open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ferrerijas pils

**Ferrerijas pils**, oficiāli **Butidžidža-Fransijas pils**, ir kaļķakmens pils Maltas galvaspilsētā Valletā. Pils celta 19. gadsimta beigās. To projektējis arhitekts Džuzepe Bonavija, un tā bija pirmā ēka, kurai Maltā parādījās koka balkoni. Atzīta par 1. pakāpes valsts pieminekli. Mūsdienās ēkā izvietota Maltas veselības un sociālās politikas ministrija, kā arī veikali.

## Vēsture
Pils zemes gabalā agrāk atradās Sv. Jāņa ordeņa lietuve (*ferreria*), kurā izgatavoja bruņinieku apbruņojumu un kura devusi nosaukumu pilij. Džuzepe Butidžidžs un viņa sieva Džovanna Kamilleri iegādājās šo zemi no valdības un 19. gadsimta beigās uzcēla Ferrerijas pili. Uz fasādes redzami Butidžidža un Kamilleri ģerboņi. Pils tika atstāta pūrā viņu meitai Terēzei Butidžidžai. Viņa apprecējās ar pulkvedi Džonu Luisu Fransiju, un viņu  uzvārdi pēc kāda laika tika iekļauti pils nosaukumā. Fransija bija Spānijas pilsonis no Lielbritānijas kolonijas Gibraltāra, un abi satikās Maltā, kamēr Fransija kalpoja britu armijā. Ferrerija ir otra lielākā pils Valletā pēc Lielmestra pils.

1919. gada 8. jūnijā pilī iebruka demonstranti, kas protestēja pret dzīves līmeņa krišanos, un daļēji izdemolēja to. Pils aizsardzībai norīkotie kareivji to pieļāva, lai nenāktos šaut uz savējiem.

[left|thumb|200x200px| Otrā pasaules kara laikā vairākas [Valletas ēkas tika smagi bojātas, salīdzinoši nelielus postījumus pārcieta arī Ferrerijas pils]]
Otrā pasaules kara laikā bija cietušas daudzas Valletas ēkas. Kopš 1947. gada Duminku Mintofa vadītais Sabiedrisko darbu departaments, kas rekonstruēja un atjaunoja Valletu no kara postījumiem, no Fransijām nomāja daļu pils. Ģimene nelielu pils daļu paturēja kā dzīvokli, kuru mūsdienās izmanto kā Maltas valdības biroju. Fransijas pili 1979. gadā pārdeva valdībai, kuru tolaik vadīja tas pats Duminku Mintofs. Mūsdienās pils apakšējā daļā izvietoti vairāki veikali.
right|thumb| Viena no Ferrerijas pils ieejām, tagad apģērbu veikals.

## Arhitektūra
Ferrerijas arhitekts ir Džuzepe Bonavija, kurš projektējis arī Lijas pilsētas Belvedera torni un Laborsu Valletā. Bonavija, sākot ar Ferrerijas pili, ieviesa pilsētā koka balkonus. Tas ir ietekmējis vairākus arhitektus un kopējo pilsētas stilu, jo tie joprojām ir izplatīti mūsdienu Maltā. Pili Maltas Vides un plānošanas pārvalde (MEPA) novērtējusi kā 1. pakāpes valsts pieminekli. 

## Galerija
 **Ferrerijas pils interjers** 
Palazzo_Ferreria_statue_2.jpeg|Statuja, kas pārstāv Āfriku 
Palazzo_Ferreria_statue_4_America.jpeg|Statuja, kas pārstāv Ameriku 
Palazzo_Ferreria_statue.jpeg|Statuja, kas pārstāv Āziju 
Palazzo_Ferreria_statue_3.jpeg|Statuja, kas pārstāv Eiropu 


## Literatūra

*  **(angliski)** 

## Atsauces
Hēvīzas ezers

**Hēvīzas ezers** () ir viens no lielākajiem dabiskajiem termālajiem ezeriem pasaulē. Atrodas Ungārijas rietumos, uz rietumiem no Balatona.

Ezera ūdens temperatūra ir 24 °C ziemā un 36 °C vasarā. Ezeram ir ļoti spēcīga ūdensapmaiņa - ūdens nomainās 72 (pēc citām ziņām 48) stundu laikā. Ūdens bagāts ar minerālvielām. Hēvīzas ezers ir populāra atpūtas un medicīniskā tūrisma vieta. Pirmā atpūtas infrastruktūra ierīkota 1772. gadā.

## Ārējās saites
Asaru senkapi

**Asaru senkapi** ir valsts nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Alūksnes novada Alsviķu pagastā. Senkapi atrodas Indzera ezera ziemeļu krastā. 1983. gadā Asaru senkapus pētīja Māris Atgāzis. Asaru senkapi ir 9. – 12. gadsimta latgaļu kapulauks. Asaru senkapu aizsardzības zonā 2013. gadā nelegālie arheologi atrada vēl citus senkapus (Asaru senkapus II). Kapu postītāji tika pieķerti un 2015. gadā stājās spēkā notiesājošs spriedums par kapu aplaupīšanu.

## Ārējās saites
* Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes db 

## Atsauces
Adamsu ģimene (2019. gada filma)

**"Adamsu ģimene"** () ir 2019. gada ASV datoranimācijas melnā komēdija. Filmas režisori ir Konrads Vernons un Gregs Tīrnens, scenārija autors Mets Lībermans. Filmas sižets balstīts uz Čārlza Adamsa veidotajiem tēliem. Tēlus ieskaņojuši Oskars Aizeks, Šarlīze Terona, Hloja Greisa Moreca, Finns Volfhards, Niks Krolls, *[[Snoop Dogg]]*, Beta Midlere un Elisone Dženija. Filmas pirmizrāde ASV norisinājās , savukārt Latvijā — . Tā saņēma dažādas kritiķu atsauksmes un filmas vispasaules ienākumi ir 203 miljoni ASV dolāru pie 24 miljonu budžeta.

Filmu latviešu valodā ieskaņojuši Aija Dzērve, Artūrs Skrastiņš, Jānis Jarāns, Jēkabs Zemītis, Esmeralda Dzērve, Santa Didžus, Gints Hartmanis un citi.

Filmas turpinājuma pirmizrāde notika , tās režisori arī ir Vernons un Tīrnens.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kovāča

**Kovāča** ( vai *Kovács*; vīriešu dzimtē Kovāčs) ir ungāru uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Barbara Kovāča — ungāru vieglatlēte;
* Katalina Kovāča (*Kováts Katalin*; 1957) — ungāru valodniece, esperantiste;
* Sarolta Kovāča — ungāru modernā pieccīņniece;
* **Sofija Kovāča**:
** Sofija Kovāča (triatloniste) — ungāru triatloniste;
** Sofija Kovāča (vingrotāja) — ungāru vingrotāja.
O, brāl, kur tu esi?

**"O, brāl, kur tu esi?"** () ir 2000. gada ASV komēdijdrāma, kuras režisori un vieni no scenārija autoriem ir brāļi Koeni. Galvenās lomas atveido Džordžs Klūnijs, Džons Turturo un Tims Bleiks Nelsons. Filmas pirmizrāde notika .

## Atsauces

## Ārējās saites
Sjanjana

**Sjanjana** (, ) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Ķīnas vidienē, Hubei provincē. Izvietojusies provinces ziemeļos Jandzi pietekas Haņdzjanas krastos. Dienvidrietumu daļa kalnaina (Udaņšaņs un Dzjinšaņs), austrumu daļa — līdzenums. Robežojas ziemeļos ar Henaņas provinci, austrumos — ar Suidžou, dienvidos — ar Dzjinmeņu un Ičanu, rietumos — ar Šijaņu un Šeņnunzju.

## Vēsture
Līdz 1950. gadam bija divas atsevišķas pilsētas ar bagātīgu vēsturi — **Faņčena** (樊城, *Fánchéng*) kreisajā un Sjanjana labajā Haņdzjanas krastā, kas tika apvienotas vienā **Sjanfaņas** (襄樊, *Xiāngfán*) pilsētā. 2010. gadā pilsētu pārdēvēja tagadējā vārdā, atgriežot vēsturisko Sjanjanas nosaukumu.

Sjanjanas apriņķis mūsdienu Sjančenas vietā izveidots 201 gadā p.m.ē. Rietumu Haņu dinastijas laikā. Austrumu Haņu dinastijas beigu gados Sjanjana bija senās Dzjindžou provinces centrs. 1796. gadā Sjanjana bija viens no galvenajiem Baltā Lotosa sacelšanās centriem pret Cjinu dinastiju.

## Ekonomika
Galvenās rūpniecības nozares ir tekstilrūpniecība, mašīnbūve, ķīmiskā rūpniecība, elektronika. Attīstīta lauksaimniecība — audzē graudaugus, kokvilnu, tabaku, tēju, augļus. Ievērojami hidroenerģētiskie resursi un derīgo izrakteņu krājumi — rutils, ilmenīts, bārīts, akmeņogles, dzelzs rūda u.c. Pilsētā atrodas *Dongfeng Motors* rūpnīcas, kas ražo Nissan un Infinity modeļus iekšējam tirgum.

## Atsauces

## Ārējās saites
Atmiņu senkapi

**Atmiņu senkapi** ir vietējas nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Alūksnes novada Alsviķu pagastā. Senkapi atrodas uz austrumiem no Nēķenes, Nesaules ezera ziemeļu krastā.

## Atsauces
Soritīnas

**Soritīnas** (*Soritinae*) ir bentisku foraminiferu apakšdzimta 	miliolīdu kārtā. Šo apakšdzimtu 1839. gadā aprakstīja vācu zoologs un dabaspētnieks Kristiāns Gotfrīds Ērenbergs. Ģeohronoloģiski soritīnas ir zināmas no agrā eocēna (ipras laikmets) līdz mūsdienām.

## Apraksts
Dīgļkamera un fleksostils, kurus turpina daudzskaitlīgas vēlākās kameras, izvietojas lokveidīgās vai gredzenveidīgās rindās. Stoloni savieno kameras radiāli secīgās rindās, bet vienas rindas kameras nesavieno.

## Sistemātika
Apakšdzimtas dalījums ģintīs:
:* Apakšdzimta: **Soritinae** Ehrenberg, 1839
::* Ģints: *[[Amphisorus]]* Ehrenberg, 1839
::* Ģints: † *[[Annulosorites]]* Hottinger, 2001
::* Ģints: † *[[Macetadiscus]]* Hottinger, Serra-Kiel & Gallardo-García, 2016
::* Ģints: † *[[Mardinella]]* Meriç & Çoruh, 1991
::* Ģints: *[[Marginopora]]* Blainville, 1830
::* Ģints: † *[[Omanodiscus]]* Hottinger, Serra-Kiel & Gallardo-García, 2016
::* Ģints: † *[[Orbitolites]]* Lamarck, 1801
::* Ģints: † *[[Pseudotaberina]]* Eames in Davies, 1971
::* Ģints: *[[Sorites]]* Ehrenberg, 1839
::* Ģints: † *[[Yaberinella]]* Vaughan, 1928

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Ķesteru senkapi

**Ķesteru senkapi** ir vietējas nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Alūksnes novada Alsviķu pagastā. Senkapi atrodas uz dienvidiem no Alūksnes, Pullana vasarnīcu ciemā, Pullana ezera rietumu krastā. 1971. gadā izrakumus šeit veica Māris Atgāzis, konstatējot, ka apbedījumi datējami ar 16. - 17. gadsimtu.

## Atsauces
Ģediminaišu stabi

thumb|200px|Ģediminaišu stabi

**Ģediminaišu stabi** () ir balti stabi uz sarkana fona, viens no Lietuvas vēsturiskajiem simboliem. Tos 1385. gadā pēc kronēšanas par Polijas karali zīmogā kopā ar Vīti sāka lietot dižkunigaitis Jagailis. Ģediminaišu stabi kalti arī uz monētām.

1440. gadā Lietuvas ģerboņa bruņinieka vairogā esošie Ģediminaišu stabi nomainīti ar Jagaiļa dinastijas divkāršo krustu, tomēr Ģediminaišu stabi saglabājās kā valdošās dzimtas ģerbonis. 1410. gadā notikušās Žalgiras kaujas aprakstos minēts, ka daļai Lietuvas dižkunigaitijas karapulku bijuši karogi ar baltiem Ģediminaišu stabiem uz sarkana fona. 1918. gada 19. aprīlī karogu ar sarkanbaltu Vīti vienā pusē un Ģediminaišu stabiem otrā pusē apstiprināja kā Lietuvas Valsts prezidenta karogu.

## Skatīt arī
* Lietuvas ģerbonis

## Atsauces
Albins Kurti

**Albins Kurti** (; dzimis ) ir Kosovas politiķis un aktīvists, kurš ir Kosovas premjerministrs (no 2020. gada 3. februāra līdz 3. jūnijam un kopš 2021. gada 22. marta). Tomēr viņa valdība 25. martā neizturēja uzticības balsojumu un viņš kļuva par premjerministra pienākumu izpildītāju, līdz darbu sāka viņa jaunā valdība. Kurti ir politiskās kustības un partijas *[[Vetëvendosje]]* (pašnoteikšanās) līderis. Plašāk kļuva zināms 1997. gadā kā Prištinas Universitātes studentu apvienības viceprezidents un galvenais 1997. un 1998. gada nevardarbīgo demonstrāciju organizators. Kad Adems Demači kļuva  par Kosovas Atbrīvošanas armijas politisko pārstāvi, Kurti darbojās viņa birojā. Viņš bijis Kosovas Asamblejas deputāts kopš 2010. gada trijos sasaukumos.

Kurti valdība kļuva par pirmo pasaulē, kas zaudējusi uzticību COVID-19 pandēmijas pretpasākumu organizēšanas nesaskaņu dēļ.  

2021. gada 22. martā atkārtoti tika ievēlēts par Kosovas premjerministru.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Nīls Degrass Taisons

**Nīls Degrass Taisons** (; dzimis ) ir amerikāņu astrofiziķis, zinātnes komunikators un Heidena planetārija (*Hayden Planetarium*), kas savukārt veido daļu no plašākā Amerikas Dabas vēstures muzeja (*American Museum of Natural History*) Manhatanā, Ņujorkā pašreizējais direktors.

Taisons ir daudzu zinātnisko izdevumu un grāmatu autors, kā arī vairāku dokumentālo raidījumu viesis un vadītājs. Sadarbībā ar *[[Nacionālā ģeogrāfijas biedrība|National Geographic]]* biedrību viņš vada arī zinātnes radio pārraidi *[[Star Talk]]*, kurā saistībā ar zinātnes jautājumiem intervē dažādas slavenības.

Tāpat Taisons ir vairāku goda apbalvojumu saņēmējs, 2015. gadā viņam piešķirta ASV Nacionālās zinātņu akadēmijas medaļa par "neparasto lomu sabiedrības aizraušanā ar zinātnes brīnumiem". Dažkārt Taisons nosaukts par "interneta slavenāko astrofiziķi". 2020. gada aprīlī viņam bija 13,8 miljoni *[[Twitter]]* sekotāju.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Taisonam veltīta lapa Heidena planetārija oficiālajā tīmekļa vietnē 
* Taisona vadītās ''Star Talk'' radio pārraides oficiālā tīmekļa vietne (vadītājs Nīls Degrass Taisons)
Joanna Kafetci

**Jannula "Joanna" Kafetci** (; dzimusi ) ir bijusī grieķu vieglatlēte.

## Karjera
Kafetci specializējās sprintā un tāllēkšanā. 2001. gada Vidusjūras spēles Tunisijā viņa izcīnīja bronzas medaļu sieviešu 4x100 m stafetē.

Pēc tam, lai kļūtu par 2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieci, Joanna koncentrējās uz tāllēkšanas sacensībām. Divus mēnešus pirms spēlēm viņa aizlēca 6,71 metru, uzstādot savu personīgo rekordu. Tas notika starptautiskās sacensībās Hanijā. Joannas rezultāts atbilda olimpisko spēļu A kvalifikācijas normai un viņa kļuva par daļu no Grieķijas izlases. Kvalifikācijas sacensību laikā Atēnās Kafetci priecēja savus skatītājus ar 6,49 metru lēcienu pirmajā mēģinājumā. Taču nākamajos divos lēcienos šo rezultātu uzlabot neizdevās un viņa ieņēma tikai septiņpadsmito vietu kvalifikācijā. Lai iekļūtu divpadsmit finālistu skaitā, viņai pietrūka seši centimetri.

Kafetci pārstāvēja Grieķiju 2005. gada pasaules čempionātā vieglatlētikā, taču atkal netika līdz tāllēkšanas finālsacensībām. Kafetci startēja B kvalifikācijas grupā, otrajā mēģinājumā ieņemot 11. vietu ar rezultātu 6,31 m, savukārt pirmais un trešais bija neveiksmīgi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vieglatlētika 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — maratons vīriešiem

**Maratons vīriešiem** bija viena no vieglatlētikas disciplīnām, kas bija iekļautas 1896. gada vasaras olimpisko spēļu programmā. Šī bija vienīgā šosejas skriešanas disciplīna vieglatlētikā.

Maratona sacensības notika 10. aprīlī. To starta vieta bija Maratonas pilsēta, bet finiša līnija Panatinaiko stadions, Atēnās. Maratona distances garums bija apmēram 40 kilometri (25 jūdzes). Sacensībās startēja 17 sportisti no 5 valstīm.

Par pirmo olimpisko čempionu maratona distancē kļuva Grieķijas sportists Spiridons Luiss. Grieķijas kroņprincis Konstantīns, priecādamies par maratona uzvarētāja grieķa Spiridona Luisa panākumiem, kopā ar viņu noskrēja pēdējos metrus līdz finišam. Arī sudraba medaļu izcīnīja Grieķijas sportists Harilajs Vasilaks, bet bronzas medaļu izcīnīja Ungārijas sportists Ģula Kellners. No 15 sportistiem, kas startēja šajā distancē, finišēja tikai 9 sportisti.

Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika pasniegtas sudraba un bronzas medaļas.

## Rekordi
Par olimpisko rekordu maratona distancē kļuva Grieķijas sportista Spiridona Luisa rezultāts. Viņš maratonu veica 2 stundās 58 minūtēs un 50 sekundēs.

## Kalendārs

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Pārstāvētās valstis un sportisti
### Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
* 
* 
* 
* 
* 

### Sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*  Excerpt available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/Mallon/1896.pdf .
*
Lietuvas talons

**Lietuvas talons** (, arī *Bendrieji pinigai*) bija oficiāla valūta Lietuvā no 1991. līdz 1993. gadam. Viena talona vērtība bija noteikta 1 PSRS rubļa vērtībā, bet Lietuvas talonu aizvietoja liti, kuru vērtība bija noteikta 100 talonu apmērā. Lietuvas talons tika izdots tikai naudas zīmēs.

## Pirmā talonu reforma
1991. gada 5. augustā, pēc inflācijas kritikas, Lietuvas valdība izlaida talonu, kas papildināja algas rubļos. Tā bija ātra un iepriekš neparedzēta reforma, ko atbalstīja Lietuvas premjerministrs Ģedimins Vagnoris. Sākumā talonu darbības princips bija līdzīgs pārtikas taloniem: katra persona saņēma 20% no savas algas talonos, nepārsniedzot 200 talonu. Lai iegādātos preces, kas nebija pārtika, cilvēkam bija jāmaksā cena rubļos un vēlreiz talonos (piemēram, ja kurpju pāris maksāja 50 rubļus, cilvēkam bija jāmaksā 50 rubļi un 50 taloni, lai tos nopirktu).

Ieviestā sistēma nerisināja preču trūkumu, t.i., taloni neveicināja piedāvājumu; tie tikai ierobežoja pieprasījumu. Arī pieprasījums pēc dārgām precēm (piemēram, sadzīves tehnikas) strauji samazinājās, jo cilvēkiem bija nepieciešams vairāk laika, lai uzkrātu nepieciešamo talonu daudzumu preču iegādei. Tas radīja problēmas piegādes ķēdē un vēl vairāk kaitēja jau tā vārgajai ražošanai. Sistēma nevarēja novērst rubļa hiperinflāciju, jo talons nebija neatkarīga valūta; tā bija papildu valūta ar fiksētu rubļa maiņas kursu. Sistēma centās mudināt lietuviešus taupīt rubļus, 80% no algas. Cilvēki uzkrāja savus rubļus, un viņiem nebija iespēju tos tērēt. Tas noveda pie tādu preču inflācijas, kas neprasīja talonus (tāpat kā pārtika vai preces melnajā tirgū).

Taloni tika iespiesti *[[Spindulys]]* spiestuvē Kauņā.

## Otrā talonu reforma

1992. gada vasarā cilvēki gaidīja, ka talons drīzumā tiks aizstāts ar pastāvīgu valūtu — litu. Lietuvai trūka skaidra nauda (daļai darbinieku maksāja ar precēm, nevis skaidru naudu). Ārvalstīs pasūtītie liti jau bija piegādāti Lietuvā. Bet tika nolemts no jauna ieviest talonus kā neatkarīgu, pagaidu valūtu, kas cirkulētu līdzās rublim, cerot samazināt inflāciju.

Tos mēdza saukt par "vagnorkės" pēc premjerministra Ģedimina Vagnora vai "žvėriukai" ("zvēru taloni", jo uz taloniem attēloti dažādi Lietuvas zvēri).

1993. gada 25. jūnijā talonus nomainīja liti, kuru vērtība bija noteikta 100 talonu apmērā. Tie cirkulēja līdz 20. jūlijam, bezvērtīgie taloni tika pārstrādāti tualetes papīrā *AB [[Grigeo]]* rūpnīcā.

## Banknotes
1991. gadā tika izdotas banknotes 0,10, 0,20, 0,50, 1, 3, 5, 10, 25, 50 un 100 talonu nominālvērtībās. 1992. gadā izdeva banknotes 1, 10, 50, 100, 200 un 500 talonu nominālvērtībās, kam sekoja jauni 200 un 500 talonu dizaini 1993. gadā. Bija plānots izlaist banknotes 1000 talonu nominālvērtībā.

## Atsauces
Rīgas "Juniors"

**Rīgas "Juniors"** bija Latvijas hokeja līgas komanda, kuras bāze atradās Rīgā, Latvijā. Tā tika dibināta 1993. gadā, un tā spēlēja Rīgas Sporta pilī. Komanda pastāvēja līdz 2000. gadam. 1997. gadā komanda kļuva par Austrumeiropas hokeja līgas čempioni.

## Izcīnītās vietas
### Latvijas čempionāts hokejā

### Austrumeiropas hokeja līga

### Kontinentālais kauss

## Līderi
### Kluba spēlētāju rekordi Latvijas čempionātā
* Visvairāk gūto vārtu sezonā: Aleksandrs Macijevskis, 27 (1995.—96.)
* Visvairāk rezultatīvo piespēļu sezonā: Aleksandrs Macijevskis, 29 (1995.—96.)
* Visvairāk gūto punktu sezonā: Aleksandrs Macijevskis, 56 (1995.—96.)
* Visvairāk soda minūšu sezonā: Jevgeņijs Stasikovs, 100 (1992.—93.)
* Visvairāk gūto punktu sezonā, starp aizsargiem: Eduards Revņaga, 16 (1992.—93.)

### Kluba spēlētāju rekordi Austrumeiropas hokeja līgā
* Visvairāk gūto vārtu sezonā: Aleksandrs Macijevskis, 25 (1995.—96.)
* Visvairāk rezultatīvo piespēļu sezonā: Aleksandrs Macijevskis, 29 (1995.—96.)
* Visvairāk gūto punktu sezonā: Aleksandrs Macijevskis, 64 (1995.—96.)
* Visvairāk soda minūšu sezonā: Jānis Vegners, 67 (1997.—98.)
* Visvairāk gūto punktu sezonā, starp aizsargiem: Agris Roštoks, 18 (1996.—97.)

### Komandas treneri
* Vladimirs Bistrovs (1992—1993)
* Jurijs Agureikins (1995—1997)

## Ārējās saites
* Komandas Eliteprospects.com profils
1961. gada Pasaules čempionāts hokejā

**1961. gada Pasaules čempionāts hokejā** notika Ženēvā un Lozannā, Šveicē, no 1961. gada 1. līdz 12. martam. Tas bija 28. Pasaules čempionāts hokejā.

## Vietu sadalījums un statistika

### Vietu sadalījums

### Turnīra apbalvojumi
* **Labākie hokejisti:**
** Labākais vārtsargs:  Sets Mārtins
** Labākais aizsargs:  Ivans Tregubovs
** Labākais uzbrucējs:  Vlastimils Bubnīks
* **Simboliskā izlase:**
** Vārtsargs:  Sets Mārtins
** Aizsargi:  Derils Slajs un  Harijs Smits
** Uzbrucēji:  Mišels Legass,  Boriss Majorovs un  Miroslavs Vlahs

## Ārējās saites
* IIHF mājaslapa
Ciklorbikulīnas

**Ciklorbikulīnas** (*Cyclorbiculina*) ir bentisku foraminiferu ģints miliolīdu kārtā. Šo ģinti 1937. gadā aprakstīja itāļu paleontologs Alfredo Silvestri. Ģeohronoloģiski ciklorbikulīnas ir zināmas no oligocēna līdz mūsdienām. Izplatītas Karību baseinā un Meksikas līcī.

## Apraksts
Čaula ir liela, diskveidīga, neperforēta. Dīgļkamera un fleksostils kopā ar agrīnās planispirālās un evolūtās stadijas kamerām veido paresnināto centrālo daļu. Kameras strauji pieaug platumā, kā rezultātā čaula iegūst vēdekļveida, nierveida un beigās diskveida formu ar gredzenveida kamerām. Iekšējā daļa tiek dalīta ar diviem radiālu septulu komplektiem, vai arī plātnītēm, kas izvirzās uz iekšu no kameru sānu sieniņām. Septulas var būt ar pārtraukumiem un atgādināt stabiņus, kas pamatnēs saplūst ar blakus esošajiem stabiņiem vai arī tās var būt nepārtrauktas visas kameras garumā, atstājot tikai nelielas atveres starp pretējām kamerām. Čaulas sieniņas ir porcelānveidīgas (no kalcīta). Galveno atveri veido daudzas poras, izvietotas divās vai trijās rindās. Pieaugušo īpatņu čaulas veido no sešām līdz desmit platākām gredzenveida kamerām, kas izveidojas īsā laika periodā un kalpo par vairošanās kamerām; turklāt šīs vairošanās kameras daļēji noārdās, atbrīvojoties jaunajiem embrijiem. Simbiotiskās aļģes atrodas čaulas veģetatīvās daļas kameru iekšpusē, un vairošanās laikā tiek nodotas jaunajiem embrijiem.

## Sistemātika
Ģints dalījums sugās:
* Ģints: **Cyclorbiculina** A. Silvestri, 1937
:* Suga: *[[Cyclorbiculina americana]]* Lévy, 1977
:* Suga: *[[Cyclorbiculina compressa]]* (d'Orbigny, 1839)
:* Suga: *[[Cyclorbiculina imparilis]]* McCulloch, 1981
:* Suga: † *[[Cyclorbiculina miocenica]]* Hottinger, 2001

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
2010.—2011. gada Latvijas hokeja Virslīgas čempionāts

**2010.—2011. gada Latvijas čempionāta sezona** bija 20. Latvijas Virslīgas hokeja čempionāta sezona. Sezona noslēdzās 2011. gada 20. martā. Līgas čempiones titulu izcīnīja HK Liepājas Metalurgs-2.

## Norises vietas

## Regulārā sezona
### Turnīra tabula

### Rezultatīvākie spēlētāji

### Labākie vārtsargi

## Izslēgšanas kārta

### Finālsērija

### Rezultatīvākie spēlētāji

## Apbalvojumi
* Čempionāta vērtīgākais spēlētājs:  Aleksandrs Kerčs
* Labākie hokejisti:
** Labākais vārtsargs:  Jānis Kalniņš
** Labākais aizsargs:  Mihails Bogdanovs
** Labākais uzbrucējs:  Ēriks Bisenieks

## Komandu treneri un kapteiņi

## Ārējās saites
* Līgas oficiālā mājaslapa
Vieglatlētika 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — augstlēkšana vīriešiem

**Augstlēkšana vīriešiem** bija viena no vieglatlētikas disciplīnām, kas bija iekļautas 1896. gada vasaras olimpisko spēļu programmā. Šī bija viena no sešām laukuma disciplīnām un viena no četrām lēkšanas disciplīnām vieglatlētikā.

Augstlēkšanas sacensības tika aizvadītas 10. aprīlī Panatinaiko stadionā. Tajās startēja 5 sportisti no 3 valstīm.

Šī bija viena no divām disciplīnām, kurās visas olimpiskās medaļas izcīnīja ASV sportisti. Zelta medaļu ieguva Ellerijs Klārks, bet sudraba medaļas ieguva Roberts Garets un Džeimss Konolijs.

Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika pasniegtas sudraba un bronzas medaļas.

## Rekordi
Par olimpisko rekordu augstlēkšanā kļuva ASV sportista Ellerija Klārka rezultāts. Viņa rezultāts bija 1 metrs un 81 centimetrs. Šis rekords pastāvēja līdz nākamajām 1900. gada Parīzes vasaras olimpiskajām spēlēm.

(*) — neoficiālais pasaules rekords.

## Kalendārs

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Pārstāvētās valstis un sportisti

### Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
* 
* 
* 

### Sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*  Excerpt available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/Mallon/1896.pdf .
*
Volodimirs Komanovs

**Volodimirs Komanovs** (; dzimis , miris ) bija Ukrainas inženieris, tehnisko zinātņu kandidāts. Viņš ir bijis Konstruktoru biroja ''Južnoje'' raķešu kosmiskā novirziena galvenais konstruktors, *[[Sea Launch]]* programmas Ukrainas puses direktors.

1960. gadā viņš absolvēja Dņepropetrovskas Valsts universitāti mehānikas inženiera specialitātē. Pēc tam Komanovs sāka strādāt konstruktoru birojā *OKB-586* (tagad Konstruktoru birojs ''Južnoje'') par inženieri. 1966. gadā viņš kļuva par vadošo konstruktoru. 1986. gadā Komanovs kļuva par raķešu kosmiskā novirziena galveno konstruktoru. Volodimirs Komanovs piedalījās jaunu metožu un telemetrijas mērījumu izstrādē, palaižot šahtās bāzētās raķetes. Viņš veica kosmisko raķešu kompleksu *[[Ciklon-2]]*, *[[Ciklon-3]]*, *[[Zenit-2]]*, *[[Energija (nesējraķete)|Energija]]* — *[[Buran]]* izstrādes, eksperimentālās pilnveidošanas, lidojumu izmēģinājumu un nodošanu ekspluatācijā tehnisko vadību.

1996. gadā Komanovu iecēla par Konstruktoru biroja *Južnoje* galvenā konstruktora vietnieku *[[Sea Launch]]* programmā. Viņš nodrošināja sauszemes raķešu kompleksa *Zenit-2* pielāgošanu jūras apstākļiem (*[[Zenit-3SL]]*). Viņš bija KB *Južnoje* pārstāvis starptautiskā uzņēmuma *Sea Launch* vadības grupā. Viņš vadīja *Zenit* sasaistīšanas darbus ar dzinēju bloku un kosmiskajiem aparātiem.

No 2003. līdz 2007. gadam Volodimirs Komanovs bija valsts uzņēmuma *[[Južmaš]]* ģenerāldirektora palīgs.

Volodimirs Komanovs bija Ukrainas republikāniskās partijas Dņepropetrovskas apgabala organizācijas vadītājs. 2006. gadā viņš kandidēja Augstākās Radas vēlēšanās no Opozīcijas bloka "Ne tak!", bet vēlēšanu apvienība nepārvarēja ievēlēšanas slieksni.

## Ārējās saites
* Умер выдающийся украинский конструктор Владимир Команов
Vjačeslavs Jekimovs

**Vjačeslavs Jekimovs** (; dzimis  Viborgā) ir bijušais Krievijas šosejas un treka riteņbraucējs. Jekimovs ir trīskārtējs olimpiskās zelta medaļas laureāts, 2001. gadā saņēmis Krievijas gadsimta riteņbraucējs titulu.

## Biogrāfija
Jekimovs riteņbraukšanā sāka trenēties 12 gadu vecumā Aleksandra Kuzņecova riteņbraukšanas skolā. Vēlāk trenējās Ļeņingradas "Lokomotiv" sporta biedrībā, pēc tam arī Armijas sporta klubā (SKA).

Jekimovs izcīnījis trīs zelta medaļas: vienu treka riteņbraukšanā komandu iedzīšanas braucienā, pārstāvot PSRS Seulas spēlēs (1988), bet abas pārējās šosejas riteņbraukšanas individuālajā braucienā pārstāvot Krieviju — Sidnejā (2000) un Atēnās (2004). 2004. gada olimpiskajās spēlēs Jekimovs izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties amerikānim Taileram Hamiltonam, taču Hamiltonam vēlāk medaļa tika atņemta par dopinga pārkāpumiem un Jekimovam tika piešķirta zelta medaļa.

Profesionāļa karjeru sāka *[[Panasonic (riteņbraukšanas komanda)|Panasonic]]* komandā 1990. gadā. 1991. gada ''Tour de France'' Jekimovs uzvarēja sacensību 20. posmā; tā palika viņa vienīgā individuālā uzvara tūrē.

1997. gadā Jekimovs pievienojās ''U.S. Postal Service'', kā tās pirmais nozīmīgais ārzemju braucējs. 2001. gadā viņš īsi pārtrauca karjeru, bet nākamajā gadā atkal atgriezās komandā. 2003. gada ''Tour de France'' Jekimovs izcīnīja 10. vietu prologā. Viņa devums bija nozīmīgs komandas uzvarā ceturtā posma komandu braucienā un Jekimovs gan līdzenumos, gan kalnos deva lielu ieguldījumu Lānsa Ārmstronga piektajā tūres uzvarā (vēlāk uzvara tika atņemta). Viņš izlaida 2005. gada ''Tour de France'' savainojuma dēļ, ko guva treniņu braucienā kopā ar Ārmstrongu Teksasā. 2006. gada ''Tour de France'' pēdējā posmā viņš paziņoja, ka šī ir viņa pēdējā tūre. Pelotons viņu godināja, ļaujot viņam pirmajam šķērsot starpfiniša līniju pirmajā no astoņiem apļiem Elizejas laukos. Jekimovs startēja un finišēja 15 *Tour de France* sacensībās, kas tobrīd bija otrs augstākais rādītājs kopā ar Lisjēnu Van Impu, aiz Jopa Zūtemelka un Silvēna Šavanela.

2006. gadā noslēdzis braucējs karjeru, Jekimovs palika komandā kā sporta direktora asistents Johanam Breinēlam. Viņš palīdzēja komandai ASV čempionātā, *[[Tour of California]]* un *[[Tour de Georgia]]* sacensībās.

2009. gada 9. septembrī viņš pievienojās **' kā sporta direktors.

2012. gadā kļuva par Krievijas riteņbraukšanas komandas **' ģenerālmenedžeri. UCI vēstulē komandai, kad tā liedza tai dalību 2013. gada Pasaules tūrē, kā vienu no ētikas pārkāpumiem minēja Jekimova nolīgšanu, precīzāk to nepaskaidrojot. Pēc 2016. gada sezonas Jekimovs amatu atstāja.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tarsusa

**Tarsusa** () ir pilsēta Turcijas dienvidos, Mersinas ila austrumos. Atrodas Berdanas upes krastos, aptuveni 20 km attālumā no Vidusjūras. 2018. gadā Tarsusā dzīvoja 340 tūkstoši iedzīvotāju. Tarsusa ir daļa no Adanas aglomerācijas.

Antīkajos laikos tā bija nozīmīga hetu apdzīvotā vieta. Tarsusā ir dzimis Svētais Pāvils.

## Ārējās saites

*
Nora (upe)

**Nora** (, ) ir 140 kilometrus gara upe Īrijas austrumos. Kopā ar Barrovu un Šūru upes tiek dēvētas par **Trīs māsām**.

Izteka pie Devilsbita kalna. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Barrovā augšpus Ņūrosas. Upes krastos atrodas Darova, Ballirageta, Kilkennija, Tomastauna. Upē dzīvo kritiski apdraudētā, endēma Ziemeļu upespērlenes pasuga *Margaritifera margaritifera durrovensis*. Upē sastopami arī taimiņi un laši. 

## Ārējās saites
Sids Graumans

**Sidnijs Patriks Graumans** (; dzimis , miris ) bija ASV izklaides industrijas vadītājs, kas izveidoja Holivudas divas atpazīstamākās un apmeklētākās izklaides vietas — ķīniešu teātri un ēģiptiešu teātri.

Viņš bija Deivida Graumana (kurš 1921. gadā nomira Losandželosā, Kalifornijā) un Rozas Goldsmitas (1853 –1936) dēls. Graumana vecāki bija teātra mākslinieki dažādās izrāžu specialitātēs.

Graumans 1949. gadā saņēma Kinoakadēmijas goda balvu par filmu izstādes standarta pacelšanu. Viņam ir zvaigzne Holivudas Slavas alejā. Viņš bija viens no 36. Kino mākslas un zinātnes akadēmijas dibinātājiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Sid Grauman's Chinese Theater (Historic Photos)
Irina Koļadenko

**Irina Koļadenko** (; dzimusi ) ir ukraiņu brīvā stila cīkstone.

## Biogrāfija
Irina Koļadenko piedalās starptautiskās sacensībās kopš 2017. gada. 2018. gada pasaules U23 čempionāta bronzas medaļniece.

2019. gada pasaules čempionātā Kazahstānā svara kategorijā līdz 65 kg Irina sasniedza finālu, kur zaudēja Krievijas cīkstonei Innai Tražukovai un izcīnīja turnīra sudraba medaļu.

2020. gada februārī Itālijas galvaspilsētā Romā kontinentālajā čempionātā svara kategorijā līdz 65 kg Irina cīņā par bronzas medaļu pārspēja rumāņu sportisti un ieguva Eiropas čempionāta bronzas medaļu. 2021. gada aprīlī Polijas galvaspilsētā Varšavā Eiropas čempionātā svara kategorijā līdz 62 kg Irina fināla cīņā pārspēja Ungārijas sportisti Mariannu Šaštinu un ieguva Eiropas čempiones titulu.

2021. gada augustā Tokijā 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs svara kategorijā līdz 62 kg Irina pusfinālā zaudēja kirgīzietei Aisulū Tinibekovai, bet cīņā par trešo vietu pārspēja Latvijas cīkstoni Anastasiju Grigorjevu un ieguva bronzas medaļu.

 Parīzē izcīnīja sudraba medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Staka Skenderova

**Staka Skenderova** (, dzimusi , mirusi ) bija Bosnijas serbu skolotāja, sabiedriskā darbiniece, rakstniece un folkloriste. Tiek uzskatīta par pirmās Sarajevas meiteņu skolas dibinātāju. 1859. gadā kļuva par pirmo sievieti, kuras darbi tika publicēti mūsdienu Bosnijas un Hercegovinas teritorijā.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1831. gadā Sarajevā, viņas vecāki bija imigranti no Serbijas pilsētas Prijepoļes. Vecākais brālis bija Osmaņu impērijas šuvējs, pateicoties kam Skenderova apguva turku valodu un iemācījās rakstīt.

1858. gadā Osmaņu varas iestādes atļāva viņai atvērt pirmo meiteņu skolu Sarajevā. Viņa kļuva par pirmo skolotāju Bosnijā un Hercegovinā.

Vēlāk nolēma kļūt par mūķeni. Tā kā Bosnijā tolaik nebija sieviešu pareizticīgā klostera, 1870. gadā viņa tika ordinēta par Austrumu Pareizticīgās baznīcas mūķeni Jeruzalemē.

## Nāve
Mirusi 1891. gada maijā pēc tam, kad Ilidžā zirgu pajūgs ietriecās pūlī un smagi ievainoja Skenderovu. Drīz vien viņa nomira no gūtajām traumām. Apbedīta Sarajevā.

## Darbi
* *Ljetopis Bosne, 1825—1856* ("Bosnijas hronika, 1825—1856", 1859)

## Atsauces
Vieglatlētika 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — trīssoļlēkšana vīriešiem

**Trīssoļlēkšana vīriešiem** bija viena no vieglatlētikas disciplīnām, kas bija iekļautas 1896. gada vasaras olimpisko spēļu programmā. Šī bija viena no sešām laukuma disciplīnām un viena no četrām lēkšanas disciplīnām.

Sacensības tika aizvadītas 6. aprīlī Panatinaiko stadionā. Tās ir pirmās sacensības mūsdienu olimpiskajās spēlēs, kurās tika sadalītas olimpiskās medaļas. Tajās startēja 7 sportisti no 5 valstīm.

Par pirmo olimpisko čempionu šajā disciplīnā kļuva ASV sportists Džeimss Konolijs. Viņš ir arī pirmais olimpiskais čempions mūsdienu olimpiskajās spēlēs. Sudraba medaļu izcīnīja Francijas sportists Aleksandrs Tifērs, bet bronzas medaļu ieguva Grieķijas sportists Joannis Persakis. Visām šīm trim valstīm tās bija pirmās olimpiskās medaļas mūsdienu olimpiskajās spēlēs.

Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika pasniegtas sudraba un bronzas medaļas.
## Rekordi
Par olimpisko rekordu trīssoļlēkšanā kļuva ASV sportista Džeimsa Konolija rezultāts. Viņš rezultāts bija 13 metri un 71 centimetrs. Šis rekords pastāvēja līdz nākamajām 1900. gada Parīzes vasaras olimpiskajām spēlēm. Neoficiālais pasaules rekords trīssoļēkšanā bija 15 metri un 26 centimetri.

## Kalendārs

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Pārstāvētās valstis un sportisti

### Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
* 
* 
* 
* 
* 

### Sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*  Excerpt available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/Mallon/1896.pdf .
*
Vieglatlētika 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — kārtslēkšana vīriešiem

**Kārtslēkšana vīriešiem** bija viena no vieglatlētikas disciplīnām, kas bija iekļautas 1896. gada vasaras olimpisko spēļu programmā. Šī bija viena no sešām laukuma disciplīnām un viena no četrām lēkšanas disciplīnām.

Sacensības tika aizvadītas 10. aprīlī Panatinaiko stadionā. Tajās startēja 5 sportisti no 2 valstīm.

Olimpiskās medaļas ieguva četri no pieciem sportistiem, kas startēja šajā disciplīnā. Par pirmo olimpisko čempionu kļuva ASV sportists Viljams Hoits, arī sudraba medaļu ieguva ASV sportists — Alberts Tailers, bet bronzas medaļas izcīnīja Grieķijas sportisti Evangels Damasks un Joannis Teodoropuls.

Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika pasniegtas sudraba un bronzas medaļas.

## Rekordi
Par olimpisko rekordu kārtslēkšanā kļuva ASV sportista Viljama Hoita rezultāts. Tas bija 3 metri un 30 centimetri. Šis rekords pastāvēja līdz 1904. gada Sentluisas vasaras olimpiskajām spēlēm.

## Kalendārs

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Pārstāvētās valstis un sportisti

### Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
* 
* 

### Sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*  Excerpt available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/Mallon/1896.pdf .
*
Kuņšaņa

**Kuņšaņa** (, ) ir apriņķa līmeņa municipalitāte Ķīnas dienvidaustrumos. Ietilpst Dzjansu provinces Sudžou prefektūras līmeņa municipalitātē. Kuņšaņa ir subprefektūras administratīvā līmeņa pilsēta un pēc pilsētas iedzīvotāju skaita ir otra lielākā valsts apriņķa līmeņa municipalitāte. Izvietojusies provinces dienvidaustrumos. Robežojas rietumos ar Sudžou pilsētas rajoniem, ziemeļos — ar Čanšu un Taicanas pilsētām, rietumos un dienvidos — ar Šanhaju.

## Vēsture
Ciņu dinastijas laikā 221. gadā p.m.ē. tika izveidots Liusjaņas (疁县, *Liúxiàn*) apriņķis, kuru 207. gadā p.m.ē. pārdēvēja par Lousjaņas (娄县, *Lóuxiàn*) apriņķi. Ziemeļu un Dienvidu dinastiju laikā 536. gadā apriņķi pārdēvēja tagadējā vārdā. 1953. gadā Kuņšaņu iekļāva Sudžu sastāvā. 1989. gadā Kuņšaņu reorganizēja par apriņķa pilsētu.

Kuņšaņā dzimuši vairākas vēsturiskas un mūslaiku prominences: domātājs Gu Jaņvu (1613-1682), zinātnieks Džu Bailu (1627-1698), rakstnieks Gui Juguans (1507-1571), datorinženieris Aņs Vans un kosmonauts Fei Dzjuņluns.

## Atsauces
Čons Vonsings

**Čons Vonsings** (; dzimis , miris ) bija Dienvidkorejas politiķis, pedagogs, karavīrs un rakstnieks. Viņš bija Dienvidkorejas 21. premjerministrs.

## Biogrāfija
No 1951. līdz 1955. gadam Čons bija virsnieks Dienvidkorejas armijā. Pēc tam viņš vadīja studijas Seulas Nacionālajā universitātē. Būdams izglītības ministrs, viņš iedibināja stingrības reputāciju. Prezidents Ro De U  viņu nosauca par premjerministra amata kandidātu.  viņš tika iecelts par Dienvidkorejas premjerministru. Čons Vonsings bija viens no trim Seulas mēra amata kandidātiem 1995. gadā.

Čons Vonsings , 91 gada vecumā, mira no nieru slimības.

## Atsauces
Tbilisi starptautiskā lidosta

**Šotas Rustaveli Tbilisi starptautiskā lidosta** () ir starptautiskā lidosta, kas atrodas 17 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Gruzijas galvaspilsētas Tbilisi centra. Tās IATA kods ir TBS, bet ICAO kods ir UGTB. Lidosta nosaukta par godu 12. gadsimta gruzīnu dzejniekam Šotam Rustaveli. Agrāk lidosta bija zināma kā Novo Aleksejevkas starptautiskā lidosta.

Uz šo lidostu lidojumus no Rīgas starptautiskās lidostas nodrošina aviokompānija *[[airBaltic]]*.

## Ārējās saites

*
Air Astana

***Air Astana*** () ir lidsabiedrība no Kazahstānas, kas bāzējas Almati. Tā nodrošina gan iekšzemes, gan starptautiskos aviopārvadājumus no Almati starptautiskās lidostas un Nursultana Nazarbajeva starptautiskās lidostas. 51% lidsabiedrības akciju turētāji ir *[[Samruk-Kazyna]]*, bet atlikušie 49% pieder Apvienotās Karalistes uzņēmumam *[[BAE Systems PLC]]*.

## Ārējās saites
Magnuss Ferdinands fon Freimanis

**Magnuss Ferdinands fon Freimanis** (, ; 1725—1796) bija vācbaltiešu virsnieks, Krievijas Impērijas armijas ģenerālporučiks, Pugačova sacelšanās apspiedējs.

## Dzīvesgājums
Dzimis pēc Lielā Ziemeļu kara 1725. gada 6. novembrī (26. oktobrī pēc VS) Rīgas guberņas mužnieka Ernesta Baltazāra Georga fon Freimaņa un viņa sievas Sofijas, dzimušas fon Brunnovas, ģimenē. 1742. gadā sāka dienēt Krievijas Impērijas armijā, Septiņgadu kara laikā 1760. gadā tika iecelts par Rīgas cietokšņa komendantu ģenerālmajora pakāpē, pēc ķeizarienes Elizabetes Petrovnas nāves 1762. gadā tika atvaļināts no kara dienesta. 1765. gadā viņš apprecējās ar Kusas (*Kussen*) un Lubejas (*Lubey*) muižnieka meitu Katrīnu Elizabeti fon Krīdeneri (*Krüdener, 1736-1799).

1772. gadā viņu no jauna iesauca karadienestā un nosūtīja apspiest Žajikas kazaku dumpi. Pēc [[Pugačovs|Pugačova]] sacelšanās sākuma 1773. gadā ģenerālis Freimanis kļuva par vienu no ekspedīcijas karaspēka daļas komandieriem. 1774. gadā viņš ieņēma Tatiščevas cietoksni, kas sekmēja kazaku un viņu sabiedroto pilnīgu sakāvi.
1779. gadā viņu paaugstināja ģenerālporučika pakāpē. 1784. gadā nopirka Jusu muižu (*Waimel-Neuhof*) [[Pelvas apriņķis|Pelvas apriņķī]].

Miris 1796. gada 14. (3.) novembrī.

== Darbi ==
* *Getreue Darstellung der Expedition wider die jaikischen Kosaken, wie auch wider den Rebellen Pugutschew''. Neue Nordische Miscellaneen, 7-8, 1794, http://www.ub.uni-bielefeld.de/cgi-bin/neubutton.cgi?pfad=/diglib/aufkl/nnordmisc/158942&seite=00000372.TIF  355-410 lpp.

## Litaratūra
* Бантыш-Каменский Д. Н. Словарь достопамятных людей земли русской. Т. V.
* Волков С. В. Генералитет Российской империи. Энциклопедический словарь генералов и адмиралов от Петра I до Николая II. Том II. Л—Я. М., 2009
* Фрейман, Федор Юрьевич // Русский биографический словарь : в 25 томах. — СПб.—М., 1896—1918.
Рознер И. Г.. Яик перед бурей. Восстание 1772 года на Яике — предвестник Крестьянской войны под руководством Е.Пугачева. — Москва: Издательство «Мысль», 1966. — 218 с.
* Фрейман, Федор Юрьевич // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
* Фрейман Ф.Ю. Записки об экспедиции против мятежных яицких казаков и об участии в подавлении Пугачёвского восстания (нем.) // Новая северная всякая всячина. — Рига, 1794. — № 7—8.

## Atsauces
Martīna Mažvīda Lietuvas Nacionālā bibliotēka

**Martīna Mažvīda Lietuvas Nacionālā bibliotēka** () ir 1919. gadā dibināta nacionālā bibliotēka, kas atrodas Lietuvas galvaspilsētā Viļņā. 2019. gada sākumā krājumā bija vairāk nekā 6,4 miljoni vienību, tostarp 68 inkunābulas. Bibliotēka atrodas pilsētas centrā, Ģedimina prospektā.

Bibliotēka dibināta 1919. gadā Lietuvas tolaiku galvaspilsētā Kauņā kā **Lietuvas Centrālā bibliotēka** (*Lietuvos Centrinis knygynas*). No 1944. gada tās nosaukums bija **Lietuvas PSR Centrālā valsts bibliotēka** (*Lietuvos TSR centrinė valstybinė biblioteka*), bet no 1951. gada — **Lietuvas PSR Valsts republikāniskā bibliotēka**. 1963. gadā tā tika pārcelta uz Lietuvas galvaspilsētu Viļņu speciāli šim nolūkam uzbūvētā ēkā. Ēkas arhitekts ir Čuvašijā dzimušais Viktors Aņikins, kurš darbojies arī Baltkrievijā. 1988. gadā bibliotēka tika nosaukta pirmās lietuviešu grāmatas Martīna Mažvīda katehisma autora vārdā. Mūsdienu nosaukums kopš 1989. gada.

## Ārējās saites

*
Adapazari

**Adapazari** (, ) ir pilsēta Turcijas ziemeļrietumos, Sakarjas ilā. 2018. gadā Adapazari dzīvoja 272 tūkstoši iedzīvotāju. Atrodas Sakarjas upes krastos. Senajos laikos pilsētas nosaukums bija Agriliona. 1999. gadā pilsēta tika stipri izpostīta Izmitas zemestrīces laikā.

Adazapari bāzējas Turcijas futbola klubs *[[Sakaryaspor]]*.

Adazapari sadraudzības pilsētas:
*  Delfta
*  Lūivila
*  Šumena

## Atsauces

## Ārējās saites
Kasteldelmontes pils

**Kasteldelmontes pils** () ir 13. gadsimtā celta pils Itālijas dienvidos, Apūlijas pilsētā Andrijā. 1996. gadā pils iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Pili 13. gadsimta četrdesmitajos gados cēlis imperators Frīdrihs II. Pils plāns ir astoņstūris ar astoņstūrīgu torni katrā stūrī. Nav īsti skaidrs oriģinālais pils pielietojums. Iespējams, tā izmantota kā medību pils. Manfrēda laikā 13. gadsimta vidū to sāka izmantot kā cietumu. 18. gadsimtā tika noplēsta pils apdare un, cita starpā, izmantota Kazertas pils apdarē. Pils attēlota uz Itālijas 1 centa eiro monētas reversa. 

## Attēlu galerija

Castel_del_Monte_from_above.jpg 
Castel_del_Monte_3_FoNo.jpg|Torņa jumta velves
Castel_del_monte,_interno,_finestra_03.jpg
Castel_del_Monte_BW_2016-10-14_13-04-18_stitch.jpg|Skats no pagalma
Andria_panorama_Castel_del_monte.JPG
Casteldelmontepln.png
Castel_del_monte,_cortile_01.jpg


## Ārējās saites
*
*
*
Lielmucenieku senkapi

**Lielmucenieku senkapi** jeb **Kapu kalniņš** ir aizsargājams vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis Alūksnes novada Alsviķu pagastā uz dienvidrietumiem no Strautiņiem, pie valsts autoceļa P34 (Sinole — Silakrogs). 

## Ārējās saites
*Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes db
Kapu kalniņš

**Kapu kalniņš** var būt:

*skat. kapi
*Lielmucenieku senkapu cits nosaukums
*Vikutu senkapu cits nosaukums
Jūlija Vilhelmīne Hāgena-Švarca

**Jūlija Vilhelmīne Hāgena-Švarca** (; dzimusi , mirusi ) bija vācbaltiešu gleznotāja.

## Dzīvesgājums
Dzimusi gleznotāja Augusta Matiasa Hāgena ģimenē. Atšķiras ziņas par viņas dzimšanas vietu. Pēc vienas versijas dzimusi laikā, kad viņas vecāki bija glezniecības ekskursijā Prangli salā. Savukārt biežāk minēts, ka dzimusi Vecbrenguļu muižā pie Valmieras.

Viņa agri izrādīja interesi par zīmēšanu, tāpēc viņas tēvs veltīja daudz laika meitas apmācībai. Pēc valsts publiskās skolas beigšanas viņa iestājās Tērbatas Universitātē, kur viņu drīz vien piesaistīja portretu gleznošana.

Pēc universitātes absolvēšanas viņa saņēma stipendiju studijām Vācijā. Viņa mācījās pie Frīdriha Gonnes (*Friedrich Gonne*) Drēzdenē, pēc tam Morica Rugendasa darbnīcās Minhenē. Trīs gadus vēlāk viņa atgriezās Tērbatā un ieguva Krievijas Impērijas ķeizara Nikolaja I stipendiju studijām Itālijā. Šoreiz viņu pavadīja viņas tēvs, kurš cerēja, ka Itālijas klimats palīdzēs uzlabot viņa redzi.

Pateicoties dalībai vairākos izstādēs visā Eiropā, 1854. gadā viņa atgriezās mājās, jau kā pazīstama māksliniece. Drīz pēc tam viņa apprecējās ar Tērbatas astronomu Ludvigu Švarcu un kopā ar viņu devās ekspedīcijā uz Sibīrijas dienvidaustrumu daļu. Viņas vīrs pētīja derīgos izrakteņus un sagatavoja detalizētu karti Krievijas Ģeogrāfiskajai biedrībai. Viņa izmantoja izdevību uzskicēt visu interesējošo.

1858. gadā viņa kļuva par pirmo sievieti, kuru ievēlēja Ķeizariskā Mākslas akadēmijā. Pēc tam viņa lielu daļu laika pavadīja Sanktpēterburgā, piedaloties visās vietējās un nacionālās izstādēs. Kopumā viņa uzgleznoja vairāk nekā 700 portretu.

## Darbi

Attēls:Hagen-Schwarz, Julie. Kunstnik August Hageni portree.jpg|Tēva Augusta Matīsa Hāgena portrets, 1873. Eļļa uz audekla, 60,5 x 46,5 cm
Attēls:Hagen-Schwarz, Julie. Italian Woman with a Vase. Tartu Art Museum.jpg|Itāliete ar augļu vāzi, 1851-1860. Eļļa uz audekla, 139 x 98, 5 cm Tartu mākslas muzeja kolekcija
Attēls:Julie Hagen-Schwarz - Estonian Coastal View.jpg|Igaunijas piekrastes skats
Attēls:Julie Hagen-Schwarz - Still Life With Flowers.jpg|Ziedi vāzē, ap 1845. Eļļa uz audekla, 59 x 45 cm
Attēls:KEvonBaer.jpg|Kārlis Ernsts fon Bērs (foto no Hāgenas-Švarcas gleznas)
Attēls:Toomkirik-maal «Kristus Ketsemani aias».JPG|Kristus Ģetzemanes dārzā (Hāgenas-Švarcas Heinriha Hofmaņa gleznas kopija Tallinas Domā)
Attēls:Schwarz 1851.jpg|Mandolīnas spēlētāja, 1851. Eļļa uz audekla, 157 x 106,5 cm
Attēls:Hagen-Schwarz, Julie. Villa d'Este.jpg|*Villa d'Este*, 1851-1854. Eļļa uz audekla, 58,8 x 41 cm
Attēls:Julie Hagen-Schwarz - Stony Landscape.jpg|Akmeņaina ainava. Eļļa uz audekla, 36 x 53 cm
Hagen-Schwarz, Julie. Blauberg Wolmari lähedal.jpg|Zilaiskalns pie Valmieras


## Atsauces

## Ārējās saites

* Jūlijas Vilhelmīnes Hāgenas-Švarcas darbi Igaunijas mākslas muzeja digitālajā arhīvā
* ЖЗЛ (ИЗ ЛИВОНИИ С ЛЮБОВЬЮ Часть 2 — АВГУСТ МАТТИАС ХАГЕН.)
Vieglatlētika 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — lodes grūšana vīriešiem

**Lodes grūšana vīriešiem** bija viena no vieglatlētikas disciplīnām, kas bija iekļautas 1896. gada vasaras olimpisko spēļu programmā. Šī bija viena no sešām laukuma disciplīnām un viena no divām mešanas disciplīnām vieglatlētikā.

Sacensības tika aizvadītas 7. aprīlī Panatinaiko stadionā. Tajās startēja 7 sportisti no 5 valstīm. Lodes grūšana bija jāveic no divus metru liela laukuma.

Par pirmo olimpisko čempionu lodes grūšanā kļuva ASV sportists Roberts Garets. Šī viņam bija otrā zelta medaļa šajās olimpiskajās spēlēs. Sudraba medaļu ieguva Grieķijas sportists Miltiadis Gusks, arī bronzas medaļu izcīnīja Grieķijas sportists Georgijs Papasideris.

Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika pasniegtas sudraba un bronzas medaļas.

## Rekordi
Par olimpisko rekordu lodes grūšanā kļuva ASV sportista Roberta Gareta rezultāts. Tas bija 11 metri un 22 centimetri. Šis rekords pastāvēja līdz 1900. gada Parīzes vasaras olimpiskajām spēlēm.

## Kalendārs

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Pārstāvētās valstis un sportisti
### Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
* 
* 
* 
* 

### Sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*  Excerpt available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/Mallon/1896.pdf .
*
Vingrošana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — līdztekas vīriešiem

**Līdztekas vīriešiem** bija viena no astoņām vingrošanas disciplīnām, kas bija iekļautas 1896. gada vasaras olimpisko spēļu programmā. Līdztekas bija sporta vingrošanas disciplīna.

Sacensības uz līdztekām tika aizvadītas 10. aprīlī un tās notika Panatinaiko stadionā. Tajās startēja 18 sportisti no 6 valstīm.

Par pirmo olimpisko čempionu līdztekās vīriešiem kļuva Vācijas sportists Alfrēds Flatovs. Savukārt sudraba medaļu izcīnīja Šveices sportists Luijs Cuters. Bronzas medaļa netika pasniegta.

Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu; Spēļu laikā uzvarētājiem tika piešķirta sudraba medaļa, bet turpmākās vietas netika apbalvotas.

## Kalendārs

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Pārstāvētās valstis un sportisti
### Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites
*  (Digitally available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/1896/1896.pdf )
*  (Excerpt available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/Mallon/1896.pdf )
*
Henjana

**Henjana** (, ) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Ķīnas vidienē, Hunaņas provincē. Izvietojusies provinces vidusdaļā pie Sjandzjanas krastos. Robežojas ziemeļos ar Loudi un Sjantaņu, austrumos — ar Džudžou, dienvidos — ar Čeņdžou, rietumos — ar Jundžou un Šaojanu. Ievērojams transporta mezgls, upes osta. Galvenās rūpniecības nozares ir ķīmiskās, lauksaimniecības un kalnrūpniecības mašīnbūve, tekstilrūpniecība, papīra un pārtikas rūpniecība. Attīstīta kalnrūpniecība — iegūst svinu, cinku, alvu un akmeņogles.

## Atsauces

## Ārējās saites