēc 1970. gada 24. maijā Rīgas Svētā Jēkaba katedrālē viņš ordinēja šos priesterus, kuru vidū bija arī Jānis Bratuškins.

Pirmā kalpošanas vieta Jānim Bratuškinam bija vikāra darbs Jelgavas Jaunavas Marijas baznīcas draudzē, kurā viņš pavadīja četrus gadus, tad no 1974. līdz 1980. gadam sekoja kalpošana Rīgas Svētā Alberta draudzes baznīcā, vēlāk divu gadu darbs Krāslavas novada Skaistas dievnamā. No 1982. gada Jāņa Bratuškina pamatkalpošanas vieta bija Jēkabpils Svētās Jaunavas Marijas dzimšanas Romas katoļu baznīca, pie kuras netālu atrodas draudzes plebānija, kurā viņš dzīvoja.

Jānis Bratuškins nomira Jēkabpilī  apmēram plkst. 7.30.

## Garīgā darbība
Jānis Bratuškins vadīja Svētās Mises latviešu, krievu un poļu valodā. No 1995. gada pildīja dekāna pienākumus, vadot kā dekanātam pakļauto draudžu garīgo, tā arī saimniecisko pārziņu, kopskaitā rūpējoties par vairāk nekā 10 000 ticīgo katoļu. Bija ekumenisma piekritējs, piedaloties dažādu konfesiju kopīgajos dievkalpojumos. Aktīvi piedalījās dažādos pilsētas pasākumos un notikumos, dodot savu svētību, kā arī pievērsa uzmanību skolām, rūpējoties par bērnu garīgu izglītošanu un apmeklēja slimnīcu, pildot arī slimnīcas kapelāna pienākumus. Regulāri sniedza palīdzību trūcīgiem cilvēkiem un daudzbērnu ģimenēm. Jēkabpils dekanātā Jelgavas bīskapa vadībā rīkoja priesteru sanāksmes un konferences.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija
Histoloģija

[thumb|300px|Ar [emfizēma|emfizēmu slima cilvēka plaušas histoloģiskais preparāts, krāsots ar hematoksilīnu un eozīnu]]
**Histoloģija** ( — audums, *λόγος* — mācība) ir bioloģijas nozare, kas pēta dzīvo organismu šūnu, audu un orgānu uzbūvi mikroskopiskā un submikroskopiskā līmenī. Histoloģiju var uzskatīt par medicīniski bioloģisku nozari, jo tai liela nozīme medicīnā (histoloģijas metodes lieto biopsiju materiālu izpētei). Tā ir cieši saistīta ar ģenētiku, fizioloģiju, bioķīmiju un citām zinātnes nozarēm.

## Histoloģijas iedalījums
* Vispārīgā histoloģija — mācība par audiem kā tādiem.
* Speciālā histoloģija — mācība par orgānu mikroskopisko uzbūvi.
* Embrioloģija — mācība par dīgļa attīstību.
* Citoloģija — mācība par dzīvo šūnu.
* Histofizioloģija — mācība par šūnu, audu un orgānu uzbūves saistību ar to funkcijām.

## Histoloģija Latvijā
Histoloģijas pētījumi Latvijā aizsākti 20. gadsimta 20. gados LU Medicīnas fakultātes Anatomijas un histoloģijas institūtā. Pirmā latviešu histoloģe bija Ausma Bebre (1892—1965), kura sagatavojusi pirmo histoloģijas mācību līdzekli latviešu valodā “Īss normālās histoloģijas kurss” (izdots 1927. gadā). Viņa pirmā latviskojusi histoloģijas terminus. 30. un 40. gados Anatomijas un histoloģijas institūtā strādāja histologi Jānis Arnolds Eglītis (1902—1986) un Irma Eglīte (1907—2000), kuri augstā līmenī sakārtoja histoloģijas mācību procesu. 1944. gadā viņi emigrēja uz ASV un izveidoja histoloģijas institūtu Kolumbusas Universitātē. Padomju okupācijas sākumā histoloģiskā izglītība Latvijā bija sagrauta, to atjaunoja profesors Konstantīns Bogojavļenskis (1899—1967), kurš ir uzskatāms par Latvijas citologu skolas radītāju. Viņa skolnieks, akadēmiķis Jānis Ērenpreiss (1929—1996), ir sarakstījis vairākas monogrāfijas par vēža šūnu pētījumiem. Latvijas embrioloģijas skolas pamatlicējs ir akadēmiķis Pēteris Gērke (1904—1985), kurš sarakstījis vairākas embrioloģijas mācību grāmatas latviešu un krievu valodā. Šūnu pētījumi submikroskopiskā līmenī sākti 20. gadsimta vidū, bet 1994. gadā nodibināta Latvijas Elektronmikroskopistu biedrība.

## Literatūra
* Aina Dālmane. Histoloģija. LU Akadēmiskais apgāds, 2004.

## Ārējās saites
Vasarsvētki

[thumbnail|200px|Attēls Ingeborgas [Psalmi|psalmu grāmatā, kur attēloti Vasarsvētki.]]
**Vasarsvētki** (, *Pentecostē* — "piecdesmitā diena") ir trešie nozīmīgākie svētki kristiešu liturģiskajā gadā pēc Lieldienām un Ziemassvētkiem. Tie tiek svinēti svētdienā, kas iekrīt piecdesmit dienas pēc Lieldienām. Svētkos piemin Svētā Gara nolaišanos pār Jēzus Kristus mācekļiem, kas bija sapulcējušies piecdesmitajā dienā pēc Jēzus augšāmcelšanās.

Ebreju vasarsvētki tiek saukti par Šavuotu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ozīriss

200px|thumb|right|Ozīriss.

**Ozīriss** () ir viens no ēģiptiešu dievu triādes, kurā ietilpst viņa sieva un māsa Izīda un viņa dēls Hors. Viņš tiek uzskatīts par pēcnāves, pazemes un mirušo dievu.

## Ārējās saites
Vigvams

[thumb|250px|right|[Apači|Apaču vigvams.]]
**Vigvams** ir Ziemeļamerikas indiāņu kupolveida mājoklis. Tas sastāv no koka kārtīm kas vigvama augšā ir sasietas ar auklu, uz kārtīm stiprina virsū izkaltētu zāli vai mizu.

## Uzbūve

Šie kupolveida, apaļie mājokļi ir sastopami daudzās indiāņu kultūrās. Tā izliektā virsma padara to par lielisku pajumti jebkādiem apstākļiem. Vigvams tiek celts ar ieliektu, kupolveida ribu (parasti no koka karkasu, ko pēc tam apklāj ar zāli, audumu, mizu vai kādu citu sedzošu materiālu.

## Literatūra
*Deivids Mērdoks. Ziemeļamerikas indiāņi. Rīga. Zvaigzne ABC (sērija "Redzeslokā"). 1997. 

## Skatīt arī
* Tipi

## Ārējās saites

* Kā uztaisīt vigvamu
Jēkabpils novada dome

[thumb|250px|Jēkabpils Miertiesas ēka, [1930. gadi]]

**Jēkabpils novada dome**, arī **Jēkabpils novada pašvaldība**, ir Jēkabpils novada pašpārvaldes augstākā iestāde. Sastāv no 19 deputātiem, ko ievēl reizi četros gados pašvaldību vēlēšanās. No 1994. gada atrodas Brīvības ielā 120, Jēkabpilī. 

## Darbība
### Vadība
Jēkabpils novada Domi vada Jēkabpils novada domes priekšsēdētājs. Pašlaik Jēkabpils novada domes priekšsēdētājs ir Raivis Ragainis.

## Domes ēka
No 1994. gada, veicot remontu, Jēkabpils Dome ir izvietojusies 1880. gadā celtā eklektikas stila ēkā, ar tam raksturīgām dzegām un profilētām logu apmalēm fasādes greznojumā. No 1936. gada šeit ir atradusies Jēkabpils Miertiesa, vēlāk tajā izvietojusies skola, bet pēc tam slimnīca. 

## Skatīt arī
* Jēkabpils pilsētas vadītāji
* Krustpils pilsētas vadītāji (1962. gadā abas pilsētas apvienojās)
* Jēkabpils novada domes priekšsēdētāji

## Ārējās saites
* Jēkabpils novada Dome

'
1564. gads

**1564. gads** (MDLXIV) ir garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.

## Notikumi
* 26. janvāris — Livonijas kara gaitā lietuviešu karaspēks kaujā pie Čašņikiem sakāva Šuiska vadīto krievu karaspēku.

## Dzimuši
* 15. februāris — Galileo Galilejs (*Galileo Galilei*), itāļu fiziķis un astronoms (miris 1642.)
* 26. februāris (kristīts) — Kristofers Mārlovs (*Christopher Marlowe*), angļu dramaturgs (miris 1593.)
* aprīlis (kristīts 26. aprīlī) — Viljams Šekspīrs, angļu dramaturgs (miris 1616.)

## Miruši

* 26. janvāris — Pjotrs Šuiskis, krievu karavadonis un valsts darbinieks.
* 18. februāris — Mikelandželo Buonarroti (*Michelangelo Buonarroti*), itāļu tēlnieks, gleznotājs, arhitekts un dzejnieks (dzimis 1475.)
* 27. maijs — Žans Kalvins (*Jean Calvin*), kalvinisma pamatlicējs (dzimis 1509.)
* 25. jūlijs — Ferdinands I Habsburgs, Svētās Romas imperators (dzimis 1503.)
* 15. oktobris — Andreass Vezālijs (*Andreas Vesalius*), flāmu ārsts un anatoms (dzimis 1514.)
1563. gads

**1563. gads** (MDLXIII) ir garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.

## Notikumi
* 13. augusts — Dānija un Lībeka piesaka karu Zviedrijai. Sākas Ziemeļu septiņgadu karš.
* 4. decembris — oficiāli tiek slēgts Tridentas koncils.

## Dzimuši
* 14. oktobris — Jodokus Hondiuss, flāmu kartogrāfs, ģeogrāfisko karšu un atlantu izdevējs (miris 1612.)

## Miruši
* 29. decembris — Sebastians Kastellio, franču protestantu sludinātājs un teologs, Žana Kalvina ideoloģiskais pretinieks. (dzimis 1515.)
Apvienotās Karalistes kosmosa aģentūra

thumb|right|200px|AK kosmosa aģentūras logo
**Apvienotās Karalistes kosmosa aģentūra** (*UK Space Agency*) ir Apvienotās Karalistes valdības aģentūra, kas atbildīga par valsts civilo kosmonautiku. Tā tika dibināta  uz Britu Nacionālā kosmosa centra (*British National Space Centre*, *BNSC*) bāzes. Tās centrālais birojs atrodas Svindonā, Viltšīrā.

Kopš 2013. gada janvāra aģentūras direktors ir Deivids Parkers (*David Parker*), kurš amatā nomainīja Deividu Viljamsu.

## Dalība kosmiskajos projektos
### Saules sistēmas izpēte
* Aurora:
** ExoMars
** MoonLITE
* BepiColombo
* Mars Express
* Rosetta
* Stardust
* Venus Express

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
CryoSat-2

**CryoSat-2** ir Eiropas Kosmosa aģentūras Zemes tālizpētes pavadonis. Tas orbītā palaists 2010. gadā un aizvietoja 2005. gadā raķetes avārijā zaudēto *[[CryoSat-1]]*. *CryoSat-2* paredzēts planētas polāro apgabalu ledus izpētei CryoSat programmā, kas pati ir Living Planet programmas sastāvdaļa. Misijas izmaksas tiek vērtētas 194 miljoni USD.

*CryoSat-2* primārais instruments ir *SIRAL-2* (*SAR/Interferometric Radar Altimeters*), kas izmanto radaru, ar kuru tiek mērīts ledus virsmas augstumu. Ir uzstādīti divi *SIRAL* instrumenti, viens no tiem ir rezervē gadījumam, ja otrs sabojātos.

Otrs instruments ir DORIS (*Doppler Orbit and Radio Positioning Integration by Satellite*), ar kuru tiek noteikta precīza pavadoņa orbīta. Uz kosmiskā aparāta virsmas ir uzstādīti arī retroreflektori, kas ļauj attāluma mērījumus veikt no zemes, pārbaudot *DORIS* datus.

Pavadoņa izmēģināšanas darbi ilga sešus mēnešus. 22. oktobrī kosmiskajam aparātam tika beigta komisionēšanas fāze.
 19. novembrī notika *CryoSat-2* vadības nodošanas ceremonija misijas darba komandai.

## Atsauces
Kompozītmateriāli

**Kompozītmateriāli** ir cilvēku radīti materiāli, kas sastāv no vismaz diviem atšķirīgiem materiāliem. Kompozīta materiāla fizikālās īpašības parasti būtiski atšķiras no tajā izmantoto materiālu īpašībām. Izšķir divu veidu kompozītmateriālus — parastie kompozītmateriāli un augstas veiktspējas kompozītmateriāli.

Parasto kompozītmateriālu piemēri: betons, dzelzsbetons, akmens masas virtuves virsmas, finieris. Augstas veiktspējas kompozītmateriālu piemēri: oglekļa, stikla, aramīda šķiedras epoksīda, vinilestera vai poliestera sveķos.
Sojuz TMA-01M

**Sojuz TMA-01M** () jeb **Sojuz TMA-M** bija pilotējams Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Šis bija pirmais *Sojuz* kuģis ar jaunu ciparu vadības sistēmu, kura pirms tam tika izmēģināta septiņos bezpilota kravas kuģos Progress M-M.

Kosmosa kuģis startēja . Nolaišanos veica .

## Apkalpes
Par jauna kuģa pirmā lidojuma komandieri tika izvēlēts viens no pieredzējušākajiem Krievijas kosmonautiem ar četru kosmisko lidojumu stāžu Aleksandrs Kaleri.

Kuģa *Sojuz TMA-01M* apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Rezerves apkalpe:
* Sergejs Volkovs (*Сергей Волков*), komandieris 
* Oļegs Konoņenko (*Олег Кононенко*), lidojuma inženieris 
* Ronalds Gerens (*Ronald Garan*), lidojuma inženieris, NASA, 

Sākotnēji par *Sojuz* rezerves apkalpes lidojuma inženieri bija nozīmēts Sergejs Revins, bet 2010. gada janvārī viņš tika nomainīts uz Oļegu Konoņenko.

## Lidojuma gaita
Starts notika  23:10:55 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.

Ar SKS kosmosa kuģis saslēdzās 10. oktobrī 00:01 UTC pie Poisk moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās operācijas notika automātiskā režīmā.

Oktobra beigās kļuva zināma informācija par vairākām kļūmēm pirmam modernizētajam kuģim. Neilgi pirms starta nolaižamajā aparātā kāpis spiediens. To izraisīja sūce skābekļa piegādes regulējošajā vārstā. Pēc vairākkārtējām vārsta atvēršanām un aizvēšanām problēma tika novērsta. Līdzīga situācija ir bijusi arī ar Sojuz TMA-18. Otrajā lidojuma dienā sabojājās analogciparu pārveidotājs, līdz ar to displejā vairs nepienāca dati no vairākiem analogajiem sensoriem. 10. oktobrī, pirms saslēgšanās bez iemesla pārstartējās viens no diviem displejiem apkalpes pultī.

 04:27:08 UTC *Sojuz TMA-01M* atvienojās no stacijas. Pēc tam stacijas tuvumā tika veikti jaunā kuģa sistēmu testi dažādos režimos. 07:03 UTC *Sojuz* dzinēji tika ieslēgti bremzēšanas manevram. Kuģis nogāja no orbītas un veica nolaišanos 86 km uz ziemeļiem no Arkalikas Kazahstānā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Sojuz TMA-M'' lapa SKS Lidojumu vadības centrā
Biķernieku trase

**Biķernieku trase** ir motoru sporta sacīkšu trase, kas atrodas Rīgā, Biķernieku mežā.

## Vēsture
1960. gadā tika izpētīti un novērtēti vairāki iespējamie varianti trases izveidošanai Rīgas teritorijā. Par vispiemērotāko trasei atzina 15 hektārus lielu zemes gabalu Biķerniekos. Šī jaunās trases atrašanās vieta bija zināma jau no starptautisko motokrosu laikiem. 1962. gadā tika uzsākta trases projektēšana. Par sporta kompleksa direktoru iecēla Eduardu Kiopi, bet projekta vadītājs bija Gunārs Binde. Tika pieaicināta arī speciālistu grupa: Pēteris Dzenis, Jānis Roops, Kārlis Rība un Vilnis Vasulis. Īstenojamā projekta pirmajā kārtā tika iecerēts izveidot meistarības apli un kartodromu, bet otrajā kārtā ātruma apli sacensībām. Trases būvniecības laikā tika pieaicināti sportisti Kārlis Ošiņš un Arnolds Dambis.

1966. gada janvārī tika uzsākta trases būvniecība. Pirmie sarežģījumi radās kartodroma un starta vietas izveidē, jo tur bija purvs un pazemes avoti, tādēļ vietām nācās purvu izrakt līdz pat septiņu metru dziļumam un piebērt to ar vairākiem desmitiem tūkstošu kubikmetru smilšu. Daudzus darbus, ko trases būvniecības laikā nebija iespējams paveikt ar tehnikas palīdzību, paveica paši sportisti ar ģimenēm, kā arī daudzi brīvprātīgie. Tehniskie un kvalitātes inspektori arī bija paši sportisti, kas vairākkārt izbraukāja trases līkumus, kurus nepieciešamības gadījumā vēlāk pārtaisīja.

 tika atklāta sporta bāzes pirmā kārta ar sacensībām 3580 metrus  garajā moto meistarības aplī. Sacīkstes norisinājās 50, 125, 175 un 350 cm3 motociklu klasēs, līdz 350 cm3 un līdz 750 cm3 motociklu ar blakusvāģi klasēs, tāpat savā starpā sacentās automobilisti, kartingisti, mopēdisti un riteņbraucēji.

1967. gadā pabeidza trases otro kārtu, kas sevī ietvēra 3662 metrus garo ātruma apli autosportam.  atklāja lielo apli. 1974. gadā atklāja motobola laukumu, kas kļuva par A grupas PSRS meistarsacīkšu arēnu. Pēc diviem gadiem apkārt motobola laukumam atklāja arī spīdveja sacīkšu celiņu. 1989. gadā moto stadionā norisinājās pirmais radiovadāmo automodeļu Eiropas čempionāts.

Laikā, kad nenotiek organizēti pasākumi, trase brīvi pieejama publikai. Ziemā trase tiek izmantota slēpošanai.

Trases apsaimniekošanu šobrīd veic Ceļu satiksmes drošības direkcija.

## Trases apļu uzskaitījums

## Motosporta muzejs
Pie Biķernieku trases, S. Eizenšteina ielā atrodas Motosporta muzejs, kur ir izstādīta vēsturisko sacīkšu spēkratu ekspozīcija. Ekspozīcija sastāv no automobiļiem, moto tehnikas un formulām, kas ir piedalījušās sacensībās no 20. gadsimta 60. gadiem līdz pat mūsdienām. Īpašie muzeja eksponāti ir 1962. gadā ražotais sacīkšu ZIL 112 S, Jāņa Allika VAZ-2105 un Kārļa Ošiņa sacīkšu motocikls.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Biķernieku trases celtniecība
Krustpils pilsētas vadītājs

**Krustpils pilsētas vadītājs** bija Krustpils pilsētas pašpārvaldes augstākās iestādes galvenā amatpersona jeb pilsētas mērs. Šis amata nosaukums dažādos laika periodos ir bijis atšķirīgs, kā, piemēram, Krustpils strādnieku deputātu padomes priekšsēdētājs, Krustpils pilsētas darbaļaužu deputātu padomes izpildkomitejas priekšsēdētājs, Krustpils pilsētas Tautas deputātu padomes izpildkomitejas priekšsēdētājs.

Šis amats, tāpat kā pati pašpārvaldes augstākā iestāde pastāvēja līdz 1962. gadam, kad Krustpils un Jēkabpils pilsētas tika apvienotas vienā pilsētā Jēkabpils. 

## Krustpils pilsētas mēri

## Ārējās saites
* Krustpils pilsētas mēri
Kaljāri

**Kaljāri** (, izrunā: , ) ir pilsēta Itālijā, Sardīnijas reģiona un salas administratīvais centrs. Kaljāri atrodas Sardīnijas dienvidos pie Kaljāri līča. Uzskata, ka pilsētas teritorija ir bijusi apdzīvota jau aizvēsturiskos laikos, un pirmie, kas šeit izveidoja apmetni, bija feniķieši. Vēlāk to apdzīvoja senie grieķi. Šajā laikā pilsētu pazina kā *Cardlis*. Vēlāk tas kļuva par kartāgiešu nozīmīgāko cietoksni Sardīnijā. Otrā pūniešu kara laikā (218-201 p.m.ē.) Kaljāri okupēja romieši. Senās Romas laikos pilsēta bija zināma ar latīņu nosaukumu *Caralis* jeb *Carales*. Burtiskā tulkojumā sardīniešu nosaukumus *Casteddu* nozīmē "pils", "cietoksnis".

## Atsauces

## Ārējās saites
Jēkabpils ģerbonis

**Jēkabpils ģerbonis** ir viens no Jēkabpils pilsētas oficiāliem simboliem.

## Apraksts
Ģerbonī uz sudraba vairoga ir attēlota dabiskas krāsas egle uz zaļas pamatnes. Zem egles atrodas uz kreiso pusi ejošs dabiskas krāsas lūsis.

## Vēsture
Pirmais zināmais ģerbonis datējams ar 1670. gadu, kad hercogs Jēkabs to pilsētai piešķīra vienlaicīgi ar pilsētas statusu. Vēlāk, esot Krievijas impērijas sastāvā, Jēkabmiestam arī ir savs ģerbonis, kurā var saskatīt līdzības ar pašreizējo ģerboni. Latvijā izveidotā Heraldikas komisija 1924. gada 21. novembrī apstiprināja pašreiz spēkā esošo Jēkabpils pilsētas ģerboņa zīmējumu.

## Priekšvēsture
Ģerboņa zīmējuma priekšvēsture saistās ar kādu stāstu.

Vēlāk šai pilsētiņai hercogs devis savu vārdu, nosaucot to savā vārdā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Jēkabpils simbolika
* Heraldry of the World
Šķautne

alt=Šķautnes ilustrācija|thumb|Šķautnes ilustrācija
**Šķautne** ir nogrieznis, kas kopīgs kāda daudzskaldņa divām skaldnēm. Šis nogrieznis savieno attiecīgo skaldņu virsotnes (stūrus), tāpēc tas savieno paša daudzskaldņa virsotnes. Tādējādi no jebkura daudzskaldņa jebkuras virsotnes iziet vairākas šķautnes.

## Piemēri

Kubam kopā ir 12 šķautnes, no katras kuba virsotnes iziet 3 šķautnes.

## Grafu šķautnes

Šķautnes jēdzienu lieto arī grafu teorijā (attiecina uz grafiem). Grafa šķautnes ir līnijas, kas savieno grafa virsotnes.

## Skatīt arī

* Daudzskaldnis
* Nogrieznis
* Grafs
Jēkabpils pašvaldības vadītāju uzskaitījums

thumb|177x177px|Jēkabpils valstspilsētas ģerbonis
Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Jēkabpils]] pašvaldības vadītāji** jeb **Jēkabpils domes vadītāji vai Jēkabpils mēri** no 1919. gada. Atsevišķos periodos amata nosaukumam ir bijušas dažādas variācijas. 1962. gadā Jēkabpilij pievienoja Krustpili, kas bija atsevišķa pilsēta.

## Uzskaitījums

## Atsauces

## Ārējās saites
* Jēkabpils
Miķelis Gruzītis

**Miķelis Gruzītis** (dzimis , miris ) bija latviešu mūziķis un sabiedriskais darbinieks. Pirmais Lubānas novada domes priekšsēdētājs pēc tā izveidošanas 2007. gadā.

## Biogrāfija
Dzimis 1940. gadā Indrānu pagasta "Lettēs" zemnieka Rolanda Gruzīša un viņa sievas Annas 7 bērnu ģimenē kā vienīgais dēls. Viņa dzimtas vēsture šajās mājās izsekojama līdz 1630. gadam Zviedru Vidzemes laikā, agrāk zemes īpašums saucies *Lattisch Gruzitis*. 1869. gadā M. Gruzīša senči izpirka zemi no muižas. Pēc Otrā pasaules kara viņa tēvs bija kolhoza priekšsēdētājs, bet 1954. gadā viņš aizgāja no darba kolhoza vadībā un 1950. gadu nogalē "Lettēs" uzcēla jaunu dzīvojamo māju.

Miķelis Gruzītis mācījās Lubānas vidusskolā, dziedāja skolas korī, aizrāvās ar riteņbraukšanu. 17 gadu vecumā viņš pārtrauca mācības, strādāja dolomīta raktuvēs "Akmeņtacī", tad zāģētavā, apmeklēja šoferu — atslēdznieku kursus Liepājā. Dienēja Padomju armijas gaisa spēkos lidmašīnu tehniskās apkopes daļā Kolas pussalā. No 1963. gada M. Gruzītis strādāja Lubānas Meliorācijas celtniecības pārvaldē. 
1975. gadā viņu ievēlēja par Lubānas pilsētciemata priekšsēdētāju.

1988. gada vasarā piedalījās Latvijas Tautas frontes (LTF) Madonas rajona nodaļas veidošanā, 1988. gada oktobrī piedalījās LTF dibināšanas kongresā Rīgā.

Miķelis Gruzītis Lubānas pašvaldības vadītāja amatā nostrādāja 34 gadus — no 1975.gada 19.jūnija kā Lubānas pilsētciemata vadītājs līdz 2009.gada 6.jūnijam, kad uz nākamajām  pašvaldību vēlēšanām viņš savu kandidatūru vairs neizvirzīja. Šajā periodā ietilpst arī laiks no 2007. gada, kad Miķelis Gruzītis kļuva par jaunizveidotā Lubānas novada priekšsēdētāju. 2018. gadā Gruzītis saņēma valsts apbalvojumu — Atzinības krusta III šķiru.

## Ģimene
1964. gada 25. janvārī M. Gruzītis apprecējās ar Viju Galvanovsku. Viņiem ir trīs bērni (Jolanta Kočāne, Laila Ozoliņa un Rolands Gruzītis) un 6 mazbērni.

## Muzikālā darbība
Plašāku popularitāti Gruzītis ieguva 1990. gadā pēc uzstāšanās LTV veidotajā raidījumā "Savai zemītei", sadarbojās ar Saulkrastu kapelu.

Zināmākās Gruzīša dziesmas ir "Pārdomu vējš", "Aiviekstes ozoli", "Mosties, celies un strādā" un "Pagaidi mazliet". No visām Gruzīša sacerētajām dziesmām vislielākos panākumus ir guvusi dziesma "Pārdomu vējš", kas 1992. gada Mikrofona aptaujā ieguva 2. vietu.

Gruzītis nošu rakstu neprata, tāpēc visas dziesmas pierakstīja diktofonā. Sakomponētās dziesmu tematika ir patriotiska un saistās ar mūziķa dzimto novadu.

## Atsauces
Gruzītis

**Gruzītis** (sieviešu dzimtē Gruzīte) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „gruzis” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Edgars Gruzītis (1912—1950) — latviešu distanču slēpotājs un ziemeļu divcīņas sportists;
* Miķelis Gruzītis (1940) — latviešu mūziķis, politiķis un sabiedriskais darbinieks.
Klaidonis (grupa)

**Klaidonis** ir Latvijas kantrimūzikas grupa no Vecumniekiem. Grupa vairākas reizes ir piedalījusies Bauskas kantrifestivālā un 2007. gadā piedalījās arī Eirovīzijas nacionālajā atlasē "Eirodziesma 2007". Izdevusi trīs studijas albumus un vienu dziesmu izlasi.

## Grupas sastāvs
* Māris Sloka — vokāls, basģitāra
* Valdis Rebuks — ģitāra, vokāls
* Elmārs Jirgensons — sitaminstrumenti
* Vīgants Murelis — ģitāra, stīlģitāra
* Zigmunds Pogulis — taustiņinstrumenti
* Evija Sloka — vokāls

## Diskogrāfija
### Studijas albumi
* *[[Gaidot mājās]]* (2004)
* *[[Tik ātri aizskrien laiks]]* (2005)
* *[[To jau nepateiks neviens]]* (2007)
* Pārdomu laiks (2009)

### Izlases
* *[[Labāko dziesmu izlase]]* (2008)

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
* ''Draugiem.lv'' profils
* ''Countrymusic.lv'' profils
Ziemeļu rase

[thumb|250px|Ziemeļu rases (''sarkanā krāsā'') aptuvenā izplatība [Medisons Grants|Medisona Granta 1916. gada darbā "Diženās rases bojāeja"]]
**Ziemeļu rase** ir viena no rases apakškategorijām, kādās antropologi sadalīja kaukāziešu rasi 20. gadsimta sākumā. Tās pamatā ir evolūcionisma idejās balstītā rasu teorija par vienu pārāko rasi, kas ir citu, mazāk kvalitatīvu rasu apdraudēta un kurai nepieciešama aizsargāšana pret izmiršanu, lai novērstu cilvēces attīstības traucējumus vai pat pilnīgu tās bojāeju nākotnē. Šīs teorijas ietvaros ziemeļu rase tiek uzskatīta par vadošo un pasaulē attīstītāko rasi, kam ir nepieciešamas vislielākās priekšrocības un aizsardzība.

Ziemeļu rasē tiek iekļautas gandrīz visas Ziemeļeiropā dzīvojošās tautas: ziemeļos esošie krievi, moldāvi, komieši, karēļi, dienvidrietumu somi, rietumu lietuvieši un poļi, lielākā daļa norvēģu, latviešu, igauņu, visi zviedri, vācieši, atsevišķas citas tagad vai kādreiz Vācijas, Nīderlandes, Anglijas, Īrijas, Francijas ziemeļrietumu reģionos dzīvojošās pamattautas.

Mūsdienās idejas par ziemeļu rases eksistenci vairāk tiek skatītas kā ideoloģiskas, ne zinātniskas.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Atlantijas-Baltijas rase
* Baltās jūras-Baltijas rase