open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
2024. gada Eiropas čempionāts vieglatlētikā

**2024. gada Eiropas čempionāts vieglatlētikā** bija 26. Eiropas čempionāts vieglatlētikā. Tas notika Romā, Itālijā, no 2024. gada 7. līdz 12. jūnijam. Sacensības pamatā notika Romas olimpiskajā stadionā.

Čempionāta rīkošanas tiesības Romai tika piešķirtas 2020. gada novembrī. Tā bija trešā reize, kad Itālijā notika Eiropas čempionāts vieglatlētikā, iepriekš tas šajā valstī risinājās arī 1934. gadā Turīnā un 1974. gadā Romā.

Visvairāk medaļu (24) izcīnīja Itālijas vieglatlēti, viņi ieguva arī visvairāk zelta medaļu (11). Kopumā medaļas ieguva 28 valstu sportisti. Latviju šajā čempionātā pārstāvēja 12 sportisti, augstāko vietu ieguva Anete Sietiņa un Patriks Gailums šķēpa mešanā, ieņemot 7. pozīciju. Finālsacensībās iekļuva arī šķēpmetēja Līna Mūze-Sirmā, kas ieguva 8. vietu.

## Rezultāti
### Vīrieši

### Sievietes

### Jaukti

## Medaļu kopvērtējums

## Latvijas sportisti
Latvijas izlases sastāvā startam Eiropas čempionātā tika iekļauti 12 sportisti.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā tīmekļa vietne   
* Eiropas čempionāts Eiropas Vieglatlētikas asociācijas vietnē
Svētā kara armija

thumb|Kaujinieki Jeruzalemes rajonā
**Svētā kara armija** () bija arābu neregulārais bruņotais spēks Pirmā arābu-Izraēlas kara laikā 1947.—1949. gadā. Vēsturnieki to dēvē par “Huseini ģimenes personīgo armiju”.

Arābu līga izveidoja Arābu atbrīvošanas armiju (*Jaysh al-Inqadh al-Arabi*) kā pretsparu Svētā kara armijai, bet praksē arābu valdības neļāva tūkstošiem brīvprātīgo pievienoties abiem spēkiem.

1948. gada oktobrī Jordānija deva pavēli savam Arābu leģionam ielenkt un piespiedu kārtā atbruņot dažādas Svētā kara armijas vienības.

## Ārējās saites
Piekritējs

**"Piekritējs"** () ir 2024. gada vēsturisks melnās komēdijas spiegu miniseriāls, kura veidotāji ir Paks Čhanuks un Dons Makkellars. Miniseriāls balstīts uz 2016. gada Pulicera balvu ieguvušo Vjeta Thana Ngujena tāda paša nosaukuma romānu. Seriāla pirmizrāde notika  HBO platformā un to producēja A24 un *[[Rhombus Media]]*. Galvenās lomas atveido Hva Šondei un Roberts Daunijs jaunākais.

Seriāla pamatā ir stāsts par Kapteini (Šondei), Ziemeļvjetnamas spiegu Dienvidvjetnamas armijā. Tuvojoties Vjetnamas kara beigām, viņš ir spiests bēgt uz ASV. Dzīvojot Dienvidvjetnamas bēgļu kopienā, viņš turpina slepeni izspiegot kopienu un ziņot Vjetkongam, cīnoties starp lojalitāti un savu jauno dzīvi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ansels Elgorts

**Ansels Elgorts** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris un dziedātājs.

Savu aktiera karjeru sācis ar otrā plāna lomu šausmu filmā "Kerija" (2013). Kļuvis atpazīstams ar galveno lomu romantiskajā drāmā "Vainīgas ir zvaigznes" (*The Fault in Our Stars*, 2014) un otrā plāna lomu filmā "Citādie" (*Divergent*, 2014).

Par lomu Edgara Raita asa sižeta trillera filmā "Zaļknābis pie stūres" (2017) Elgortu nominēja Zelta globusa balvai kategorijā "Labākais aktieris mūziklā vai kinokomēdijā". Piedalījies arī Stīvena Spīlberga filmā "Vestsaidas stāsts" (2021) un HBO seriālā "Tokijas policija" (*Tokyo Vice*, 2022–pašlaik).

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Folkstona un Haita

**Folkstona un Haita** () ir nemetropoles distrikts Kentas grāfistē Anglijā, Apvienotajā Karalistē. Izvietojies grāfistes dienvidaustrumos Lamanša krastā, robežojas ziemeļaustrumos ar Duvru, ziemeļos — ar Kenterberiju, rietumos — ar Ešfordu, bet dienvidrietumos — ar Austrumsaseksu. Distrikta lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs ir Folkstona.

## Vēsture
Distrikts tagadējās robežās izveidots 1974. gada 1. aprīlī kā **Šepvejas** (*Shepway*) distrikts, apvienojot Folkstonas, Haitas, Lidas un Ņūromnijas municipālos boro un Ilemas un Romnimāršas lauku distriktus. Nosaukts pēc senā anglosakšu laika novada (*lathe*) nosaukuma. Tagadējā vārdā pārdēvēts 2018. gadā pēc divām galvenajām pilsētām. Administratīvi dalās Folkstonas (46 698 iedzīvotāji), Haitas (14 516), Lidas (6567) un Ņūromni (6996) pilsētās un 26 pagastos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Solņečnogorska

**Solņečnogorska** () ir pilsēta Maskavas apgabalā, Krievijā. Solņečegoškas pilsētas rajona administratīvais centrs. Atrodas uz ziemeļrietumiem no Maskavas (44 km no Maskavas apvedceļa). 

Iedzīvotāju skaits — 48 489 (2023).

## Iedzīvotāji

## Atsauces

## Ārējās saites
Duvra (distrikts)

**Duvras distrikts** () ir nemetropoles distrikts Kentas grāfistē Anglijā, Apvienotajā Karalistē. Izvietojies grāfistes austrumos Padekalē krastā, robežojas ziemeļos ar Tenitu, rietumos — ar Kenterberiju, dienvidrietumos — ar Folkstonu un Haitu. Distrikta lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs ir Duvra.

## Vēsture
Distrikts tagadējās robežās izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Duvras, Dīlas un Sendvičas municipālos boro un daļu Īstri lauku distrikta. Administratīvi dalās Duvras (31 022 iedzīvotāji), Dīlas (30 917), un Sendvičas (4985) pilsētās un 32 pagastos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jurģis Cābulis

thumb|300x300px|Jurģis Cābulis 2025.gadā
**Jurģis Cābulis** (dzimis ) ir latviešu diriģents un mūzikas pedagogs.

## Dzīvesgājums
Savas gaitas mūzikā sācis 1999. gadā Rīgas Doma kora skolā, pēc tam bakalaura un maģistra grādu kordiriģēšanā ieguvis Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā pie diriģentiem Andra Veismaņa un Kaspara Ādamsona. Cābulis ir jauniešu kora “Kamēr…” mākslinieciskais vadītājs un galvenais diriģents, Rīgas Doma kora skolas jauktā kora diriģents un izglītības programmas “Diriģēšana” vadītājs, kā arī kopš 2013. gada ir Rīgas kamerkora “Ave Sol” diriģents.

2019. gadā Jurģis Cābulis ar Rīgas Doma kora skolas jaukto kori ierakstījis komponista Jēkaba Jančevska kormūzikas albumu *Aeternum* ievērojamajā britu klasiskās mūzikas ierakstu kompānijā *Hyperion Records*.

Ar koriem aktīvi norit koncertdarbība Latvijā un pasaulē, kā arī gūta atzinība un godalgotas vietas vairākos starptautiskos diriģentu konkursos. 2014. gadā Jurģis Cābulis piedalījās Jāzepa Vītola 5. Starptautiskajā kordiriģentu konkursā, kurā ieguva 3. godalgoto vietu. 2017. gadā viņam piešķirta Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas un LMT Gada balva jaunajam mūziķim, kā arī viņš uzvarēja 3. Starptautiskajā Juoza Naujaļa kordiriģentu konkursā Lietuvā, Viļņā. 2021. gadā piedalījies prestižajā Ērika Eriksona kordiriģentu konkursā un iekļuvis pusfinālā, kā arī ieguvis Latvijas Lielās mūzikas balvu kategorijā “Gada koncerts” — *Amao omi* (“Bezjēdzīgais karš”).

XXVII Vispārējo latviešu dziesmu un XVII Deju svētku koru lielkoncerta “Tīrums. Dziesmas ceļš” (2023) virsdiriģents.

## Atsauces
Aleksandrs Kaverzņevs

**Aleksandrs Kaverzņevs** (;  — ) bija Latvijas krievu žurnālists, kurš no 1967. gada strādāja par televīzijas korespondentu Ungārijā, no 1973. gada Krievijā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1932. gadā Rīgā krievu valodas un literatūras skolotāja Aleksandra Kaverzņeva un viņa sievas Veras Golubevas ģimenē. Mācījās Rīgas 22. vidusskolā, studēja filoloģiju LVU Vēstures un filoloģijas fakultātē.

Strādāja avīzē „Latvijas Jūrnieks” (*Латвийский моряк*), vēlāk par Maskavas radio korespondentu Latvijā. 1967. gadā viņu iecēla par PSRS Centrālās TV un radio korespondentu Ungārijā.
1973. gada beigās Kaverzņevs kļuva par PSRS Valsts televīzijas un radio komitejas (*Государственный комитет СССР по телевидению и радиовещанию*) politisko komentētāju, piedalījās svētdienas radio programmā “Starptautiskie novērotāji pie apaļā galda”. Aleksandrs Kaverzņevs gatavoja reportāžas no daudzām pasaules valstīm.

Pēc atgriešanās no Afganistānas 1983. gada 23. martā Maskavā saslima, 28. martā tika hospitalizēts septiskā stāvoklī, bet 29. martā nomira no neidentificētas infekcijas.

## Atsauces
Johans Georgs Švarcs

**Johans Georgs Švarcs** var būt:

* Johans Georgs Švarcs (*Johann Georg Schwartz*; 1793—1873), Rīgā dzimis vācbaltiešu Vidzemes guberņas luterāņu garīdznieks;
* Johans Georgs Švarcs (*Johann Georg Schwartz*, *Иван Григорьевич Шварц*, 1751—1784), vācu cilmes krievu profesors un rakstnieks.
Folkstona

**Folkstona** (; ) ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Kentas grāfistē, Folkstonas un Haitas distrikta lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Atrodas grāfistes dienvidaustrumos Lamanša krastā  no grāfistes centra Meidstonas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Folkstonā atrodas Lamanša tuneļa ziemeļu ieeja.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 7. gadsimta beigās kā *Folcanstan*. Mūsdienu nosaukuma forma lietota no 19. gadsimta.

Līdz 19. gadsimtam Folkstona bija neliels piekrastes zvejnieku ciemats. 1809. Folkstonā ar parlamenta lēmumu uzbūvēja nostiprinātu molu un ostu. Ostas attīstību ievērojami bremzēja tās regulārā piesārņošanās ar smiltīm un dūņām. 1844. gadā tika uzbūvēts jauns mols, kā arī pilsēta savienota ar dzelzceļu. Drīz Folkstona kļuva par populāru piejūras kūrortu, ko bieži apmeklēja arī karaliskās ģimenes locekļi. 20. gadsimtā Folkstona bija viena no nozīmīgākajām Lamanša prāmju ostām. Pēc Lamanša tuneļa atklāšanas 1994. gadā prāmju satiksme ievērojami samazinājās; pēdējais prāmis devās reisā 2001. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mirušās dvēseles

**"Mirušās dvēseles"** (krievu: *Мёртвые души*), pilns nosaukums — **"Čičikova piedzīvojumi jeb mirušās dvēseles"** (*Похождения Чичикова, или Мёртвые души*) ir Nikolaja Gogoļa darbs, kura žanru pats autors apzīmēja kā poēmu.

Gogolis grāmatu sāka rakstīt 1835. gadā, pirmais sējums tika publicēts 1842. gadā. Gandrīz pabeigtais otrais sējums ir zudis, taču ir saglabājušās dažas nodaļas melnrakstos. Trešais sējums netika sākts, un par to saglabājušās tikai atsevišķas ziņas, kas publicētas neilgi pēc autora nāves 1852. gadā. Mūsdienu literatūrkritiķi šo romānu uzskata par Gogoļa nozīmīgāko darbu.

## Sižets
Pirmā sējuma sižetā aprakstīta galvenā varoņa Pāvela Čičikova krāpniecība, kurš, izmantojot nepilnīgu likumdošanu, par lētu cenu iepērk mirušos muižnieku kalpus, lai izmantotu tos savai bagātināšanai. Galvenā darbība risinās Čičikova attiecībās ar muižniekiem un ierēdņiem, kas pārstāv dažādas sabiedrības nepilnības.

## Nosaukuma skaidrojums
Krievijas Impērijā līdz dzimtbūšanas atcelšanai 1861. gadā, zemes īpašniekiem bija tiesības turēt savā īpašumā dzimtcilvēkus. Dzimtcilvēki tika uzskatīti par īpašumu, un tos varēja pirkt, pārdot vai ieķīlāt tāpat kā jebkuru citu kustamu īpašumu. Grāmatvedībā lietoja vārdu “dvēsele”, piemēram, teica “sešas kalpu dvēseles”. Romāna sižeta pamatā ir “mirušās dvēseles” (t. i., mirušie kalpi), kuras tika uzskatītas par īpašumu un līdz nākamajai uzskaitei varēja pārdot. Čičikovs pirka mirušos par niecīgu samaksu, lai izmantotu tos kā pilntiesīgu ķīlu un saņemtu piemaksu par savu “kalpu” pārcelšanu uz neapgūtajām zemēm Hersonas guberņā.

## Ārējās saites
Krievi nāk!

[thumb|Frāze uz tanka, ko [Krievijas Federācijas Bruņotie spēki|Krievijas armija atstāja Kupjanskā]]
**Krievi nāk!** (angļu: *The Russians are coming*) ir aukstā kara laika frāze, kas simbolizē militāros draudus NATO valstīm no PSRS puses. Pašlaik teicienu izmanto dažas Krievijas patriotiskās organizācijas. 

Šo teicienu lietoja makartisma laikā gan lai uzkurinātu sabiedrības noskaņojumu pret komunistiem un sociālistiem, gan pretēji — lai ironizētu par makartistiem, kuri pārspīlēja komunistu draudu bīstamību. 1949. gada 22. maijā pirmais (tolaik bijušais) ASV aizsardzības ministrs Džeimss Forrestols izdarīja pašnāvību psihiatriskajā slimnīcā, izlecot pa logu. Kā vēsta populārs stāsts, slimības laikā viņš blēņojies un atkārtojis vārdus “*The Russians are coming*”.

2004. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās šo saukli izmantoja partija PCTVL, kas pāstāvēja krievu tautības iedzīvotāju tiesības Latvijā.

## Ārējās saites
Jevgēnija Jegorova

**Jevgēnija (Žeņa) Jegorova** (; dzimusi **Marta Ella Liepiņa**  Rūjienā, mirusi ), bija latviešu izcelsmes revolucionāre, padomju arodbiedrību darbiniece.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1892. gadā Rūjienā, galdnieka ģimenē. Sākot ar 1906. gadu, strādāja par šuvēju Rūjienā, pēc tam Rīgā. Revolucionāro darbību sākusi Rūjienā 1909. gadā, turpināja Rīgā. Krievijas Sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā kopš 1911. gada, no 1913. gada darbojās Maskavā. 1915. gada augustā arestēta, viņai piespriests mūžīgs izsūtījums Irkutskas guberņā. 1916. gadā izbēgusi no nometinājuma vietas ar Jevgēnijas Jegorovas vārdu. Darbojusies Petrogradā, 1917. gada martā bija KSDS(b)P Viborgas rajona sekretāre, piedalījās Ļeņina sagaidīšanas rīkošanā. Piedalījās Oktobra revolūcijā, pēc kuras ievēlēta Petrogradas padomē un KSDS(b)P Petrogradas guberņas komitejā, piedalījās skolotāju internacionālistu arodbiedrības izveidē, organizēja pārtikas sagādes vienības Petrogradā.

1919. gada maijā — KK(b)P Saratovas guberņas komitejas sekretāre, 1920. gada janvārī atgriezusies Petrogradā, turpmāk darbojās dažādās (šūšanas rūpniecības darbinieku, gumijas un kaučuka rūpniecības darbinieku) arodbiedrībās, 1937. gadā ievēlēta par Vissavienības Arodbiedrību savienību centrālās padomes sekretāri un prezidija locekli. Bija vairāku (8., 9., 13., 16., 17.) partijas (KK(b)P / VK(b)P) kongresu delegāte, 15. sasaukuma VCIK un 7. sasaukuma PSRS CIK locekle. 1933. gadā apbalvota ar Ļeņina ordeni.

1937. gada 10. decembrī arestēta. 1938. gada 8. aprīlī PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija piesprieda Jegorovai augstāko soda mēru. Tajā pašā dienā nošauta. 1956. gadā reabilitēta.****

## Piemiņa
Sanktpēterburgā ir Žeņas Jegorovas iela (*улица Жени Егоровой*), kurai šis nosaukums piešķirts 1977. gadā.

## Atsauces
Teneta

**Tenetas distrikts** () ir nemetropoles distrikts Kentas grāfistē Anglijā, Apvienotajā Karalistē. Izvietojies grāfistes ziemeļaustrumos starp Ziemeļjūras Temzas estuāru un Lamanšu, robežojas rietumos ar Kenterberiju, bet dienvidos — ar Duvru. Distrikta lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs ir Mārgeita.

Distrikts aizņem bijušo Tenetas salu, kuras vārdā nosaukts. Vēl viduslaikos Tenetu no Lielbritānijas salas atdalīja ap 600 m platais Vontsumas šaurums, kas 18. gadsimtā aizsērēja un mūsdienās ir nelielā Vontsumas upīte. 1953. gada Ziemeļjūras plūdos Vontsuma piepildījās ar ūdeni un Teneta uz neilgu laiku atkal kļuva par salu.

## Vēsture
Distrikts tagadējās robežās izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Mārgeitas un Ramsgeitas municipālos boro, Brodsteirsas un Sentpītersas urbāno distriktu un daļu Īstri lauku distrikta. Administratīvi dalās ārpuspagastu teritorijā (*unparished area*), kas ietver Mārgeitas (61 223 iedzīvotāji) pilsētu un ko tieši pārvalda distrikta padome, Remsgeitas (42 027), Brodsteirsas (24 903) un Vestgeitonsī (6996) pilsētās un 8 pagastos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Klaudija Šuļženko

**Klaudija Šuļženko** (; dzimusi ) bija padomju dziedātāja un aktrise.

## Dzīvesgājums
Piedzimusi 1906. gadā Harkivā Ivana un Veras Šuļženko ģimenē. Kopš 1910. gadu beigām izpildīja tautasdziesmas. Mācījās Harkovas Konservatorijā pie profesora N. Čemezova. 1923. gadā kļuvusi par aktrisi Harkovas Drāmas teātrī N. Siņeļņikova vadībā, tajā pašā gadā ar romansi lugā debitējusi kā dziedātāja. Turpmāk piedalījās divertismentos teātrī, uzstājās strādnieku klubos un vasaras estrādēs. 1925. gadā sāka strādāt Harkovas strādnieku teātrī. 1927. gadā sadarbojās ar J. Meitusu. 1928. gadā pirmo reizi uzstājusies Ļeņingradas Marijas teātrī (kā dziedātāja). No 1929. līdz 1942. gadam bija J. Skomorovska džeza orķestra (Ļeņingradā) soliste. Izpildīja lomas lugās, filmējās filmās. 1936. gadā veikti pirmie Šuļženko skaņuplašu ieraksti. 1939. gadā 1. Vissavienības Estrādes mākslinieku konkursā kļuvusi par 4. prēmijas laureāti (līdzās ar K. Džaparidzi). Kopš 1937. gada ar savu vīru V. Koraļļi (apprecējušies 1930. gadā, 1932. gadā piedzimis dēls I. Kempers) uzstājās A. Semjonova vadītajā Ļeņingradas džeza orķestrī, 1940. gadā pāris kļuvis par orķestra mākslinieciskajiem vadītājiem.

Sākoties Vācijas—PSRS karam, Šuļženko atradās viesizrādēs Erevānā. Brīvprātīgi iestājusies Sarkanajā armijā, viņas un vīra vadītais džeza orķestris kļuvis par Ļeņingradas kara apgabala frontes orķestri, ar kuru Šuļženko simtiem reižu uzstājusies Ļeņingradas frontes kareivjiem frontē un hospitāļos, tostarp bloķētajā Ļeņingradā.

Kopš 1943. gada dzīvoja un strādāja Maskavā. 1945. gadā sāka uzstāties solo, devās viesizrādēs uz ārzemēm. 1956. gadā sākās viņas kopdzīve ar kinooperatoru G. Jepifanovu, kura ilga līdz 1964. gadam un atsākusies 1976. gadā.

Nomirusi 1984. gadā pēc divām nedēļām komā. Apbedīta Novodevičjes kapsētā.

## Apbalvojumi

* KPFSR Nopelniem bagātā skatuves māksliniece (1945)
* Sarkanās Zvaigznes ordenis (1945)
* KPFSR Tautas skatuves māksliniece (1962)
* Darba Sarkanā Karoga ordenis (1967)
* PSRS Tautas skatuves māksliniece (1971)
* Ļeņina ordenis (1976)
* un dažādas medaļas

## Piemiņa
Harkivā uzstādīta Šuļženko biste, vairākās vietās Harkivā un vienā Maskavā — piemiņas plāksnes, viņas vārdā nosaukti: iela Harkivā un Ļubotinā, bijušā padomju un tagadējā Krievijas festivāla "Gada dziesma" (*Песня года*) prēmija, Harkivā periodiski notiekošais mūzikas festivāls.

## Ārējās saites
Liams Kērks

**Liams Kērks** (; dzimis ) ir Lielbritānijas profesionāls hokeja kreisās malas uzbrucējs, kurš pašlaik (2026) spēlē Vācijas hokeja līgas klubā Berlīnes "Eisbären". Pirms tam pārstāvēja Čehijas Ekstralīgas (ELH) komandu ''HC Litvínov''. Kērks savu karjeru sāka Lielbritānijas Elites hokeja līgas klubā Šefīldas "Steelers".

2024. gada 12. maijā Vācijas hokeja līgas komanda Berlīnes "Eisbären" paziņoja, par līguma noslēgšanu ar Kērku uz diviem gadiem.

Starptautiskajā hokejā Kērks pārstāv Lielbritānijas izlasi, palīdzot tai 2018. gada IIHF pasaules čempionāta I divīzijas turnīrā izcīnīt paaugstinājumu uz Elites divīziju, bet pēc tam spēlējis svarīgu lomu komandā 2021. gada pasaules čempionātā.

2018. gada jūnijā Kērku 2018. gada NHL draftā draftēja Arizonas "Coyotes", viņam kļūstot par pirmo Anglijā dzimušo un spēlējošo spēlētāju, kuru izvēlējusies NHL komanda.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Eliteprospects.com profils
* Ihockeydb.com profils
Mārgeita

**Mārgeita** () ir pilsēta (*town*) Anglijā, Kentas grāfistē, Tenetas distrikta lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Atrodas grāfistes dienvidaustrumos Ziemeļjūras krastā  no grāfistes centra Meidstonas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Nozīmīga osta un kūrorts Anglijas dienvidaustrumos; kopā ar Remsgeitu un citām piepilsētām veido konurbāciju ar vairāk kā 130 tūkstošiem iedzīvotāju.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1086. gadā Pastardienas grāmatā. Nozīmīga osta kopš viduslaikiem, no 15. gadsimta Piecu ostu savienības locekle. Pēdējos 250 gadus Mārgeita ir populārs londoniešu piejūras kūrorts — šeit ir plašas smilšu pludmales un kopš 1920. gada darbojas *Dreamland* izklaides parks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Remsgeita

**Remsgeita** () ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Kentas grāfistē, Tenetas distrikta otra lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes dienvidaustrumos Ziemeļjūras krastā  no grāfistes centra Meidstonas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Nozīmīga osta un kūrorts Anglijas dienvidaustrumos; kopā ar Mārgeitu un citām piepilsētām veido konurbāciju ar vairāk kā 130 tūkstošiem iedzīvotāju. 

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1274. gadā kā *Remmesgate*. Viduslaikos nozīmīga osta, bijusi Piecu ostu savienības locekle. Mūsdienu Remsgeitas osta izbūvēta laika posmā no 1749. līdz 1850. gadam. Osta tiek dēvēta par Karalisko ostu (*Royal Harbour*), un tā ir vienīgā osta ar šādu titulu valstī. Ostas stratēģiskā novietojuma dēļ tā spēlējusi nozīmīgu lomu Napoleona karos, Denkerkas evakuācijā un citās militārās kampaņās. Mūsdienās galvenās saimniecības nozares ir tūrisms un zveja.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dino Topmellers

**Dino Nikolass Topmellers** (; dzimis ) ir vācu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis uzbrūkošā pussarga pozīcijā. Pašlaik ir Vācijas Bundeslīgas kluba Frankfurtes "Eintracht" galvenais treneris.

## Futbolista karjera
Spēlētāja karjeras laikā aizvadījis 128 spēlēs un guvis 20 vārtus Vācijas 2. Bundeslīgā, pārstāvot klubus *[[1. FC Saarbrücken]]*, *[[VfL Bochum]]*, *[[Eintracht Frankfurt]]*, *[[FC Erzgebirge Aue|Erzgebirge Aue]]*, *[[Kickers Offenbach]]* un *[[FC Augsburg]]*. Spēlējis arī Vācijas Reģionālajā līgā, kā arī citās zemākajās līgās amatieru līmenī. 2009.—2010. gada sezonā pārstāvēja Luksemburgas klubu *[[F91 Dudelange]]*.

## Trenera karjera
Bijis spēlējošais treneris *SV Mehring* un *RM Hamm Benfica*. 2016. gadā kļuva par Luksemburgas kluba *[[F91 Dudelange]]* galveno treneri. Trīs reizes izcīnīja Luksemburgas Nacionālās divīzijas čempiontitulu. 2018.—2019. gada sezonā Topmellera vadībā *F91 Dudelange* sasniedza UEFA Eiropas līgas grupu turnīru, kļūstot par pirmo Luksemburgas klubu, kas iekļuvis Eiropas kausu grupu turnīrā. 2019. gada jūlijā kļuva par Beļģijas kluba *[[R.E. Virton|Virton]]* galveno treneri, bet jau tā paša gada decembrī amatu atstāja pēc nesaskaņām ar kluba vadību.

2020. gadā sāka strādāt par Jūliāna Nāgelsmana asistentu *[[RB Leipzig]]*. Vēlāk devās līdzi Nāgelsmanam uz Minhenes "Bayern".

 Topmellers tika apstiprināts par Frankfurtes "Eintracht" galveno treneri.

## Personīgā dzīve
Dino tēvs Klauss Topmellers arī ir bijis futbolists un treneris. Vārdu Dino vecāki ir izvēlējušies par godu itāļu futbola vārtsargam Dino Dzofam. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Topmellers

**Topmellers** var būt:

* Dino Topmellers (*Dino Toppmöller*; 1980) ― vācu futbolists un treneris;
* Klauss Topmellers (*Klaus Toppmöller*; 1951) ― vācu futbolists un treneris.
Fēgefeieras pils

[thumb|250px|Pilsdrupu attēls (no [Pauluči albuma, 1827)]]
thumb|250px|Pils un muižas plāns (1827)

**Fēgefeieras pils** ( — ‘Šķīstītavas uguns pils’) jeb **Kivilo bīskapa pils** () bija Rēveles bīskapa Simona fon der Borha pils tagadējā Rāziku pagastā Igaunijā. 

## Vēsture
Šī Rēveles bīskapa pils pirmo reizi minēta 1474. gadā. Tā bija neliels L formas divstāvu kaļķakmens cietoksnis ar 50 × 85 kvadrātmetru lielu platību, ko ierobežoja aizsarggrāvis. Tam bija apaļš tornis ziemeļaustrumu stūrī un zāle dienvidu pusē. 

Livonijas kara laikā 1560. gada 12. septembrī Krievijas caristes karaspēks cietoksni daļēji sagrāva. 1561. gada maijā un septembrī pili mēģināja pārņemt Sāmsalas-Vīkas bīskaps Magnuss. 1582. gadā Jamzapoļskas miera līguma krievu tekstā pils dēvēta par *Фегссевер*, pēc kara beigām tā nonāca Zviedru Igaunijas sastāvā.  

Vēlāk blakus cietokšņa drupām uzbūvēja Kivilo muižas ēkas, kuras kopš 1839. gada piederēja Štakelbergu dzmtai.

## Attēli

Kiviloo m6is.jpg|Kivilo muižas kungu māja ar aizaugušajām pilsdrupām blakus


## Atsauces
Džokers: Neprāts diviem

**"Džokers: Neprāts diviem"** (oriģinālvalodā: *Joker: Folie à Deux*) ir 2024. gada ASV muzikāla psiholoģiskā trillera filma. Tās režisors ir Tods Filipss, scenārija autori — Tods Filipss un Skots Silvers. Filma ir turpinājums 2019. gada trillerim "Džokers", tajā galvenajās lomās ir Vakīns Fīnikss un *[[Lady Gaga]]*, kas atveido Arli Kīnu, ar ko Džokeram izveidojas romantiskas attiecības. Zazija Bītsa un Lī Džilss atveido pirmās daļas lomas, bet Brendans Glīsons, Ketrina Kīnera, Stīvs Kūgans un Harijs Loutijs pievienojušies aktieru ansamblim.

Filmas "Džokers: Neprāts diviem" pirmizrāde notika 81. Venēcijas kinofestivālā , bet ASV kinoteātros to sāka demonstrēt , savukārt Latvijā divas dienas agrāk — 2. oktobrī. Filma pārsvarā saņēma negatīvus kritiķu vērtējumus, kā arī tā ir kases ienākumu izgāšanās, jo pie 200 miljonu ASV dolāru liela budžeta, tā nopelnījusi tikai 207 miljonus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Justīns Volonts

thumb|200px|Justīns Volonts
**Justīns Volonts** (1870—1941) bija latviešu lauksaimnieks, Anspoku muižas īpašnieks. Viņa jaunākais brālis Jānis Volonts bija Daugavpils pilsētas galva (1923—1937) un Latvijas tautas labklājības ministrs (1938—1940).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1870. gadā Preiļu pagasta "Cišos" zemnieka Antona Volonta un viņa sievas Teklas, dzimušas Vaivodes, piecu bērnu ģimenē.
Pēc 1891. gada kalpoja pie Preiļu muižas īpašnieka Konstantīna Guļkeviča, kurš viņu iecēla par muižas pārvaldnieku. Kad 1910. gadā Preiļu muižu pārdeva, Volonts iegādājās Anspoku muižas daļu ar 207 desetīnām zemes.
1920. gada zemes reformas gaitā īpašumu samazināja līdz 100 ha, kurā Justīns Volonts izveidoja paraugsaimniecību. Meža teritorijā bija izkopts parks, te bija dārzi, liels ganāmpulks. Bijušā Anspoku kroga vietā bija ierīkota pienotava, bet pie tās — ledus pagrabs. 1927. gadā J. Volonts uzcēla sev jaunu dzīvojamo māju, bet Anspoku pili nodeva Plotiņu (vēlāk Šaurupes) pamatskolas lietošanā, kas ēku skolas vajadzībām izmantoja līdz pat 1970. gadiem.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā J. Volonta ģimeni padzina no mājām, un viņi dzīvoja Vārkavas pagasta Vanagu mājās. Pēc izsūtīšanas 1941. gada 14. jūnija deportācijā viņš  gāja bojā Vjatlaga nometnē. Volontu bērni 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, vēlāk uz ASV. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Volonti atguva dzimtas īpašumu.

## Atsauces
Trasjanka

**Trasjanka** jeb **baltkrievu-krievu jauktā runa** () ir jauktās runas veids, sarunvaloda, kurā bieži vien tiek izmantoti baltkrievu, krievu, poļu un ukraiņu valodas elementi un struktūras. Trasjanka ir līdzīga tādām lingvistiskām parādībām kā kreoliskās valodas un pidžini.

Parasti trasjanka ir baltkrievu tautas dialekta valodas (ar pārsvarā saglabājušos gramatiku un fonētiku) un krievu literārās valodas (īpaši leksikas) sajaukums, kas rodas baltkrievu lauku iedzīvotāju migrācijas uz lielajām pilsētām dēļ. Mūsdienās, lai gan mazākā mērā, vērojams arī pretējs process — trasjanka veidojas, pārejot no krievu valodas uz baltkrievu literāro valodu.

Līdzīga situācija vērojama arī Ukrainā: ukraiņu-krievu jaukta runa, ko sauc par suržiku.

## Skatīt arī

* Baltkrievijas pārkrievošana

## Ārējās saites
Demarkācijas līnija

thumb|Vācu kontrolpunkts uz demarkācijas līnijas Francijā Otrā pasaules kara laikā
**Demarkācijas līnija** ir līnija, kas atdala karojošās puses uz pamiera laiku (pamiera līnija).

Klasisks mūsdienu piemērs ir demarkācijas līnija gar 38. paralēli, kas atdala Ziemeļkoreju un Dienvidkoreju. 

## Skatīt arī

* Kerzona līnija
Jānis Vētra

**Jānis Vētra** (dzimis  Viesītē) ir latviešu anatoms, pasniedzējs un sabiedriskais darbinieks. Rīgas Stradiņa universitātes (RSU) profesors. Bijis 7. Saeimas deputāts pārstāvot partiju "Latvijas Ceļš "(1998–1999), RSU rektors (1999–2007) un Augstākās izglītības padomes priekšsēdētājs.

## Politiskā darbība
1998. gadā J. Vētra nesekmīgi kandidēja 7. Saeimas vēlēšanās no "Latvijas Ceļa" saraksta, taču uzreiz kļuva par 7. Saeimas deputātu partijas biedra Jāņa Gaigala vietā, kurš ieņēma ministra amatu Viļa Krištopana valdībā.

Vēlreiz vēlēšanās piedalījies 2009. gada pašvaldību vēlēšanās, kad nesekmīgi kandidēja uz vietu Siguldas novada domē no LPP/LC saraksta.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Paula Stradiņa balva (2016)
* Latvijas Zinātņu akadēmijas goda doktors
## Atsauces
Ūdenstornis

[thumb|250px|[Liepājas Karostas ūdenstornis]]
**Ūdenstornis** ir torņveida celtne ar tvertni ūdensapgādes sistēmas ūdens uzkrāšanai un ūdens spiediena nodrošināšanai ūdensvadu tīklā. Ūdenstorņi bieži savienoti ar pazemes vai virszemes ūdenskrātuvēm, kas uzglabā attīrīto ūdeni netālu no tā, kur to izmantos. Atsevišķos ūdenstorņos uzglabā neapstrādātu (nedzeramo) ūdeni ugunsdrošības vai rūpnieciskiem nolūkiem, un tie nav pieslēgti publiskajam ūdensvadam.

Ūdenstorņi spēj piegādāt ūdeni pat elektroenerģijas padeves pārtraukumu laikā, jo to nodrošina hidrostatiskais spiediens, ko rada ūdens paaugstinātais līmenis (gravitācijas ietekmē), lai iespiestu ūdeni sadzīves un rūpnieciskajās ūdens sadales sistēmās; taču tie nevar ilgstoši piegādāt ūdeni bez strāvas, jo torņa uzpildīšanai parasti izmanto elektrisko sūkni. Ūdenstornis kalpo arī kā rezervuārs, lai palīdzētu apmierināt ūdens patēriņa vajadzības pīķa stundās. Ūdens līmenis tornī parasti pazeminās diennakts maksimālās izmantošanas stundās, un pēc tam nakts laikā to atkal uzpilda sūknis. Šis process arī pasargā ūdeni no sasalšanas aukstā laikā, jo tornis tiek pastāvīgi iztukšots un uzpildīts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Zelma Pigena

**Zelma Pigena** (1900—1978) bija latviešu sarkanarmiete, Komunistiskās partijas un padomju valsts darbiniece.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1900. gadā Rīgas strādnieku ģimenē. Kopš 13 gadu vecuma strādāja zeķu darbnīcā. No 1915. gada strādāja no Rīgas uz Maskavu evakuētajā uzņēmumā "Provodņiks". Krievijas Sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā kopš 1916. gada.

1917. gadā iestājusies Sarkanajā gvardē, Oktobra revolūcijā piedalījās kaujās par Kremli un Ļefortovas rajonā, pēc tam Ukrainā, Kijivā ievainota. Pēc izveseļošanās dienēja Sarkanajā armijā, no 1919. gada sākuma — Padomju Latvijas armijā, 3. strēlnieku pulkā, bija partijas pulka komitejas sekretāre. Pēc tam karoja Dienvidu frontē. Pēc Latdivīzijas izformēšanas karoja 25. Čapajeva divīzijas 262. pulkā.

Pēc Pilsoņu kara strādāja Maskavas bremžu rūpnīcā, bija partijas rūpnīcas komitejas sekretāre. 1932. gadā ievēlēta par Maskavas Oktobra rajona kontroles komisijas—strādnieku un zemnieku inspekcijas priekšsēdētāja vietnieci. Vācijas—PSRS kara laikā strādāja PSRS Jūras flotes Tautas komisariātā. No 1944. gada strādāja Latvijas Komunistiskās partijas Centrālās komitejas aparātā. 1950. gadā kļuvusi par Latvijas Arodbiedrību padomes sekretāri.

Kopš 1959. gada pensijā.

Mirusi 1978. gada 3. maijā.

## Apbalvojumi
* Ļeņina ordenis
* divi ordeņi „Goda Zīme”

## Atsauces
Radims Rulīks

**Radims Rulīks** (; dzimis ) ir čehu hokeja treneris. Kopš 2023. gada ir Čehijas hokeja izlases galvenais treneris.

## Trenera karjera
Spēlētāja karjeru bija spiests beigt 20 gadu vecumā savainojuma dēļ. Trenera karjeru sāka 1991. gadā kā *[[HC Energie Karlovy Vary|HC Karlovy Vary]]* trenera asistents. Vēlāk strādāja par asistentu arī *[[HC Plzeň]]*, Omskas "Avangard" un Čehijas junioru izlasē. 2004.—2005. gada sezonā bija Čehijas izlases galvenā trenera Vladimīra Rūžičkas asistents, palīdzot vadīt komandu 2004. gada Pasaules kausā, kā arī 2005. gada Pasaules čempionātā, kur Čehija izcīnīja zelta medaļas. Tajā pašā sezonā debitēja arī galvenā trenera amatā *HC Karlovy Vary*.

Karjeras turpinājumā bija galvenais treneris Čehijas komandās *HC Znojemští Orli* un *Piráti Chomutov*. 2011.—2012. gada sezonā bija KHL kluba no Slovākijas Popradas "Lev" galvenais treneris. Nākamajā sezonā pievienojās citam Slovākijas klubam *[[HC Košice]]* kā galvenais treneris, taču drīz vien tika atlaists. 2013. gada oktobrī Rulīks kļuva par *[[HC Litvínov]]* galveno treneri. 2014.—2015. gada sezonā uzvarēja Čehijas Ekstralīgā, aizvedot komandu līdz pirmajam Čehijas čempiontitulam kluba vēsturē. 2017.—2018. gada sezonu noslēdza kā Prāgas "Sparta" trenera asistents

No 2018. līdz 2022. gadam strādāja *[[BK Mladá Boleslav]]*, sākotnēji kā Miloslava Horžavas asistents, vēlāk kā galvenais treneris. Rulīks kļuva arī par Čehijas junioru izlases galveno treneri un vadīja izlasi 2022. un 2023. gada Pasaules čempionātā junioriem. 2023. gadā Čehijas junioru izlase izcīnīja sudrabu, tikai fināla pagarinājumā piekāpjoties Kanādai. 2022.—2023. gada sezonā vadīja Čehijas Ekstralīgas komandu Pardubices "Dinamo" un izcīnīja bronzas medaļas.

2023. gada 29. jūnijā Rulīks tika iecelts par Čehijas hokeja izlases galveno treneri, kuru aizveda līdz zelta medaļām 2024. gada Pasaules čempionātā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kouls Kofīlds

**Kouls Kofīlds** (, dzimis ) ir amerikāņu hokejists, kurš spēlē malējā uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada Kofīlds pārstāv NHL klubu Monreālas "Canadiens".

2019. gada NHL draftā Kofīldu ar kopējo 15. numuru izvēlējās Monreālas "Canadiens".

## Ārējās saites
Daugavpils psihoneiroloģiskā slimnīca

**Valsts SIA Daugavpils psihoneiroloģiskā slimnīca** ir slimnīca, kas atrodas Lielā Dārza ielā 60/62, Daugavpilī. Tā sniedz psihiatrisko stacionāro palīdzību, kā arī nodrošina ambulatorās psihiskās veselības aprūpes un ilgstošas sociālās rehabilitācijas pakalpojumus.

## Vēsture
Slimnīca atvērta Siguldas ielā 4 kā "Daugavpils vājprātīgo slimnīca" 1924. gada 26. oktobrī bijušajās 99. Ivangorodas kājnieku pulka kazarmās un infekcijas slimnīcas četros paviljonos. 1934. gadā Valsts Daugavpils psihiatriskajā slimnīcā ārstējās 658 pacienti, tajā strādāja 7 ārsti, 14 medmāsas, 64 sanitāri un 56 aprūpētāji. Slimnīcā bija 13 nodaļas, tajā skaitā arī bērnu nodaļa. 58,6% pacientu bija izrakstīti no slimnīcas ar nozīmīgām  garīgās veselības stāvokļa uzlabošanās pazīmēm, daudzi pacienti izveseļojās pilnībā. Tika reģistrēti 4326 personāla nelaimes gadījumi, aprūpējot pacientus.   

Pēc Latvijas vācu okupācijas 1941. gadā slimnīcas pacientus pārvietoja uz Aglonu, kur 22. augustā nošāva 760 slimniekus, tai skaitā 60 bērnus.
Pēc kara beigām 1946. gada 4. decembrī slimnīcu atjaunoja kā Republikānisko psihiatrisko slimnīcu ar 300 gultvietām, tajā strādāja 14  ārsti, 33  medmāsas, 86 sanitāri.
1978. gadā izveidoja rehabilitācijas centru, 1989. gadā organizēja geriatrisko centru un sāka piedāvāt maksas aprūpi.
2006. gadā uzsāka sociālās aprūpes un sociālās rehabilitācijas institūciju.

2021. gada janvārī Daugavpils psihoneiroloģiskajai slimnīcai tika pievienota Aknīstes psihoneiroloģiskā slimnīca. Aknīstes slimnīca nodrošina ārstniecību vienīgi tiem pacientiem, kuriem nav nepieciešama diennakts psihiatra uzraudzība.

## Slimnīcas vadītāji (1924—1940)
Zināms, ka līdz Latvijas okupācijai 1940. gadā slimnīcai bija šādi vadītāji:
* Ernests Hellmans (1924-1926)
* Voldemārs Hibšmans (1926-?)
* Celmiņš
* Pēteris Grišāns (?-1933)
* Arnolds Laksbergs (1933-1938)
* Arveds Sukurs (1938-1939)
* G.Bergs (1939-1940)

## Atsauces
2023. gada NHL drafts

**2023. gada NHL drafts** bija 61. NHL drafts, kurš norisinājās 2023. gada 28. un 29. jūnijā *[[Bridgestone Arena]]* arēnā Našvilā. Kopā tika draftēti 224 spēlētāji septiņās kārtās.

2023. gada NHL draftā netika izvēlēti Latvijas hokejisti.

## 1. kārta
Džeiks Sandersons

**Džeiks Sandersons** (, dzimis ) ir amerikāņu hokejists, kurš spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2022. gada Sandersons spēlē NHL klubā Otavas "Senators".

2020. gada NHL draftā Sandersonu ar kopējo piekto numuru izvēlējās Otavas "Senators".

Pārstāvot ASV junioru izlasi, uzvarējis 2021. gada Pasaules čempionāts hokejā junioriem. Pārstāvējis pieaugušo izlasi 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

## Ārējās saites
Džoels Farabī

**Džoels Farabī** (, dzimis ) ir amerikāņu hokejists, kurš spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš (2025) Farabī spēlē NHL klubā Kalgari "Flames". No 2019. gada līdz 2025. gada janvārim Farabī spēlēja NHL klubā Filadelfijas "Flyers".

2018. gada NHL draftā Farabī ar kopējo 14. numuru izvēlējās Filadelfijas "Flyers".

Kopā ar ASV junioru hokeja izlasi izcīnījis sudraba medaļu 2019. gada Pasaules čempionātā hokejā junioriem.

## Ārējās saites
Mets Boldijs

**Metjū Edvards Boldijs** (, dzimis ) ir amerikāņu hokejists, spēlē labās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2022. gada Boldijs spēlē NHL kluba Minesotas "Wild".

2019. gada NHL draftā Boldiju ar kopējo 12. numuru izvēlējās Minesotas "Wild".

Ar ASV junioru hokeja izlasi izcīnījis zelta medaļu 2021. gada Pasaules čempionātā hokejā junioriem. Pārstāvējis ASV hokeja izlasi 2022. gada Pasaules čempionātā.

## Ārējās saites
Martins Pospīšils

**Martins Pospīšils** (, dzimis ) ir slovāku hokejists, kurš spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2023. gada Pospīšils spēlē NHL komandā Kalgari "Flames".

2018. gada NHL draftā Pospīšilu ceturtajā kārtā ar kopējo 105. numuru izvēlējās Kalgari "Flames".

Pārstāvējis arī Slovākijas komandu HC Košice un AHL komandas Stoktonas "Heat" un Kalgari "Wranglers".

## Ārējās saites
Lūks Hjūzs

**Lūks Vorens Hjūzs** (, dzimis ) ir amerikāņu hokejists, kurš spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2023. gada Hjūzs spēlē NHL komandā Ņūdžersijas "Devils".

2021. gada NHL draftā Hjūzu ar kopējo ceturto numuru izvēlējās Ņūdžersijas "Devils".

Lūka Kvinna vecākie brāļi Kvinns un Džeks arī ir hokejisti.

## Ārējās saites
Trevors Zīgrass

**Trevors Zīgrass** (, dzimis ) ir amerikāņu hokejists, kurš spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2025) pārstāv NHL komandu Filadelfijas "Flyers". No 2021. gada līdz 2025. gadam Zīgrass spēlēja NHL klubā Anahaimas "Ducks".

2021. gada NHL draftā Zīgrasu ar kopējo devīto numuru izvēlējās Anahaimas "Ducks".

2025. gada 23. jūnijā Zīgrass tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers" komandu pret amerikāņu uzbrucēju Raienu Polingu, kurš tika izvēlēts ar 45. numuru 2025. gada NHL draftā un 2026. gada drafta 4. kārtas izvēli.

Kopā ar ASV junioru hokeja izlasi izcīnījis zelta medaļu 2021. gada Pasaules čempionātā hokejā junioriem.
## Atsauces

## Ārējās saites
Pavols Regenda

**Pavols Regenda** (, dzimis ) ir slovāku hokejists, kurš spēlē malējā uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2026) Regenda spēlē Nacionālās hokeja līgas komandā Sanhosē "Sharks", pārstāvējis arī tā fārmklubu Sanhosē "Barracuda". Pirms tam pārstāvējis Anahaimas "Ducks", kur viņš debitēja 2022. gadā. AHL spēlējis Sandjego "Gulls" komandā.

Iepriekš spēlējis Somijas *[[Mestis]]* komandā *[[Kiekko–Vantaa]]* un Slovākijas Ekstralīgas komandā Mihalovces "Dukla".

Ar Slovākijas hokeja izlasi izcīnījis bronzas medaļu 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Pārstāvējis izlasi arī 2022., 2023., 2024. un 2025. gada Pasaules čempionātā.

## Ārējās saites
Jēkabs Timme

**Jēkabs Timme** bija latviešu revolucionārs, boļševiks.

## Dzīvesgājums
Piedzima 1894. gadā kalpa (laukstrādnieka) ģimenē. Strādāja gadījuma darbus, 1913. gadā iestājās Latvijas Sociāldemokrātijā. 1915. gadā, Pirmā pasaules kara laikā, evakuēts uz Arhangeļsku, iekļāvās Krievijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (KSDSP) latviešu Ziemeļu grupā. Pēc Februāra revolūcijas līdz 1920. gadam bija KSDSP Arhangeļskas pilsētas komitejas sekretārs, KSDSP Arhangeļskas guberņas komitejas loceklis, Arhangeļskas guberņas izpildu komitejas prezidija loceklis. Pēc tā, kad Arhangeļsku ieņēma interventi, evakuējās uz Veļikijustjugu. Bija Ziemeļu Dvinas guberņas avīzes *«Борьба бедноты»* ("Trūcīgo Cīņa") redaktors. No 1918. gada bija avīzes *«Известия Архангельского Совета»* ("Arhangeļskas Padomes Vēstis"). No 1921. gada — Arhangeļskas guberņas Partijas kontroles komisijas priekšsēdētājs, tajā pašā gadā bija 9. sasaukuma Viskrievijas CIK loceklis.

Slimoja ar tuberkulozi, 1922. gadā ārstējās sanatorijā Suhumi, kur nomira un tika apglabāts.

## Piemiņa
Kopš 1968. gada Arhangeļskā ir Timmes iela. Pļeseckas rajonā Timmes vārdā nosaukta sanatorijā un dzelzceļa pietura.

## Atsauces
Džeremijs Sveimens

**Džeremijs Sveimens** (, dzimis ) ir amerikāņu hokejists, kurš spēlē vārtsarga pozīcijā. Kopš 2021. gada Sveimens spēlē NHL klubā Bostonas "Bruins". 2024. gada 6. oktobrī, divas dienas pirms "Bruins" komandas sezonas atklāšanas spēles pret Floridas "Panthers", viņš parakstīja jaunu līgumu ar Bostonas klubu uz 8 gadiem par 66 miljoniem dolāru.

2017. gada NHL draftā Sveimenu ceturtajā kārtā ar kopējo 111. numuru izvēlējās Bostonas "Bruins".

Pārstāvējis ASV hokeja izlasi 2022. gada Pasaules čempionātā un 2025. gada čempionātā, kur ar izlasi izcīnīja zelta medaļu.
## Atsauces

## Ārējās saites
Latvijas Kultūras muzejs "Dauderi"

thumb|300px|"Dauderi"
**Latvijas Kultūras muzejs "Dauderi"** ir muzejs Rīgā, Sarkandaugavā, Latvijā, Latvijas Nacionālā vēstures muzeja nodaļa.

Muzejs atrodas bijušās alus darītavas *Waldschlößchen* īpašnieka Ādolfa fon Bingnera ģimenes villā, kas no 1937. līdz 1940. gadam kalpoja par Valsts un Ministru prezidenta Kārļa Ulmaņa vasaras rezidenci. Ēka ar ainavisku parku atrodas Zāģeru ielā 7.

"Dauderu" ekspozīcijā iespējams apskatīt Bingneru villas kungu istabu, Kārļa Ulmaņa darba kabinetu, uzzināt par "Dauderu" nama likteni padomju periodā un tapšanu par muzeju, kā arī aplūkot Gaida Graudiņa kolekcijas eksponātus.

## Vēsture
1865. gadā Sarkandaugavā, līdzās kokzāģētavām un citām ražotnēm, nodibināja alusdarītavu *Waldschlößchen* jeb Mežpils. To dibināja latvietis Johans Dauders jeb Jānis Daude (1820-1879). Sākotnēji tā bija neliela alus brūvētava un noliktava, kurai līdzās atradās stikla fabrika taras ražošanai. 1880. gadā, neilgi pēc Johana Daudera nāves alusdarītavu iegādājās Ādolfs fon Bingners (1855-1917), kura darbības laikā alusdarītava piedzīvoja strauju izaugsmi. No 1897. līdz 1898. gadam pēc Ādolfa fon Bingnera pasūtījuma *Waldschlößchen* teritorijā uzbūvēja īpašnieka ģimenes villu ("Dauderu" nams). Ēka celta pēc inženiera Friča Zeiberliha projekta un būvniecības darbus veica Roberta Heizermaņa firma. Nelielais divstāvu nams ar pagrabu un jumta izbūvi veidota vācu neorenesanses stilā, eklektisma garā, atsaucoties uz senākas arhitektūras paraugiem. Villu ieskāva romantisks ainavu parks ar dīķi.

Pēc Pirmā pasaules kara nams vairākus gadus stāvēja tukšs. Latvijas Kredītbanka iegādājās alusdarītavu un teritoriju, kurā ietilpa arī savrupmāja un parks. 1937. gadā Kredītbanka ēku un parku uzdāvināja Kārlim Ulmanim viņa 60 gadu jubilejā, pēc kā tajā ierīkoja prezidenta vasaras rezidenci un veica plašus apkārtnes un infrastruktūras pielāgošanas darbus. 1944. gadā Padomju okupācijas laikā ēkā iekārtoja aģitācijas punktu un bērnudārzu (Rīgas 39. bērnudārzs, ēkā darbojās līdz 1972. gadam). Pēc bērnudārza slēgšanas ēku izmantoja kā "Aldaris", bet faktiski tās izmantoja Latvijas PSR Pārtikas rūpniecības ministrija, kas tajās rīkoja degustāciju zāles slēgtiem saviesīgiem vakariem 1985. gadā par namu interesējās Rīgas pilsētas Oktobra rajona izpildkomiteja, kas tajā plānoja ierīkot dzimtsarakstu nodaļu, tomēr projektu neīstenoja.

1990. gadā ar Gaida Graudiņa un Mākslas muzeju apvienības atbalstu nams restaurēts un tajā iekārtots muzejs. 1990. gada 27. jūnijā muzeju atvēra apmeklētājiem. Kopš 2010. gada "Dauderi" ir Latvijas Nacionālā vēstures muzeja nodaļa.

## Atsauce
Haita

**Haita** (; ) ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Kentas grāfistē, Folkstonas un Haitas distriktā. Atrodas grāfistes dienvidaustrumos Lamanša krastā  no distrikta centra Folkstonas,  no grāfistes centra Meidstonas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Viduslaikos Haita bija viena no Piecu ostu konfederācijas galvenajām ostām, mūsdienās — populārs piejūras kūrorts.

## Vēsture
Pilsēta izaugusi kā osta Lamanša krastā Romni purvu austrumu malā. Viduslaikos Haita bija viena no Anglijas dienvidaustrumu piekrastes nozīmīgākajām ostām un 11. gadsimtā bija viena no ietekmīgās Piecu ostu konfederācijas dibinātājām. Pirmo hartiju pilsētai 1252. gadā piešķīra Edvards I. Gadsimtu gaitā Haitas osta aizsērējusi. Piejūras kāpās pilsētas dienvidrietumu piekrastē atrodas viena no valsts senākajām un joprojām izmantotajām militārajām šautuvēm — izveidota 1853. gadā, dibinot Haitas Musketieru skolu, bet treniņiem izmantota kopš 16. gadsimta vidus. 19. gadsimtā Haita kļuva par populāru piejūras kūrortu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Upurēšana

[thumb|Spāņu gleznotāja Pedro de Orrente glezna "Īzāka upurēšana", kurā ir attēlots, kā [Bībele|bībeliskais tēls Ābrams pēc Dieva pavēles gatavojas upurēt savu vienīgo dēlu Īzāku]]
**Upurēšana** ir materiālo īpašumu, dzīvnieku vai cilvēku dzīvību ziedošana dievībai, lai to pielūgtu, iegūtu svētību vai piedošanu. Pierādījumus par rituālistisku cilvēku upurēšanu var atrast pirmskolumba civilizācijās Amerikā, kā arī senās Eiropas civilizācijās. Mūsdienās daudzas reliģijas praktizē upurēšanas rituālus, kas nav saistīti ar cilvēku upurēšanu.

Dažādās kultūrās ir novēroti šādi pamatojumi cilvēku upurēšanai:

* cilvēka upurēšana jaunu tempļu, tiltu vai citu būvju iesvētīšanai;
* cilvēku upurēšana valdnieka, augstā priestera vai vadoņa nāves gadījumā; upurētajiem bija jākalpo vai jāpavada mirušo vadoni nākamajā dzīvē;
* cilvēku upurēšana dabas katastrofu laikā; sausums, zemestrīces, vulkānu izvirdumi utt. tika uzskatītas par dievību dusmām, un upuriem vajadzēja mazināt dievišķās dusmas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dauderi

**Dauderi** var būt:

* Dauderi (muzejs) — muzejs Rīgā;
* Dauderi (stacija) — jaunizveidotā dzelzceļa stacija Rīgā, līnijā Zemitāni—Skulte.

## Skatīt arī
* Dauderu parks
* Daudersala
Ufas tramvaju trolejbusu rūpnīca

thumb|240px|Trolejbuss ''UTTZ-6241-10-02 «Gorožanin»'' Rostovā pie Donas 2020. gadā
thumb|300px|Trolejbuss ''UTTZ-6241.01 «Gorožanin»'' (autonomā enerģijas režīmā) Čeboksaros 2021. gadā
**AS "Ufas tramvaju trolejbusu rūpnīca"** jeb **UTTZ** (*АО «Уфимский трамвайно-троллейбусный завод»*, **УТТЗ**) ir Krievijas autobūves uzņēmums Baškortostānas galvaspilsētā Ufā. Dibināts 2015. gadā.

Uzņēmums ražo trolejbusus un elektrobusus, kā arī veic to remontu. Rūpnīcā tiek izlaists trolejbuss *UTTZ-6241.01 «Gorožanin»*, kura korpusu piegādā Minskas automobiļu rūpnīca no Baltkrievijas, un *UTTZ-6241-10-02 «Gorožanin»*, kura korpusu piegādā uzņēmums NEFAZ.

## Vēsture
2015. gada 8. jūlijā dibināta akciju sabiedrība "Ufas tramvaju trolejbusu rūpnīca". Tās dibinātāji bija: Ufas pilsētas elektrotransporta municipālā pārvalde (30 % akciju), Baškīrijas trolejbusu rūpnīca (25 %) un Rīgas vagonbūves rūpnīca (45 %). Rūpnīcu izveidoja Ufas tramvaju depo teritorijā. Sākotnēji rūpnīcā bija paredzēts veikt Ufas elektrotransporta vagonu kapitālo remontu.

"Ufas tramvaju trolejbusu rūpnīcā" bija plānots ražot "Rīgas Vagonu rūpnīcas" tramvaju RVR-8 (РВЗ-8), ko izstrādāja Krievijas rūpnieciskā dizaina studija *FORMA*, bet šo projektu nerealizēja. 2017. gada februārī paziņoja, ka UTTZ veiks Ufas tramvaju *[[Tatra T3]]* dziļu modernizāciju, un daļu detaļu piegādās RVR. 2019. gada maijā paziņoja, ka *Tatra T3* modernizācijas projekts ir atcelts.

Atsevišķā cehā sākās trolejbusa UTTZ-6241 (uz autobusa NEFAZ-5299 bāzes) montāža; pirmo eksemplāru samontēja 2015. gada augustā.
Pēc Baškīrijas trolejbusu rūpnīcas slēgšanas 2017. gadā daļa tās darbinieku pārgāja darbā uz UTTZ, kas iegādājās projektēšanas dokumentāciju, iekārtas, preču zīmi, kā arī vairākus zemās grīdas trolejbusu BTZ-52763 korpusus.

2019. gadā "Ufas tramvaju trolejbusu rūpnīca" sāka sadarbību ar "Minskas automobiļu rūpnīcu" par zemās grīdas trolejbusa *UTTZ-6241.01 «Gorožanin»* (uz MAZ-203 bāzes) montāžu Ufas rūpnīcā. 2024. gada 8. februārī UTTZ un MAZ parakstīja vienošanos par kopuzņēmuma veidošanu Baškorkostānā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* UTTZ
Tautas frontes muzejs

**Tautas frontes muzejs** ir muzejs Rīgā, Latvijā, Latvijas Nacionālā vēstures muzeja nodaļa. Muzejs atrodas Vecpilsētas ielā 13/15.

Muzejs ir viena no Latvijas jaunāko laiku vēstures liecību krātuvēm, kurā apskatāmas unikālas liecības par Latvijas tautas centieniem atgūt neatkarību, par Trešo Atmodu, kuras dzinējspēks bija Latvijas Tautas fronte. Muzeja ekspozīcija iekārtota ēkā, kurā kādreiz darbojās Tautas fronte un tajā saglabāta 20. gadsimta 80.–90. gadu stilistika.

Tautas frontes muzejs izveidots 1999. gadā. No 2015. gada 1. janvāra Tautas frontes muzejs ir Latvijas Nacionālā vēstures muzeja nodaļa.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Tautas frontes muzejs
Sendviča

**Sendviča** () ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Kentas grāfistes Duvras distriktā. Atrodas grāfistes austrumos Stauras upes krastā  no distrikta centra Duvras,  no grāfistes centra Meidstonas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Viduslaikos Sendviča bija viena no Piecu ostu konfederācijas galvenajām ostām, mūsdienās — populārs tūrisma objekts.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 851. gadā Anglosakšu hronikā kā *Sandvic* — ‘tirgus smiltājā’. Pilsēta attīstījās kā nozīmīga osta Vontsumas šauruma krastā un viduslaikos tā bija Anglijas dienvidaustrumu piekrastes otra nozīmīgākā osta aiz Londonas un 11. gadsimtā bija viena no ietekmīgās Piecu ostu konfederācijas dibinātājām. Ostas ziedu laikos tajā vienlaicīgi varēja apkalpot 600 kuģus. 1295. gadā Sendvičai bija boro statuss. Pēc Vontsuma šauruma aizsērēšanas 18. gadsimtā Sendvičas kā ostas nozīme samazinājās un mūsdienās tā atrodas šaurās un seklās Stauras lejtecē 3 km no jūras.

Pilsēta netieši saistīta ar populāro britu sviestmaizi sendviču — tās rašanās tiek saistīta ar Džonu Montegjū, 4. Sendvičas grāfu — tituls nodibināts 1660. gadā par godu flotes virsniekam un politiķim Edvardam Montegjū.

## Atsauces

## Ārējās saites
Otrā pasaule

[thumb|'''Aukstā kara laika "trīs pasaules".''' Pirmā pasaule (zilā krāsa): Rietumu bloks, ko vadīja [Amerikas Savienotās Valstis|ASV. Otrā pasaule (sarkanā krāsa): Austrumu bloks, ko vada PSRS. Trešā pasaule (pelēkā krāsa): Nepievienošanās kustība un citas neitrālas valstis]]
**Otrā pasaule** (angļu: *The Second World*) ir Rietumu politisks jēdziens, kas radies Aukstā kara laikā, lai apzīmētu sociālistiskās valstis un to sabiedrotos, pretstatā "pirmajai" un "trešajai" pasaulēm. Otrā pasaule ietver sociālistiskās un bijušās sociālistiskās valstis (formāli Austrumu bloka valstis). 

Gandrīz visas otrās pasaules valstis pašlaiks ir kapitālistiskas ekonomikas valstis. Pēc PSRS sabrukuma mainījās terminu "pirmā pasaule", "otrā pasaule" un "trešā pasaule" patiesā nozīme, pārvirzot uzmanību no politiskās uz ekonomisko nozīmi.

## Ārējās saites