Krievu—zviedru karš (1570—1595)

**Krievu—zviedru karš (1570—1595)** jeb **Divdesmit piecu gadu karš** (, ), saukts arī par "Ilgo naidu" (), bija karš starp Krievijas caristi un Zviedrijas karalisti, kas sākās Livonijas kara laikā 1570. gadā un beidzās ar Teizinas miera līguma noslēgšanu 1595. gadā.

## Priekšvēsture
thumbnail|Krievijas okupētās teritorijas maksimālās robežas 1577. gadā
1558. gada 17. janvārī Krievijas cars Ivans IV pieteica karu Livonijai un sūtīja uzbrukumā ap  krievu un tatāru karavīru hana Šigaleja virsvadībā. Līdz 1558. gada oktobrim Krievija okupēja apmēram 20 Igaunijas cietokšņu Tērbatas bīskapijas un Livonijas ordeņa valsts ziemeļu daļā, kuros nometināja savus garnizonus. 1559. gada 31. augustā Livonijas ordenis noslēdza Viļņas līgumu ar Lietuvas dižkungu Sigismundu II, bet 15. septembrī līdzīgu protekcijas līgumu noslēdza arī Rīgas arhibīskapija.
1560. gada jūlijā krievi no jauna devās uzbrukumā, ieņēma Alūksnes cietoksni un augustā sakāva ordeņa spēkus Ērģemes kaujā. Livonijas ordenis parakstīja Viļņas ūnijas savienības līgumu ar Lietuvas dižkunigaitiju.
1561. gadā Tallinas rāte un Harijas, Viruzemes un Jervas bruņinieki padevās Zviedrijas karalim Ērikam XIV. 1561. gada 28. novembrī arī pēdējais Livonijas ordeņa mestrs Viļņā parakstīja ordeņa likvidācijas paktu. 1562. gada 5. martā Rīgā Livonijas ordeņa mestrs un citi Livonijas valdnieki ratificēja Viļņas ūniju.

1562. gada 7. augustā Dānija un Krievija Možaiskā noslēdza pret Zviedriju vērstu militāru savienību, kurā Krievija atzina Dānijas tiesības uz īpašumiem Igaunijā, Sāmsalā un Kurzemē. 1563. gada 30. maijā sākās Ziemeļu septiņgadu karš starp Dāniju un Zviedriju, kurā Dānijas pusē iesaistījās arī Polija. Augustā zviedri ieņēma Hāpsalas un Lihulas pilis, Dānijas pārvaldē palika vienīgi Sāmsala, Dago sala un Kurzemes bīskapija.
1566. gadā pēc Rīgas arhibīskapijas bruņniecības padošanās akta parakstīšanas izveidoja Livonijas hercogisti, kas 26. decembrī Grodņā noslēdza reālūniju ar Lietuvu (). 1569. gadā Lietuva un Polija apvienojās vienotā kopvalstī (Ļubļinas ūnija).

1570. gadā krieviem izdevās nodibināt vasaļatkarīgu Livonijas Karalisti ar Kurzemes uz Sāmsalas bīskapu Magnusu kā karali. Livonijas karalistes teritorija ziemeļos robežojās ar Zviedrijas kronim pakļautajām teritorijām.

## Pirmais posms (1570—1583)
[thumb|Tatāru hana [Simeons Bekbulatovičs|Sainbulata vadītās armijas karavīra bruņas un kaujas cirvis, ko zviedru karaspēks ieguva kā kara laupījumu pēc uzvaras kaujā pie Lodes pils (1573)]]
Karš starp Zviedrijas karali Juhanu III un Krievijas caru Ivanu IV (Jāni Briesmīgo) sākās 1570. gada 21. augustā ar Tallinas aplenkumu. 1571. gadā Maskavas cara karaspēks iebruka arī Somijas hercogistē. Tallinas aplenkumu vadīja Livonijas karalis Magnuss, un tas ilga līdz 1571. gada 16. aprīlim, kad krievu karaspēks bija spiests atkāpties.

Saglabājusies hercoga Magnusa vēstule aplenktās Tallinas (Rēveles) iedzīvotājiem:

1573. gada 1. janvārī  cilvēku lielā krievu armija tatāru hana Sainbulata vadībā ieņēma Veisenšteinas (Paides) cietoksni, bet 23. janvārī cieta zaudējumu zviedriem kaujā pie Lodes pils. 1574. gada ziemā 10 tūkstoši krievu karavīru nopostīja Harijas zemi. 1575. gadā krieviem padevās Pērnavas cietoksnis, un viņi izpostīja Sāmsalas-Vīkas bīskapijas zemes. 1575. gadā krievu rokās bija lielākā daļa no Vidzemes un Igaunijas teritorijas, izņemot Rīgu un Tallinu. 1575. gada jūlijā krievi un zviedri noslēdza pamieru.

1577. gada sākumā Krievijas cars Ivans IV atkal pats uzņēmās sava karaspēka vadīšanu un ar aptuveni  vīru aplenca Tallinas cietoksni no 1577. gada 23. janvāra līdz 15. martam, bet pēc septiņu nedēļu cīņām un pilsētas bombardēšanas bija spiests atkal atkāpties. Saniknotais cars apvainoja Livonijas karali Magnusu nodevībā un 1577. gada vasarā lika viņu apcietināt un padzīt viņa karaspēku no Vidzemes pilīm. 1577. gada 27. augustā zviedru flote ar vairākiem kuģiem iebruka Narvas upes grīvā.

1578. gada 21. oktobrī Cēsu kaujā apvienotais Polijas-Lietuvas un Zviedrijas karaspēks zviedru ģenerāļa Boses un lietuviešu karavadoņa Sapjehas vadībā sakāva krievu karaspēku, kas šajā kaujā zaudēja ap 7000 vīru, pārējie atkāpās uz savu galveno bāzi Tērbatas cietoksnī. 1579. gadā krievi un tatāri atkal nopostīja Harijas zemi.
1580. gadā Zviedrijas armija Pontusa Delagardija vadībā ieņēma Korelas cietoksni un 1581. gada ziemā pa ledu šķērsoja Somu līča austrumu daļu un iekaroja Tolsbergas, Rakveres, Paides un Narvas cietokšņus.
1583. gada 10. augustā Krievija bija spiesta noslēgt Pļusas pamieru uz trim gadiem, ko 1585. gadā pagarināja līdz 1590. gadam.

## Otrais posms (1590—1595)
thumb|Krievijas un Zviedrijas robežas izmaiņas no 1323. līdz 1743. gadam
1590. gada 18. janvārī Krievijas karaspēks no Novgorodas uzbruka Koporjes cietoksnim.
25. janvārī padevās Jamburgas cietokšņa zviedru garnizons, 30. janvārī krievu priekšspēki sasniedza Ivangorodas cietoksni. 4000 cilvēku liels zviedru karaspēks devās pretuzbrukumā, taču zaudēja kauju un atkāpās uz Rakveres cietoksni.

2. februārī Krievijas galvenais karaspēks sāka Narvas un Ivangorodas cietokšņu aplenkumu, 20. februārī cietokšņa aizstāvji Kārļa Horna vadībā sāka sarunas par pamieru uz vienu gadu, kuru parakstīja 25. februārī un atstāja Ivangorodas cietoksni. Zviedrijas karalis Juhans III atteicās atzīt Horna parakstīto pamiera līgumu un par Zviedru Igaunijas karaspēka virspavēlnieku iecēla Klāsu Flemingu.

1590. gada novembrī zviedru karaspēks neveiksmīgi mēģināja atgūt Ivangorodu un decembrī izlaupīja Jamburgas un Kaporjes apkārtni. Tajā pašā laikā zviedru karaspēks ieņēma krievu Petsamo klosteri pie Ziemeļu Ledus okeāna. 1591. gada janvārī zviedru karaspēks uzbruka Koporjei, bet vasarā iebruka Novgorodas zemēs. 1592. gada oktobrī Krievijas karaspēks uzbruka Viborgas cietoksnim.
1593. gada janvārī Krievija un Zviedrija noslēdza divu gadu pamieru.

Pēc 1595. gada 18. maijā noslēgtā Teizinas miera līguma (, ) cars Fjodors I atguva Ingriju un Keksholmu, bet atteicās no pretenzijām uz Igaunijas hercogisti. Līgums noteica Krievijas un Zviedrijas robežu līdz Ziemeļu Ledus okeānam.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Rusova Livonijas hronika par Livonijas karu (tulkojums latviešu valodā)
* Zalomona Heninga Kurzemes un Livonijas hronika (1594) (angļu tulkojums) — 1.daļa, 2.daļa, 3.daļa.