open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lidotājs

**Lidotājs** jeb **aviators** ir cilvēks, kas pilotē lidaparātu vai nu sava prieka pēc, vai arī tas ir viņu darbs. Parasti šis apzīmējums tiek lietots uz **pilotiem**, bet neizslēdz arī plašāku vārda nozīmi. Termins visplašāk tika lietots aviācijas aizsākumos.

## Labi pazīstamie lidotāji
Cilvēki, kuri visvairāk veicinājuši aviācijas attīstību:

* *[[John Alcock (aviator)|John Alcock]]*
* *[[Richard Bach]]*
* *[[Bernt Balchen]]*
* Luijs Blerio
* *[[William E. Boeing|Bill Boeing]]*
* *[[Arthur Whitten Brown]]*
* *[[Milo Burcham]]*
* Džordžs Kailijs
* *[[Hezarfen Ahmet Celebi]]*
* *[[Bessie Coleman]]*
* *[[Glenn Curtiss]]*
* *[[Claudius Dornier]]*
* *[[Donald Wills Douglas, Sr.|Donald Douglas]]*
* Amēlija Ērhārta
* *[[Eugene Ely]]*
* Antons Fokers
* *[[Ernest K. Gann|Ernie Gann]]*
* *[[Geoffrey de Havilland]]*
* *[[Ernst Heinkel]]*
* *[[Bert Hinkler]]*
* Elrejs Jepesens
* *[[Amy Johnson]]*
* *[["Tex" Johnston|Tex Johnston]]*
* *[[Hubert Julian]]*
* *[[Hugo Junkers]]*
* Oto Lilientāls
* Čārlzs Lindbergs
* *[[Ormer Locklear]]*
* *[[Wop May]]*
* *[[Mike Melvill]]*
* *[[Jean Mermoz]]*
* *[[Montgolfier Brothers]]*
* *[[Richard Pearse]]*
* *[[Wiley Post]]*
* Hanna Reiča
* *[[Burt Rutan]]*
* *[[Dick Rutan]]*
* Antuāns de Sent-Ekziperī
* Albertu Santušs-Dimons
* Igors Sikorskis
* *[[Charles Kingsford Smith]]*
* *[[Kurt Tank]]*
* *[[Louise Thaden]]*
* *[[Patty Wagstaff]]*
* Brāļi Raiti
* Čaks Jēgers

Citi slavenie militārie piloti:
* Daglass Baders
* *[[Billy Bishop]]*
* *[[Roy Brown (pilot)|A. Roy Brown]]*
* *[[Pierre Clostermann]]*
* Rolāns Gaross
* *[[Edward O'Hare]]*
* Manfrēds fon Rihthofens
* *[[Eddie Rickenbacker]]*
* *[[Hans Rudel|Hans-Ulrich Rudel]]*

Citi cilvēki, kas atstājuši pēdas aviācijas vēsturē:
* Kārlis Irbītis
* Ričards Brensons
* Džons Denvers
* Harisons Fords
* Hovards Hjūzs
* *[[John F. Kennedy, Jr.]]*
* *[[Dean Paul Martin]]*
* *[[Charles Stewart Rolls]]*
* *[[Nevil Shute]]*
* Džons Travolta

## Ārējās saites
*Elvita Ruka (2014. gada 31. maijs). Sarkanie un baltie: pirmie latvju piloti un viņu trauksmainā dzīve . Latvijas Avīze.
Impērija

thumb|Romas impērijas karte tās uzplaukuma laikā
**Impērija** (no  — vara) ir valsts pārvaldes forma, kurā lielas, spēcīgas valsts vara ir koncentrēta viena cilvēka — imperatora — vai nelielas grupas rokās. Impērijām ir raksturīga apkārtējo zemju un tautu pakļaušanas tieksme. Pakļauto teritoriju pārvaldi pēc iekarošanas veic centram pakļauti pārvaldnieki.

## Vēsture
Eiropā pirmā impērija radās 31. gadā pirms Kristus dzimšanas -- tā bija Romas impērija. Kad pašas Romas pozīcijas pēc apmēram 400 gadiem bija pārāk novājinātas, lai pilnvērtīgi turpinātu pastāvēt, tās pārvaldes tradīcijas turpināja Bizantijas impērija ar Romas imperatora Konstantīna Liela dibināto Konstantinopoli centrā. Bet četrsimt gadu vēlāk, pēc Kārļa Lielā iekarojumiem, Romas pāvestam radās iespēja pasludināt Svētās Romas impērijas dibināšanu/atjaunošanu. Vēl pēc apmēram 400 gadiem turki sagrāva Bizantijas impēriju un tās vietā izveidoja Osmaņu impēriju. Pēc aptuveni četrsimt gadiem Maskavijas mežos mongoļu meslu vācējs Ivans Kuļita lika pamatus "trešajai Romai" — Krievijas Impērijai, bet vēl apmēram 400 gadu vēlāk savus ziedu laikus sasniedza Lielbritānijas impērija. Tā kā impērijas politika attiecībā uz citām zemēm ir saistīta ar to pakļaušanas vēlmi savai neierobežotajai varai, tad šādas politikas piekopšana nosaukta par imperiālismu.

**Impērija** (no lat. *imperium* — "pavēle, vara"; angl. , fr. *empire*, vāc. *Reich*, kr. *империя*) — subkontinenta robežās ietekmīga dominējošā lielvalsts (kā likums, izveidojusies, pakļaujot un anektējot virkni mazāku valstu), ar plašu teritoriju un daudzveidīgu etnisko sastāvu, tendēta uz pastāvīgu ekspansiju. Pirmo impēriju izveidoja Senā Roma I gs. p.m.ē. (lat. *imperium Romanum*). Vēlāk daudzas valstis, lai uzsvērtu savu dominējošo statusu citu valstu vidū, pozicionēja sevi kā impērijas (to monarhi, attiecīgi, titulējās kā imperatori). Jaunajos laikos sastopams tāds fenomens kā *koloniālimpērija*, kur metropole pati var būt vidusmēra valsts, un nekādi nedominēt reģionā, taču kopā ar kolonijām un domīnijām veido globālu impēriju (piemēram, Portugāle, Nīderlande u.c.). Tā kā impēriju ārpolitikai praktiski vienmēr (izņemot vienīgi Ķīnas impēriju) bijis izteikts ekspansijas raksturs, tad agresīvu ārpolitiku, nevienlīdzīgas, politiski vājākās valstis ekspluatējošas starpvalstu attiecības kreisi orientēto domātāju darbos pieņemts dēvēt par "imperiālismu".

## Skatīt vēl

* Koloniālisms

## Ārējās saites
Polijas prezidenti

Šajā lapā ir uzskaitīti **[[Polija]]s valsts vadītāji** kopš 1918. gada, kad tā atguva neatkarību.

## Uzskaitījums
### [[Polijas Otrā republika|Otrā Polijas Republika]] (1918—1939)

### Polijas prezidents trimdā (1939—1990)
Pēc Polijas sakāves, tika izveidota Polijas trimdas valdība, Lielbritānijas un Francijas paspārnē. Trimdas valdību atzina Lielbritānija un ASV līdz 1946. gada 6. jūlijam, kad Rietumu sabiedrotie akceptēja Staļina atbalstīto komunistu valdību. Neskatoties uz to, Polijas trimdas valdība turpināja pastāvēt līdz pat 1990. gadam, kad par prezidentu tika ievēlēts Lehs Valensa.

### [[Polijas Tautas Republika]] (1944—1989)
#### [[Polijas Tautas Republika|Polijas Republika]] (1944—1952)

#### Polijas Tautas Republika (1952—1989)

### [[Polijas Republika]] (1989—''pašlaik'')
Portugāļi

**Portugāļi** () ir romāņu tauta un Portugāles pamatiedzīvotāji, kas pēc 2011. gada datiem veidoja 96,87% no Portugāles iedzīvotāju kopskaita. Tie galvenokārt lieto portugāļu valodu un ir katoļticīgi.

## Diaspora
Daudzi portugāļi ir emigrējuši uz citām Eiropas valstīm kā viesstrādnieki. Francijā vien dzīvo vairāk nekā 1 miljons portugāļu. Līdzās Francijai citas valstis ar ievērojamu portugāļu skaitu ir Beļģija (40 tūkstoši), Lielbritānija, Itālija (11 tūkstoši), Luksemburga (90 tūkstoši jeb 16%), Šveice (265 tūkstoši) un Spānija. Vācijā dzīvo 170 tūkstoši portugāļu.

Portugāļu emigrācija notika arī bijušajās Portugāles kolonijās. Angolā dzīvo 30 000 portugāļu, no kuriem 100 000 ir mulati. Portugāļi dzīvo Goa (Indija), Gvinejā-Bisavā, Kaboverdes salās, Makao, Mozambikā, Austrumtimorā, Santome un Prinsipi. No Angolas un Mozambikas vairāk nekā pusmiljons portugāļu kopš neatkarības atgūšanas ir atgriezušies savā vēsturiskajā dzimtenē vai pārcēlušies uz citām valstīm, galvenokārt Brazīliju un Dienvidāfriku.

Bijušajā Brazīlijas kolonijā portugāļi mijās ar citiem eiropiešiem, indiāņiem un afrikāņiem. 20—25% brazīliešu vismaz viens vecvecāks ir portugāļu tautības. Kanādā aptuveni pusmiljonam iedzīvotāju ir portugāļu izcelsme. Amerikas Savienotajās Valstīs ir aptuveni 1,5 miljoni cilvēku, kas ir lielākā portugāļu diaspora pēc Brazīlijas. Venecuēlā līdz 5 % iedzīvotāju ir portugāļu izcelsmes (1,4 miljoni).

Portugāļiem bija nozīmīga loma Rietumindijas iedzīvotāju veidošanā. Viņu pēcteči ir aktīva mazākumgrupa Gajānā, Trinidādā un Tobāgo un Bermudu salās.

## Ārējās saites
Datubāze

**Datubāze** ir datu (informācijas) kopums, kas ir organizēts atbilstoši noteiktai konceptuālai struktūrai (datu modelim), aprakstot datu raksturlielumus un savstarpējās attiecības, un paredzēts vienas vai vairāku lietojumu jomu atbalstam. Praksē datubāzi parasti uztur ar datubāzu pārvaldības sistēmu (DBVS; angļu: *database management system*, DBMS) — programmatūru, kas nodrošina datu definēšanu, vaicājumu izpildi, datu atjaunināšanu un administrēšanu, kā arī piekļuves kontroli, integritātes uzturēšanu un vienlaicīgas lietošanas koordinēšanu. Jēdzieniski datubāze jānošķir no plašāka termina datu krātuve, ar ko var apzīmēt jebkuru digitālu vidi, kur tiek uzglabāti dati, piemēram, failu sistēmu vai mākoņkrātuvi, neatkarīgi no strukturēšanas pakāpes un piekļuves mehānismiem. Savukārt datubāze parasti nozīmē sistemātiski strukturētus datus, kas paredzēti mērķtiecīgai apstrādei, izmantojot formalizētus izgūšanas mehānismus (vaicājumus) un DBVS nodrošinātus datu pārvaldības noteikumus.

Datubāzes var tikt veidotas dažādos datu modeļos, piemēram, relāciju, dokumentu, objektu un citos. Relāciju datubāzēs plaši izmantota strukturētā vaicājumu valoda SQL, kas ir standartizēta starptautiskajā standartā ISO/IEC 9075 un aptver gan datu struktūru definēšanu, gan operācijas ar datiem. Mūsdienu informācijas sistēmās datubāzes ir fundamentāla tehnoloģija, kas nodrošina publisko reģistru, banku un tirdzniecības sistēmu, veselības aprūpes, zinātnes un citu nozaru digitālo platformu darbību, ļaujot pārvaldīt lielus datu apjomus tā, lai tie būtu uzticami, pieejami un izmantojami pakalpojumu sniegšanai un lēmumu pieņemšanai.

## Ārējās saites
Sīklietotne

**Sīklietotne** () ir neliela programma, kas darbojas lielākas programmas sastāvā klienta datorā. Termins tika ieviests ar *[[AppleScript]]* valodu 1993. gadā. Mūsdienās ar šo terminu pamatā saprot programmēšanas valodā *[[Java (valoda)|Java]]* rakstītās sīklietotnes, kas tiek izpildītas tīmekļa pārlūkprogrammā. Līdzīga veida programmas, kas darbojas servera pusē, sauc par serversīklietotnēm.

Sīklietotnēm parasti ir sava lietotāja saskarne. Ar to tās atšķiras no skriptu programmēšanas valodās (piemēram, *[[JavaScript]]*) rakstītām programmām, kuras arī darbojas lielākas programmas sastāvā klienta datorā, bet kurām parasti nav savas lietotāja saskarnes.

## Skatīt arī
* ''Java'' sīklietotne
Spraudnis (datorprogramma)

**Spraudnis** () ir datorprogramma, kas sadarbojas ar citu programmu un papildina tās funkcionalitāti. Kā piemērus var minēt spraudņus, kuri ļauj attēlot noteiktus grafiskos formātus (piemēram, SVG, ja pārlūkprogramma pati neatbalsta šo formātu), atskaņot multivides failus, šifrēt un atšifrēt nosūtītos un saņemtos e-pastus (piemēram, PGP), filtrēt attēlus grafiskajās programmās. Galvenā programma (piemēram, tīmekļa pārlūkprogramma vai e-pasta klients) nodrošina veidu, ka spraudņi var reģistrēt sevi programmā un nosaka datu apmaiņas protokolu starp spraudņiem un pamatprogrammu.

## Atsauces
Blūzroks

**Blūzroks** ir mūzikas žanrs, kurā apvienoti blūza un rokenrola elementi. Žanra aizsākumi meklējami 1960. gados, kad tādas grupas kā Led Zeppelin, Ēriks Bardons, The Animals, Cream un The Rolling Stones eksperimentēja ar agrāko laiku blūzmeņu (piemēram, Džimija Rīda, Elmora Džeimsa, Howlin' Wolf un Madija Votersa) mūziku.

Kaut arī roks un blūzs vēsturiski vienmēr ir bijuši saistīti, 1960. gadu beigās blūzroks parādījās kā izteikti atšķirīgs stils - ar blūzam raksturīgo improvizāciju un elektriskās ģitāras solo, un ar smagāku, vairāk uz rifiem orientētu skaņu, nekā tradicionālajam Čikāgas stila blūzam. Žanrs sākotnēji izveidojās Anglijā un ASV.

## Piezīmes un atsauces
Datorprogramma

**Datorprogramma** (bieži saukta arī vienkārši par **programmu**) ir instrukciju saraksts, kas nosaka datoram veicamās darbības. Lielākā daļa programmu sastāv no ielādējamas instrukciju kopas, kura nosaka, kā dators reaģēs uz lietotāja ievadi programmas darbības laikā. Datorprogrammu parasti sastāda programmētājs kādā noteiktā programmēšanas valodā. Mūsdienās dažādi programmēšanas aspekti ir automatizēti, tāpēc bieži vien viena datorprogramma izveido citu (piemēram, Vikipēdijas lapas kods tiek automātiski ģenerēts no datubāzē esošās informācijas).

## Skatīt arī
* Operētājsistēma
* Pirmkods
* Programmētājs
* Programmēšanas valoda
* Tjūringa mašīna

## Ārējās saites
Repše

**Repše** ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Einars Repše (1961) — latviešu fiziķis, finansists un politiķis;
* Gundega Repše (1960) — latviešu rakstniece un mākslas zinātniece.
Latvijas politika

**Latvijas politika** notiek parlamentāri pārstāvošas demokrātiskas republikas ietvaros, kur pamatā ir daudzpartiju sistēma, un premjerministrs ir valdības vadītājs. Prezidentam galvenokārt ir svinīga valsts vadītāja loma. Izpildvaru īsteno valdība. Likumdošanas vara ir gan valdībai, gan parlamentam - Saeimai, kuras 100 deputātus ievēl tiešās proporcionālās vēlēšanās reizi četros gados. Prezidentu ievēl Saeima atsevišķās vēlēšanās arī reizi četros gados. Prezidents izvēlas premjerministru (Ministru prezidentu), kuru kopā ar viņa kabinetu apstiprina Saeima. Tiesu vara ir neatkarīga no izpildvaras un likumdevēja varas.

2003. gada 20. septembra referendumā 66,9% Latvijas pilsoņu nobalsoja par valsts dalību Eiropas Savienībā. Latvija kļuva par ES dalībvalsti 2004. gada 1. maijā. Latvija ir NATO dalībvalsts kopš 2004. gada 29. marta.

## Vēlēšanas
### Saeimas vēlēšanas
thumb|300px|Partijas un to apvienības, kas pārstāvētas vairākos Saeimas sasaukumos kopš 1993. gada
* 5. Saeimas vēlēšanas (1993)
* 6. Saeimas vēlēšanas (1995)
* 7. Saeimas vēlēšanas (1998)
* 8. Saeimas vēlēšanas (2002)
* 9. Saeimas vēlēšanas (2006)
* 10. Saeimas vēlēšanas (2010)
* 11. Saeimas vēlēšanas (2011)
* 12. Saeimas vēlēšanas (2014)
* 13. Saeimas vēlēšanas (2018)
* 14. Saeimas vēlēšanas (2022)

### Pašvaldību vēlēšanas
* 1994. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
* 1997. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
* 2001. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
* 2005. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
* 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
* 2013. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
* 2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
* 2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas

### Eiropas Parlamenta vēlēšanas
* 6. Eiropas Parlamenta vēlēšanas (2004)
* 7. Eiropas Parlamenta vēlēšanas (2009)
* 8. Eiropas Parlamenta vēlēšanas (2014)
* 9. Eiropas Parlamenta vēlēšanas (2019)
* 10. Eiropas Parlamenta vēlēšanas (2024)

## Skatīt arī
* Nepilsoņi (Latvija)
* Latvijas politisko partiju saraksts
* Parlamenta vēlēšanas Latvijā
* :Kategorija:Referendumi Latvijā

## Ārējās saites
* politika.lv - sabiedriskās politikas portāls
* Centrālā vēlēšanu komisija
Bidgošča

**Bidgošča** (), vēsturiskā kontekstā dažkārt lietots vāciskais nosaukums Bromberga () ir Polijas pilsēta valsts centrālajā daļā, Kujāvijas-Pomožes vojevodistes centrs Brdas upes krastos. Kopā ar Toruņu veido kopēju aglomerāciju. Pilsēta ir sens tirdzniecības centrs. Liela upes osta, jo atrodas pie Vislas-Oderas kanāla.
Līdz Otrajam pasaules karam Bidgoščā bija ievērojama vācu minoritāte. Stipri cietusi Otrā pasaules kara laikā, tomēr saglabājusies daļa eklektisma un jūgendstila apbūves.Jēkabpils sadarbības pilsēta.

Bidgoščā kopš 2004. gada atrodas viena no NATO bāzēm - *Joint Force Training Centre*.

## Hronoloģija
Pilsēta pirmo reizi rakstiskos avotos ir minēta 1238. gadā, kā pils vieta. No 1331. gada līdz 1337. gadam pilsēta atradās Teitoņu ordeņa pakļautībā. 1346. gadā Polijas karalis Kazimirs Lielais piešķir Bidgoščai pilsētas tiesības.

No 15. gadsimta līdz 16. gadsimtam Bidgošča bija liels graudu tirdzniecības centrs un viena no lielākajām pilsētām Polijā. 1657. gadā pilsētā tika noslēgts Bidgoščas līgums.

1772. gadā notiek Pirmā Polijas dalīšana un Bidgošča nokļuva Prūsijas Karalistes valdījumā. No 1773. gada līdz 1774. gadam notika Vislas-Oderas kanāla būvniecība.

1807. gada Bidgošča tika iekļauta Varšavas hercogistes sastāvā. Toties 1815. gadā pilsēta atkal nonāca Prūsijas Karalistes sastāvā kā autonomās Poznaņas Lielhercogistes daļa. 1871. gadā Bidgošča tika iekļauta Vācijas Impērijas Poznaņas (Posenes) provincē.

No 1919. gada līdz 1918. gadam notika Lielpolijas sacelšanās un pilsēta kļuva par Polijas daļu. 1920. gadā Bidgoščas piederība Polijai tika apstiprināta ar Versaļas līgumu.

1939. gada 3. septembrī notika Bidgoščas asiņainā svētdiena. No 1939. gada līdz 1945. gadam pilsēta tika tieši inkorporēta Trešajā reihā. Pēc 1945. gada visi vācu iedzīvotāji aizbēga uz Vāciju vai tika nogalināti.

## Cilvēki
Bidgoščā jeb Brombergā ir dzimuši:

* Hansjohems Autrums (*Hansjochem Autrum*, 1907 - 2003) - vācu zoologs
* Jans Beleckis (*Jan Bielecki*, 1951 - ) - politiķis
* Zbigņevs Boņeks (*Zbigniew Boniek*, 1956 - ) - futbolists
* Joahims Fernavs (*Joachim Fernau*, 1909 - 1988) - vācu rakstnieks
* Jans Kulčiks (*Jan Kulczyk*, 1950 - ) - komersants
* Valters Leistikovs (*Walter Leistikow*, 1865 - 1908) - vācu gleznotājs
* Voicehs Lobodziņskis (*Wojciech Łobodziński*, 1982 - ) - futbolists
* Stefans Majevskis (*Stefan Majewski*, 1956 - ) - futbolists
* Eberhards fon Makenzens (*Eberhard von Mackensen*, 1889 - 1969) - vācu ģenerālis
* Marjans Rejevskis (*Marian Rejewski*, 1905 - 1980) - matemātiķis
* Radoslavs Sikorskis (*Radosław Sikorski*, 1963 - ) - politiķis
* Silvestrs Šmids (*Sylwester Szmyd*, 1978 - ) - riteņbraucējs
* Eva Soviņska (*Ewa Sowińska*, 1944 - ) - politiķe
* Kurts Tanks (*Kurt Tank*, 1898 - 1983) - vācu avioinženieris

## Apskates objekti

* Bidgoščas kanāls (*Kanał Bydgoski*)

## Attēlu galerija

Bydgoszcz_Planty_nad_kanałem_2.jpg|Bidgoščas kanāls
Bdg_sluzaV_7_07-2013.jpg|Bidgoščas kanāla V slūžas


## Atsauces

## Ārējās saites

*Bidgoščas kanāla muzejs
Hermanis Helevegs

**Hermanis Helevegs** (?-1489.; ), saukts arī **Vestfāls**, bija Rīgas rātes sekretārs, pirmās Rīgas pilsētas hronikas autors.

Helevega dzimšanas gads nav zināms, taču zināms, ka viņš dzimis Rīgā. No 1443. gada studējis Rostokas Universitātē, no 1454. gada līdz 1481. gadam bijis Rīgas rātes sekretārs (sindiks), no 1479. gada arī rātskungs, miris 1489. gadā.

Pēc Salaspils līguma noslēgšanas pilsētas rāte 1456. gadā uzdeva Helevegam sarakstīt hroniku, kas pierādītu, ka līguma noteikumi Rīgas pilsētai uzspiesti nelikumīgi. Helevega hronika aptver notikumus no 1158. līdz pat autora nāves gadam. Tā ir nozīmīgākais avots par Livonijas vēsturi 15. gadsimtā un pirmā zināmā pilsētas hronika Baltijā.

## Ārējās saitess
* Hermanis Helveges alias Hermann Westual in the Rostock Matrikelportal
* Helevegs, Hermanis, Historia.lv
Alberts

**Alberts** var būt:
* Alberts — vīriešu dzimtes personvārds;
* Alberts fon Bukshēvdens (*Albrecht von Buxthoeven*; apmēram 1165—1229) — pirmais Rīgas bīskaps;
* Princis Alberts (*Prince Albert*; 1819—1861) — Lielbritānijas un Īrijas Apvienotās Karalistes karalienes Viktorijas vīrs;
* FK Alberts — Latvijas futbola klubs no Rīgas;
* Floriāns Alberts (*Albert Flórián*; 1941—2011) — ungāru futbolists;
* Ulvis Alberts (1942—2025), trimdas latviešu fotogrāfs.

## Skatīt arī
* Alberts I
* Alberts II
* Albertss
Bīskaps Alberts

**Bīskaps Alberts** var būt:

* Alberts fon Bukshēvdens, trešais Livonijas bīskaps
* Alberts II (Rīga), pirmais Rīgas arhibīskaps
Ričards Stalmans

**Ričards Metjū Stalmans** (; dzimis 1953. gada 16. martā) ir brīvās programmatūras kustības, GNU projekta un Brīvās programmatūras fonda dibinātājs. Viņš ir izstrādājis Emacs teksta redaktoru, GNU C kompilatoru un GNU atkļūdotāju. Viņš ir viens no GNU Vispārējās publiskās licences (*GNU General Public License*, *GNU GPL*, *GPL*) autoriem.

Kopš 20. gadsimta 90. gadu vidus viņš pamatā nodarbojas ar politiskām kampaņām, veicinot brīvās programmatūras izplatību, kā arī asi vēršas pret programmatūras patentiem. Kā programmētājs viņš joprojām piedalās *Emacs* izstrādē. Stalmans ir vairāku universitāšu goda loceklis.

## Ārējās saites

* Ričarda Stalmana personīgā mājas lapa
* Ričarda Stalmana tīmekļa žurnāls
* Ričarda Stalmana biogrāfija ''Free as in Freedom''
Līnuss Tūrvaldss

**Līnuss Benedikts Tūrvaldss** (, ; dzimis ) ir Somijas zviedru un amerikāņu (kopš 2010. gada) programminženieris. Viņš ir operētājsistēmas kodola *[[Linux]]* sākotnējais izstrādātājs un pašreizējais *Linux* projekta koordinators. Viņš ir arī versiju kontroles sistēmas *[[Git]]* autors. 2012. gadā ieguva Tūkstošgades tehnoloģiju balvu.

## Biogrāfija
Līnuss Tūrvaldss dzimis  Helsinkos žurnālistu un Somijas zviedru Annas un Nīlsa Tūrvaldsu ģimenē. Viņa vecāki vārdu bērnam iedeva par godu amerikāņu ķīmiķim, Nobela prēmijas laureātam Lainusam Polingam. Vecāki izšķīrās, kad Līnuss Tūrvaldss vēl bija mazs bērns. Līnuss dzīvoja pie savas mātes un vecvecākiem. 10 gadu vecumā spēlējoties sāka programmēt uz vectēva datora *[[Commodore VIC-20]]*. Programmēšana un matemātika kļuva par Līnusa aizrautību.

1987. gadā Līnuss Tūrvaldss no krātās naudas nopirka *[[Sinclair QL]]*, kas bija viens no pirmajiem 32 bitu datoriem mājas lietošanai. 1988. gadā, ejot vecāku pēdās, iestājās Helsinku Universitātē, kur studēja datorzinātni (maģistra grādu ieguva 1996. gadā). 1991. gadā nopirka sev nākamo, nu jau spējīgāku personālo datoru, bet nebija apmierināts ar tā operētājsistēmu. Viņa datorā bija MS-DOS, bet Tūrvalds deva priekšroku UNIX operētājsistēmai, kuru iepriekš bija izmantojis, lietojot universitātes datorus. Līdz ar to viņš nolēma izveidot savu UNIX operētājsistēmu personālajiem datoriem. Iedvesmojies no *[[Minix]]* (Andreja Tannenbauma izstrādāta operētājsistēma), viņš redzēja vajadzību pēc *[[UNIX]]* veida operētājsistēmas, kas darbotos uz viņa personālā datora. Sākotnējo *Linux* kodola izstrādi Tūrvaldss veica savā brīvajā laikā uz savas personīgās aparatūras. Pēc vairāku mēnešu darba tika izveidots *[[Linux]]* kodols.

1997. gadā pārcēlās uz dzīvi Amerikas Savienotajās Valstīs.

## Piezīmes

## Atsauces

## Ārējās saites
Bills Geitss

**Viljams Henrijs Geitss III** (, ; dzimis ), plašāk pazīstams kā **Bills Geitss** (*Bill Gates*), ir Amerikas Savienoto Valstu uzņēmējs, filantrops, investors un programmētājs. Viņš kopā ar citiem sarakstīja *[[Altair BASIC]]* interpretatora sākotnējo versiju *[[Altair 8800]]* datoriem (pirmais komerciāli veiksmīgais personālā datora modelis). Viņš ir *[[Microsoft]]* korporācijas līdzdibinātājs un karjeras laikā bija tās valdes priekšsēdētājs, izpilddirektors un galvenais programmatūras arhitekts.

Pēc žurnāla *[[Forbes]]* datiem Bills Geitss ir viens no pasaules bagātākajiem cilvēkiem. Laika posmā no 1996. līdz 2017. gadam (izņemot no 2010. līdz 2013. gadam) viņš bija bagātākais cilvēks pasaulē. Viņa bagātība 2011. gada novembrī tika lēsta ap 59 miljardiem ASV dolāru. 2013. gadā pēc *[[Bloomberg (telvīzija)|Bloomberg]]* datiem Geitss atkal kļuva par pasaules bagātāko cilvēku ar 72,7 miljardiem dolāru, apsteidzot Meksikas mobilo sakaru biznesmeni Karlosu Slimu. 2016. gadā pēc žurnāla *Forbes* datiem Geitsa bagātība bija sasniegusi 78,6 miljardus dolāru. Uz 2021. gada augustu Geitsa bagātība bija 152 miljardi ASV dolāru, padarot viņu par ceturto bagātāko cilvēku pasaulē.

Bills Geitss ir aktīvs ziedotājs, t.sk. izglītības institūcijām, piemēram, 1999. gadā Geitss ziedoja 20 miljonus dolāru Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtam datoru laboratorijas būvniecībai, kas tika nosaukta par "Viljama H. Geitsa ēku" un kuru projektēja arhitekts Frenks Gērijs. 2000. gadā kopā ar savu sievu Melindu Geitsu izveidoja Billa un Melindas Geitsu fondu. 2008. gada jūnijā Geitss pārgāja uz nepilna laika darbu *Microsoft* un pilna laika darbu fondā. 2020. gada martā Geitss atstāja savu amatu *[[Microsoft]]* valdē un *[[Berkshire Hathaway]]* kompānijā, lai koncentrētos uz savu filantropisko darbību, tai skaitā, attiecībā uz klimata pārmaiņām, globālo veselību un attīstību, un izglītību. Viņš ir piešķīris ievērojamas naudas summas dažādām labdarības organizācijām un zinātniskās pētniecības programmām, izmantojot Billa un Melindas Geitsu fondu, kas ir viena no pasaulē lielākajām privātajām labdarības organizācijām.

2016. gadā par filantropisko darbību ASV prezidents Baraks Obama Billam un Melindai Geitsiem pasniedza Prezidenta brīvības medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Fon Neimana arhitektūra

Par **fon Neimana arhitektūru** (nosaukta par godu matemātiķim Džonam fon Neimanam) dēvē datora arhitektūru, kurā izmantoti šādi datora uzbūves principi:
; Binārās kodēšanas princips
: Visa informācija&nbsp;— kā dati, tā arī programmas&nbsp;— tiek kodētas ar bināriem cipariem 0 un 1. Katram informācijas tipam ir sava bitu virkne jeb formāts.

; Programmējamās vadības princips
: Algoritms tiek pasniegts programmas veidā, kas sastāv no atsevišķām komandām, ko realizē dators. Programmas komandas datora atmiņā glabājas secīgās šūnās un tiek izpildītas to dabiskajā secībā (t.i., viena pēc otras). Programmas komandu izpildes secības maiņai pastāv speciālas beznosacījuma vai nosacījuma zarojuma komandas.

; Atmiņas vienveidības princips
: Komandas un dati glabājas vienotā atmiņā un ārēji nav atšķirami. Tas ļauj ar instrukcijām veikt tās pašas darbības, kā ar datiem.

; Adresējamības princips
: Atmiņas pamatā ir šūnu masīvs ar unikāli numurētām šūnām. Procesoram jebkurā brīdī ir pieejama jebkura atmiņas šūna. Lai tai piekļūtu, izmanto atbilstošo šūnas numuru jeb adresi.
Alberts II (Rīga)

**Alberts II Zauerbērs no Ķelnes** (, , miris 1273. gadā), pazīstams arī kā **Alberts Suerbērs**, bija pirmais Rīgas arhibīskaps (1253—1273). Viņš bija pārliecināts pāvesta varas piekritējs un centās panākt visa Baltijas jūras austrumkrasta nonākšanu Svētā Krēsla pakļautībā. Taču viņa mēģinājumi cieta neveiksmi un par galveno noteicēju Baltijas jūras austrumu krastā kļuva Vācu ordenis, kas uzsāka cīņu ar Rīgas arhibīskapiem vairāku gadsimtu garumā.

## Biogrāfija
thumb|275px|Rīgas bīskaps Alberts II un Kulmas bīskaps Indriķis krista Mindaugu un Martu (nezināms autors, 17. gs.).
Dzimis Ķelnē vai tās apkārtnē 12. gadsimta beigās. Studējis Parīzē, kur ieguvis maģistra grādu. 1229. gadā, pēc Alberta I nāves, Brēmenes arhibīskaps Oldenburgas Gerhards iecēla viņu par Rīgas bīskapu, bet pāvests Gregors IX amatā neapstiprināja, jo Rīgas domkapituls izvēlējās Nikolaju.

1240. gadā Alberts II kļuva par Armagi bīskapu Īrijā. 1245. gadā, pēc Pirmā Lionas koncila, pāvests Inocents IV viņu iecēla par Prūsijas arhibīskapu un visu Prūsijas, Livonijas un Igaunijas bīskapu metropolītu. 1246. gadā viņam piešķīra arī vakanto Lībekas diecēzi.
 pāvests Albertu nozīmēja par savu pārstāvi sarunās ar Aleksandru Ņevski par viņa iespējamo pāriešanu katoļu ticībā, kļūstot par Novgorodas karali. Tas gan nenotika sakarā ar kņaza Aleksandra vienošanos ar mongoļu hanu un kļūšanu par viņa vietvaldi visā Krievzemē 1252. gadā.

1252. gadā Alberts II sasauca Rīgā 4 provinču baznīcu koncilu.

Pēc Livonijas bīskapa Nikolaja nāves 1253. gadā viņš beidzot kļuva par Rīgas arhibīskapu.  Romas pāvests Aleksandrs IV ņēma savā aizsardzībā jaundibināto Rīgas arhibīskapiju "Livonijas salā" kopā ar tai pakļautajām šādām sufraganbīskapijām: Sāmsalas, Tērbatas, Kurzemes, Vironijas, Kulmass, Varmijas, Pomezānijas, Sambijas, Rutēnijas, Versomijas.

1257. gadā viņš kopā ar Rīgas pilsoņu pārstāvjiem piedalījās Livonijas ordeņa mestra Burharda no Hornhūzenas rīkotajās miera sarunās ar žemaišu sūtņiem.
1259. gadā viņš uzturējās savā rezidencē Turaidas pilī. Sākumā viņam bija nesaskaņas ar Livonijas ordeni, bet 1259. gadā tie izlīga kopīgai cīņai ar zemgaļu sacelšanos.
Pateicībā par Rīgas pilsoņu palīdzību zemgaļu sacelšanās apspiešanā arhibīskaps Alberts II  nodeva Rīgas pilsētai daļu no bijušās Upmales zemes Lielupes labajā krastā, sākot no vietas, kur Iecavas upe ietek Lielupē līdz Pūteļu ciemam tagadējā Codes pagastā.

Alberta II laikā pabeidza būvēt Doma baznīcu, kurā viņš apbedīts galvenā altāra priekšā.

## Dokumenti

## Skatīt arī
* Rīgas arhibīskapi (1255—1562)

## Atsauces

## Informācijas avoti
* Alberts II Zauerbērs no Ķelnes, Historia.lv
* Alberts II, Latviešu konversācijas vārdnīca. 1.sējums, 241.-242.sleja.
* Alberts II (Sūerbērs), Latvju enciklopēdija 1962-1982. 1.sējums, 22.lpp.

## Nominālie un faktiskie valdnieki Latvijas teritorijā (1253—1273)
Harolds Aleksanders

**Harolds Aleksanders** (; dzimis , miris ) bija angļu—īru grāfs, britu feldmaršals, Lielbritānijas saimnieciskās misijas vadītājs Baltijas valstīs 1919.—1920. gadā, vēlāk landesvēra komandieris. Otrā pasaules kara laikā komandēja 15. armiju grupu. Vēlāk bija arī Kanādas ģenerālgubernators.

Pirmā pasaules kara laikā no 1914. līdz 1918. gadam Aleksanders piedalījies kaujās Francijā. No 1919. gada 26. maija līdz 12. jūlijam bija britu diplomātiskās un saimnieciskās misijas Baltijas valstīs vadītāja palīgs, no 1919. gada 12. jūlija līdz 1920. gada 18. februārim Baltijas landesvēra (vēlāk — 13. Tukuma kājnieku pulks) komandieris, 1920. gada 21. janvārī ieņēma Rēzekni.

Otrā pasaules kara laikā Aleksanders pārraudzīja Denekerkas evakuācijas beigu posmu, piedalījies kaujās Birmā, Vidējo Rietumu operācijās, kaujās Ziemeļāfrikā un Itālijā. 1944. gada jūnijā viņš tika paaugstināts par feldmaršalu un kļuva par sabiedroto armiju virspavēlnieku Vidusjūras cīņu laukos.

No 1946. līdz 1952. gadam bija Kanādas ģenerālgubernators, no 1952. līdz 1954. gadam — Lielbritānijas Aizsardzības ministrs. Aleksanders bija labvēlīgi noskaņots pret baltiešiem un baltvāciem. Sagatavotie memuāri par pieredzi Baltijā palika nepublicēti.

## Informācijas avoti
* Aleksanders, Latvju enciklopēdija 1962.-1982. 1.sējums, 23.lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aleksanders

**Aleksanders** var būt:
* Harolds Aleksanders (*Harold Rupert Leofric George Alexander*) — Lielbritānijas feldmaršals (1891—1969);
* Kemerons Aleksanders (*Cameron Alexander*) — Kanādas kalnu slēpotājs (1997);
* Konels Hjū O'Donels Aleksanders (*Conel Hugh O'Donel Alexander*) — Lielbritānijas šahists un matemātiķis (1909—1974).
Alberts no Štādes

**Alberts no Štādes** (miris ap 1264. gadu; ) bija vācu hronists, Pasaules hronikas autors.

Viņš bija priors, no 1232. gada abats Svētā Benedikta ordeņa klosterī Štādē (pilsēta netālu no Brēmenes, Lejassaksijā). 1240. gadā iestājās franciskāņu klosterī, sāka rakstīt Pasaules hroniku, kurā aprakstīja periodu no pasaules radīšanas līdz 1256. gadam, papildinot to vēl 1260. gadā. Pirmajā daļā Alberts izmantojis dažādas pasaules hronikas, Brēmenes Ādama, Helmonda, Sakšu spoguļa u.c. darbu izvilkumus. Par laiku no 1152. gada lietojis arī Brēmenes sholastiķa Indriķa ziņojumus, bet par vēlākiem laikiem arī paša savāktās ziņas. Hronikā ir plašas ziņas par Livoniju no 1195. līdz 1238. gadam, kaut gan nav pierādāms, ka viņš pats kādu laiku būtu uzturējies Livonijā. Patstāvīgs ir viņa Saules kaujas (1236) apraksts. Diemžēl, līdz mūsdienām nav saglabājusies pati hronika, pieejama tikai tās saīsinātā versija. Nav pieejama, piemēram, ziņa par Brēmenes zemnieku Otbertu, kas 1238. gadā uzstājies kā brīnumdaris, pēc tam aizbēdzis uz Lībeku, no turienes uz Rīgu, kur miris.

## Informācijas avoti
* Alberts no Štādes, Latvju enciklopēdija 1962-1982. 1.sējums, 22.lpp.
Alberts I

**Alberts I** var būt:

* Alberts I (ap 1100-1170) - Brandenburgas markgrāfs
* Alberts fon Bukshēvdens (ap 1199-1229) - pirmais Rīgas bīskaps
* Alberts I (1255-1308) - vācu karalis, Austrijas hercogs
* Alberts I (1848-1922) - Monako princis
* Alberts I (1875-1934) - Beļģijas karalis

## Skatīt arī
* Alberts
* Alberts II
Allods

**Allods** (vāciski: *Allod*, *mittellateinisch Allodium*) bija privāts nekustamais īpašums viduslaiku Vācijā, arī Livonijā.

Termins pirmoreiz sastopams *Lex Salica* 6. gadsimtā un ar to apzīmēja kustamu mantu. Bet jau franki par allodu sāka saukt gan kustamu, gan nekustamu privātīpašumu. Vēlāk jēdziens sašaurinājās jau līdz nekustamam privātīpašumam. Karolingu laikā, nodibinoties lēņu kārtībai, allodu kā neierobežotu dzimtīpašumu nostāda pretī benificijam un lēnim, uz ko leimanim bija tikai nosacītas, nepilnīgas mantošanas tiesības. Blakus šai vispārīgai alloda nozīmei (kā lēņa pretstatam) dažos Vācijas novados 12. - 15. gs. par allodu sauc muižu, tās ēkas un muižkunga apsaimniekošanā esošos muižas laukus. Latvijas 13. un 14. gadsimta raksti jēdzienu lieto tikai šai pēdējā nozīmē, apzīmējot muižu kā kunga novada atsevišķu saimniecības vienību.

## Informācijas avoti
* Allōds, Latviešu konversācijas vārdnīca. 1.sējums, 297.-298.sleja.
Alnpeke Dītlebs

**Alnpeke Dītlebs** bija Atskaņu hronikas viltus autors.

Alnpeke Dītlebs bija viltus autora vārds, ko Ļvivas (Lembergas) birģermeistars Johans Alnpehs ap 1625. gadu, godkārības dzīts, uzrakstīja uz Livonijas atskaņu (rīmju) hronikas vecākā manuskripta. Patiesībā šo hroniku ap 1290. gadu sacerējis kāds nezināms Vācu ordeņa brālis.

## Informācijas avoti
* Alnpeke Ditlebs, Latviešu konversācijas vārdnīca. 1.sējums, 302.sleja.
Vāgners

**Vāgners** (, no *Waganari* — 'ratnieks'; sieviešu dzimtē **Vāgnere**) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Anete Vāgnere-Mihele (*Annett Wagner-Michel*; 1955) — Vācijas šahiste;
* Brigite Vāgnere (*Brigitte Wagner*; 1983) — vācu cīkstone;
* Dinara Vāgnere (*Dinara Wagner*; 1999) — Vācijas šahiste;
* Džila Vāgnere (*Jill Wagner*; 1979) — amerikāņu aktrise, modele un TV šovu vadītāja;
* Ešlija Vāgnere (*Ashley Wagner*; 1991) — Vācijā dzimusi amerikāņu daiļslidotāja;
* Francis Vāgners (*Franz Wagner*; 2001) — Vācijas basketbolists;
* Heinrihs Vāgners (*Heinrich Wagner*; 1888—1959) — Vācijas šahists;
* Honuss Vāgners (*Honus Wagner*; 1874—1955) — amerikāņu beisbolists;
* Kārlis Heinrihs Vāgners (*Carl Heinrich Wagner*; 1785—1846) — vācu daiļdārznieks;
* Morics Vāgners (*Moritz Wagner*; 1997) — Vācijas basketbolists;
* Oto Vāgners (*Otto Wagner*, 1841—1918) — austriešu arhitekts un pilsētplānotājs;
* Rihards Vāgners (*Richard Wagner*; 1813—1883) — vācu komponists, mūzikas teorētiķis un esejists;
* Sandro Vāgners (*Sandro Wagner*; 1987) — vācu futbolists.

## Skatīt arī
* Vāgnera grupa
Augšzeme

**Augšzeme** var būt:
* Sēlijas dienvidaustrumu daļa
* Augšzeme — aizsargājamo ainavu apvidus

## Skatīt arī
* Augšzemes augstiene
* Augšzemes dialekts
Latvijas PSR Augstākās Padomes vēlēšanas 1990. gadā

**[[Latvijas PSR]] divpadsmitā sasaukuma Augstākās Padomes vēlēšanas** notika . Tās norisinājās 201 vienmandāta vēlēšanu apgabalā. Augstākās Padomes vēlēšanās piedalījās 81,25% (1 593 019) no visiem balsstiesīgajiem iedzīvotājiem.
Tās bija pirmās vēlēšanas, kurās LPSR Augstākā Padome kļuva par vienpalātas parlamentu un vēlēšanu apgabalos varēja izvirzīt vairākus kandidātus.

## Gatavošanās
Viens no galvenajiem Latvijas politikas spēkiem pirms vēlēšanām bija 1988. gada oktobrī dibinātā Latvijas Tautas fronte (LTF) – kustība par neatkarību un radikālām tirgus reformām ekonomikā, kas bija populārākā latviešu vidū. Tā bija visbūtiskākā no sabiedriskajām organizācijām, kas sāka veidoties LPSR 1988. gadā un kļuva par Trešās atmodas dzinējspēku. LTF vadīja tās priekšsedētājs Dainis Īvāns un dzejnieks Jānis Peters. Pirms vēlēšanām LTF bloķējās ar Latvijas Nacionālās neatkarības kustību (LNNK).

Tie, kas atbalstīja Latvijas palikšanu PSRS sastāvā, apvienojās ap 1989. gada janvārī dibināto Internacionālo Darbaļaužu fronti (Interfronti), kuru vadīja Igors Lopatins un Anatolijs Aleksejevs.

## Divi vēlēšanu bloki
Pirms vēlēšanām izveidojās LTF, Zaļās partijas un LNNK bloks, kas konkurēja ar Interfrontes un Demokrātiskās iniciatīvas centra bloku.  Abas “frontes” uzsāka aktīvu aģitāciju par saviem mērķiem. LTF un LNNK praktiski visos apgabalos izvirzīja savus kandidātus.

Latvijas Komunistiskajā partijā bija pārstāvēti abu strāvojumu piekritēji. Ievērojamākais no tās līderiem, kas bija tuvāki LTF, bija LPSR AP Prezidija priekšsēdētājs Anatolijs Gorbunovs. Oponentu vidū LKP spilgtākais pārstāvis bija Rīgas pilsētas izpildkomitejas priekšsēdētājs Alfrēds Rubiks.

## Norise un rezultāti
1990. gada 18. marta vēlēšanās (vairākos apgabalos vēlēšanas vai to otrā kārta notika aprīlī) iedzīvotāju vairākums atbalstīja LTF izvirzītos deputātu kandidātus. Augstākajā Padomē pēc vēlēšanu rezultātiem izveidojās divas frakcijas — uzvarējusī LTF (131 deputāts) un opozicionārā "Līdztiesība" (57 deputāti). Vairākumu ieguva Latvijas neatkarības atjaunošanai draudzīgi spēki.
Attēls:Supreme Soviet of Latvian SSR and Republic of Latvia in 1990-1993.svg|Tumši sarkanā - LTF deputāti, sarkanā - LKP deputāti, pelēkā - neatkarīgie jeb bezpartejiskie deputāti
Attēls:Latvijas Tautas frontes 25. gadadienai veltītā konference (10082053974).jpg|Dainis Īvāns, LTF vadītājs (2013. gads)


## Ārējās saites
* Vēlēšanu rezultāti
* Pirmās AP sēdes protokols, kurā ir statistika par deputātiem — 03.05.1990.
* LTF vēlēšanu platforma
* Ievēlēto deputātu saraksts
Žečpospolita

**Žečpospolita** ( — 'kopvalsts, republika') ir tradicionāli lietots saīsinājums apzīmējums kopēji pārvaldītajai Polijas valstij dažādos tās attīstības posmos.

## Etimoloģija
Saliktenī *Žečpospolita* ietverti divi poļu valodas vārdi: *rzecz* (lieta) un *pospolita* (kopējs), proti, "kopēja lieta", "kopvalsts". Līdzīga nozīme ir latīņu vārdam *res publica* (*res* — 'lieta', *publica* — 'kopējs').

Ar to var apzīmēt:
# Polijas—Lietuvas ūniju jeb *Abu Tautu Republiku (kopvalsti)* (, , ), oficiālais nosaukums: *Suverēnā Polijas karalistes un Lietuvas lielhercogistes Kroņu Kopvalsts* (), kas pastāvēja no 1569. līdz 1795. gadam. Vēsturnieki to dēvē par Pirmo Republiku ().
# Krakovas Republiku (*Rzeczpospolita Krakowska*) jeb Krakovas brīvpilsētu (1815—1846).
# Polijas Republiku (*Rzeczpospolita Polska*, RP), kas pastāvēja starp Pirmo un Otro pasaules karu (1918—1939). Vēsturnieki to dēvē par Otro Republiku (*Druga Rzeczpospolita*).
# Polijas Tautas Republiku (*Polska Rzeczpospolita Ludowa*, PRL), kas pastāvēja pēc tam, kad varu Polijā pārņēma komunisti (1952—1989).
# Pašreizējo Polijas Republiku (no 1989), ko vēsturnieki reizēm dēvē par Trešo Republiku (*Trzecia Rzeczpospolita*).
Ļubļina

**Ļubļina** () ir pilsēta Polijas austrumos, Ļubļinas vojevodistes centrs Biščicas upes krastos. Viduslaikos nozīmīgs Polijas-Lietuvas tirdzniecības centrs un vēsturisks ebreju izglītības centrs (kādreizējā pilsētas iesauka — ebreju Oksforda).

Uz austrumiem no pilsētas līdz 2001. gadam atradās *[[Daewoo]]* autorūpnīca.

## Vēsture
Pirmo reizi pieminēta rakstiskos avotos 1198. gadā. Atradās Mazpolijas un Volīnijas pierobežā pie lielā tirdzniecības ceļa, kas veda no Kijivas uz Centrāleiropu. 13. gadsimtā vairākas reizes nopostīta Mongoļu impērijas (1241), vēlāk jātvingu un lietuviešu (1244) uzbrukumos. 1317. gadā Ļubļinai piešķīra pilsētas tiesības. 1341. gadā Kazimirs Lielais uzcēla mūra pili un pilsētas aizsargmūri. Šajā laikā Ļubļinā ieradās daudz ebreju, 1392. gadā Vladislavs Jagello tai piešķīra nozīmīgas tirdzniecības privilēģijas, tā kļuva par centru tirdzniecībai starp Poliju un Lietuvu. No 15. gadsimta līdz 16. gadsimtam Ļubļinā notika Polijas un Lietuvas valstu lielākie gadatirgi.

1547. gadā Ļubļinā nodibinājās pasaulē pirmā ebreju grāmatspiestuve. 1569. gada 26. jūnijā tika noslēgta Ļubļinas ūnija, Polijas un Lietuvas valstu personālūnija tika pārveidota par federāciju jeb Polijas—Lietuvas kopvalsti. No 1567. gada roša ješiva studijas Ļubļinā juridiski tika pielīdzinātas citām tā laika Polijas universitātēm. Ebreji no visas Eiropas brauca uz Ļubļinu studēt Talmūdu un Kabalu. No 1580. gada līdz 1764. gadam Ļubļinā regulāri sasauca ebreju seimus. 17. gadsimtā pēc Otrā Ziemeļu kara (jeb "Plūdiem") pilsētas izaugsme apstājās.

Pēc Trešās Polijas dalīšana 1795. gadā Ļubļina nokļuva Austrijas Impērijas sastāvā, 1809. gadā Varšavas hercogistē, bet no 1815. gada Krievijas Impērijai piederošajā Kongresa Polijā.
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā pilsētu ieņēma vācu karaspēks. 1918. gada 6. novembrī Ļubļinā kādu laiku darbojās pirmā neatkarīgās Polijas valdība. Starpkaru periodā 40% no Ļubļinas iedzīvotājiem bija ebreji. Pilsētā tika nodibināta pirmā lidmašīnu ražotne Polijā.

Otrā pasaules kara laikā no 1939. gada līdz 1944. gadam Ļubļina bija Polijas okupēto teritoriju ģenerālgubernatūras (*Generalgouvernement für die besetzten polnischen Gebiete*) sastāvā. Operācijas "Reinhards" galvenā bāze. Netālu no pilsētas bija izveidota Maidanekas nāves nometne. 1944. gadā pilsētas teritoriju ieņēma Sarkanā armija un līdz 1945. gada janvārim tā bija PSRS ieņemtās Polijas daļas galvaspilsēta.

Pēckara gados Ļubļinā tika nodibināta autorūpnīca (mikroautobusi "Zuk"). 1980. gada jūlijā visā Ļubļinas apkārtnē sākās masveida streiki, kas noveda pie arodbiedrības "Solidarnošč" izveides.

## Cilvēki
Ļubļinā ir dzimuši:

* Boleslavs Beruts (*Bolesław Bierut*, 1892—1956) — politiķis
* Jaceks Bonks (*Jacek Bąk*, 1973) — futbolists
* Johanness Cukertorts (*Johannes Zukertort*, 1842—1888) — šahists
* Henriks Veņavskis (*Henryk Wieniawski*, 1835—1880) — vijoļnieks

## Atsauces

## Ārējās saites

* Ļublinas vēsture
Māksla

Par **mākslu** tiek runāts saistībā ar dažādām cilvēka rīcības formām dažādu tādu materiālu un nemateriālu lietu radīšanu, kam piemīt kaut kāda vērtība attiecībā uz mentālajām spējām (psihi jeb prātu), maņām un emocijām. Tādēļ māksla rodas tad, kad cilvēks kaut kā sevi izpauž.

Vārds "māksla" tiek lietots saistībā ar dažādiem radošās izpausmes veidiem, piemēram, mūziku, literatūru, fotomākslu, deju, teātri u.c. Visbiežāk par to runā saistībā ar vizuālajām mākslām, piemēram, glezniecību, tēlniecību un grafiku. Tomēr par mākslu runā arī saistībā ar citiem mākslas veidiem, kas iedarbojas uz pārējām maņām, piemēram, mūzika iedarbojas uz dzirdi. Filosofijas nozare, kas nodarbojas ar jautājumiem par mākslu ir estētika.

Tradicionāli jēdziens "māksla" tiek lietots, lai apzīmētu jebkādu prasmi vai meistarību. Nozīme mainījās Romantisma laikmetā, kad mākslu sāka uzskatīt par "īpašu cilvēka prāta spēju līdzās reliģijai un zinātnei". Kopumā māksla ir cilvēka rīcības rezultāts, kas radīts ar nolūku stimulēt cilvēka maņas un mentālās spējas, it kā pārnesot emocijas un/vai idejas. Neskaitot šādu aprakstu, nav vienas konkrētas mākslas definīcijas. Māksla spēj arī atainot abstraktu domu un tās izpausmes var izvilināt mākslas baudītājā iepriekš neapzinātas vai slēptas emocijas.

Mākslas aprakstīšana īpaši sarežģīta kļuva 20. gadsimtā. Ričards Volheims (*Richard Wollheim*) nošķir trīs pieejas: reālistu, kas estētisko kvalitāti uzskata par absolūtu vērtību - neatkarīgu no cilvēka; objektīvistu, kas arī to uzskata par absolūtu vērtību, taču atkarīgu no sabiedrības uzskatiem kopumā; un relatīvistu pozīciju, kurā estētiskā kvalitāte nav absolūta vērtība, bet gan individuāla atkarībā no katra cilvēka. Lietas var raksturot pēc to autoru nolūka vai tā trūkuma, neskatoties uz šo lietu šķietamo pielietojumu. Piemēram, krūzīte, kas radīta ar nolūku kalpot par tvertni var tikt uztverta par mākslas darbu, ja uz tās ir kāds zīmējums, savukārt, gleznojumi var tikt uzskatīti par praktiskiem priekšmetiem, ja tie radīti masveidā.

Vizuālo mākslu mēdz definēt kā krāsu, formu un citu elementu izvietošanu "tādā veidā, kas modina skaistuma izjūtu, īpaši attēlojot skaisto ar grafisku vai plastisku līdzekļi palīdzību". Volheims mākslas iedabu aprakstījis kā "vienu no izvairīgākajām cilvēka radītās kultūras problēmām".  Tā tikusi definēta kā izpausmes līdzeklis vai līdzeklis emociju un ideju apmaiņai, līdzeklis pašu formas elementu iepazīšanai un novērtēšanai kā arī kā *[[mimēze]]* jeb attēlojums. Ļevs Tolstojs aprakstījis mākslu kā netiešu līdzekļu izmantošanu saziņai starp cilvēkiem. Benedeto Kroče (*Benedetto Croce*) un Rodžers Kolingvuds (*Roger Collingwood*) attīstīja ideālismu - skatījumu, ka māksla pauž emocijas un, ka tādējādi mākslas darbs būtībā pastāv tā autora prātā. Mākslas kā formas izpratne sakņojas Imanuela Kanta filosofijā un 20. gadsimta sākumā to attīstīja Rodžers Fraijs (*Roger Fry*) un Klaivs Bells (*Clive Bell*). Mākslas kā *mimēzes* jeb attēlojuma izpratne sakņojas Aristoteļa filosofijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Cēsu rota

[thumb|300px|Kopvedis [Jānis Skujiņš (pulkvedis)|Jānis Skujiņš (pa labi) ar 4. atsevišķā bataljona virsniekiem Latgales frontē 1919. gada jūlijā-augustā.]]
**Cēsu rota** (pēc 1919. gada 21. marta - **Cēsu bataljons**) bija viena no pirmajām Latvijas karaspēka vienībām, par tās oficiālo dibināšanas datumu uzskata 1918. gada 8. decembri.

## Vēsture
Vienība sāka formēties Cēsīs 1918. gada novembra vidū vēl pirms Latvijas valsts pasludināšanas kā Cēsu pašaizsardzības rota. Tā sastāvēja tikai no brīvprātīgajiem. Rotas dibināšanas ierosme radās Cēsu apkārtnē dzīvojošajiem bijušajiem Krievijas impērijas armijas virsniekiem. Pieteicās vairāk kā 300 brīvprātīgo, taču ieroču pietika tikai aptuveni 50 vīru apbruņošanai. Atlikušie brīvprātīgie izklīda. Rota pamatā sastāvēja no virsniekiem, tikai aptuveni trešā daļa bija instruktori. Par rotas komandieri kļuva virsleitnants Arturs Jansons. 

Saskaņā ar Tautas apsardzības ministra pavēli naktī uz 13. decembri Cēsīs ieradās 12 karavīri no Rīgā formējamās Atsevišķās studentu rotas, bet 20. decembrī Cēsu rotai pievienojās neliela brīvprātīgo nodaļa no Madonas virsleitnanta Jāņa Ezeriņa vadībā.
Cēsu rota bija pirmā Latvijas karaspēka vienība, kura nonāca ugunskontaktā ar uzbrūkošo lielinieku karaspēku - 1. un 4. latviešu strēlnieku padomju pulku. Pirmā sadursme notika 22. decembra vakarā, kad Cēsu rotas izlūki pie Raunas upes negaidīti uzdūrās lielinieku patruļai. Tā kā Cēsu rotas rīcībā bija pārāk maz spēku, un vācu Dzelzsbrigāde atteicās piedalīties Cēsu aizstāvēšanā, rota 23. decembrī pēc pusnakts atkāpās Ieriķu virzienā, bet 24. decembrī atgāja uz Līgatni, kur ieradās 25. decembra rītā. Vēl tajā pašā dienā rota atkāpās līdz Griķu krogam pie Inčukalna. 26. decembrī notika neliela apšaude ar lielinieku priekšposteņiem. Tajā pašā dienā rota saņēma pavēli atiet uz Rīgu, kur ieradās 27. decembra vakarā.

Cēsu rota bija viena no tām nedaudzajām vienībām, kas 3. janvāra rītā kā slēgta vienība atstāja Rīgu. 5. janvārī vienība, saglabājot tās nosaukumu, kā 2. rota tika ieskaitīta Latviešu atsevišķajā bataljonā. Kad Latviešu atsevišķo bataljonu 1919. gada 21. martā pārveidoja par Latviešu atsevišķo brigādi, Cēsu rotu pārformēja par šīs brigādes 2. bataljonu, par bataljona komandieri ieceļot kapteini Jāni Puriņu.

1919. gada 5. augustā, kad Latvijas armijā izveidoja Kurzemes, Vidzemes un Latgales divīzijas, Cēsu II bataljons, apvienojoties ar IV Rīgas bataljonu un VIII Piebalgas bataljonu, kļuva par Kurzmes divīzijas 2. Ventspils kājnieku pulku.

## Cēsu rotas komandieri
* virsleitnants Arturs Jansons (1918. gada novembris - 1918. gada 20. decembris)
* virsleitnants Jānis Puriņš (1918. gada 20. decembris - 1919. gada 5. janvāris)
* kapteinis Jānis Skujiņš (1919. gada 5. janvāris - 1919. gada 10. februāris)

## Informācijas avoti
* Cēsu rota, Historia.lv
*2. Ventspils kājnieku pulks, https://dom.lndb.lv/data/obj/60346.html
Uraninīts

**Uraninīts** (**urāna piķis**, **nasturāns**) ir ar urānu bagāts (88,15%) minerāls, kas galvenokārt sastāv no UO2 (urāna oksīda), bet satur arī UO3, svina, torija un retzemju elementu oksīdus. Tas vienmēr satur arī rādiju un hēliju, kas rodas, urānam sadaloties. Dažreiz tiek uzskatīts, ka franču fiziķis Anrī Bekerels 1896. gadā atklāja radioaktivitāti, izmantojot uraninīta paraugu, taču īstenībā tika izmantoti mākslīgi urāna sāļi. Marija Sklodovska-Kirī atklāja rādiju no Jahimovas (Čehija) atvestā uraninīta paraugā; šajā minerālā tika atklāti arī tādi radioaktīvi elementi kā polonijs un aktīnijs. Arī hēliju atklāja uraninīta paraugā pēc tam, kad šāda elementa eksistenci pierādīja Saules spektroskopiskie uzņēmumi. Uraninīts satur arī nelielu daudzumu svina izotopu — Pb-206 un Pb-207. Šie izotopi ir attiecīgi urāna izotopu U-238 un U-235 radioaktīvās sabrukšanas gala produkts.

Rādija saturs uraninītā — aptuveni 0,1 mg/kg. Uraninīts nelielā daudzumā satur arī ārkārtīgi retu elementu — tehnēciju (ap 0,2 ng/kg), kurš rodas urāna-238 sabrukšanas procesā.

Uraninīts sastopams sulfīdus saturošajās hidrotermālajās dzīslās, kas atrodas skābajos magmatiskajos iežos, piemēram pegmatītos. Minerāls sastopams kā saplūdusi masa, ķekarveida agregāti. Ļoti reti atrodami arī kubiskas formas kristāli. Radioaktivitāte — 70 Bq/g līdz 150 kBq/g.

## Izmantošana
Uraninīts ir galvenā urāna un rādija rūda. No uraninīta iegūtie radioaktīvie metāli tiek izmantoti plutonija iegūšanai tālākai atomenerģijas ieguvei. Aukstā kara laikā un arī mūsdienās, pamatojoties ar nepieciešamību iegūt izejvielas atomenerģētikas nepieciešamībām, uraninīts tiek iegūts kodolieroču izgatavošanai. PSRS savu kodolieroču izejvielas ieguva VDR Rūdu kalnos, kur atrodama labas kvalitātes uraninīta rūda.
Mūsdienās uraninīta ieguves intensitāte ir jūtami kritusies.

## Atradnes
Lielākās uraninīta atradnes ir Kanādas Ziemeļrietumu Teritorijās (Greitbērleiks), kur tas atrodams lielā daudzumā asociācijā ar sudrabu. Visaugstākās kvalitātes uraninīts ar vislielāko urāna saturu atrodams citā Kanādas atradnē — Atabaskas baseinā Saskačevanas ziemeļu daļā. Uraninīts atrodams arī Čehijā (Jahimova), Austrālijā, Vācijā (Rūdu kalni), Kongo (Kasolo), Anglijā, Dienvidāfrikā (Vitvatersranda) un ASV (Ņūhempšīra, Konektikuta, Ziemeļkarolīna, Vaiominga, Kolorādo, Ņūmeksika).

## Atsauces