open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Skujenes pils

thumb|280px|Skujenes pils un baznīca 17. gadsimta kartē.
thumb|280px|Mūra atliekas rietumpusē
**Skujenes pils**  () bija Livonijas ordeņa nocietinājums Skujenē pie Piebalgas-Nītaures ceļa ap puskilometru no vietas, kur tas šķērso Amatas upi. Skujenes draudzes novada centrs. Līdz mūsdienām pils virszemē nav saglabājusies, pilskalnā virszemē esošie mūra fragmenti ir no bijušās pils akmeņiem mūrēto 18.-19. gadsimta Skujenes muižas ēku atliekas. Drupās 20. gadsimtā uzcelta saimniecības ēka, kurā atrodas neliela ekspozīcija. 2020. gados pilskalns atrodas privātīpašumā, ir pieejams un attīrīts un tiek izmantots tūrisma un pasākumu organizācijai.

## Vēsture
Skujenes pils bija daļa no Gaujas koridora aizsardzībai pret lietuviešu karaspēka iebrukumiem celtās nocietinājumu joslas, ko veidoja Ropažu - Mālpils - Nītaures - Zaubes (Jaunpils) - Skujenes ordeņpilis. 1555. gadā minēts, ka Skujenes pils bija tieši pakļauta Livonijas ordeņa landmaršaliem, kas rezidēja Siguldas pilī.
Pirmo reizi Skujenes pils pieminēta kādā Livonijas ordeņa landmaršala parakstītā dokumentā 1440. gadā kā *Schujen*, pēc tam kā *Schuyen* (1445), *Schoen, Schoyn* (1467), *Schugen* (1519) un *Schuien* (1553). 

Livonijas kara laikā krievu un tatāru karaspēks pēc uzvarētās Tirzas kaujas 1559. gada ziemā nesekmīgi uzbruka Cesvaines pilij, tāpēc pagriezās uz ziemeļiem, nodedzināja vāji aizsargātās Smiltenes, Skujenes un Nītaures pilis uz devās Rīgas virzienā.
1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā nodēvēta par Skujenes pilsnovada citadeli (, *Шкуин*).  
Pēc līguma noslēgšanas tās pilsnovadu iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstij piederošās Livonijas Pārdaugavas hercogistes Cēsu vaivadijā. 
Nopostīto pili vairs neatjaunoja.

## Apraksts
Skujenes pils bija no laukakmeņiem celta 50х70 metrus liela taisnstūra veida būve, ko dienvidaustrumu un ziemeļaustrumu pusē sargāja ap 15 metru dziļa Amatas senleja un grava ar Amatā ietekošu strautiņu. Dienvidrietumu pusē bija izrakts 20 metrus plats un 3-5 metrus dziļš aizsarggrāvis, pār kuru veda tiltiņš uz ieeju pilī. Pils mūru iekšpusē bija dzīvojamā māja un stallis.

## Attēli

Skujenes pilskalns (9).jpg|Aizsarggrāvis un austrumpuses muižas ēkas paliekas
Skujenes viduslaiku pils drupas 2.jpg|2016. gada attēlā ēku drupas vēl bija kokiem apaugušas
Skujenes pilskalns (1).jpg|Rietumpuses ēkas drupas ir sliktāk saglabājušās
Skujenes pilskalns (15).jpg|Rietumpuses ēkas mūrējums
Skujenes pilskalns (16).jpg|Estrāde pilskalnā
Skujene1.jpg|Austrumpuses ēkas siena
Skujenes pilskalns (18).jpg|Grava ziemeļaustrumu pusē
Skujenes pilskalns (5).jpg|Vecās sienas un 20. gadsimta noliktava
Skujenes pilskalns (4).jpg|Mūra savienojums ar noliktavu
Skujenes pilskalns (20).jpg|Austrumpuses drupas


## Atsauces

## Ārējās saites

* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
Hāgemeisters

**Hāgemeisters** var būt:

* Heinrihs Hāgemeisters;
* Ludvigs fon Hāgemeisters.

## Skatīt arī
* Hāgemeisteri
Purshia

***Purshia*** DC. ex Poir. ir rožu dzimtas ģints. Šie augi izplatīti Ziemeļamerikā (no Britu Kolumbijas līdz Meksikas ziemeļiem). Tie ir mūžzaļi vai vasarzaļi krūmi; no 30 cm līdz 5 m gari. Ziedi 1 līdz 2 cm diametrā; ar piecām baltām, gaiši dzeltenām vai gaiši rozā ziedlapām.

## Atsauces
Cercocarpus

***Cercocarpus*** Kunth. ir rožu dzimtas ģints. Izplatīta Ziemeļamerikā (no ASV rietumiem līdz Meksikas ziemeļiem). Tie ir krūmi vai nelieli koki, kuri sasniedz 3—6 m, dažreiz līdz pat 13 m augstumā. 

## Ārējās saites
* Potter, D., et al. (2007). *Phylogeny and classification of Rosaceae. Plant Systematics and Evolution*. 266(1–2): 5–43.
Chamaebatia

***Chamaebatia*** Benth. ir rožu dzimtas ģints. Ir krūmi, kas garumā sasniedz 15 cm līdz 2 m. Sastopami Ziemeļamerikā (Kalifornijā un Lejaskalifornijā)

## Atsauces
Bitenes

thumb|Pilsētas bitene (''Geum urbanum'')
**Bitenes** ( L.) ir rožu dzimtas ģints, daudzgadīgi pļavu, retāk mežu augi. Izplatīti visos kontinentos, izņemot Antarktīdu.

Piesakņu lapas ir lielas, daivotas. Augstāk augošas lapas ir mazas un veselas — nedaivotas. Ziedi ir dzelteni, balti vai rozīgi, plaši atvērti, virzīti uz augšu vai zvanveidīgi, savākti pa 3—10 ziediem kopā.

## Sugas
* *[[Geum aleppicum]]* Jacq.
* *[[Geum × borisii]]* Kellerer ex Sünd.
* *[[Geum bulgaricum]]* Pančić
* *[[Geum calthifolium]]* Menzies ex Sm. 
* *[[Geum canadense]]* Jacq.
* *[[Geum coccineum]]* Sm. 
* *[[Geum geniculatum]]* Michx.
* *[[Geum glaciale]]* Adams ex Fisch.
* *[[Geum x heldreichii]]* Hort. ex Bergmans
* *[[Geum × intermedium]]* Ehrh. 
* *[[Geum japonicum]]* Thunb. 
* *[[Geum laciniatum]]* Murray
* *[[Geum latilobum]]* Sommier & Levier
* *[[Geum macrophyllum]]* Willd.
* *[[Geum magellanicum]]* 
* *[[Geum molle]]* Vis. & Pančić
* *[[Geum montanum]]* L. 
* *[[Geum peckii]]* Pursh
* *[[Geum pentapetalum]]* (L.) Makino
* *[[Geum pyrenaicum]]* Mill.
* *[[Geum quellyon]]* Sweet 
* *[[Geum radiatum]]* Michx.
* *[[Geum reptans]]* L.
* *[[Geum rhodophaeum]]* Stoj. & Stef.
* *[[Geum rivale]]* L. 
* *[[Geum rossii]]* (R.Br.) Ser.
* *[[Geum triflorum]]* Pursh 
* *[[Geum urbanum]]* L. 
* *[[Geum vernum]]* (Raf.) Torr. & A.Gray
* *[[Geum virginianum]]* L.
* *[[Geum virginicum]]* L.

## Atsauces
Zaubes pils

thumb|370px|Zaubes pilsdrupas pie lielceļa un tiltiņš pāri Dzirnavupei 18. gadsimtā.
**Zaubes pils** jeb **Jirgenburgas pils** (), līdz 1932. gadam **Jaunpils**, bija Livonijas ordeņa nocietinājums Zaubē pie Aizkraukles-Nītaures ceļa, kur tas šķērso Dzirnavupi, kas plūst no Augšezera uz Lejasezeru. Līdz mūsdienām saglabājušās vienīgi atsevišķi ar kokiem apauguši līdz 1,5 metrus augsti pils torņa fragmenti uzkalnā, uz kura tagad atrodas sporta laukums.

## Vēsture
Pils celšanas laiks nav zināms, pēc Johana Arnta uzskatiem tā uzcelta jau 1257. gadā, bet tam nav dokumentētu avotu. Jirgenburgas pils bija viena no *[[Gaujas koridors|Gaujas koridora]]* aizsardzībai pret lietuviešu karaspēka iebrukumiem celtās nocietinājumu joslas, ko veidoja Ropažu - Mālpils - Nītaures - Zaubes (Jaunpils) - Skujenes ordeņpilis. Pils bija tieši pakļauta Livonijas ordeņa landmaršaliem, kas rezidēja Siguldas pilī. 

Pirmo reizi Zaubes pils pieminēta kādā Livonijas ordeņa mestra 1437. gada 22. augustā parakstītā dokumentā kā **Svētā Jura pils** (*Jurgenborgh*), pēc tam atkārtoti kā *Jurgenburg* (1464), *Jurgesborg* (1498), *Georgenberg* (1601), *Giörgiens borg, Georgeburg, Jürgenburg* (1680). 
1482. gadā Jirgenburgas pili nopostīja Rīgas pilsētas karaspēks.
1561. gada 22. martā pēdējais Livonijas ordeņa mestrs Gothards Ketlers Jirgenborgas pili piešķīra ordeņa kancleram Jostam Klodtam (*Jost Clodt*, 1517-1572). 
Livonijas kara laikā Zaubes pili 1577. gada pilnīgi nopostīja krievu un tatāru karaspēks. 
1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā nodēvēta par Jurgensburgas pilsnovada citadeli (, *Юренборг*). Pēc līguma noslēgšanas tās pilsnovadu iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstij piederošās Livonijas Pārdaugavas hercogistes Cēsu vaivadijā.
Poļu-zviedru kara laikā 1601. gadā Zaubes pili ieņēma zviedri, bet jau tajā pašā gadā Polijas-Lietuvas karaspēks pili (*Georgenberg*) atkaroja. Zināms, ka Zviedru Vidzemes laikā 1691. gadā Jirgenburgas pilī notika vilkaču prāva pret 85 gadus veco Tīsu.

## Apraksts
Zaubes pils bija uzcelta no laukakmeņiem Dzirnavupes (Bērzupītes) labajā stāvkrastā pie Augšezera. Dienvidu pusē iepretim dzirnavu dīķim pacēlās četrstūrains pils tormis ar divus metrus biezām sienām un 5х6 metrus lietu iekštelpu. Pils pamati aizņēma 46-50х70 metrus lielu laukumu, tās dienvidaustrumu stūrī iekšpusē bija 24х8 metrus liela dzīvojamā ēka.
  
## Atsauces

## Ārējās saites
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
Sieversia

***Sieversia*** Willd., 1811 ir rožu dzimtas ģints. Dažos avotos šī ģints tiek pieskaitīta pie *[[Geum]]* ģints. Tie ir nelieli krūmi. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Retēji

**Retēji** (*Potentilla*) ir rožu dzimtas ģints, kurā ietilpst apmēram 300 sugas. Agrāk ģintī ietilpa vairākas tagad patstāvīgas ģintis, tai skaitā: *Argentina*, *Comarum*, *Dasiphora*, *Drymocallis* un *Sibbaldiopsis*. Daudzas retēju sugas satur miecvielas. Tautas medicīnā daudzas sugas izmanto pret dažādām slimībām. *[[Stāvais retējs|Stāvā retēja]]* sakneni () izmanto tradicionālajā medicīnā. Maura retēju izmanto tautas medicīnā un homeopātijā kā pretkrampju līdzekli. Medus bites no maura retēja iegūst nektāru un ziedputekšņus.

## Skatīt arī
* Retēju sugu saraksts

## Atsauces
Coluria

***Coluria*** R.Br. ir rožu dzimtas ģints — daudzgadīgi zāļaugi; sasniedz garumā līdz 30 cm. Auglis ir riekstveidīgs. Aug Sibīrijā un Mongolijā. 2007. gadā pēc rožu dzimtas sistemātikas pārskates, *Coluria* ģints tika ieslēgta *[[Geum]]* ģintī.

## Atsauces
Mālpils viduslaiku pils

thumb|280px|Lemburgas pils un baznīcas plāns 17. gadsimtā (no Zviedrijas kara arhīva).
thumb|400px|Sānskats uz daļēji nopostīto Lemburgas pili 17. gadsimtā (no Zviedrijas kara arhīva).

**Mālpils viduslaiku pils** jeb **Lemburgas pils** () bija Livonijas ordeņa nocietinājums Mergupes labajā krastā Mālpilī pie senā Siguldas-Lielvārdes ceļa. Līdz mūsdienām saglabājušās vienīgi atsevišķi pils mūra fragmenti uzkalnā, uz kura tagad atrodas ciema estrāde.

## Vēsture
Lemburgas pils uzcelta netālu no seno līvu Vīnkalna pilskalna. Tā bija viena no *[[Gaujas koridors|Gaujas koridora]]* aizsardzībai pret lietuviešu karaspēka iebrukumiem celtās nocietinājumu joslas, ko veidoja Ropažu - Mālpils - Nītaures - Zaubes - Skujenes ordeņpilis. Pils bija tieši pakļauta Livonijas ordeņa landmaršaliem, kas rezidēja Siguldas pilī. 

Pirmo reizi Mālpils ordeņa pils hronikā pieminēta 1413. gadā kā *Lemburg*, pēc tam kā *Lennburg* (1442), *Lemborg* (1446), *Lehmborch* (1466), *Leenborch* (1467), *Lemborg* (1469), *Leemborch* (1498),  *Lemburch, Lemburg* (1500).
 
Livonijas kara laikā Lemburgas pili 1577. gada pilnīgi nopostīja krievu un tatāru karaspēks. 
Iespējams, ka 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā nodēvēta par Mālpils pilsnovada citadeli (, ), pēc līguma noslēgšanas Mālpils pilsnovadu iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstij piederošās Livonijas Pārdaugavas hercogistes Cēsu vaivadijā.
Poļu-zviedru kara laikā 1601. gadā Mālpils pili ieņēma zviedri, bet jau tajā pašā gadā Polijas-Lietuvas karaspēks pili atkaroja.
Poļu-zviedru kara laikā 1626. gadā Polijas-Lietuvas karavīri atkāpjoties uzspridzināja Mālpils ordeņa pils sienas, pēc tam tā vairs nav atjaunota.

## Apraksts
Mālpils ordeņa pils bija uzcelta no laukakmeņiem Mergupes labajā stāvkrastā. Pils austrumu pusē ir 13 metrus augsta nogāze, mazāk aizsargātajā ziemeļu pusē bija izrakts piecus metrus plats aizsarggrāvis. Ziemeļrietumu stūrī atradās sargtornis, kas sargāja ziemeļu puses ieeju pilī. Pils pamati aizņēma 95х47,5 metrus lielu laukumu, kas bija pārdalīts ar šķērssienu. Vienā pusē atradās dzīvojamā ēka.


Mālpilsi ordulinnuse asupaik 01.JPG
Mālpilsi ordulinnuse asupaik 02.JPG
Mālpilsi ordulinnuse asupaik 03.JPG
Mālpilsi ordulinnuse asupaik 04.JPG


## Atsauces

## Ārējās saites
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
Mežvalde

**Mežvalde**, agrāk arī **Mežamuiža**, ir ciems Kuldīgas novada Rumbas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Riežupes krastā pie autoceļa P120  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas. Mežvaldē atrodas pagasta pārvalde, bibliotēka, veikals, Kuldīgas mežniecība, vairāki uzņēmumi. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap Kuldīgas mežmuižas (*Forstei zu Goldingen*) centru. Attīstījusies kā mežsaimniecības, mežrūpniecības un kokapstrādes centrs, padomju laikā arī kā ciema padomes centrs.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Lejas

**Lejas** var būt:
* Lejas — apdzīvota vieta Annas pagastā
* Lejas — apdzīvota vieta Rumbas pagastā
Lejas (Rumbas pagasts)

**Lejas**, agrāk — **Griķi**, ir ciems Kuldīgas novada Rumbas pagastā. Izvietojies pagasta austrumdaļā Veldzes upes krastā pie autoceļa V1270  no pagasta centra Mežvaldes,  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Griķu muižas *(Grükken)* centru.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Veldze (ciems)

**Veldze** ir ciems Kuldīgas novada Rumbas pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Veldzes upes krastā starp autoceļiem P120 un P121  no pagasta centra Mežvaldes,  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas.

## Atsauces
Veldze (nozīmju atdalīšana)

**Veldze** var būt:

* Veldze, atspirdzinājums, slāpju remdējums 
* Veldze (personvārds), personvārds, kas iekļauts arī latviešu vārdadienu kalendārā

## Vietvārds
* Veldze (upe) — upe, Riežupes pieteka
* Veldze — apdzīvota vieta Rumbas pagastā
* Veldze — upe, Līčupes pieteka
* Rumbenieku agrākais nosaukums

## Cita nozīme
* Veldze (rūpnīca), bezalkoholisko dzērienu rūpnīca Rīgā
Veldze (upe)

**Veldze** (vidustecē saukta arī **Krēslas upīte**, **Piņķupīte**, **Griķupe**) ir Riežupes kreisā krasta pieteka Kuldīgas novada Kabiles un Rumbas pagastos. Sākas no grāvju sistēmas Ēģenieku purva rietumu malā Kabiles pagastā. Augštecē tek pa Austrumkursas augstieni, lejtece — pa Pieventas līdzenumu. Augštece un vidustece līdz autoceļam P120 regulēta. Lejtecē upe stipri līkumaina, vairāki ūdenskritumi. Ietek Riežupē pie Rumbeniekiem. Lielākās pietekas ir Bāliņstrauts, Serenvalks, Ezervalks un Plocis (visas kreisās).

Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Lejas un Veldze. Upi šķērso autoceļi P120 un P121.

## Atsauces
Piņķupīte

**Piņķupīte** var būt:

* Piņķupīte — upe, Alokstes pieteka

* Veldzes cits nosaukums vidustecē.
Retēju sugu saraksts

**Retēji** ( L.) ir samērā liela ģints no rožu apakšdzimtas rožu dzimtā, kurā ietilpst 200 līdz 500 sugu.  2010. gadā *Soják* izdalījis *[[Argentina (rožu ģints)|Argentina]]* Hill. patstāvīgā ģintī no *Potentilla*. *Potentilla* *[[sensu strictu]]* taksonomiski ir ļoti sarežģīta ģints. Daudz sugu ir apomiktiskas () un dažas, iespējams, ir hibrīdi.

Ģints apraksts pamatots uz morfoloģiskiem kritērijiem, galvenokārt lapu formas, novietošanās veida un matainā apvalka tipa. *Boisser* 1872. gadā iedalījis ģinti divās lielās sekcijās: *Fragariasterum* Koch. un *Eupotentilla* Koch. *Wolf* savukārt arī iedalījis ģinti 2 sekcijās, vairākās apakšsekcijās un sugu grupās. Pamatojoties uz *Wolf* klasifikāciju, daži autori, tai skaitā *Juzepczuk* (1941), *Schiman Czeika* (1969) un *David* (1972), akcentēja diagnostisku un taksonomisku morfoloģisku grupu piederību ģintīm.

Latvijas teritorijā sastopamas šādas sugas:
* *[[Potentilla anglica]]* Laichard. — pazvilu retējs
* *[[Potentilla anserina]]* L. — maura retējs
* *Potentilla arenaria* Borkh. — smiltāja retējs
* *[[Potentilla argentea]]* L. — sudraba retējs
* *[[Potentilla bifurca]]* L. — dakšainais retējs
* *[[Potentilla canescens]]* Besser
* *[[Potentilla collina]]* Wibel 
* *[[Potentilla crantzii]]* (Crantz) Beck ex Fritsch — Kranca retējs
* *[[Potentilla erecta]]* (L.) Raeusch. — stāvais retējs
* *[[Potentilla goldbachii]]* Rupr. — Goldbaha retējs
* *[[Potentilla heidenreichii]]* Zimmeter — Heidenreiha retējs
* *[[Potentilla heptaphylla]]* L.
* *[[Potentilla impolita]]* Wahlenb. — blāvais retējs
* *[[Potentilla intermedia]]* L. — vidējais retējs
* *[[Potentilla leucopolitana]]* P.J. Müll. — Vaisenburgas retējs
* *[[Potentilla norvegica]]* L. — Norvēģijas retējs
* *[[Potentilla recta]]* L. — taisnais retējs
* *[[Potentilla reptans]]* L. — ložņu retējs
* *[[Potentilla silesiaca]]* R. Uechtr. — Silēzijas retējs
* *[[Potentilla supina]]* L. — zemais retējs
* *[[Potentilla thyrsiflora]]* Hülsen ex Zimmeter — ķekarziedainais retējs
* *[[Potentilla wiemanniana]]* Günther et Schummel
* *[[Potentilla × subcinerea]]* Borbás
* *[[Potentilla × suberecta]]* Zimmeter

## A

## B

## C

## D

## E

## F

## G

## H

## I

## J

## K

## L

## M

## N

## O

## P

## Q

## R

## S

## T

## U

## V

## W

## X

## Y

## Z

## Hibrīdi

## Atsauces

## Literatūra
* J. Soják Dr. *List of names of Potentilla species (Rosaceae) omitted or inexactly cited in the Index Kewensis (1895–2002)*. V. 116, Issue 5-6:290–293, 2005 

## Ārējās saites
* *[http://www.theplantlist.org/browse/A/Rosaceae/Potentilla/ Potentilla] *. The Plant List: the working list of all plant species
* *[http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2010/browse/tree/id/2282113 Potentilla]*. Catalogue of Life: 2010 Annual Checklist
Saldskābmaize

right|250px|thumb|Saldskābmaizes šķēle

**Saldskābmaize** ir latviešu tradicionālais maizes veids, ko parasti cep no sijātajiem (700. tipa) rudzu miltiem, mīklu noplaucējot un pēc tam ieraudzējot, kas sniedz tai raksturīgi saldeni skābo garšu. Retāk saldskābmaizi cep arī no kviešu miltiem vai rudzu-kviešu miltu sajaukuma, taču šāda maize ātrāk sacietē un nav tik smaržīga. Agrāk latvieši saldskābmaizi, līdzīgi kā kviešu maizi, cepa tikai uz svētkiem.

Tradicionāli maiznieki uzskatīja, ka saldskābmaizes mīklas plaucēšana jāveic tieši apses koka kublos, jo šādi maize ieguva izteiktāku smaržu un garšu. Tas izskaidrojams ar to, ka mucu sieniņās no iepriekš ieraudzētajiem plaucējumiem saglabājas pienskābes baktērijas, kas, plaucējumam atdziestot, pakāpeniski uzsāka pienskābo rūgšanu, vienlaikus kavējot nevēlamo mikroorganismu attīstību. Lai veicinātu cietes pārcukurošanos un saldenās garšas veidošanos, rūgšanas laikā pa kublu laiku pa laikam uzsita. Mūsdienās higiēnisku apsvērumu dēļ apses kublus parasti vairs neizmanto un mīklai ieraugu pievieno.

## Atsauces
Kandava (stacija)

**Kandava** ir dzelzceļa stacija dzelzceļa līnijā Ventspils—Tukums II starp Līgciema un Pūres stacijām. Tā atrodas Tukuma novada Kandavas pagastā, ciematā Kandavas stacija (agrāk Bebrupe), 8 km no Kandavas centra. Stacijā saglabājusies sākotnējā stacijas ēka, kas apmūrēta ar ķieģeļiem.

Līdz 1921. gada 1. janvārim tika saukta par Cēres staciju, pēc tam ieguvusi Kandavas nosaukumu. Pēc pasažieru vilciena Rīga—Ventspils atcelšanas 2001. gadā stacija tiek izmantota tikai kravas vilcieniem.

## Ārējās saites
* Железнодорожная станция Кандава 

## Atsauces
Koptu kalendārs

**Koptu kalendārs**, dēvēts arī par **Aleksandrijas kalendāru**, ir solārais kalendārs, ko izmanto Koptu pareizticīgā baznīca. Šis kalendārs ir balstīts uz senēģiptiešu kalendāru.

Lai izvairītos no kalendāro datumu sezonālām nesakritībām, 238. gadā p.m.ē. Ēģiptes valdnieks Ptolemajs III Evergets mēģināja veikt senā kalendāra reformu, kas paredzēja sesto papildu dienu katru ceturto gadu. Tomēr šo reformu neapstiprināja ēģiptiešu priesteri un tauta, un jaunā kalendāra izveide tika atlikta līdz mūsu ēras 25. gadam, kad senēģiptiešu kalendāru reformēja Romas imperators Oktaviāns, kurš saglabāja senēģiptiešu kalendāra sinhronizāciju ar jaunizveidoto Jūlija kalendāru. Pēc reformas senēģiptiešu kalendāru pārsauca par koptu kalendāru. Tā gadi un mēneši sakrīt ar etiopu kalendāru, tikai tiem ir dažādi numuri un nosaukumi.

## Koptu kalendāra mēneši

## Ārējās saites
Edīte Sēdergrāna

**Edīte Irēne Sēdergrāna** (; dzimusi , mirusi ) bija Sanktpēterburgā dzimusi Somijas zviedru dzejniece. Sēdergrāna bija viena no pirmajiem modernisma pārstāvjiem zviedru literatūrā. Ietekmējusies no franču simbolisma, vācu ekspresionisma un krievu simbolisma. Pirmo dzejoļu krājumu publicēja 24 gadu vecumā 1916. gadā. Mirusi no tuberkulozes 31 gadu vecumā, nepiedzīvodama savas dzejas vispārēju atzīšanu.

## Ārējās saites
Lugažu pils

thumb|270px|Lugažu pils plāns no 1692. gada.
[thumb|270px|Lugažu pilsmuižas skats no rietumiem 1801. gadā ar zemes valni agrākās pils vietā (no [Broces kolekcijas).]]
**Lugažu ordeņa pils** () bija Livonijas ordeņa nocietinājums Lugažos pie robežas ar Tērbatas bīskapiju. Līdz mūsdienām saglabājies vienīgi zemes valnis bijušās pils austrumu pusē.

## Vēsture
Lugažu ordeņa pils uzcelta pie Tērbatas bīskapijas robežas pie senā lielceļa, kas veda no Tērbatas uz Ērģemi. Tā atradās Ērģemes pilsnovadā, kas bija pakļauts Livonijas ordeņa mestriem. 
Par pils celšanas gadu min 1334. gadu, bet dokumentos tā pieminēta 1431. gadā kā *Lude* vai *Luhde*. 1518. gadā to izlēņoja Johanam fon Pletenbergam (*Johann von Plettenberg*).

Livonijas kara laikā Lugažu ordeņa pils kļuva par robežnocietinājumu pret atkārtotiem krievu un tatāru karaspēka uzbrukumiem no Krievijas caristes ieņemtās Tērbatas bīskapijas teritorijas. 1560. gada 2. augustā pie Lugažu - Ērģemes ceļa notika Ērģemes kauja, kurā krita vai tika saņemta gūstā gandrīz visa Livonijas ordeņa vadība. 
1562. gada oktobrī Sigismunds II Augusts Ērģemes pilsnovadu iznomāja Somijas hercogam Juhanam, 1575. gadā to ieņēma Livonijas ķēniņš Magnuss, bet 1578. gadā Polijas-Lietuvas karaspēks.

Pēc kara beigām 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā bijušā īpašnieka vārdā nodēvēta par Pletenberga pilsnovada citadeli (, *Плетенберг*). Pēc līguma noslēgšanas Ērģemes pilsnovadu iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstij piederošās Livonijas Pārdaugavas hercogistes Pērnavas vaivadijā.

Poļu-zviedru kara laikā 1621. gadā Lugažu pili ieņēma zviedri, 1624. gadā karalis Gustavs II Ādolfs pili dāvāja Hansam Vrangelim, kura pēcnācējiem Lugažu pilsmuiža (*Schloß Lude*) Lugažu draudzes novadā piederēja līdz 1818. gadam. Viņi pili nav atjaunojuši un tās akmeņi izmantoti apkārtējo ēku celtniecībai.

## Apraksts
Lugažu ordeņa pils celta no laukakmeņiem pie aizdambēta strauta, kas padarīja pili grūtāk ieņemamu no rietumu puses. Mazāk aizsargātajā austrumu pusē bija uzbērts četrus metrus augsts aizsargvalnis. 
Pilij bija taisnstūra forma ar diviem apaļiem torņiem pie ieejas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
Slokas stadions

**Jūrmalas pilsētas stadions "Sloka"** ir stadions Jūrmalā, Slokā. Stadiona īpašnieks ir Jūrmalas pilsētas dome.

Stadions tiek izmantots futbola spēlēm un savas mājas spēles tajā aizvada komanda FK Spartaks. Stadionu treniņiem un sacensībām izmanto arī Jūrmalas Futbola skolas un Jūrmalas Sporta skolas regbija audzēkņi.

Stadionā ir divi futbola laukumi, vieglatlētikas sektori un skrejceļš. Galvenā laukuma tribīņu ietilpība ir 2500 skatītāju vietas.

## Vēsture
2007. gadā stadiona veikta rekonstrukcija. 2025. gadā noslēdzās stadiona mākslīgā zāliena laukuma pārbūve, kā arī apgaismojuma izbūve un citi infrastruktūras labiekārtošanas darbi. Mākslīgā zāliena laukums paplašināts no 5400 uz 6400 kvadrātmetriem. Uzstādīti 25 metrus augsti apgaismes stabi un apgaismojuma prožektoru bloki, kas nodrošinās nepieciešamo gaismas intensitāti, lai stadionā varētu rīkot augstāka līmeņa starptautiskās izlašu un klubu futbola spēles.

## Atsauces
Māršala Salu administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Māršala Salas|Māršala salu novietojums]]
**[[Māršala Salas|Māršala Salu]] administratīvo iedalījumu** veido **24 pašvaldības**, kas atbilst 24 Māršala Salu apdzīvotajām salām un atoliem. Māršala Salu sastāvā ir arī 10 neapdzīvotas salas/atoli. Visas Māršala Salu sastāvā iekļaujošās 34 salas ir izvietojušās 2 lielās salu grupās — Ralika salas un Rataka salas.

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Apdzīvotās salas/atoli (pašvaldības)

## Neapdzīvotās salas/atoli

## Atsauces
Krāslavas ordeņa pils

thumb|270px|Pilsdrupas Krāslavas Teātra kalnā (D. Strukovs, 1864).

**Krāslavas ordeņa pils** (, ) bija Livonijas ordeņa nocietinājums Krāslavas Teātra kalnā. Līdz mūsdienām saglabājies vienīgi zemes valnis un daži mūra fragmenti.

## Vēsture
Iespējamais Krāslavas ordeņa nocietinājums uzcelts Teātra kalnā pie senā Daugavas ūdensceļa. Tā atradās Daugavpils komturejas teritorijā. 
Pils celšanas gads nav zināms, bet dokumentos tā pieminēta 1558. gadā, kad Livonijas ordeņa mestrs Vilhelms fon Firstenbergs to izlēņoja savam vasalim Engelbrehtam Plumperam.

Livonijas kara laikā Krāslavu ieņēma Krievijas caristes karaspēks. 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā Krāslavas pils nav pieminēta, pēc līguma noslēgšanas Krāslavas pilsnovads tika iekļauts Pārdaugavas hercogistes, vēlāk Inflantijas vaivadijas teritorijā. 1626. gadā Krāslavas muižu nopirka Līdinghauzenu&nbsp;— Volfu dzimta, pēc tam tā piederēja Čapskiem, no 1729. gada Plāteriem.

## Apraksts
Krāslavas nocietinājums bija celts no laukakmeņiem, tā izmēri bija 20х15 metri, sienu biezums ap vienu metru.

Krasłaŭ, Dźvina. Краслаў, Дзьвіна (N. Orda, 1875-76).jpg|Pilsdrupas (pa kreisi kalnā) un Plāteru pils (Napoleons Orda, ap 1875)
Krāslavas pilsdrupas 1914. gadā.jpg|Pilsdrupas 1914. gadā.


## Atsauces

## Ārējās saites
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942, 28. lpp
Baltic Records Group

***Baltic Records Group*** ir 2001. gada 29.oktobrī dibināta mūzikas izdevniecība. Mūzikas izdevniecības *Baltic Records Group* direktors ir Arvīds Mūrnieks. *Baltic Records Group* katalogā ir 500 dziesmu, pašu izdoto autoru, komponista Aleksandra Kublinska un Marijas Naumovas darbi. Kompānijas māslinieku vidū ir Olga Rajecka, grupa “Dakota”, Kaspars Dimiters un vēl citi Latvijā pazīstami mūziķi un Itālijas *[[DJ Benny Benassi]]*.

## Vēsture
2001. gadā kompānija dodot priekšroku latviešu mūzikas izdošanai. *Baltic Records Group* sadarbības partneru vidū ir rietumu firmas un šīs mūzikas kompānijas ierakstu izplatībai starptautiskā līmenī palīdz arī tās direktora dalība starptautiskajā mūzikas tirgū MIDEM. Kompānija pārvalda kādreizējās skaņu ierakstu studijas Melodija, tagad RSIS kataloga daļu.

## Mākslinieki
Galvenie kompānijas mākslinieki ir:
* Marija Naumova
* Olga Rajecka
* Niks Matvejevs
* Kaspars Dimiters
* Viktors Lapčenoks
* Mārtiņš Brauns
* Dakota
* Aparāts
* Andris Ābelīte

Kompānijas pievēršas arī retro — estrādes mūzikas izdošanai, klajā nākušas Latvijas Gadalaiku izlases:
* Ojāra Grīnberga
* Imanta Skrastiņa
* Edgara Liepiņa
* Eduarda Rozenštrauha
Kopumā kompānijas žanru amplitūda svārstās no kora un bērnu mūzikas līdz aktuālai deju mūzikai, galveno uzmanību pievēršot rokam un popmūzikai.

## Atsauces
Jaunzēlandes administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Jaunzēlandes novietojums]]
**[[Jaunzēlande]]s administratīvo iedalījumu** veido **16 reģioni**. Jaunzēlande pārvalda arī **2 brīvi asociētās valstis**, **1 aizjūras teritorija** un **3 teritorijas un salas**. Reģioni sīkāk iedalās **67 teritoriālās pašvaldībās**, no kurām 12 ir pilsētu pašvaldības, 53 distriktu pašvaldības, Oklendas pašpārvalde un Četema salas. No reģioniem pēc platības lielākais ir Kenterberija (45 346 km²), bet mazākais — Nelsona (445 km²). Pēc iedzīvotāju skaita lielākais reģions ir Oklenda (1 527 100 iedzīvotāji), bet mazākais — Vestkosta (32 800 iedzīvotāji).

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums
400px|thumbnail|Jaunzēlandes teritorijas

### Reģioni

### Brīvi asociētās valstis

### Aizjūras teritorija

### Teritorijas un salas

## Atsauces
Indricas ordeņa nocietinājums

thumb|270px|Indrica (''Indriza'') 1854. gada kartē.
**Indricas ordeņa nocietinājums** (, ) bija Livonijas ordeņa Daugavpils komturejas nocietinājums Stirnupes labajā krastā pie Polockas kņazistes, vēlāk Lietuvas dižkunigaitijas robežas. Līdz mūsdienām saglabājies vienīgi zemes valnis un daži mūra fragmenti Kalniešu pagastā.

## Vēsture
1471. gadā Indricā notika Daugavpils komtura un Rēzeknes fogta sarunas ar Polockas vaivadu par tirdzniecības sakaru attīstīšanu. Livonijas ordeņa mestrs 1533. gadā Indricu izlēņoja bruņiniekam Plāteram. Livonijas kara laikā Krāslavu ieņēma Krievijas caristes karaspēks. 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā Indrica nav pieminēta, pēc līguma noslēgšanas Krāslavas pilsnovads tika iekļauts Pārdaugavas hercogistes, vēlāk Inflantijas vaivadijas teritorijā. Plāteru dzimta Indricas pilī saimniekoja līdz 1729. gadam, kad par tās rezidenci kļuva Krāslavas muižas pils. Indricas muiža palika Plāteru īpašumā līdz pat 1920. gada agrārajai reformai, bet sākotnējās ēkas vairs netika atjaunotas un pamazām sabruka.

## Arheoloģisko izrakumu rezultāti
1926. gadā Indricas pilskalnu uzmērīja Ernests Brastiņš. 
1982.-1985. gadā Indricas ordeņa nocietinājuma vietā notika arheoloģiskie izrakumi. Indricas nocietinājums atradās pakalnā pie Daugavpils-Polockas lielceļa 300 metru attālumā no Daugavas labā krasta. Cietokšņa rietumu pusi aizsargāja trīs metrus dziļš un ap 10 metrus garš aizsarggrāvis.

Sākotnēji šajā pilskalnā atradusies koka pils, bet 1530. gados uzbūvēta mūra pils no laukakmeņiem, bet pagrabu būvē izmantoti arī ķieģeļi. Tās izmēri bija 18х12 metri, sienu biezums 1,2 metri. Ziemeļrietumu pusē atradās 6х6 metrus liels kvadrātveida tornis ar pagrabu zem tā. Ziemelrietumos bija ieeja, bet pie ziemeļu sienas bija iebūvēta krāsns. Pilskalna ziemeļu daļā atradās saimniecības ēkas.

## Atsauces
Latvijas pilsētu amatierteātri

**Latvijas pilsētu amatierteātri** ir mākslinieciskās pašdarbības kolektīvi. Atšķirībā no profesionālajiem teātriem, tajos var darboties jebkurš interesents. Šie teātri atrodas dažādās Latvijas pilsētās.

## Par Latvijas amatierteātriem

Latvijā ir vairāku veidu teātri — valsts dibinātie, nevalstiskie jeb neatkarīgie, projektu un amatierteātri.

Amatierteātri būtiski atšķiras no citiem teātriem, jo tajos var piedalīties jebkurš interesents. Parasti amatierteātru un amatierteātru studiju dalībniekiem nav profesionālas aktiera izglītības. Amatierteātru mākslinieciskais līmenis mēdz būt dažāds. Darbība amatierteātrī ir lieliska iespēja pilnvērtīgi pavadīt brīvo laiku.

Latvijā darbojas aptuveni 360 amatierteātri ar vairāk nekā 4000 dalībniekiem.
No režisoriem, kuri vada Latvijas amatierteātrus:
* 48% ir ieguvuši augstāko profesionālo izglītību,
* 27% ir vidējā speciālā izglītība,
* 25% nav profesionālās izglītības.
Latvijas amatierteātri tiek finansēti no pašvaldību budžeta.

## Amatierteātri Latvijas pilsētās
(*2015. gada dati*)

### Rīga

### Daugavpils

### Jēkabpils

### Jelgava

### Jūrmala

### Liepāja

### Rēzekne

### Ventspils

### Ainaži

### Aizkraukle

### Aizpute

### Aknīste

### Alūksne

### Baldone

### Balvi

### Bauska

### Brocēni

### Cēsis

### Cesvaine

### Dobele

### Durbe

### Gulbene

### Ikšķile

### Ilūkste

### Jaunjelgava

### Kārsava

### Krāslava

### Kuldīga

### Lielvārde

### Limbaži

### Līvāni

### Lubāna

### Madona

### Mazsalaca

### Ogre

### Pāvilosta

### Piltene

### Pļaviņas

### Preiļi

### Rūjiena

### Sabile

### Salacgrīva

### Salaspils

### Saldus

### Saulkrasti

### Sigulda

### Skrunda

### Smiltene

### Staicele

### Strenči

### Talsi

### Tukums

### Valdemārpils

### Valka

### Viesīte

### Viļaka

### Viļāni

### Zilupe

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Vietalva

**Vietalva** ir ciems Aizkraukles novada Vietalvas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā  no novada centra Aizkraukles un  no Rīgas.

Uz dienvidiem no Vietalvas atrodas sporta komplekss "Mailes", kurā atrodas distanču slēpošanas trase un biatlona šautuve.

## Vēsture
Izveidojusies uz Vietalvas muižas (*Fehteln*) zemes, 1814. gadā uzcēla luterāņu baznīcas ēku, kuras fasāde ir saglabājusies tāda, kāda bija pēc Vietalvas-Ērgļu kaujām 1944. gada 21.—24. augustā — ložu sašauta, bez torņa. Katru mēnesi tajā notiek dievkalpojumi.

Vietalvas muiža Šturns 1661.jpg|Vietalvas ciems (*Fehtell*) 17. gadsimtā (Šturns, 1661)


## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Vietalvas-Ērgļu kaujas
1944. gada 18. jūlijā netālu no Šķaunes pāri Latvijas robežai ienāca 130. latviešu strēlnieku korpuss pilnā sastāvā ar komandieri ģenerālmajoru Detlavu Brantkalnu priekšgalā. 1944. gada  2. – 6. augustā korpuss devās uzbrukumā atkāpjošamies vācu karaspēkam ziemeļaustrumos no Steķiem, Medņu – Antužu virzienā un sasniedza Aiviekstes kreiso krastu.

Pēc Krustpils ieņemšanas 130. korpusa apakšvienības 10. augustā forsēja Aivieksti un izveidoja placdarmu upes labajā krastā.

Īpaši smagas bija 130. latviešu korpusa asiņainās kaujas  Aiviekstes, Krustpils un Vietalvas apkārtnē, kas ilga no 17. līdz 24. augustam un noslēdzās ar Vietalvas ieņemšanu. Vietējā apkārtne bija gandrīz pilnīgi nopostīta, jo no vairāk nekā 30 ēkām neskarta palika tikai viena.

Par izrādīto varonību kaujās pie Vietalvas īpaši tika slavināts 43. latviešu strēlnieku divīzijas gvardes staršina Jānis Roze. Viņš no Vietalvas baznīcas torņa bija koriģējis Sarkanās armijas artilērijas uguni uz Vācijas karaspēka pozīcijām. Par savu varonību viņš izpelnījās I pakāpes Slavas ordeni un kļuva par vienīgo latvieti – visu triju Slavas ordeņa pakāpju kavalieri.

Pēc aculiecinieku stāstījuma, no daudziem kritušajiem un ievainotajiem “ūdens Aiviekstē krāsojies sarkans”. 43. gvardes latviešu strēlnieku divīzijā no 2. augusta līdz 10. oktobrim krita 1192 cilvēki, smagi zaudējumi bija nodarīti arī 308. latviešu strēlnieku divīzijai.

Vietalvas brāļu kapos apbedīti 499 sarkanarmieši.

1968. gadā izveidots Vietalvas brāļu kapu memoriāls, pieminot Otrā pasaules kara notikumus. Zvanu tornis un skulpturāla grupa, kas attēlo Lāčplēša un Melnā bruņinieka cīņu, simbolizē labā un ļaunā pretsparu. Interesanti, ka memoriāla veidošana tika uzticēta arhitektam Edgaram Šēnbergam, kas pats kara laikā bija cīnījies latviešu leģiona 19. divīzijā, bet šo faktu līdz pat 20. gadsimta 80. gadu sākumam spēja noslēpt.

Augusta pirmajā sestdienā tiek organizēts mirušo atceres brīdis brāļu kapos.

## Cilvēki
* Dagnija Staķe (1951), bijusī Saeimas deputāte, ministre.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Andra Rūtiņa raksti par Vietalvas un Odzienas vēsturi
Stigs Resta

**Stigs Resta** (; dzimis  Tallinā) ir igauņu dziedātājs un komponists. 2015. gadā viņš piedalījās 2015. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziedātāju Elinu Bornu un dziesmu "Goodbye to yesterday". Viņi pusfinālā ieguva 3. vietu ar 105 punktiem. Finālā viņi ieguva 7. vietu ar 106 punktiem.
Divzirdziņu aizsardzība

**Divzirdziņu aizsardzība**  ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: **1. e2-e4 e7-e5 2. Zg1-f3 Zb8-c6 3. Lf1-c4 Zg8-f6**.
Tā pieder pie atklātām atklātnēm un tai ir piešķirti Šaha atklātņu enciklopēdijas kodi no C55 līdz C59.
 
## Vēsture
Pirmās šīs atklātnes analīzes atrodamas Polērio rokrakstā (16. gadsimts). Diskusiju par to savos darbos turpinājuši arī citi agrīnie teorētiķi: Džanucio (1597), Dž. Lolli (1763), D. Ponciāni (1782), P. Bilguers un citi. Aktīvu dalību atklātnes izstrādē ņēmuši M. Lange, K. Trakslers, kuru vārdos nosaukti šīs atklātnes paši asākie varianti. Atklātni praksē lietojuši daudzi pasaules šaha lielmeistari un tā populāra arī mūsdienās.

## Stratēģiskā ideja
Divzirdziņu aizsardzībā melnie cenšas jau ar pirmajiem gājieniem pārņemt iniciatīvu, daudzos variantos nevairoties no upuriem.

## Galvenie varianti
### Variants 4. Zf3-g5
* **4. ... d7-d5**
* **4. ... Lc8-c5** Trakslera variants.

### Variants 4. d2-d4 e5xd4
* **5. 0-0 Zf6xe4** 
* **5. 0-0 Lf8-c5** Makša Langes uzbrukums. 
* **5. e4-e5**
### Citi varianti
* **4. Zb1-c3** - Pāreja uz četrzirdziņu aizsardzību.
* 4. **d2-d3**

## Atsauces
Augstrozes pils

thumb|280px|Augstrozes pilsdrupas mūsdienās
**Augstrozes pils** (), līdz 16. gadsimtam **Rozenu pils** (), bija Rīgas arhibīskapijas vasaļu pils 14.—16. gadsimtā senā Rozulas pilsnovada teritorijā pie Augstrozes Lielezera. Līdz mūsdienām saglabājušās 6—7 metrus augsti pils dienvidu mūra sienu fragmenti.

## Vēsture
thumb|280px|Augstrozes pilsdrupas 19. gadsimtā.
Arhibīskapa vasaļa Rozena mūra pils uzcelta pie Limbažu—Valmieras lielceļa 14. gadsimtā. Vietvārds *Rosula* tiek skaidrots kā līvu vārda *ros-ala* ("Rosu novads") latinizēta forma un norāda par seno meslu atkarību no varjagiem rusiem.

Pirmo reizi Oto Rozenam izlēņotās Rozenu pils vārds rakstītajos avotos atrodams 1350. gadā, kad pēc viņa nāves Rīgas arhibīskaps Fromholds fon Fifhūzens Rozenu pili ar sētu (*husz tho Rosen mit hofen*) izlēņoja viņa dēliem Voldemāram un Henekam. 1428. gadā arhibīskaps Hennings Šarpenbergs pili pēc tās īpašnieka Hansa Rozena nāves izlēņoja brālēniem Valdemāram un Kerstenam Rozeniem.
Arhibīskapu un ordeņa savstarpējo cīņu laikā 1479. gadā, kad arhibīskaps Silvestrs Stodevešers noslēdza savienību ar Zviedrijas karali, pili 1482. gadā nesekmīgi aplenca Livonijas ordeņa mestrs Bernds fon der Borhs.
1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā nodēvēta par Augstrozes pilsnovada citadeli (, ), pēc līguma noslēgšanas tās pilsnovadu iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstij piederošās Pārdaugavas Livonijas hercogistes Pērnavas vaivadijā.

Poļu—zviedru kara laikā ēku ieņēma zviedru Sēdermanlandes hercogs Kārlis, bet 1601. gada vasarā pili nopostīja vaivads Šišinskis. Pils vairs netika atjaunota.

1759. gadā Augstrozes pilsmuižu iegādājās Georgs Meijendorfs.
Pēdējais Augstrozes muižas kungu nama īpašnieks pēc 1920. gada zemes reformas bijis Konrāds fon Gernsdorfs, ēkā bijušas ar kobaltziliem zemglazūras zīmējumiem veidotas podiņu krāsnis.

## Apraksts
Augstrozes pils bija uzcelta 30 metrus augsta pakalna virsotnē, ko labi sargāja stāvās nogāzes. Pils pamatmūri apakšpusē bija celti no laukakmeņiem, bet augšpusē no ķieģeļiem. Tie veidoja ovālu sienu 60 metru garumā un 42 metrus garu taisnu sienu ar vārtiem dienvidu pusē. Ovālās sienas biezums bija 1,5—1,8 metri, bet taisnās 2,35 metri.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
Ēdas

**Ēdas** ir ciems Kuldīgas novada Rumbas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos Ēdas upes krastā pie autoceļa P108  no pagasta centra Mežvaldes,  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas. 17. gadsimtā Ēdas *(Eden)* bija ievērojams Kurzemes hercogistes manufaktūru centrs, kur darbojās dzelzsceplis, maltuve, gateris, ražoja lielgabalus, šautenes, mucas. Ēdas dzirnavas ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Benkss

**Benkss** var būt:

* Ērnijs Benkss (*Ernie Banks*; 1931―2015) ― amerikāņu beisbolists;
* Gordons Benkss (*Gordon Banks*; 1937―2019) ― angļu futbolists.
Dani Pareho

**Daniels (Dani) Pareho Munjoss** (, dzimis  Kosladā, Spānijā) ir profesionāls spāņu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Kopš 2020. gada pārstāv futbola klubu *[[Villarreal CF]]* un ir tā galvenās komandas kapteinis. Dzimis Kosladā, Madridē. Savu profesionāļa karjeru uzsācis ''Real Madrid C.F.'', 2008. gadā viņu izīrēja Anglijas klubam *[[Queens Park Rangers F.C.]]*, bet 2009. gadā Pareho pārgāja uz Spānijas Pirmās divīzijas klubu ''Getafe''. 2011. gadā Pareho par 6 miljoniem eiro noslēdza līgumu ar *[[Valencia CF]]*. Vislabākā Pareho sezona Pirmajā divīzijā bija 2014.-15. gada sezona, kurā viņš guva 12 vārtus.

## Sasniegumi
**Valencia**

* Copa del Rey: 2018—19
**Villarreal**

* UEFA Eiropas līga: 2020—21

## Ārējās saites
Nabes pils

thumb|280px|Nabes pils tornis mūsdienās (2000).
thumb|280px|Nabes muiža ar viduslaiku dzīvojamo torni (pa labi, ap 1920).
**Nabes pils** (, ) bija 14. gadsimtā celta Rīgas arhibīskapijas vasaļu pils senās Metsepoles teritorijā pie Lādes ezera. Tai garām veda Limbažu-Turaidas ceļš. Līdz mūsdienām saglabājies pils tornis pie vēlāk celtās Nabes muižas.

## Vēsture
Pirmo reizi Nabes pils (*Nabel*) vārds atrodams 1318. gada Rīgas arhibīskapa piļu sarakstā. Zināms, ka līdz 1466. gadam pils (*Nabbe*) piederējusi Pēterim fon der Borham, bet 1535. — 1545. gadā Georgam fon Rozenam

1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā nodēvēta par Nabes pilsnovada citadeli (, ).
Pēc līguma noslēgšanas tās pilsnovadu iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstij piederošās Livonijas Pārdaugavas hercogistes Pērnavas vaivadijā. 1584. gadā Nabes pils piederēja Johanam fon Tīzenhauzenam

Poļu-zviedru kara laikā pils padevās zviedru karaspēkam, 1601. gada pilu revīzijā tā pieminēta kā Nabes māja (*das hauss Nabben*). 1624. gada piļu revīzijā pieminēts Nabes dzīvojamais tornis, zirgu stallis un pirts, aizsargsiena sabrukusi. 1629. gada Nabes īpašnieks bija Laurents Grubens, pēc tam pils īpašnieki vairākkārt mainījās. Pils tornis pildīja arī baznīcas funkcijas.

18. gadsimta blakus vecajam tornim piebūvēja Nabes muižas kungu māju, ko tās īpašnieki fon Ziversi pārbūvēja 19. gadsimtā.

## Apraksts
Nabes pils bija celta labi aizsargājamā vietā, kurai austrumu pusē bija Nabes (tagad Lādes) ezers, ziemeļu pusē no ezera iztekošā uzdambētā Reiņupīte (), bet dienvidu pusē grava. Ap 11,2х11,13 metrus lielo kvadrātveida trīsstāvu dzīvojamo torni bija uzbūvēta aizsargsiena. Pils pamatmūri apakšpusē bija celti no laukakmeņiem, bet augspusē no ķieģeļiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
Suntažu viduslaiku pils

thumb|300px|Suntažu viduslaiku pils 17. gadsimtā.
[thumb|300px|Suntažu muižas kungu māja un baznīca 1796. gadā (no [Broces kolekcijas).]]
**Suntažu viduslaiku pils** (, ) bija Rīgas arhibīskapijas nocietinājums Mazās Juglas krastā Suntažos pie senā Siguldas-Lielvārdes ceļa. Līdz mūsdienām viduslaiku pils nav saglabājusies, tās akmeņi izmantoti Suntažu muižas celtniecībai.

## Vēsture
Pirmo reizi Suntažu viduslaiku pils hronikā pieminēta kā *castrum Sundesel* 1318. gada Livonijas ordeņa ieņemto piļu sarakstā, kas pēc Livonijas pilsoņu kara atdodama Rīgas arhibīskapam. Arhibīskaps Fromholds fon Fifhūzens pili izlēņoja savam vasalim Bartolomejam Tīzenhauzenam, bet arhibīskaps Henings Šarpenbergs 1438. gadā to pārdeva Rīgas domkapitulam. 1479. gadā pili ieņēma Livonijas ordenis, bet no 1522. gada to pārvaldīja Rīgas doma dekāns.
Dažādos laikos pils pieminēta kā *slot Suntzel, hus Suntesell, Schlote Zunzell, Suntezell, Szunssl, Senteselle, Sunsel*.
 
Livonijas kara laikā Suntažu pili 1560. gadā ieņēma Krievijas caristes karaspēks, bet 1577. gadā Polijas-Lietuvas karaspēks.  
1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā nodēvēta par Suntažu pilsnovada citadeli (, *Сонсель*).
Pēc līguma noslēgšanas Suntažu pilsnovads kļuva Livonijas hercogistes Cēsu vaivadijas stārastiju. Pils no 1566. līdz 1763. gadam bija izlēņota Meku dzimtai. 
Poļu-zviedru kara laikā 1601. gadā Suntažu pili ieņēma zviedri, bet jau tajā pašā gadā Polijas-Lietuvas karaspēks pili atkaroja.
Poļu-zviedru kara laikā 1626. gadā pili ieņēma zviedru karaspēks, Zviedru Vidzemes piļu revīzijā 1633. gadā minēts, ka Suntažu pils ir stiprs nocietinājums.

Lielā Ziemeļu kara laikā viduslaiku pili uzspridzināja un tā vairs netika atjaunota. 18. gadsimtā tika uzcelta jauna Suntažu muižas kungu māja.

## Apraksts
Suntažu viduslaiku pilij ir bijuši pieci torņi, no tiem divi atradās pie pils vārtiem. Galvenā korpusa aizsardzībai kalpoja apaļais tornis.
 
## Atsauces

## Ārējās saites
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
Četrzirdziņu aizsardzība

**Četrzirdziņu aizsardzība** ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: **1. e2-e4 e7-e5 2. Zg1-f3 Zb8-c6 3. Zb1-c3 Zg8-f6**.

Tā pieder pie atklātām atklātnēm un tai ir piešķirti Šaha atklātņu enciklopēdijas kodi no C46 līdz C49.
 

## Vēsture
Pirmās šīs atklātnes analīzes atrodamas Polērio rokrakstā (16. gadsimts). Atklātnes tālākā attīstībā liela loma bija L. Paulsenam, F. Māršalam, A. Rubinšteinam.
Atklātni savās partijās lietojuši daudzi spēcīgākie pasaules lielmeistari: E. Laskers, H. R. Kapabalanka,
M. Botviņņiks un citi. Mūsdienās spēcīgāko šahistu praksē četrzirdziņu aizsardzība sastopama samērā reti.

## Stratēģiskā ideja
Četrzirdziņu aizsardzībā abas puses tiecas pēc ātras spēku mobilizācijas un mierīgas spēles centrā.

## Galvenie varianti
### Pamatvariants 4. Lf1-b5
* **4. ... Lf8-b4** — ar sarežģītu spēli.
* **4. ... Zc6-d4** — pretuzbrukums, ko pirmais pielietojis F. Māršals, bet pilnveidojis A. Rubinšteins. Melnie, zaudējot tempu un dažos variantos arī bandinieku, pārķer iniciatīvu, atgūstot bandinieku vai iegūstot par to pozicionālu kompensāciju.

### Variants 4. d2-d4
* **4. ... Lf8-b4** — P. Morfija variants
* **4. ... e5xd4 5. Zc3-d5** — Belgradas gambīts.
* 4. ... e5xd4 5. Zf3xd4 — Pāreja uz skotu atklātni.

## Literatūra
* Koblencs, Aleksandrs. Šacha skola. — LVI, Rīga, 1951 — 53. — 55. lpp.
* Шахматный словарь. Гл. редактор Абрамов Л.Я., ФиС, Москва, 1964. — 457.-458. стр.
* Ludek Pahman "Offene Spiele",Berlin, 1966, 209.-222. lpp.

## Atsauces
Salacas pils

[thumb|300px|Skats uz Salacgrīvas ostu, pārceltuvi, baznīcu un pilsdrupām 1780. gadā (no [Broces kolekcijas).]] 
thumb|300px|Salacas pils bastioni mūsdienās.
**Salacas pils** () bija Rīgas arhibīskapijas nocietinājums Salacas upes labajā krastā Salacgrīvā, apmēram puskilometru no upes grīvas. Līdz mūsdienām saglabājušies vien cietokšņa zemes vaļņi.

## Vēsture
Salacas pils ir celta senā Salacas līvu pilskalna vietā.
Pirmo reizi Salacas pils pieminēta 1391. gadā Lībekas hronikā kā *Saltze*. Kad 1474. gadā Rīgas arhibīskaps Silvestrs Stodevešers sabiedrojās ar Zviedrijas karali pret Livonijas ordeni, 1477. gadā Salacgrīvā izcēlās zviedru desants, bet 1479. gadā Salacas pili ieņēma ordeņa karavīri, kas to paturēja savā kontrolē līdz 1485. gadam. 1529. gadā to savā īpašumā ieguva Rīgas arhibīskapa koadjutors, vēlākais arhibīskaps Brandenburgas Vilhelms.

Livonijas kara laikā Salacas pili 1575. gadā ieņēma Livonijas ķēniņa Magnusa karaspēks, 1577. gadā Krievijas caristes karaspēks, bet 1581. gadā Zviedrijas karaspēks. 
1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā Salacas pils pieminēta kā *Салац* vai *Салач*, pēc līguma noslēgšanas Salacas pilsnovadu iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstij piederošās Livonijas Pārdaugavas hercogistes Pērnavas vaivadijā.

Poļu-zviedru kara laikā 1621. gadā pili ieņēma zviedru karaspēks un ap to uzbēra trīs smilšu bastionus.   
Lielā Ziemeļu kara laikā 1702.-1703. gadā viduslaiku pili uzspridzināja un tā vairs netika atjaunota. 1780. gada Broces zīmējumā vēl pamanāmas divu pils mūru paliekas, bet pils apsekojumā 1908. gadā Kārlis fon Lēviss of Menārs atradis vienīgi pils torņa pamatni ar 2,3-2,5 metrus bieziem mūriem.

## Apraksts
Salacas viduslaiku pils bija uzcelta uz senāka pilskalna Salacas upes krastā, ap to bija izrakti aizsarggrāvji. Pils pamati veidoja 52х60 metrus lielu taisnstūri. 17. gadsimtā ap pili uzbērti smilšu bastioni.
 
## Atsauces

## Ārējās saites
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
Austrumtimoras administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Austrumtimoras novietojums]]
**[[Austrumtimora]]s administratīvo iedalījumu** veido **13 distrikti**. Distrikti sīkāk iedalās **65 apakšdistriktos**. Pēc platības lielākais distrikts ir Vikekes distrikts (1 880,39 km²), bet mazākais — Dili distrikts (368,12 km²). Pēc iedzīvotāju skaita lielākais distrikts ir Dili distrikts (245 873 iedzīvotāji), bet mazākais — Manatuto distrikts (44 906 iedzīvotāji). 

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Distrikti

## Atsauces
Samanta Seinta

**Elizabete Anna Vīvere** (; dzimusi  Memfisā), pazīstama ar skatuves vārdu **Samanta Seinta** (), ir amerikāņu pornoaktrise.

Darbojas pornoindustrijā kopš 2011. gada. No 2012. gada sadarbojas ar aģentūru * Wicked Pictures*. Viņa bija *[[Penthouse]]* 2012. gada oktobra *Pet of the Month*. Bijusi izvirzīta par labāko *New Starlet* un *Female Performer of the Year* AVN balvu pasniegšanas ceremonijā, taču balvas nav saņēmusi. Piedalījusies 150 pornofilmās, starp nozīmīgākajām lomām galvenā loma parodijfilmā *Cinderella XXX: An Axel Braun Parody*.

## Ārējās saites

* IAFD profils 
* AFDB profils
Indonēzijas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Indonēzijas novietojums]]
**[[Indonēzija]]s administratīvo iedalījumu** veido **34 provinces** (indonēziešu: *provinsi*), no kurām 5 provinces ir ar plašākām pārvaldes tiesībām — Ačeha, Džakarta, Jogjakarta, Papua un Rietumpapua. Provinces sīkāk iedalās **430 reģionos** (indonēziešu: *kabupaten*) un **93 pilsētās** (indonēziešu: *kota*). Katrai provincei ir pašai sava likumdošanas vara un gubernators. Pēc platības lielākā province ir Papua (319 036,05 km²), bet mazākā — Džakarta (664,00 km²). Pēc iedzīvotāju skaita lielākā province ir Rietumjava (46 300 543 iedzīvotāji), bet mazākā — Ziemeļkalimantāna (628 331 iedzīvotāji). 

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Provinces

## Atsauces
2015. gada Vuelta a España

**2015. gada ''[[Vuelta a España]]*** sākās  un noslēdzās 13. septembrī. Šī bija 70. reize, kad notika šīs šosejas riteņbraukšanas sacensības. Sacensības sākās [[Puertobanusa|Puertobanusā]] ar individuālo braucienu un noslēdzās [[Madride|Madridē]].

Par sacensību kopvērtējuma uzvarētāju kļuva itālietis, ** pārstāvis [[Fabio Aru]].

== Komandas ==
Visas 17 *UCI ProTeam'' komandas tika automātiski ielūgtas un tām bija obligāti jāpiedalās sacensībās; papildus tika ielūgtas vēl piecas komandas.

## Distance un posmi

## Klasifikāciju līderi

## Rezultāti

### Kopvērtējums

### Punktu klasifikācija

### Kalnu karaļa klasifikācija

### Kombinācijas klasifikācija

### Komandu klasifikācija

## Atsauces

## Ārējās saites

*