open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hanss fon Krannhalss

**Hanss fon Krannhalss** (, dzimis , miris ) bija Rīgā dzimis vācbaltiešu izcelsmes vācu vēsturnieks, tulks, rakstnieks un grafiķis.

Dzimis virsnieka ģimenē. Pēc ģimnāzijas beigšanas kādu laiku darbojas kā mākslinieks. Pēc tam studēja Austrumeiropas vēsturi Ķīlē, Kēnigsbergā, Freiburgā un Dancigā. No 1953. gada - pasniedzējs Ostakadēmijā Līneburgā. Publicējis vēsturiskus pētījumus, pazīstamākais darbs ir vairākkārt publicētais pētījums par Varšavas sacelšanos. Tulkojis no poļu, franču, angļu valodas.

## Bibliogrāfija
* *Die Notbrücke.* Erzählung. Drei-Säulen-Verlag, Bad Wörishofen 1948.
* kā līdzredaktors: *Wir von der Weichsel und Warthe*. Akademischer Gemeinschaftsverlag, Salzburg 1950.
* *Westpreussen und die Weichsel*. Holzner, Kitzingen am Main 1954.
* *Der Warschauer Aufstand von 1944*. Bernhard & Graefe, Verlag für Wehrwesen, Frankfurt am Main 1962. (pārpublicējums: Ars Una, Neuried 2000, )

## Ārējās saites
*Krannhalsa biogrāfija
Priedes (Katvaru pagasts)

**Priedes** ir ciems Limbažu novada Katvaru pagastā.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Rumbenieki

**Rumbenieki** (agrāk **Veldze**) ir ciems Kuldīgas novada Rumbas pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā netālu no autoceļa P120  no pagasta centra Mežvaldes,  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies Latvijas PSR laikos kā vasarnīcu ciemats ar nosaukumu Veldze.

## Atsauces
Ždjāras pie Sāzavas apriņķis

**Ždjāras pie Sāzavas apriņķis** () ir Čehijas Visočinas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Visočinas apgabala Tršebīčas, Jihlavas un Havlīčkūvbrodas apriņķiem, Dienvidmorāvijas apgabala Blansko un Brno lauku apriņķiem, kā arī Pardubices apgabala Hrudimas un Svitavu apriņķi.
Herbs Ritss

**Herbs Ritss** (*Herb Ritts*) bija amerikāņu modes fotogrāfs. Viņš galvenokārt veidojis melnbaltās fotogrāfijas un portretus.

## Dzīves gājums
Herbs Ritss dzimis 1952. gada 13. augustā Losandželosā. Ritss absolvējis Bard koledžu. Par fotogrāfu viņš kļuvis nejauši, iesākumā tas bijis tikai viņa vaļasprieks.
Herbs Ritss savu fotogrāfa karjeru uzsāka vēlajos septiņdesmitajos gados, pakāpeniski iegūstot kā mākslas un reklāmas fotogrāfiju meistara reputāciju. Viņš bija fotogrāfs un piedalījās redakcijas darbā tādos žurnālos kā "Vogue", "Vanity Fair", "Interview" un "Rolling Stone". Ritss veidoja izcilas mārketinga un reklāmas bildes dažādām kompānijām, piemēram, "Calvin Klein", "Chanel", "Donna Karan", "Gap", "Gianfranco Ferre", "Giani Versace", "Giorgio Armani", "Levi’s", "Pirelli", "Polo Ralph Lauren", "Valentino".

Kopš 1988.gada viņš filmēja daudzus ietekmīgus un starptautisko atzinību ieguvušus mūzikas videoklipus un reklāmas.
Ritss fotografējis un veidojis mūzikas video tādām slavenībām kā Madonnai, Tomam Krūzam, Rīzai Viterspūnai, Bredam Pitam, Dženiferei Lopesai, Bilam Klintonam un citiem. Pirmais mūzikas video, kuru viņš veidoja, bija Madonnas "Cherish", 1989.gadā.
Viņa fotogrāfijas ir izstādītas visā pasaulē, gan nozīmīgās valsts, gan privātkolekcijās. Herbs Ritss nomira 2002.gada 26.decembrī.

## Mūzikas video
* Madonna - "Cherish" (1989.gads)
* Dženeta Džeksone - "Love Will Never Do (Without You)" (1990.gads)
* Kriss Aizeks - "Wicked Game" (1991.gads)
* Tīna Tērnere - "Way of the World" (1991.gads)
* Maikls Džeksons - "In The Closet" (1992.gads)
* Džons Bon Džovi - "Please Come Home For Christmas" (1994.gads)
* Kriss Aizaks - "Baby Did A Bad, Bad Thing" (1999.gads)
* Treisijs Čepmens- "Telling Stories" (2000.gads)
* Britnija Spīrsa - "Don't Let Me Be the Last to Know" (2001.gads)
* Dženifera Lopesa - "Ain't It Funny" (2001.gads)
* Šakira - "Underneath Your Clothes" (2002.gads)

## Fotogrāfa darba stils

Herbs Ritss savos darbos pievērsās tīrām līnijām un spēcīgām formām. Fotogrāfijās izmantotā vienkāršība ļauj uzreiz ieraudzīt, sajust un saprast fotogrāfijas stāstu un noskaņu. Viņa darbi bieži vien apstrīd tradicionālos priekšstatus par dzimumu un rasi. Fotografējot mūziķus, modeļus, politiķus, aktierus vai citus sabiedrībā zināmus cilvēkus, viņš katram pievieno savu fantāziju un izdomu.

## Atsauces
Heinrihs VII Luksemburgs

**Heinrihs VII** (, ; dzimis ap 1275. gadu, miris ) bija Luksemburgas grāfs no 1288. gada, Romiešu karalis no 1308. gada un Svētās Romas impērijas ķeizars no 1312. gada, kā pirmais no Luksemburgu dinastijas.

Pēc strīda par zemju piešķiršanu iepriekšējo karali Albrehtu I 1308. gada 1. maijā nogalināja brāļadēls. Francijas karalis Filips IV atbalstīja sava brāļa Šarla Valuā kandidatūru, kas novestu pie impērijas nonākšanas Kapetingu dinastijas rokās. Frančiem bija izdevies panākt vairāku augstmaņu lojalitāti, taču tikai Ķelnes arhibīskaps no visiem elektoriem atklāti aizstāvēja Šarla kandidatūru. Situāciju izmantoja Francijas galmā uzaugušais Luksemburgas grāfs Heinrihs, kura brālis Trīres arhibīskaps pārliecināja Maincas arhibīskapu atbalstīt Heinrihu. Beidzot ar sešu elektoru balsīm, atturoties tikai Bohēmijas karalim, 1308. gada 27. novembrī Heinrihu ievēlēja par karali un 1309. gada 6. janvārī kronēja Āhenē. Bohēmijas augstmaņi drīz gāza Bohēmijas karali Karintijas Heinrihu, un pēc kāzām ar karaļa Vāclava II meitu Elizabeti par Bohēmijas karali kļuva Heinriha VII dēls Johans. Tādējādi nenozīmīgā Luksemburgu dinastija ieguva Bohēmijas zemes, un pretendēja arī uz Polijas kroni.

Heinrihs VII vēlējās izbeigt Francijas politiskās ambīcijas Itālijā, tāpēc ar karaspēku devās uz Itāliju, lai kļūtu par pirmo Romiešu karali, kas pēc gandrīz 100 gadu pārtraukuma kronēts par imperatoru. Itālijā viņam nācās iesaistīties gvelfu un gibelīnu karos, pakļaujot virkni Ziemeļitālijas pilsētu un sākot nesekmīgas diplomātiskās sarunas ar pāvesta atbalstīto Neapoles karali Roberto Anžū. Itālijas kara laikā epidēmijā mira viņa sieva Margarēta. Politiskā situācija Itālijā bija tik nestabila, ka Heinriha VII karaspēks ieņēma tikai daļu Romas, un pāvesta prombūtnē viņu par imperatoru kronēja divi kardināli. Ar mainīgām sekmēm karojot Ziemeļitālijā, imperators sāka tiesas procesu pret Roberto Anžū, kuru 1313. gada 26. aprīlī aizmuguriski pasludināja par nodevēju, dumpinieku un sodāmu ar nāvi. Vasarā imperators saslima ar malāriju un 24. augustā mira. Viņu apglabāja Pizā. Pieminēts Dantes, kurš bija Heinriha piekritējs, "Dievišķajā komēdijā".

## Atsauces

## Ārējās saites
Skultes muiža

**Skultes muiža** (arī **Skultesmuiža**) ir ciems Limbažu novada Skultes pagastā pie autoceļa P53 (Duči—Limbaži). Ciemā atrodas bibliotēka.

## Vēsture
thumb|280px|Skultes muiža (pirms 1940).
[thumb|280px|Skultes muiža 18. gadsimtā ([Broce)]]
19. gadsimta sākumā Skultes muiža piederēja majoram Andreasam fon Reisneram (*von Reuβner*). 1815. gadā to mantoja viņa četri dēli, kuri 1817. gadā nodeva savas tiesības uz īpašumu vecākajam brālim, zemes tiesas asesoram Magnusam Mārtiņam Reisneram. 1844. gadā to par 135 000 rubļiem nopirka ģenerālmajors Kārlis fon Reisners, 1857. gadā muiža piederēja viņa atraitnei Aleksandrai un dēlam Andreasam, kurš muižu 1870. gadā pārdeva rotmistram Oskaram fon Freitāgam Loringhofenam (*von Freytag Loringhoven*). Pēc viņa nāves 1882. gadā muižu savā īpašumā pārņēma viņa atraitne Leokādija fon Freitāga-Loringhofena (1842–1912) un viņu septiņi dēli.
Pēdējais muižas īpašnieks līdz 1920. gada zemes reformai bija Oskars Freitāgs fon Loringhofens. 
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Privātskolas
No 1872. līdz 1894. gadam Skultes muižā darbojās privāta zēnu un meiteņu skola, pēdējā ar latviešu mācību valodu. Zēnu skola gatavoja absolventus iestājai ģimnāzijā, meiteņu skola līdzās ģeogrāfijas, vācu valodas, reliģijas mācības u.c. stundām piedāvāja iespēju apgūt praktiskas zināšanas, t. sk. ēst gatavošanu un konservēšanu, šūšanu un citas lauku saimniecībā nepieciešamas iemaņas. Par atsevišķu samaksu varēja mācīties klavierspēli un krievu valodu.

Meitenēm skola izmaksāja 50 sudraba rubļus gadā. Skolu apmeklēja turīgu Vidzemes guberņas saimnieku, luterāņu mācītāju, ārstu, juristu meitas. Savukārt proģimnāziju absolvēja daudzi vēlāk slaveni ārsti un zinātnieki, piemēram, Pēteris Sniķers un Astafs fon Tranzē-Rozeneks. Par skolotāju zēnu un meiteņu skolā strādāja latviešu mācītājs Jānis Neilands, dzejnieks un mācītājs Jānis Steiks.

## Atsauces
Rojas osta

**Rojas osta** ir osta, kas atrodas Rojā, Latvijā. Tā atrodas pie Rojas upes ietekas Rīgas līcī.

Ostas pieejas kanāla platums ir 60 metri, priekšostas kanāls 60 metri, iekšējais kanāls 35 metri pie ūdens līmeņa 0 m. Rojas ostā ir 9 piestātnes ar kopējo garumu 814 m.

Ostas galvenais darbības virziens ilgstoši bija zvejas kuģu apkalpošana. Pēc padziļināšanas darbiem 1995. gadā tika uzsākts papīrmalkas eksports. No Rojas ostas tiek organizēta neregulāra pasažieru satiksme uz Roņu salu.

Ostas teritorijā atrodas Rojas jahtu piestātne.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Šahs (žurnāls)

**"Šahs"** bija Latvijā izdots šaha žurnāls, kas iznāca divreiz mēnesī laika posmā no 1959. gada jūnija līdz 1990. gada decembrim. Pavisam iznāca 758 žurnāla numuri. Žurnāla ilggadēji redaktori bija Zigfrīds Solmanis (1959—1965), Mihails Tāls (1960—1970) un Aivars Gipslis (1970—1990). Žurnāls publicēja sacensību apskatus, šaha partiju analīzes, rakstus par šaha teoriju un vēsturi un šaha kompozīciju. Tas organizēja dažādus konkursus. Žurnālam bija vairākas pastāvīgās nodaļas: "Partijas", "Stratēģija un taktika", "Atrodiet kombinācijas!", "Pirms piecdesmit (simts) gadiem", "Brālīgās republikās", "Ārzemju hronika", "Mūsu konkurss", "Korespondencšahs", "Kompozīcija" un citas.    

## Atsauces
Briģu tīrelis

**Briģu tīrelis** ir augstais un pārejas purvs Zemgales līdzenumā, Bauskas novada Vecsaules pagastā. Izvietojies ūdensšķirtnē starp Iecavu un  Mēmeli, notece uz dienvidrietumiem pa Vecsaules grāvi uz Mēmeli un uz austrumiem un ziemeļiem uz Iecavu. Kopējie kūdras krājumi ap 17 mlj m³, rūpnieciski izmantojami ap 15,7 mlj m³, kas tiek intensīvi izstrādāti. Purva dienvidu malā Kūdras ciemats; no ziemeļiem purvā ienāk šaursliežu dzelzceļa līnija no Misas stacijas. Purva neapgūtajā daļā tas apaudzis ar priedēm, bērziem, eglēm.

## Atsauces
Beidou M1-S

***Beidou M1-S*** ir Ķīnas navigācijas sistēmas *[[Beidou]]* trešās paaudzes pavadonis. Tas palaists 2015. gada jūlijā vidējā orbītā.

*Beidou M1-S* tika palaists  12:29 UTC ar nesējraķeti *[[Chang Zheng 3B/YZ-1]]* no Sjičanas pavadoņu palaišanas centra. Palaists kopā ar identisku pavadoni *[[Beidou M2-S]]*.
Tas izvietots vidējā orbītā aptuveni  augstumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* BD-3 M Gunter Dirk Kreb
Briņķu ūdensrijējs

**Briņķu ūdensrijējs** ir karsta ezers Cēsu novada Līgatnes pagastā. Izvietojies Augšlīgatnes ciema dienvidu nomalē pie Briņķu mājām. Izveidojies karsta procesā uz plaisainajiem augšdevona dolomītu slāņiem. 2006. gadā ar ekskavatoru paplašināts un ar novadgrāvi savienots ar dienvidrietumos esošo Ratnieku ezeru. Zem ezera izskalojas arvien jaunas atveres, pa kurām ezera ūdens un apkārtnes ūdeņi noplūst pazemē. Atveres darbojas neregulāri, brīžiem ūdens noplūst ar lielu troksni.

## Atsauces
Frīdrihs III Skaistais

**Frīdrihs III Skaistais** (; dzimis ap 1289. gadu, miris ) bija kā **Frīdrihs I** Austrijas un Štīrijas hercogs no 1308. gada un Vācijas karalis no 1314. gada līdz savai nāvei 1330. gadā (līdz 1325. gadam - pretkaralis) kā **Frīdrihs III**.

Dzimis Vācijas karaļa Albrehta I ģimenē. Pēc vecākā brāļa Bohēmijas karaļa Rūdolfa I nāves 1307. gadā un tēva nogalināšanas 1308. gadā, kopā ar brāli Leopoldu I sāka valdīt Austrijā un Štīrijā.

Frīdrihs bija uzaudzis kopā ar savu brālēnu Ludvigu IV, ar kuru bija tuvi draugi. Tomēr 1314. gadā pēc Heinriha VII nāves par jauno Vācijas karali divās vēlēšanās tika ievēlēts gan Frīdrihs III,  gan Ludvigs IV. Izcēlās pilsoņu karš starp abiem pretendentiem. Kaujā pie Mīldorfas 1322. gada 28. septembrī Ludvigs sakāva Frīdriha karaspēku, bet pašu Frīdrihu sagūstīja. Trīs gadus pavadījis ieslodzījumā Trauznicas pilī Bavārijā, Frīdrihs tika atbrīvots pret solījumiem atteikties no pretenzijām uz Vācijas troni un pierunāt brāli Leopoldu I pārtraukt cīņu pret Ludvigu. Tā kā Frīdriham neizdevās pierunāt Leopoldu pārtraukt cīņu, viņš atgriezās pie Ludviga, lai atkal dotos ieslodzījumā. Šis žests samierināja abus pretiniekus. Frīdrihs tomēr tika atzīts par Vācijas karali, savukārt Ludvigam tika dota iespēja kļūt par Svētās Romas imperatoru. Pēc Leopolda I nāves 1326. gadā Frīdrihs III atgriezās Austrijas valdījumos, kur miris un apglabāts.

## Ārējās saites
Gaidot Godo

**"Gaidot Godo"** () ir īru rakstnieka Semjuela Beketa absurda luga.

Lugā divi tēli — Vladimirs un Estragons — bezgalīgi gaida Godo ierašanos. Viņi sarunājas, stāsta par pagātni, mēģina veikt pašnāvību, vēlas doties prom.

Bekets lugu franču valodā *En attendant Godot* sarakstīja 1948.—1949. gadā, luga publicēta 1952. gadā Parīzē. *Théâtre de Babylone* Parīzē  notika lugas pirmizrāde. Lugu angliski iztulkoja pats autors (tās nosaukums angliski: *Waiting for Godot*).

Luga tika atzīta par 20. gadsimta nozīmīgāko lugu angļu valodā.

## Skatīt arī
* Laikraksta "Le Monde" 100 gadsimta grāmatas

## Atsauces

## Ārējās saites
Sīa Ferlere

**Sīa Keita Izobella Ferlere** (; dzimusi ) ir austrāliešu dziedātāja un dziesmu autore.

Karjeru sākusi 20. gadsimta 90. gadu vidū *acid jazz* grupā *Crisp*. 1997. gadā pēc *Crisp* izjukšanas izdeva debijas studijas albumu *OnlySee*. Pēc tam pārcēlās uz dzīvi Londonā, kur uz laiku kļuva par *Zero 7* galveno vokālisti. 2005. gadā pārcēlās uz dzīvi Ņujorkā.

2014. gadā izdotais dziesmas *Chandelier* singls ierindojās *Billboard Hot 100* topa pirmajā desmitniekā, dziesma vairākos topos tika ierindota starp labākajām 2014. gada dziesmām. Dziesmas videoklips ir starp skatītākajiem vietnē *[[YouTube]]*.

## Diskogrāfija
Māksliniece kopā ir izdevusi 9 studijas albumus:
* *OnlySee* (1997)
* *Healing Is Difficult* (2001)
* *Colour the Small One* (2004)
* *Some People Have Real Problems* (2008)
* *We Are Born* (2010)
* *[[1000 Forms of Fear (albums)|1000 Forms of Fear]]* (2014)
* *This Is Acting* (2016)
* *Everyday Is Christmas* (2017)
* *Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture* (2021)
* *Reasonable Woman* (2024)

## Ārējās saites

*
Daniels Harvics

**Daniels Harvics** (; , Breslava — , Bolcāno) bija Vācijas šahists.

## Biogrāfija
19. gadsimta vidū bijis viens no spēcīgākajiem Eiropas šahistiem. Lielāko daļu savas dzīves pavadījis Londonā un Parīzē, bijis Parīzes šaha kafejnīcas *Café de la Régence* patstāvīgs apmeklētājs. No 1846. gada līdz 1860. gadam nospēlējis aptuveni 16 mačus ar tā laika labākajiem šahistiem. 1846. gadā zaudējis Hauardam Stauntonam ar 9½:12½ un Džordžam Volkeram ar 5:7. 1848. gadā Breslavā nospēlējis neizšķirti ar Ādolfu Andersenu — 5:5. 1848. gadā uzvarējis Kārli Maietu ar 6:3. 1849. gadā guvis minimālu uzvaru pār Bernhardu Horvicu ar 8:7. 1853.-1854. gados Londonā izdevis žurnālu *British Chess Review*. 1858. gadā sacenties mačā ar tā laika spēcīgāko šahistu Polu Morfiju. Harvicam izdevies uzvarēt mačā divas pirmās partijas, taču vēlāk Morfijs noslēdzis maču savā labā ar 2½:5½. Neraugoties uz zaudējumu, tas bijis viens no labākajiem Eiropas šahistu rezultātiem mačā pret Morfiju. 1862. gadā Berlīnē Harvics izdevis savu šaha mācību grāmatu *Lehrbuch des Schachspiels*, kura ieguvusi lasītāju atzinību. Drīz pēc tam pametis šaha turnīrus, jo saņēmis nelielu mantojumu no tēva Itālijas Alpos, kur aizvadījis savu atlikušo mūža daļu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* D. Harvica šaha kompozīcijas vietnē PDB
Maltas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Maltas novietojums]]
**[[Malta]]s administratīvo iedalījumu** veido **68 municipalitātes** ().

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums
650px|thumbnail|center
### Municipalitātes

## Atsauces
Frenks Gērijs

**Frenks Ouens Gērijs** (; dzimis **Frenks Ouens Goldbergs** (*Frank Owen Goldberg*)  Toronto, Kanādā; miris , Santamonikā, ASV) bija amerikāņu arhitekts.

Vairākas viņa projektētās ēkas, tai skaitā arhitekta privātā rezidence, ir kļuvušas par slaveniem tūrisma objektiem. Gērijs ir projektējis Gugenheima muzeju Bilbao, Volta Disneja koncertzāli Losandželosā, Dejojošo māju Prāgā, Dvaita Eizenhauera memoriālu Vašingtonā. Vairāki darbi atzīti par mūsdienu arhitektūras mākslas darbiem. *[[Vanity Fair]]* Gēriju nosauca par "mūsdienu nozīmīgāko arhitektu".

1989. gadā saņēmis ievērojamo Prickera balvu.

Gērijs nomira no elpošanas ceļu slimības savās mājās Santamonikā 2025. gada 5. decembrī 96 gadu vecumā. Viņu pārdzīvoja sieva Berta un trīs bērni.
## Galerija

File:Frank Gehry - David Cabin, Idyllwild CA. 1957.jpg|Deivida namiņš – Idilvailda, CA (1957)
File:Merriweather Post Pavilion.jpg | Merriweather Post Pavilion – Kolumbija (1967)
File:Former Rouse Headquaters.jpg| Former Rouse Headquarters – Kolumbija, Mērilenda (1974)
File:Barcelona Gehry Golden Fish 02.jpg|"El Peix", zivs skulptūra – Port Olímpic, Barselona (1992)
File:Energie-Forum-Innovation Bad-Oeynhausen. Frank O. Gehry.jpg|Energie-Forum-Innovation – Badenhauzene (1995)
File:Case danzanti.jpg|Dejojošā māja – Prāga (1996)
File:Dus Hafen2.JPG|Jaunā muita - Diseldorfa (1998)
File:Aerial view of EMPSFM.jpg|Popkultūras muzejs – Sietla (2000)
File:Gehry-Tower office building Goethestrasse Reuterstrasse Mitte Hannover Germany.jpg|Gērija tornis – Hannovere (2001)
File:Peter B. Lewis Bldg.JPG|Veterhedas vadības skola – Klīvlenda, Ohaio (2002)
File:Disney Concert Hall by Carol Highsmith edit2.jpg|Volta Disneja koncertzāle – Losandželosa (2003)
File:Bard College Fisher Center front view.jpg|Ričarda B. Fišera centrs – Anandeila pie Hadsonas (2003)
File:MIT Campus.jpg|Stata Center – Kembridža, Masačūsetsa (2004)
File:BP Bridge.jpg|BP gājēju tilts – Čikāga (2004)
File:Herford MARTa 88.jpg|MARTa muzejs Herforda (2005)
File:Elciego3.jpg|Marqués de Riscal Hotel – Elsjego (2006)
File:Edificio IAC InterActiveCorp.JPG|IAC galvenā mītne – Manhatana (2007)
File:AGO at dusk.jpg|Ontārio mākslas galerija – Toronto (2008)
File:Gehry Las Vegas.jpg|Lū Ruvo Centrs – Lasvegasa (2010)
File:Gallery AfricanAmerican.jpg|Ohra O'Kīfa mākslas muzejs – Biloksi, Misisipi (2010)
File:Toledo Museum of Art Center for Visual Arts.jpg |Tolīdo mākslas muzejs – Tolīdo (2013)
File:Dr Chau Chak Wing Building from The Goods Line (27438092220).jpg|Dr. Čau Čaka Vinga ēka – Sidneja (2014)
File:Biomuseo panama.jpg|Biomuseo – Panama (2014)
File:The Grand and Conrad DTLA.jpg| The Grand and Conrad hotel – Losandželosa (2024)


## Atsauces

## Ārējās saites

* Gērija arhitektūras firma
Serbijas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Serbijas novietojums]]
**[[Serbija]]s administratīvo iedalījumu** veido **2 reģioni** un **[[Belgrada]]s pilsētā**, kas sīkāk iedalās **24 apgabalos**. Atsevišķos gadījumos Serbijas sastāvā vēl joprojām tiek iekļauta arī Kosova, kas neatkarību ieguva 2008. gadā, taču Serbija tās neatkarību nav atzinusi.

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Pilsēta

### Reģioni

## Otrā līmeņa administratīvais iedalījums

### Apgabali

## Atsauces
Novadnieki (Rumbas pagasts)

**Novadnieki** (agrāk **Bauņi**) ir ciems Kuldīgas novada Rumbas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā netālu no autoceļa P108  no pagasta centra Mežvaldes,  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas. Ciematā atrodas pasta nodaļa "Ēdas".

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Novadnieki

**Novadnieki** var būt:
* Novadnieki — apdzīvota vieta Kuldīgas novada Rumbas pagastā;
* Draudzības Saldus novadā cits nosaukums.
Elinora Ostroma

**Elinora Klēra "Lina" Ostroma** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu ekonomiste.

2009. gadā kļuva par pirmo sievieti, kas saņēmusi Nobela prēmiju ekonomikā. To saņēma par ekonomikas pārvaldības analīzi.

Absolvējusi Kalifornijas Universitāti Losandželosā. Strādājusi Indiānas, Arizonas štata, *[[Virginia Tech]]* un Kalifornijas Universitātē Losandželosā. Ostromas galvenais darbs — "Kopienu pārvaldīšana: kolektīvo darbību institūtu evolūcija" (publicēts 1990. gadā).

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Gada aktrise otrā plāna lomā (Spēlmaņu nakts)

**Gada aktrise otrā plāna lomā** ir viena no nominācijām Spēlmaņu nakts balvu pasniegšanas ceremonijā. Visvairāk (divas reizes) balvu ir ieguvusi Vija Artmane un Lolita Cauka.

## Balvas ieguvēji

## Ārējās saites
* Spēlmaņu nakts
Eikaži

**Eikaži** ir ciems Siguldas novada Krimuldas pagastā netālu no autoceļu A3 (Inčukalns—Valmiera—Igaunijas robeža (Valka)) un V80 (Eikaži—Bīriņi) krustojuma.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Hilbigs

**Hilbigs** var būt:

* Gustavs Hilbigs (*Gustav Hilbig*), vācu arhitekts (1822—1887);
* Hermanis Hilbigs (*Hermann Hilbig*), vācu arhitekts (1860—1939).
Henrijs Bakls

**Henrijs Tomass Bakls** (; , Londona — , Damaska) bija Lielbritānijas vēsturnieks un šahists.

## Biogrāfija
Sarakstījis apjomīgu darbu *History of Civilization in England* ("Anglijas civilizācijas vēsture", 1857-1861), kas iznācis pēc viņa nāves. Savā darbā Bakls aizstāvējis uzskatu, ka zinātniskos pētījumos jāņem vērā ne tikai kā cilvēks pārveidojis dabas pasauli, bet arī tas, kā daba ietekmējusi cilvēka paradumus. Uzskatījis, ka dabiskais faktors (klimats, pārtika un citi) ir svarīgākais, lai noteiktu, kā civilizācija attīstīsies. Tāpat atšķirības starp dažādām pasaules tautām izriet no dažādu kultūru izmaiņām dabisko faktoru ietekmē. Nonācis pie atziņas, ka Eiropas civilizācijai, izmantojot dažādu vides faktoru ietekmi, izdevies pilnībā izmantot cilvēka intelektuālās spējas. Zināšanu attīstību uzskatījis par svarīgāko cilvēces progresā.

Bijis arī labs sava laika Anglijas šahists. 1845. gadā Londonas komandas sastāvā kopā ar Džordžu Volkeru un Viljamu Evansu piedalījies starppilsētu telegrāfa mačā pret Portsmutas komandu, kurā spēlējuši Hauards Stauntons un Hjū Kenedijs. 1847. gadā Londonā uzvarējis mačā Henriju Bērdu ar 12½:3½, bet gadu vēlāk Parīzē pārspējis Lionelu Kīzericki ar 4½:3½. 1851. gadā Londonas starptautiskā turnīra laikā nospēlējis dažas partijas ar Ādolfu Andersenu, kurš augsti novērtējis Bakla šahista spējas. Pēc 1851. gada maz piedalījies šaha turnīros, jo pilnībā nodevies savam vēsturnieka darbam. Miris no vēdertīfa Damaskā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Slovēnijas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Slovēnijas novietojums]]
**[[Slovēnija]]s administratīvo iedalījumu** veido **212 pašvaldības** (), kuras statistikas vajadzībām tiek apvienotas **12 statistiskajos reģionos** ().

## Statistiskie reģioni

## Atsauces
Sunīši (Krimuldas pagasts)

**Sunīši** (padomju laikā **Centrs** un **Krimulda**) ir ciems Siguldas novada Krimuldas pagastā pie autoceļa V92 (Sunīši—Viesturi). Atrodas  no pagasta centra Raganas,  no novada centra Siguldas un  no Rīgas.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Trešais cilvēks

**"Trešais cilvēks"** () ir 1949. gada Apvienotās Karalistes *[[film noir]]* žanra kinofilma, kuras režisors ir Kerols Rīds.

Filma ir par rakstnieku, kas pēckara Vīnē izmeklē sava drauga pēkšņo nāvi. Tajā lomas atveido Džozefs Kotens, Alīda Valli, Orsons Velss un Trevors Hauards.

"Trešais cilvēks" tiek uzskatīta par vienu no visu laiku izcilākajām filmām. Filmas skaņu celiņā izmantota vienīgi cītara. Tā ieguva Zelta palmas zaru 1949. gada Kannu kinofestivālā, BAFTA balvu kā gada labākā filma un Amerikas Kinoakadēmijas balvu par labāko operatora darbu. Amerikas Kinoinstitūts 1998. gadā šo atzina par 57. visu laiku labāko ASV filmu, lai arī vienīgā šīs filmas saistība ar ASV bija aktieri Kotens un Velss, kā arī līdzproducents Deivids Selzniks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Apuzes

**Apuzes**, arī **Apuze**, ir ciems Kuldīgas novada Īvandes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā, nomaļus no valsts nozīmes autoceļiem,  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas. Veidojusies ap vēsturisko Apuzes muižu (*Gut Apussen*).

Šī ciema vārdā nosaukta Apuzes iela Rīgā.

## Atsauces
Islandes administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Islandes novietojums]]
**[[Islande]]s administratīvo iedalījumu** veido **8 reģioni** (), kuri sīkāk iedalās **23 sislās** () (vēsturiskās) un **25 neatkarīgajās pilsētās** ().

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Reģioni

## Atsauces
Hjū Kenedijs

**Hjū Aleksandrs Kenedijs** (; , Madrasa — , Redinga) bija Lielbritānijas šahists.

## Biogrāfija
Piedzimis Indijā un bijis britu armijas kapteinis. Vēlāk atgriezies Londonā un kļuvis par vienu no Anglijas labākajiem šahistiem. 1843. gadā dibinājis Braitonas šaha klubu. 1845. gadā Portsmutas komandas sastāvā kopā ar Hauardu Stauntonu piedalījies starppilsētu telegrāfa mačā pret Londonas komandu, kurā spēlējuši Henrijs Bakls, Džordžs Volkers un Viljams Evanss. 1851. gadā piedalījies arī pirmajā starptautiskajā šaha turnīrā Londonā, kur 16 dalībnieku konkurencē izcīnījis augsto 6. vietu. 1862. gadā piedalījies arī pirmajā starptautiskajā telegrāfa mačā pret Francijas šahistiem. Bijis Britu šaha savienības viceprezidents un Braitonas, Bātas, Bristoles pilsētu šaha klubu prezidents. Sarakstījis vairākas grāmatas par šahu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Florences katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q191739"
}

**Florences katedrāle** () ir galvenā baznīca Florencē, Itālijā.

Katedrāles būvniecība iesākta 1296. gadā kā gotiska celtne. Itālijas pilsētu sāncensības gars radīja ideju augstākā kupola celtniecībai visā Toskānā. Līdz 1418. gadam ēkas garenjoma izbūve jau bija noteikusi balstu oktagonālo izvietojumu un augstā tambura formu, taču joprojām bija jāmeklē paša kupola konstruktīvais risinājums. Tad Filipo Brunelleski nāca klajā ar praktisku un mērķtiecīgu ideju, kurā gotiskās velvju būvniecības tradīcijas apvienojās ar Senās Romas inženiertehnisko pieredzi, kuru viņš bija ieguvis, pētot senās romiešu drupas kopā ar Donatello. Baznīcas celtniecību pabeidza 1436. gadā.

Florences katedrāle iezīmēja pāreju no gotikas uz laikmetu, kas balstījās uz novatoriskiem zinātnes un estētikas meklējumiem. Brunelleski sasniegumi lika pamatus itāļu renesansei, kuras laikā Apenīnu pussala kļuva par jaunas kultūras centru. Brunelleski savā tehniski sarežģītajā projektā apvienoja konstruktīvi patstāvīga kupola priekšrocības un astoņdaļu velves izveidi. Kupola konstrukciju atviegloja kesonu posms, bet ķieģeļu mūris, kas bija mūrēts skujiņas rakstā, un koncentriskās akmens bloku joslas ievadīja novatorisku darba metodi, kas atviegloja darbu lielā augstumā, atļaujot vairs neizmantot pagaidu karkasu.

Atrodas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā iekļautajā Florences vecpilsētā. Nozīmīgs Toskānas tūrisma objekts. Šī ir viena no lielākajām baznīcām valstī. Ilgu laiku tās kupols bija lielākais pasaulē, pašlaik tas ir lielākais ķieģeļu kupols pasaulē. Katedrālē ir apglabāti vairāki Romas pāvesti.

## Ārējās saites

*
Zelma Cēsniece-Freidenfelde

**Zelma Cēsniece-Freidenfelde** (dzimusi **Cēsniece**;  — ) bija latviešu ārste un politiķe. Bijusi Latvijas Satversmes sapulces deputāte, «Nacionālā centra» biedre.

## Dzīvesgājums
Dzimis  (pēc vecā stila — ) Zaļenieku pagasta "Kantuļos" Jāņa Cēsnieka un Annas, dzimušas Ozolas, ģimenē. Ieguvusi augstāko izglītību medicīnā, strādāja par ārsti.

1920. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Satversmes sapulces deputāti, pārstāvot Bezpartejisko grupu. Amatā bija līdz 1922. gadam. Bezpartejisko grupas pārstāvji, to skaitā Cēsniece-Freidenfelde, izveidoja partiju «Bezpartejiskais nacionālais centrs». Partija vēlāk bija zināma ar nosaukumu "Nacionālais centrs". No 1921. līdz 1926. gadam Cēsniece-Freidenfelde darbojās partijas padomē. 1922. gadā kļuva par Latvju sieviešu nacionālās līgas pirmo vadītāju.

Mirusi .

Iekļauta Minnas Šmites 1933. gadā Čikāgā izdotajā grāmatā *400 Outstanding Women of the World and Costumology of Their Time* ().

## Atsauces
Cēsniece

**Cēsniece** (vīriešu dzimtē Cēsnieks) ir latviešu sieviešu dzimtes uzvārds. Cilvēki ar šādu vārdu:

* Nora Cēsniece (1941—2025) — latviešu vitrāžiste un gleznotāja;
* Zelma Cēsniece-Freidenfelde (1892—1929) — latviešu ārste un politiķe.
Sāra Lāšone

**Sāra Marīa Lāšone** (; dzimusi 1997. gada 16. decembrī) ir zviedru dziedātāja. Viņa saņēma nacionālu atzinību par uzvaru Talangas talantu šova (populārā šova *Got Talent* zviedru versija) 2008. gada sezonā. 2010. gadā Sāra Lāšone parakstīja līgumu ar ierakstu kompāniju *Ten Music Group*. 2013. gada janvārī viņa ierakstīja savu debijas EP albumu. Viņas singls *Uncover* Zviedrijā un Norvēģijā tika augstu novērtēts. Gan singlu *Uncover*, gan arī albumu *Introducing* mūzikas korporācija *Universal Music Group* (UMG) Zviedrijā 2013. gada jūlijā sertificēja ar trīskāršu platīna disku. S. Lāšone parakstīja arī trīs gadu līgumu ar *Epic Records* ASV 2013. gada aprīlī. Trīs no Sāras Lāšones singliem Zviedrijā ir ieņēmuši augstas vietas. Platīna diska statuss *Uncover* piešķirts 7 reizes, *Lush Life* 4 reizes, arī *Never Forget You* ir ieguvis platīna diska statusu.

## Personīgā dzīve
Sāra Lāšone dzimusi Stokholmā, Zviedrijā 1997. gada 16. decembrī. Viņa dzīvo kopā ar māti, tēvu un jaunāko māsu Hannu.

## Karjera

### Karjeras sākums (2007—2011)
2007. gadā Lāšone iekļuva Zviedrijas talantu šova *Stjärnskott finālā*. 2008. gadā (10 gadu vecumā) Lāšone uzvarēja Talangas talantu šova atlasē un saņēma naudas balvu 500,000 SEK. *My Heart Will Go On* vēlāk tika izdots kā Lāšones debijas singls. YouTube video par viņas sniegumu finālā skatīts vairāk nekā 35 miljonus reižu.

### Otrais studijas albums (2015)
2015. gada 5. jūnijā Lāšone izdeva savu debijas singlu *Lush Life* no otrā studijas albuma. Dziesma kļuvusi par viņas otro singlu "numur 1", tā 4 reizes tika saņēmusi platīna diska statusu. Dziesma atradās top 5 Dānijā un Norvēģijā, iekļuva top 10 Somijā, Vācijā, Beļģijā un Nīderlandē.
2015. gada 22. jūlijā Lāšone sadarbībā ar Grammy nominēto britu dziedātāju Uzo Emenike (MNEK) izdeva jaunu singlu *Never Forget You*. Dziesma sasniedza vērtējumu Nr.1 Zviedrijā un Nr.5 Apvienotajā Karalistē, kā arī bija Nr.1 Zviedrijas Spotify sarakstā. Dziesma kā platīna disks tika pārdota Zviedrijā jau pēc divām nedēļām.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Dinamika (mūzika)

**Dinamika** ir apzīmējums mūzikas atskaņošanas skaļumam, kas tiek izmantots partitūrās, lai apzīmētu skaļuma izmaiņas. Parasti dinamiku apzīmē ar itāļu valodas skaļuma apzīmējuma vārdu abreviatūrām. Dinamikas līmeņi nav precīzi nesakāmi, jo tie ir atkarīgi no tā, cik skaļi atskaņota mūzika, instrumenta, atskaņošanas telpas un tamlīdzīgi, bet tiem ir jābūt pareizā attiecībā cits pret citu.

Baroka laika komponisti, kā, piemēram, Johans Sebastiāns Bahs vai Volfgangs Amadejs Mocarts diezgan reti pielietoja dinamikas apzīmējumus, visbiežāk izmantojot ***forte*** vai ***piano***, tādā veidā ļaujot izpildītājam pašam interpretēt skaņdarba atskaņošanu, bet jau 19. gadsimtā komponisti sāka vairāk pielietot šos apzīmējumus.

Dinamikas apzīmējumi ***crescendo*** un ***diminuendo*** (reizēm arī ***decrescendo***) nozīmē pakāpenisku skaļuma palielināšanos vai samazināšanos. Šos apzīmējumus reizēm dēvē par "matadatām" — "matadata", kas atveras, ir *crescendo*, bet tāda, kas aizveras, ir *diminuendo*.

## Dinamikas apzīmējumi
Tembrs

**Tembrs** jeb skaņas nokrāsa ir īpašība, pēc kuras atšķir vienāda augstuma skaņas, kuras var būt dažādu mūzikas instrumentu vai cilvēka balss radītas. Tembrs ir nosacīts jēdziens, jo skaņas uztvere ir subjektīva. Skaņas svārstības tikai retos gadījumos mēdz būt harmoniskas, visbiežāk to raksturs ir komplicēts, līdz ar to skaņas tembru nosaka svārstību sastāvs. Katra cilvēka balsij ir individuāls tembrs. Skaņas tembrs var būt vēss, silts, spalgs, griezīgs, samtains, metālisks, sulīgs, spožs u.c.

## Ārējās saites
Makenzijs

**Makenzijs** var būt:
* Arturs Makenzijs (*Arthur Ford Mackenzie*; 1861—1905) — Jamaikas šaha problēmists;
* Džordžs Makenzijs (*George Henry Mackenzie*; 1837—1891) — Lielbritānijas un ASV šahists.
Biržu muiža (Madona)

[thumb|270px|[Madona (stacija)|Madonas stacijas ēkas uz Biržu muižas zemes (ap 1910).]]
**Biržu muiža** jeb **Madonas muiža** () bija muiža Lazdonas pagasta un Madonas pilsētas teritorijā.

## Vēsture
Muiža izveidojusies Rīgas arhibīskapijas Ļaudonas pilsnovadā pie senā Kokneses - Alūksnes lielceļa pēc tam, kad 1461. gadā Rīgas arhibīskaps Silvestrs Stodevešers iznomāja novadā esošās zemes saviem vasaļiem. Zviedru Vidzemes muižu redukcijas laikā tā kļuva par Zviedrijas kroņa muižu, kartēs tā sastopama gan ar Modonas, gan Biržu vārdu. 
Krievijas Impērijas ķeizariene Elizabete Biržu muižu uzdāvināja grāfam Aleksandram Buturļinam (*Бутурлин*), bet imperatore Katrīna II - serbu izcelsmes ģenerālmajoram Maksimam Zoričam.
No 19. gadsimta sākuma līdz 1920. gada zemes reformai no Ļaudonas novada atdalītā Lazdonas draudzes novada Biržu muiža piederēja Vulfu dzimtai.

Pēc 1900. gada ap Biržu muižas Leivēra krogu un Madonas dzelzceļa staciju pakāpeniski izveidojās mūsdienu Madonas pilsēta.

## Atsauces
Jožefs Noa

**Jožefs Noa** (; , Nagibečkereka — , Budapešta) bija ungāru izcelsmes Austroungārijas šahists.

## Biogrāfija
Piedzimis Vojvodinā un pēc profesijas bijis tiesnesis. Bijis arī spēcīgs šaha amatieris, kurš piedalījies vairākos spēcīgos sava laika turnīros, tajā skaitā 1883. gadā Londonā un 1896. gadā Budapeštā. Lai gan Noa neieņēma šajos turnīros augstas vietas, tomēr atsevišķās partijās viņš spēja sagādāt nepatikšanas arī spēcīgiem šahistiem. Viņa kontā ir uzvaras pār Mihailu Čigorinu, Džozefu Blekbērnu, Henriju Bērdu, Johannesu Cukertortu, Džordžu Makenziju un Gēzu Maroci.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bistršice pie Pernštejnas

**Bistršice pie Pernštejnas** () ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Ždjāras pie Sāzavas apriņķī.

## Vēsture
Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1298. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Džūlija Čailda

**Džūlija Karolīna Čailda** (; dzimusi , mirusi ) bija Amerikas šefpavāre, autore un televizijas personība.
Ar savu pavārgrāmatu *[[Mastering the Art of French Cooking]]* (Franču virtuves mākslas apguve) un televizijas šovu *[[The French Chef]]* (Franču šefpavārs) viņa izveidoja jaunu pieeju amerikāņu virtuvei, bet kā viņa atklāj savos memuāros, šefpavāre viņa nav bijusi vienmēr. Kad pirmo reizi ieradās Francijā 1948. gadā kopā ar savu vīru Polu, viņa nerunāja franciski un nezināja neko par Francijas valsti. Pērkot pārtiku vietējā tirgū un apmeklējot kulinārijas kursus, Čailda iepazina franču kultūru un viņas dzīve mainījās.

## Izglītība
Čaildas formālā izglītība sākās brīdī, kad viņa tika uzņemta Montessori skolā. Vēlāk līdz devītajai klasei viņa apmeklēja Politehnisko skolu. Augstskolas izglītību Čailda ieguva Jekaterinas Brensonas internātskolā, kur viņā parādījās interese par teātri un rakstīšanu. Pēc augstskolas absolvēšanas Čailda studēja Smita Koledžā, kur viņa bija sociāla un fiziski aktīva. Viņa bija Studentu padomes loceklis, spēlēja basketbolu, un darbojās teātra asociācijā. Sākotnēji mācoties viņa vēlējās uzrakstīt izcilu amerikāņu romānu. Smita Koledžā Čailda ieguva vēstures grādu.

## Pirmais pasaules karš
Pirms viņa kļuva slavena šefpavāre Džūlijai Čaildai bija izdevies klasificēt komunikācijas plūsmu no tālvadības posteņiem Ceilonā un Ķīnā Otrā pasaules kara laikā, pateicoties kam Čailda ieguva uzslavas par savu vērību detaļām un amerikāņu spiega karjeru. Kā izlūkošanas nodaļas pētniecības asistente viņa ierakstīja 10,000 vārdus uz baltām piezīmju kartītēm, kas bija paredzētas darbinieku izsekošanai. Viņa kļuva par vienu no vadošajiem ASV inteliģences Stratēģiskā biroja direktora, leģendārā Viljama Donovana, noslēpumu pētniekiem. Vēlāk Čailda strādāja zemūdenens draudu novēršanā nāvējošajās nacistu zemūdenēs. Pēc kara, viņa saņēma balvu par dienestu, kas citēja Čaildas daudzās labās īpašības, tostarp nepārtraukto vēlmi darboties un viņai raksturīgo mundrumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Džordžs Makenzijs

**Džordžs Makenzijs** (; , Aberdīna — , Ņujorka) bija Lielbritānijas un ASV šahists.

## Biogrāfija
Piedzimis Skotijā, mācījies Aberdīnas universitātē, vēlāk turpinājis izglītoties Francijā un Prūsijā. 1856. gadā iestājies Britu armijā, dienējis Indijā un ieguvis leitnanta pakāpi. 1861. gadā atvaļinājies no dienesta, taču 1863. gadā devies uz ASV, lai piedalītos Amerikas pilsoņu karā Ziemeļu pusē. Šajā karā ieguvis kapteiņa dienesta pakāpi, lai gan 1864. gadā ticis apvainots kā dezertieris un kādu laiku pavadījis apcietinājumā. 1865. gadā apmeties uz dzīvi Ņujorkā.

No 1865. gada līdz pat savai nāvei 1891. gadā bijis viens no vadošajiem ASV šahistiem. Trīs reizes uzvarējis ASV šaha kongresos: 1871. gadā Klīvlendā, 1874. gadā Čikāgā un 1880. gadā Ņujorkā. Sekmīgi spēlējis arī turnīros Eiropā, kur lielākais panākums bijusi uzvara 1887. gada 5. Vācijas šaha kongresā Frankfurtē pie Mainas. Bijis Vilhelma Steinica pozicionālās skolas piekritējs, izcēlies ar asu taktisku redzi un dinamisku pozīcijas izpratni. Pāragri miris no tuberkulozes. 1992. gadā uzņemts ASV šaha slavas zālē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bruņuzivju ala

**Bruņuzivju ala**, saukta arī par Roču ieža alu, ir viena no divām sāniskās erozijas alām Vanagu iezī Amatas kreisajā krastā, Cēsu novada Drabešu pagastā. Iesniedzas smilšakmenī  dziļumā. Alas sienās atsedzas nogulumu kārta ar bruņuzivju atliekām. Blakus Bruņuzivju alai atrodas  garā P ala, kuras plāna projekcija veido P burta formu. Abu alu ieejas nepieejamas, atrodas  virs upes atvara.

## Literatūra
Guntis Eniņš. *Latvijas dabas brīnumi.* Rīga : Latvijas mediji, 2019, 280.—281. lpp. 

## Atsauces
Oto (Bavārijas karalis)

**Oto Vilhelms Luitpolds Adalberts Valdemārs** (; dzimis , miris ) bija Bavārijas karalis no sava brāļa Ludviga II nāves 1886. gadā līdz 1913. gadam. Psihiskas slimības dēļ valdīja tikai nomināli. Bavārijas valdnieka funkcijas veica Oto tēvocis, reģents Luitpolds. Pēc Luitpolda nāves Oto tika atcelts no troņa, un par karali kļuva Luitpolda dēls Ludvigs III.

## Ārējās saites
Bruzile

**Bruzile** (arī **Brūzupe**, **Ķirmupe**, augštecē — **Sauļupe**, vidustecē — **Kolka**) ir upe Kurzemē, Ezeres labā krasta pieteka Saldus novadā. Sākas kā novadgrāvis dienvidaustrumos no Kursīšiem. Tek pa Vadakstes līdzenumu, augštecē plūst ziemeļrietumu virzienā, pēc Kursīšiem apmet loku un plūst dienvidaustrumu virzienā. Augštecē un vidustecē gultne regulēta, uzņem apkārtējo meliorācijas sistēmu ūdeņus. Ietek Ezerē pie Grīvaišiem, Grīvaišu HES ūdenskrātuvē. Lielākās pietekas ir Reņģenes strauts, Garozu strauts (kreisās), Misiņgrāvis, Kalnenieku strauts (labās). Šķērso autoceļus P96 un P105.

## Atsauces
Buļļezers (Garkalnes pagasts)

**Buļļezers** (arī **Buļļu ezers**) ir beznoteces ezers Ropažu novada Garkalnes pagastā. Izvietojies starpkāpu ieplakā novada austrumos. Krasti lēzeni, slīpi, vietām stāvi, dibens smilšains, dūņains. Mīt sudrabkarūsa, mitinās bebri. Ezera krastā peldvieta, atpūtas vieta.

## Dabas liegums
Meža masīvā ap ezeru 1957. gadā izveidots dabas liegums  platībā, lai aizsargātu oligotrofu augu sabiedrības minerālvielām nabadzīgās ūdenstilpēs un to krastmalās. Sastopamas daudzas aizsargājamas augu sugas: parastais plakanstaipeknis, trejvārpu plakanstaipeknis, sarkanā dzeguzene, dzeloņsporu ezerene, gludsporu ezerene, Dortmaņa lobēlija, vālīšu staipeknis, palu staipeknītis, meža silpurene. Apkārt ezeram plešas Piejūras zemienei raksturīgs sils.

## Attēlu galerija

Buļļezers Garkalnes apkārtnē. 2010-11-24.jpg|Skats uz ezeru no stāvā ziemeļkrasta
Buļļezera peldvieta 2021-10-06.jpg|Peldvieta atrodas ziemeļaustrumu krastā
Buļļezera piekrastē 2021-10-06.jpg|Daudzās vietās pieeju ezeram apgrūtina ciņi
West coast of Buļļezers 2021-10-06.jpg|Purvainais ezera rietumkrasts ir klāts ar mellenājiem un brūklenājiem
Buļļezers from south, 2021-10-06.jpg|Skats uz ezeru no dienvidiem
East coast of Buļļezers after fire, 2021-10-06.jpg|Austrumu krasts 2021. gada rudenī vēl nebija pilnīgi atjaunojies pēc neliela ugunsgrēka
Ciņi Buļļezera piekrastē 2021-10-06.jpg|Ciņi austrumu piekrastē
SE coast of Buļļezers 2021-10-06.jpg|Ezera dienvidaustrumu stūris


## Atsauces
Buļļezers

**Buļļezers** var būt:
* Buļļezers — ūdenstilpe Garkalnes pagastā
* Buļļezers — ūdenstilpe Ģibuļu pagastā
Latvijas Šaha Vēstnesis

**Latvijas Šaha Vēstnesis** ir Latvijā izdots šaha žurnāls, kas iznāca periodā no 2002. gada janvāra līdz 2006. gada decembrim.

## Žurnāla apraksts
### Izdevējs
Žurnāla izdevēji bija Latvijas Šaha savienība un Latvijas Korespondencšaha federācija, sadarbībā ar Valdemāru Zemīti (ASV).

### Periodiskums
* 2002. gada iznāca 12 (Nr. 1—12) žurnāli, katrs bija 20 lappuses biezs (ieskaitot vākus). 
* 2003.—2004. gadā iznāca 6 (Nr. 1—6) žurnāli, katrs bija 24 lappuses biezs (ieskaitot vākus).
* 2005.—2006. gadā iznāca 6 (Nr. 1—6) žurnāli, katrs bija 28 lappuses biezs (ieskaitot vākus).

### Žurnāla saturs
Žurnāls atspoguļoja Latvijas un citu valstu šaha dzīvi. Līdz ar šaha partijām žurnāls publicēja teorētiskus rakstus, bibliogrāfiskus un vēsturiskus materiālus par latviešu šahistiem Latvijā un ārzemēs, informāciju par korespondencšahu un latviešu gambītu. Tā galvenās rubrikas bija:
* Partijas no dažādiem turnīriem;
* Teorētiski nozīmīga partija;
* Vietējo sacensību hronika;
* Novadu ziņas;
* Latvijas šahistu cīņas ārzemēs;
* Ieskats vēstures lappusēs;
* Korespondencšahs;
* Latviešu gambīts.

## Atsauces
Le Palamède

***Le Palamède*** bija pasaulē pirmais preses izdevums (žurnāls) pilnībā veltīts tikai šaham. Ar nelieliem pārtraukumiem tas iznāca Parīzē no 1836. gada līdz  1847. gadam.

## Žurnāla apraksts
### Nosaukums
Žurnāls nosaukts grieķu mitoloģiskā varoņa Palamēda vārdā. Uzskatīja, ka viņš izgudrojis alfabētu, ciparus, garuma un masas mērvienības, kā arī dažādas spēles, tai skaitā šahu. Žurnāla titullapu rotāja rakstnieka Servantesa vārdi: "Dzīve ir līdzīga šaha partijai."

1864.—1865. gadā Parīzē iznācis žurnāls ar līdzīgu nosaukumu *"Le Palamède français"*. 

### Žurnāla redaktori
* Luijs Šarls de Laburdonē un Žozefs Meri (1836—1839);
* Pjērs Sentamāns (1842—1847)

### Žurnāla saturs
Žurnāls plaši atspoguļoja Francijas, Lielbritānijas, Vācijas, Itālijas un citu valstu šaha dzīvi. Līdz ar šaha partijām un uzdevumiem žurnāls publicēja teorētiskus rakstus, bibliogrāfiskus un vēsturiskus materiālus, tai skaitā Filidora, Laburdonē un citu franču šahistu analīzes un vēstules, rakstus par šaha kafejnīcu *"Café de la Régence"*.

1843. gadā franču šahists Aleksandrs Dešapels žurnālā analizējis atklātni, kura vēlāk nosaukta par latviešu gambītu. 

## Atsauces

## Ārējās atsauces
* Žurnāls ''Le Palamède'' - 1836. gads
* Žurnāls ''Le Palamède'' - 1837. gads
* Žurnāls ''Le Palamède'' - 1838. gads
* Žurnāls ''Le Palamède'' - 1842. gads
* Žurnāls ''Le Palamède'' - 1846. gads
* Žurnāls ''Le Palamède'' - 1847. gads
Latvijas Šaha Vēstnesis (nozīmju atdalīšana)

**"Latvijas Šaha Vēstnesis"** var būt:
* "Latvijas Šaha Vēstnesis" — no 2002. līdz 2006. gadam Latvijā (Rīgā) iznākušais šaha žurnāls;
* "Latvijas Šaha Vēstnesis" — 1924., 1925. un 1932. gadā Latvijā (Ventspilī) iznākušais šaha žurnāls.
Latvijas Šaha Vēstnesis (Ventspils)

**Latvijas Šaha Vēstnesis (Latvijas Šacha Vēstnesis)** ir Latvijā (Ventspilī) izdots šaha žurnāls, kas iznāca neregulāri 1924., 1925. un 1932. gadā. Tas bija pirmais preses izdevums Latvijā pilnīgi veltīts tikai šaham.

## Žurnāla apraksts
### Izdevējs
Žurnāla izdevējs bija Ventspils Šaha biedrība, tā redaktors — Ventspils Šaha biedrības priekšsēdētājs Otto Tīdemanis.

### Iznākušo numuru saraksts

Viens žurnāla numurs ir 20 lappuses biezs, dubultnumurs — 40 lappuses.

### Žurnāla saturs
Žurnāls publicēja rakstus par šaha sacensībām Latvijā un ārzemēs, tajās izspēlētās partijas ar analīzēm, Latvijas un ārzemju problēmistu sastādītās šaha kompozīcijas. Žurnālā raksti bija gan latviešu, gan vācu valodā. Tam galvenās rubrikas bija:
* partiju nodaļa;
* Latvijas hronika;
* ārzemju hronika;
* uzdevumu nodaļa. 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Šaha Vēstnesis Nr. 1 (1924. gada decembris) 
* Latvijas Šaha Vēstnesis Nr. 2 (1925. gada janvāris) 
* Latvijas Šaha Vēstnesis Nr. 3 (1925. gada februāris)  
* Latvijas Šaha Vēstnesis Nr. 1 (1932. gada janvāris) 
* Latvijas Šaha Vēstnesis Nr. 2 (1932. gada februāris) 
* Latvijas Šaha Vēstnesis Nr. 3/4 (1932. gada marts—aprīlis) 
* Latvijas Šaha Vēstnesis Nr. 5/6 (1932. gada maijs—jūnijs)
Valentīns Kiparskis

**Valentīns Kiparskis** (, dzimis , miris ) bija Cēsīs dzimis ārsts. Strādājis Maskavas kara hospitālī par ārstu-ordinatoru. Krievu—turku kara laikā bija Nova Studenas (Bulgārijā) kara hospitāļa galvenais ārsts. Miris no tīfa Edirnē (pēc citām ziņām Gorna Studenā). Apglabāts Nova Studenā.

Valentīna Kiparska mazdēls Valentīns Jūliuss Kiparskis (*Valentin Kiparsky*, 1904-1983) bija somu valodnieks, pētīja baltu valodas un no 1935. līdz 1938. gadam strādāja Latvijā.

## Ārējās saites
*Valentīna Kiparska kapa piemineklis
Stīveri

**Stīveri** ir apdzīvota vieta Siguldas novada Allažu pagastā pie autoceļa V58 (Sigulda—Allaži—Ausmas). 1947. gadā Stīveros tika izveidots pansionāts cilvēkiem ar garīgiem un psihiskiem traucējumiem. Līdz 2016. gada rudenim Stīveros atradās Valsts Sociālas aprūpes centra "Vidzeme" filiāle "Allaži". Kopš 2017. gada bijušā aprūpes centra ēkās darbojas Sociālās aprūpes centrs "Allaži", kas piedāvā pansionāta pakalpojumus pensijas vecuma cilvēkiem un personām ar invaliditāti. Stīveros atrodas 1926. gadā celtā Allažu baznīca.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Ārējās saites
*VSAC "Vidzeme" filiāle "Allaži"
*Allažu pansionāts seko pasaules tendencēm

## Atsauces
Mārcienas muiža

thumb|270px|Mārcienas muižas kungu māja 20. gadsimta sākumā.
thumb|270px|Mārcienas muižas ēku drupas mūsdienās (2000).
**Mārcienas muiža** () bija muiža Mārcienas pagasta teritorijā. 19. gadsimtā tā piederēja Tranzē un Maidelu dzimtām. Mārcienas muižas pils nodedzināta 1905. gada nemieru laikā, līdz mūsdienām nav saglabājusies.

## Vēsture
Muiža izveidojusies Rīgas arhibīskapijas Bērzaunes draudzes novadā netālu no senākā Mārcienas pilskalna. Līdz Livonijas Konfederācijas sabrukumam muiža piederēja Tīzenhauzenu dzimtai.  
Pēc Zviedru Vidzemes 1680. gada muižu redukcijas tā bija Zviedrijas valsts īpašums, bet pēc Lielā Ziemeļu kara Krievijas Impērijas kroņa īpašums. 
1761. gadā ķeizariene Elīzabete par nopelniem Septiņgadu karā Mārcienas muižu kopā ar Annas, Nītaures un Mores muižām piešķīra senatoram un ģenerālgubernatoram grāfam Vilhelmam Georgam fon Fermoram (1702-1771).
1785. gadā muižu iegādājās H. Fromholds. 1801. gadā muižu ieķīlāja, bet 1810. gadā par tās īpašnieku kļuva apriņķa maršals A. fon Tranzē. 1830. gadā uzcēla muižas kungu māju, kas bijusi liela trīs stāvu ēka ar velvētiem pagrabiem un kārniņu jumtu. 1873. gadam tās īpašnieks barons Juliuss fon Tranzē sadalīja un izpārdeva visus savus īpašumus. Mārcienas muižas pili 1885. gadā iegādājās Vidzemes guberņas landrāts V. fon Maidels, kas līdz 1887. gadam to lika pārbūvēt provinciāla neobaroka formās. 
Daļu no muižas saimniecības izpirka brāļi Jānis un Bērtulis Birņi, nodalītajam īpašumam tika dots vārds „Patmalnieki”, vēl vēlāk – „Lejas Patmalnieki”. Ap 1908. gadu Lejas Patmalniekus nopirka Johans Gotlībs Hanšmanis, kas pārbūvēja  dzīvojamo ēku. 
Mārcienas muižas pili nodedzināja 1905. gada revolūcijas laikā, bet pēc nostāstiem pili 1918. gadā pirms tās nokļūšanas lielinieku varā esot aizdedzinājis muižas īpašnieks barons fon Maidels, kas pēc tam nošāvies.

Pēc 1920. gada zemes reformas Mārcienas muižu ar Pilskalna, Jauno un Viļuma pusmuižu sadalīja 154 vienībās 1610 ja kopplatībā, muižas centrā atradās valsts ferma, aptieka, pasta nodaļa un pienotava.

Pēc Latvijas okupācijas 1957. gadā pie Mārcienas muižas uzbūvēja Padomju armijas kara bāzi, kurā vēlāk izveidoja slepenu bezpilota lidmašīnu vadības centru ().

2006. gadā Solimu ģimene kādreizējās Mārcienas Lejas Patmalnieku pamatskolas ēkās (vēsturiskajā Patmalnieku muižā) izveidoja spa viesnīcu „Mārcienas muiža”.

## Mūsdienās
No Mārcienas muižas pils saglabājušās vienīgi staļļu drupas un dārzniecības māja. Savukārt Lejas Patmalniekos 1,5 km attālumā no Mārcienas ciema saglabājies vēsturiskais Patmalnieku muižas ēku komplekss – kungu nams, stallis, lopu kūts, klēts un dārza māja, saimes māja, kalve, vienīgi dzirnavas pie strauta sabombardētas Otrā pasaules kara laikā.

## Mārcienas pils interjers

Mārcienas pils interjers-1.jpg|
Mārcienas pils interjers-2.jpg|
Mārcienas pils interjers-3.jpg|
Mārcienas pils interjers-4.jpg|


## Atsauces