Ukrainas Pareizticīgā Baznīca (Maskavas patriarhāts)

thumb|UPB (MP) emblēma
**Ukrainas Pareizticīgā Baznīca (Maskavas patriarhāts)** () ir pareizticīgā baznīca Ukrainā, kas vēsturiski bija pakļauta Krievijas Pareizticīgajai Baznīcai un ilgstoši tika uzskatīta par vienu no Maskavas reliģiskās ietekmes instrumentiem valstī.

Baznīca tika izveidota 1990. gadā kā Ukrainas eksarhāta reorganizācijas rezultāts, iegūstot ierobežotu autonomiju Maskavas patriarhāta sastāvā. Pēc Ukrainas neatkarības pasludināšanas 1991. gadā tās statuss kļuva politiski un sabiedriski jūtīgs, jo saglabājās ciešas institucionālās un ideoloģiskās saites ar Maskavu.

Ilgu laiku tā bija lielākā pareizticīgā konfesija Ukrainā, tomēr tās reputāciju būtiski ietekmēja apsūdzības par lojalitāti Krievijas interesēm, īpaši pēc Krievijas agresijas Ukrainā 2014. gadā. Kritiķi norādīja, ka baznīcas struktūras un daļa garīdzniecības izplata prokrievisku naratīvu vai izvairās nosodīt Krievijas rīcību.

2018. gadā tika izveidota neatkarīga Ukrainas Pareizticīgā Baznīca, kas saņēma autokefālijas tomosu no Konstantinopoles patriarhāta. Tas izraisīja masveida draudžu pāreju un būtiski vājināja Maskavas patriarhāta ietekmi Ukrainā.

Pēc Krievijas pilna mēroga iebrukuma 2022. gadā baznīca paziņoja par neatkarību no Maskavas patriarhāta, taču vairāki eksperti un Ukrainas varas iestādes apšauba šīs neatkarības reālo raksturu, norādot uz saglabātām kanoniskām un personālām saitēm. Turpmākajos gados Ukrainā tika pastiprināta kontrole pār baznīcas darbību. Dažos reģionos tās darbība tika ierobežota vai aizliegta, pamatojoties uz nacionālās drošības apsvērumiem.

## Krievijas—Ukrainas karš un eparhiju pārdalīšana okupētajās teritorijās (kopš 2014)
Krievijas—Ukrainas kara laikā vairākas UPB eparhijas nonāca Krievijas kontrolē. 2014. gadā pēc Krimas aneksijas Krievijas Federācijas sastāvā Džankoja, Simferopoles un Feodosijas eparhijas nonāca Krievijas kontrolētajās teritorijās, taču līdz 2022. gadam tās formāli palika UPB pārvaldībā, tāpat kā eparhijas neatzītajās DNR un LNR teritorijās.

2022. gada 24. februārī Krievija uzsāka pilna mēroga iebrukumu Ukrainā, bet oktobrī anektēja teritorijas, kur pilnībā vai daļēji atradās šādas UPB eparhijas: Hersonas un Tavrijas, Zaporižjas, Berdjanskas un Primorskas, Nova Kahovkas, Severodoneckas, Doneckas un Mariupoles, Luhanskas, Horlivkas un Slovjanskas, kā arī Rovenkijas eparhija.

2022. gada jūnijā KPB sinode paziņoja par Krimas metropolijas izveidi no trim Krimas eparhijām KPB sastāvā, taču no UPB skatpunkta tās turpināja skaitīties tās jurisdikcijā.

2022. gada oktobrī KPB sinode pieņēma lēmumu par Rovenkijas eparhijas pārcelšanu no UPB tiešā Maskavas patriarha un KPB Svētās sinodes pakļautībā.

2023. gada 20. martā UPB sinode izslēdza no sava sastāva Simferopoles un Krimas metropolītu, pamatojoties uz to, ka viņš nevar piedalīties sinodes sēdēs.

2023. gada maijā KPB sinode nolēma pārdalīt Berdjanskas eparhiju un nomainīt tās valdošo bīskapu, kas iepriekš nebija noticis. UPB šo lēmumu noraidīja, paziņojot, ka metropolīts Jefrems (Jarinko) turpinās pārvaldīt eparhiju attālināti.

2024. gada martā KPB sinode uzdeva Berdjanskas eparhijas bīskapam, Teodoram (Belkovam), pagaidu pārvaldību arī Zaporižjas eparhijas draudzēm, kas atradās Krievijas kontrolētajā teritorijā. 2024. gada 24. oktobrī KPB sinode iecēla par Doneckas eparhijas vadītāju metropolītu Vladimiru (Samohinu), atvaļinot iepriekšējo metropolītu Ilarionu (Šukalo), kuru amatā bija iecēlusi UPB.

2024. gada 20. augustā Ukrainas Augstākā Rada pieņēma likumu «Par konstitucionālās iekārtas aizsardzību reliģisko organizāciju darbības jomā», kas aizliedz ar KPB saistītu reliģisko organizāciju darbību. Ukrainas reliģiskajām organizācijām, kas ir saistītas ar ārvalstu reliģiskajām struktūrām, tika noteikts 9 mēnešu termiņš, lai pārtrauktu saikni ar savu pārvaldes centru pēc attiecīga valsts institūciju rīkojuma.

## Atsauces

## Ārējās saites
*