open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ausma Derkēvica

**Ausma Derkēvica** (dzimusi , mirusi ) bija latviešu kordiriģente un mūzikas pedagoģe. Viņa ir Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas goda profesore.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1929. gadā Rīgā. Mācījās Rīgas 11. vidusskolā, 1959. gadā absolvēja studijas Latvijas Konservatorijas T. Kalniņa klasē. No 1958. līdz 1970. gadam diriģēja Latvijas PSR Revolūcijas veterānu kori, no 1959. līdz 1989. gadam kopā ar dzīvesbiedru Imantu Cepīti vadīja tautas kori "Dzintars", pēc tam līdz 2000. gadam bija kora mākslinieciskā vadītāja un galvenā diriģente. Viņas vadībā koris "Dzintars" 1968. gadā izcīnīja *Grand Prix* konkursā Debrecenā. Bija arī Valsts akadēmiskā kora diriģente (1969—1989).

No 1964. līdz 1972. gadam A. Derkēvica strādāja Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolā par pedagoģi, no 1959. līdz 1964. gadam vadīja Tautas mākslas nama Mūzikas sektoru. Kopš 1973. gada viņa bija daudzu vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģente, kā arī 2003. gada Dziesmu un Deju svētku goda virsdiriģente. A. Derkēvica bija pirmā sieviete, kas vadīja kopkori Dziesmu svētkos no virsdiriģentes tribīnes.
1999. gadā A. Derkēvicai piešķīra Latvijas Kultūrkapitāla fonda mūža stipendiju.

Mirusi 2011. gadā.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbiniece (1972)
* Latvijas PSR Tautas skatuves māksliniece (1977)
* Latvijas PSR Valsts prēmija (1980)
* Lielā mūzikas balva par mūža ieguldījumu latviešu kora mākslā (1994)
* Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (1995)
* Ministru kabineta balva (2003)

## Atsauces

;Kopējās

* 

;Konkrētās
Elmārs Grēns

**Elmārs Grēns** (dzimis  Rīgā) ir latviešu molekulārbiologs.  Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.

Veicis pētījumus molekulārbioloģijā, gēnu tehnoloģijā, molekulārvirusoloģijā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1935. gadā Rīgā vijolnieka Jāņa Grēna un viņa sievas farmaceites Melitas Grēnes ģimenē.
Mācoties vidusskolā, spēlēja klavieres, aizrāvās ar džeza mūziku.
Studēja organisko ķīmiju Latvijas Valsts Universitātes Ķīmijas fakultātē pie profesora Gustava Vanaga. 1960. gadā spēlēja studentu estrādes orķestrī Imanta Kokara vadībā.

Jau studiju laikā 1958. gadā sāka strādāt Latvijas Zinātņu akadēmijas (LZA) Organiskās sintēzes institūtā (LOSI), 1963. gadā aizstāvēja ķīmijas zinātņu kandidāta disertāciju. 1966. gadā Grēns noorganizēja molekulārbioloģijas grupu Organiskās sintēzes institūtā.

1968. gadā ķīmijas zinātņu doktora disertāciju "Uzbūves ietekme uz beta dikarbonilsavienojumu īpašībām, kvantu ķīmiskie aprēķini". 1970. gadā piedalījās Starptautiskās teorētiskās un praktiskās ķīmijas savienības (IUPAC) kongresa organizēšanā Rīgā.

No 1975. gada bija LOSI nodaļas vadītājs (1975—1980), vēlāk direktora vietnieks zinātniskajā darbā. No 1991. gada bija LZA Molekulārās bioloģijas institūta direktors. No 1993. līdz 2001. gadam bija Latvijas Universitātes Biomedicīnas pētījumu un studiju centra direktors, 2001. gadā kļuvis par zinātnisko direktoru. No 1995. līdz 1998. gadam viņš bija Latvijas Universitātes Senāta priekšsēdētājs.

## Darbi
E. Grēns publicējis vairāk nekā 340 zinātnisko rakstu:

* E. Grens. Регуляторные механизмы репликции РНК-содержащих бактериофагов. Rīga: Zinātne 1974. 232 c. (krievu val.)
* P. Pumpens, E. Grens. Hepatitis B core particles as a carrier for B cell/T cell epitopes. Intervirology, 2001, vol. 44, N 2/3, pp. 98-114.
* P. Pumpens, E. Grens. Artificial genes for chimeric virus-like particles. In: Artificial DNA: Methods and Applications, CRC Press LLC, Boca Raton, 2002, pp. 249-327.
* P. Pumpens, E. Grens, M. Nassal. Molecular epidemiology and immunology of hepatitis B virus infection - an update. - Intervirology, 2002, vol. 45, N 4-6, pp. 218-232.
* P. Pumpens, Ulrich R., Sasnauskas K., Kazaks A., Ose V., Grens E. Construction of novel vaccines on the basis of the virus-like particles: Hepatitis B virus proteins as vaccine carriers, In: Y.Khudyakov (Ed.). Medicinal Protein Engineering. CRC Press, Taylor & Francis Group, Boca Raton London, New York, 2008, pp. 205-248.
* E. Grēns, I. Kalviņš, A. Deniņš. Biomedicīna un biofarmācija – gēnu tehnoloģijas un jaunu bioloģiski aktīvu vielu sintēzes tehnoloģijas. Stratēģiskā analīzes komisija. Zinātniski pētnieciskie raksti, 2007, 25 - 40 lpp.

### Grāmata
* Nāves impērija. Bioloģisko ieroču slepenā programma PSRS un vēlāk. Rīga: LU Akadēmiskais apgāds, 2019.

## Apbalvojumi
* Augusta Kirhenšteina prēmija (1982) 
* Latvijas Zinātņu akadēmijas Lielā medaļa (1995)
* Latvijas Republikas Ministru kabineta balva (2000)

## Ģimene
Sieva ķīmiķe Eva Stankevica, meita mikrobioloģe Edīte Grēna-Karona, dēls Olafs Grēns.

## Atsauces

;Kopējās

* 
*
Grēns

**Grēns** var būt:

* Elmārs Grēns (1935) ― latviešu molekulārbiologs;
* Gunnars Grēns (*Gunnar Gren*; 1920―1991) ― zviedru futbolists un futbola treneris.

## Skatīt arī
* Grīns
Rūperts Šeldreiks

**Rūperts Šeldreiks** (; dzimis ) ir angļu zinātnieks, biologs un parapsihologs, strīdīgu formas cēlonības hipotēžu, morfoģenētisko lauku popularizētājs.

## Biogrāfija
Rūperts Šeldreiks dzimis Notingemšīrā,  studējis bioloģiju  Kembridžas Universitātē un mācījies Hārvarda Universitātē. No 1974. gada līdz 1985. gadam strādāja Haidarābādu, Āndhra Pradēšā,  Indija par augu fiziologu.

## Darbi un ietekme
Šeldreiks ir savos pētījumos kā bioķīmiķis nonācis līdz secinājumiem par morfiskajiem laukiem, kas, viņaprāt, ir kā paraugi dabas formām. “Visi dzīvnieki un augi veido un papildina savas sugas kolektīvo atmiņu, arī kristāli un molekulas ievēro sev līdzīgajiem piemītošos ieradumus. Kosmiskā evolūcija apvieno ieražu un radošuma saspēli.”  Rūperts Šeldreiks piedāvā strīdīgu hipotēzi. Piemēram,  izskaidrojumu – ja žurkas vienā  laboratorijā atklāj risinājumu labirintam, kādēļ citā vietā citas žurkas šo pašu labirintu spēj iziet daudz ātrāk un šo procesu sauc par morfisko rezonansi, apgalvodams, ka arī tas, kādu formu pieņem kristāli, ir drīzāk ieradums, nevis stingrs fizikas likums.

## Slava un kritika
Ārsts reanimatologs Pēteris Kļava: Ruperts Šeldreiks pabaros prātu ar apbrīnojamo intelekta degvielu.”  Prestižais angļu zinātniskais žurnāls *Nature* nosodīja Šeldreika grāmatu "Jaunā dzīves zinātne" rakstā "Grāmata sadedzināšanai". 

## Darbi latviešu tulkojumos
*
*

## Bibliogrāfija (nepilna)
* The Science Delusion: Freeing the spirit of enquiry, London: Coronet, 2012. .
* Dogs That Know When Their Owners Are Coming Home, 
* *A New Science of Life: the hypothesis of formative causation*, Los Angeles, CA: J.P. Tarcher, 1981 (second edition 1985, third edition 2009). .
* *The Presence of the Past: morphic resonance and the habits of nature*, New York, NY: Times Books, 1988. .
* *The Rebirth of Nature: the greening of science and God*, New York, NY: Bantam Books, 1991. .
* *Seven Experiments That Could Change the World: a do-it-yourself guide to revolutionary science*, New York, NY: Riverhead Books, 1995. .
* *The Sense of Being Stared At: and other aspects of the extended mind*, New York, NY: Crown Publishers, 2003. .

## Skatīt arī
* Parapsiholoģija
* Bioķīmija

## Ārējās saites

* Šeldreika mājaslapa
Šaaņsji

**Šaaņsji province** () ir viena no Ķīnas 22 provincēm. Province atrodas valsts centrālajā daļā. Robežojas ar Šaņsji, Henaņas, Hubei, Sičuaņas un Gaņsus provincēm, kā arī ar Čuncjinas municipalitāti un Iekšējās Mongolijas un Ninsjas autonomajiem reģioniem. Provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Sjiaņa. 2010. gadā Šaaņsji provincē dzīvoja 37,3 miljoni iedzīvotāju, no kuriem 99,5% bija haņi. Šī pēc iedzīvotāju skaita ir 16. lielākā province valstī.

## Ārējās saites
Alberts Kronenbergs

**Alberts Kronenbergs** (dzimis , miris ) bija latviešu grafiķis, dzejnieks un vairāku grāmatu autors.

## Dzīvesgājums
Kronenbergs ir dzimis Slokas pagasta Braņķu ciemā "Ceriņu" mājās 1887. gada 18. oktobrī. Pirmo izglītību Alberts ieguva krusttēva Alberta Hāznera tautas skolā, kas atradās tagadējā Valkas ielā Jūrmalā. Tālāk viņš ir mācījies Blūma mākslas skolā (1903—1906), Jaņa Rozentāla studijā (1906—1908), kā arī Pēterburgas Ķeizariskās mākslas veicināšanas biedrības skolā (1911—1915). Kopš 1911. gada piedalījās izstādēs. Viņš ir ilustrējis apmēram 130 grāmatas, tai skaitā paša rakstītas. Pirmā pazīstamā mākslinieka bilžu grāmata bērniem (ar autora tekstu) "Mazais ganiņš" iznāca 1931. gadā. Kopš tā laika Kronenberga zīmējumi un dzejoļi bijuši kopā ar vairākām latviešu tautas paaudzēm. Autors ir vairāku pazīstamu tēlu radītājs — Mazais ganiņš, Tuntuļu Jurītis, Pieci kaķi. Īpaši tuvi tie bijuši bērniem, lai gan pamācošie darbi aizrāvuši ne vienu vien vecākas paaudzes lasītāju. Publicējis arī karikatūras. Kronenbergs bija Neatkarīgo mākslinieku vienības loceklis, 1945. gadā kļuva par Latvijas Mākslinieku savienības locekli. Pēc viņa darbiem ir tikušas iestudētas vairākas Dailes teātra izrādes.

## Piemiņa
1995. gadā tika dibināta Alberta Kronenberga prēmija Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolas audzēkņiem. Apbedīts Meža kapos. Pieminekli "Mazais ganiņš" viņa kapa vietai veidojis tēlnieks Juris Mauriņš. Saistībā ar viņa 120 gadu jubileju, 2007. gada 18. oktobrī Jūrmalā atklāta viņam veltīta piemiņas zīme. Koka un metāla skulptūru komplekss veidots kā atvērta grāmata, ap kuru izvietojušies pasaku tēli. Zīmes uzstādīšanas vieta ir izvēlēta pie Slokas bibliotēkas (Raiņa ielā 3), kur tika iespiesta Kronenberga pirmā grāmata. Piemiņas zīmi uzstādīja A/S „Būvuzņēmums „Restaurators””, tās autori — tēlnieks Edvīns Krūmiņš un arhitekts Valdis Šmits. Slokā atrodas viņa vārdā nosaukta iela.

## Ģimene
* meita Rūta Kronenberga
* mazmeita Ilze Saulīte

## Atsauces
;Kopējās

* 

;Konkrētās
Trepe

**Trepe** var būt:

* Trepe — mazciems Vīpes pagastā, Jēkabpils novadā;
* kāpnes — konstrukcija, kuru veido vairāki pakāpieni, un kuras izmanto, lai celtnē varētu nokļūt uz augstākiem vai zemākiem stāviem;
* Trepe (stacija) — dzelzceļa stacija Jēkabpils novada Vīpes pagastā, līnijā Krustpils—Daugavpils.
Kāpnes

[thumbnail|200px|Iebūvētas kāpnes opernamā ''[Palais Garnier*, kas atrodas Parīzē]]
*'Kāpnes** jeb **trepes''' () ir konstrukcija, kuru veido vairāki pakāpieni, un kuras izmanto, lai celtnē varētu nokļūt uz augstākiem vai zemākiem stāviem. Nereti kāpnes tiek izbūvētas atsevišķi no ēkas nodalītās kāpņu telpās. Īpašs kāpņu veids ir slīdošās kāpnes — eskalatori —, kur pakāpieni ir kustīgi.

Pastāv arī pieslienamās kāpnes, kuras galvenokārt izmanto īslaicīgi, kad nepieciešams nokļūt citā augstumā attiecībā pret sākumpunktu.

## Ārējās saites
Karaliene Aleksandrīne

**Karaliene Aleksandrīne** (; dzimusi , mirusi ) bija Dānijas karaliene - konsorte, Dānijas karaļa Kristiāna X sieva.

Dzimusi Šverīnē kā Mēklenburgas-Šverīnes lielhercoga Frīdriha Franča III un Krievijas cara Nikolaja I mazmeitas Anastasijas Mihailovnas vecākā meita. 1898. gada 26. aprīlī Kannās apprecējās ar Dānijas princi, nākamo karali Kristiānu X. 1912. gadā kļuva par Dānijas karalieni. Nodarbojās ar labdarību. Aizstāvēja Dānijas intereses vācu okupācijas laikā Otrā pasaules karā.

## Ārējās saites
Vickers Carden-Loyd

***Vickers Carden-Loyd*** bija 20. gadsimta 30.—40. gados Lielbritānijā ražots vieglais tanks.

Tika projektēts kā tankete, taču vēlāk apgādāts ar grozāmu (360°) bruņutorni, pārveidojot to par pasaulē vieglāko tanku.

* tips: vieglais tanks
* ražotāja valsts: Lielbritānija
* svars: 2 t
* garums: 2,59 m
* platums: 1,75 m
* augstums: 1,65 m
* bruņu biezums: 11-7 mm
** priekšā — 11 mm
** sānos — 9 mm
** aizmugurē — 7 mm
* motors: 40 PS, 4 ātrumu beztrokšņa pārnesumkārba kā motociklam
* degviela: benzīns
* ātrums uz līdzena ceļa: 48 km/h
* maksimālais attālums pa šoseju: 200—230 km (4,5 h)
* pārvaramais slīpums: 25°
* pārvaramais dziļums: 0,66 m
* bruņojums: 1 *Vichers* ložmetējs
* munīcija: 3500 patronas
* apkalpe: 2 tankisti

## Literatūra
* plkv.-ltn. Zivtiņš. Jaunais Vickers-Carden-Loyd tanks. // Militārais apskats. 1932., Nr.1., 168.—170. lpp.

## Ārējās saites
* Great Britain's Light Tanks
* Vickers-Carden-Loyd light tanks
Nikolajs Švedrēvics

**Nikolajs Konstantīns Švedrēvics** (dzimis  (pēc vecā stila — ), miris ) bija baltvācu vieglatlēts, startējis šķēpa mešanas sacensībās.

Dzimis Rīgā, kalēja Ernsta Johana Švedrevica un viņa sievas Katrīnas dzimušas Krūmiņas ģimenē.

Viņš piedalījās  Stokholmā, kur ieņēma 20. vietu ar rezultātu 43,21 m. Trīs reizes kļuvis par Krievijas čempionu: divreiz šķēpa mešanā (1912, 1914) un vienreiz tāllēkšanā no vietas (1914). Tāpat N. Švedrēvics četras reizes laboja Krievijas rekordu, uzlabojot to no 48,34 m (1911) līdz 52,98 m (1914). Šo rezultāti Latvijas šķēpa metēji pārspēja vienīgi 1924. gadā. Vēl divas reizes sportists uzstādīja Latvijas rekordus šķēpa mešanā — 48,23 m un 49,40 m (1922) —, vēl bijis Latvijas rekordists augstlēkšanā no vietas — 1922. gadā pārvarēja 1,38 m. Viņš bija pirmais latviešu šķēpa metējs, kas pārsniedzis 50 metru robežu — 1913. gadā šķēpu raidījis 50,25 m tālumā.

Pēc Pirmā pasaules kara iesaistījās Latvijas sporta dzīves organizēšanā.  N. Švedrēvics piedalījās Latvijas Vieglatlētikas savienības dibināšanā, kļuva par tās pirmo priekšsēdētāju. Slimoja ar tuberkulozi, 1932. gadā ārstējās Tērvetes sanatorijā.

## Atsauces

;Kopējās

* 
* 
* 

## Ārējās saites
Zinaīda Liepiņa

**Zinaīda Liepiņa** (bijusi arī **Zāģere**; dzimusi , mirusi ) bija latviešu vieglatlēte, galvenokārt startējusi tāllēkšanā.

Viņa piedalījās , kur 100 m sprinta distancē izcīnījusi 27. vietu ar 14,0 s. Ar Elfrīdu Karlsoni-Kukaini bijušas pirmās Latvijas sportistes, kas piedalījušās Olimpiskajās spēlēs (startējušas vienā dienā). Piedalījusies 1926. gada "sieviešu Olimpiādē", kur izcīnīja piekto vietu tāllēkšanā. Viņa ir izcīnījusi 12 Latvijas čempiones titulus dažādās disciplīnās. Tāpat 14 reizes labojusi Latvijas rekordus dažādās disciplīnās.

Otrā pasaules kara beigās emigrējusi uz Vāciju, pēc tam pārcēlusies uz dzīvi ASV.

## Atsauces
;Kopējās

* 
* 

;Konkrētās

## Ārējās saites
Džakomo Kazanova

**Džakomo Džirolāmo Kazanova de Seingalts** (; dzimis , miris ) bija itāļu avantūrists un literāts no Venēcijas Republikas.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1725. gadā Venēcijā dejotāja un aktiera Gaetano Kazanovas un aktrises Zanetas Farussi un ģimenē. Astoņu gadu vecumā Džakomo zaudēja tēvu, bet māte ar teātri devās ilgstošās Eiropas turnejās. Zēnu audzināja  vecāmāte. Pamatizglītību viņš ieguva priestera Goci ģimenē, kur Džakomo apguva gan akadēmiskās pamatzinības, gan arī vijoles spēli. 
Divpadsmit gadu vecumā uzsāka tiesību zinātņu studijas Padujas Universitātē. Studiju laikā apguva arī morāles filozofiju, ķīmiju, matemātiku un jo īpaši bijis ieinteresēts medicīnā. 1742. gadā ieguva tiesību zinātņu grādu un atgriezās Venēcijā un uzsāka baznīcas jurista karjeru. Pēc pirmo pasūtījumu saņemšanas izšķīrās par studiju turpināšanu un atgriezās Padujā.

Par jaunekļa patronu kļuva Venēcijas senators Alvize Gasparo Malipjero, kas bija viens no Kazanovas finansiālajiem atbalstītājiem visa mūža garumā. 21 gadu vecumā Kazanova kļuva par profesionālu kāršu spēlmani, kas bija otrs nozīmīgākais Kazanovas ienākumu avots. 1744. gadā Kazanova stājās Romas kardināla Akvavivas sekretāra dienestā, bet pēc intīma rakstura skandāla atkal atgriezās Venēcijā.

1750. gadā devās augstāko aprindu jauniešiem pieņemtajā lielajā ceļojumā, kura laikā universitāšu studiju beidzēji ieguva dzīves pieredzi un iepazina Eiropas kultūras. Visa sava turpmākā mūža laikā Kazanova turpināja ceļot, nodevās literatūrai un intīma rakstura dēkām daudzviet Eiropā.
1755. gadā inkvizīcija arestēja Kazanovu, apsūdzot burvestībās. Tika konfiscēti visi viņa manuskripti. Kazanovam izdevās izbēgt no cietuma — viņš devās uz Parīzi, kur ieguva milzu bagātību loterijā. Turpmāk baudīja dzīvi Eiropā. Kazanova ir arī uzturējies Jelgavā un Rīgā (1764). Pēdējos trīspadsmit savas dzīves gadus pavadīja Duhcovas pilī (patlaban Čehijā), kur mira 1798. gadā 73 gadu vecumā. Apglabāts Duhcovā, bet precīzas ziņas par kapa vietu nav saglabājušās.

## Darbi
Dzīves laikā Kazanova rakstīja lugas, dzeju, pamfletus, viņa pazīstamākais darbs ir autobiogrāfija "Manas dzīves vēsture" (), kurā ir aprakstīta dzīve līdz 1774. gadam.
Džakomo Kazanovas autobiogrāfiskie prozas darbi tulkoti arī latviešu valodā. 1927. gadā apgādā “Laikmets” izdots krājums “Kazanovas mīlas dēkas”, bet 1997. gadā apgādā “Jumava” klajā nāk “Memuāri, jeb, Nepārspējamā mīlnieka Kazanovas piedzīvojumi Eiropas galmos un skaistuļu buduāros, viņa paša pierakstīti”, režisores un publicistes Ilonas Brūveres tulkojumā no vācu valodas.

## Piemiņa
Laika gaitā Kazanovas uzvārds kļuva par kaislīga mīlnieka zīmolu. Kazanovam veltīto filmu vidū ir "Kazanova" (1918), "Kazanovas lielā nakts" (1954), "Kazanova 70" (1965, galvenajā lomā Marčello Mastrojanni), Federiko Fellīni filma "Kazanova" (1976, galvenajā lomā Donalds Saterlends), *[[Le Retour de Casanova]]* (1992, galvenajā lomā Alēns Delons), Kazanova (2005, galvenajā lomā Hīts Ledžers).

## Ārējās saites

* ''Project Gutenberg'' 
* The History of Casanova's Manuscripts at Dux
Kazanova

**Kazanova** var būt:
* Džakomo Kazanova — itāļu avantūrists
* Kazanova — apdzīvota vieta Ūdrīšu pagastā
Paracelzs

**Paracelzs** (; dzimis **Filips Aureols Teofrasts Bombasts fon Hoenheims** (*Philippus Aureolus Theophrastus Bombastus von Hohenheim*)  vai , miris ) bija šveiciešu-vācu renesanses laika ārsts, botāniķis, alķīmiķis, astrologs un okultists. Viņš ir piešķīris nosaukumu cinkam, kā arī viņš tiek uzskatīts par pirmo sistemātisko botāniķi.

Paracelzs bija novators, kurš kritizēja viduslaiku medicīnas dogmas un iestājās par praktisku pieredzi un novērojumu nozīmi ārstēšanā. Viņš ieviesa ideju, ka slimības rodas no ārējiem faktoriem un ķīmiskiem procesiem, nevis vienīgi no organisma šķidrumu nelīdzsvarotības, kā to mācīja Hipokrata tradīcija.

Viņš bija viens no pirmajiem, kas sāka lietot minerālus un ķīmiskos savienojumus (piemēram, dzīvsudrabu, sēru un sāli) kā ārstniecības līdzekļus, tādējādi ieliekot pamatus farmaceitiskajai ķīmijai. Viņa mācībā īpaša vieta bija trīs *primae res* jeb "pamatprincipiem" — sērs (dvēsele), dzīvsudrabs (gars) un sāls (ķermenis) — kas bija līdzsvarā visā radītajā.

Viņa darbi apvienoja praktisko medicīnu ar alķīmiju, astroloģiju un garīgumu. Paracelzs uzskatīja, ka dziedināšana nav tikai fizisks, bet arī garīgs un kosmisks process — ārstam jāzina ne tikai ķermenis, bet arī zvaigznes un cilvēka dvēsele.

Viņa idejas bija pretrunīgas sava laika akadēmiskajās aprindās, taču tās ietekmēja gan turpmākos alķīmiķus, gan modernās zinātnes veidošanos. Paracelza darbs kalpoja kā tilts starp mistisko alķīmiju un racionālās zinātnes pieeju, un viņa vārds bieži tiek saistīts ar Lielā darba (*Magnum opus*) garīgo izpratni.

## Ārējās saites

*
Šķēpa mešana Latvijā

[thumb|Visu trīs kaluma Olimpisko spēļu medaļu laureāts [Jānis Lūsis (vieglatlēts)|Jānis Lūsis]]
**[[Šķēpa mešana]]** ir viena no vieglatlētikas mešanas disciplīnām. **Latvijā** pirmais fiksētais rezultāts šķēpa mešanā bija 28,35 metri, ko  sasniedzis A. Šnē no Rīgas sacensībās Sanktpēterburgā. Pirmās šķēpa mešanas sacensības Latvijas teritorijā notikušas . Latvijas šķēpa metēji vairākkārt ir izcīnījuši medaļas augstākā līmeņa sacensībās, tai skaitā Olimpiskajās spēlēs, Pasaules un Eiropas čempionātos. Jānis Lūsis, Inese Jaunzeme, Elvīra Ozoliņa, Dainis Kūla Olimpisko spēļu šķēpa mešanas sacensībās ir izcīnījuši zelta medaļu, J. Lūsis ir izcīnījis arī Olimpisko spēļu sudraba un bronzas medaļas (vienīgais latvietis, kas izcīnījis pilnu olimpisko medaļu komplektu). J. Lūsis tāpat ir divas reizes labojis Pasaules rekordu (ar vecās konstrukcijas šķēpu), savukārt Zigismunds Sirmais ir pašreizējais Pasaules rekordists junioriem. J. Lūsis ir arī vienīgais latvietis, kas ticis uzņemts IAAF Slavas zālē.

Latvijas rekords šķēpa mešanā vīriešiem ir 90,73 m, un to  Tallinā uzstādīja Vadims Vasiļevskis. Ar šo rezultātu viņš ir visu laiku labāko šķēpmetēju desmitniekā pasaulē. Latvijas rekords šķēpa mešanā sievietēm ir 66,15 m, un tas pieder Madarai Palameikai, uzstādīts Jelgavā .

## Latvijas visu laiku labākie šķēpa metēji
### Vīrieši

### Sievietes

## Latvijas šķēpa metēju starti sacensībās
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Eiropas čempionāts

## Atsauces
Ehuds Olmerts

**Ehuds Olmerts** (, , , *Ihud Ulmirt*; dzimis ) ir Izraēlas politiķis un jurists. Bijis Jeruzalemes mērs un Izraēlas premjerministrs.

Laikā no 1988. līdz 1992. gadam bijis Izraēlas valdības loceklis, bija veselības ministrs (1990—1992). 1993. gada novembrī veiksmīgi kandidēja uz Jeruzalemes pilsētas mēra amatu. Mēra amatā noturējās divus termiņus līdz 2003. gadam, kad tika ievēlēts 16. Knesetā. No 2003. līdz 2006. gadam bija valsts rūpniecības, tirdzniecības un darba ministrs, no 2003. līdz 2005. gadam — komunikāciju ministrs, no 2005. līdz 2006. gadam — finanšu ministrs, no 2006. līdz 2007. gadam — labklājības un sociālo pakalpojumu ministrs.  E. Olmerts kļuva par Izraēlas premjerministru, no tā paša gada 4. janvāra līdz 14. aprīlim bija premjerministra pienākumu izpildītājs Ariela Šarona vietā. Viņš nekandidēja atkārtoti uz premjerministra amatu, par kuru kļuva Benjamins Netanjahu.

## Ārējās saites

* Biogrāfija
Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija

**[[Latvija|Latvijas Republikas]] Ekonomikas ministrija** ir vadošā valsts pārvaldes iestāde ekonomiskās politikas jomā. Tās galvenais uzdevums ir izstrādāt un īstenot valsts tautsaimniecības struktūrpolitiku, rūpniecības politiku, ārējo ekonomisko politiku, iekšējā tirgus politiku (precēm un pakalpojumiem), komercdarbības attīstības politiku, konkurētspējas un tehnoloģiju attīstības politiku, patērētāju tiesību aizsardzības politiku, būvniecības un mājokļu politiku un citu politiku normatīvajos aktos noteiktajās jomās. Ekonomikas ministriju politiskā līmenī vada ekonomikas ministrs.

## Vēsture
Ekonomikas ministrija tika izveidota 1918. gadā kā **Tirdzniecības un rūpniecības ministrija**. Ministrija tika likvidēta pēc Latvijas inkorporācijas PSRS. 1991. gadā tā tika atjaunota kā **Ekonomisko reformu ministrija**, 1993. gadā tika pieņemts pašreizējais nosaukums. 2022. gadā, līdz ar Kariņa 2. valdības izveidi, enerģētikas, izņemot naftas produktu rezervju uzturēšanas un uzraudzības jomu, funkcijas tika nodotas jaunajai Klimata un enerģētikas ministrijai.

## Darbības mērķi
Ekonomikas ministrijas funkcijas un uzdevumus nosaka tās nolikums. Ministrijas darbu vada arī valsts sekretārs. Valsts sekretāra galvenie uzdevumi ir nozares politikas un stratēģiju izstrādes organizēšana, nozares politikas īstenošana, iestādes administratīvā darba vadīšana un ministriju funkciju izpildes organizēšana.

## Pakļautībā esošas iestādes
* Būvniecības valsts kontroles birojs (BVKB)
* Centrālā Statistikas Pārvalde (CSB)
* Konkurences padome
* Latvijas Investīciju un Attīstības Aģentūra (LIAA)
* Latvijas Nacionālais akreditācijas birojs (LATAK)
* Patērētāju tiesību aizsardzības centrs (PTAC)

#### Kapitālsabiedrības
* AS “Publisko aktīvu pārvaldītājs Possessor” (iepriekš VAS “Privatizācijas aģentūra”)
* AS Latvenergo (koncerns)
** AS "Sadales tīkls"
** AS Latvijas elektriskie tīkli
** AS Enerģijas publiskais tirgotājs
** OÜ Elektrum Eesti
** UAB Elektrum Lietuva
* SIA Latvijas standarts (LVS)
* SIA Latvijas Nacionālais metroloģijas centrs (LNMC)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Republikas Ekonomikas ministrijas oficiālā mājaslapa
Latvijas Republikas Finanšu ministrija

**[[Latvija|Latvijas Republikas]] Finanšu ministrija** ir vadošā valsts pārvaldes iestāde finanšu nozarē. Tās galvenie uzdevumi ir izstrādāt finanšu politiku, organizēt un koordinēt finanšu politikas īstenošanu un veikt citas ārējos normatīvajos aktos noteiktās funkcijas. Finanšu ministriju politiskā līmenī vada finanšu ministrs. Pirmais Latvijas Pagaidu valdības finanšu ministrs bija Kārlis Puriņš (1918—1919). Par Latvijas Republikas Finanšu ministrijas dibināšanas dienu tiek uzskatīts , kad Tautas padome apstiprināja Latvijas Pagaidu valdības pilnvaras.

## Ministrijas ēkas vēsture
Finanšu ministrija atrodas tai īpaši būvētā ēkā Smilšu ielā 1 Vecrīgā. Jaunceltnes projektu konkursā 1936. gadā pirmo vietu ieguva arhitekts Aleksandrs Klinklāvs, kuram uzticēja projekta galīgo izstrādi un darbu vadīšanu. Būvdarbi ilga no 1937. līdz 1940. gadam un līdz Otrā pasaules kara sākumam tā arī netika pabeigti, lai gan daļējā lietošanā ēku nodeva 1940. gada .

## Ministrijas funkcijas
Finanšu ministrijas funkcijas un uzdevumus nosaka tās nolikums. Ministrijas darbu vada arī valsts sekretārs. Valsts sekretāra galvenie uzdevumi ir nozares politikas un stratēģiju izstrādes organizēšana, nozares politikas īstenošana, iestādes administratīvā darba vadīšana un ministriju funkciju izpildes organizēšana. Ministrijas padotībā strādā Centrālā finanšu un līgumu aģentūra, Iepirkumu uzraudzības birojs, Izložu un azartspēļu uzraudzības inspekcija, Valsts kase, kā arī Valsts ieņēmumu dienests.

## Pakļautībā esošas iestādes
* Centrālā finanšu un līgumu aģentūra (CFLA)
* Iepirkumu uzraudzības birojs
* Izložu un azartspēļu uzraudzības inspekcija
* Valsts Ieņēmumu Dienests
* Valsts kase

#### Kapitālsabiedrības
* VAS Latvijas Loto (LL)
* VSIA Latvijas Proves birojs (LPB)
*VAS Valsts nekustamie īpašumi

## Skatīt arī
* Latvijas Republikas finanšu ministru uzskaitījums

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Republikas Finanšu ministrijas oficiālā mājaslapa
* Finanšu ministrijas nolikums
Dānijas futbola Superlīga

**Dānijas Superlīga** () ir augstākā futbola līga Dānijā. Tajā piedalās 12 komandas. Superlīga UEFA futbola līgu 2022. gada rangā ierindojās 18. vietā. Superlīgā ir spēlējuši daži slaveni spēlētāji, piemēram Ēriks Džemba-Džemba un Dame N`Doje. 2009.-10. gada sezonā tā bija 11. Eiropā apmeklētākā futbola līga ar vidējo apmeklējumu skaitu 8410.

## Vēsture
Dānijas Superlīgu dibināja 1991. gadā, tā Dānijas futbola augstākās līgas statusā aizstāja pirmo divīziju. Sākumā tajā piedalījās 10 komandas. Dānijas Superlīgas atvēršanas sezona tika izspēlēta 1991. gada pavasarī. No 1991. gada vasaras turnīrs tiek spēlēts pēc rudens-pavasara sistēmas. 10 komandas izspēlēja pirmajā turnīra pusē divus apļus. Pavasarī divas pēdējas komandas tika pazeminātas, pārējo komandu punkti tika samazināti uz pusi, un 8 komandas aizvadīja vēl 2 apļus savstarpējo spēļu, kopā aizvadot 32 spēles sezonā.

1995.–96. gada sezonā komandu skaits palielinājās līdz 12, un līdz ar to mainījās arī sistēma. 12 komandas aizvadīja trīs apļus savstarpējo spēļu. No 2016.–2017. gada sezonas komandu skaits tika palielināts līdz 14.

### Sponsori
150px|thumbnail|Agrākais Faxe Kondi Ligaen (tagad Dānijas futbola Superlīgas) logo.
150px|thumbnail|Agrākais SAS Ligaen (tagad Dānijas futbola Superlīgas) logo.
150px|thumbnail|Dānijas Superlīgas logo no 2010. līdz 2014. gadam.
1995.-96. gada sezonā par līgas sponsoru kļuva Coca-Cola, un līgu pārdēvēja par **Coca-Cola Ligaen**. Nākamajā sezonā par sponsoru kļuva Faxe Brewery, un līga mainīja nosaukumu uz **Faxe Kondi Ligaen**. No 2001.-02. gada sezonas par sponsoru kļuva Scandinavian Airlines System un līgas nosaukums mainījās uz **SAS Ligaen**. No 2010. līdz 2014. gadam līgai nebija galvenā sponsora. 2015. gada janvārī par līgas sponsoru kļuva apdrošināšanas kompānija *Alka*, un līgas nosaukums tagad zināms kā *Alka Superliga*.

## Sistēma
No 2017. līdz 2020. gadam līgā piedalījās 14 komandas. Čempionāta pirmajā posmā tās aizvada divu apļu turnīru ar spēlēm savā un pretinieku laukumā. Katra komanda nospēlē 26 spēles. Otrajā posmā pirmās sešas komandas aizvada vēl divus savstarpējos apļus, noskaidrojot čempionu. Pārējās 8 komandas tiek sadalītas 2 grupās arī aizvadot vēl divus apļus. Grupas pirmās divas komandas kvalificējas izslēgšanas spēlēm par vietu UEFA Eiropas līgā, bet pēdējās divas komandas piedalās izslēgšanas spēlēs kopā ar 1. divīzijas komandām par palikšanu līgā. 2020. gadā komandu skaits tika samazināts līdz 12.

## Komandas

### Klubi 2023.—2024. gada sezonā

### Čempioni
Kopā 8 komandas ir ieguvušas čempiona titulu. Visvairāk reizes to ir ieguvusi *[[FC København]]* — 15 reizes, pašreizējie čempioni ir *[[FC København ]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā vietne
Latvijas Republikas Aizsardzības ministrija

**[[Latvija|Latvijas Republikas]] Aizsardzības ministrija** ir vadošā valsts pārvaldes iestāde valsts aizsardzības jomā. Aizsardzības ministriju politiskā līmenī vada aizsardzības ministrs.

## Vēsture
Aizsardzības ministrija tika izveidota  kā **Apsardzības ministrija**. 1922. gadā tā tika pārdēvēta par **Kara ministriju**. Ministrija tika likvidēta  pēc Latvijas inkorporācijas PSRS. Kopš padomju okupācijas sākuma līdz 1994. gada augustam ministrijas ēkā atradās Baltijas kara apgabala štābs. 1991. gadā Latvijas Republikas Augstākā Padome uz 1991. gada barikāžu laikā dibinātās Sabiedrības drošības departamenta bāzes izveidoja Aizsardzības ministriju.

## Darbības mērķi
Aizsardzības ministrijas funkcijas un uzdevumus nosaka tās nolikums. Ministrijas darbu vada arī valsts sekretārs. Valsts sekretāra galvenie uzdevumi ir nozares politikas un stratēģiju izstrādes organizēšana, nozares politikas īstenošana, iestādes administratīvā darba vadīšana un ministriju funkciju izpildes organizēšana.

## Padotībā esošās iestāde
* Militārās izlūkošanas un drošības dienests (MIDD)
* Latvijas ģeotelpiskās informācijas aģentūra (LĢIA)
* Valsts aģentūra "Latvijas Kara muzejs"
* Valsts aizsardzības militāro objektu un iepirkumu centrs (VAMOIC)
* Jaunsardzes un informācijas centrs
* Latvijas Nacionālie bruņotie spēki
* Latvijas Nacionālā aizsardzības akadēmija

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Republikas Aizsardzības ministrijas oficiālā mājaslapa
Latvijas Republikas Kultūras ministrija

**[[Latvija|Latvijas Republikas]] Kultūras ministrija** ir vadošā valsts pārvaldes iestāde kultūras nozarē. Kultūras ministriju politiskā līmenī vada kultūras ministrs.

## Vēsture
1918. gadā izveidoja Latvijas Republikas Izglītības ministriju.
Kārļa Ulmaņa valdības laikā 1937. gadā izveidoja arī Sabiedrisko lietu ministriju, ko likvidēja līdz ar Latvijas okupāciju un inkorporāciju PSRS 1940. gadā.

1953. gada 15. maijā nodibināja Latvijas PSR Kultūras ministriju, kuru vadīja Jānis Ostrovs, tad Voldemārs Kalpiņš un Vladimirs Kaupužs. Veicot reformas valsts pārvaldē, 1993. gada augustā  Latvijas Republikas Kultūras ministriju likvidēja un Raimonds Pauls atkāpās no piedāvātā valsts ministra amata. Par valsts ministru kultūrā kļuva Jānis Dripe, bet 1994. gada novembrī Kultūras ministriju atjaunoja kā atsevišķu ministriju.
 
## Darbības mērķi
Tās funkcijas un uzdevumus nosaka tās nolikums. Ministrijas darbu vada arī valsts sekretārs. Valsts sekretāra galvenie uzdevumi ir nozares politikas un stratēģiju izstrādes organizēšana, nozares politikas īstenošana, iestādes administratīvā darba vadīšana un ministriju funkciju izpildes organizēšana.

## Padotībā esošās iestādes

* Latvijas Nacionālais arhīvs (LNA)
* Nacionālā kultūras mantojuma pārvalde (NKMP)
* Nacionālais Kino centrs (NKC)
* Latvijas Nacionālais kultūras centrs (LNKC)
* Kultūras informācijas sistēmu centrs (KIS)

#### Kapitālsabiedrības

* VSIA Dailes teātris (DailesT)
* VSIA Daugavpils teātris (DT)
* VSIA Jaunais Rīgas teātris (JRT)
* VSIA Kremerata Baltica (KB)
* VSIA Latvijas koncerti (LK)
* VSIA Latvijas Leļļu teātris (LLT)
* VSIA Latvijas Nacionālais simfoniskais orķestris (LNSO)
* VSIA Latvijas Nacionālais teātris (LNT)
* VSIA Latvijas Nacionālā opera un balets (LNOB)
* VSIA Liepājas simfoniskais orķestris (LSO)
* VSIA Mihaila Čehova Rīgas Krievu teātris (RKT)
* VSIA Rīgas cirks (RC)
* VSIA Valmieras drāmas teātris (VDT)
* VSIA Valsts Akadēmiskais koris “Latvija” (VAKL)

#### Padotībā esošās izglītības iestādes

* Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmija
* Latvijas Kultūras akadēmija
* Latvijas Mākslas akadēmija
* Emīla Dārziņa mūzikas vidusskola
* Jaņa Rozentāla Rīgas Mākslas vidusskola
* Jāzepa Mediņa Rīgas mūzikas vidusskola
* Profesionālās izglītības kompetences centrs Rīgas Dizaina un mākslas vidusskola
* Profesionālās izglītības kompetences centrs Nacionālā Mākslu vidusskola
* Profesionālās izglītības kompetences centrs Liepājas Mūzikas, mākslas un dizaina vidusskola
* Profesionālās izglītības kompetences centrs Ventspils Mūzikas vidusskola
* Rīgas horeogrāfijas vidusskola
* Alfrēda Kalniņa Cēsu mūzikas vidusskola
* Jāņa Ivanova Rēzeknes mūzikas vidusskola
* Jelgavas mūzikas vidusskola
* Liepājas Mūzikas, mākslas un dizaina vidusskola
* Rēzeknes Mākslas un dizaina vidusskola
* Staņislava Broka Daugavpils Mūzikas vidusskola

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Republikas Kultūras ministrijas oficiālā mājaslapa
Aleutu salas

**Aleutu salas** (, ) ir ap  garš arhipelāgs Klusā okeāna ziemeļos. Administratīvi pieder Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstij, bet Komandora salas rietumos, kas ģeogrāfiski piederīgas Aleutu salām, ietilpst Krievijas Federācijas Kamčatkas novadā. Atdala no okeāna Beringa jūru. Sastāv no vairāk kā 160 vulkāniskām salām, kurās ir 57 vulkāni. Nosaukums, domājams, cēlies no čukču valodas vārda *aliat* — ‘sala’. Salas apdzīvo galvenokārt to pamatiedzīvotāji aleuti.

## Ģeogrāfija
Arhipelāgs sastāv no 14 galvenajām salām un vairāk par 200 nelielām saliņām un klintīm. Dalās vairākās salu grupās:
* Foksu salas
** Unimaka (4069,9 km²)
** Unalaška (2720 km²)
** Umnaka (1776,8 km²)
** Akutana (334,1 km²)
* Formauntinsu salas
* Andrejanova salas
** Atka (1048,8 km²)
** Adaka (711 km²)
** Tanaga (528 km²)
** Amļa (445,7 km²)
** Kanaga (368 km²)
** Sīgvauma (207,3 km²)
* Retu salas
** Amčitka (308,6 km²)
** Kiska (277,7 km²)
* Nīru salas
** Atu (893 km²)
** Agatu (221,6 km²)
** Semiču salas
* Komandora salas
** Beringa sala (1667 km²)
** Mednija (186 km²)

## Atsauces

## Ārējās saites
Latvijas Republikas Tieslietu ministrija

**[[Latvija|Latvijas Republikas]] Tieslietu ministrija** ir vadošā valsts pārvaldes iestāde tieslietu nozarēs un ir augstākā iestāde padotībā esošajām valsts pārvaldes iestādēm. Tieslietu ministriju politiskā līmenī vada tieslietu ministrs. Tieslietu ministrija tika izveidota 1918. gadā. 

## Darbības mērķi
Tās funkcijas un uzdevumus nosaka tās nolikums. Ministrijas darbu vada arī valsts sekretārs. Valsts sekretāra galvenie uzdevumi ir nozares politikas un stratēģiju izstrādes organizēšana, nozares politikas īstenošana, iestādes administratīvā darba vadīšana un ministriju funkciju izpildes organizēšana.

## Pakļautībā esošas iestādes
* Ieslodzījuma vietu pārvalde
* Patentu valde
* Uzņēmumu reģistrs
* Maksātnespējas kontroles dienests 
* Tiesu administrācija
* Uzturlīdzekļu garantijas fonda administrācija (UGFA)
* Valsts probācijas dienests
* Valsts tiesu ekspertīžu birojs (VTEB)
* Valsts Valodas Centrs (VVC)
* Valsts zemes dienests (VZD)

#### Kapitālsabiedrības
* VAS Tiesu namu aģentūra (TNA)
* VSIA Latvijas Vēstnesis (LV)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Republikas Tieslietu ministrijas oficiālā mājaslapa
Latvijas Republikas Viedās administrācijas un reģionālās attīstības ministrija

**[[Latvija|Latvijas Republikas]] Viedās administrācijas un reģionālās attīstības ministrija** (**VARAM**; līdz 2024. gada 1. jūlijam — **Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija**) ir vadošā valsts pārvaldes iestāde reģionālās attīstības plānošanas un koordinācijas, pašvaldību attīstības un pārraudzības, teritorijas attīstības plānošanas un zemes pārvaldības, vienas pieturas aģentūras principa ieviešanas valsts un pašvaldību pakalpojumu pieejamībā, kā arī elektroniskās pārvaldes, informācijas sabiedrības un informācijas tehnoloģiju valsts pārvaldē jomā. Viedās administrācijas un reģionālās attīstības ministriju politiskajā līmenī vada viedās administrācijas un reģionālās attīstības ministrs Raimonds Čudars.

## Vēsture
Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija tika izveidota 1993. gadā. No 2003. līdz 2011. gadam ministrija tika sadalīta Vides ministrijā un Reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrijā. Pēc ministrijas reorganizācijas, 2011. gadā tā ieguva pašreizējo nosaukumu. 2022. gadā, līdz ar Krišjāņa Kariņa otrās valdības izveidi, klimata jomas pārraudzība tika nodota jaunajai Klimata un enerģētikas ministrijai, kuras atbildībā vēlāk nonāca arī vides aizsardzibas joma.

Līdz ar Ministru kabineta reorganizāciju, piešķirot jaunas funkcijas Klimata un enerģētikas ministrijai, 2024. gada 1. jūlijā Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministriju pārdēvēja par Viedās administrācijas un reģionālās attīstības ministriju.

## Darbības mērķi
Tās funkcijas un uzdevumus nosaka tās nolikums. Ministrijas darbu vada arī valsts sekretārs. Valsts sekretāra galvenie uzdevumi ir nozares politikas un stratēģiju izstrādes organizēšana, nozares politikas īstenošana, iestādes administratīvā darba vadīšana un ministriju funkciju izpildes organizēšana.

## Pakļautībā esošas iestādes
Ministrijas padotībā esošās valsts pārvaldes iestādes un kapitālsabiedrības, kurās ministrija ir valsts kapitāla daļu turētāja:
* Dabas aizsardzības pārvalde
* Latvijas Nacionālais dabas muzejs
* Latvijas vides aizsardzības fonda administrācija
* Valsts reģionālās attīstības aģentūra (VRAA; no 2024. gada 1. septembra Valsts digitālās attīstības aģentūra)
* Latvijas Nacionālais botāniskais dārzs
* Latvijas Hidroekoloģijas institūts (LHEI)

VARAM ir valsts kapitāla daļu turētāja kapitālsabiedrībās:
* VAS Elektroniskie sakari

## Skatīt arī

* Latvijas Republikas Reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrija

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Republikas Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijas oficiālā mājaslapa
Gunārs Binde

**Gunārs Binde** (dzimis  Bejas pagastā) ir latviešu fotomākslinieks.

Vecāki — Jānis Binde un Emma, Gunārs vecākais no viņu 3 bērniem. Mācījies Alūksnes vidusskolā. 1957. gadā absolvējis Priekuļu lauksaimniecības mehanizācijas tehnikumu, kur mācījies par elektriķi. Strādājis par elektriķi Bejā, pēc tam par gaismotāju Valmieras teātrī un Jaunatnes teātrī Rīgā. 1957. gadā sācis nodarboties ar fotografēšanu, 1959. gadā kļuva par profesionālu fotogrāfu. Laikā no 1964. līdz 1975. gadam bijis pasniedzējs Rīgas lietišķās mākslas vidusskolā, vēlāk kļuva par Pieminekļu zinātniski tehniskās padomes fotogrāfu (1975—1977), Doles Vēstures muzeja fotogrāfu (1977—1994), Aizsardzības ministrijas fotospeciālistu (1994). G. Binde ir veidojis fotofilmas, dekorācijas teātra izrādēm, piedalījies dokumentālo filmu veidošanā. 1989. gadā kļuva par Latvijas Fotomākslinieku savienības biedru.

## Apbalvojumi

* 1965. gadā ieguvis galveno balvu Buenosairesas izstādē par Eduarda Smiļģa portretu.
* 1991. gadā saņēmis Buclera prēmiju. 
* 2009. gadā iecelts par Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieku. 
* 2023. gadā saņemts Latvijas Valsts prezidenta Cildinājuma raksts.
* Latvijas Republikas Ministru kabineta balva (2025)

## Privātā dzīve
Bijis precējies trīsreiz. 1. sieva — dzejniece Ilze Binde. 2. sieva — metālmāksliniece Sarmīte Kviesīte.. No 1993. gada precējies ar 3. sievu — aktrisi un jogas skolotāju Tatjanu Bindi, meita — Anna (dz. 1994. g.). Dzīvo Langstiņos.

## Atsauces

;Kopējās

* 

## Ārējās saites
* Gunārs Binde Diena.lv
* Viņš dzīvo fotogrāfijā. GUNĀRS BINDE  studija.lv
* Gunars Binde gunarsbinde.com
Binde

**Binde** var būt:
* Binde (*Bünde*) — pilsēta Vācijā, Ziemeļreinā-Vestfālenē.

## Cilvēki ar šādu uzvārdu
* Gunārs Binde (1933) — latviešu fotomākslinieks;
* Juris Binde (1955) — latviešu uzņēmējs, zinātnieks, inženieris, konstruktors un ekonomikas doktors.
¡Tré!

***¡Tré!*** ir amerikāņu pankroka grupas *[[Green Day]]* 11. studijas albums, kas izdots . Tas ir trešais albums *[[¡Uno!]] [[¡Dos!]] ¡Tré!* albumu triloģijā. Grupa albumu ierakstīja 2012. gadā, laikā no februāra līdz jūnijam Kalifornijā, ASV.

## Dziesmu saraksts

## Atsauces

## Ārējās saites
* Grupas oficiālā mājaslapa
Kill the DJ

***Kill the DJ*** ir amerikāņu pankroka grupas *[[Green Day]]* singls no grupas devītā studijas albuma *[[¡Uno!]]*. Singls tika izdots  sadarbībā ar ierakstu kompānijām *[[Reprise Records]]* un *[[Warner Records|Warner Bros.]]* Dziesmas videoklips tika izdots . Dziesma tika ierakstīta grupas albumu triloģijas ieraksta laikā 2012. gada februārī—maijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Grupas oficiālā mājaslapa
Vese (stacija)

**Vese** () ir dzelzceļa pieturas punkts Igaunijā, Tallinas pilsētas Lasnamē pilsētas daļā, Sējamē, dzelzceļa iecirknī Ilemiste—Tapa un tas atrodas 8,3 km attālumā no Tallinas un 48,5 km attālumā no Aegvīdu. Vessē pietur piepilsētas elektrovilcienu maršruta Tallina—Aegvīdu—Tallina elektrovilcieni, kā arī starppilsētu pasažieru dīzeļvilciens Tallina—Rakvere.

Dzelzceļa pieturas punkts tika atklāts 1995. gadā, dzelzceļa stacijas Ilemiste austrumu galā.

2012. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu Vesses pieturas punktā tika izbūvēta jauna pasažieru starpceļu platforma (augstums - 550 mm, garums - 210 m).

## Atsauces
Ragi

[thumbnail|235px|[Kanādas aita]]
thumbnail|235px|Mūzikas instruments
**Ragi** () ir pārkaulojušies izaugumi uz dažu dzīvnieku pieres vai deguna kaula. Tie tiek izmantoti gan aizsardzībā, gan uzbrukumā pret citiem dzīvniekiem. Ragi iedalās keratīna ragos un kaula ragos. Keratīna ragi ir dobradžiem un degunradžiem, bet kaula ragi ir briežiem, stirnām un aļņiem. Kaula ragi veidojas žuburos un tie ik gadu tiek nomainīti.
Zenīts

[thumbnail|350px|Zenīta, [nadīrs|nadīra, horizontu virzieni attiecībā pret novērotāju]]
**Zenīts** (, *samt* — ‘virziens’) ir iedomāts punkts debess sfērā tieši virs novērotāja galvas. Tas ir pretējs virziens gravitācijas spēka vektora virzienam. Iedomāts debess sfēras punkts zenīta pretējā virzienā tiek saukts par nadīru.

## Skatīt arī
* Azimuts
* Ģeodēzija

## Ārējās saites
Kuopio

**Kuopio** () ir pilsēta Somijas vidienē, atrodas  no galvaspilsētas Helsinkiem Ziemeļsavo reģionā, un ir lielākā reģiona pilsēta. Dibināta ,  tā bija 9. lielākā Somijas pilsēta. Kuopio ir viens no valsts tehnoloģiju un izglītības centriem. Starp augstskolām nozīmīgākās ir Austrumsomijas universitāte un Savonijas lietišķo zinātņu universitāte. Kuopio ir Alūksnes sadraudzības pilsēta.

Kuopio ir apmēram 4300 uzņēmumu, 200 no tiem eksportējoši. Kopējais darbavietu skaits ir 45 800. 2011. gadā uz Rīgu atklāja AirBaltic tiešo lidojumu.

Galvenie gadskārtējie notikumi ir Somijas ledus maratons februārī, deju festivāls jūnijā, starptautiskais vīna festivāls, kā arī Kuopio triatlons jūlijā.

## Sports
* KuPS Kuopio (futbola klubs)
* Savon Sanomat Areena (ietilpība: 5000)

## Cilvēki
* Marti Ahtisāri — Somijas 10. prezidents (1937)
* Ēro Hāpalainens — somu revolucionārs (1880—1938)
* Pāvo Liponens — bijušais Somijas premjerministrs (1941)
* Haness Kolehmainens — somu vieglatlēts (1889—1966)

## Atsauces

## Ārējās saites
Antarktikas šaurums

**Antarktikas šaurums** (, ,  vai *Paso Antarctic*) ir ap  garš un  plats jūras šaurums Antarktīdas piekrastē. Atdala Triniti pussalas ziemeļaustrumu galu no Žuenvila salu grupas un savieno Brensfīlda šaurumu ar Vedela jūras Erebusa un Terora līci.

Šaurumu atklāja Francijas 1837.—1840. gadu ekspedīcija Dimona d'Irvila vadībā. Pirmā to caurkuģoja un nokartēja zviedru ekspedīcija Oto Nordenšelda vadībā 1902. gada 15. janvārī un vēlāk nosauca par godu ekspedīcijas kuģim *Antarctic*, kas gāja bojā Erebusa un Terora līcī 1903. gada 13. februārī.

Šauruma krastā darbojas trīs polārstacijas — argentīniešu vissezonas stacija Esperansa un urugvajiešu vasaras stacija Eličiribeeti Hopa līča krastā Triniti pussalas ziemeļaustrumos un argentīniešu vasaras stacija Petrela Dandī salas rietumos.

## Atsauces
Jantarnija

**Jantarnija** ( – ‘Dzintarainā’), līdz 1946. gadam **Palmnikene** (), ir pilsētciemats Kaļiņingradas apgabala galējos rietumos pie Baltijas jūras. Pilsētciematā atrodas pasaulē vienīgais dzintara ieguves kombināts, kas rūpnieciski iegūst dzintaru. Uzskata, ka Jantarnijas apkārtnē koncentrēti lielākā daļa no pasaules dzintara krājumiem. Pilsētciematā atrodas dzintara muzejs. Netālu no Jantarnijas plānoja izveidot teritoriju, kurā būtu atļautas spēļu zāles. Pilsētciematā notika starptautiskas sacensības pludmales volejbolā.

Jantarnija ir municipālā veidojuma "Jantarnijas pilsētas rajons" (*Янтарный городской округ*) centrs. Bez pilsētciemata tajā ietilpst arī divi ciemati - Siņavina (*Синявино*), Pokrovska (*Покровское*).

## Vēsture
thumb|left|200px|Dzintara raktuves Jantarnijā.
Palmnikene radusies 1234. gadā. 19. gadsimtā uzbūvēja dzintaru ieguves uzņēmumu. 20. gadsimtā sākumā Palmnikene veidojās arī kā kūrorts. 1945. gada 31. janvārī - 1. martā Palmnikenes apkaimē vācu varas iestādes nošāva pēc pārgājiena dzīvi palikušos Štuthofas koncentrācijas nometnes ieslodzītos. Pēc vienas no versijām kādā šahtā pilsētciemata apkaimē ir noslēpta Dzintara istaba. 1948. gadā dzintara ieguvi atjaunoja un PSRS laikā šeit ieguva 600 tonnas dzintara gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Dzintara ieguves kombināts Jantarnijā
Lagedi (stacija)

**Lagedi** () ir dzelzceļa stacija Igaunijā, Harju apriņķa Raes pagasta Lagedi ciemā, dzelzceļa iecirknī Ilemiste—Tapa un tā atrodas 15,1 km attālumā no Aegvīdu , 41,7 km attālumā no Tallinas un 48 km attālumā no Tapas. Lagedi stacija apkalpo vietējo un piepilsētas pasažieru vilcienu satiksmi, kā arī veic dzelzceļa kravu operācijas. 

Lagedi pietur Tapas (Tartu, Valgas, Rakveres) un Tallinas virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni, kā arī piepilsētas elektrovilcienu maršruta Tallina—Aegvīdu—Tallina elektrovilcieni.

## Vēsture
Igaunijas pirmā dzelzceļa Baltijas Osta—Rēvele—Tosno būvniecība norisinājās no 1869. līdz 1870. gadam. Atklāšanas gadā posmā Rēvele—Tapa tika ierīkotas tikai divas stacijas — Rāzika (, ) un Šarlotenhofa (, ), pēc diviem gadiem, 1872. gadā tika atklāta vēl viena - Lākta (, ), tagadējā Lagedi.

Lāktā tika uzbūvēta vienstāva koka stacijas ēka. Celtnes būvapjoma kompozīciju veidoja garens pamatapjoms un šķērsjoms, fasāžu apdarē, atbilstoši laikmetam, tika izmantoti koka aplikatīvie dekori — jumta savilces, konsoles, profilētas aplodas u.c.
1998. gadā stacijas ēka nojaukta.

1977. gadā, līdz ar dzelzceļa iecirkņa Tallina—Kehra eletrifikāciju, Lagedi tika uzsākta piepilsētas elektrisko vilcienu satiksme.

1987. gadā no jaunizveidotās Mūgas jūras tirdzniecības ostas tika izbūvēts dzelzceļa atzars, kas tika savienots ar Lagedi un Ilemistes staciju.

2011. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu Lagedi stacijā tika izbūvēta viena jauna pasažieru starpceļu platforma (augstums - 550 mm, garums - 214 m), kā arī pazemes tunelis sliežu ceļu šķērsošanai.

## Atsauces
¡Dos!

***¡Dos!*** ir amerikāņu pankroka grupas *[[Green Day]]* desmitais studijas albums, kas tika izdots  sadarbībā ar ierakstu kompāniju *[[Reprise Records]]*. Tas ir otrais albums *[[¡Uno!]] ¡Dos! [[¡Tré!]]* albumu triloģijā. Grupa albumu ierakstīja 2012. gadā, laikā no februāra līdz jūnijam Kalifornijā, ASV.

## Dziesmu saraksts

## Atsauces

## Ārējās saites
* Grupas oficiālā mājaslapa
Kārlis Štāmics

**Kārlis Filips Štāmics** (; dzimis , miris ) bija vācu komponists un vijoles, alta un *[[viola d'amore]]* virtuozs. Manheimas skolas otrās paaudzes pārstāvis.

Dzimis Manheimā, čehu izcelsmes komponista Johana Štāmica ģimenē. Mācījies Manheimā pie tēva un citiem mūziķiem. No 1770. līdz 1794. gadam ceļojis pa Eiropu (Franciju, Vāciju, Krieviju, Angliju, Nīderlandi) kā mūzikas virtuozs. Mūža pēdējos gadus no 1795. līdz 1801. gadam pavadīja Jēnā, it kā nodarbojoties ar alķīmiju. Miris trūkumā.

50 simfoniju, 11 klarnešu koncertu, 3 čellu koncertu, 40 dažādu citu veidu koncertu, 38 *sinfonia concertante*, daudzu kamermūzikas darbu, 2 operu (abas zudušas) autors.

## Ārējās saites
* Kārļa Štāmica profils ''AllMusic'' 
* Kārļa Štāmica notis ''IMSLP''
Laduškina

**Laduškina** (, līdz 1946. gadam — **Ludvigsorta** ()) ir pilsēta Kaļiņingradas apgabala rietumos, netālu no Vislas lagūnas.

Laduškina ir municipālā veidojuma "Laduškinas pilsētas rajons" (*Ладушкинский городской округ*) centrs. Bez pilsētas tajā ietilpst arī divi ciemati — Ladigina (*Ладыгино*), Uļjanovka (*Ульяновка*).

## Vēsture
Atrodas netālu no 1239. gadā dibinātās Balgas pilsdrupām Vislas lagūnas krastā. Šī pils, kas esot uzcelta 5. gadsimta prūšu virsaiša Videvuta Honedes pils vietā, bija pirmā Vācu ordeņa pils Prūsijā.
Ludvigsorta radusies 1314. gadā, pilsētā saglabājies dižozols, kurš attēlots pilsētas ģerbonī. Šis 800 gadu vecais ozols bijis prūšu svētozols, bet mūsdienās ir vieta, uz kuru tradicionāli atbrauc jaunlaulātie.

Pēc Austrumprūsijas ziemeļdaļas nodošanas Krievijas PFSR pārvaldē 1946. gadā Ludvigsortu pārdēvēja Padomju Savienības Varoņa leitnanta Ivana Laduškina vārdā, kurš kritis netālu no pilsētas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Laduškina enciklopēdijā Мой Город