open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Atgriešanās paradīzē (seriāls)

**"Atgriešanās paradīzē"** () ir Austrālijas un Apvienotās Karalistes komēdijdrāmas televīzijas detektīvseriāls, kuru Austrālijā pārraida kopš 2024. gada 8. septembra un Apvienotajā Karalistē kopš 2024. gada 22. novembra. Seriālam ir divas sezonas, kopumā iznākušas 12 sērijas. Tas ir otrais Lielbritānijas un Francijas detektīvseriāla "Nāve paradīzē" atvasinājums, un galveno, inspektores Makenzijas Klārkas, lomu atveido Ena Semsone.

Seriālu filmē Jaundienvidvelsā, Austrālijā un to Austrālijā pārraida ABC TV, bet Lielbritānijā ― *[[BBC One]]*. "Atgriešanās paradīzē" Latvijā pārraida LTV1.

2024. gada 21. novembrī paziņoja, ka tiek veidota seriāla otrā sezona. 2025. gada 17. aprīlī sākās seriāla otrās sezonas filmēšana. ABC paziņoja, ka otro sezonu pārraidīs sākot no 2025. gada 15. novembra. Starptautiskā pirmizrāde notika 2025. gada 31. oktobrī kanālā *BBC One*. 2025. gada 26. novembrī ABC apstiprināja, ka notiek trešās sezonas filmēšana.

## Sižets

Austrālijā dzimusī Makenzija Klārka, Londonas Metropolitēna policijas detektīvinspektore, pēc vairāku gadu prombūtnes atgriežas savā dzimtajā mazpilsētā Delfīnu līcī, lai palīdzētu sakārtot mātes māju, taču vietējie nav priecīgi, ieraugot Makenziju, un arī viņa pati vēlas pēc iespējas ātrāk doties prom.

Kad viņas atgriešanos Londonā aizkavē apsūdzības par pierādījumu viltošanu, viņa uz nenoteiktu laiku ir spiesta palikt Austrālijā un sāk strādāt vietējā policijas iecirknī, lai palīdzētu viņiem atrisināt slepkavības lietu. Darba attiecības sarežģī fakts, ka viens no viņas kolēģiem, tiesu medicīnas eksperts, ir viņas bijušais līgavainis Glens, kuru viņa pirms sešiem gadiem pameta pie altāra, un viņas priekšniece un policijas iecirkņa vadītāja Filomena ir Glena māte.

Otrajā sezonā Makenzija atliek atgriešanos mājās Lielbritānijā un, par pārsteigumu visam iecirknim, atgriežas Delfīnu līcī. Uzklausījusi Glena atzīšanos, ka viņam joprojām ir jūtas pret Makenziju, Makenzija ir satriekta, un, gatavojoties Glena un viņa jaunās līgavas, Deizijas, kāzām, Makenzija saprot, ka viņas jūtas pret Glenu joprojām ir spēcīgas. Atrisinot jaunas slepkavību lietas, Makenzija turpina rosīties, atšķetinot vissarežģītākās noziegumu lietas, un, zinot, ka viņas jūtas pret Glenu varētu iedzīt pašu Makenziju nepatikšanās.

## Lomās
* Ena Semsone ― detektīvinspektore Makenzija Klārka
* Loids Grifits ― vecākais detektīvkonstebls Kolins Kārtraits
* Tajs Hara ― Glens Strongs, tiesu medicīnas eksperts un bijušais Makenzijas līgavainis
* Ketrina Maklementsa ― vecākā seržante Filomena Stronga, Makenzijas priekšniece un Glena māte
* Sīlija Airlenda ― Redžija Roko, brīvprātīgā policijas iecirknī un bijusī Makenzijas skolotāja
* Ērons Makgrāts ― konstebls Fīlikss Vilkinsons
* Andrea Demetrjade ― Deizija Diksone, Glena draudzene un līgava
* Ārdals O’Henlons ― detektīvinspektors Džeks Mūnijs, Makenzijas priekšnieks Londonā (iepriekš viens no galvenajiem varoņiem seriālā "Nāve paradīzē").

## Sezonas

## Atsauces

## Ārējās saites
Somāli

**Somāli reģiona pavalsts** (; , *yä-Somale Kǝllǝlawi Mängǝśt*) ir viena no Etiopijas reģionālajām nacionālajām pavalstīm. Tā aizņem valsts austrumu daļu, robežojas ziemeļos ar Džibutiju un Somālilendu, austrumos — ar Somāliju, dienvidos — ar Keniju, rietumos — ar Oromijas reģionu un Dire Davas pilsētu, bet ziemeļrietumos — ar Afāras reģionu. Pavalsts galvaspilsēta un lielākā apdzīvotā vieta ir Džigdžiga, citas lielākās pilsētas ir Gode un Degehbura. Lielākā daļa iedzīvotāju ir titulnācija somālieši, pēc konfesionālās pārliecības — musulmaņi.

## Ģeogrāfija
Somāli pavalsts aizņem tuksnešaino Ogadenas līdzenumu Etiopijas austrumos. Ziemeļos iestiepjas Ahmara grēda. Galvenās upes ir Šabēlle ar pieteku Fafenu reģiona vidusdaļā, kā arī Džuba (Genale) reģiona dienvidos. Somāli teritorijā izveidots Gerailes nacionālais parks un daļa no Babiles ziloņu rezervāta.

## Vēsture
Dažādu somāļu klanu apdzīvotās teritorijas Etiopijas impērijai pievienoja Menelika II laikā 1887. gadā. Somāļu apdzīvotā teritorija bija sadalīta starp Hararges, Bales un Sidamo provincēm. 1977. gadā kaimiņvalsts Somālija iebruka Etiopijā, izraisot Ogadenas karu — tā mērķis bija izveidot Lielo Somāliju, kurā apvienotu visas somāļu apdzīvotās zemes. Ar Padomju Savienības un Kubas atbalstu Etiopijai izdevās somāliešus padzīt, bet reģionā joprojām turpina darboties Ogadenas Nacionālās atbrīvošanās frontes partizānu karš par teritorijas neatkarību.

1995. gadā tika izveidota Somāli pavalsts, kurā apvienoja Etiopijas teritorijas ar somāliešu iedzīvotāju vairākumu.

## Ārējās saites
Blāzma Vikmane

**Blāzma Vikmane** (dzimusi  Tilžā) ir latviešu pedagoģe un mūzikas pedagoģijas zinātniece. Viņa ir pirmā Latvijā, kura ieguvusi pedagoģijas doktora grādu mūzikas pedagoģijā (1995). Ilggadēja Liepājas Universitātes docētāja un asociētā profesore pedagoģijā, monogrāfijas "Socializācija ģimenē" (Liepājas Pedagoģijas akadēmija, 2009) autore.

## Izglītība un zinātniskā darbība
1969. gadā absolvējusi Jāzepa Vītola Latvijas valsts konservatorijas kordiriģēšanas nodaļu. 1995. gadā ieguva doktora grādu mūzikas pedagoģijā, kļūstot par pirmo zinātnieci Latvijā ar šādu specializāciju. Promocijas darbs veltīts latviešu tautas dziesmu nozīmei pirmsskolas vecuma bērnu muzikālajā attīstībā. 2009. gadā iegūts mağistra grāds Liepājas pedagoğiskajā akadēmijā.

## Akadēmiskā karjera
Kopš 1975. gada Blāzma Vikmane strādāja Liepājas augstākās izglītības iestādē (vēlāk — Liepājas Universitātē). Kopš 2011. gada — asociētā profesore pedagoģijā.

## Publikācijas
* Vikmane, Blāzma. "Socializācija ģimenē". Liepājas Pedagoģijas akadēmija, 2009.

## Personīgā dzīve
Blāzma Vikmane bija precējusies ar Valdi Vikmani un ir četru bērnu māte. Kopš 2021. gada 3. septembra pensijā.

## Atsauces
PDC pasaules čempionāts

**PDC pasaules čempionāts šautriņu mešanā** (), kas sponsorēšanas apsvērumu dēļ oficiāli pazīstams kā **Paddy Power pasaules čempionāts šautriņu mešanā**, ir ikgadējas pasaules čempionāta sacensības šautriņu sportā. Čempionāts sākas decembrī un beidzas janvārī, un kopš 2008. gada tas notiek Aleksandras pilī Londonā. To organizē Profesionālā darta organizācija (PDC), un tas ir prestižākais no organizācijas rīkotajiem turnīriem, kura uzvarētājs saņem Sida Vadela trofeju, kas nosaukta par godu šautriņu sacensību komentētājam Sidam Vadelam. Līdzās Premjerlīgas šautriņu turnīram un Pasaules Matchplay turnīram tas ir daļa no *Triple Crown*, kā apzīmē trīs nozīmīgākos darta turnīrus.

Kopš turnīra pirmsākumiem ir bijuši trīspadsmit dažādi uzvarētāji. Ar 14 uzvarām 25 dalības reizēs Fils Teilors dominēja sacensībās līdz pēdējai uzvarai 2013. gadā. Citi spēlētāji, kas uzvarējuši vairāk nekā vienu reizi, ir Džons Perts (2003. un 2008. gadā), Adrians Luiss (2011. un 2012. gadā), Gerijs Andersons (2015. un 2016. gadā), Mihaels van Gervens (2014., 2017. un 2019. gadā) un Pīters Raits (2020. un 2022. gadā). Vienu reizi uzvarējuši ir pirmais čempions Deniss Prīstlijs (1994. gadā), Reimonds van Barnevelds (2007. gadā), Robs Kross (2018. gadā), Gervins Praiss (2021. gadā), Maikls Smits (2023. gadā), Lūks Hamfrīss (2024. gadā) un Lūks Litlers (2025. gadā).
## Norises vieta

Turnīrs kopš 2008. gada notiek Aleksandras pilī Londonā, iepriekš no 1994. līdz 2007. gadam tas notika Circus Tavern krogā Pērflītā, Eseksā. Pašlaik turnīrs notiek norises vietas Rietumu zālē, kuras ietilpība ir 3200 cilvēku. Sākot ar 2027. gada turnīrs, notiks pils Lielajā zālē, kas palielina ietilpību līdz 5000 cilvēkiem.
## Latviešu sportisti
Latviju pasaules čempionātā jau septiņas reizes ir pārstāvējis darta spēlētājs Madars Razma, kura labākais sasniegtais rezultāts ir trešās kārtas sasniegšana (2024, 2025, 2026) turnīros.
## Rezultāti

### Uzvarētājs pēc valsts

## Trofeja
Pēc populārā šautriņu komentētāja Sida Vedela nāves 2012. gada 11. augustā tika pieņemts lēmums no 2013. gada turnīra čempiona trofeju pārdēvēt par Sida Vedela trofeju.

## Atsauces

## Ārējās saites
* World Championship page on the PDC website
Dženifere Gērlingsa-Simonsa

**Dženifere Gērlingsa-Simonsa** (, dzimusi ) ir Surinamas ārste un politiķe. Kopš 2025. gada jūlija Gērlingsa-Simonsa ir 10. Surinamas prezidente. Pārstāv kreiso Nacionāldemokrātiskā partiju, ko viņa arī vada kopš 2024. gada.

Gērlingsa-Simonsa savu karjeru sāka kā ārste, strādājot par dermatoloģi, bet vēlāk — nacionālajā HIV/AIDS programmā. 1996. gadā viņa pirmo reizi tika ievēlēta Surinamas parlamentā. Neilgi pēc 2010. gada vēlēšanām Gērlingsa-Simonsa tika ievēlēta par parlamanta priekšsēdētāju un šo amatu ieņēma līdz 2020. gadam, kļūstot par otro sievieti, kas to ieņēmusi. Kandidējusi 2025. gada prezidenta vēlēšanās, kurā uzvarējusi, kļūstot par pirmo sievieti šajā amatā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Fedirs Kuļišs

**Fedirs Kuļišs** (; dzimis  Kijivā) ir ukraiņu daiļslidotājs, kas starptautiskās sacensībās pārstāv Latviju.

Kuļišs dzimis Kijivā 2005. gadā. Abi viņa vecāki miruši Covid19 pandēmijā. 2022. gadā, kad sākās Krievijas iebrukums Ukrainā, viņš 16 gadu vecumā pārcēlās dzīvot uz Rīgu, un viņu adoptēja viņa daiļslidošanas trenere Olga Kovaļkova.

2025. gada Pasaules čempionātā viņi kopā ar Denisu Vasiļjevu izcīnīja divas vietas Latvijai dalībai 2026. gada ziemas olimpisko spēļu vīriešu daiļslidošanas sacensībās (Kuļišs sacensības noslēdza 24. vietā).

Kopš 2023. gada Kuļišs sacensībās pārstāv Latviju, taču, lai varētu piedalīties 2026. gada olimpiskajās spēlēs, viņam bija jākļūst par Latvijas pilsoni. Pilsonība par īpašiem nopelniem ar Saeimas lēmumu piešķirta 2025. gada beigās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Republikas pilsēta

**Republikas pilsēta** (līdzīgi – **republikas nozīmes pilsēta**) ir pirmā līmeņa administratīvā iedalījuma veids, kas tiek un ir ticis lietots dažādās valstīs, pārsvarā bijušās Padomju Savienības teritorijā, ieskaitot Latvijas PSR. Neatkarīgajā Latvijā šobrīd esošās valstspilsētas no 1990. līdz 2021. gadam tika sauktas par republikas pilsētām. 

Šāda veida iedalījuma veids joprojām eksistē:

* Kazahstānā (republikas nozīmes pilsēta);
* Krievijā (republikas nozīmes pilsēta/federālās nozīmes pilsēta);
* Ukrainā (pilsēta ar īpašu statusu).

## Skatīt arī

* Valstspilsēta
* Latvijas administratīvais iedalījums
Džigdžiga

**Džigdžiga** () vai **Džidžiga** (, *Jijiga*) ir pilsēta Etiopijā, Somāli pavalsts galvaspilsēta un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas valsts rietumos  no valsts galvaspilsētas Adisabebas.

## Vēsture
Vēstures avotos Džidžiga kā mahalla karavānu ceļā no Hareras uz Zeilas ostu minēta 1842. gada eiropiešu ceļojumu atskaitēs. 1887. gadā Etiopijas imperators Meneliks II iekaroja Hareru un vajāja tur mītošos islāma mācītājus, daļa no kuriem pārcēlās uz Džidžigu, kas tādējādi vietējiem somāļiem kļuva par islāma centru. Pilsēta sāka panīkt, kad francūži 1902. gadā uzbūvēja dzelzceļu no Dire Davas uz Džibuti ostu, tādējādi pārorientējot arī kravu plūsmu no Hareras.

1936. gadā Džidžigu iekaroja itāļi un iekļāva Itāļu Austrumāfrikā, bet 1941. gadā to ieņēma britu karaspēks no Britu Somālilendas; britu kontrolē pilsēta bija līdz 1948. gadam. 1987. gadā Džidžiga tika iekļauta Dire Davas autonomajā reģionā, bet 1995. gadā kļuva par Somāli pavalsts galvaspilsētu, aizstājot Godi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Piņķu ielu uzskaitījums

**Piņķu ciema ielu uzskaitījums** iekļauj sevī 78 ielas, kuras atrodas Mārupes novada Babītes pagasta Piņķos.

## Ielu uzskaitījums

* Albatrosa iela
* Atpūtas iela
* Aveņu iela
* Baltā iela
* Bezdelīgu iela
* Bīriņu iela
* Brūklenāju iela
* Bulduru iela
* Centra iela
* Cīniju iela
* Cīruļu iela
* Dzintaru iela
* Ezermalas iela
* Gaismas iela
* Golfa iela
* Hanzas iela
* Hokeja iela
* Jaunā iela
* Jaundubultu iela
* Jomas iela
* Jūras iela
* Jūrkalnes iela
* Jūrmalas iela
* Kāpu iela
* Kļavu iela
* Kolkas iela
* Laimdotas iela
* Lakstīgalu iela
* Liedaga iela
* Lielpriedes iela
* Lielupes iela
* Līvu iela
* Mazā Hanzas iela
* Mazā Jūrmalas iela
* Mālpils iela
* Mārtiņa iela
* Meistaru iela
* Mežaparka iela
* Mētru iela
* Miera iela
* Niedru iela
* Nīcas iela
* Paegļu iela
* Pakrastu iela
* Papardes iela
* Parka iela
* Pāvilostas iela
* Piejūras iela
* Piekrastes iela
* Pieneņu iela
* Pīlādžu iela
* Priedaines iela
* Pureņu iela
* Putnu iela
* Pūpolu iela
* Rīgas iela
* Rojas iela
* Rūmenes iela
* Rūpnieku iela
* Salienas iela
* Saules iela
* Saulkrastu iela
* Saullēktu iela
* Silarāju iela
* Skolas iela
* Sloku iela
* Smilšu iela
* Spāru iela
* Spīdolas iela
* Turaidas iela
* Vaivaru iela
* Vecdubultu iela
* Veldres iela
* Viršu iela
* Vīkuļu iela
* Vītolu iela
* Zaļā iela
* Zilā iela

## Atsauces
Pārdņestra

[thumb|300px|Pārdņestra (oranžā krāsā) un tās teritoriālā piederība 20. gadsimtā: [Moldāvijas Autonomā Padomju Sociālistiskā Republika (no 1928. līdz 1940. gadam; ar oranžu kontūru), Transnistras gubernatorija (no 1941. līdz 1944. gadam; dzeltenā krāsā) Moldova (kopš 1991. gada; ar sarkanu kontūru)]]

**Pārdņestra** () jeb **Piedņestra** (, ) ir vēsturisks novads gar Dņestras austrumu krastu. Kaut arī starptautiski tā ir atzīta kā Moldovas daļa, kuras oficiālais nosaukums ir **Dņestras kreisā krasta administratīvi-teritoriālās vienības** (), kopš 1992. gada Pārdņestru ir okupējuši Krievijas Federācijas Bruņotie spēki un tajā atrodas pašpasludināts, starptautiski neatzīts valstisks veidojums — Piedņestras Moldāvu Republika.

## Vēsture
Līdz 1792. gadam Pārdņestra atradās Osmaņu impērijas pakļautībā esošās Moldāvijas kņazistes sastāvā, bet 1791. gadā Krievu—austriešu—turku karā to iekaroja Krievijas Impērijas armija, kas Pārdņestru kopā ar Besarābiju iekļāva Krievijas Impērijas Hersonas guberņas Tiraspoles apriņķī. 

Pēc 1917. gada Krievijas revolūcijas un Krievijas Impērijas sabrukuma to iekaroja Sarkanā armija, kas Piedņestru iekļāva Ukrainas PSR sastāvā. 1924. gadā tika izveidota Ukrainas PSR sastāvā esoša Moldāvijas Autonomā Padomju Sociālistiskā Republika, ko 1940. gadā sadalīja starp Ukrainas PSR un jaunizveidoto Moldāvijas PSR. No 1950. līdz 1980. gadiem Piedņestra piedzīvoja strauju industrializāciju, kļūstot par vienu no Moldāvijas PSR industrializētākajiem un urbanizētākajiem apgabaliem, uz kuru pārcēlās simtiem tūkstoši krievu un ukraiņu strādnieku.

Padomju Savienībai sabrūkot, Pārdņestra 1990. gadā paziņoja par atdalīšanos no Moldāvijas PSR un neatkarības pasludināšanu, izveidojot Piedņestras Moldāvu PSR, kas gadu vēlāk pēc neveiksmīgā Augusta puča kļuva par Piedņestras Moldāvu Republiku. 1990. gadā Moldova, cenšoties atgūt kontroli pār Pārdņestru, uzsāka karu ar Pārdņestras separātistiem, ko netieši atbalstīja Krievija. 1992. gadā konfliktā atklāti iesaistījās Krievijas Federācijas Bruņotie spēki, kas atsita Moldovas Bruņotos spēkus un okupēja Pārdņestru. ANO un gandrīz visas pasaules valstis Pārdņestru atzīst kā Moldovas daļu, bet Krievija Pārdņestru oficiāli vienlaikus neatzīst ne kā Moldovas daļu, ne arī kā neatkarīgu valsti.

## Atsauces
Nūbas kalni

**Nūbas kalni** () ir kalnu masīvs Sudānas dienvidos, Dienvidkordofānas vilājas ziemeļdaļā. Kalnu masīvu apdzīvo nūbi (nejaukt ar nūbiešiem, kas dzīvo Sudānas ziemeļos). Nūbi, kuri ir apmēram 2 miljoni, iedalās vismaz 50 dažādās etniskās grupās, kas runā dažādās valodās. Kulturāli un politiski nūbi vairāk sliecas uz Dienvidsudānas pusi, tāpēc Sudānas varas iestādes pret tiem veic dažāda veida represijas. 

## Ārējās saites
Mihails Bezņins-Naščokins

**Mihails Bezņins-Naščokins** (; dzīvojis 16. gadsimtā) bija Krievijas caristes valsts darbinieks (opričņiks) un karavīrs, vēlāk mūks. 

No 1559. līdz 1560. gadam karoja Latvijas teritorijā Livonijas karā. Piedalījies Alūksnes pils aplenkumā. Viens no pirmajiem, kas iestājās opričņikos. No 1571. līdz 1572. gadam bija pirmais vojevoda Narvā, 1573. gadā piedalījās Paides ieņemšanā (šajā kaujā krita vispazīstamākais no opričņikiem Maļuta Skuratovs). Vēlāk karoja pie Rēveles. 1584. gadā nomira Ivans Bargais, tāpēc Bezņins-Naščokins, negaidīdams politiskās represijas, devās klosterī pie Volokolamskas. Šeit viņš izvērsa aktīvu finansiālu darbību, palielinot zemnieku nodevas. 1593. gadā klostera zemnieki sadumpojās un Bezņinu-Naščokinu pārcēla uz Svētā Sergija Trīsvienības lavru. 

## Ārējās saites
Parabrizalinīnes

**Parabrizalinīnes** (*Parabrizalininae*) ir foraminīferu apakšdzimta rotaliīdu kārtā. Apakšzimtu 1996. gadā izveidoja beļģu paleontologs Stefans Revets. Ģeohronoloģiski parabrizalinīnes ir zināmas no eocēna līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula ir brīva, izstiepta, saplacināta no sāniem un biseriāla ar tendenci uz uniseriālu. Kameras parasti ir saplacinātas. To garums apmēram ir tāds pats kā platums. Atvere ir subtermināla vai termināla. Zobu plātne ir asimetriska, vismaz vēlākajās kamerās, ar abām brīvajām malām, kas saaug ar foraminālās zobu plātnes augšējo daļu. Sienas ir no kalcīta un perforētas.

## Sistemātika
Bolivinitoideju apakšdzimtā ir iekļautas šādas ģintis:
* apakšdzimta: ***Parabrizalininae*** Revets, 1996
:* ģints: *[[Euloxostomum]]* McCulloch, 1977
:* ģints: *[[Loxostomina]]* Sellier de Civrieux, 1969
:* ģints: *[[Parabrizalina]]* Zweig-Strykowski & Reiss, 1976

## Atsauces
Kīlija Hodžkinsone

**Kīlija Nikole Hodžkinsone** (; dzimusi  Lielajā Mančestrā) ir angļu vieglatlēte, vidējo distanču skrējēja, startē 800 metru distancē. Viņa ir olimpiskās zelta medaļas ieguvēja , kā arī sudraba medaļas ieguvēja . Izcīnījusi medaļas Pasaules un Eiropas čempionātos.

## Karjera
Pirmais lielākais panākums starptautiskā arēnā bija sudraba medaļa, ko K. Hodžkinsone 19 gadu vecumā izcīnīja 2021. gadā notikušajās , labojot Lielbritānijas rekordu 800 m distancē, kas kopš 1995. gada piederēja Kellijai Holmsai. 2022. un 2023. gada Pasaules čempionātā viņa izcīnīja sudrabu, bet 2022. un 2024. gada Eiropas čempionātā — uzvarēja. Divreiz kļuva par uzvarētāju arī Eiropas čempionātā telpās. Lielākais panākums tika izcīnīts , kur K. Hodžkinsone kļuva par čempioni.

2026. gada ziemas sezonā viņa uzstādīja Pasaules rekordu 800 m skrējienā telpās, sacensībās Francijā noskrienot šo distanci 1:54,87 un labojot rekordu, kas kopš 2002. gada piederēja Jolandai Čeplakai. 2026. gada Pasaules čempionātā telpās Toruņā viņa uzvarēja 800 m distancē, labojot čempionātu rekordu (1:55,30).

## Atsauces

## Ārējās saites
Loksostominas

**Loksostominas** (*Loxostomina*) ir kosmopolītiska foraminīferu ģints rotaliīdu kārtā un bolivinitīdu dzimtā. Ģinti 1969. gadā izveidoja franču izcelsmes Venecuēlas ģeologs Marks de Sivrjē. Ģints tipiskā suga ir *[[Loxostomina mayori]]* (Cushman, 1922). Ģeohronoloģiski loksostominas ir zināmi no eocēna līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula ir šaura, izstiepta, nedaudz saplacināta no sāniem un ovāla šķērsgriezumā. Agrīnajā stadijā tā ir biseriāla, vēlāk ar ķīļveida kamerām, un, visbeidzot, paliek uniseriāla. Kameras ar katru nākošo pakāpeniski palielinās augstumā. Šuves agrīnajā stadijā ir slīpas, bet uniseriālajā stadijā paliek horizontālas. Tās ir nedaudz iespiestas. Čaulas sienas ir no optiski radiāla hialīna kalcīta un perforētas. Čaulu virsma ir ornamentēta ar ļoti tievām gareniskām ribiņām. Atvere pieaugušiem īpatņiem ir termināla, ovāla un ar šauru lūpu. Tai ir iekšēja subcilindriska zobu plātne, kas stiepjas no atveres atvēruma līdz iepriekšējai atverei. Turklāt sekojošo kameru zobi maina orientāciju par 180°. Viena mala izvirzās zoba veidā.

## Sistemātika
Loksostominu ģints sugas::
* ģints: ***Loxostomina*** Sellier de Civrieux, 1969
:* suga: *[[Loxostomina africana]]* (Smitter, 1955)
:* suga: *[[Loxostomina amygdalaeformis]]* (Brady, 1881)
:* suga: *[[Loxostomina barkeri]]* (Margerel, 1981)
:* suga: *[[Loxostomina bramlettei]]* (Kleinpell, 1938) †
:* suga: *[[Loxostomina costatapertusa]]* Loeblich & Tappan, 1994
:* suga: *[[Loxostomina costulata]]* (Cushman, 1922)
:* suga: *[[Loxostomina limbata]]* (Brady, 1881)
:* suga: *[[Loxostomina mayori]]* (Cushman, 1922)
:* suga: *[[Loxostomina rostrum]]* (Cushman, 1933)
:* suga: *[[Loxostomina sinuosa]]* (Cushman, 1936)
:* suga: *[[Loxostomina vertebralis]]* (Cushman, 1924)

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
United Fruit Company

[thumb|Vecās ''United Fruit'' ēkas ieejas fasāde Sentčārlza avēnijā 321, [Ņūorleāna|Ņūorleānā, Luiziānas štatā]]
***United Fruit Company*** (vēlāk ***United Brands Company***) bija amerikāņu daudznacionāla korporācija, kas tirgoja tropu augļus (galvenokārt banānus), ko audzēja Latīņamerikas plantācijās un pārdeva Amerikas Savienotajās Valstīs un Eiropā. Uzņēmums tika izveidots 1899. gadā, apvienojoties *Boston Fruit Company* ar Minora Kūpera Kīta banānu tirdzniecības uzņēmumiem. Tas uzplauka 20. gadsimta sākumā un vidū un ieguva kontroli pār plašām teritorijām un transporta tīkliem Centrālamerikā, Kolumbijas Karību jūras piekrastē un Vestindijā. Lai gan tas konkurēja ar *Standard Fruit Company* (kas vēlāk kļuva par *[[Dole Food Company]]*) par dominanci starptautiskajā banānu tirdzniecībā, atsevišķos reģionos tas praktiski saglabāja monopolu. Šīs valstis mēdza saukt par banānu republikām, piemēram, Kostariku, Hondurasu un Gvatemalu.

*United Fruit Company* bija dziļa un ilgstoša ietekme uz vairāku Latīņamerikas valstu ekonomisko un politisko attīstību. Kritiķi to bieži apsūdzēja ekspluatatīvā neokolonialismā un raksturoja kā arhetipisku piemēru daudznacionālas korporācijas ietekmei uz tā saukto banānu republiku iekšpolitiku. Pēc finansiālas lejupslīdes perioda *United Fruit* 1970. gadā apvienojās ar Īlaja Bleka uzņēmumu AMK, kļūstot par *United Brands Company*. 1984. gadā Karls Lindners jaunākais pārveidoja United Brands par mūsdienu *[[Chiquita Brands International]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
Loxostomina costulata

***Loxostomina costulata*** ir foraminīferu suga rotaliīdu kārtā un bolivinitīdu dzimtā. Sugu 1922. gadā aprakstīja amerikāņu mikropaleontologs Džozefs Kušmens. Sugas latīniskais nosaukums "*costulata*" — rievots — norāda uz čaulas virsmas rievoto ornamentējumu. Suga ir izplatīta Vidusjūras dienvidaustrumos, Persijas līcī, Indijas okeānā pie Zanzibāras, Dienvidķīnas jūras dienvidu daļā, Natunas un Javas jūrās, pie Japānas un Korejas krastiem, Klusajā okeānā pie Jaunzēlandes un mazākām salām, kā arī Meksikas līcī.

## Apraksts
Čaula ir izstiepta, saplacināta, šķērsgriezumā ovāla, bieži vien nedaudz savērpta. Agrīnaja stadijā tā ir biseriāla, bet vēlāk ir tendence pāriet uz uniseriālu. Kameras ar katru nākošo pakāpeniski palielinās augstumā. Čaulas virsma ir rupji perforēta. Tā var būt ornamentēta ar vairākām izteiktām viļņotām ribiņām. Atvere ir termināla, ovāla un ar zobu plātni.

## Atsauces
Čārlzs Klarks

**Čārlzs Edvards Klarks** (*Charles Edward Clark*; 1867—1942) bija skotu izcelsmes vācbaltiešu kuģu būves inženieris. Rīgas Politehniskā institūta (1898—1917), Latvijas Universitātes (1923—1940) mācībspēks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1867. gada 31. maijā Rīgā Rīgas Politehniskās augstskolas zīmēšanas docētāja Džona Klarka un viņa sievas Vilhelmīnes, dzimušas Hafneres, ģimenē. Mācījās Fromma elementārskolā un Rīgas klasiskajā ģimnāzijā.
1894. gadā absolvēja studijas RPI Mehānikas nodaļā.

1894. gadā sāka strādāt par konstruktoru Rīgas kuģu būvētavā *Lange&Sohn*, bija tehniskā biroja vadītājs Pēterburgā (1897—1898). 1897. gadā Berlīnē apprecējās ar Nadeždu (Nadīni) Lisenko, viņiem piedzima astoņi bērni.
1898. gadā kļuva par RPI docentu, 1899. gadā par adjunkta profesoru, 1902. gadā par profesoru, 1905. gadā par Mehānikas nodaļas dekānu. Pēc viņa projekta uzbūvēja ledlauzi „Pēteris Lielais”.
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā evakuējās uz Maskavu. 1918. gadā piedalījās Odesas Politehniskā institūta dibināšanā.

Pēc atgriešanās dzimtenē 1923. gadā viņš kļuva par Latvijas Universitātes profesoru, ieguva *Dr. h. c. grādu*, vadīja Mehānikas inženierzinātņu fakultātes Kuģu būves katedru. 1927. gadā pēc viņa projekta uzbūvēja ledlauzi Krišjānis Valdemārs. No 1937. gada ārštata profesors, miris 1942. gada 3. jūnijā Rīgā, apglabāts Lielo kapu reformātu daļā.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira (1928)

## Atsauces
Ametista bērzlapene

**Ametista bērzlapene** (*Laccaria amethystina*) ir maza, violeta sēne bērzlapeņu ģintī, kas aug mežos mitrās augsnēs. Latvijā reta.

## Apraksts
Cepurītes diametrs ir 2—5 cm (saskaņā ar citiem avotiem 1—4 cm), bet unikālos gadījumos var sasniegt 10 cm, jaunībā puslodes formas ar ielocītām malām, vēlāk saplacināta, parasti iedobta centrā, dažreiz ar nelielu bumbulīti. Retos gadījumos var būt stipri izlocīta. Gluda, bez plīvura. Krāsa ievērojami mainās atkarībā no vecuma un mitruma — no piesātināti tumši violetas vai sarkanbrūnas mitrā stāvoklī līdz pelēkvioletai, ceriņkrāsas bēšai sausā stāvoklī, pēc tam laika gaitā tā izbalē un sausumā var kļūt gandrīz balta.
thumb|180px|Reizēm cepurīte ir stipri izlocīta
thumb|180px|Sporas elektronmikroskopā

Lapiņas ir biezas, ļoti retas, zili violetas vai purpursarkanā krāsā, bālganas-miltainas vecumā, nedaudz nolaidenas gar kātiņu.

Kātiņš 5—7 cm garš (saskaņā ar citiem avotiem, 3—12 cm), 3—7 (10) mm diametrā, cilindrisks vai vālesveida, gareniski svītrots, stingrs un dobs. Kātiņš ir tādā pašā krāsā kā cepurīte, bet nobriedušām sēnēm tas var izbalēt un mainīt krāsu agrāk. Pie pamata violets micēlija pinums.

Mīkstums gaiši violets, ūdeņains un ar saldenu garšu (saskaņā ar citiem avotiem tam nav izteiktas garšas vai smaržas).

Sporu pulveris ir balts.

Sporas (bez ornamentācijas) 7—10 × 5—7 (pēc cita avota 8—10) µm, ieapaļas, bezkrāsainas, klātas ar dzeloņiem; dzeloņi 1,4—2,8 µm gari, pie pamatnes > 1,2 µm diametrā.

Bazīdijas ir vālesveida un bezkrāsainas, 30—64,5 x 8,5—14 μm.

Heilocistīdas 25,5—64 (92) × 4—12 µm, pavedienveida, vālesveida, plati vālesveida vai uzpūstas, daudzas, plānsienu, bezkrāsainas.

## Ekoloģija
Parastākais augšanas laiks no vasaras vidus līdz septembra beigām. Bieži aug lielās grupās. Aug lapu koku un skujkoku mežos un ir diezgan termofila. Veido mikorizu ar dižskābaržiem un citiem kokiem, taču pamatā ir humusa saprotrofs. Tā ir nitrofila sēne, kuras micēlijs labi attīstās vidē ar augstu slāpekļa saturu. sastopama galvenokārt mērenajā joslā Eiropā, taču atradnes zināmas arī Āzijā, Centrālamerikā, Dienvidamerikā un Ziemeļamerikā.

## Lietošana pārtikā
Sēne ir ēdama, vecajā padomju sistēmā klasificēta kā 4. (zemākā ēdamā) kategorija. Ēd tikai svaigas cepurītes. Tomēr sēni bieži neieteic lietot uzturā gan tās mazo izmēru, gan ekoloģiskās jutības dēļ. Līdzīgi dažām citām sugām, ametista sēne tiek uzskatīta par smago metālu superkoncentrētāju: ir konstatēts, ka *L. amethystina* augļķermeņi netīrā vidē uzkrāj vidēji aptuveni 100 μg/g (sausā svara) arsēna. Reizēm tiek pievienota ēdienam dekoratīvos nolūkos.

Latvijas Mikologu biedrība 2026. gadā to izvēlēja par gada sēni.

## Līdzīgas sugas

* *Laccaria laccata* — sārtā bērzlapene (kad ametista bērzlapene vecumā izbalē)
* *Laccaria bicolor* — divkrāsu bērzlapene

## Atsauces
Tubulogenerinīnes

**Tubulogenerinīnes** (*Tubulogenerininae*) ir foraminīferu apakšdzimta rotaliīdu kārtā un sifogenerinoidīžu dzimtā. Apakšdzimtu 1981. gadā izveidoja padomju mikropaleontoloģe Hadižata Saidova ar nosaukumu *Tabulogenerininae*. Ģeohronoloģiski tubulogenerinīnes ir zināmas no vēlā krīta perioda (Turonas laikmets) līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula agrīnajā stadijā ir triseriāla. Pēc tam tā paliek biseriāla un visbeidzot uniseriāla. Retos gadījumos tā ir uniseriāla visā garumā, bet ar triseriālu izcelsmi, kas atspoguļojas iekšpusē puscilindrisku zobu plātņu veidā, kas maina orientāciju par 120° nākamajās kamerās, kā arī foraminīferu uniseriālajā stadijā ar triseriālu pamatni. Atvere ir termināla, ieapaļa, ar īsu kakliņu vai sabiezinātu apmali.

No iespējamās senču (*[[Siphogenerinoidinae]]*) apakšdzimtas tubulogenerinīnes atšķiras ar mazāk attīstītu biseriālo stadiju, kā arī ar ovālu, nevis lokveidīgu vai nierveidīgu atveri.

## Sistemātika
Tubulogenerinīžu apakšdzimtā ir iekļautas šādas ģintis:
* apakšdzimta: ***Tubulogenerininae*** Saidova, 1981
:* ģints: *[[Bitubulogenerina]]* Howe, 1934 †
:* ģints: *[[Orthokarstenia]]* Dietrich, 1935 †
:* ģints: *[[Rectuvigerina]]* Mathews, 1945
:* ģints: *[[Sagrinopsis]]* Sellier de Civrieux, 1969
:* ģints: *[[Siphogenerina]]* Schlumberger in Milne-Edwards, 1882
:* ģints: *[[Transversigerina]]* Matthews, 1945 †
:* ģints: *[[Tritubulogenerina]]* Howe, 1939 †
:* ģints: *[[Tubulogenerina]]* Cushman, 1927 †
:* ģints: *[[Unicosiphonia]]* Cushman, 1935 †
:* ģints: *[[Zsigmondiella]]* Popescu & Crihan, 2005 †

## Atsauces
Sifogenerīnas

**Sifogenerīnas** (*Siphogenerina*) ir kosmopolītiska foraminīferu ģints rotaliīdu kārtā un sifogenerinoidīžu dzimtā. Ģinti 1882. gadā izveidoja franču paleontologs Šarls Šlumberžē. Ģints tipiskā suga ir *[[Siphogenerina costata]]* Schlumberger, 1883. Ģeohronoloģiski sifogenerīnas ir zināmas no eocēna līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula ir liela, iegarena, masīva. Agrīnajā mikrosfēriskajā stadija tā ir īsa, triseriāla, bet makrosfēriskajā stadijā biseriāla. Vēlāk tā kļūst uniseriāla ar cieši pieguļošām subcilindriskām kamerām un un taisnām, nedaudz iespiestām, horizontālām šuvēm. Čaulas sieniņas ir no optiski radiāla hialīna kalcīta un smalki perforētas. Čaulas virsma ir ar masīvām un nepārtrauktām, gareniskām ribām. Atvere ir termināla, ieapaļa, ar īsu kakliņu un fialīna lūpu, kas aprīkota ar sifonveidīgu zobu plātni. Sekojošo kameru zobi maina savu orientāciju apmēram par 120°.

## Sistemātika
Sifogenerīnu ģintī ir iekļautas šādas sugas:
* ģints: ***Siphogenerina*** Schlumberger, 1882
:* suga: *[[Siphogenerina alewanaensis]]* Graham, de Klasz & Rérat, 1965 †
:* suga: *[[Siphogenerina ameliana]]* Fahrion, 1937 †
:* suga: *[[Siphogenerina appenninica]]* Giannini, 1948 †
:* suga: *[[Siphogenerina bandyi]]* Arnal, 1984 †
:* suga: *[[Siphogenerina columellaris]]* (Brady, 1881)
:* suga: *[[Siphogenerina costata]]* Schlumberger, 1883
:* suga: *[[Siphogenerina cymricensis]]* Tipton, Kleinpell & Weaver, 1973 †
:* suga: *[[Siphogenerina digitalis]]* Galloway & Morrey, 1931 †
:* suga: *[[Siphogenerina dimorpha]]* (Parker & Jones, 1865)
:* suga: *[[Siphogenerina duartei]]* Tinoco, 1958
:* suga: *[[Siphogenerina esnehensis]]* Nakkady, 1950 †
:* suga: *[[Siphogenerina glabra]]* Schlumberger, 1883
:* suga: *[[Siphogenerina indica]]* LeRoy, 1941
:* suga: *[[Siphogenerina obispoensis]]* Kleinpell & Tipton, 1980 †
:* suga: *[[Siphogenerina ocracea]]* Schlumberger, 1883
:* suga: *[[Siphogenerina pacifica]]* Cushman, 1926
:* suga: *[[Siphogenerina paucicostata]]* Cushman & Todd, 1945 †
:* suga: *[[Siphogenerina raphanus]]* (Parker & Jones, 1865)
:* suga: *[[Siphogenerina roxoi]]* Tinoco, 1958
:* suga: *[[Siphogenerina semistriata]]* (Schubert, 1911)
:* suga: *[[Siphogenerina simplex]]* LeRoy, 1944 †
:* suga: *[[Siphogenerina sinuata]]* (Terquem, 1882) †
:* suga: *[[Siphogenerina solitaria]]* Cushman & Stone, 1949 †
:* suga: *[[Siphogenerina spinea]]* Bermúdez, 1949 †
:* suga: *[[Siphogenerina spinulosa]]* Hussey, 1949 †
:* suga: *[[Siphogenerina striatocostata]]* Arnal, 1984 †
:* suga: *[[Siphogenerina taberana]]* Bermúdez, 1949 †
:* suga: *[[Siphogenerina texana]]* Cushman & Ellisor, 1945 †
:* suga: *[[Siphogenerina virguliformis]]* McCulloch, 1977 †
:* suga: *[[Siphogenerina yumuriana]]* Palmer, 1941 †

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Siphogenerina raphanus

***Siphogenerina raphanus*** ir foraminīferu suga rotaliīdu kārtā un sifogenerinoidīžu dzimtā. Sugu 1865. gadā aprakstīja britu zoologs Viljams Parkers un britu paleontologs Tomass Džonss ar nosaukumu *Uvigerina (Sagrina) raphanus*. Sugas latīniskais nosaukums "*raphanus*" — redīss — norāda uz čaulas beidzamās kameras redīsveida formu. Suga ir izplatīta Indijas okeānā pie Zanzibāras un Komoru salām, Dienvidķīnas, Natunas un Javas jūrās, pie Japānas un Korejas krastiem, Klusajā okeānā, kā arī pie Kubas krastiem.

## Apraksts
Čaula ir iegarena, cilindriska, nedaudz sašaurinās sākotnējā galā. Sākotnejais gals ir noapaļots, bet atveres gals izliekts un plats. Agrīnās kameras izvietotas biseriāli, bet vēlāk uniseriāli un čaulas lielākajā daļā taisnā līnijā. Šuves ir labi saskatāmas, viegli iespiestas. Sieniņas ornamentētas ar vairākām izvirzītām gareniskām ribām, kas izvietotas vienādā attālumā cita no citas un stiepjas visā čaulas garumā. Atvere ir apaļa, ieskauta ar izvirzītu lūpu.

## Atsauces
Sandis Vilmanis

**Sandis Vilmanis** (dzimis  Rīgā) ir latviešu hokejists, malējais uzbrucējs. Spēlē Nacionālās hokeja līgas klubā Floridas "Panthers", ar kuru viņam ir sākuma līmeņa līgums, un tā fārmklubā Šarlotas "Checkers" Amerikas hokeja līgā. NHL debitējis 2026. gada janvārī.

## Spēlētāja karjera
### Klubi
S. Vilmanis spēlējis SK Sāga un HK Pirāti jauniešu komandās. 2019. gadā pievienojās Zviedrijas kluba *[[Luleå HF]]* sistēmai un spēlēja tā dažādu vecumu jauniešu komandās. 2020.—2021. gada sezonā pārstāvēja HK Rīga komandu Jaunatnes hokeja līgā, vēlāk atgriezās Zviedrijā. 2022. gada NHL draftā Vilmani 5. kārtā ar kopējo 157. kārtas numuru izraudzījās Floridas "Panthers". 2022. gada vasarā viņš noslēdza līgumu ar Ontārio hokeja līgas komandu *Sarnia Sting*. Tajā Vilmanis aizvadīja visu 2022.—2023. gada sezonu, kā arī nākamās sezonas pirmo pusi. 2023. gada janvārī tika aizmainīts uz citu Ontārio hokeja līgas komandu Nortbejas "Battalion".

2024. gada martā Floridas "Panthers" ar Vilmani noslēdza trīs gadu sākuma līmeņa līgumu. Pirms 2024.—2025. gada sezonas Vilmanis piedalījās pārbaudes spēlēs Floridas "Panthers" rindās, izceļoties ar trīs vārtiem un divām rezultatīvām piespēlēm. 2024. gada oktobrī klubs nosūtīja Vilamani uz tā fārmklubu Amerikas hokeja līgā (AHL) Šarlotas "Checkers". Komanda ar Vilmani sastāvā iekļuva Kaldera kausa finālā, kur tā piekāpās Artūra Šilova pārstāvētajai Ebotsfordas "Canucks". 2025.—2026. gada sezonas pirmajā daļā izcēlās ar rezultatīvu spēli AHL. 2026. gada janvārī Vilmanis tika izsaukts uz NHL komandu Floridas "Panthers". Tajā debitēja 10. janvāra spēlē pret Otavas "Senators", laukumā pavadot 11 minūtes un 48 sekundes un kļūstot par 30. Latvijas hokejistu, kurš ir spēlējis NHL. Tā paša gada 16. janvārī spēlē pret Karolīnas "Hurricanes" guva savu pirmo rezultativitātes punktu NHL, atdodot rezultatīvu piespēli Uvja Balinska vārtu guvumā. Šī bija pirmā reize NHL vēsturē, kad vienā vārtu guvumā piedalījās divi Latvijas hokejisti. Savus pirmos vārtus NHL Vilmanis guva 28. janvāra spēlē pret Jūtas "Mammoth".

### Latvijas izlase
S. Vilmanis divas reizes ir spēlējis Pasaules čempionātā jauniešiem (U-18), trīs reizes pārstāvējis Latvijas U-20 izlasi Pasaules čempionātā junioriem elites divīzijā (2022, 2023, 2024). 2024. gada turnīrā tika nosaukts par vienu no 3 labākajiem spēlētājiem Latvijas izlasē. Latvijas pieaugušo izlases rindās debitēja 2024. gadā pārbaudes spēlē pret Dāniju pirms olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīra. Viņš tika iekļauts Latvijas izlases sastāvā .

## Karjeras statistika
### Klubu statistika

### Izlase

## Atsauces

## Ārējās saites
Lūcijs Vers

**Lūcijs Aurēlijs Vers** (; dzimis , miris ) bija Romas imperators, Nervas–Antonīnu dinastijas pārstāvis, kurš valdīja no 161. līdz 169. gadam kopā ar savu adoptēto brāli Marku Aurēliju. Viņš ieņem īpašu vietu Romas impērijas vēsturē kā viens no pirmajiem valdniekiem, kas oficiāli un juridiski īstenoja kopvaldīšanu (diarhiju), piešķirot diviem imperatoriem formāli līdzvērtīgu konstitucionālo statusu, lai gan praksē antīkie avoti bieži uzsver Marka Aurēlija lielāku autoritāti. Kopvaldīšanas modelis bija cieši saistīts ar Antonīnu laikmeta pēctecības politiku. Saskaņā ar imperatora Adriāna noteikto plānu Antonijs Pijs kā mantiniekus adoptēja gan Marku Aurēliju, gan Lūciju Veru, un pēc Antonija Pija nāves 161. gadā abi vienlaikus tika pasludināti par imperatoriem. Šāds valdīšanas modelis bija vērsts uz efektīvāku plašās impērijas pārvaldību, nodrošinot gan administratīvo nepārtrauktību Romā, gan militāro kontroli pierobežās.

Šajā kopvaldīšanas ietvarā Lūcijam Veram galvenokārt tika uzticēti militārie un austrumu provinces jautājumi, kamēr Marks Aurēlijs vairāk koncentrējās uz iekšpolitiku un ideoloģisko vadību. Lūcija Vera valdīšanas laiku raksturo nozīmīgi ārpolitiskie izaicinājumi, īpaši Romas–Partijas karš (161–166) par Armēniju un Mezopotāmiju. Lai gan operatīvo karadarbības vadību bieži īstenoja viņa padotie komandieri, kampaņas Romā tika saistītas ar Lūcija Vera vārdu. Pēc uzvaras 166. gadā tika svinēts triumfs un pieņemti uzvaras tituli. Tomēr militārie panākumi bija saistīti arī ar smagām sekām. No Austrumiem impērijā izplatījās tā sauktā Antonīnu mēra epidēmija, kas būtiski ietekmēja Romas sabiedrību un demogrāfiju. Lūcija Vera valdīšanas laiks kopumā tiek raksturots kā relatīvas politiskās stabilitātes posms, ko vienlaikus iezīmēja militāri un epidemioloģiski satricinājumi. Antīkie autori viņu bieži attēlo pretrunīgi, uzsverot greznu un izlaidīgu dzīvesveidu, taču mūsdienu vēstures pētniecībā Lūcijs Vers tiek vērtēts kā nozīmīga figūra Romas kopvaldīšanas prakses institucionalizācijā un impērijas pārvaldības attīstībā.

## Ārējās saites
Sifogenerinoidīdes

**Sifogenerinoidīdes** (*Siphogenerinoididae*) ir foraminīferu dzimta rotaliīdu kārtā. Dzimtu 1982. gadā izveidoja amerikāņu mikropaleontologi Alfrēds Lēblihs un Helēna Tappana un piedēvēja to padomju mikropaleontoloģei Hadižatai Saidovai, kura 1981. gadā izveidoja *[[Siphogenerinoidinae]]* apakšdzimtu. Ģeohronoloģiski sifogenerinoidīdes ir zināmas no vēlā krīta perioda (Turonas laikmets) līdz mūsdienām.

## Apraksts
Sifogenerinoidīžu čaulām var būt triseriāla vai biseriāla, bet reizēm arī uniseriāla struktūra. Atvere ir ar zobu plātni.

## Sistemātika
Sifogenerinoidīžu dzimtā ir iekļautas šādas apakšdzimtas un ģintis:
* dzimta: ***Siphogenerinoididae*** Jones, 1875
:* apakšdzimta: *[[Siphogenerinoidinae]]* Saidova, 1981
::* ģints: *[[Clavelloides]]* de Klasz & Rérat, 1962 †
::* ģints: *[[Hiltermannella]]* Bertels, 1971 †
::* ģints: *[[Lapugyina]]* Popescu, 1998 †
::* ģints: *[[Rectobolivina]]* Cushman, 1927
::* ģints: *[[Siphogenerinoides]]* Cushman, 1927 †
::* ģints: *[[Spiroloxostoma]]* Conato, 1964 †
::* ģints: *[[Stilostomelloides]]* Ujiié & Rifardi, 1993

:* apakšdzimta: *[[Tubulogenerininae]]* Saidova, 1981
::* ģints: *[[Bitubulogenerina]]* Howe, 1934 †
::* ģints: *[[Orthokarstenia]]* Dietrich, 1935 †
::* ģints: *[[Rectuvigerina]]* Mathews, 1945
::* ģints: *[[Sagrinopsis]]* Sellier de Civrieux, 1969
::* ģints: *[[Siphogenerina]]* Schlumberger in Milne-Edwards, 1882
::* ģints: *[[Transversigerina]]* Matthews, 1945 †
::* ģints: *[[Tritubulogenerina]]* Howe, 1939 †
::* ģints: *[[Tubulogenerina]]* Cushman, 1927 †
::* ģints: *[[Unicosiphonia]]* Cushman, 1935 †
::* ģints: *[[Zsigmondiella]]* Popescu & Crihan, 2005 †

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Oromija

**Oromijas nacionālā reģiona pavalsts** (; , *yä-Oromiya Bǝḥerawi Kǝllǝlawi Mängǝst*) ir viena no Etiopijas reģionālajām nacionālajām pavalstīm. Tā atrodas valsts centrālajā un dienviddaļā, robežojas austrumos ar Somāli, dienvidos — ar Keniju un Sidamas, Dienvidetiopijas, Centrālās Etiopijas un Dienvidrietumu Etiopijas reģioniem, rietumos — ar Dienvidsudānu un Gambelas un Benišangulas Gumizas reģioniem, ziemeļos — ar Amharas un Afāras reģioniem un Dire Davas pilsētu, bet kā anklāvi reģiona teritorijā ir galvaspilsēta Adisabeba un Hareri reģions. Pavalsts administratīvais centrs ir valsts galvaspilsēta Adisabeba, kas reģionā neietilpst, bet lielākās pilsētas ir Adama, Džimma, Šašamane, Bišoftu, Nekemte un Asella. Lielākā daļa iedzīvotāju ir titulnācija oromo, pēc konfesionālās pārliecības — musulmaņi un etiopiešu pareizticīgie.

## Ģeogrāfija
Oromijas pavalsts ir otra lielākā valstī pēc platības un aizņem Etiopijas kalnienes dienviddaļu, kā arī daļu Ogadenas tuksneša austrumos. Pavalsts centrālo daļu šķērso Austrumāfrikas lūzumzona; tajā atrodas vairāki ezeri, ap kuriem izveidots Abidžatas-Šallas ezeru nacionālais parks. 

## Vēsture
Etiopijas impērijas laikā oromo apdzīvotās teritorija bija sadalītas starp vairākām provincēm. Kā atsevišķa nacionālā pavalsts izveidota 1991. gadā, apvienojot daļas no Vollegas, Illubaboras, Ševas, Arsi, Sidamo, Harerges un Bales provincēm. Sākotnēji pavalsts galvaspilsēta bija Adisabeba. Pēc Adisabebas izdalīšanas neatkarīgas pilsētas statusā 2000. gadā par pavalsts galvaspilsētu izvēlējās Adamu, bet pēc iedzīvotāju protestiem 2005. gadā Adisabebai atgrieza arī pavalsts galvaspilsētas statusu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Arturs Tramdahs

thumb|Arturs Tramdahs
**Arturs Tramdahs** (1884—1970) bija latviešu būvinženieris. Latvijas Universitātes (1919—1952) un Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas (1952—1962) mācībspēks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1884. gada 14. septembrī Rubas pagastā. Mācījās Jelgavas reālskolā, 1910. gadā absolvēja studijas Rīgas Politehniskā institūta Inženieru nodaļā.
A. Tramdahs projektēja Gogoļa, Dzirnavu, Lāčplēša un Daugavpils ielas dzelzsbetona viaduktus, gājēju tuneli un Rīgas stacijas bagāžas telpu.

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā evakuējās uz Maskavu. 1918. gada pavasarī atgriezās dzimtenē, piedalījās Latvijas Augstskolas Organizācijas padomes darbā un Inženierzinātņu fakultātes izveidošanā. Ievēlēts par vecāko docentu, 1934. gadā ieguva doktora grādu, ievēlēts par profesoru, bija LU Inženierzinātņu fakultātes dekāns. Piedalījās dzelzceļa līnijas Liepāja — Rīga staciju ēku projektēšanā, darbojās Zemes bagātību pētīšanas institūtā.

Pēc Otrā pasaules kara bija LU Autoceļu un tiltu būvniecības katedras vadītājs. 1952. gadā atbrīvots no darba LU, bija Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Būvniecības katedras vadītājs (1952—1962). Miris 1970. gada 26. aprīlī, apbedīts Rīgā, 2. Meža kapos

## Apbalvojumi
* Triju zvaigžņu ordenis (1926)

## Atsauces
Domens Prevcs

**Domens Prevcs** (; dzimis  Kraņā) ir slovēņu tramplīnlēcējs,  čempions sacensībās uz lielā tramplīna un jaukto komandu sacensībās, 2025. gada pasaules čempions lēcienos no lielā trampīna un komandu sacensībās, 2025.—2026. gada Pasaules kausa kopvērtējuma un Četru tramplīnu turnejas uzvarētājs.

Viņa abi brāļi Peters un Cene arī ir bijuši tramplīnlēcēji, kā arī viena no māsām Nika nodarbojas ar tramplīnlēkšanu.

## Karjera
D. Prevcs FIS kausa sacensībās debitēja 2013. gadā. 2015. gadā viņš piedalījās Eiropas jaunatnes olimpiskajā festivālā un izcīnīja divas medaļas: sudrabu individuālajās un zeltu komandu sacensībās.  Klingentālē D. Prevcs debitēja Pasaules kausā komandu sacensībās, tikai 16 gadu vecumā. Jau nākamajā dienā pirmo reizi piedalījās arī individuālajās sacensībās un sasniedza 8. vietu. Tā paša gada 19. decembrī Engelbergā savā ceturtajā startā Pasaules kausā viņš jau izcīnīja vietu uz goda pjedestāla, piekāpjoties tikai brālim Peteram. Pirmo uzvaru Pasaules kausā viņš izcīnīja  Rukā, Somijā. Sezonas turpinājumā viņš izcīnīja vēl trīs uzvaras: Klingentālē, Lillehammerē un Engelbergā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2017. gadā Lahti, kur startēja tikai lēcienos no parastā tramplīna un ieņēma 34. vietu. D. Prevcs ir izcīnījis trīs medaļas Pasaules čempionātos lidošanā ar slēpēm, visas komandu sacensībās. 2022. un 2024. gadā viņš Slovēnijas komandas sastāvā uzvarēja, bet 2018. gadā ieguva sudraba godalgu.

2025. gada Pasaules čempionātā Tronheimā D. Prevcs izcīnīja trīs medaļas. Viņš kļuva par pasaules čempionu individuālajās sacensībās uz lielā tramplīna un vīriešu komandu sacensībās, kā arī ieguva sudrabu jaukto komandu sacensībās.  Planīcā sasniedza 254,5 metrus, labojot pasaules rekordu.

2025.—2026. gada sezonā uzvarēja piecās Pasaules kausa sacensībās pēc kārtas. Izcīnot divas pirmās un divas otrās vietas, D. Prevcs ar vairāk nekā 40 punktu pārsvaru uzvarēja 2025.—2026. gada Četru tramplīnu turnejas kopvērtējumā. Viņš kļuva par trešo Slovēnijas tramplīnlēcēju, kurš izcīnījis šo titulu. Pirms tam to bija paveikuši Primožs Peterka (1997. gadā) un Domena brālis Peters (2016. gadā).  izcīnīja divas zelta medaļas: lēcienos no lielā tramplīna un jaukto komandu sacensībās. Sezonas laikā Pasaules kausā izcīnīja 14 individuālās uzvaras un ar vairāk nekā 900 punktu pārsvaru kļuva par kopvērtējuma uzvarētāju.

## Rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Džons Hauards Nortrops

**Džons Hauards Nortrops** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu bioķīmiķis, kura pētījumi 20. gadsimtā kļuva par būtisku pagrieziena punktu bioķīmijas un molekulārās bioloģijas attīstībā. Viņš ir pazīstams ar eksperimentāli pamatotu pierādījumu sniegšanu, ka enzīmi ir olbaltumvielas ar noteiktu ķīmisku struktūru, tādējādi nostiprinot bioķīmijas kā precīzas dabaszinātnes pamatus un veidojot priekšnosacījumus mūsdienu strukturālajai bioloģijai. Nortropa zinātniskais ieguldījums cieši saistīts ar enzīmu kristalizācijas metodēm, kuras 1920.-tajos un 1930.-tajos gados kļuva par vienu no galvenajiem paņēmieniem ļoti tīru bioloģisko molekulu iegūšanai. Viņam izdevās kristalizēt vairākus nozīmīgus gremošanas enzīmus, tostarp pepsīnu, tripsīnu un himotripsīnu, parādot, ka šīs bioloģiski aktīvās vielas var iegūt stabilā, reproducējamā un ķīmiski raksturojamā formā. Šie rezultāti pārliecinoši saistīja fermentatīvo aktivitāti ar konkrētām olbaltumvielu molekulām un sniedza tiešus pierādījumus tam, ka enzīmu darbība ir atkarīga no to molekulārās struktūras.

Līdztekus fermentu izpētei Nortrops devās arī vīrusu, tostarp bakteriofāgu, ķīmiskās dabas izpētes virzienā, tādējādi paplašinot izpratni par bioloģisko struktūru un funkciju attiecībām. Viņa darbi pavēra ceļu enzīmu kinētikas attīstībai, olbaltumvielu strukturālajiem pētījumiem (tostarp rentgenstaru kristalogrāfijai) un vēlāk arī molekulārās bioloģijas izveidei. Par enzīmu un vīrusu ķīmiskās dabas izpēti un to sagatavošanu tīrā, kristāliskā formā Nortrops 1946. gadā kopā ar Džeimsu Samneru un Vendelu Mereditu Stenliju saņēma Nobela prēmiju ķīmijā. Prēmija tika piešķirta par fundamentālu ieguldījumu enzīmu un vīrusu olbaltumvielu ķīmiskās dabas noskaidrošanā, uzsverot šo darbu nozīmi dzīvības procesu molekulārās izpratnes veidošanā. Nortropa pētījumi kļuva par vienu no stūrakmeņiem modernajā bioķīmijā un biomedicīnā, ietekmējot gan teorētiskos pētījumus, gan praktiskos pielietojumus medicīnā un biotehnoloģijā.

## Ārējās saites
Ēriks Mateiko

**Ēriks Mateiko** (dzimis  Jelgavā) ir latviešu hokejists, malējais uzbrucējs. Viņam ir sākuma līmeņa līgums ar NHL klubu Vašingtonas "Capitals", spēlē tā fārmklubā Hēršijas "Bears" Amerikas hokeja līgā.

## Spēlētāja karjera
### Klubi
Ē. Mateiko ir HK Zemgale audzēknis, junioru vecumā spēlēja arī HK Ozolnieki rindās. 2020.—2021. gada sezonā Mateiko pārstāvēja Latvijas 1. līgas komandu HS Rīga-17, kur viņš aizvadīja septiņas regulārās sezonas spēles. Mateiko tur spēlēja arī lielāko daļu 2021.—2022. gada sezonas, kurā viņš bija komandas rezultatīvākais spēlētājs. Mateiko 15 gadu vecumā debitēja Latvijas virslīgā (OHL) HS Rīga sastāvā, kur viņš aizvadīja 20 regulārās sezonas spēles, guva 6 vārtus un atdeva 7 rezultatīvas piespēles. Viņš sezonas laikā arī aizvadīja vienu spēli HK Rīga sastāvā Jaunatnes hokeja līgā (MHL).

2022. gada Kanādas hokeja līgas (CHL) draftā Mateiko draftēja ar 108. numuru QMJHL komanda Sentdžonas "Sea Dogs". Viņš parakstīja līgumu ar komandu uz 2022.—2023. gada sezonu, kurā aizvadīja 62 regulārās sezonas spēlēs un guva 16 vārtus, bet piecās izslēgšanas spēlēs iemeta vienus vārtus. 2023.—2024. gada sezonā viņš kļuva par komandas vicekapteini.

2024. gada NHL draftā ar 90. kopējo izvēli trešajā kārtā viņu izvēlējās Vašingtonas "Capitals". Tā paša gada septembrī ar "Capitals" viņš parakstīja debitanta līgumu uz trim gadiem. Viņš turpināja spēlēt Sentdžonas "Sea Dogs" un tika iecelts par kapteini. 2025. gada janvārī Mateiko aizmainīja uz citu QMJHL komandu Rimūski "Océanic".

Pirms 2025.—2026. gada sezonas piedalījās Vašingtonas "Capitals" pārbaudes spēlēs, bet oktobra sākumā klubs nosūtīja viņu uz fārmklubu Hēršijas "Bears", kas spēlē Amerikas hokeja līgā.  pret Vilksberes/Skrentonas "Penguins" guva savus pirmos vārtus AHL.

### Izlase
Mateiko pārstāvēja Latvijas U-18 izlasi 2022. un 2023. gada Pasaules čempionātā jauniešiem. 2023. gada čempionātā bija komandas kapteinis. Viņš pārstāvēja Latviju arī Pasaules čempionātā junioriem 2024. un 2025. gadā. 2025. gada turnīrā viņš bija komandas rezultatīvākais spēlētājs, gūstot piecus no desmit komandas vārtiem. Mateiko turnīru noslēdza dalītā ceturtajā vietā pēc gūtajiem vārtiem. Viņš tika iekļauts Latvijas izlases sastāvā . Tomēr 2026. gada janvārī AHL spēlē Mateiko guva traumu, kas viņam liedza dalību olimpiskajā turnīrā.

## Karjeras statistika
### Klubu statistika

### Izlase

## Atsauces

## Ārējās saites