open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Strūniji

**Strūniji** (*Strunius*) ir onihodveidīgo zivju ģints, kuras pārstāvji dzīvoja augšdevonā. Ģinti 1966. gadā izdalīja vācu paleontologs Hanss Ludolfs Jessens, balstoties uz 1936. gadā Valtera Grosa aprakstīto *Glyptopomus rolandi* no Pļaviņu svītas nogulumiem pie Kokneses (*Cellulosa-Mergel*), kā arī uz jaunu sugu *Strunius walteri*, kuras veselu zivju eksemplāri tika atrasti Vācijā, Reinas apgabalā. Ģints tipveida suga ir *Strunius rolandi*.

## Apraksts
Strūniji bija sīkas zivis garumā līdz 10 cm. *[[Parietale]]* taisnstūrveidīga, *[[postparietale]]* ar paplašinātu aizmugurējo pusi. Abi kauli pārdalīti ar šķērsenisku šuvi. Apakšžoklis ir salīdzinoši īss, aizmugurējā malā augsts, ar izteiktu iedobi aiz stipri izliektās orālās malas parasimfīzajā apgabalā. Priekšējais mediālais paplašinājums uz *[[dentale]]* veido šķērseniski orientētu ovālu spraugu, kurā izvietojas parasimfīzās plātnes pamats. Uz šīs plātnes balstās vairāku augstu, lingvāli izliektu zobu rinda, gar kuru no abām pusēm stiepjas mazāku zobu rindas. Rezultātā katram lielajam zobam no abām pusēm izvietojas mazāki zobi. Fosilā stāvoklī bieži vien ir sastopami šie trīs zobi vai centrālais zobs ar malējo zobu pamatnēm arī tad, kad parasimfīzā plātne fosilizācijas gaitā jau ir sairusi. Simfīzs ir neliels. Apakšžoklim ir divas *[[infradentalia]]*, no kurām aizmugurējā ir īsa. Priekšējais infradentālais flangs ir īss un plats, un sakļaujas ar savu pāri, veidojot dziļu ventrālo lingvālo nišu (*S. walteri*). Mandibulārais sensorais kanāls iet gar žokļa ventrālo malu. Lielie parasimfīzie zobi šķērsgriezumā ir apaļīgi, ar lielu pulpas dobumu, un pamatnē nav krokoti. *[[Operculum]]* un *[[suboperculum]]* ir nelieli, veido apaļīgi-trīsstūrveidīgu žaunu vāku, kura šaurais aizmugurējais stūris, veidots no *suboperculum*, uzguļ uz *[[cleithrum]]* augšupejošo atzaru. Sānu gularia apakšējā malā ir plati. *[[Maxillare]]* ir ar platu storbiālu porciju, dziļi pārsedzošu apakšžokli, ieskaitot aizmugurējā *[[infradentale]]* augšējo pusi. Interklavikulas nav. *Cleithrum* ir ar stipri kaudāli izbīdītu apakšējo malu, ar neattīstītu horizontālo, kā arī augstu un šauru vertikālo atzaru. *[[Clavicula]]* ir ar īsu priekšējo atzaru un salīdzinoši augstu vertikālo atzaru, kas veido galvaskausa sānu virsmu. Zvīņas ir apaļīgas, plānas, bez kosmīna. Ornamentējumu veido tievi kaula ķīlīši un smalki pauguriņi; vietām (uz segkauliem) var saglabāties kosmīna parketa paliekas.

## Atsauces
Onihodi

**Onihodi** (*Onychodus*) ir onihodveidīgo zivju ģints, kuras pārstāvji dzīvoja augšdevonā. Ģinti 1857. gadā izveidoja amerikāņu paleontologs Džons Strongs Ņūberijs, aprakstot jauno sugu *Onychodus sigmoides* no ASV Ņujorkas štata vidusdevona nogulumiem. Šī ģints bija izplatīta Ziemeļamerikā, Eiropā un Austrālijā. Ģints tipveida suga ir *Onychodus sigmoides* Newberry, 1857.

## Apraksts
Šīs zivis, garumā no 0,5 līdz 2 m bija plēsēji-vajātāji ar spēcīgu, garu ķermeni. *[[Parietale]]* un *[[postparietale]]* ir taisnstūrveida forma un var saplūst vienā plātnē ar vienu pārkaulošanās centru. Apakšžoklis ir garš un zems, ar noapaļotu priekšējo un nedaudz ieliektu orālo malu. *[[Dentale]]* priekšējais gals ir mediāli biezāks ar nelielu pazeminājumu, un balsta simfīzo loku ar garu, atpakaļ atliektu, reizēm harpūnveidīgu, zobu rindu, gar kuru malām var atrasties sīki zobi (sīkāki kā strūnijiem). Lielo simfīzo zobu skaits variē sugu līmenī (parasti ne vairāk par 9). Simfīzs ir salīdzinoši liels. Apakšžoklim ir viens garš *[[infradentale]]*. Priekšējais infradentālais flangs ir vidēji attīstīts un garš. Mandibulārais sensoru kanāls iet *infradentale* vidējā daļā. Lielie zobi šķērsgriezumā ir gareniski-ovāli, ar lielu pulpāro dobumu un ar vāji krokotu pamatni. Žaunu vāks ir stūraini-ovālas formas. *[[Suboperculum]]* nesaskaras ar plecu joslu. Sānu *[[gularia]]* ir izstiepta forma. *[[Maxillare]]* nedaudz pazeminās uz priekšējo malu, aizmugurē pārklājot *dentale*.

## Sistemātika
* ģints: ***Onychodus***
:* suga: *[[Onychodus eriensis]]* Mann, 2017
:* suga: *[[Onychodus jaekeli]]* Gross, 1933
:* suga: *[[Onychodus jandemarrai]]* Andrews et al., 2006
:* suga: *[[Onychodus remotus]]* Obruchev, 1955
:* suga: *[[Onychodus sigmoides]]* Newberry, 1857
:* suga: *[[Onychodus yassensis]]* Lindley, 2002

## Atsauces
Lagranda

**Lagranda** () vai **Čisasibi** (, *Cisâsîpî* — ‘Lielā upe’) ir upe Kanādas austrumos, Kvebekas provincē. Plūst Labradoras pussalas rietumos no Ničikuna ezera pussalas vidienē līdz Džeimsa līcim Hudzona līča dienvidos. Lagrandas upe ir galvenais ūdens resurs hidroenerģētiskajā Džeimsa līča projektā, kura ietvaros upes baseinā uzbūvētas vairākas hidroelektrostacijas ar kopējo jaudu . Vienīgā pastāvīgi apdzīvotā vieta krastos ir Čisasibi pie ietekas Džeimsa līcī.

## Ģeogrāfija
Upe sākas no Ničikuna ezera uz plakankalnes Labradoras pussalas vidienē. Plūst rietumu virzienā caur daudziem dabīgiem ezeriem un mākslīgām ūdenskrātuvēm. Lielākās pietekas ir Sakami (kreisā) un Laforža (labā). Upes dabīgais baseins sākotnēji bija , bet pēc Kaniapisko un Īstmeinas novirzīšanas uz Lagrandi, tās baseins ir palielinājies līdz .

## Hidroenerģētika
Kopš 1974. gada upes baseinā ir īstenots hidroenerģētiskais Džeimsa līča projekts, kura ietvaros Lagrandā un tās pietekās uzbūvētas deviņas hidroelektrostacijas, kā arī uz Lagrandu novirzītas Kaniapisko augštece sākot no Kaniapisko ūdenskrātuves un Īstmeina sākot no Opinakas ūdenskrātuves. Darbojošās un būvējamās hidroelektrostacijas:
* *La Grande-1* Lagrandas upē, atvērta 1995. gadā, aizsprosta augstums 25 m, jauda 1436 MW;
* *Robert-Bourassa* Lagrandas upē, atvērta 1981. gadā, aizsprosta augstums 162 m, jauda 5616 MW;
** *La Grande-2-A* Lagrandas upē, atvērta 1992. gadā, aizsprosta augstums 162 m, jauda 2106 MW;
* *La Grande-3* Lagrandas upē, atvērta 1984. gadā, aizsprosta augstums 79 m, jauda 2418 MW;
* *La Grande-4* Lagrandas upē, atvērta 1986. gadā, aizsprosta augstums 125 m, jauda 2779 MW;
* *Laforge-1* Laforžas upē, atvērta 1994. gadā, aizsprosta augstums 57 m, jauda 878 MW;
* *Laforge-2* Laforžas upē, atvērta 1996. gadā, aizsprosta augstums 27 m, jauda 319 MW;
* *Brisay* Kaniapisko upē, atvērta 1993. gadā, aizsprosta augstums 37 m, jauda 469 MW;
* *Eastmain-1* Īstmeinas upē, atvērta 2006. gadā, aizsprosta augstums 63 m, jauda 507 MW;
** *Eastmain-1* Īstmeinas upē, atvērta 2012. gadā, aizsprosta augstums 63 m, jauda 768 MW;
* *Sarcelle* Īstmeinas upē, būvniecības stadijā, aizsprosta augstums 16 m, jauda 150 MW.

## Atsauces

## Ārējās saites
LCVP klases desanta kuteris

** LCVP klases desanta kuteris** ( — "desanta laiva, personālam un aprīkojumam") arī Higinsa laiva — desanta kuģa veids, ko izmanto ASV Jūras spēku desanta spēki, lai transportētu aprīkojumu un jūras kājniekus no desanta kuģiem uz krastu.

LCVP ir visvairāk masveidā saražotais desantkuģu veids ASV flotes vēsturē. Kopā ASV flotei tika uzbūvēti 23 358 kuteri. Vēl 2366 laivas tika uzbūvētas kā daļa no Lendlīzes programmas.

LCVP kuterim ir priekšgala rampa desanta kravu iekraušanai/izkraušanai un tās spēj nogādāt līdz 36 karavīriem vai 1 armijas transportlīdzekli vai līdz 3,7 tonnām kravas 1 braucienā no desanta kuģa uz krastu.

## Radīšanas un izmantošanas vēsture
Otrā pasaules kara laikā kļuva skaidrs, ka neaprīkotā piekrastē amfībijas uzbrukumu veiksmīgai norisei ir jāizmanto nelielas seklas iegrimes laivas ar aizsargātām dzenskrūvēm, kas varētu noenkuroties tuvu pie krasta līnijas, ātri izkraut karaspēku, tehniku, apgriezties un doties atpakaļ atklātā jūrā. Kuterim bija nepieciešama arī rampa, lai desantnieki nevarētu lēkt no peldlīdzekļa sāniem ūdenī. Tādu laivu ieteica Ņūorleānas uzņēmējs Endrū Higinss, kura uzņēmums Dienvidluiziānas purvos uzbūvēja īpašas laivas naftas pētniekiem. Saņēmis līgumu par kuteru būvniecību, Higinss ātri noorganizēja to masveida ražošanu, kurā strādāja līdz 30 tūkstošiem strādnieku.

"Higinsa laivā", kā to neoficiāli sāka dēvēt, bija iespējams transportēt trīsdesmit sešu vīru lielu vadu vai desmit karavīrus un džipu. Tas kļuva par visplašāk izmantoto desantkuģu veidu, ko izmantoja ASV Armija.

ASV jūras kājnieku korpusa ģenerālis Holands Smits, kurš vadīja desanta operācijas Klusajā okeānā, rakstīja, ka Higinsa laiva "padarīja vairāk, lai uzvarētu Klusajā okeānā, nekā jebkura cita militārās tehnikas vienība". Sabiedroto spēku virspavēlnieks Eiropā Dvaits Eizenhauers nosauca Endrū Higinsu par "cilvēku, kurš uzvarēja karā mūsu labā", jo bez viņa laivām "visa kara stratēģija būtu savādāka.
[thumb|Higinsa laiva [Nacionālais Otrā pasaules kara Muzejs|Nacionālā Otrā pasaules kara Muzeja ekspozīcijā]]

## Attēlojums populārajā kultūrā
1956. gada filma *[[Away All Boats]]* parāda Higinsa laivu lomu pludmales desanta operācijās. Tāda paša nosaukuma romānu uzrakstīja bijušais jūras kara flotes virsnieks, kurš dienēja uz uzbrukuma transporta un sniedz detalizētu informāciju par to izmantošanu.

Šo kuteru izmantošana D-dienas iebrukuma laikā Normandijā ir parādīta spēlfilmās "Visgarākā diena" un "Glābjot ierindnieku Raienu". Laivas tika izmantotas arī ainā 1985. gada filmā "Iebrukums ASV", kur parādīts komunistu partizānu desants Floridas pludmalē.

## Audiovizuālās norādes
* LCVP HIGGINS BOAT 1944 U.S. NAVY LANDING CRAFT TRAINING FILM 29784

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Ships of the U.S. Navy, 1940—1945'': LCVP
* ''History of U.S. Marine Corps Operations in World War II Volume I'' Chapter 3: "Development of Landing Craft"
* USS ''Rankin'' (AKA-103): LCVP
* USS LST 494 Higgins Boats 
* Higgins Industries Motor Torpedo Boat Diagram Collection  in the LOUISiana Digital Library
*  Photos of early testing of Higgins's first landing boats.
Al-Rayyan SC

***Al-Rayyan Sports Club*** () ir profesionāls Kataras futbola klubs no Raijānas, kas piedalās valsts augstākajā futbola līgā jeb Kataras Zvaigžņu līgā. Klubam ir arī komandas telpu futbolā, basketbolā, volejbolā, rokasbumbā, vieglatlētikā, galda tenisā un peldēšanā.

Klubs tika dibināts 1967. gadā. Tas savas mājas spēles aizvada Amada bin Ali stadionā, kurā ir 40 740 skatītāju vietas. Klubs ir astoņas reizes uzvarējis valsts augstākajā futbola līgā.

## Sasniegumi
* **Kataras Zvaigžņu līga**
** **Uzvarētāji (8):** 1975—76, 1977—78, 1981—82, 1983—84, 1985—86, 1989—90, 1994—95, 2015—16
* **Kataras Emīra kauss**
** **Uzvarētāji (6):** 1998—99, 2003—04, 2005—06, 2010, 2011, 2013
* **Kataras kauss**
** **Uzvarētāji (4):** 1995, 1996, 2001, 2012
* **Šeika Jasima kauss**
** **Uzvarētāji (5):** 1992, 2000, 2012, 2013, 2018

## Ārējās saites
*
Sergejs Mavrodi

**Sergejs Mavrodi** (; dzimis  Maskavā, PSRS, miris  Maskavā, Krievijā) bija vairāku finanšu piramīdu shēmu dibinātājs, politiķis un rakstnieks. Pazīstams kā kompānijas MMM radītājs, kas tiek uzskatīta par klasisko un lielāko finanšu piramīdas shēmu Krievijā.

2003. gadā Mavrodi tika notiesāts par krāpšanu lielā apmērā.

No 1994. līdz 1995. gadam viņš bija Krievijas Valsts domes deputāts un izveidoja Tautas kapitāla partiju un partiju  Ukrainā.

2018. gada 26. martā Sergejam Mavrodi kļuva slikti autobusu pieturā Maskavā, sūdzoties par vājumu un sāpēm sirdī. Garāmgājējs izsauca ātro palīdzību. Vēlā naktī ārsti nogādāja Mavrodi Maskavas 67. pilsētas slimnīcā, kur viņš nomira no sirdslēkmes.

Pēc viņa nāves 2018. gada maijā Sergeja Mavrodi oficiālajā Twitter lapā parādījās jauni ieraksti, kuros tika piedāvāts apmainīt vecās MMM akcijas pret jaunām un paziņots par jaunu biroju atvēršanu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Plūme

thumb|Zilas plūmes
**Plūme** ir plūmju apakšģints (*Prunus subg. Prunus*) augļi, kas pēc morfoloģiskās klasifikācijas ir kauleņi. Plūmju koki tiek kultivēti jau tūkstošiem gadu. Pasaulē vislielākais plūmju audzētājs ir Ķīna, kam seko Rumānija un Serbija.

Par plūmi dažreiz tiek saukti plūmju koki, tostarp, Latvijā audzētā mājas plūme (*Prunus domestica*).

## Vēsture
Iespējams plūmes ir viens no vissenāk domesticētajiem augļu veidiem. Trīs visbiežāk kultivācijā audzētās plūmju sugas nav sastopamas savvaļā vai ir sastopamas tikai cilvēku apmetņu tuvumā: par mājas plūmes (*Prunus domestica*) izcelsmes vietu tiek uzskatīta Austrumeiropa un Kaukāza kalni, savukārt *Prunus salicina* un Prunus simonii sugām izcelsmes vieta ir Ķīna. Plūmju augļu paliekas ir atrastas neolīta laikmeta apmetņu arheoloģiskajos izrakumos kopā ar olīvām, vīnogām un vīģēm.

## Apraksts
Plūmju sugas ir ļoti daudzveidīgas. Komerciāli audzētie plūmju koki ir vidēji lieli, tiem parasti tiek apgriezti vainagi, lai tie nepārsniegtu 5—6 metru augstumu. Kokam ir vidēja izturība. Bez apgriešanas koki var sasniegt 12 metru augstumu un izvērsties 10 metru platumā. Plūmju koki zied dažādos mēnešos dažādās pasaules daļās; piemēram, aptuveni janvārī Taivānā un aprīļa sākumā Apvienotajā Karalistē.

Augļi parasti ir vidēja izmēra, 2—7 centimetru diametrā, lodveida līdz ovāli. Plūme ir kaulenis — sulīgā un stingrā augļapvalka iekšpusē ir viena sēkla, kuru ieskauj ciets sēklapvalks. Augļa miza ir gluda, dabīgi vaskaina. Atkarībā no sugas vai šķirnes, augļu miza var būt dažādās krāsās — zilā, violetā, sarkanā, u.c. krāsās.

## Atsauces
Eiropas Parlamenta vēlēšanas Latvijā

**Eiropas Parlamenta vēlēšanas Latvijā** notiek reizi piecos gados. Tās Latvijā organizē Centrālā vēlēšanu komisija.

## Rezultāti Eiropas Parlamenta vēlēšanās Latvijā

## Skatīt arī
* Centrālā vēlēšanu komisija
* Referendumu saraksts Latvijā

## Ārējās saites
* Centrālā Vēlēšanu komisija
Masveida saindēšanās ar metanolu Krievijā (2023)

**Masveida saindēšanās ar metanolu Krievijā** notika no 3. jūnija līdz 5. jūnijam 2023. gadā, vairāku Krievijas Federācijas reģionu iedzīvotājiem lietojot alkoholiskos dzērienus ar zīmolu "*Mister Sidr*", kuros bija bīstams metanola un etilbutirāta daudzums.

Saindēšanās rezultātā miruši 47 cilvēki, bet kopumā no saindēšanās cieta 106 cilvēki.

Dzēriena pagatavošanai ticis nozagts bīstams šķidrums no Iekšlietu ministrijas noliktavas. Šī šķidruma partija kopš 2012. gada glabājās Krievijas Iekšlietu ministrijas Ekonomikas un dienesta atbalsta centra noliktavā Samaras apgabalā pēc tam, kad tā tika konfiscēta vienas no pārbaudēm laikā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Viengadīgi augi

[thumb|[Sējas zirņi (*Pisum sativum*) ir viengadīgi augi]]

**Viengadīgi augi** ir augi, kas, atšķirībā no daudzgadīgiem un divgadīgiem augiem, vienas augšanas sezonas laikā izdzīvo pilnu dzīves ciklu. Augu augšanas sezonas ilgums un tai atbilstošie gadalaiki atšķiras atkarībā no ģeogrāfiskās atrašanās vietas un var neatbilst tradicionālajam četru gadalaiku sadalījumiem.

Latvijā viengadīgajiem augiem augšanas periods parasti ir no pavasara līdz rudenim (vai agrai ziemai) — pavasarī augs attīstās no sēklām, zied, veido augļus ar sēklām un pēc tam atmirst.

## Atsauces

## Ārējās saites
Krievu valoda Ukrainā

[thumb|Iedzīvotāju īpatsvars, kuri norādīja, ka mājās runā [Krievu valoda|krievu valodā, saskaņā ar *Reiting* socioloģiskā dienesta 2019. gada 6. septembrī — 10. oktobrī reģionālajos centros veiktās aptaujas datiem. Doneckas un Luhanskas apgabalu neokupētajās daļās aptauja tika veikta Mariupolē un Siverskodoneckā. Tika iekļauti arī cilvēki, kuri runā abās valodās]]
**Krievu valoda Ukrainā** () ir viena no divām visplašāk lietotajām valodām Ukrainā. 2001. gada tautas skaitīšanā 29,6 % iedzīvotāju, tostarp 14,8 % ukraiņu norādīja, ka krievu valoda ir viņu dzimtā valoda.

Krievu valodai Ukrainā nav valsts valodas statusa, taču no 2012. līdz 2018. gadam tā bija oficiālā valoda dienvidu un austrumu reģionos.

Socioloģiskās grupas "Rating" 2022. gada martā veiktajā aptaujā noskaidrojās, ka 83% Ukrainas kontrolētās teritorijas iedzīvotāju uzskata, ka ukraiņu valodai jābūt vienīgajai valsts valodai Ukrainā. Šis viedoklis dominē visos makroreģionos, vecuma un valodas grupās. No otras puses, pirms kara gandrīz ceturtā daļa Ukrainas iedzīvotāju atbalstīja valsts valodas statusa piešķiršanu krievu valodai, bet 2022. gadā to atbalstīja tikai 7 % no aptaujātajiem. Miera laikā krievu valodu tradicionāli atbalstīja dienvidu un austrumu iedzīvotāji. Taču pat šajos reģionos tikai trešdaļa no viņiem bija par to, un pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma viņu skaits samazinājās gandrīz uz pusi.

Saskaņā ar "Rating" 2023. gada 16.–20. augustā veiktās aptaujas datiem, gandrīz 60% aptaujāto mājās parasti runā ukraiņu valodā, aptuveni 30 % — ukraiņu un krievu valodā, tikai 9 % — krievu valodā. Kopš 2022. gada marta krievu valodas lietošana ikdienā ir jūtami samazinājusies. Dzimtā valoda 82 % respondentu ir ukraiņu valoda, bet 16 % respondentu dzimtā valoda ir krievu valoda. Pārvietotās personas un bēgļi, kas dzīvo ārvalstīs, biežāk saziņai izmanto abas valodas vai runā krievu valodā. Tomēr vairāk nekā 70 % iekšzemē pārvietoto personu un bēgļu par savu dzimto valodu uzskata ukraiņu valodu.

## Skatīt arī

* Ukrainas pārkrievošana

## Atsauces

## Ārējās saites
Krievu valoda Baltkrievijā

thumb|Iedzīvotāju īpatsvars rajonos un pilsētās, kuri norādījuši, ka mājās parasti runā krievu valodā (2009)
**Krievu valoda Baltkrievijā** () ir viena no divām valsts valodām, par kuru tā kļuva pēc 1995. gada referenduma, kurā 83,3 % dalībnieki nobalsoja par valsts valodas statusa piešķiršanu krievu valodai.

Pēc valsts valodas statusa piešķiršanas krievu valoda sāka izspiest baltkrievu valodu no visām Baltkrievijas sabiedriskās dzīves jomām, sākot no izglītības un plašsaziņas līdzekļiem un beidzot ar tās lietošanu oficiālajā lietvedībā. Krievu valodā tiek izdota ievērojama daļa (cenas ziņā pieejamās mazumtirdzniecības) daiļliteratūras, zinātniskās, tehniskās un populārās literatūras, kas padara to par spēcīgāku konkurentu baltkrievu valodai. Līdz ar to, UNESCO baltkrievu valodu klasificē kā "neaizsargātu valodu".

Saskaņā ar 2009. gadā veiktās aptaujas datiem 72% Baltkrievijas iedzīvotāju krievu valoda ir galvenā ikdienā lietotā valoda. Atbildot uz jautājumu "Kura valoda jums ir tuvāka, dzimtā, neatkarīgi no tās zināšanu pakāpes?", 69,5 % respondentu nosauca krievu valodu.

## Baltkrievijas pārkrievošana

Vēsturiski Baltkrievija ir bijusi pakļauta spēcīgai pārkrievošanai, kas turpinās līdz pat mūsdienām. Pašlaik lielākā daļa baltkrievu vairs vispār nelieto baltkrievu valodu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Krievu valoda Izraēlā

[thumb|Informācijas izkārtne pie Iekšlietu ministrijas [Haifa|Haifā. No augšas uz leju: ivrits, arābu, angļu un krievu valodā]]
**Krievu valoda Izraēlā** ir viena no visplašāk lietotajām valodām valstī, jo īpaši to iedzīvotāju vidū, kas atgriezušies no bijušās Padomju Savienības.

Pirmo reizi krievu valoda Palestīnā kļuva pamanāma 19. gadsimtā, kad Krievijas Impērijas ģeopolitikas ietvaros tā sāka šeit būvēt Maskavas patriarhāta pareizticīgo tempļus un klosterus. 19. gadsimta beigās no Krievijas un tai piederošās Polijas sākās ebreju izceļošana uz Palestīnu, daļa no kuriem pārvaldīja krievu valodu.

PSRS laikā izbraukšana no tās bija stipri ierobežota. Tikai pēc pārbūves sākuma, no 1989. gada Izraēlā ieradās vairāk nekā 1 miljons imigrantu, no kuriem lielākajai daļai krievu valoda ir dzimtā vai vismaz otrā valoda. Liela daļa no tiem nebija ebreji pēc reliģiskajiem halahas likumiem — 2005. gadā tādu skaits sasniedza 50%. 2022. gadā aptuveni 15 % jeb 1,3 mlj Izraēlas iedzīvotāju bija krievvalodīgie. Lielais krievvalodīgo skaits apgrūtina viņu integrāciju Izraēlas sabiedrībā. "Krievu geto" rajonos, kā dažkārt sauc Ašdodas un citu pilsētu rajonus ar krievvalodīgo iedzīvotāju vairākumu, iespējams iztikt bez valsts valodas. Vietējie iedzīvotāji šos rajonus centās atstāt, tajos arī vēl tagad, kad situācija sāk izlīdzināties, ir nelabvēlīga sociālā un kriminālā situācija.

Izraēlas parlamentā krievvalodīgās diasporas partijas vairākkārt ierosinājušas piešķirt krievu valodai oficiālu statusu valstī, taču vairākums šos priekšlikumus vienmēr noraidījis. Neraugoties uz to, valsts iestādes parasti sniedz informāciju ne tikai oficiāli atzītajās valodās — ivritā, arābu un neoficiālajā, bet plaši lietotajā angļu, bet arī krievu un amharu valodās. Krievu valoda tiek mācīta daļā Izraēlas skolu kā svešvaloda, un izglītība tikai ivritā lielā mērā palīdz integrēt sabiedrībā jauno paaudzi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Katolicisms Latvijā

[thumb|[Aglonas bazilika]]
**[[Katolicisms]] [[Latvija|Latvijā]]** ir otrā lielākā kristīgā konfesija valstī. Tā ir daļa no pasaules Katoļu baznīcas, kuru vada pāvests.

2004. gadā Latvijā bija reģistrējušies aptuveni 430 000 Romas katoļticīgo 250 draudzēs, kas sadalītas četrās diecēzēs: Rīgas arhidiecēzē (arhibīskaps — metropolīts Zbigņevs Stankevičs), Rēzeknes—Aglonas diecēzē (bīskaps Jānis Bulis), Jelgavas diecēzē (bīskaps Edvards Pavlovskis) un Liepājas diecēzē (bīskaps Viktors Stulpins).

Latvijā darbojas pieci klosteri un vairākas katoļu mācību iestādes, piemēram, Laterāna Pontifikālās universitātes filiāles: Rīgas Teoloģijas institūts, kurā mācās nākamie priesteri, un Rīgas Augstākais reliģijas zinātņu institūts.

## Vēsture

Latvijas teritorijas iedzīvotāji ar rietumu kristietību sastapās 12. gadsimtā, kad Lībekas pilsētas Zēgebergas abatijas kanoniķis, augustīniešu mūks Meinards kristīja Daugavgrīvas un Ikšķiles lībiešus. 1186. gadā Brēmenes arhibīskaps Hartvigs II viņu iesvētīja par pirmo Livonijas bīskapu.

## Ārējās saites

## Skatīt arī
* Latvijas iedzīvotāji
Nils Toms Puriņš

**Nils Toms Puriņš** (dzimis  Jūrmalā) ir latviešu futbolists, vārtsargs. Pašlaik pārstāv Latvijas Virslīgas klubu SK Super Nova, kuram izīrēts no Riga FC kluba. 

## Karjera
Ar futbolu sācis nodarboties "Skonto" akadēmijā. Vēlāk spēlēja FK Jelgava dublieru komandā. 2018. gadā pievienojās Riga FC. Latvijas Virslīgā debitēja  pret FK Ventspils. Vairākas sezonas bija komandas rezerves vārtsargs, 2022. gada sezonā nostiprinājās kluba pamatvārtsarga pozīcijā, aizvadot Virslīgā 20 spēles. Zaudējot pamatvārtsarga statusu, 2025. gada augustā izīrēts SK Super Nova.

Spēlējis dažādu vecumu Latvijas jauniešu izlasēs. Pirmo reizi uz Latvijas izlasi izsaukts 2022. gada novembrī. Latvijas izlasē debitēja  2024. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Turciju.

## Sasniegumi
**Riga FC**
* Latvijas čempions — 3 (2018, 2019, 2020)

## Atsauces

## Ārējās saites
Džeimsa līcis

**Džeimsa līcis** (, ) vai **Vinipeks** (, *Wînipekw* — ‘Netīrais ūdens’) ir sekls Hudzona līcim piederīgs līcis Kanādas vidienē. Līča krastos atrodas Ontārio un Kvebekas provinces, bet līča akvatorija un salas ietilpst Nunavutas teritorijā. Līcis izstiepts ziemeļu—dienvidu virzienā  garumā, tā platums līdz . Ieplūst vairākas upes, no kurām lielākās ir Lagranda austrumu krastā un Mūsa dienvidu krastā. Līcī vairākas salas, no kurām lielākās ir Akimiski, Čārltona un Tvinailendsas.

Līcis izveidojies pēdējā ledus laikmeta beigās pirms aptuveni 8000 gadiem, atkāpjoties ledājiem. Ezera krastus apdzīvo krī indiāņi. Tiek uzskatīts, ka pirmais no eiropiešiem līci apmeklējis angļu kuģotājs Henrijs Hadsons 1610. gadā. Džeimsa līcis nosaukts par godu velsiešu kapteinim Tomasam Džeimsam (*Thomas James*), kurš pētījis šo apvidu 1630.—1631. gadā.

Līča krasti mazapdzīvoti, lielākā apdzīvotā vieta ir krī ciemats Čisasibi Lagrandas grīvā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Alus darīšana

thumb|16. gadsimta vācu aldari
**Alus darīšana** jeb **brūvēšana** ir alus gatavošana, ūdenī vārot miežus vai cita veida labību un iegūto šķīdumu saraudzējot ar raugu. Laika gaitā alus darīšana no amatniecības kļuvusi par pārtikas rūpniecības nozari.

Jau agrīnajos viduslaikos Eiropā, galvenokārt klosteros, alus darīšana tika veikta profesionāli, attīstot to tā tehnoloģiju, jo īpaši sākot izmantot apiņus kā konservantu. Alu parasti darīja ziemeļu reģionos, kur klimatiskie apstākļi neļāva audzēt vīnogas. Lai nezaudētu naudu, daudziem aldariem nācās ražot arī sidru, jo saimnieciskās izaugsmes periodos patērētāji pārgāja uz vīnu.

## Ārējās saites
Feita Kipjegona

**Feita Čepngetiča Kipjegona** (; dzimusi ) ir Kenijas vieglatlēte, vidējo distanču skrējēja, kas specializējas 1500 metru distancē, startē arī garo distanču skriešanā. Trīskārtēja olimpiskā čempione 1500 metros, kā arī pasaules rekordiste 1500 m un jūdzes distancē (bijusi rekordiste arī 5000 m distancē, bet 3000 m distancē viņai pieder visu laiku otrais ātrākais skrējiens).

## Karjera
F. Kipjegona ir trīskārtēja olimpiskā čempione. Viņa izcīnīja zelta medaļas 1500 metru skrējienā  Riodežaneiro, 2020. gada spēlēs Tokijā, kur uzstādīja olimpisko rekordu (3:53,11), kā arī 2024. gada spēlēs Parīzē, vēlreiz labojot olimpisko rekordu (3:51,29). Šajā distancē izcīnījusi arī četras Pasaules čempionāta zelta medaļas (2017. gadā Londonā, 2022. gadā Jūdžīnā, 2023. gadā Budapeštā un 2025. gadā Tokijā) un divas sudraba godalgas (2015, 2019). 2023. gada Pasaules čempionātā uzvarēja arī 5000 metru distancē, bet 2025. gadā šajā distancē ieguva sudraba medaļu. Uzvarējusi 2014. gada Nāciju Sadraudzības spēlēs 1500 metru distancē.

 Dimanta līgas posmā Florencē laboja pasaules rekordu 1500 metros, veicot distanci 3 minūtēs un 49,11 sekundēs. Pēc nedēļas Dimanta līgas sacensībās Parīzē sasniedza pasaules rekordu arī 5000 metru distancē (14 minūtes un 5,20 sekundes).  Dimanta līgas posmā Monako laboja pasaules rekordu trešajā distancē vienas sezonas laikā, jūdzes skrējienā veicot distanci četrās minūtēs un 7,64 sekundēs.  Dimanta līgas posmā Parīzē laboja sev piederošo pasaules rekordu 1500 metros, sasniedzot rezultātu 3 minūtes un 49,04 sekundes.  Dimanta līgas posmā Jūdžīnā viņa vēlreiz laboja sev piederošo pasaules rekordu 1500 m distancē (3:48,68).

Divas reizes atzīta par Kenijas gada sportisti (2021, 2022).

## Atsauces

## Ārējās saites
Džozefs Lousijs

**Džozefs Voltons Lousijs III** (, dzimis , miris ) bija amerikāņu kino un teātra režisors, producents un scenārists.

## Biogrāfija
Savu karjeru 1930. gados sācis kā teātra režisors Brodvejā. Savu pirmo filmu, politisko alegoriju *[[The Boy with Green Hair]]*, režisējis 1947. gadā. 1951. gadā iznāca Lousija režisētā filma "M", kas ir rīmeiks Friča Langa tāda paša nosaukuma filmai. Savu politisko uzskatu dēļ, makartisma laikā viņu iekļāva Holivudas melnajā sarakstā.

1953. gadā Lousijs pārcēlās dzīvot uz Londonu. Savu pirmo režisēto britu filmu, *[[film noir]]* krimināltrilleri *[[The Sleeping Tiger]]* (1954), veidojis ar pseidonīmu Viktors Hanberijs, jo arī filmas galvenās lomas atveidotāji baidījās tikt iekļauti Holivudas melnajā sarakstā.

1960. gados Lousijs uzsāka sadarbību ar scenāristu Haroldu Pinteru. Lousijs bija režisors trīs filmām, kurām scenārija autors bija Pinters: *[[The Servant]]* (1963), *[[Accident]]* (1967) un *[[The Go-Between]]* (1971). *The Servant* saņēma trīs BAFTA kino balvas, *Accident* saņēma *Grand Prix Spécial du Jury* balvu 1967. gada Kannu kinofestivālā, savukārt *The Go-Between* saņēma 1971. gadā saņēma Zelta palmas zaru. Tāpatās bijis režisors spiegu komēdijai *[[Modesty Blaise]]* (1966).

1970. gadā iznāca Lousija režisētā spraiga sižeta filma *[[Figures in a Landscape]]* ar Robertu Šovu un Malkolmu Makdauelu galvenajās lomās. Režisējis arī biogrāfisko filmu ''Galileo'' (1975). Vienu no savām atpazīstamākajām filmām, mistisko drāmu "Misters Kleins" (1976), uzņēmis franču valodā un ar Alēnu Delonu galvenajā lomā.

Savas karjeras beigu posmā filmējis filmas *[[Don Giovanni]]* (1979), *[[La Truite]]* (1982) un *[[Steaming]]* (1985).

## Atsauces

## Ārējās saites
The Servant

***The Servant*** ir 1963. gada Apvienotās Karalistes drāmas filma, kuras režisors ir Džozefs Lousijs, bet scenārija autors Harolds Pinters. Filmā galvenās lomas atveido Dērks Bogards, Sāra Mailsa, Džeimss Fokss un Vendija Kreiga. Filma balstīta uz Roberta Mogema 1948. gada tāda paša nosaukuma noveli.

Filma stāsta par bagātu jaunu vīrieti Toniju, kurš pieņem darbā kalpu Hugo, kuram ir slēpti nolūki. Filma ir kritika par sociālajām klasēm un varas samaitājošo ietekmi.

Filmas *The Servant* pirmizrāde notika . Tā bija pirmā no četrām Lousija filmām, kurām scenāriju sarakstīta Pinters. Filma saņema pozitīvu kritiķu vērtējumu, kā arī vairākas balvas. Par savu tēlojumu, Bogards saņēma BAFTA kino balvu kā "Labākais aktieris galvenajā lomā". 1999. gadā Britu kinoinstitūts *The Servant* nodēvēja par 22. labāko 20. gadsimta britu filmu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sāra Mailsa

**Sāra Mailsa** (, dzimusi ) ir angļu aktrise.

Pazīstama ar lomām tādās filmās kā *[[The Servant]]* (1963), "Fotopalielinājums" (1966), *[[Ryan's Daughter]]* (1970), *[[The Man Who Loved Cat Dancing]]* (1973), *[[White Mischief]]* (1987) un *[[Hope and Glory]]* (1987).

Par tēlojumu filmā *Ryan's Daughter* Mailsu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise galvenajā lomā".

## Ārējās saites
Haifas "Maccabi"

**Haifas "Maccabi"** (; *Moadon HaKaduregel Maccabi Haifa*) ir profesionāls Izraēlas futbola klubs no Haifas, kas pašlaik spēlē Izraēlas Premjerlīgā.

Klubs tika dibināts 1913. gadā un tas savas mājas spēles aizvada *[[Sammy Ofer Stadium]]* stadionā, kurā ir 30 858 skatītāju vietas. Haifas "Maccabi" ir viens no Izraēlas "lielā četrinieka" klubiem, ar kopumā izcīnītiem 15 augstākās līgas tituliem, 6 Izraēlas kausiem un 5 Toto kausiem. 2002–03. gada UEFA Čempionu līgas sezonā tas kļuva par pirmo Izraēlas futbola klubu, kas ir spēlējis Čempionu līgas grupu turnīrā.

## Sasniegumi

* **Izraēlas Premjerlīga**
** **Uzvarētāji (15):** 1983–84, 1984–85, 1988–89, 1990–91, 1993–94, 2000–01, 2001–02, 2003–04, 2004–05, 2005–06, 2008–09, 2010–11, 2020–21, 2021–22, 2022–23
* **Otrā divīzija**
** **Uzvarētāji (4):** 1944–45, 1946–47, 1965–66, 1974–75
* **Izraēlas kauss**
** **Uzvarētāji (6):** 1961–62, 1990–91, 1992–93, 1994–95, 1997–98, 2015–16
* **Toto kauss**
** **Uzvarētāji (5):** 1994, 2002–03, 2005–06, 2007–08, 2021–22
* **Izraēlas Superkauss**
** **Uzvarētāji (4):** 1962, 1985, 1989, 2021

## Ārējās saites

*
Telavivas "Hapoel"

**Telavivas "Hapoel"** (; *Moadon Kaduregel Hapoel Tel Aviv*) ir profesionāls Izraēlas futbola klubs no Telavivas, kas pašlaik spēlē Izraēlas Premjerlīgā.

Klubs tika dibināts 1923. gadā un savas mājas spēles aizvada *[[Bloomfield Stadium]]* stadionā, kurā ir 29 400 skatītāju vietas. Tas ir viens no visveiksmīgākajiem valsts klubiem, ar kopumā izcīnītiem 13 līgas tituliem un 16 Izraēlas kausiem. Tas kļuva par pirmo klubu no Izraēlas, kas uzvarēja Āzijas čempionu kausā.

## Sasniegumi

* **Izraēlas Premjerlīga**
** **Uzvarētāji (13):** 1933–34, 1934–35, 1938–39, 1940, 1943–44, 1956–57, 1965–66, 1968–69, 1980–81, 1985–86, 1987–88, 1999–2000, 2009–10
* **Izraēlas kauss**
** **Uzvarētāji (16):** 1928, 1934, 1937, 1938, 1939, 1944, 1960–61, 1971–72, 1982–83, 1998–99, 1999–2000, 2005–06, 2006–07, 2009–10, 2010–11, 2011–12
* **Toto kauss**
** **Uzvarētāji (1):** 2001–02
* **Izraēlas Superkauss**
** **Uzvarētāji (5):** 1957, 1966, 1969, 1970, 1981

## Ārējās saites

*
Jeruzalemes "Beitar"

**Jeruzalemes "Beitar"** (; *Moadon Kaduregel Beitar Yerushalayim*) ir profesionāls Izraēlas futbola klubs no Jeruzalemes, kas pašlaik spēlē Izraēlas Premjerlīgā.

Klubs tika dibināts 1936. gadā un savas mājas spēles aizvada *[[Teddy Stadium]]* stadionā, kurā ir 31 733 skatītāju vietas. Kluba tradicionālās krāsas ir melns un dzeltens. Klubs ir sešas reizes uzvarējis Izraēlas Premjerlīgā, kā arī ieguvis astoņus Izraēlas kausus. "Beitar" ir viens no valsts visatbalstītākajiem klubiem. Kluba atbalstītāji tiek vainoti rasismā pret arābiem un musulmaņiem. "Beitar" ir vienīgais Izraēlas klubs, kurā nekad nav spēlējuši arābu futbolisti.

## Sasniegumi

* **Izraēlas Premjerlīga**
** **Uzvarētāji (6):** 1986–87, 1992–93, 1996–97, 1997–98, 2006–07, 2007–08\
* **Izraēlas kauss**
** **Uzvarētāji (8):** 1975–76, 1978–79, 1984–85, 1985–86, 1988–89, 2007–08, 2008–09, 2022–23
* **Toto kauss**
** **Uzvarētāji (3):** 1997–98, 2009–10 2019–20
* **Izraēlas Superkauss**
** **Uzvarētāji (2):** 1976, 1986

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Akimiski

**Akimiski** () ir neapdzīvota zema sala Kanādas vidienē. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kikiktālukas reģionam. 29. lielākā Kanādas sala. Nosaukums cēlies no krī valodas *a-ka-mas-ki* — ‘Zeme pāri ūdenim’.

## Ģeogrāfija
Sala atrodas Džeimsa līča rietumos;  platais Akimiski šaurums to šķir no Ontārio piekrastes. Sala zema, tās augstākais punkts 34 m vjl atrodas salas dienvidrietumos. Ainavā dominē tundra, daudz purvu. Piekrastē plaši sēkļi. 2/3 salas rietumu daļu aizņem 1941. gadā izveidotā putniem nozīmīga vieta Akimiski salas putnu rezervāts 3367 km² platībā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* International Map of the World 1:1,000,000 James Bay - Baie James NN-17
Virtuālā pasaule

[thumb|Datorspēle ''[Second Life* ir virtuāla pasaule, kurā spēlētāji var mijiedarboties ar citiem spēlētājiem un veidot pasauli tiem apkārt. ]]
*'Virtuālā pasaule''' ir datorsimulēta telpa, kurā var veidot savus avatārus un mijiedarboties ar citiem lielotājiem. Virtuālā pasaule tiek saukta arī par metaversu.

Virtuālās pasaules reizēm ir tiešsaistes spēles, kurās vienlaicīgi var pievienoties daudz lietotāju un atrasties vienā telpā, tostarp komunicēt viens ar otru reālajā laikā. Simulētās pasaules visbiežāk mēdz būt trīsdimensionālas, bet mēdz būt arī divdimensionālas, kuras ļauj lietotājam apceļot un izpētīt telpas apkārtni un reizēm arī stāstus un uzdevumus tajā.

Cits virtuālo pasauļu veids ir dažādu esošu digitalizētu objektu izpēte. Lietotāji iegrimst virtuālajā muzeju, galeriju un arhīvu pasaulē, kur viņi izjūt sajūtu, ka atrodas faktiskā muzejā, skatoties izstādi reālistiskā veidā. Arhitekti izmanto arī virtuālās pasaules, lai iegūtu reālistisku iespaidu par ēku projektējumu — to struktūru un grīdas plānojumu, mēbelēm, rotājumiem un pat mainīgajām ēnām atkarībā no diennakts laika.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dērks Bogards

**Sers Dērks Bogards** (; dzimis , miris ) bija angļu aktieris, rakstnieks un scenārists. Savā karjerā saņēmis divas BAFTA kino balvas. Piedalījies gan britu, gan Holivudas filmās, kā arī vairākās Eiropas mākslas filmās.

Piecus gadus pavadījis armijā, cīnoties arī Otrajā pasaules karā, kur viņš sasniedza majora pakāpi un saņēma septiņas medaļas. 1950. gados kļuvis par atpazīstamu kinoaktieri, piedaloties vairākās veiksmīgās filmās kā *[[The Blue Lamp]]* (1950) un *[[Doctor]]* filmu sērijā (1954—1963). Divreiz saņēmis BAFTA kino balvu kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā" par filmām *[[The Servant]]* (1963) un ''Darling'' (1965). Lielbritānijā piedalījies arī Džozefa Lousija filmās *[[Victim]]* (1961), *[[Modesty Blaise]]* (1966) un *[[Accident]]* (1967), kā arī Ričarda Atenboro filmā "Pēdējais tilts" (*A Bridge Too Far*, 1977).

Piedalījies arī Lukīno Viskonti filmās "Dievu bojāeja" (*La caduta degli dei*, 1969) un "Nāve Venēcijā" (1971), Lilianas Kavāni filmā *[[Il portiere di notte]]* (1974) un Alēna Renē filmā ''Providence'' (1977).

## Ārējās saites
Haruka Kitaguči

**Haruka Kitaguči** (, *Kitaguchi Haruka*; dzimusi ) ir japāņu vieglatlēte, startē šķēpa mešanas sacensībās,  čempione un 2023. gada pasaules čempione.

## Karjera
2015. gada Pasaules čempionātā jauniešiem (U-18) Kali izcīnīja zelta medaļu. Pasaules čempionātā pieagušajiem pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Dohā. Kvalifikācijā ieņēma 13. vietu un finālsacensībām nekvalificējās.  Kitakjusju sasniedza rezultātu 66,00 metri, labojot Japānas rekordu.

Piedalījās  Tokijā, kur ieņēma 12. vietu. 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā ar rezultātu 63,27 m izcīnīja bronzas medaļu. Tā bija pirmā medaļa Japānai mešanas disciplīnās sievietēm pasaules čempionātos vai olimpiskajās spēlēs.  Dimanta līgas posmā Hožovā laboja savu personisko un Japānas rekordu, aizmetot šķēpu 67,04 metru tālumā. 2023. gada Pasaules čempionātā Budapeštā izcīnīja zelta medaļu, pēdējā mēģinājumā aizmetot šķēpu 66,73 metrus tālu. Tā paša gada 8. septembrī Dimanta līgas posmā Briselē uzlaboja sev piederošo Japānas rekordu, sasniedzot 67,38 metrus.

 Parīzē uzvarēja ar rezultātu 65,80 m. Līdz ar to viņa kļuva par pirmo Japānas šķēpmetēju, kas izcīnījusi zelta medaļu olimpiskajās spēlēs.

## Sasniegumi

## Atsauces

## Ārējās saites
Poligonu tīkls

**Poligonu tīkls** attiecas uz formu, no kā tiek radīts trīsdimensiju modelis un tā sastāvdaļām. Lai radītu trīsdimensionālu modeli digitālā vidē, forma tiek radīta no trīs sastāvdaļām. Punktiem, kas atrodas noteiktā vietā, visbiežāk trīsdimensiju vidē (), šķautni (), kas savieno divus punktus, un plakni (), aizvērtu šķautņu kopumu, kas no tiem rada poligonu.

Poligonu tīkls atšķiras no ģeometriskiem poligoniem, tas attiecas uz divdimensiju daudzstūru formu, kas sastāv no punktiem un līnijām, attiecīgi poligonu tīkls ir vairāku šo formu sakopojums trīsdimensiju vidē. Dažādiem lietojumiem un mērķiem tiek izmantoti dažādi poligonu tīklu attēlojumi. Ar tīkliem veikto darbību dažādība var ietvert: Būla loģiku (konstruktīva stereometriju), izlīdzināšanu, vienkāršošanu un daudzas citas. 

Poligonu tīkls parasti tiek attēlots kā veidots no trīsstūriem, jo tas ir vienkāršākais no daudzstūriem, kas var noteikt plakanu virsmu. Tomēr var izmantot arī citus daudzstūrus, piemēram, četrstūrus, piecstūrus utt.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Danthree Studio. What is a 3D Mesh Model? (Definition & Examples)
Rudbāržu muiža

thumb|270px|Rudbāržu muižas kungu māja (2008)
thumb|270px|Rudbāržu muižas kungu māja (1901)
thumb|270px|1905. gada 15. decembrī nodedzinātā Rudbāržu pils
**Rudbāržu muiža** bija muiža, kas atradās tagadējā Rudbāržu pagasta teritorijā. Pie muižas kungu mājas atrodas ainavu parks ar dīķi. Saglabājusies interjeru apdare un svētku zālē divi marmora kamīni. Varoņu zālē izveidots ozolkoka parketa raksts.

## Vēsture
Muižas kungu māja vēlā ampīra stilā celta 1835. gadā pēc baroneses Teas fon Friksas pasūtījuma. Pārbūvēta 1882.—1883. gadā franču neorenesanses stilā. 1905. gada revolūcijas laikā pili nodedzināja, bet 1908. gadā atjaunoja arhitekta Leo Reinīra vadībā.

Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada janvāra beigās un februārī muižā uzturējās Oskara Kalpaka bataljons, šeit 3. martā sākās pretuzbrukums lieliniekiem. 1938. gadā pili pārbūvēja un ierīkoja karavīru atpūtas namu, Otrā pasaules kara laikā — vācu karavīru hospitāli, pēc kara — meža darbinieku skolu, 1962. gadā — Rudbāržu skolu.

2018. gada martā nepietiekamā skolēnu skaita dēļ slēdza Oskara Kalpaka Rudbāržu sākumskolu. Uz skolas telpām pārcēlās Jaunsardzes un informācijas centra Kurzemes novada struktūrvienība.

2023. gadā pieņēma lēmumu sākt Rudbāržu muižas atjaunošanas un pārbūvi 13 miljonu eiro apjomā. Plānoja, ka ēkā 2026. gada septembrī no Kandavas pārcelsies militāras ievirzes pulkveža Oskara Kalpaka profesionālā vidusskola.

2025. gada martā Aizsardzības ministrija paziņoja, ka Rudbāržos kadetu skolu neveidos – muižas pielāgošana esot par dārgu, tāpēc meklēs citu vietu Kurzemē.

## Atsauces
Īstmeina

**Īstmeina** () ir upe Kanādas austrumos, Kvebekas provincē. Plūst Labradoras pussalas rietumos no Breā ezera pussalas vidienē līdz Džeimsa līcim Hudzona līča dienvidos. Īstmeinas upe ir otrs nozīmīgākais ūdens resurss hidroenerģētiskajā Džeimsa līča projektā, kura ietvaros Lagrandas upes baseinā uzbūvētas vairākas hidroelektrostacijas ar kopējo jaudu . Vienīgā pastāvīgi apdzīvotā vieta krastos ir krī indiāņu ciemats Īstmeina pie ietekas Džeimsa līcī. Upes nosaukums atvasināts no kādreizējās *Hudson's Bay Company* 18. gadsimta reģionālās faktorijas *East Main* — ‘Austrumu galvenā’ upes grīvā.

## Ģeogrāfija
thumb|left|200px|Īstmenas novirzītā (oranžā) daļa
Upe sākas no Breā ezera uz plakankalnes Labradoras pussalas vidienē. Plūst rietumu virzienā caur daudziem dabīgiem ezeriem un mākslīgām ūdenskrātuvēm. Lielākās pietekas ir Opinaka, Oklēra, Misaska (labās) un Ofroda, Tičegami (kreisās). Pēc Opinakas ūdenskrātuves izbūves 1980. gados 150 km augšpus Īstmeinas ietekas lielākā daļa upes plūduma tika novirzīta uz Robēra Burasas ūdenskrātuvi Lagrandas upē. Lejpus aizsprosta upes plūdums samazinājies par 90%, kas izraisa upes pilnīgu aizsalšanu ziemā. Šīs izmaiņas ir skārušas krī un inuītu tautas, kas dzīvo gar Īstmeinas upi un Džeimsa līča piekrasti, padarot viņiem grūtāku ceļošanu ziemā un mazinot piekļuvi zivīm upē.

Augšpus Opinakas ūdenskrātuves tiek būvēts projekts *Eastmain-1*, uzpludinot 603 km² lielu ūdenskrātuvi divu elektrostaciju ar kopējo jaudu 1275 MW darbināšanai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Saša Aleksandere

**Saša Aleksandere** (; dzimusi **Suzana S. Drobņakoviča** () 1973. gada 17. maijā), ir amerikāņu aktrise un TV režisore. Aktrise atveidoja Gretčenu Viteri seriālā *[[Dawson's Creek]]* un filmējusies tādās filmās kā "Vienmēr jā" (2008) un "Viņš nav tevī ieķēries" (2009). Aleksandere atveidoja Keitlīnu "Keitu" Todu pirmajās divās "" sezonās (2003—2005). No 2010. gada jūlija līdz 2016. gada septembrim Aleksandere atveidoja Dr. Moras Ailas lomu TNT seriālā *[[Rizzoli & Isles]]*, bet 2015.—2016. gadā filmējās seriāla *[[Shameless]]* 5. un 6. sezonā.

## Biogrāfija
Saša Aleksandere, kurai ir serbu izcelsme, piedzima kā Suzana Drobņakoviča Losandželosā, Kalifornijā. Septītajā klasē viņa sāka spēlēt skolas izrādēs. Viņa bija arī slidotāja, bet ceļgala traumas dēļ pārtrauca nodarboties ar slidošanu. Viņa turpināja spēlēt izrādēs vidusskolā un koledžā, pēc tam pārcēlās uz Ņujorku, lai spēlētu brīvdabas izrādēs un Šekspīra festivālos. Viņa pabeidza Dienvidkalifornijas Universitātes Kino un televīzijas skolu, kur viņa bija studenšu korporācijas *Kappa Alpha Theta* biedrene.

Aleksandere sāka spēlēt divos īslaicīgi veidotos seriālos: medicīnas drāmā *[[Presidio Med]]* un ABC jauniešu drāmā *Wasteland*. Plašu mediju uzmanību un kritiķu uzslavas viņa izpelnījās, kad parādījās seriāla *Dawson's Creek* ceturtajā sezonā kā Gretčena Vitere. Aleksandere filmējās arī vienā no īslaicīgi filmētā *[[Fox Broadcasting Company|Fox]]* komēdijseriāla *[[Greg the Bunny]]* sērijām, kurā viņa atveidoja lesbiešu žurnālistes lomu un uz ekrāna skūpstījās ar Sāru Silvermanu.

Aleksandere pievienojās seriālam "" kā ASV Slepenā dienesta, vēlāk NCIS īpašā aģente Keitlīna "Keita" Toda 2003. gadā. Oficiālā seriāla pilotsērija *Yankee White* tika demonstrēta 2003. gada 23. septembrī CBS kanālā. Aleksanderes divu gadu darbs seriālā beidzās 2005. gada maijā, kad viņas varoni Keitu nogalināja terorists, kurš otrās sezonas fināla sērijas *Twilight* pēdējās sekundēs iešāva viņai galvā.

Oficiālais paskaidrojums viņas aiziešanai bija tāds, ka "viņa lūdza lauzt līgumu, lai meklētu citas iespējas". Pēc aiziešanas no "NCIS" Aleksandere savos paziņojumos ir skaidri norādījusi, ka viņas problēma seriālā bija tā, ka viņai šķita, ka darba slodze ir pārāk fiziski smaga.

No 2010. līdz 2016. gadam Aleksandere septiņas sezonas TNT seriālā *Rizzoli & Isles* atveidoja Dr. Moru Ailu — Masačūsetsas Sadraudzības galveno medicīnas eksperti, kura strādā kopā ar Bostonas policijas departamentu. Aleksandere spēlēja kopā ar Endžiju Hermonu, kura seriālā spēlēja Bostonas policijas slepkavību nodaļas detektīvi Džeinu Rizoli, Ailas labāko draudzeni.

## Personīgā dzīve
1999. gada 18. septembrī Aleksandere apprecējās ar režisoru Luku Pecelu, bet vēlāk šī laulība tika anulēta Kalifornijā 2003. gadā. 2007. gada 11. augustā Aleksandere apprecējās ar režisoru Edoardo Ponti, aktrises Sofijas Lorenas un producenta Karlo Ponti dēlu. Šajā laulībā piedzimuši divi bērni: Lučija Sofija un Leonardo Fortunato.

Aleksandere runā angļu, serbu, itāļu un nedaudz franču valodā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Baltais vītols

**Baltais vītols** () ir vītolu dzimtas koku suga, kas plaši sastopama Eirāzijā, taču kultivācijas ceļā ir ieviesusies ārpus pamatareāla gan Eiropā, gan citos kontinentos. Suga ir bieži sastopama visā Latvijas teritorijā, kur atsevišķi eksemplāri un grupas aug visdažādākajās vietās kultūrainavā un ūdenstilpju krastos.

Suga no citiem vītoliem viegli atšķirama pēc lielā auguma un ar zīdainiem matiņiem klātām, vairāk vai mazāk sudrabainām lapām.

## Apraksts
Baltais vītols ir liels, līdz 25 m garš koks, kura stumbrs var sasniegt ļoti lielu diametru. Augam ir plašs vainags. Miza ir tumšpelēka un plaisājoša. Zari ir tievi, lokani, visbiežāk dzeltenpelēki. Pumpuri ir smaili un apmatoti. Lapas ir lancetiskas vai lineāri lancetiskas, 5—10 cm garas un 1—2 cm platas, to mala ir sīkzobaina, gals smails un ļoti īss kāts. Lapas virspuse un apakšpuse (vai tikai apakšpuse) klāta ar zīdainiem matiņiem, kas vainagam piešķir sudrabainu nokrāsu. Lapām ir lancetiskas, ātri nobirstošas pielapes. Spurdzes ir slaidas, 3—5 cm garas, putekšņlapas brīvas, divas, putekšnīcas dzeltenas. Auglenīca ir gandrīz sēdoša. Sēklotne ir šauri koniska, kaila, irbulis īss, drīksna šķelta. Zieda plēksne ir bāli dzeltena, vienkrāsaina. Zied maijā.

## Atsauces
Harkivas kauja (2022)

[thumb|[Harkivas Universitātes Ekonomikas fakultāte]]
**Harkivas kauja** (ukraiņu: *Битва за Харків*) bija karadarbības Harkivas pilsētā un Harkivas apgabalā starp Krievijas bruņotajiem spēkiem un Ukrainas bruņotajiem spēkiem Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā laikā. Kaujas ilga no 2022. gada 24. februāra līdz 2022. gada 11. septembrim un beidzās ar Ukrainas uzvaru un Krievijas karaspēka atkāpšanās.

Krievijas karaspēks uzbruka Harkivai pirmajās iebrukuma dienās. Uzbrukumi ļoti smagi skāra reģiona iedzīvotājus, 2022. gada marta vidū Harkivas iestādes paziņoja, ka Krievijas triecienos dzīvojamām ēkām un sabiedriskajām ēkām nogalināti vismaz 500 civiliedzīvotāju.

Kaujas laikā cieta Harkivas televīzijas tornis, kad 2022. gada 6. martā tornī un stacijas administratīvajā ēkā ietriecās astoņas no Krievijas iznīcinātāja Su-34 raidītas bumbas FAB-500. Stacijas administratīvā ēka un torņa pašnesošā metāla konstrukcija tā rezultātā tika smagi bojāta. Ukrainas bruņotie spēki kaujas lidmašīnu notrieca uzreiz pēc bumbu nomešanas. Pilots katapultējās, nolaidās un viņu aizturēja Ukrainas Nacionālā gvarde. Gadu vēlāk Krievijas pilotam, kurš vadīja iznīcinātāju, Ukrainā tika piespriests 12 gadu cietumsods.

## Atsauces

## Ārējās saites
T-90

**T-90 ''Vladimir*** () ir [[Krievija]]s kaujas pamat[[tanks]].

To izstrādāja 1980. gadu beigās un 1990. gadu sākumā kā tanka [[T-72]]B modernizāciju ar apzīmējumu T-72BU, bet 1992. gadā to pieņēma apbruņojumā ar apzīmējumu T-90. Laika posmā no 2001. līdz 2010. gadam tanks kļuva par pasaulē pārdotāko jauno pamattanku. 2011. gada beigās Krievijas Bruņotie spēki uz laiku pārtrauca to iepirkumu, bet no 2020. gada aprīļa uzsākta tanka modernizētās versijas T-90M piegāde Krievijas armijai.

Pēc tanka galvenā konstruktora Vladimira Potkina nāves ar [[Krievijas Federācijas valdība]]s lēmumu tankam T-90 piešķīra vārdu *Vladimir*.

[[Attēls:Tank-vladimir-3.jpg|thumb|Iznīcinātais Krievijas T-90 *Vladimir'' Zaporižjas apgabalā (2022)|left]]
T-90 izmantoja Krievijas bruņoto spēku vienības kara laikā Donbasā 2014. gada vasarā. 2022. gada bruņotas agresijas laikā Krievija sāka atklāti izmantot savus esošos dažādu modifikāciju T-90 tankus. Ukrainas bruņotie spēki sagrāba vairākus T-90A labā tehniskā kārtībā. Kopš 2022. gada oktobra Krievijas bruņotie spēki frontē izmanto eksportētam paredzēto T-90S tanka modifikācijas. 2023. gada sākumā tika reģistrēts pirmais šāda tanka iznīcināšanas gadījums Ukrainā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Maksims Toņiševs

**Maksims Toņiševs** (dzimis  Rīgā) ir Latvijas futbolists, spēlē malējā aizsarga pozīcijā. Kopš 2025. gada pārstāv Latvijas Virslīgas klubu Riga FC.

## Karjera
Sešu gadu vecumā sācis trenēties Rīgas Futbola skolā. Latvijas Virslīgā RFS sastāvā debitēja  pret Valmiera Glass/ViA. 2019. un 2020. gada sezonās tika izīrēts BFC Daugavpils komandai. Pirmos vārtus Virslīgā guva  pret FK Metta. Pirms 2021. gada sezonas pievienojās Valmiera FC. 2022. gadā Valmieras kluba rindās kļuva par Latvijas čempionu. Pēc 2024. gada sezonas beigām pārgāja uz Riga FC.

Spēlējis dažādu vecumu Latvijas jauniešu izlasēs. U-21 izlasē bija arī komandas kapteinis. Pirmo reizi uz Latvijas izlasi izsaukts 2022. gada septembrī. Latvijas izlasē debitēja  2024. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Armēniju, nākot uz maiņu spēles 65. minūtē.

## Sasniegumi
**Valmiera FC**
* Latvijas čempions — 1 (2022)

## Atsauces

## Ārējās saites