open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Can't Shake Loose

***Can't Shake Loose*** ir singls no bijušās ABBA dalībnieces Angnētas Feltskūgas solo albuma *[[Wrap Your Arms Around Me]]*. Eiropā šis bija trešais singls no šī albuma, bet ASV tas bija pirmais. Dziesmu sarakstīja Rass Ballards, kas arī sarakstīja Angnētas grupas biedrenes Frīdas albuma *[[Something's Going On]]* tituldziesmu *[[I Know There's Something Going On]]*.

Dziesma tika ierakstīta starp 1983. gada 17. janvāri un marta beigām. Viena no dziesmas ierakstu sesijām tika arī nofilmēta un iekļauta *Making of Wrap Your Arms Around Me* dokumentālajā raidījumā par albuma veidošanu. Ierakstu sesijas videomateriālā ir redzams, kā Angnēta atkārtoti ieraksta pāreju pirms dziesmas pirmspēdējā piedziedājuma.

1983. gada novembrī *Can't Shake Loose* sasniedza 29. vietu ASV *[[Billboard Hot 100|Billboard Hot 100]]* singlu topā, lai gan kā singls tika izdota dziesmas rediģētā versija. Feltskūga dziesmu izpildīja vairākos Eiropas televīzijas šovos, kā arī 1983. gada augustā ceļoja uz Ameriku, lai piedalītos trīs televīzijas pārraidēs. Dziesma sasniedza 26. vietu Kanādā, bet Lielbritānijā un Austrālijā dziesmas panākumi nebija tik ievērojami — tika sasniegta 63. un 76. vieta.

## Dziesmas video
Dziesmas popularizēšanai tikai nofilmēts video, kurā Angnēta attēlo kāda bagāta vīrieša uztraukušos un nervozo draudzeni. Viņa arī brauca ar *[[Porsche]]* mašīnu šajā video, kā arī video ir redzams Ēlandes tilts. Video tika filmēts Kalmarā, Zviedrijā un tas tika pabeigts četrās dienās. Video veidošana tika iemūžināta 15 minūšu ilgā aizkadru pārraidē, kas tika filmēta līdz ar video veidošanu un vēlāk pārraidīta Zviedrijā un Lielbritānijā.

## Topi un sertifikācijas

## Atsauces

## Ārējās saites
* Dziesmas video
* Dziesmas vārdi metrolyrics.com
2015. gada Copa América

**2015. gada ''[[Copa América]]*** kausa izcīņa notika [[Čīle|Čīlē]], laika posmā no 11. jūnija līdz 4. jūlijam. Par turnīra uzvarētāju kļuva mājiniece [[Čīles futbola izlase]], kas *Copa America'' uzvarēja pirmo reizi vēsturē.

## Grupu turnīrs
### A grupa

### B grupa

### C grupa

## Izslēgšanas spēles

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Nikolajs Sjakste

**Nikolajs Sjakste** (1955) ir latviešu bioķīmiķis, Latvijas Universitātes profesors. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1955. gada 11. maijā Rīgā. Pēc Rīgas 21. vidusskolas beigšanas studēja biofiziku 2. Maskavas valsts medicīnas institūta Medicīnas bioloģijas fakultātē (1972-1978). Pēc studiju beigām strādāja par jaunāko zinātnisko līdzstrādnieku Latvijas Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūta (LEKMI) Vēža šūnas ķīmijas laboratorijā (1978-1980), tad turpināja studijas aspirantūrā Maskavā, Vissavienības onkoloģijas zinātniskā centra Audzēju bioķīmijas laboratorijā (1980-1983). 
 
Pēc atgriešanās dzimtenē turpināja strādāt par zinātnisko līdzstrādnieku LEKMI Vēža šūnas ķīmijas laboratorijā (1983-1990), 1984. gadā Maskavā aizstāvēja bioloģijas zinātņu kandidāta disertāciju.
Kopš 1990. gada bija Bioķīmijas laboratorijas vadītājs Latvijas Organiskās sintēzes institūtā. 1992. gadā Pēterburgā aizstāvēja bioloģijas zinātņu doktora disertāciju. Papildinājās Francijas Nacionālā zinātnisko pētījumu centra (CNRS) Žaka Mono institūta Diferencēšanas bioķīmijas laboratorijā Parīzē (1995, 1998). 

Kopš 1998. gada ir Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes profesors, Medicīnas bioķīmijas katedras vadītājs.

## Atsauces
Jānis Zarumba

**Jānis Rūdolfs Zarumba** ( Rīga —  Rīga) bija Latvijas sportists.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1907. gadā Rīgā Andreja un Bertas Alvīnes, dzimušas Nadziņas, ģimenē.
Pēc Rīgas pilsētas 4. ģimnāzijas beigšanas (1926) divus gadus studēja Latvijas Universitātes Matemātikas fakultātē (1928-1929) un apliecinājis sevi kā ļoti daudzpusīgu sportistu. Vairākus gadus sargāja sporta kluba "Universitātes Sports" pirmās futbola komandas vārtus. 1933. gadā Turīnā bija Latvijas studentu futbola izlases vārtsargs Pasaules studentu spēlēs. Labās spēles un uzvārdu sakritības dēļ Itālijas līdzjutēji Zarumbu iesaukuši par "Zamoru" — tā laika labākā Spānijas vārtsarga Rikardo Zamoras vārdā. 

Tāpat bija basketbolists Latvijas Universitātes klubā "Gongs", kā arī piedalījās šaha un bridža turnīros. 1933. gadā viņu ievēlēja Latvijas Šaha savienības valdē, bet 1935. un 1937. gados Latvijas Basketbola savienības revīzijas komisijā. 1930. gados strādāja par Latvijas kara invalīdu savienības grāmatvedi.

Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, pēc kara nokļuva Padomju okupācijas zonā un 1945. gadā no Rostokas atgriezās Rīgā. 1950. gados bija Krustpils cukura fabrikas galvenais grāmatvedis, viņa brīvdomīgais raksturs bija par iemeslu vairākkārtējām represijām no padomju varas iestāžu puses. 1957. gadā 1. aprīlī viņu arestēja un piesprieda trīs gadu ieslodzījumu soda nometnēs par pretpadomju propagandu un aģitāciju. 1959. gadā atbrīvots un atgriezies Rīgā. Mūža pēdējos gados strādāja par naktssargu un vairs nepiedalījās šaha turnīros. Miris 1976. gadā pēc smadzeņu triekas, apglabāts Rīgas Meža kapos.

## Vietas Latvijas šaha čempionātā
* 1930. gads — 10. vieta 2. virsturnīrā.
* 1932. gads — 2.-3. vieta 2. virsturnīrā.
* 1946. gads — 10.-12. vieta.
* 1957. gads — 13.-14. vieta.

## Atsauces

## Literatūra
* Ilmārs Balodis "Miris J. R. Zarumba" laikrakstā "Laiks", 18.02.1976.
* Nekrologs "Tā viņi aiziet" laikrakstā "Austrālijas Latvietis", 07.03.1976.
* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il., portr. ; 29 cm.
Biķernieki (Biķernieku pagasts)

**Biķernieki** () ir ciems Augšdaugavas novada Biķernieku pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta rietumdaļā Leiksnas krastā autoceļu V687 un V688 krustojumā  no novada centra Daugavpils un  no Rīgas. Biķerniekos atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, kultūras nams, bibliotēka, feldšeru-vecmāšu punkts, pasts, veikals. Netālu no Biķerniekiem atrodas Krivošejevas vecticībnieku baznīca. Sena apdzīvotā vieta, agrāk daudz lielākā Biķernieku pagasta centrs. Izaudzis pēckara gados kā kolhoza «Pamjatj Ļeņina», vēlāk — «Komsomoļec», centrālais ciemats. 

1897. gadā vecticībnieku ciemā bija 42 sētas.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Lipiņiški

**Lipiņiški** (), arī **Lipiniški**, ir ciems Augšdaugavas novada Biķernieku pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos autoceļu V637 un V688 krustojumā  no pagasta centra Biķerniekiem,  no novada centra Daugavpils un  no Rīgas. Lipiņiškos atrodas Lipiņišku pareizticīgo baznīca un grāmatu izsniegšanas punkts.

1897. gadā ciemā bija 16 sētas.
## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Basa šaurums

**Basa šaurums** () ir līdz 240 km plats jūras šaurums, kas atdala Tasmaniju no Austrālijas un savieno Indijas okeānam piederīgo Lielo Austrālijas līci rietumos ar Klusajam okeānam piederīgo Tasmana jūru austrumos. Šaurums izveidojies pirms aptuveni 10 000 gadiem sakarā ar jūras līmeņa celšanos. Atklājis britu jūrasbraucējs Metjū Flinderss 1798. gadā; nosaukts par godu Flindersa kuģa ārstam Džordžam Basam *(George Bass)*. Šaurums relatīvi sekls, krasta līnija stipri izrobota, šaurumā vairākas salas, lielākās no kurām ir Flindersa sala Firno salu grupā šauruma austrumu galā un Kinga sala rietumu galā. Šauruma ziemeļu piekrastē vairākas naftas un gāzes atradnes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Deivisa šaurums

**Deivisa šaurums** (, ) ir līdz 300 km plats jūras šaurums Ziemeļamerikas ziemeļaustrumos, kas atdala Grenlandi no Bafina salas un savieno Labradoras jūru dienvidos ar Bafina jūru ziemeļos. Nosaukts par godu angļu jūrasbraucējam Džonam Deivisam, kurš 1580. gados kuģojis šajā reģionā un pētījis Grenlandes un Bafina salas piekrasti un 1583. gadā šaurumu atklājis.

Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un fjordu, piekrastē nelielas saliņas un šēras. Šaurumā novērojamas 9—18 m augstas plūdmaiņas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džalālābāda

**Džalālābāda** () ir pilsēta Afganistānas dienvidaustrumos, Kabulas upes ielejā. Administratīvi tā ir Nangarhāras provinces centrs.

Pilsēta, kurā dzīvo gandrīz 170 tūkstoši iedzīvotāju, atrodas 177 km no valsts galvaspilsētas — Kabulas. Džalālābāda ir novietota netālu no Pakistānas robežas, tādēļ tai ir būtiska nozīme valsts tirdzniecībā ar Pakistānu un Indiju. Vienlaikus Džalālābāda ir vārti uz tuvējām ielejām, minētā iemesla dēļ šī pilsēta ir arī viens no reģiona militārajiem centriem.

Džalālābāda ir novietota vairāku oāžu centrā. Ap pilsētu atrodas lieli lauki, kas tiek apūdeņoti ar irigācijas sistēmām. Tajos tiek audzēti augļi, kā arī rīsi un labība. Pilsētā atrodas cukurfabrika un papīrrūpniecība, pastāv arī amatnieku darbnīcas. Kopš 1963. gada darbojas Nangarhāras Universitāte.

## Atsauces

## Ārējās saites
Floridas šaurums

**Floridas šaurums** (, ) ir līdz 150 km plats jūras šaurums Ziemeļamerikas dienvidaustrumos, kas atdala Floridas pussalu ziemeļos no Bahamu Salām austrumos un Kubas dienvidos un savieno Meksikas līci ar Atlantijas okeānu. Caur Floridas šaurumu plūst siltā Floridas straume, kas ir sākums Golfa straumei.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hudzona šaurums

**Hudzona šaurums** (, ) vai **Ikirasajuaks** (, *Ikirasajjuaq*) ir līdz 240 km plats jūras šaurums Ziemeļamerikas ziemeļaustrumos, kas atdala Bafina salu ziemeļos no Labradoras pussalas dienvidos un savieno Labradoras jūru austrumos ar Hudzona līci un Foksa baseinu rietumos. Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un fjordu; šauruma dienvidaustrumos plešas Ungavas līcis. Vairākas salas, lielākās no kurām ir Notingemas sala, Solsberijas sala un Milla sala šauruma rietumu galā, kā arī Akpatoka pie Ungavas līča ieejas. Šaurums ir vienīgais kuģu ceļš, kas savieno Hudzona līča piekrastes ostas ar okeānu; kuģojams 4 mēnešus gadā. Biežas vētras, līdz 12 m augstas plūdmaiņas.

Šaurumu 1578. gadā atklāja angļu jūrasbraucējs Martins Frobišers un tas sākotnēji nosaukts par **Nežēlīgo straujteci** *(Furious Overfall)*. 1610. gadā šaurumu pilnībā izpētīja britu jūrasbraucējs Henrijs Hadsons (arī Hudzons) un tas tika nosaukts viņa vārdā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Sirmbārdis

**Jānis Sirmbārdis** (dzimis 1937. gada 13. janvārī Jumurdas pagastā, miris 2015. gada 23. jūnijā) bija latviešu dzejnieks.

J. Sirmbārdis beidzis Jelgavas pedagoģisko skolu (1956) un Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātes Latviešu valodas un literatūras nodaļu (1961). No 1962. līdz 1967. gadam strādājis laikrakstā "Literatūra un Māksla", no 1967. līdz 1994. bijis redaktors izdevniecībā "Liesma". 1963. gadā uzņemts par Latvijas Rakstnieku savienības biedru.

Pirmā dzejas publikācija 1957. gadā laikrakstā "Padomju Students". Izdoti dzejoļu krājumi "Asnu zobeni" (1962), "Dienu bites" (1966), "Saulstaru atslēgas" (1968), "Kaleidoskops" (1972), "Nātru smarža" (1975), "Kartupeļu rakšana Ērgļos" (1977), "Brūkleņzieds" (1980), "Dzejas mājas kapitālremonts" (1984), "Ak, mūžs!" (1986), "Velna ducis" (1987), "Valoda" (kopā ar R. Baraduļinu, 1987), "Pārplīsušais laiks" (2001) un "Neaizmirstuļu pļāvējs" (2002).

Atdzejojis Borisa Pasternaka, Andreja Vozņesenska u.c. krievu autoru dzeju, tulkojis B. Akuņina romānus.

## Atsauces
Jānis Mežaraups

**Jānis Mežaraups** ( — ) bija Latvijas agronoms un politiķis. Bijis 4. Saeimas deputāts, Latviešu zemnieku savienības biedrs. No 1938. gada bijis akciju sabiedrības "Kūdra" priekšsēdētājs.

## Biogrāfija
Jānis Mežaraups piedzima  Aknīstes pagastā. Mācījies Jēkabpils vidusskolā, vēlāk studējis agronomiju Latvijas Universitātē.

1931. gadā ievēlēts 4. Saeimā no Latviešu zemnieku savienības saraksta. Parlamentā darbojās līdz Ulmaņa apvērsumam 1934. gadā. No 1935. līdz 1938. gadam Mežaraups bija Iekšlietu ministrijas Informācijas un propagandas daļas vadītājs. 1938. gadā bija Sabiedriski kulturālā departamenta direktors.  iecelts par akciju sabiedrības "Kūdra" priekšsēdētāju. Otrā pasaules kara laikā devies trimdā.

Miris  Sinsinati, ASV.

## Atsauces
Pesticīdi

thumbnail|200px|Lauku miglošana ar pesticīdiem
**Pesticīdi** ( — ‘slimība’, *caedo* — ‘nogalināt’), arī **[[augu aizsardzība]]s līdzekļi**, ir ķīmiskas vielas, kuras izmanto lauksaimniecībā, lai apkarotu kaitēkļus, uzveiktu augu slimības, kā arī dažādus parazītus un nezāles. Pesticīdus sīkāk iedala herbicīdos (iznīcina nezāles), insekticīdos (pret kukaiņiem), fungicīdos (iznīcina patogēnās sēnītes), rodenticīdos (pret siltasiņu dzīvniekiem, galvenokārt, pret kaitīgajiem grauzējiem) un tamlīdzīgās grupās. Lielākā daļa pesticīdu ir indīgi paredzētajam mērķim — kukaiņiem, nezālēm, vai sēnīšu slimībām, tie var saturēt arī sterilizatorus, kas izraisa kaitēkļu un nezāļu neauglību.
Augu aizsardzības līdzekļu apriti Latvijā regulē Augu aizsardzības likums un tam pakļautie Ministru Kabineta noteikumi. Apriti uzrauga Augu aizsardzības dienests. Latvijā ir aizliegta augu aizsardzības līdzekļu lietošana no lidaparātiem.

Pēc ķīmiskā sastāva pesticīdus iedala šādi:
* neorganiskie pesticīdi;
* organiskie pesticīdi;
* jaukta tipa (gan organiski, gan neorganiski);
* augu vai mikroorganismu izcelsmes bioloģiski aktīvie preparāti.

Pēc apkarojamiem vai ierobežojamiem organismiem pesticīdus iedala šādi:
* insekticīdi;
* zoocīdi;
* limacīdi;
* nematocīdi;
* fungicīdi;
* sntrocīdi;
* bakteriocīdi;
* herbicīdi.

## Kaitīgums
Eiropas Savienībā ir atļauti tikai tādi pesticīdi, kuri ir ieguvuši Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) atzinumu par to nekaitīgumu. Neraugoties uz to, Eiropas Parlaments norāda, ka pesticīdu lietošana rada vispārējus riskus, kuri vairumā Eiropas valstu netiek pienācīgi kontrolēti, un aicina dalībvalstis maksimāli samazināt to lietošanu un pie katras iespējas pāriet uz alternatīvām metodēm. Tāpat EP norādījis, ka jāpaaugstina sabiedrības piekļuve informācijai par pesticīdu kaitīgumu, atsaucoties tai skaitā uz to, ka Eiropas Komisija 2017. gadā mēģinājusi panākt, lai endokrīnajai sistēmai kaitīgās vielas netiktu identificētas kā tādas, lai gan šāda darbība ir to pamatfunkcija pesticīdos.

## Atsauces
Latvijas Universitātes Kardioloģijas un reģeneratīvās medicīnas institūts

**LU Kardioloģijas un reģeneratīvās medicīnas institūts** ir Latvijas Universitātes akadēmiskā pamatstruktūrvienība (kopš 2016). 
Izveidots uz LU Kardioloģijas zinātniskā institūta un LU Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūta bāzes.

## Vēsture
Valsts klīniskās slimnīcas direktora Paula Stradiņa projekts 1946. gadā paredzēja izveidot jaunas pētniecības laboratorijas jaunbūvējamajā Valsts klīniskās slimnīcas un Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes kampusa teritorijā starp Liepājas ielu, dzelzceļu, Arsenālu un Mārupes ielu, tomēr grandiozais projekts palika nerealizēts.
1977. gadā tika nodibināts Latvijas Kardioloģijas zinātniskās pētniecības institūts, kura bāze bija Stradiņa slimnīcas Kardioloģijas centrs. Tas darbojās profesora Nikolaja Andrejeva, vēlāk dr. med. Viļņa Dzērves vadībā.

2005. gadā institūts tika integrēts Latvijas Universitātē kā patstāvīga juridiska persona, kuras zinātnisko darbību pārraudzīja Latvijas Universitāte. 2013. gada Latvijas zinātnisko institūciju starptautiskajā izvērtējumā LU Kardioloģijas zinātniskais institūts ieguva vidēju novērtējumu.

2016. gadā to apvienoja ar LU Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūtu un pārdēvēja par LU Kardioloģijas un reģeneratīvās medicīnas institūtu.
2019. gada janvārī institūts pārcēlās uz Latvijas Universitātes Zinātņu māju Jelgavas ielā 3 Torņakalna apkaimē.

## Galvenie pētījumu virzieni

* Kardiovaskulāro slimību epidemioloģija un profilakse.
* Invazīvā kardioloģija.
* Koronārā un perifērā ateroskleroze.
* Gēnu polimorfismu izpēte koronārās sirds slimības novērtēšanai. Sekundāro kardiovaskulāro slimību riska faktoru izpēte.
* Cilvēka šūnu un audu izmantošana jaunu ārstniecības metožu izstrādei.
* Metabolais sindroms, cukura diabēts un citas endokrīnās slimības.
* Vazomotorā un neirovaskulārā regulācija, endoteliālā disfunkcija.
* Šūnu alerģisko reakciju mehānismu izpēte.
* Vēža mikrošūnu rašanās mehānismi.
* Šūnu malignizācijas un vēža šūnu rezistences rašanās morfoloģiskie mehānismi.
* Noguruma fizioloģiskie mehānismi un psihofizioloģiskā adaptācija.
* Osteoporoze, osteorecepcija.

## Atsauces un piezīmes

## Ārējās saites
* Informācija LU mājaslapā
Kokvilnas augi

**Kokvilnas augi** (*Gossypium*) ir malvu dzimtas ģints. Ģintī ietilpst aptuveni 50 sugas. Tās ir izplatītas galvenokārt tropu un subtropu reģionos gan Vecajā, gan Jaunajā pasaulē. Kā kultūraugus audzē 4 sugas: parasto kokvilnu (*G. hirsutum*), lakstaino kokvilnu (*G. herbaceum*), smalkšķiedras kokvilnu (*G. barbadense*) un krūmu kokvilnu (*G. arboreum*). No šiem augiem iegūst kokvilnu.

## Ārējās saites
Dzemdes mioma

thumb|Angiogramma, kurā redzama dzemdes mioma

**Dzemdes mioma** () jeb **dzemdes fibromioma** () ir labdabīgs apaļš, labi norobežots, bet neieslēgts un ciets mezglveida muskuļaudu audzējs jeb mioma, kas veidojas  dzemdē.

Dzemdes mioma veidojas hormonu svārstību rezultātā — dzemdes šūnām spontāni daloties, veidojas muskuļaudu mezgli, kas ieaug dzemdes muskuļu slānī.

## Biežākie simptomi
* Stipra asiņošana mēnešreižu laikā.
* Mēnešreižu ilgums 7 dienas un ilgāk.
* Anēmija.
* Spazmainas sāpes vēdera lejasdaļā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Миома.ру  - современные методы лечения миомы матки 
* Dzemdes mioma, miomas veidi MDF veselības grupa 
* Dzemdes mioma Sanda Reinika 
* Dzemdes mioma Premium Medical 
* Desmit mīti un patiesības par dzemdes miomu  Mammām un Tētiem 
* Mezgli dzemdē – tā ir mioma Mana Aptieka 
* SPĒCĪGAS MĒNEŠREIZES, BET VARBŪT - DZEMDES MIOMA?  Sievietes Pasaule 
* Dzemdes miomas  a slimnīca 
* Kāpēc rodas mioma. Netradicionāla versija Latvijas Avīze 
* Labdabīgā, tomēr bīstamā mioma - simptomi un jaunumi ārstēšanā DELFI 
* Dzemdes miomas embolizācija  Liepājas slimnīca, Boston Scientific 
* Miomai “piegriežam skābekli”  TVNET 
* Dzemdes mioma skar līdz 40% sieviešu  TVNET
Ruta Muceniece

**Ruta Muceniece** (dzimusi kā **Ruta Zīle** 1950. gada 24. martā Lejasciema pagastā) ir latviešu farmakoloģe, Latvijas Universitātes profesore. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenā locekle (2008).

## Dzīves gājums
Studēja farmāciju Rīgas Medicīnas institūta Farmācijas fakultātē (1970-1976). Turpināja studijas aspirantūrā Latvijas Organiskās sintēzes institūtā (1979-1982).
1982. gadā Tartu Universitātē aizstāvēja bioloģijas zinātņu kandidāta disertāciju "Īso peptīdu ietekme uz smadzeņu monoaminerģiskajiem procesiem". Bija zinātniskā līdzstrādniece OSI (1982-1999), papildinājās Segedas universitātē (1987), Ūmeo universitātē (1992) un Upsālas Universitātes Biomedicīnas centrā (1993-2000). 1999. gadā Latvijas Universitātē aizstāvēja habilitētā bioloģijas doktora grādu ar disertāciju "Melanokortīna receptori: no klonēšanas līdz selektīviem ligandiem". 
 
Pēc atgriešanās dzimtenē 2000. gadā sāka strādāt par LU Medicīnas fakultātes asociēto profesori, tad profesori (2005). LU MF Farmācijas programmu direktore.

Kopš 1998. gada ir Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes profesore, Medicīnas bioķīmijas katedras vadītāja.

## Atsauces
Aija Žileviča

**Aija Žileviča** (1940–2023) bija latviešu mikrobioloģe, Latvijas Universitātes profesore. Latvijas Zinātņu akadēmijas (LZA) korespondētājlocekle (1994).

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1940. gada 14. maijā Rīgā ārsta Valentīna Būmeistera un viņa sievas Valdas, dzimušas Aberbergas, ģimenē. Studēja Rīgas Medicīnas institūta (RMI) Vispārējās Ārstniecības fakultātē (1958-1964). 
Turpināja studijas aspirantūrā Latvijas ZA A. Kirhenšteina Mikrobioloģijas institūtā (1964-1967), 1968. gadā Latvijas Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūtā aizstāvēja medicīnas zinātņu kandidāta disertāciju.

Strādāja par zinātnisko līdzstrādnieci A. Kirhenšteina mikrobioloģijas institūtā (1967-1974), 1974. gadā ievēlēta par Rīgas Medicīnas institūta (RMI) docenti, bija RMI Mikrobioloģijas katedras vadītāja (1975-1996). 1980. gadā Aija Žileviča Maskavas Virusoloģijas institūtā aizstāvēja medicīnas zinātņu doktores disertāciju, ievēlēta par RMI profesori (1982), bija Latvijas Medicīnas akadēmijas (AML) mācību prorektore (1993-1994). Latvijas Zinātnes Padomes medicīnas ekspertu padomes priekšsēdētāja (1992-1999) un Apvienotās ekspertu padomes priekšsēdētāja (1994-1997).

Pēc konflikta ar AML vadību 1995. gadā sāka līdztekus strādāt Traumatoloģijas un Ortopēdijas slimnīcā par mikrobioloģijas laboratorijas vadītāju, vēlāk pārgāja darbā uz Latvijas Universitāti, kur 1998. gadā tika ievēlēta par atjaunotās Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes mikrobioloģijas profesori. LU Medicīnas, farmācijas un bioloģijas nozares promocijas padomes priekšsēdētāja (2009).

## Darbi
### Monogrāfijas
* Vīrusi kā vēža izraisītāji. Rīga:	Zinātne, 1971. – 40 lpp.
* *Биотехнология: Биологические агенты, технология, апаратура*. У.Э. Виестур, И.А. Шмите, А.В. Жилевич. Рига: Зинатне, 1987. – 263 с.
* *Инфекционные болезни и методы их лабораторной диагностики*. А. Ф. Блюгер, А. В. Жилевич, И. Н. Новицкий. Ленинград: Медицина, 1990. - 173 с.
* *Микроорганизмы и вирусы: морфологические,физиологические и антигенные свойства*. А.В. Жилевич, Д.К. Ринкужа, У.Э. Виестур. Рига: Зинатне, 1992 
* Medicīnas mikrobioloģija. Rīga: LU Akadēmiskais apgāds, 2014. – 365 lpp.

### Publikācijas
* I.Ancupane, A.Miltins, V.Miltins, A.Zilevica. Tendency in the spread of syphilis among the population of Latvia (1900-1997). *Acta medicohistorica Rigensia*, 2000, pp. 149-157.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Mikrobioloģe, Latvijas Universitātes profesore, Dr.habil.med. Aija Žilēvica par vakcinēšanos Izglītības Biedrība (2021)
Polijas Karalistes ģenerālkonfederācija

thumbnail|right|Ģenerālkonfederācijas uzsaukums iedzīvotājiem
thumbnail|right|Ģenerālkonfederācijas zīmogs
**Polijas Karalistes ģenerālkonfederācija** izveidota sākoties Napoleona I iebrukumam Krievijas Impērijā. Kopš 1807. gada pastāvošās Varšavas hercogistes Sejms 1812. gada 28. jūnijā pasludināja Polijas Karalistes atjaunošanu. Ideja par ģenerālkonfederācijas izveidošanu Napoleonam I radās 1812. gada 31. maijā Poznaņā pēc tikšanās ar poļu patriotu Tadeušu Matuševiču.

Par ģenerālkonfederācijas maršalu iecēla Adamu Kazimežu Čartoriski. Tika izveidota valdība, kuras uzdevums bija atjaunot poļu kontroli pār Napoleona iekarotajām Lietuvas, Baltkrievijas un Ukrainas teritorijām, kas tika divdesmit gadus iepriekš bija Eiropas lielvaru sadalītās Polijas-Lietuvas ūnijas zemes.

Savu pastāvēšanu ģenerālkonfederācija beidza dažus mēnešus pēc Napoleona sakāves Krievijā, 1813. gada 30. aprīlī. Tās teritoriju savā starpā sadalīja Prūsijas Karaliste, Austrijas Impērija un Krievijas Impērija, kas sevis kontrolētajā teritorijā izveidoja sev pakļautu Polijas Karalisti.

## Literatūra
* *Diariusz Sejmowy z roku 1812*, "Teki Archiwalne", t. 21, 1989, pp.&nbsp;146–152
* A. Rembowski, *Konfederacja Generalna i pospolite ruszenie w roku 1812*, "Biblioteka Warszawska", t. 1, 1896, z. 3, pp.&nbsp;478–514, t. 2, 1896, z. 1, pp.&nbsp;67–86
* Marian Kukiel, *Wojna 1812 roku*, Kraków 1937
Polijas kroņa zemes

thumbnail|right|Ar sarkanu iezīmētas Polijas kroņa zemes 1635. gadā
**Polijas kroņa zemes** (, ) ir nosaukums poļu pārvaldē esošajām zemēm Polijas-Lietuvas personālūnijas periodā no 1386. līdz 1569. gadam un Polijas-Lietuvas ūnijas periodā no 1569. līdz 1795. gadam. Pirms Ļubļinas ūnijas noslēgšanas Polijas kroņa zemēm tika pievienota līdz tam Lietuvas kontrolētā Ukraina.

## Kroņa zemes koncepts
Kroņa zemes ideja radās Luksemburgu dinastijas pārvaldītajā Bohēmijā un arī Ungārijas Karalistē, kurās monarhijas teritorijas tika sauktas attiecīgi par Svētā Vāclava kroņa zemēm un Svētā Štefana kroņa zemēm. It sevišķi spēcīgi šis koncepts attīstījās Ungārijā, kas oficiāli tika saukta par Svētā Ištvāna kroņa zemi līdz 20. gs.
 
Dinastisko karaļu varas periodā, kad vēl nepastāvēja nacionālās valsts koncepts vai parlamenta vara, kroņa zemes koncepts nodalīja valsts teritoriju no monarha personas un uzskatīja valsts teritoriju par nedalāmu vienību. Kroņa zemes koncepts saprot valsti kā eksistējošu paražu un zemes robežu vienību, kuru katram jaunajam valdniekam ir jārespektē. Valdnieks, kāpjot tronī iegūst kroni un tā zemes. Valdniekam nav tiesību samazināt valsts teritoriju pēc saviem ieskatiem. Tādējādi valsts teritorija un identitāte tiek nostādīta augstāk par tīri dinastiskajām interesēm.

Polijā termins *Polijas karalistes kronis* pirmo reizi parādās pēdējā Pjastu dinastijas karaļa Kazimira Lielā (1333—1370) valdīšanas laika dokumentos, taču savu nozīmi iegūst tikai pēc Pjastu dinastijas beigām 1370. gadā, kad Polija tronī kāpj Ungārijas karalis Lajošs I. 1374. gadā Lajošs apņemas *saglabāt mūsu karalistes kroni veselu un negraujamu un nekādas tā zemes vai tās daļas no tās neatraut un nesamazināt*. Tādējādi kroņa zemes veidoja poļu valsti, kas pastāv neatkarīgi no monarha un nav viņa personīgais īpašums.

## Polijas nosaukums
Pēc Polijas un Lietuvas ūnijas izveidošanas, Polija Karaliste tiek saukta par Kroni. Arī iestādes un amati, kas līdz šim bija „karaliskie”, kļūst par „kroņa”.

## Atsauces
Otranto šaurums

**Otranto šaurums** (, ) ir līdz 75 km plats jūras šaurums Vidusjūrā, kas atdala Salento Apenīnu pussalas dienvidaustrumos no Albānijas piekrastes un savieno Adrijas jūru ziemeļos ar Jonijas jūru dienvidos. Lielākās pilsētas krastā ir Otranto Itālijā un Vļora Albānijā. Šaurumā intensīva kuģu satiksme, krastus savieno vairākas prāmju līnijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Robinsons Džeferss

**Džons Robinsons Džeferss** (,  — ) bija amerikāņu literāts — liriķis un dramaturgs.

Dzimis protestantu mācītāja ģimenē. Jau pusaudžu gados izrādījis apdāvinātību. No agras jaunības aizrāvies ar antīko literatūru, studējot sengrieķu un latīņu valodu, kā arī rakstot savu dzeju. Studējis Dienvidkalifornijas Universitātes Medicīnas fakultātē.

Pazīstams kā viens no amerikāņu dabas aizsardzības kustības simboliem. Neskatoties uz nosodījumu, uzstājies pret ASV iesaistīšanos Otrajā pasaules karā. Pēckara darbi, kas guva ievērību kreisi noskaņotajā jaunatnes daļā, atstājuši iespaidu uz vēlāko bītniku literāro strāvojumu.

Darbos, noliegdams moderno sabiedrību, aicinājis rast izeju dabas monumentālajā mierā (krājums "Atdod savu sirdi vanagiem", 1933). Viņa daiļradē vērojamas arī spēcīgas antīkās literatūras ietekmes (krājums "Tamāra un citas poēmas", 1924, luga "Mēdeja", 1946). Kopumā Džefersa darbiem raksturīga klasiska skaidrība, tiešums un kaisme. Darbi lielākoties rakstīti naratīvā un episkā stilā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Skrien Latvija

**«Skrien Latvija»** ir skriešanas sacensību seriāls Latvijā. Tas tiek rīkots kopš 2011. gada. Pirmās divas sezonas seriāls sastāvēja no sešiem posmiem, bet kopš 2013. gada tas sastāv no septiņiem. Kopš 2015. gada «Skrien Latvija» ģenerālsponsors ir «Bigbank».

## Posmi
*Rēzeknes pusmaratons (aprīlis; 2013—pašlaik)
*Biķernieku pusmaratons (aprīlis; 2011—pašlaik)
*Ventspils Piedzīvojumu parka pusmaratons (jūnijs; 2011—pašlaik)
*Liepājas pusmaratons (jūlijs; 2011—2013)
*Jelgavas nakts pusmaratons (jūlijs; 2014—pašlaik)
*Kuldīgas pusmaratons (augusts; 2011—pašlaik)
*Valmieras maratons (septembris; 2011—pašlaik)
*Siguldas pusmaratons (oktobris; 2011—pašlaik)

## Uzvarētāji pusmaratona un maratona ieskaitē

## Piezīmes

## Ārējās saites
*Oficiālā mājaslapa
Dženovas bāka

200px|thumb|Dženovas bāka 2007. gadā
**Dženovas bāka** (, arī zināma ar nosaukumu **Lanterna**) ir augstākā bāka Vidusjūras reģionā, kā arī otrā augstākā tradicionālā un piektā augstākā bāka pasaulē. Bāka atrodas Dženovas ostā, Itālijā. Kopā ar Kepu bāku Igaunijā un Herkulesa torni Akoruņā Spānijā šī ir viena no vecākajām bākām pasaulē. Dženovas bāka ir 77 m augsta, bet kopā ar ēkas pamatu daļu tā ir 117 m augsta. Bāka pirmo reizi tika celta ap 1128. gadu, bet arī dažos informācijas avotos par celšanas gadu tiek uzskatīts 1161. gads. Ēka tika pārbūvēta vairākas reizes, kā arī tā cieta vairākos uzbrukumos, bet bāka savu pašreizēju izskatu ieguva 1543. gadā un no tā brīža, līdz Īle Vierges bākas uzcelšanai, šī bija augstākā bāka pasaulē. Dženovas bāka ir viens no pilsētas simboliem, kā arī tā ir svarīga kuģošanai naktī Dženovas apkārtnē. Bākas gaisma ir redzama 46 km attālumā un tā iedegas divas reizes baltā krāsā ar piecu sekunžu pauzi katras 20 sekundes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jukatanas šaurums

**Jukatanas šaurums** () ir 217 km plats jūras šaurums, kas atdala Jukatanas pussalu no Kubas salas un savieno Meksikas līci ziemeļos ar Karību jūru dienvidos. Lielākā pilsēta krastā ir Kankuna Meksikā. Šaurumu no dienvidiem uz ziemeļiem šķērso siltā Jukatanas straume, kuras ātrums ir 2—9 km/h. Intensīva kuģu satiksme. Dziļākais punkts atrodas pie Kubas krasta — tā dziļums ir 2779 metri.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ādolfs Stūre

**Andrejs Ādolfs Stūre** ( — ) bija Latvijas politiķis. Ventspils pilsētas galva (1931), 4. Saeimas deputāts (1931-1934), Latviešu zemnieku savienības biedrs.

## Dzīvesgājums
thumb|250px|left|Stūru dzimtas Teņņu mājas (1940).
Dzimis  Sarkanmuižas pagastā Teņņu māju saimnieka Andreja Stūres ģimenē. Darbojās Ventspilī, kur viņam Kuldīgas ielā 29 piederēja lauksaimniecības un koloniālpreču veikals, bet 1924. gadā  nodibināja kino "Koloseums".  Bija 2. Ventspils aizsargu pulka rezerves valdes loceklis, Tirgotāju savienības Ventspils nodaļas valdes loceklis, Latvijas bankas Ventspils nodaļas diskontkomitejas loceklis, Ventspils brīvostas pārvaldes loceklis, Latviešu Zemnieku savienības biedrs un pilsētas valdes loceklis. 1931. gadā viņu ievēlēja par Ventspils pilsētas galvu, bet tajā pašā gadā ievēlēja par 4. Saeimas deputātu no Latviešu zemnieku savienības saraksta. Pēc  Ulmaņa apvērsuma bija Latvijas Hipotēku bankas padomes loceklis un 1936. gadā nodibināja komanditsbiedrību “Līgo filma”.

1941. gada 14. jūnijā apcietināts un deportēts uz Krieviju, miris  Vjatlaga 7. lēģera punkta 1. apakšpunkta lazaretē, apglabāts 7. lēģera punkta kapsētā.
Pēc nometnes arhīva datiem miris 30. maijā.

## Atsauces
Tuvā lauka sakari

thumb|Logotips ierīcēm ar NFC funkciju
**Tuvā lauka sakari** ( (*NFC*)) ir protokolu kopums, kas ar radiosakaru starpniecību tuvā attālumā (līdz 10 cm) ļauj sūtīt datus starp mobilajām ierīcēm.[thumb|200px|right|[Mobilais tālrunis ar tuvā lauka sakariem nolasa informāciju no viedplakāta]]Šo tehnoloģiju izmanto, lai starp mobilajām ierīcēm pārsūtītu kontaktus un citu saturu, atslēgtu durvis, veiktu mobilos maksājumus un daudzas citas darbības.

Tuvā lauka sakari ir bezkontakta karšu standartu paplašinājums, vienā ierīcē apvienojot kartes un lasītāja tehnoloģijas. Katra tuvā lauka sakaru ierīce var darboties trīs režīmos:
* Tuvā lauka sakaru kartes emulācija — ierīci var izmantot kā viedkarti
* Tuvā lauka sakaru lasītājs/rakstītājs — ļauj lasīt informāciju no NFC tagiem (uzlīmēs vai plakātos iestrādātas lētas maza apjoma atmiņas mikroshēmas)
* Tuvā lauka sakaru vienādranga (P2P) režīms — ļauj tuvā lauka sakaru ierīcēm sazināties vienai ar otru, lai pārsūtītu nepieciešamo informāciju.

Tuvā lauka sakaru tehnoloģijas izmanto standartus, kuros izmantota radiofrekvences identifikācija: ISO/IEC 14443, *[[FeliCa]]*, ISO/IEC 1809 u.c.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pievislas apgabals

thumbnail|right|Pievislas apgabala karte, 1896
**Pievislas apgabals** (, ) ir nosaukums, ar kādu pēc Polijas Karalistes autonomijas faktiskās likvidēšanas 1867. gadā Krievijas Impērijas pastāvēšanas pēdējās desmitgadēs (visbiežāk no 1887. gada) tika sauktas šīs karalistes zemes. Mūsdienās apgabala teritorija atrodas Polijas austrumdaļā, daļēji Lietuvas (daļa no Suvalku guberņas) teritorijā.

## Nosaukums
Atsaucoties uz Polijas Karalistes izveidošanu Vīnes kongresā, tā bieži tiek saukta par *Kongresa Poliju*. Krievijas Impērijas dokumentos to sauca par **Polijas caristi** (*Царство Польское*). Pēc 1867. gada Krievijas oficiālajos dokumentos to sauca par *Polijas caristes guberņām* vai *Pievislas guberņām*. Ar 1870. gada 5. marta Aleksandra II pavēli oficiāli jālieto nosaukums *Polijas caristes guberņas*. Pēc 1887. gada visbiežāk lietoja nosaukumus *Pievislas apgabala guberņas*, *Pievislas guberņas* un *Pievislas apgabals*. 1897. gada janvārī Nikolajs II izdeva rīkojumu ar kuru nosaukumi *Polijas cariste* un *Polijas caristes guberņas* jālieto tikai galējās nepieciešamības gadījumos.

## Vēsture
Pēc Novembra sacelšanās apspiešanas, 1832. gadā izdeva Polijas Karalistes () pamatstatūtus, kas izbeidza 1815. gada Polijas konstitūcijas, armijas un parlamenta darbību. Tika slēgtas arī poļu augstskolas, kuras vēlāk atvēra jau kā skolas ar krievu mācību valodu. Ieviesa krievu rubli, likvidēja muitas robežu starp Poliju un Krieviju, poļu lietotās metriskās sistēmas vietā ieviesa krievu mērvienības. Slēdza daudzus katoļu baznīcas klosterus, nacionalizēja baznīcas īpašumus, palielināja pareizticīgās baznīcas lomu. 1837. gadā vojevodistes pārveidoja par guberņām un iekļāva Krievijas impērijas administratīvajā pārvaldē. 

Pēc 1863. gada sacelšanās aizliedza Polijas Karalistes ģerboņa izmantošanu, izbeidza poļu valodas lietošanu administrācijā un izglītībā. 1867. gadā izveidoja 10 guberņas: Suvalku, Lomžas, Plockas, Sedļecas, Ļubļanas, Kališas, Varšavas, Petrokovskas (mūsdienās Pjotrkova Tribunalska), Radomas un Kelces. Lai arī Polijas Karaliste faktiski bija likvidēta, Krievijas impērijas ķeizari turpināja lietot Polijas karaļa (cara) titulu. 
Pārkrievošanas laikā, sākot ar 1880. gadu vidu, Polijas apzīmēšanai izmantoja Pievislas apgabala nosaukumu. 

1915. gada vasarā Krievijas armijai atkāpjoties no Polijas, tā pielietoja izdedzinātās zemes taktiku, iznīcinot lielu daļu valsts infrastruktūras un spiežot daudziem iedzīvotājiem doties bēgļu gaitās uz austrumiem. Pēc Krievijas impērijas armijas sakāves 1915. gadā šo teritoriju ieņēma Vācijas un Austroungārijas karaspēks, kas 1916. gada 5. novembrī pasludina Polijas Karalistes izveidošanu. Oficiāli Krievija no pretenzijām uz Polijas teritoriju atteicās ar 1918. gada 3. marta Brestļitovskas miera līgumu.
RSU Zinātnes centra Mikrobioloģijas un virusoloģijas institūts

**Mikrobioloģijas un virusoloģijas institūts** (**MVI**) ir pētnieciska institūcija, kas darbojas mikrobioloģijas, virusoloģijas un biotehnoloģijas nozarē. Tā ir Rīgas Stradiņa universitātes (RSU) struktūrvienība Rīgā esošā RSU zinātnes centra «Kleisti» ietvaros, kas veic zinātnisko darbību mikrobioloģijas, virusoloģijas un biotehnoloģijas nozarē. Institūts vada un realizē RSU, valsts un starptautiskus teorētiskus un praktiskus pētījumu projektus, kā arī sniedz pakalpojumus valsts un privātajiem pasūtītājiem – tirgus orientētu pētījumu izpildē, specializēto ekspertīžu veikšanā u. c.

## Vēsture
1923. gadā Augusts Kirhenšteins no Latvijas Universitātes Lauksaimniecības fakultātes Mikrobioloģijas laboratorijas izveidoja LU Serumstaciju, kurā ražoja un kontrolēja biopreparātus medicīnai un veterinārmedicīnai.  1925. gadā tai piešķīra Kleistu muižas zemi. Serumstaciju uzraudzīja un kontrolēja 1919. gadā dibinātā Aptieku pārvalde, bet no 1923. gada – Farmācijas valde.
Serumstacijā sākotnēji ražoja cūku sarkanguļas (cūku parvovīrusa infekcijas) serumu, tad sāka trakumsērgas vakcīnas (1926), tuberkulīna (1927) un baku vakcīnas (1929) ražošanu. Vēlāk pagatavoja difterijas un tetanusa serumu, tuberkulozes vakcīnu, stafilokoku vakcīnu un insulīnu. Uz ārzemēm eksportēja cūku sarkanguļas serumu, difterijas serumu un jēlinsulīnu. 
No 1932. gada Serumstacija kontrolēja visus Latvijā ievestos biopreparātus.
1937. gadā LU Serumstacija izbūvēja ķīmisko laboratoriju insulīna iegūšanai no Latvijā savāktiem aizkuņģa dziedzeriem. Insulīnu eksportēja arī uz Vāciju par 6 miljoniem latu gadā. 
Vācu okupācijas laikā LU Serumstacijas direktors bija mikrobiologs Egons Dārziņš (1941—1944).

Pēc kara beigām uz Serumstacijas bāzes 1946. gadā nodibināja LZA Mikrobioloģijas institūtu, ko pēc A. Kirhenšteina nāves pārdēvēja par LZA Augusta Kirhenšteina Mikrobioloģijas institūtu. 
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas institūtu 1993. gadā pārdēvēja par LZA  Augusta Kirhenšteina Mikrobioloģijas un virusoloģijas institūtu.
2004. gadā institūtu integrēja Latvijas Universitātē kā Valsts SIA LU Augusta Kirhenšteina Mikrobioloģijas un virusoloģijas institūtu. 

2006. gada 29. martā LU institūtu pārveidoja par RSU aģentūru "Rīgas Stradiņa universitātes Augusta Kirhenšteina Mikrobioloģijas un virusoloģijas institūts".2013. gada Latvijas zinātnisko institūciju starptautiskajā izvērtējumā RSU Augusta Kirhenšteina Mikrobioloģijas un virusoloģijas institūts netika pieteikts izvērtēšanai.

## Galvenie pētījumu virzieni
* Ļaundabīgo audzēju klīnisko un molekulāro īpatnību izpēte agrīnas diagnostikas un ārstēšanas stratēģijas uzlabošanā
* Bioloģisko novecošanās procesu faktori un dzīves kvalitāte Latvijas populācijā
* Uz strukturāliem, funkcionāliem un biomehāniskiem pētījumiem balstīta saslimšanu diagnostikas un ārstēšanas algoritmu izstrāde
* Latvijas iedzīvotāju veselību apdraudošo eksogēno un endogēno faktoru izpēte
* Infekcijas aģentu loma mūsdienu skatījumā Latvijā aktuālu infekciju izcelsmē un norisē

## Atsauces un piezīmes

## Ārējās saites
* Informācija RSU mājaslapā
Daniels Georgs Balks

thumb|"Kas reiz bija Kurzeme un kas tagad var notikt zem Katrīnas sceptera?" (1795).
**Daniels Georgs Balks** (; dzimis , miris 1826. gada sākumā) bija vācu ārsts, Tērbatas Universitātes profesors, tās medicīniski klīniskā institūta vadītājs. Strādājis arī Kuldīgā, Jēkabpilī, Sēlpilī.

## Dzīvesgājums
Daniels Georgs Balks piedzima un gāja skolā Kēnigsbergā. No 1780. līdz 1787. gadam studēja medicīnu Berlīnē un Kēnigsbergā. Ārsta privātpraksē Kuldīgā un Suvainišķos Lietuvā. No 1796. līdz 1802. gadam bija Sēlpils virspilskunga iecirkņa ārsts. No 1802. līdz 1817. gadam bija Tērbatas Universitātes patoloģijas un terapijas profesors. No 1803. līdz 1804. gadam — Tērbatas Universitātes rektors.

## Darbi
Publicējis vairākus traktātus Berlīnē, Liepājā un Jelgavā, to skaitā: 
* *Auszüge aus dem Tagebuch eines ausübenden Arztes, über verschiedene Gegenstände der Arzeneywissenschaft*. Berlin 1791, Libau 1796.
* *[https://dspace.ut.ee/handle/10062/29875 Was war einst Kurland? und was kann es nun unter Katharina's Szepter werden? : eine medizinischpolitische Abhandlung, für Gesezgeber und Richter in höhern Tribunälen (1795)]* ("Kas reiz bija Kurzeme un kas tagad var notikt zem Katrīnas sceptera: Medicīniski politisks traktāts likumdevējiem un augstāko tiesu tiesnešiem").

## Ārējās saites
*
Demene

**Demene**, agrāk **Taržaks**, **Taržeki** vai **Taržeka**, ir ciems Augšdaugavas novada Demenes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta rietumdaļā starp Demenes, Briģenes un Akmenkas ezeriem autoceļu V723 un V693 krustojumā  no novada centra Daugavpils un  no Rīgas. Demenē atrodas pagasta pārvalde, kultūras nams, bibliotēka, ģimenes ārsta prakse, pasts, veikals, katoļu baznīca. Apdzīvotā vieta izaugusi uz Loringhofenu dzimtai piederējušās Demenes muižas zemes. Sens pagasta centrs. Izaudzis pēckara gados kā kolhoza «Družba», vēlāk — padomju saimniecības «Demene», un ciema padomes centrālais ciemats. Nozīmīgi kultūrvēstures pieminekļi ir katoļu baznīca un 1. pasaules karā nopostītā luterāņu baznīca.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Poļu pierobežas josla

**Poļu pierobežas josla** (; ) apzīmē teritorijas, ko Pirmā pasaules kara laikā Vācijas Impērija vēlējās anektēt no vāciešu un austroungāru iekarotās Polijas Karalistes teritorijas.

Vācu ierēdņi paredzēja, ka no aptuveni 30 000 km2 lielās teritorijas tiks padzīti visi (2—3 miljoni) poļu un ebreju iedzīvotāji, kuru vietā apmetīsies vācu kolonisti. Tāpat bija iecerēts aicināt uz jauno Polijas Karalisti doties etniskos poļus, kas jau paaudzēm dzīvoja Vācijas Impērijas teritorijā (senajās poļu zemēs).

1918. gada martā Vācijas valdība apstiprināja šo plānu, un aprīlī tas saņēma Prūsijas Karalistes augšpalātas apstiprinājumu. Ideju neizdevās īstenot, jo Vācija cieta sakāvi karā. Iespējams, ka šī ideja 20 gadus vēlāk iedvesmoja nacistus.
Endotēlijs

**Endotēlijs** ir plāns slānis no plakanā epitēlija šūnām, kas izklāj asinsvadus un limfvadus. Šūnas, kas veido endotēliju, sauc par **endoteliocītiem**. Endoteliocīti izklāj visu asinsvadu sistēmu, sākot no sirds līdz pat mazākajiem kapilāriem. Šīm šūnām piemīt unikālas funkcijas, piemēram, šķidrumu filtrācija - nieru glomerulos, asinsvadu tonusa uzturēšana, hemostāze, neitrofilu piesaiste u.c. Endotēliju, kas izklāj iekšējo virsmu sirdij, sauc par endokardu.  

## Uzbūve
Endoteliocīti ir izstieptas poligonālas šūnas ar robotām malām. Tas ir iegarenas un plānas šūnas, to gareniskā ass sakrīt ar asins plūsmas virzienu. Endoteliocīti ir ļoti saplacināti, lai maksimāli atvieglotu gāzu difūziju un citu vielu transportu.
To biezums visā virsmā nav vienmērīgs – kodola apvidū ir ap 2-3 mikrometri, bet perifērijā 0,2 mikrometri. 

### Caurlaidība
Starp endoteliocītiem ir blīvie kontakti jeb slēgjūgles, spraugjūgles (*nexus*) un desmosomas. Turklāt endoteliocīti nav vienveidīgi -  dažādu orgānu kapilāros, artērijās un vēnās līdz ar to arī jūgles izvietojums ir specifisks vietai, kur atrodas kapilārs(endoteliocīti). Piemēram, centrālajā nervu sistēmā ir vajadzīgs novērst kaitīgo vielu nonākšanu smadzenēs, tāpēc tur ir īpaši necaurlaidīga hematoencefaliskā barjera, ko veido endoteliocīti kopā ar astrocītu pēdām un bazālo membrānu starp tiem. Tur endoteliocīti novērš paracelulāro transportu un visā perimetrā veido slēgjūgles – tie ir kapilāri ar nepārtraukto endotēliju. 

Tur, kur ir vajadzīga atvieglota vielu plūsma, piemēram, sarkanajās kaulu smadzenēs un aknās, slēgjūgles neveido nepārtraukto slāni starp endoteliocītiem, tieši otrādi, ir vietas, kur nav slēgjūgļu un veidojas spraudziņas. Tā tas ir sinusveida kapilāros. Slēgjūgļu var būt arī mazākā skaitā, lai kapilāri nebūtu tik necaurlaidīgi.  Slēgjūgles nodrošina cietu kontaktu starp šūnu virsmām. Tas izslēdz transportu caur šūnstarpu jeb tā saukto paracelulāro transportu, tādējādi atliek tikai transcelulārais transports caur šūnu. 

## Funkcijas
* Barjerfunkcija
* Asinsrece
* Iekaisums
* Angioģenēze
* Vazokonstrikcija jeb asinsvadu sašaurināšana, tādējādi attiecīgi arī asinsspiediena regulācija
* Bojāto orgānu atjaunošana

## Atsauces
Spārns

**Spārns** ir dzīvnieku, lielākoties, putnu un kukaiņu, augšējais brīvais loceklis. Parasti dzīvniekam ir divi spārni, kas tiek izmantoti lidošanai, bet ir sastopami arī nelidojoši dzīvnieki ar spārniem un kukaiņi ar vairāk spārniem. Par spārnu sauc arī lidmašīnas sastāvdaļu, kas veicina aerodinamisko spēku un automašīnas virsbūves detaļu, kas pārsedz no augšas riteņus. Attālumu no spārna viena gala līdz otram sauc par spārnu plētumu.

## Ārējās saites
Scenārijs

[thumb|230px|[Mario Pjuzo un Frānsisa Forda Kopolas scenārijs filmai "Krusttēvs 2"]]
**Scenārijs** (, no *scena* — 'aina', 'skatuve') ir dramaturģijas darbs, kas sarakstīts filmu, datorspēļu vai televīzijas seriāla
nolūkiem. Tipiski viena scenārija A4 lappuse ietver vienu minūti garu saturu un teksta burtveidols ir *[[Courier (burtveidols)|Courier]]*. Atšķirībā no citiem dramaturģijas darbiem, scenārija ainas ietver:
* *Slug line* — virsraksts, kas sastāv no norādes uz to vai sekojošie notikumi notiek iekštelpās vai ārtelpās, atrašanās vieta un aptuvenais diennakts laiks (diena, nakts). Tas izcelts ar lieliem burtiem;
* Dialogi — tipiski, centrēti. Varoņu vārdi ir izcelti ar lieliem burtiem, objektu nosaukumi, kas parādās pirmo reizi, arī tiek izcelti ar lieliem burtiem;
* Norādes uz ainu pārejām.

Scenāriji var būt oriģināli darbi vai citu daiļdarbu adaptējumi.

## Skatīt arī
* Scenārists
* Kadrējums

## Atsauces
Progress M-28M

***Progress M-28M*** (***Прогресс М-28M***; SKS apzīmējums ***ISS-60P***) bija Krievijas automātisks kravas kosmosa kuģis kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Tas orbītā palaists 2015. gada jūlijā; darbību beidza 2015. gada decembrī.

Tā kā iepriekšējais kuģis *[[Progress M-27M]]* tika zaudēts nesēja *[[Sojuz-2.1a]]* kļūmes dēļ, *Progress M-28M* tika palaists ar vecāku versiju *[[Sojuz-U]]*. Sākotnēji tā startam bija jānotiek 6. augustā, bet tika pārcelts uz 3. jūliju.

## Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija . Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela (), skābeklis (), gaiss (), ūdens (). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam ) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces.

## Lidojuma gaita
*Progress M-28M* tika palaists  04:55:48  UTC ar nesējraķeti *[[Sojuz-U]]* no Baikonuras kosmodroma.

5. jūlijā kosmosa kuģis pietuvojās stacijai. Saslēgšanās automātiskā režīmā notika 07:11 UTC pie *[[Pirs (SKS)|Pirs]]* moduļa.

2015. gada 19. decembrī 07:35 UTC *Progress M-28M* atvienojās no SKS. 10:42 UTC tika ieslēgts galvenais dzinējs bremzēšanai, un kosmosa kuģis nogāja no orbītas. Tas iegāja atmosfērā un sadega. Nesadegušās daļas 11:28 UTC nokrita Klusā okeāna dienvidu daļā.

## Stacijas orbītas paaugstināšanas manevri

## Atsauces

## Ārējās saites

* Progress M-28M lapa SKS Lidojumu vadības centrā
Nintendo DS

***Nintendo DS*** ir septītās paaudzes divekrānu pārnēsājamā spēļu konsole, kuru izveidoja *[[Nintendo]]*. Tā ir konkurents *[[PlayStation Portable]]* konsolei. DS nāca klajā  Japānā. Konsolei bija savietojama ar *[[Game Boy Advance]]*, lai pārdošanas sākuma būtu garantētas spēles. DS ir otra vispārdotākā konsole pasaulē, tikai *[[PlayStation 2]]* spēja apsteigt šo konsoli.

## Ārējās saites
*
Podivīna

**Podivīna** () ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Bržeclavas apriņķī.

## Vēsture
Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Kvēpenes dižozols

**Kvēpenes dižozols** (arī **Upuru ozols**, **Satekles ozols**) atrodas 6&nbsp;km no Cēsīm, Raiskuma pagastā, Cēsu novadā, blakus Kvēpenes pilskalnam. Tā apkārtmērs ir 6,18 m, augstums 20 m, bet vainaga projekcija ir 28 x 30 m un aptuvenais augšanas ātrums platumā ir 1,73&nbsp;cm gadā. Pēc Kalnalkšņu ozola bojāejas šis ir lielākais koks Gaujas nacionālajā parkā, kā arī viens no Latvijas lielākajiem ozoliem. To uzskata par vienu no iespējamiem ozoliem, kas ticis attēlots uz piecu latu banknotes, lai gan šis fakts tiek apšaubīts. Ozola apkārtnē atrodas vairāki citi dabas pieminekļi, piemēram, Rūsiņa kalns, Kvēpenes pilskalns, Kvēpenes iezis un citi. Eksistē ziņas, ka Kvēpenes ozolam tikuši nesti upuri un ziedota nauda, kā arī teikās aprakstīts, ka zem ozola sākusies eja, pa kuru 13. gadsimta sākumā aplenkuma laikā Kvēpenes pilij esot piegādāta pārtika.

## Atsauces
Immanuels Taivans

**Immanuels Taivans** (1946) ir latviešu fiziologs, Latvijas Universitātes profesors (1998).

## Dzīves gājums
Dzimis . Studēja Ļeņingradas Pediatriskajā Medicīnas institūtā (1963-1969), pēc studiju beigām strādāja Krāslavas rajona slimnīcā par bērnu ārstu (1969-1971). Pēc 1971. gada aspirantūrā Rīgas Medicīnas institūtā (1971-1974), kuru nobeidzot aizstāvēja medicīnas zinātņu kandidāta disertāciju fizioloģijas specialitātē.

Strādāja par zinātnisko līdzstrādnieku Latvijas Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūtā (1974-1976), bet drīz vien tika uzaicināts darboties RMI Plaušu ķirurģijas laboratorijā (1976-1991). Līdztekus piestrādāja Rīgas Ātrās Palīdzības stacijā (1974-1982).
1991. gadā aizstāvēja medicīnas zinātņu doktora grādu pulmonoloģijas specialitātē, iecelts par Latvijas Medicīnas akadēmijas Plaušu fizioloģijas laboratorijas vadītāju (1991-1998).

1998. gadā viņš bija viens no pirmajiem Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes profesoriem, Patoloģijas katedras vadītājs. Līdztekus Paula Stradiņa Klīniskās universitātes slimnīcas funkcionālās diagnostikas nodaļas vadītājs (2002).

## Atsauces
Saulaine (Priekules pagasts)

**Saulaine** (agrāk arī **Saulaines** un **Zvaigznes**) ir ciems Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Priekules pagastā uz rietumiem no Priekules, faktiski tās daļa.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Džons de Lansijs

**Džons Šervuds de Lansijs, jaunākais** (; dzimis ) ir amerikāņu estrādes komiķis, aktieris, režisors, producents un rakstnieks. Vislabāk viņš ir zināms ar *Q* lomu seriālā "Zvaigžņu ceļš". Pateicoties savam īpašajam balss tembram ierunājis dažādus tēlus un fona stāstījumus vairākās filmās un seriālos, piemēram, filmā "Glābjot ierindnieku Raienu" viņš lasīja vēstules.

## Ārējās saites

*