Limonāde

thumbnail|Limonāde
**Limonāde** ir atspirdzinošs dzēriens, kas tradicionāli tiek gatavots no citronu sulas, ūdens un saldinātāja, piemēram, cukura vai medus. Tā ir populāra visā pasaulē, un tās veidi atšķiras atkarībā no reģiona — no dzirkstošajām un dzidrajām versijām, kas iecienītas Eiropā, līdz nefiltrētajām, mākoņainajām limonādēm, kas sastopamas Ziemeļamerikā.

Limonādes bieži saista ar siltām vasaras dienām, sabiedriskiem pasākumiem un tradicionālajiem limonādes stendiem, tādēļ tai ir arī būtiska kultūras nozīme. Dzēriena vēsture sniedzas līdz pat senajiem laikiem, kad citronu dzērieni tika lietoti Senajā Ēģiptē un Vidusjūras reģionā. Laika gaitā limonādes gatavošanas tradīcijas ir attīstījušās, radot daudzveidīgas variācijas, tostarp rozā limonādi, gāzēto limonādi un reģionālus atvasinājumus, piemēram, Itālijas *[[limonata]]*. Mūsdienās limonāde ir universāls un iecienīts dzēriens, kas pielāgojies dažādām gaumēm un tradīcijām.

## Etimoloģija
Vārds "limonāde" cēlies no franču valodas vārda *limonade*, kas sākotnēji apzīmēja citronu sulu vai dzērienu, kas gatavots no citroniem. Savukārt franču vārds *limon* ir atvasināts no latīņu vārda *limonum*, kas nozīmē "citronkoks". Latīņu vārda izcelsme ir saistīta ar arābu vārdu *laymūn*, kas savukārt tika aizgūts no persiešu *limu*, apzīmējot citrusaugļus.

Ar limonādes popularitātes pieaugumu dažādās pasaules valstīs šis termins ieguva lokalizētas formas. Piemēram, itāļu valodā tā tiek dēvēta par *limonata*, spāņu valodā — *limonada*, angļu valodā — *lemonade*, vācu valodā dzērienu sauc par *Limonade*. Kaut arī dažādās valodās vārds attiecas uz līdzīgiem citronu dzērieniem, tā nozīme un lietojums var atšķirties, piemēram, Ziemeļamerikā limonāde apzīmē mājās gatavotu citronu dzērienu bez gāzes, savukārt daudzās Eiropas valstīs tas var attiekties uz gāzētiem dzērieniem ar citronu garšu. Šāda etimoloģiskā un valodnieciskā attīstība atspoguļo limonādes globālo popularitāti un tās adaptāciju dažādās kultūrās.

## Vēsture
Limonādes vēsture aizsākās senajos laikos, kad cilvēki sāka izmantot citronu sulu dzērienu gatavošanai. Pirmās atsauces uz citronu dzērieniem datētas ar 13.-10. gadsimtu pirms mūsu ēras Senajā Ēģiptē, kur citronu sulu sajauca ar cukurniedru sīrupu, lai radītu atsvaidzinošu dzērienu. Viduslaikos citronu dzērieni kļuva populāri arī Vidusjūras reģionā, īpaši arābu pasaulē citrusaugļu audzēšanas un cukura pieejamības dēļ.

Pirmās rakstītās atsauces uz limonādi Eiropā parādījās 17. gadsimtā Francijā, kur limonāde tika raksturota kā dzēriens, kas gatavots no citronu sulas, ūdens un cukura. Šajā laikā limonāde kļuva par iecienītu dzērienu aristokrātijas aprindās, pateicoties tās atsvaidzinošajai garšai un pieejamībai. 17. gadsimta beigās Parīzē tika nodibināta pirmā limonādes pārdevēju ģilde, kas piedāvāja šo dzērienu plašākam sabiedrības lokam.

Industriālajā laikmetā limonāde piedzīvoja strauju izplatību un komercializāciju. 19. gadsimtā tika izgudrotas jaunas tehnoloģijas, kas ļāva masveidā ražot un pildīt limonādi pudelēs. Gāzēšanas tehnoloģijas attīstība padarīja limonādi vēl populārāku, radot dažādas dzēriena versijas, piemēram, dzirkstošo limonādi. Limonāde kļuva par vienu no pirmajiem bezalkoholiskajiem dzērieniem, ko ražoja un izplatīja komerciāli.

Mūsdienās limonāde ir universāls dzēriens, kas sastopams gan kā mājās gatavota klasika, gan rūpnieciski ražots produkts ar dažādām garšām un sastāviem. Tās vēsture atspoguļo cilvēku radošumu un spēju pielāgot tradicionālus dzērienus jaunām tehnoloģijām un mainīgām sabiedrības vajadzībām.

## Veidi
thumbnail|upright=0.9|Mākoņainā limonāde
Limonādēm ir dažādās variācijās, kas atšķiras pēc sastāva, konsistences un ražošanas metodes. Tās veidi pielāgoti dažādu reģionu garšas tradīcijām un patērētāju vēlmēm.

Tradicionālā limonāde ir vienkāršs, tomēr atsvaidzinošs dzēriens, kas gatavots no citronu sulas, ūdens un cukura. Šī limonādes versija ir īpaši populāra mājas apstākļos un tiek uzskatīta par klasisku atsvaidzinošu dzērienu, kas baudāms īpaši siltā laikā.

Dzidrā limonāde ir caurspīdīgs dzēriens, kas populārs dažās Eiropas valstīs, piemēram, Vācijā un Austrijā. Tas parasti ir komerciāli ražots dzēriens, kas bieži satur gāzi un mākslīgas piedevas, lai radītu saldenu un vieglu citronu garšu.

Gāzētā limonāde ir dzēriena versija, kas satur pievienotu ogļskābo gāzi, piešķirot tai vieglu un dzirkstošu tekstūru. Tā ir īpaši populāra rūpnieciskajā ražošanā un tiek piedāvāta dažādās garšās, sākot no klasiskās citronu līdz eksotiskākām kombinācijām. Gāzētā limonāde bieži tiek pasniegta kā alternatīva citiem bezalkoholiskajiem dzērieniem.

Mākoņainā limonāde (*cloudy lemonade*) ir populāra Ziemeļamerikā un dažās Eiropas valstīs. Tās nosaukums radies no izskata — dzēriena necaurspīdīguma, ko rada citronu sulas un cukura maisījums bez filtrēšanas. Šī versija bieži tiek gatavota svaigiem augļiem un mājās, piešķirot tai dabisku un intensīvu garšu.

Rozā limonāde ir variācija, kurai raksturīga sārta krāsa un bieži vien saldāka garša. Tās izcelsme nav pilnībā skaidra, taču pastāv leģendas par tās nejaušu radīšanu, izmantojot dzērienā sarkanas ogas vai citas dabīgas krāsvielas. Mūsdienās rozā limonāde bieži tiek aromatizēta ar zemenēm, avenēm vai citiem augļiem, kas piešķir tai raksturīgo krāsu un garšu.

Šie limonādes veidi atspoguļo dzēriena daudzveidību un tā spēju pielāgoties dažādām kultūrām un gaumēm.

## Atsauces

## Ārējās saites