Tase

thumbnail|upright=1.2|Ap 1753. gadu izgatavota tase
**Tase** ir neliels dzeramais trauks ar osu, kas parasti tiek izmantots karstu dzērienu, piemēram, tējas, kafijas vai kakao, baudīšanai. Tase parasti ir cilindriskas vai nedaudz koniskas formas, tās tilpums var svārstīties no dažiem desmitiem līdz 250 mililitriem. Tā galvenās funkcijas ir ērtība dzēriena lietošanā un siltuma uzturēšana, kas īpaši svarīgi karsto dzērienu gadījumā. Osa jeb rokturis ļauj tasi turēt rokās, izvairoties no tieša saskares ar karstu virsmu.

Tases izgatavo no dažādiem materiāliem, kuru izvēle atkarīga no tās paredzētā lietojuma un estētiskajām prasībām. Visbiežāk izmantotie materiāli ir porcelāns un keramika, kas ir populāri to izturības dēļ, kā arī ar spēju saglabāt dzēriena temperatūru. Stikla tasēm raksturīgs caurspīdīgums, kas īpaši piemērotas dzērieniem, kuros svarīgs vizuālais efekts, piemēram, latte kafijai. Metāla tases, piemēram, no nerūsošā tērauda, ir izturīgas un bieži tiek izmantotas āra aktivitātēm. Pieejamas arī plastmasas un bambusa tases, kas nereti ir vieglas un atkārtoti lietojamas, piemērotas ceļojumos vai ikdienas lietošanā.

## Vēsture
Tašu izcelsme meklējama aizvēsturē, kad pirmie dzeramie trauki tika izgatavoti no dabas materiāliem, piemēram, akmens, koka vai gliemežvākiem. Attīstoties podniecības prasmēm, cilvēki sāka veidot māla traukus, kas bija gan praktiski, gan estētiski pievilcīgi. Tases mūsdienās pazīstamajā formā parādījās aptuveni pirms 5000—3000 gadiem, kad dažādās civilizācijās sākās specializēti trauku veidošanas procesi.

Ķīnā tases ieguva lielu nozīmi, īpaši pēc tējas kultūras attīstības Tanu dinastijas laikā (618—907). Ķīnieši izgatavoja nelielas keramikas un porcelāna tases, kas tika izmantotas tējas ceremonijās. Šo trauku elegance un smalkums bija cieši saistīti ar tējas dzeršanas filozofiju un estētiskajiem principiem. Eiropā tases popularitāte strauji pieauga 17. gadsimtā, kad caur tirdzniecības ceļiem sāka ievest tēju un kafiju. Pirmās tases Eiropā tika izgatavotas no keramikas un fajansa, taču pēc porcelāna ražošanas tehniku apgūšanas 18. gadsimtā vācu Meisenes rūpnīcā porcelāna tases kļuva par greznības simbolu. Eiropā tases bieži tika izgreznotas ar detalizētiem mākslas darbiem un zeltījumiem, padarot tās par prestiža priekšmetiem. Tuvajos Austrumos tasei bija svarīga loma sabiedriskajā dzīvē, īpaši saistībā ar kafijas kultūru. Arābu pasaulē kafijas dzeršana no mazām keramikas vai stikla tasītēm kļuva par nozīmīgu sociālo tradīciju. Šeit tases bieži bija mazākas un bez osām, atspoguļojot reģionālās paražas un dzērienu dzeršanas īpatnības.

Tases izplatību un attīstību lielā mērā noteica tējas un kafijas popularitāte. Tējas dzeršanas kultūra Ķīnā, Japānā un citās Āzijas valstīs veicināja īpašu trauku dizainu un ražošanu, kas piemēroti šim dzērienam. 17. gadsimtā Eiropā un Amerikā kafijas ienākšana radīja pieprasījumu pēc izturīgām un praktiskām tasēm, kas spētu saglabāt dzēriena karstumu.

Tase kā priekšmets attīstījās ne tikai kā funkcionāls trauks, bet arī kā mākslas un modes elements, atspoguļojot dažādu laikmetu un kultūru stilu. Mūsdienās tā ir universāls priekšmets, kas apvieno tradicionālās vērtības un modernās tehnoloģijas.

## Atsauces

## Ārējās saites