open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Saules sistēmas mazais ķermenis

**Saules sistēmas mazais ķermenis** ir Saules sistēmas objekts, kurš nav ne planēta, ne pundurplanēta, ne pavadonis. Šādu terminu 2006. gadā ieviesa Starptautiskā Astronomijas savienība ar Rezolūciju 5A.

Saules sistēmas mazie ķermeņi ir visas komētas, visas mazās planētas, izņemot pundurplanētas un meteoroīdus. Daži no lielākajiem pašreiz zināmajiem mazajiem ķermeņiem nākotnē var tikt klasificēti kā pundurplanētas, piemēram Sedna, Kvavars.

Vairums mazo ķermeņu orbītas atrodas asteroīdu joslā, Koipera joslā un Orta mākonī. Arī pārējos Saules sistēmas apgabalos atrodas mazie ķermeņi, tikai mazākā koncentrācijā.

## Atsauces
Malborkas pils

**Vācu ordeņa pils Malborkā** (, ) ir viduslaiku pils Malborkā, Polijā. Pēc platības šī ir lielākā pils pasaulē (143 591 m).

13. gadsimtā pili Prūsijā uzcēla Vācu ordenis un nosauca par **Marienburgu** ( — ‘Marijas pils’). Arī pilsētu, kas veidojās ap pili, nosauca par Marienburgu. Malborkas pils ir klasisks viduslaiku nocietinājumu piemērs, pabeigšanas brīdī 1406. gadā šī bija pasaulē lielākā no ķieģeļiem celtā pils. No 1309. līdz 1456. gadam Malborkas pils bija Vācu ordeņa lielmestra rezidence. 1466. gadā iekļāvās Karaļa Prūsijas teritorijā.

Pils smagi cieta Otrā pasaules kara laikā, pēc kara — nonāca Polijas teritorijā. Pēc kara atjaunota, pilī izveidots muzejs.

1997. gadā Malborkas pils tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Malborkas pils muzejs
9 Metīda

**Metīda**, arī **9 Metīda** ir asteroīds ar diametru apmēram 190 km. Objekts atrodas asteroīdu joslā.  Tas ir neregulāras formas, pieder S tipa asteroīdiem.
 
Objektu atklāja  īru astronoms Endrū Greiems (*Andrew Graham*) Markrī observatorijā un nodēvēja grieķu dievietes Metīdas vārdā. Metīda grieķu mitoloģijā ir Zeva pirmā sieva, Okeāna un Tetīdas meita. Tas ir vienīgais E. Greiema atklātais asteroīds.
[thumb|250px|left|Pirmo 10 atklāto asteroīdu izmēru salīdzinājums ar [Mēness|Mēnesi. 1. Cerera, 9. Metīda]]

Habla kosmiskā teleskopa attēli un objekta spožuma maiņas līknes parāda, ka tā forma ir neregulāri izstiepta, ar vienu "smailu" un otru noapaļotu galu. Metīdas masa aprēķināta ap (1,47 ± 0,20) x 1019 kg, atbilst apmēram 0,5 % no visas asteroīdu joslas objektu masas. Spektroskopiskie pētījumi liecina, ka Metīdai un 113 Amaltejai ir ļoti līdzīgs virsmas sastāvs, iespējams, abi asteroīdi ir radušies no viena objekta, kurš izjucis pirms apmēram miljards gadiem.

## Atsauces
Metīda (nozīmju atdalīšana)

**Metīda**, arī **Mētida**  var būt:

* Metīda — dieviete grieķu mitoloģijā;
* Metīda — asteroīds;
* Metīda — Jupitera pavadonis.
Jānis Bētiņš (šahists)

**Jānis Bētiņš** (dzimis  Bērzmuižas pagastā, miris 1946. gadā) bija latviešu šahists un problēmists.

## Biogrāfija
19. gadsimta otrajā pusē Bērzmuižas pagasta Bētiņu mājās piedzima trīs brāļi Jānis, Kārlis un Roberts Bētiņi, kas vēlāk kļuva par pazīstamiem šahistiem. Vecākais no viņiem bija Jānis.
Pabeidzis vietējo skolu un pēc tam ģimnāziju Rīgā, viņš studēja inženierzinātnes Rīgas Politehnikumā.
Studiju gados viņš aizrāvās ar šaha kompozīciju un 1885. gadā tika publicēts viņa sastādīts trīsvilcis. J. Bētiņš piedalījās arī dažos šaha turnīros, bet praktiskā spēlē viņš nespēja sasniegt savu brāļu spēles stiprumu.
Vislielākos panākumus J. Bētiņš sasniedza kā šaha etīdists. Viņa etīdes pirmā publikācija notika 1890. gadā. Viņš savas etīdista karjeras sākumā sastādīja daudzas labas etīdes, kas bija par pamatu viņu uzskatīt par vienu no mākslinieciskās etīdes aizsācējiem. Diemžēl vēlāk, ungāru problēmista Oto Blāti (1860-1939) iespaidā, viņš pievērsās superdaudzvilču sastādīšanai. 1944. gada vasarā 88 gadu vecumā J. Bētiņš emigrēja uz Vāciju.

## Publikācijas
* Bētiņš, Jānis. Brāļu Jāņa un Kārļa Bētiņu Galotnes un uzdevumi. Rīga : Valters un Rapa, 1930. 31 lpp. : il. ; 23 cm.

## Atsauces

## Ārējās saites
* J. Bētiņa šaha kompozīcijas
Ernests Ozoliņš

**Ernests Ozoliņš** ( — ) bija Latvijas politiķis un sabiedrisks darbinieks. Bijis Latvijas Republikas Valsts kontrolieris un Latvijas Bankas direktors.

## Biogrāfija
Dzimis  Kastrānes pagastā zemnieka ģimenē. Mācījies Rīgas Pētera reālskolā un Maskavas komercinstitūtā. Sākot ar 1903. gadu piedalījies skolēnu revolucionārajos pulciņos, tāpat piedalījies 1905. gada revolūcijā. 1906. gadā uz īsu laiku emigrējis uz Šveici. Vairākkārt arestēts par dalību sociālistiskās un strādnieku organizācijās. Pēc Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas kongresa 1911. gadā Helsingforsā apcietināts, uz 4 gadiem izsūtīts uz Narimu, kur kādu laiku pavadījis ar vēlāko PSKP ģenerālsekretāru Josifu Staļinu. No turienes izbēdzis, pārcēlies uz Odesu, kur vēlreiz apcietināts, izsūtīts uz Astrahaņas guberņu. Pirmā pasaules kara laikā no turienes nosūtīts uz Galīcijas fronti. Pēc tam pievienojies latviešu strēlniekiem.

Pēc demobilizācijas strādājis Maskavas pārtikas komitejā. 1919. gadā Padomju Krievijas varas iestādes viņu arestēja, bet 1920. gadā kopā ar Voldemāru Bastjāni, Aleksandru Daugi, Hermani Kaupiņu, Jūliju Madernieku un citiem latviešiem iemainīja pret Latvijas Republikas arestētajiem komunistiem. 1920. gadā kļuva par Rīgas pilsētas valdes locekli. No 1921. gada jūnija līdz 1923. gada janvārim bija Latvijas Republikas Valsts kontrolieris Z. A. Meierovica vadītajā valdībā. Pēc tam iecelts par Latvijas Bankas direktoru.

1941. gada jūnijā izsūtīts uz Krieviju. Nošauts  Usoļjes labošanas darbu nometnē (Usoļlagā).

Apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Atsauces
Čujas apgabals

**Čujas apgabals** () ir viena no Kirgizstānas pirmās pakāpes administratīvajām vienībām. Izvietojusies valsts ziemeļos Čujas upes ielejā. Ziemeļos robežojas ar Kazahstānas Žambilas un Almati apgabaliem, austrumos — Isikula apgabalu, dienvidos — Narinas un Džalalabadas apgabaliem, rietumos — Talasas apgabalu. Apgabala centrs ir valsts galvaspilsēta Biškeka, kas apgabalā neietilpst; lielākās pilsētas ir Tokmoka (apgabala centrs no 2003. līdz 2007. gadam), Kanta, Karabalta. Iedzīvotāju lielākā daļa ir kirgīzi (59,1%; 2009) un krievi (28,8%), kā arī dungani (6,2%), uiguri (1,9%) u.c.

Ģeogrāfiski apgabala dienviddaļu aizņem Kirgīzu Alatau grēdas ziemeļu nogāze un atzari, ziemeļaustrumos — Iles Alatau un Kingeja Alatau atzari. Apgabala centrālo un ziemeļu daļu aizņem Čujas upes ieleja.

Apgabals pirmoreiz izveidots 1939. gadā kā **Frunzes apgabals**, bet likvidēts 1959. gadā, reorganizējot to par republikas pakļautības rajoniem. Atjaunots 1990. gadā ar tagadējo nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lubānas ģerbonis

**Lubānas pilsētas ģerbonis** ir viens no Lubānas pilsētas oficiālajiem simboliem. Neoficiāli ieviests 1997. gadā, apstiprināts 2000. gada 10. oktobrī.

## Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs horizontāli ir sadalīts divās daļās. Augšējā daļā uz zila fona attēlota peldoša zelta pīle, kas ir atsauce uz pīļu medībām Lubānas ezerā. Vairoga apakšējā daļā uz zila fona ir trīs viļņotas sudraba joslas jeb vāveru ādas.

## Atsauces
Alfons Noviks

**Alfons Noviks** ( — ) bija padomju politiskais darbinieks un čekists, Latvijas PSR Valsts drošības ministrijas vadītājs no 1940. līdz 1953. gadam. 1995. gadā notiesāts par genocīdu un noziegumiem pret cilvēci.

## Dzīvesgājums
Dzimis Mihalovas pagasta Silagaiļu sādžā mazzemnieka ģimenē. Jau 1920. gados savervēts padomju izlūkdienestu darbā. Par komunistisku darbību 1926. gadā izslēgts no Aglonas ģimnāzijas. Studējis Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē, nepabeidzot studijas. No 1928. gada strādājis muitā, vēlāk par kantoristu celtniecībā. 1930. gada decembrī uzņemts Latgales Progresistu partijā, savukārt 1932. gada jūlijā pievienojies tobrīd nelegālajai komunistiskajai partijai. No 1932. līdz 1933. gada dienēja Latvijas armijas obligātajā dienestā. No 1933. gada augusta kompartijas amatā Daugavpilī, novembrī arestēts un vēlāk notiesāts uz 8 gadiem katorgā. Amnestēts 1938. gada novembrī. No 1939. gada marta — noliktavas vadītājs.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada jūnijā Noviks tika iecelts par Iekšlietu ministrijas Valsts drošības pārvaldes vadītāju. Bijis Tautas Saeimas (1940—1941) deputāts. Pēc Latvijas inkorporācijas PSRS kļuvis par Latvijas Iekšlietu Tautas komisariāta vadītāju, no 1941. gada 26. februāra — Latvijas PSR Valsts drošības komisārs. No 1940. līdz 1954. gadam bijis PSRS Augstākās padomes deputāts. Pēc Trešā reiha uzbrukuma Padomju Savienībai strādājis centrālajā *[[NKVD]]* aparātā, vadīja padomju Latvijas nodaļu. Pēc Sarkanās armijas atkārtotās ienākšanas Latvijā Noviks atkal kļuva par Latvijas Iekšlietu Tautas komisariāta vadītāju. No 1945. gada 9. septembra ģenerālmajors. Pēc Staļina nāves 1953. gadā pārcelts uz LPSR rūpniecības ministriju par ministra vietnieku kadru jautājumos. 1954. gada janvārī LPSR Zemkopības ministra vietnieks. Kopš 1955. gada pensijā.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1994. gada 15. martā Noviks tika apcietināts. 1995. gada 13. decembrī notiesāts ar mūža ieslodzījumu par genocīdu un noziegumiem pret cilvēci — parakstījis pavēles par Latvijas iedzīvotāju deportācijām (1949—1953). 1996. gada 12. martā miris Rīgas centrālcietumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Čekists no Mērdzenes. Stāsts par Alfonu Noviku, Kaspars Strods
Autoceļš V1321

|}
|}

**V1321** autoceļš **Ugāle-Modes-Māteri** ir Latvijas vietējais autoceļš, kas savieno Ugāli caur Modēm ar Māteriem. Autoceļš ir  garš, klāts galvenokārt ar grants segumu, taču divos posmos pie Ugāles un Māteriem - ar asfalta segumu. Tas šķērso Ugāles pagastu.

## Atsauces
Ludzas ģerbonis

**Ludzas pilsētas ģerbonis** ir viens no Ludzas pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts .

## Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogā uz sudraba fona attēlots sarkans robots ķieģeļu mūris, kas simbolizē Ludzas pili. Virs mūra sakrustota melna atslēga un balts zobens ar zelta rokturi. Atslēga simbolizē pierobežu, bet zobens atgādina par senajām cīņām, kas notikušas pilsētā un tās apkārtnē.

## Atsauces
Madonas ģerbonis

**Madonas pilsētas ģerbonis** ir viens no Madonas pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts .

## Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs ir sarkanā krāsā. Uz vairoga attēlota uz labo pusi pagriezta gaiļa galva zelta krāsā. Gailis tiek uzskatīts par gaismas nesēju, jo tā dziesma apzīmē saullēktu un nakts beigas.

## Atsauces
Daudzziedu gundega

**Daudzziedu gundega** (*Ranunculus polyanthemos*) ir daudzgadīgs, 30—95 centimetrus augsts gundegu dzimtas lakstaugs ar īsu sakneni un daudzām pavedienveida bārkšsaknēm.

## Apraksts
Stublājs stāvs, zarains, rievains, augšdaļā maz aplapots un vismaz augšdaļā klāts ar atstāvošiem matiņiem.

Lapu garums no 5—12 cm. To segmenti dziļi šķelti trīs daļās. Dalītas šaurās lancetiskās vai lineārās plūksnās, klātas ar pieguļošiem matiņiem, plūksnu mala gluda vai neregulāri zobaina. Apakšējās lapas ar kātu, stublāja augšdaļā lapas sēdošas. Lapu apakšpuse bāli zaļa.

Ziedi pa vienam garu ziedkātu galā. Ziedkātiņi rievaini, klāti ar pieguļošiem matiņiem. Ziedu diametrs 1—3 centimetru. Kauslapas piecas, olveidīgas, piekļaujas nektārlapām. Vainaglapas (nektārlapas) apgriezti olveidīgas, zeltainas, dzeltenas, spīdīgas, 1—1,5 centimetrus garas, pūkainas.

Auglis — sīks (garums ap 0,4 cm), no sāniem saspiests, kails riekstiņš ar īsu knābīti ieapaļā riekstiņu kopauglī. Zied no maija līdz jūnijam.

## Izplatība
Augs sastopams lielākajā Eiropas daļā, ieskaitot Skandināviju, Kazahstānā, Turcijā, Irānas ziemeļos un rietumos, Irākas ziemeļrietumos.

Latvijā sastopams diezgan bieži visā teritorijā.

Sausu augteņu suga. Atsevišķi eksemplāri un grupas upju krastu nogāzēs, sausās pļavās, nezālienēs, priežu silos un mežmalās. Salīdzinājumā ar daudzām citām gundegām neaug mitrās vietās.

## Pasugas
* *Ranunculus polyanthemos polyanthomoides*
* *Ranunculus polyanthemos thomasii*

## Atsauces

## Ārējās saites
Karakola

**Karakola** () ir apgabala pakļautības pilsēta Kirgizstānā, Isikula apgabala administratīvais centrs. Izvietojusies apgabala austrumdaļā Karakolas upes krastos 12 km no Isikula krasta un 400 km no valsts galvaspilsētas Biškekas. Lielākā daļa iedzīvotāju ir kirgīzi (69,3%) krievi (17,0%), uiguri (3,9%), uzbeki (3,4%) u.c. Ievērojams tūrisma, aktīvās atpūtas un rūpniecības centrs.

## Vēsture
Pilsētu 1869. gadā kā militāro un administratīvo centru pie karavānu ceļa no Čujas ielejas uz Kašgāriju dibināja krievu un ukraiņu ieceļotāji baltvācu virsnieka Aleksandra fon Kaulbarsa vadībā. 1889. gadā pēc Krievijas imperatora rīkojuma pilsētu pārdēvēja par **Prževaļsku** () par godu Vidusāzijas pētniekam, dabaszinātniekam Nikolajam Prževaļskim, kas šeit miris un apglabāts sava 5. ceļojuma laikā. 1922. gadā pilsētai tika atjaunots Karakolas vārds, bet 1939. gadā, sakarā ar Prževaļska simtgadi, atkal pārdēvēta par Prževaļsku. 1992. gadā, Kirgizstānai iegūstot neatkarību, pilsētai atkal atjaunots Karakolas vārds.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Kažociņš

**Jānis Kažociņš** (dzimis ) ir latviešu virsnieks, bijušais Satversmes aizsardzības biroja vadītājs.

## Biogrāfija
Jāņa Kažociņa tēvs Indulis bijis latviešu virsnieks Latvju jaunatnes organizācijā, kas pildīja latviešu zēnu aprūpes virsnieka pienākumus vācu gaisa spēku palīgdienestā vācu okupācijas laikā.

Dzimis Pīterboro, Apvienotajā Karalistē. 1973. gadā absolvējis Sandhērstas Karalisko militāro akadēmiju. Papildus mācījies vecāko štāba virsnieku kursos, savukārt Notingemas Universitātē ieguvis bakalaura grādu filozofijā. Dienējis Apvienotās Karalistes Bruņotajos spēkos, sasniedzot brigādes ģenerāļa dienesta pakāpi.

2003. gadā Kažociņš kļuva par Latvijas pilsoni. No 2003. līdz 2013. gadam vadījis Satversmes aizsardzības biroju. Pēc amata atstāšanas 2013. gadā kļuva par Aizsardzības ministra un Ārlietu ministrijas ārštata padomnieku. Pēc tam bija Valsts prezidenta ārštata padomnieks sabiedrības integrācijas jautājumos (2015—2016). No 2016. gada — Valsts prezidenta nacionālās drošības padomnieks, Nacionālās drošības padomes sekretārs.

## Atsauces
10 Higieja

**Higieja**, arī **10 Higieja** ir asteroīds ar diametru apmēram 407 km. Objekts atrodas asteroīdu joslas ārējā daļā aiz Kirkvuda spraugas.  Tam ir garena forma, pieder C tipa asteroīdiem. Higieja ir ceturtais lielākais objekts asteroīdu joslā pēc Cereras, Vestas un Pallādas, kā arī lielākais zināmais C tipa asteroīds.

Objektu atklāja  itāļu astronoms Annibale de Gaspariss (*Annibale de Gasparis*) Kapodimontes observatorijā Neapolē. Tas bija pirmais viņa atklātais asteroīds (kopā 9). Observatorijas direktors Ernesto Kapoči (*Ernesto Capocci*) asteroīdu nodēvēja par *Igea Borbonica* (Burbonu Higieja), godinot valdošo Burbonu dinastiju Abu Sicīliju karalistē. 1852. gadā angļu astronoms Džons Hainds (*John Hind*) rakstīja, ka „parasti tas tiek saukts par Higieju, nevajadzīgais pielikums *Borbonica* tiek atmests”. Higieja grieķu mitoloģijā ir veselības personifikācija, Asklēpija meita. 
[thumb|250px|left|Pirmo 10 atklāto asteroīdu izmēru salīdzinājums ar [Mēness|Mēnesi. 1. Cerera, 10. Higieja]]

Higiejas virsma ir tumša, to veido oglekli saturošs materiāls, līdzīgs kā oglekļa hondrīta meteorītos. Asteroīds pieder Higiejas tipa asteroīdu grupai, ir šīs grupas lielākais objekts, satur > 90 % grupas masas. Higieja, līdzīgi kā Cerera, ir ar relatīvi mazu blīvumu (2,08 ± 0,10 g/cm3), tas vairāk atbilst Jupitera un Saturna pavadoņiem, nekā Zemes grupas planētām vai akmens asteroīdiem. Tā kā asteroīdam ir tumša virsma, to ir grūti novērot no Zemes, nepieciešams vismaz 100 mm teleskops, lai to redzētu. Tomēr, ja Higieja atrodas opozīcijā tuvu savam perihēlijam, to var saskatīt arī ar 10 x 50 binokli. Ar Habla kosmisko teleskopu ir izpētīta Higiejas apkārtne, secināts, ka asteroīdam nav pavadoņu, kuri būtu lielāki par 16 km diametrā.

## Atsauces
Jezups Kindzulis

**Jezups Kindzulis** ( — ), zināms arī kā **Čenču Jezups**, bija Latvijas literāts un politiķis. Bija Tautas padomes loceklis, Satversmes sapulces deputāts un Latvijas iekšlietu ministra biedrs.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Dricānu pagasta "Kuzmās". Mācījās pagasta skolā, Rēzeknes pilsētas skolā, Pēterburgas ģimnāzijā, vēlāk studēja Pēterburgas Universitātes Dabaszinātņu fakultātē.

1903. gadā piedalījās "Pēterburgas latviešu muzikāliskās sabiedrības" teātra trupas dibināšanā. Darbojās žurnālistikā, bija latgaliski rakstošā laikraksta "Drywa" līdzstrādnieks un laikraksta "Latgolas Zemkūpis" redaktors. Savus rakstus parakstīja ar pseidonīmu "Dzirkste". Piedalījies Pirmajā pasaules karā kā sanitārs, apbalvots ar 3. un 4. pakāpes Sv. Jura medaļām.

Pēc Oktobra revolūcijas kļuva par Rēzeknes Tirdzniecības skolas direktoru un skolotāju, bija Latgales pagaidu zemes padomes loceklis, tad Tautas padomes loceklis (1918-1920). No 1920. līdz 1922. gadam — Satversmes sapulces deputāts no Latgales Zemnieku partijas. Tāpat no 1920. gada jūnija līdz 1921. gada jūnijam bija Latvijas iekšlietu ministra biedrs ar balsstiesībām valdībā. Ar pseidonīmu Čenču Jezups sarakstīja pirmo romānu latgaliešu valodā — "Pīters Vylāns".

 Daugavpilī arestēts un ieslodzīts cietumā, par tālāko likteni nav ziņu. Tiek uzskatīts, ka viņš gāja bojā cietumā.

## Atsauces
Aizkaukāza SFPR

**Aizkaukāza SFPR** (; ; ; ) jeb **Aizkaukāza Sociālistiskā Federatīvā Padomju Republika** (nosaukums pirms 1922. gada 13. decembra: **Aizkaukāza Sociālistisko Padomju Republiku Federatīvā Savienība**), bija valsts, kas izveidojās pēc tam, kad 1920. — 1921. gadā Sarkanā armija iekaroja Armēnijas republiku, Azerbaidžānas Demokrātisko republiku un Gruzijas Demokrātisko republiku. 1922. gadā ASFPR kopā ar Krievijas PFSR, Baltkrievijas PSR un Ukrainas PSR izveidoja Padomju Savienību.

1936. gadā Aizkaukāza SFPR likvidēja. Armēnijas PSR, Azerbaidžānas PSR un Gruzijas PSR kļuva par tiešiem Padomju Savienības subjektiem.
Kijivas Pečeru klosteris

**Kijivas Pečeru klosteris** () ir vēsturisks Austrumu Pareizticīgās baznīcas klosteris Kijivā, Ukrainā.  1926. gadā pasludināts par kultūrvēsturisko rezervātu, kopā ar Svētās Sofijas katedrāli iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Te atrodas Augšējais klosteris, Tuvo alu un Tālo alu ansamblis. Ievērojamākie objekti ir Lielais zvanu tornis, Uspeņijes katedrāle, Dievmātes piedzimšanas baznīca un vairākas citas baznīcas un objekti. Kijivas Pečeru klosteris ir viens no lielākajiem muzejiem Kijivā.

## Vēsture
Senākais Kijivas Alu klosteris dibināts Varjagu alās (*Варя́зька пече́ра*) 1051. gadā Kijivas lielkņaza Jaroslava Vladimiroviča valdīšanas laikā. Jau 12. gadsimtā klosteris ieguva "lauras" statusu.

Polijas-Lietuvas kopvalsts laikā 1592. – 1688. gadā klosteris bija Konstantinopoles patriarhāta, pēc tam Maskavas patriarhāta pakļautībā.
2023. gada 7. janvārī klosterī notika pirmais autokefālās Ukrainas pareizticīgo baznīcas dievkalpojums.

## Panorāma

## Ārējās saites

*
Montserratas vālodze

**Montserratas vālodze** (*Icterus oberi*) ir vidēja lieluma Amerikas vālodžu dzimtas (*Icteridae*) dziedātājputnu suga, kas endēma Montserratai un ir šīs nelielās salas nacionālais putns. 

1995—1997. gada vulkānisko izvirdumu sērija Montserratā iznīcināja divas trešdaļas sugas izplatības areāla un lielāko daļu populācijas. Vulkāniskie izvirdumi turpinājās arī 21. gadsimtā. Par otru skaita samazināšanās iemeslu kļuva salā ievazātās žurkas un vietējais pērļacu zobgaļputns (*Margarops fuscatus densirostris*), kuri ligzdās izēd vālodžu olas. Saskaņā ar 2017. gada datiem savvaļā dzīvo apmēram 250—460 īpatņu. Lai arī populācija nav liela un tā nav atjaunojusies līdz 1997. gada līmenim, tomēr tās statuss tiek vērtēts kā stabils — populācijas lielums sācis lēnām pieaugt.

## Izplatība
Mitinās mitros kalnu mežos 150—900 m virs jūras līmeņa, kur ir vēsāks gaiss. Dod priekšroku vietām ar blīvi aizaugušu veģetāciju. Bieži sastopamas arī apstrādātu lauku malās un banānu plantācijās.

## Izskats
thumb|left|220px|Mātītei ķermeņa augšdaļa, spārni un aste ir brūnganā olīvkrāsā
Ķermeņa garums 20—22 cmm spārnu plētums 28—30 cm, tēviņa svars 36—39 g, mātītes 31,5—36 g. Montserratas vālodzei raksturīgs dzimumu dimorfisms — tēviņi ir lielāki un spilgtāki. Tēviņa aste, spārni, galva un krūšu augšdaļa ir viscaur melni, savukārt krūšu lejasdaļa, sāni, pavēdere un zemaste spilgti dzelteni. Mātītei ķermeņa augšdaļa, spārni un aste brūnganā olīvkrāsā, pavēdere dzeltenīga.

## Uzvedība un barība
Lielāko daļu laika Montserratas vālodze pavada barības meklējumos zem lapām biezi aizaugušajos kalnu mežos. Aktīva dienā. Galvenokārt barojas ar kukaiņiem, piemēram, circeņiem un sienāžiem. Nav dokumentēts, ka savvaļā Montserratas vālodze lietotu uzturā augļus, tomēr Darela zoodārzā mītošie putni ēd arī papaju un mango. Toties savvaļā ir novērots, ka putns barojas ar helikoniju ziedu nektāru. Pastāv uzskats, ka Montserratas vālodze ir oportūnists un barojas ar to, ko var atrast.

## Ligzdošana
Ligzdošanas sezona ilgst no marta līdz augustam, tai saskanot ar lietus sezonu. Veido monogāmus pārus. Kā visas Amerikas vālodzes arī Montserratas vālodze vij garu, somai jeb grozam līdzīgu ligzdu, būvniecībai izmantojot sausas augu šķiedras, kuras tiek iegūtas no helikoniju lapām.

Veiksmīgam pārim sezonā ir 1—2 perējumi, trešais perējums ir ļoti reti. Dējumā 2—3 olas. Inkubācijas periods ilgst apmēram 14 dienas, perē abi vecāki. Arī par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni ligzdu atstāj apmēram 13 dienu vecumā. Vecāki turpina par tiem rūpēties, līdz tie kļūst patstāvīgi. Šis periods var būt ļoti dažāds, reizēm sasniedzot pat 3 mēnešus.

## Aizsardzība
Pēc postošajiem vulkāna izvirdumiem tika pievērsta pastiprināta uzmanība sugas izpētei un saglabāšanai. 1999. gadā astoņi putni tika nogādāti Darela zoodārzā, kur pirmo reizi izdevās panākt Montserratas vālodzes pavairošanu nebrīvē. Visaptveroša sugas saglabāšanas programma tiek īstenota arī uz salas.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Xeno-Canto: Montserrat Oriole Icterus oberi Lawrence, 1880
*Effects of volcanic ash on the insect food of the Montserrat Oriole Icterus oberi Lawrence 1880
Putekšņlapa

thumb|right|Amariļļa zieda putekšņlapas
**Putekšņlapa** ir daļa no ziedauga zieda, zieda vīrišķais reproduktīvais orgāns, kas ražo putekšņus. Putekšņlapa sastāv no pavediena un dziedzera, kurā veidojas putekšņu graudi. Katrā no 4 putekšnīcas ligzdiņām veidojās mikrosporas, kas pārveidojas par putekšņiem. Šos putekšņus mēdz saukt par ziedputekšņiem. Putekšņlapu skaits augos mainās, sākot ar vienu, beidzot ar vairākiem tūkstošiem, piemēram, kaktusam. Putekšņlapas savā starpā var saaugt. Ķirbjveidīgiem un asterveidīgajiem augiem putekšņlapas saaug pilnībā. Atkarībā no auga, vai zieda, putekšņlapas var būt piestiprinātas pie ziedlapiņām, vai kādas citas zieda daļas.

## Atsauces
Kijivas Svētās Sofijas katedrāle

**Kijivas Svētās Sofijas katedrāle** () ir arhitektūras piemineklis Ukrainas galvaspilsētā Kijivā. Viens no ievērojamākajiem Kijivas Krievzemes mākslas un arhitektūras pieminekļiem. Nosaukums cēlies no Svētās Sofijas Stambulā.
Baznīcai pēc pārbūves ir 5 jomi un 13 kupoli, kas ir samērā neraksturīgi bizantiešu arhitektūrai.
1990. gadā kopā ar Kijivas Pečeru klosteri tā iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Vēsture
thumb|left|200px|Sofijas katedrāle pirms pārbūves (1651. gada zīmējums).
Baznīca uzcelta 11. gadsimta pirmajā pusē. Pēc tam, kad Kijivu 17. gadsimta otrajā pusē iekaroja Krievijas cariste, līdz 1707. gadam veica baznīcas pārbūvi Ukrainas baroka stilā, uzceļot 19 kupolus. 1934. gadā baznīca kopā ar tai apkārt esošo apbūvi kļuva par muzejrezervātu.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Jānis Bētiņš

**Jānis Bētiņš** var būt:
* Jānis Bētiņš — latviešu ērģelnieks, diriģents un mūzikas pedagogs;
* Jānis Bētiņš — latviešu šahists un problēmists.
Kirgīzijas PSR

**Kirgīzijas PSR** () bija padomju republika Padomju Savienības sastāvā no 1936. līdz 1991. gadam.

Tās galvaspilsēta bija Frunze (tagad Biškeka). Mūsdienās tā ir neatkarīga valsts Kirgizstāna, kas atrodas Vidusāzijā.

## Vēsture
Pēc tam, kad Krievijas Turkestānu ieņēma Sarkanā armija, tika izveidota Turkestānas APSR. 1924. gada 14. oktobrī to sadalīja un kirgīzu apdzīvotajā teritorijā izveidoja **Kara-Kirgīzu Autonomo apgabalu**, kas ietilpa Krievijas PFSR sastāvā. Tā galvaspilsēta bija Pišpeka. 1925. gada 15. maijā to pārdēvēja par **Kirgīzu Autonomo apgabalu**, 1926. gada 11. februārī par **Kirgīzu APSR**, bet 1936. gada 5. decembrī par Kirgīzijas PSR.

1991. gada 31. augustā Kirgīzijas PSR Augstākā padome pieņēma Kirgīzu Republikas valsts neatkarības deklarāciju.

Kirgīzu Republika (Kirgīzijas PSR) formāli palika Padomju Sociālistisko Republiku Savienības sastāvā līdz tās likvidācijai 1991. gada 26. decembrī, jo netika ievērota 1990. gada 3. aprīļa PSRS likumā "Par kārtību, kādā risināmi jautājumi, kas saistīti ar kādas savienības republikas izstāšanos no PSRS" paredzētā kārtība.

## Valdība
Kirgīzijas Komunistiskā partija PSKP ietvaros īstenoja augstāko vadību no tās izveidošanas līdz pat neatkarības pasludināšanai. Kirgīzijas Komunistiskā partijas augstākā institūcija bija Centrālā komiteja (CK).

Perestroikas laikā, lai nodrošinātu netraucētu republikas vadības pāreju no partijas uz parlamentārām struktūrām, par Kirgīzijas PSR Augstākās padomes priekšsēdētāju tika ievēlēts Kirgīzijas Komunistiskās partijas CK pirmais sekretārs Absamats Masalijevs.

## Iedzīvotāji
Pamatiedzīvotāji — kirgīzi (1 284 000 pēc 1970. gada tautas skaitīšanas datiem). 1970. gadā bija ievērojams skaits krievu (855 tūkstoši cilvēku), kā arī ukraiņu (120 tūkstoši cilvēku), galvenokārt Kirgizstānas ziemeļu un austrumu zemēs un pilsētās, kā arī uzbeki (332 tūkstoši), vācieši (89 tūkstoši), tatāri (68 tūkstoši), uiguri (24 tūkstoši), kazahi (21 tūkstotis), tadžiķi (21 tūkstotis) un citi.

## Izglītība un zinātne
1990. gadā republikā bija 9 augstākās izglītības iestādes, kurās studēja 58 800 studentu.

1954.–1993. gadā darbojās Kirgīzijas PSR Zinātņu akadēmija.

## Ārējās saites
Vidējo varžu apakškārta

**Vidējo varžu apakškārta**  (*Mesobatrachia*) ir viena no bezastaino abinieku (*Anura*) apakškārtām, kas apvieno 168 mūsdienās dzīvojošas varžu un krupju sugas un kas tiek iedalītas 20 ģintīs un 6 dzimtās. Apakškārta ir relatīvi jauna un kā taksonomiskā vienība izveidota 1993. gadā. Tās zinātniskais nosaukums *Mesobatrachia* sastāv no diviem vārdiem un latviski nozīmē "vidējā varde" (*meso* — vidējais, *batrachia* — varde), tādējādi atspoguļojot šīs grupas pozīciju evolūcijas gaitā. Šīs apakškārtas vardes ir attīstītākas nekā primitīvo varžu apakškārtas (*Archaeobatrachia*) sugas, tomēr tās nav tik advancētas, kā jauno varžu apakškārtas (*Neobatrachia*) vardes.

Vidējo varžu apakškārtā piecu dzimtu sugas dzīvo zem zemes. Izņēmums ir bezmēles varžu dzimta (*Pipidae*), kurā apvienotas ūdenī dzīvojošas varžu sugas. Apakškārtas sugas sastopamas Eirāzijā, Āfrikā, Ziemeļamerikā un Dienvidamerikā. Latvijā sastopama viena vidējo varžu apakškārtas dzimta — varžkrupju dzimta (*Pelobatidae*), kuru pārstāv brūnais varžkrupis (*Pelobatidae fuscus*).

## Kopējās īpašības
Šīs apakškārtas zem zemes dzīvojošās vardes un krupjus var iedalīt divās lielās grupās: sugās, kas dzīvo tikai Ziemeļamerikā, un sugās, kas dzīvo Eiropā, Āzijas rietumos un Ziemeļāfrikā. Šīs sugas ir ļoti reti redzamas un novērojamas, tā kā dienas laikā mēdz ierakties zemē vai slēpties zemes alās. Atšķirībā no citām varžu sugām, tās spēj dzīvot sausos reģionos, tuksnešus ieskaitot, jo lielāko daļu dzīves pavada zem zemes.

Šīm vardēm un krupjiem ir raksturīgas spēcīgas, platas priekškāju pēdas, ar kurām tās ierokas zemē. Pazemē tās var atrasties vairākas nedēļas. Virszemē tās mēdz iznākt nakts laikā, pēc spēcīgiem lietiem, kad gaiss ir ļoti mitrs. Tad šīs vardes barojas. Šīs vardes ir visēdājas, tomēr, kamēr tās attīstās un aug, tās galvenokārt barojas ar veģetāru barību, bet, pieaugot un nobriestot, tās sāk baroties ar dažādiem bezmugurkaulniekiem, piemēram, gliemežiem, sienāžiem un tauriņu kāpuriem. Paēdušas vardes atkal ierokas zemē līdz nākamajam lielajam lietum.

## Latvijā
[thumb|240px|[Bezmēles varžu dzimtas (*Pipidae*) sugas ir vienīgās vidējo varžu apakškārtā, kuras nevis dzīvo zem zemes, bet ūdenī, attēlā Surinamas pipa (*Pipa pipa*)]]
Latvijā sastopama viena vidējo varžu apakškārtas dzimta — varžkrupju dzimta (*Pelobatidae*), kuru pārstāv brūnais varžkrupis (*Pelobates fuscus*).

## Sistemātika
***Vidējo varžu apakškārta** (*Mesobatrachia*)
**Amerikas varžkrupju dzimta (*Scaphiopodidae*)
**Bezmēles varžu dzimta (*Pipidae*)
**Dūņu varžu dzimta (*Pelodytidae*)
**Meksikas smilšu krupju dzimta (*Rhinophrynidae*)
**Ragvaržu dzimta (*Megophryidae*)
**Varžkrupju dzimta (*Pelobatidae*)

## Atsauces

## Ārējās saites
*Latvijas daba: Bezastaino abinieku kārta (Anura)
Uzbekijas PSR

**Uzbekijas PSR** () bija padomju republika Padomju Savienības Vidusāzijas daļas sastāvā no 1924. līdz 1991. gadam. Līdz 1936. gadam republikas nosaukums bija **Uzbekijas SPR**.

Tās galvaspilsēta bija Buhāra (1924), Samarkanda (1925–1930), vēlāk Taškenta (1930–1991). Papildus tam padomju laikā Taškentu neoficiāli uzskatīja par "Padomju Vidusāzijas" galvaspilsētu, oficiālo PSRS Vidusāzijas ekonomiskā reģiona centru, kā arī par PSRS Turkestānas militārā apriņķa centru.

1991. gada tās teritorijā izveidoja Uzbekistānas Republiku.

## Vēsture
Pēc tam, kad Krievijas Turkestānu, kā arī Buhāras emirāta un Hivas hanistes teritorijas ieņēma Sarkanā armija, tika izveidota Turkestānas APSR, Buhāras Tautas Padomju Republika (Buhāras TPR) un Horezmas Tautas Padomju Republika (Horezmas TPR). Horezmas TPR 1923. gada 20. oktobrī pievienoja PSRS kā Horezmas Sociālistisko Padomju Republiku. Savukārt Buhāras TPR 1924. gada 19. septembrī pārdēvēja par Buhāras Sociālistisko Padomju Republiku un arī pievienoja PSRS. Jau 1924. gada 14. oktobrī Turkestānas APSR un Buhāras SPR uzbeku un tadžiku apdzīvotajā teritorijā izveidoja **Uzbekijas PSR**. Tās galvaspilsēta bija Samarkanda. 1925. gada 15. februārī likvidēja arī Horezmas SPR un tās teritoriju sadalīja starp nesen nodibināto Uzbekijas PSR, Turkmēnijas PSR un KPFSR Karakalpaku autonomo apgabalu.

1929. gadā no Uzbekijas PSR atdalīja Tadžikijas PSR un galvaspilsētu pārcēla uz Taškentu, bet 1932. gadā pievienoja no Kazahu APSR atdalītos Karakalpakijas un Kizilkuma apvidus.

## Skatīt arī

* Uzbekijas Komunistiskās partijas Centrālās komitejas pirmo sekretāru uzskaitījums 

## Atsauces

## Ārējās saites
Turkmēnijas PSR

**Turkmēnijas PSR** () bija padomju republika Padomju Savienības sastāvā no 1924. līdz 1991. gadam.

Tās galvaspilsēta bija Ašhabada. Mūsdienās tā ir neatkarīga valsts Turkmenistāna, kas atrodas Vidusāzijā. 

## Vēsture
Pēc tam, kad Krievijas Turkestānu, kā arī Buhāras emirāta un Hivas hanistes teritorijas ieņēma Sarkanā armija, tika izveidota Turkestānas APSR, Buhāras Tautas Padomju Republika un Horezmas Tautas Padomju Republika. 1924. gada 14. oktobrī tās likvidēja un turkmēņu apdzīvotajā teritorijā izveidoja Turkmēnijas PSR.   
Attēls:Flag of the Turkmen Soviet Socialist Republic (1926-1937).svg|1926.—1937. gadā
Attēls:Flag of the Turkmen Soviet Socialist Republic (1937–1940).svg|1937.—1940. gadā
Attēls:Flag of the Turkmen Soviet Socialist Republic (1940–1953).svg|1940.—1953. gadā
Attēls:Flag of the Turkmen Soviet Socialist Republic (1953–1974).svg|1953.—1973. gadā
Attēls:Flag of the Turkmen Soviet Socialist Republic.svg|1973.—1991. gadā

Attēls:Emblem of the Turkmen Soviet Socialist Republic (1926–1927).svg|1927.—1937. gadā
Attēls:Coat of arms of Turkmen SSR.png|1937.—1977. gadā
Attēls:Emblem of the Turkmen Soviet Socialist Republic (1978–1991), Emblem of Turkmenistan (1991–1992).svg|1977.—1991. gadā
Primitīvo varžu apakškārta

**Primitīvo varžu apakškārta**  (*Archaeobatrachia*) ir viena no bezastaino abinieku (*Anura*) apakškārtām, kas apvieno 28 mūsdienās dzīvojošas varžu un krupju sugas un tiek iedalīta 6 ģintīs un 4 dzimtās. Lielākā sugu dažādība sastopama Eirāzijā, Filipīnās, Borneo un Jaunzēlandē. Latvijā sastopama viena primitīvo varžu apakškārtas dzimta — ugunskrupju dzimta (*Bombinatoridae*), kuru pārstāv sarkanvēdera ugunskrupis (*Bombina bombina*).

## Kopīgās īpašības
Kā jau apakškārtas nosaukums norāda, tās visas ir ļoti primitīvas sugas. Daudzām šīs grupas sugām ir īpašas fizioloģiskas iezīmes, kādu nav attīstītākajām varžu sugām. Šīs apakškārtas sugas ir neliela auguma un tām visām ir kopīga īpašība — to ribu savienojums ar mugurkaulu ir kustīgs. Salīdzinoši, pārējām varžu sugām ribas ir nekustīgi savienotas ar mugurkaulu.

## Sistemātikas izmaiņas
Nesenā pagātnē apaļmēles krupju dzimtā (*Alytidae*) tika sistematizēti arī ugunskrupji (*Bombina*) un plakangalvas krupji (*Barbourula*), kuri mūsdienās izdalīti atsevišķā ugunskrupju dzimtā (*Bombinatoridae*).

## Sistemātika
***Primitīvo varžu apakškārta** (*Archaeobatrachia*)
**Apaļmēles krupju dzimta  (*Alytidae*)
**Astaino varžu dzimta (*Ascaphidae*)
**Jaunzēlandes varžu dzimta (*Leiopelmatidae*)
**Ugunskrupju dzimta (*Bombinatoridae*)

## Atsauces

## Ārējās saites
*Latvijas daba: Bezastaino abinieku kārta (Anura)
*Frog Fossils
*Tolweb: Anura
Plūškoki

**Plūškoki** (*Sambucus*), arī **pliederi**, ir bezslavīšu dzimtas (*Adoxaceae*) ģints. Agrāk plūškoki bija kaprifoliju dzimtas (*Caprifoliaceae*) ģints, bet tad tika izdalīta atsevišķa bezslavīšu dzimta, kurai pievienoja arī plūškokus. Pēc dažādu autoru domām sugu skaits ģintī ir no piecām līdz pat 30 sugām.

Latvijā ir sastopamas divas plūškoku sugas — melnais plūškoks (*S. nigra*) un sarkanais plūškoks (*S. racemosa*). Abas sugas tiek audzētas kā dekoratīvie augi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ewert and The Two Dragons

***Ewert and The Two Dragons*** ir igauņu indīroka un indīpopa grupa. Tā dibināta 2009. gadā, kad izlaida pirmo albumu *The Hills Behind the Hills*. Grupas sastāvā ir vokālists Everts Sundja, Erki Pernoja spēlē ģitāru, Kristjans Kallass bungas un Ivo Etti basģitāru. Kopš 2011. gada koncertos grupu papildina trompetists Ārne Ots, saksofonists Indreks Varends un trombonists Johanness Kīks. Pirmā no grupas izdevējkompānijām bija latviešu *[[I Love You Records]]*. *Ewert and The Two Dragons* ir ļoti populāri Baltijas valstīs, kā arī citur Eiropā. 2011. gadā ar *Good Man Down* saņēma Igaunijas mūzikas balvu par labāko dziesmu un albumu.

## Diskogrāfija
* *The Hills Behind the Hills* (2009)
* *Good Man Down* (2011)
* *Circles* (2015)

## Ārējās saites
* ''Ewert and The Two Dragons'' oficiālā mājaslapa
Sirta

**Sirta** () ir pilsēta Lībijā, tā atrodas pusceļā starp Tripoli un Bengāzī Vidusjūras Sirtas līča krastā. 20. gadsimta sākumā itāļi izveidoja apmetni vietā, kur atradās 19. gadsimtā Osmaņu celts cietoksnis.

## Vēsture
Pilsēta savu uzplaukumu piedzīvoja pēc Otrā pasaules kara. Sirtā piedzima bijušais Lībijas diktators Muammars Kadāfi. Kad 1969. gadā Muammars Kadāfi sagrāba varu Lībijā, viņš sāka pilsētas atjaunošanu un investēja lielus līdzekļus pilsētas sakopšanā. Pēc 1988. gada lielākā daļa valdības ēku un Lībijas parlaments tika pārvietots no Tripoles uz Sirtu.

Lībijas pilsoņu kara laikā Sirta bija Kadāfi uzticīgo spēku pēdējais nocietinājums, kurā 2011. gada 20. oktobrī Kadāfi gāja bojā. Kauju laikā Sirta smagi cieta un daudzas ēkas tika iznīcinātas, tomēr sešus mēnešus pēc kara, gandrīz  iedzīvotāju (70%) bija atgriezušies pilsētā.

2015. gada februārī pilsētu ieņēma *[[Ansar al-Sharia]]*, kas tiek uzskatīts par Islāma valsts atzaru. No 2016. gada augusta līdz decembrim ASV kara aviācija veica uzlidojumus kaujinieku ieņemtajai pilsētai, līdz ANO atbalstītās Lībijas valdības karaspēkam izdevās pārņemt šo pilsētu savā kontrolē.

## Atsauces

## Ārējās saites
SPR Abhāzija

**SPR Abhāzija** (; ; ), **Sociālistiskā Padomju Republika Abhāzija** vai **Abhāzijas SPR**, bija autonoma valsts, ko izveidoja abhāzu apdzīvotajā teritorijā pēc tam, kad 1921. gada martā Sarkanā armija iekaroja Gruzijas Demokrātiskās Republikas teritoriju. 1921. gada 16. decembrī Abhāzijas PSR valdība noslēdza militāras, politiskas un finanšu savienības līgumu ar Gruzijas PSR valdību. Kopā ar Gruzijas PSR 1922. gadā tā tika iekļauta Aizkaukāza SFPR sastāvā. 1931. gada 19. februārī SPR Abhāziju oficiāli pārdēvēja par **Abhāzijas APSR**.

Kad 1936. gadā Aizkaukāza SFPR likvidēja, to saglabāja kā autonomu Gruzijas PSR sastāvdaļu.

## Ārējās saites
Tautas deju ansamblis Gatve

**Tautas deju ansamblis "Gatve"** ir viens no vairākiem Latvijas tautas deju kolektīviem. TDA Gatve ir radusies 1946. gadā kā Rīgas arodskolu pašdarbības kolektīvs.Savu pašreizējo nosaukumu Gatve ieguva 1962. gadā, kad tai tika piešķirts Tautas deju ansambļa nosaukums.

## Kolektīva vadība
Kopš 1990. gada Gatvi vada Gunta Raipala kopā ar repetitoru Aigaru Bajāru.

Pirms esošās vadības kolektīvu ir vadījusi Gaļina Libere, Zinaīda Sama, Gunārs Rubenis un Raimonds Dzenis.

## Kolektīva sastāvi
Gatvē šobrīd dejo gandrīz 100 dejotāji četros sastāvos Gatves studija, TDA Gatve, VPDK Gatve — Otrā iespēja un VPDK Gatve.

## Atsauces

## Ārējās saites
* TDA Gatve mājaslapa
* Twitter profils
* Facebook lapa
Tautas deju ansamblis

**Tautas deju ansamblis** bija goda nosaukums, ko labākajiem pašdarbības deju kolektīviem pirmo reizi piešķīra 1960. gada Dziesmu un Deju svētkos, "iezīmējot jaunu deju kultūras attīstības pakāpi". Līdzīgus goda nosaukumus LPSR piešķīra arī koriem (Tautas koris), teātra mākslas kolektīviem (Tautas teātris) un pūtēju orķestriem (Tautas kolektīvs pūtēju orķestris). Lai izpelnītos nosaukumu, pašdarbības deju kolektīvam bija jāatbilst tādiem kritērijiem kā dalībnieku skaits (vismaz 8 pāri), repertuārā jāiekļauj vismaz viena krievu deja utt.  Līdz ar to tika panākts, ka pašdarbības deju kolektīvos notika vienlaicīgi repertuāra paplašināšana ar citu PSRS tautu dejām un latviešu jaunrades dejām uz tautas deju rēķina.

1987. gada janvārī  bija 58 TDA. 1985. gada Deju svētkos programmas «Uzvara, Darbs, Miers» veidošanā līdztekus citiem kolektīviem piedalījās 53 tautas deju ansambļi (kopumā 6000 dejotāju). Šajā gadā labākajiem tautas deju ansambļiem tika piešķirts LPSR Nopelniem bagātā kolektīva goda nosaukums. 1987. gada janvārī tādu bija 7.

Vairāki skatuvisko deju žanra deju kolektīvi  nosaukumu "Tautas deju ansamblis" paturējuši arī pēc neatkarības atgūšanas.

## Atsauces
Saulstaru klintis un ala

thumb|250px|Saulstaru klintis un ala
**Saulstaru klintis un ala**, arī **Runtiņupes ala**, **Mežabrāļu ala** ir smilšakmens atsegums ar tajā esošu alu, kas atrodas mežā, Runtiņupītes kreisajā krastā, aptuveni 500 metru pirms tās ietekas Gaujā. Aizsargājams ģeoloģisks objekts.

Dabas piemineklis aplūkojams no Kubeseles lokveida dabas takas. Netālu no tā starp kokiem saskatāmi seno baltu (t.s. "Gaujas zemgaļu") un līvu uzkalniņkapi.

## Nosaukums
Iezis savu nosaukumu ieguvis no tuvējām "Saulstariņu" mājām. Ar alu saistīti nostāsti par mežabrāļiem, kas ieža alā patvērušies pēc Otrā pasaules kara. Pēc citām ziņām, alā 1944. gadā slēpušies Sarkanās armijas diversanti.

## Apraksts

### Iezis
Smilšakmens iezis stipri sadēdējis, kā arī tas ir kārtains, birstošs un vāji cementēts.

### Ala
Ala atrakta un attīrīta 1990. gadā. Pēc 1990. gada mērījumiem alas garums ir 25 m, platums — 2,4 m, augstums — 2,8 m. Dziļumā ala sadalās divos šauros atzaros, tās dibenā 4 m augsts vertikāls "skurstenis". Runtiņupes alā ir bīstami uzturēties, jo alas griesti nobrūk, kas arī samazina alas augstumu.

## Atsauces

Guntis Eniņš. Latvijas dabas brīnumi.2019. 185-190. lpp.

## Ārējās saites

* Kubeseles dabas taka
C tipa asteroīds

[thumb|230px|C tipa asteroīds - [253 Matilde]]
**C tipa asteroīdi** ir oglekli saturošu asteroīdu grupa. Kopumā apmēram 75 % no visiem asteroīdiem pieder šai grupai. Ārējā asteroīdu joslas daļā (>2,7 AU no Saules ) gandrīz visi ir C tipa asteroīdi. 

C tipa asteroīdi ir tumši, pēc spektra atbilst oglekļa hondrīta meteorītiem. Albedo ir robežās no 0,03 līdz 0,1. Novērojot vienāda izmēra S tipa un C tipa asteroīdus, pirmo varēs redzēt ar binokli, bet otro tikai ar teleskopu.  

Lielākais grupas pārstāvis ir 10 Higieja, diametrs ap 407 km.
Hirsūtisms

thumb|250px|Izteikts hirsūtisms sievietei
**Hirsūtisms** ir pārmērīga matu augšana sievietēm, parasti pārmērīgas vīrišķo hormonu izdalīšanās dēļ. Tas skar aptuveni 5—10% sieviešu reproduktīvā vecumā. Vairāk nekā 70% hirsūtisma gadījumu tas ir saistīts ar policistisko olnīcu sindromu. Retāki gadījumi ir Kušinga sindroms, insulīna rezistence, aptaukošanās, iedzimta virsnieru hiperplāzija. Sievietēm reproduktīvajā vecumā hirsūtismu visbiežāk ārstē, lietojot hormonālo kontracepciju. Tos var lietot gan atsevišķi, gan kombinācijā ar antiandrogēniem līdzekļiem. Perorālie kontracepcijas līdzekļi nomāc pārmērīgo vīrišķo dzimumhormonu veidošanos olnīcās. Hirsūtisms tiek noteikts pēc *Ferriman–Gallwey* skalas, kur galvenais kritērijs ir pārmērīga matu augšana vairākas zonās (virs lūpām, zoda, krūtīm utt.) 

## Atsauces
Narinas apgabals

**Narinas apgabals** () ir viena no Kirgizstānas pirmās pakāpes administratīvajām vienībām. Izvietojusies valsts vidusdaļā Tjanšana rietumos. Ziemeļos robežojas ar Čujas apgabalu, ziemeļaustrumos — Isikula apgabalu, dienvidaustrumos — Ķīnas Siņdzjanas Uiguru autonomo reģionu, dienvidrietumos — Ošas apgabalu, rietumos — Džalalabadas apgabalu. Apgabala centrs un lielākā pilsēta ir Narina. Iedzīvotāju lielākā daļa ir kirgīzi (99,2%; 2009).

## Ģeogrāfija
Ģeogrāfiski apgabals izvietojies tā sauktajā Iekšējā Tjanšanā, ko veido plašu ieleju un ieplaku nodalītas grēdas augstumā līdz 5982 m vjl (Dankova smaile). Ziemeļos uz robežas ar Čujas apgabalu paceļas Kirgīzu Alatau un uz robežas ar Isikula apgabalu — Terskeja Alatau; dienvidos — viena no Tjanšana galvenajām grēdām — Kakšaltau. Starp tām izvietojušās Džumgaltau, Moldotau, Narintau, Džamantau, Atbaši grēda, kā arī Narinas ieplaka un Aksajas ieleja. Apgabalam raksturīgs krasi kontinentāls klimats; nokrišņi 200—300 mm gadā. Lielākā upe ir Sirdarjas baseinam piederīgā Narina ar pietekām, kā arī Tarimas baseinam piederīgā Aksaja. Lielākie ezeri ir Sonkels un Čatirkels.

## Vēsture
Apgabals pirmoreiz izveidots 1939. gadā kā **Tjanšana apgabals** *(Тянь-Шанская область)*. Likvidēts 1962. gadā, teritoriju reorganizējot par republikas pakļautības rajoniem. Apgabals atjaunots 1970. gadā ar tagadējo nosaukumu, bet likvidēts 1988. gadā, teritorijas lielāko daļu pievienojot Isikula apgabalam. Vēlreiz atjaunots tagadējās robežās 1990. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kārlis Blūms

**Kārlis Teodors Vilhelms Blūms** (, dzimis , miris ) bija Gārsenē dzimis luterāņu mācītājs un teologs. Devis ieguldījumu Volgas vāciešu baznīcas dzīvē.

Dzimis Gārsenē. Mācījās Jelgavas ģimnāzijā. 1860. līdz 1865. gadam studēja teoloģiju Tērbatas universitātē. No 1866. līdz 1867. gadam mājskolotājs Ēdolē un Dignājā. Ordinēts 1867. gada 31. decembrī. No 1868. līdz 1905. gadam strādāja Volgas vāciešu apdzīvotajos apgabalos ap Saratovu (izņemot laiku starp 1874. un 1879. gadu, kad Blūms bija Dundagas mācītājs). Blūma radītais sprediķu krājums bija populārs ticīgo Volgas vāciešu vidū arī PSRS laikos.

## Ārējās saites
*Kārļa Blūma biogrāfija no Kārļa Blūma mājas Gusevā (Kaļiņingradas apgabals) 
*Kārlis Blūms Erik-Amburger-Datenbank
1969. gada Pasaules čempionāts hokejā

**1969. gada Pasaules čempionāts hokejā** notika Stokholmā, Zviedrijā, no 1969. gada 15. līdz 30. martam. Tas bija 36. Pasaules čempionāts hokejā.

## Vietu sadalījums un statistika
### Vietu sadalījums

### Turnīra apbalvojumi
* **Labākie hokejisti:**
** Labākais vārtsargs:  Leifs Holmkvists
** Labākais aizsargs:  Jans Zuhijs
** Labākais uzbrucējs:  Ulfs Štērners

* **Simboliskā izlase:**
** Vārtsargs:  Vladimīrs Dzurilla
** Aizsargi:  Lenarts Svedbergs un  Jans Zuhijs
** Uzbrucēji:  Ulfs Štērners,  Anatolijs Firsovs un  Vāclavs Nedomanskis

### Rezultatīvākie spēlētāji
*V = vārti; P = piespēles; Pkt = punkti; Poz = pozīcija*

## Ārējās saites
* IIHF mājaslapa
Logans Kutirē

**Logans Kutirē** (; dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Visu savu karjeru viņš spēlēja Nacionālās hokeja līgas (NHL) komandā Sanhosē "Sharks", kas viņu 2007. gada NHL draftā izvēlējās ar devīto numuru un kur viņš nostiprinājās kā viens no labākajiem Stenlija kausa izslēgšanas spēļu dalībniekiem savā paaudzē.

## Spēlētāja karjera
No 2005. līdz 2009. gadam Kutirē spēlēja Ontārio hokeja līgas kluba Otavas "67's" sastāvā. 2008.—09. gada sezonas otrajā pusē sāka profesionāļa karjeru, kad pievienojās AHL vienībai Vorčestras "Sharks". Nākamajā sezonā Kutirē 25 spēles aizvadīja arī NHL klubā Sanhosē "Sharks".

2010.—11. gada sezonā Kutirē nostiprinājās Sanhosē "Sharks" sastāvā, kļūstot par vienu no kluba vadošajiem uzbrucējiem. 2011.—12. gada sezonu hokejists noslēdza ar 65 rezultativitātes punktiem. Tā bija līdz šim rezultatīvākā Kutirē sezona NHL. Sezonu viņš noslēdza kā otrs rezultatīvākais "Sharks" spēlētājs aiz Džo Torntona. 2012.—2013. gada NHL sezonas lokauta laikā Kutirē spēlēja Šveices hokeja līgas kluba *[[Genève-Servette HC]]* sastāvā. 2019. gadā Kutirē kļuva par "Sharks" kapteini.

2025. gada 15. aprīlī Kutirē paziņoja par aiziešanu no NHL, atsaucoties uz savām veselības problēmām ar kaunuma kaula iekaisumu (*osteitis pubis*), lai gan viņš oficiāli palika aktīva spēlētāja statusā, līdz sava profesionālā līguma beigām.

## Rekordi un sasniegumi
* Visu laiku NHL līderis debijas sezonā gūto uzvaras vārtu skaitā izbraukuma spēlēs — 7
* Sanhosē "Sharks" komandas līderis debijas sezonā gūto vārtu skaitā — 32
* Pirmais Sanhosē "Sharks" spēlētājs, kurš savās pirmajās divās NHL sezonās guva 30 vārtus
* Otrais debijas sezonā gūto vārtu skaitā — 32 (aiz Mihaela Grebnera)
* Otrais debijas sezonā gūto punktu skaitā — 56 (aiz Džefa Skinera)
* Līderis NHL pēc punktiem 2016. gada Stenlija kausa izslēgšanas spēlēs — 30

## Atsauces

## Ārējās saites
Kantāte

**Kantāte** ir apjomīgs liroepiska vai svinīga rakstura vokāli instrumentāls skaņdarbs vienam vai vairākiem solistiem, korim un orķestrim. Parasti sastāv no orķestra ievada, ārijām, rečitatīviem, kora dziedājumiem. Pēc struktūras tuva oratorijai, taču atšķiras no tās ar mazāku apjomu, satura viendabību, mazāk izvērstu sižetu.

## Izcelsme
Kantāte radās 17. gadsimta sākumā Itālijā. Ar terminu "Kantāte" sākotnēji apzīmēja lielu vokālu skaņdarbu pretēji instrumentālajai sonātei. Itāļu kantāšu uzplaukums saistās ar Luidži Rosi, Džakomo Karisimi, Frančesko Kavalli, Antonio Česti, Džovanni Legrenci un Alesandro Stradellas daiļradi.

## Ārējās saites
Džerards Batlers

**Džerards Džeimss Batlers** (; dzimis  Peislijā, Skotijā) ir skotu aktieris un kinoproducents.

## Biogrāfija
Džerards Batlers dzimis Skotijas pilsētā Peislijā, Margaritas un Edvarda Batleru ģimenē. Agro bērnību pavadījis Monreālā, Kvebekā, bet pēc tam lielāko daļu bērnības pavadījis dzimtajā pilsētā Peislijā.

Viņa vecāki izšķīrās, kad viņš bija bērns, tādēļ Džerardu ar viņa brāli un māsu audzināja viņu māte, kas vēlāk atkal apprecējās. Viņš nebija sazinājies ar tēvu no 2 līdz 16 gadu vecumam, taču pēc tam viņi kļuva tuvi. Viņa tēvs nomira, kad Džerardam bija tikai 20 gadu.

Batlers pabeidza Glāzgovas Universitāti, kur viņš studēja jurisprudenci. Viņš bija skolas tiesību biedrības prezidents, pateicoties viņa personībai un lieliskajām sociālajām prasmēm.

Skotu aktieris savu aktiera karjeru sācis 90. gados, kā arī piedalījies 1997. gada Džeimsa Bonda sērijas filmā "Rītdiena nemirst" (*Tomorrow Never Dies*), pēc kuras vairāk pievērsies televīzijas seriālu lomām, kā, piemēram, amerikāņu miniseriālā *[[Atilla]]*. Batlers attēloja galvenās lomas filmās "Operas spoks", "300: Termopilu kauja", "Ēģiptes dievi", "Zagļu medības", drāmā "P.S. Es tevi mīlu", kā arī vairākās citās filmās.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Jons Hāns

**Jons Kārlis Hāns** (; dzimis , visdrīzāk miris 1945. gadā) bija vācbaltiešu politiķis. Bijis 1., 2., 3. un 4. Saeimas deputāts. Darbojies 3. Saeimas prezidijā kā sekretāra biedrs. Pārstāvējis Vācbaltu vienotības partiju.

## Biogrāfija
Dzimis . Mācījies Liepājas Nikolaja ģimnāzijā. Pabeidzis augstskolu Maskavā, strādājis biržā.

Hāns bija Vācbaltu vienotības partijas biedrs. Ticis ievēlēts vairākos Latvijas Republikas parlamentos: 1. Saeimā (1922), 2. Saeimā (1925), 3. Saeimā (1928) un 4. Saeimā (1931). Kopā ar citu vācbaltu partiju deputātiem veidojis vienotu frakciju. Darbojies 3. Saeimas prezidijā kā sekretāra Jāņa Breikša biedrs. Visticamāk gājis bojā kopā ar kuģi "Wilhelm Gustloff" Baltijas jūrā.

Apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Jons Hāns Baltische Biographische Lexikon