Sodrējainā pienaine

**Sodrējainā pienaine** (*Lactarius fuliginosus*) ir Latvijā bieža vidēji liela pienaiņu ģints sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami.

## Taksonomija

Šo sugu ar nosaukumu *Agaricus fuliginosus* aprakstījis Austrijas botāniķis Karls fon Kraps 1782. gadā, 1838. gadā Eliass Magnuss Frīss tai deva mūsdienu nosaukumu *Lactarius fuliginosus (Krapf) Fr. (1838)*.

Arī citi autori, kā parasti, devuši savus nosaukumus:
* Pauls Kummers 1871. gadā viņu nosauca par *Galorrheus fuliginosus*.
* Karls Ernsts Oto Kunce 1891. gadā — par *Lactifluus fuliginosus*.

Vairākas bijušās sodrējainās pienaines varietātes un formas tagad atzītas par atsevišķām sugām:
* var. *picinus* — *L. picinus* (egļu pienaine)
* *speciosus* — *L. romagnesii*
* *albipes* — *L. azonites* (bezjoslu pienaine)
* *major* — *L. lignyotus* (koksnes pienaine)

### Kladu sistēma

Pēc pašlaik nepilnīgiem ģenētiskiem pētījumiem sodrējainā pienaine iekļauta *Plinothgali* sadaļā un *Plinthogalus* pasugā. Sadaļas pārstāvēm parasti ir dzeltenbrūnas, brūnganas vai pelēcīgas cepurītes un kātiņi, to mīkstums gaisā sārtojas. Tuvākā suga ir egļu pienaine, kas nav droši atšķirama pēc morfoloģiskajām pazīmēm un ir uzskats, ka tā relatīvi nesen ir bijusi šīs sugas forma, kuras mikoriza pielāgojusies skuju kokiem.

## Apraksts
thumb|Sēnes apakšskats
thumb|Paaugušies eksemplāri bieži ir ar blāvāku cepurīti
* **[[Cepurīte (mikoloģija)|Cepurīte]]**: plāna, sākumā plakani izliekta, vēlāk ieliekta ar krokotu vidusdaļu, uz vecumu sekli piltuvveidīga un bieži ar krokainu malu. Virsmiziņa sausa, apsarmota, sākumā samtaina, vēlāk kaila, tumši pelēkbrūna vai riekstu brūna, var būt izbalojusi līdz pelēcīgai, vecumā olīvzaļa. Platums 5—9 (12) cm.
* **[[Lapiņas (mikoloģija)|Lapiņas]]**: bāli dzeltenīgas ar okerkrāsas šķautnēm, ievainojumu vietās krāsojas lašu gaļas krāsā, ar sacietējušiem dzeltenīgiem piensulas pilieniem, dažāda garuma, gar kātiņu nolaidenas. Vecākām sēnēm lapiņas tumšākas, krēma vai okera krāsā līdz brūnganām.
* **[[Kātiņš (mikoloģija)|Kātiņš]]**: Cilindrisks, uz leju tievāks, bieži saliekts, bāli sodrējaini brūns, augšdaļā gaišāks, ievainojumu vietās lašu krāsā līdz brūngans, samtains, ar baltu micēliju pie pamata. Garums 5—10 cm, resnums 0,7—2 cm.
* **[[Trama (mikoloģija)|Mīkstums]]**: bālgans līdz krēmkrāsas, uz vecumu kļūst dzeltenīgāks, zem virsmiziņas iesārts, gaļīgs, trausls, ar neizteiktu vai vāju augļu smaržu un rūgtenu garšu. Piensula balta, saskarē ar gaisu kļūst oranždzeltena, vecām sēnēm ūdeņaina, sākumā gandrīz maiga, vēlāk mazliet rūgtena.
* **[[Sporas]]**: gandrīz apaļas, kārpainas, bezkrāsainas, ar līdz 0,8 µm augstu gandrīz pilnīgu tīklotu ornamentu, amiloīdas, nobirums masā gaišā okera krāsā. Izmēri 7—9,5/7—9 µm.
* **[[Bazīdijas]]**: nedaudz vālesveida, četrsporu, 40—55/9—12 µm.
* **[[Cistīdas]]**: pleiro- un makrocistīdu nav, lapiņu šķautnes sterilas, ar retām plānsienu, caurspīdīgām, vārpstveida vai neregulārām paracistīdām 25—55/5—7 µm.

## Augšanas apstākļi

Galvenokārt lapu koku mikorizas sēne, sastopama visā Ziemeļu puslodē, arī Jaunzēlandē. Latvijā parasti aug no jūlija līdz oktobrim. Mežos un stigās, pa vienai vai lielās grupās. Biežākie mikorizas partneri Rietumeiropā — ozoli un dižskābarži, nabadzīgās kaļķainās augsnēs. Reizēm aug arī ar eglēm, bērziem, lazdām un priedēm.

## Barības vērtība

Ēdama, taču daļa autoru sauc par negaršīgu. Lieto sālīšanai. Rietumeiropā sēni bieži uzskata par neēdamu vai pat indīgu.

Sēnei, tāpat kā daļai citu augstāko sēņu, ir insekticīdas spējas, ievainojumu vietās tai veidojas kukaiņiem kaitīgi ķīmiski savienojumi.

## Līdzīgās sugas

Ārēji līdzīgas pienaiņu ģints sugas ir koksnes pienaine *L. lignyotus*, kuras cepurīte ir tumšāka un tās centrā smails paugurs. Egļu pienaine *L. picinus* parasti atšķiras ar vairāk melnganbrūnu cepurīti un kātiņu, tomēr drošākā atšķirība ir egļu pienaines augšana egļu mežos. Kodīgā pienaine *L. ocridus* ir ar gļotainu cepurīti un strauji sārtojas ievainojumu vietās, bet bezjoslu pienainei *L. azonitus* ir balts kātiņš un bieži — saplaisājusi mala. No Rietumeiropā sastopamās *L. romagnesii* nav droši atšķirama bez mikroskopa; *L. romagnesii* pamanāmākā atšķirība ir tās staipīgākā piensula, ko reizēm var izvilkt pavediena veidā.

## Atsauces

## Skatīt arī

* Ēdamās sēnes
* Sēņošana

## Ārējās saites
* Mycobank
* Index Fungorum
* Catalogue of Life: Lactarius fuliginosus
* Latvijā konstatētās sēņu sugas
* NCBI Taxonomy browser