open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rietumberlīnes blokāde

[thumb|[Rietumberlīnes gaisa koridori|Berlīnes gaisa koridoru shēma]]
**Rietumberlīnes blokāde** bija viens no svarīgākajiem notikumiem Aukstā kara sākumā, un tā bija pirmā lielā krīze starp Rietumiem un Padomju Savienību.

## Vēsture
[thumb|Sarkanā krāsā iezīmēta Vācijas teritorija (attēlā) bija [Padomju Savienība|PSRS kontrolētā Austrumvācija. Vācijas teritorija uz austrumiem no Oderas-Neisas līnijas (gaiši bēša) tika atdota Polijai, bet daļa Vācijas austrumu daļas Austrumprūsijas un Kēnigsberga, tika anektēta PSRS kā Kaļiņingradas apgabals]]
Pēc Otrā pasaules kara beigām Vāciju sadalīja četrās okupācijas zonās, kuras kontrolēja ASV, Lielbritānija, Francija un Padomju Savienība. Arī galvaspilsētu Berlīni sadalīja četros sektoros, lai gan tā atradās padomju zonā.

Rietumu sabiedrotie 1948. gadā okupācijas zonās ieviesa jaunu valūtu — Vācijas marku, kas sadusmoja Padomju Savienību, kas centās pilnībā kontrolēt Berlīni un visu Vāciju, savukārt Rietumu sabiedrotie atbalstīja Vācijas kā vienotas un demokrātiskas valsts atjaunošanu.

1948. gada pavasarī Padomju Savienība sāka noteikt ierobežojumus satiksmei starp Rietumberlīni un Rietumvāciju, kas izraisīja aizkavēšanos un kravu pārbaudes. Tika bloķēti arī pasažieru vilcieni, kravas automašīnas un upju transports. 1948. gada 24. jūnijā Padomju Savienība oficiāli slēdza visus autoceļu, dzelzceļa un ūdensceļus, kas veda uz Rietumberlīni. Tika pārtraukta elektroenerģijas piegāde no padomju zonas uz Rietumberlīni, kas radīja papildu grūtības pilsētas iedzīvotājiem. Padomju Savienība arī slēdza visus ūdensceļus, tostarp galvenos kanālus un upes. Tostarp bloķēja kuģošanu pa Elbas upi un kanāliem.
thumb|Rietumberlīnes iedzīvotāji skatās, kā lidmašīna ''Douglas C-54 Skymaster'' nolaižas Tempelhofas lidostā (1948)
Reaģējot uz blokādi, Rietumu sabiedrotie organizēja gaisa transportu (operācija *Vittles*), kas bija tā laika lielākā humānās palīdzības operācija. Izveidoja trīs gaisa koridorus, pa kuriem sabiedroto lidmašīnas varēja droši lidot uz Rietumberlīni. Operācijā bija iesaistīti tūkstošiem lidmašīnu, tostarp amerikāņu, britu un franču gaisa spēki. Piegādes ietvēra pārtiku, degvielu, medikamentus un citas pirmās nepieciešamības preces. Rietumberlīnē izbūvēja jaunus skrejceļus, lai palielinātu lidostu kapacitāti. Operācijas kulminācijas brīdī Rietumberlīnē lidmašīnas nolaidās ik pēc dažām minūtēm. Kopumā blokādes laikā pilsētā nogādāja aptuveni 2,3 miljonus tonnu krājumu, tādējādi novēršot humāno katastrofu pilsētā.

Blokāde nesasniedza savus mērķus. Padomju Savienība bija spiesta to atcelt 1949. gada 12. maijā, tā nostiprināja Rietumu sabiedrotos, kas noveda pie NATO izveides 1949. gadā. Drīz pēc blokādes beigām Rietumvācija un Austrumvācija kļuva par atsevišķām valstīm.

## Ārējās saites
Medaļa "Par Kaukāza aizstāvēšanu''

thumb|Medaļa "Par Kaukāza aizstāvēšanu"
**Medaļa "Par Kaukāza aizstāvēšanu"** ir Otrā pasaules kara PSRS apbalvojums, kas apstiprināts ar PSRS Augstākās Padomes Prezidija 1944. gada 1. maija dekrētu.

Ar medaļu tika apbalvoti visi Kaukāza aizsardzības dalībnieki — Sarkanās armijas, Jūras kara flotes un NKVD karavīri, kā arī civiliedzīvotāji, kas tieši piedalījās aizsardzības operācijās.

Līdz 1985. gadam medaļu "Par Kaukāza aizstāvēšanu" saņēma aptuveni  cilvēku. Starp saņēmējiem ir arī Kliments Vorošilovs, Nikolajs Kuzņecovs, Georgijs Žukovs, Arams Hačaturjans, Andrijs Grečko un Sergejs Sudarenko.

## Ārējās saites
Gaskoņa

thumb|Gaskoņas karte, kurā attēlota plaša reģiona teritorija
**Gaskoņa** () ir vēsturisks reģions Francijas dienvidrietumos starp Pirenejiem un Garonnas upi.

Gaskoņas teritorija bija apdzīvota jau kopš aizvēsturiskiem laikiem. Senatnē šī teritorija bija pazīstama kā Akvitānija, un to iekaroja romieši. Pēc Romas impērijas sabrukuma to apdzīvoja vestgoti, pēc tam — franki. Viduslaikos Gaskoņa kļuva par daļu no Akvitānijas hercogistes, kurai bija liela nozīme Francijas un Anglijas vēsturē.

Gaskoņas iedzīvotāji runā oksitāņu valodas gaskoņiešu dialektā, kam ir savas unikālas iezīmes un īpatnības.

Pašlaik Gaskoņa ir daļa no Jaunakvitānijas reģiona, ko izveidoja Francijas 2016. gada administratīvajā reformā.

## Ārējās saites
Piespiedu darbs

[thumb|Piespiedu darbs [Cjinu dinastijas laika cietumā]]
**Piespiedu darbs** ir jebkura veida darbs, kuram persona nav brīvprātīgi piekritusi un veic piespiedu kārtā, baidoties no ieslodzījuma, vardarbības vai jebkura cita veida soda. Tas ir nopietns cilvēktiesību pārkāpums.

Piespiedu darbs ietver gan verdzību, kurā viena persona tiek uzskatīta par citas personas īpašumu, gan piespiedu laulības, gan arī ieslodzīto darbaspēka izmantošanu cietumos bez viņu piekrišanas un bez pienācīgas atlīdzības.

Piespiedu prostitūcija un seksuālā ekspluatācija ietver cilvēku piespiešanu iesaistīties seksuālās darbībās pret viņu gribu.

## Skatīt arī
* Ostarbaiteri

## Ārējās saites
Luijs Garels

**Luijs Garels** (; dzimis ) ir franču aktieris, kinorežisors un scenārists.

Kļuvis pazīstams ar galveno lomu Bernardo Bertoluči romantiskajā drāmā "Sapņotāji" (2003). Atveidojis lomas vairākās Kristofa Onorē filmās, kā *[[Ma Mère]]* (2004), *[[Dans Paris]]* (2006), *[[Les Chansons d'amour]]* (2007), "Skaistā būtne" (*La Belle Personne*, 2008) un *[[Non ma fille, tu n'iras pas danser]]* (2009). Atveidojis lomas sava tēva Pjēra Garela filmās *[[Les Amants réguliers]]* (2005), *[[La Frontière de l'aube]]* (2008), "Svelmainā vasara" (*Un été brûlant*, 2011) un *[[La Jalousie]]* (2014).

Piedalījies filmās *[[Le Redoutable]]* (2017), "Ismaēla rēgi" (*Les Fantômes d'Ismaël*, 2017), "Virsnieks un spiegs" (*J'accuse*, 2019) "Mazās sievietes" (2019), "Rifkina festivāls" (*Rifkin's Festival*, 2020), "Trīs musketieri: D`Artanjans" (*Les Trois Mousquetaires: D'Artagnan*, 2023) un "Otrais cēliens" (2024).

Režisējis filmas *[[Les Deux Amis]]* (2015), *[[L'Homme fidèle]]* (2018), *[[La Croisade]]* (2021) un *[[L'Innocent]]* (2022).

## Ārējās saites
L'Innocent

***L'Innocent*** ir 2022. gada Francijas kriminālkomēdijas filma, kuras režisors ir Luijs Garels. Filmā galvenās lomas atveido Rošdī Zems, Anuka Grinberga, Noemi Merlāna un Luijs Garels.

Filma stāsta par gandrīz 60 gadus vecu sievieti, kura iemīlas un apprecas ar cietumnieku. Tas nepatīk viņas dēlam, kurš darīs visu, lai aizsargātu viņu.

Filmas *L'Innocent* pirmizrāde notika  75. Kannu kinofestivālā. Filmu nominēja Cēzara balvai 11 kategorijās, saņemot to par labāko oriģinālscenāriju un par labāko aktrisi otrā plāna lomā (Merlāna). Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 98% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
The Hidden

***The Hidden*** ir 1987. gada ASV zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors ir Džeks Šolders. Filmā galvenās lomas atveido Maikls Nuri un Kails Maklahlens.

Filma stāsta par policistu un FIB aģentu, kuri mēģina noķert mierīgus cilvēkus, kas pēkšņi ir kļuvuši par vardarbīgiem noziedzniekiem.

Filmas *The Hidden* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[New Line Cinema]]*. Mūsdienās tā tiek uzskatīta par kulta filmu. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 76% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Izzūdošie

**"Izzūdošie"** () ir 2017. gada Vācijas un Francijas drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Fatihs Akins. Filmā galveno lomu atveido Diāna Krīgere.

Filma stāsta par vācu sievieti, kuras turku vīru un dēlu nogalināja neonacistu sarīkotā teroraktā.

Filmas "Izzūdošie" pirmizrāde notika  70. Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Krīgere saņēma festivāla labākās aktrises balvu. "Izzūdošie" tika izvēlēta kā Vācijas kandidatūra par labāko filmu svešvalodā 90. Kinoakadēmijas balvai, tomēr tā netika nominēta. Filma saņēma Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā". Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 76% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Deniss Vavro

**Deniss Vavro** (; dzimis ) ir Slovākijas futbolists, kurš spēlē centra aizsarga pozīcijā un pārstāv Slovākijas futbola izlasi. Kopš 2024. gada Vavro spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā *[[VfL Wolfsburg]]*, kas viņu īrē no *[[FC København|København]]*.

Iepriekš pārstāvējis Slovākijas komandu *[[MŠK Žilina|Žilina]]*, Itālijas komandu *[[SS Lazio|Lazio]]* un Spānijas komandu *[[SD Huesca|Huesca]]*.

Slovākijas futbola izlases rindās debitējis 2017. gadā. Pārstāvējis izlasi 2020. un 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**MŠK Žilina**

* Slovākijas Superlīga: 2016—17

**København**

* Dānijas Superlīga: 2018—19, 2022—23
* Dānijas kauss: 2022—23

## Ārējās saites
Konrāds Dekerts

**Konrāds (Kondratijs) Augusts Dekerts** (1891—1942) bija vācbaltiešu jurists, virsnieks un izlūks. Apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1891. gada 15. augustā Iršu pagasta Hiršenhofas vācu kolonijas "Vaskukalnos" (tagad "Tālēs") skolotāja Aleksandra Dekerta un viņa sievas Idas daudzbērnu ģimenē. Mācījās Iršu sešklasīgajā vācu pamatskolā, tad Rīgas Pilsētas reālskolā.

No 1910. līdz 1915. gadam studēja tieslietas Maskavas Universitātē, tad Pirmā pasaules kara laikā līdz 1916. gada maijam mācījās Aleksandra karaskolā. 1916. gada jūlijā viņu iekļāva 1. krievu atsevišķās brigādes sastāvā un nosūtīja uz Francijas fronti. 1918. gada 11. jūlijā Dekerts iestājās Francijas ārzemnieku leģionā un bija 1. koloniju pulka leitnants un tulks Senegālā.

Krievijas pilsoņu kara laikā no 1918. gada jūlija līdz 1919. gada jūlijam Dekerts piedalījās cīņās pret lieliniekiem pie Murmanskas un Arhangeļskas. Latvijas brīvības cīņu laikā viņš 1919. gadā bija Franču kara misijas loceklis Baltijas valstīs. Misijas uzdevumā viņš iestājās Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas dienestā, kur bija sapieru priekšnieka palīgs, slepeni nodarbojās ar kontrpropagandu un izlūkošanu. No oktobra līdz decembrim viņš piegādāja ziņas par Bermonta karaspēku sabiedrotajiem un Kārļa Ulmaņa pagaidu valdībai.

1920. gadā viņš plaušu tuberkulozes dēļ demobilizējās no Francijas armijas, strādāja "Alžīrijas kompānijas" bankā, tad Beļģijas eksporta firmā *De Gam* Briselē. 1925. gadā Dekerts atgriezās Latvijā un dzīvoja Iršu pagastā pie mātes. 1926. gada 1. jūlijā kļuva par zemessargu virsleitnantu. 1927. gadā apprecējās ar Mariju Martinovu, 1927. gada aprīlī sāka strādāt par Rīgas advokāta Dāles palīgu, vēlāk nodibināja savu advokātu biroju. Iršos uzcēla savu ģimenes māju "Krustupji", darbojās krievu studentu korporācijas *[[Ruthenia]]* filistru biedrībā, bija juriskonsults Francijas un Beļģijas sūtniecībās Rīgā (1930—1939). Uz vienošanās pamata 1937. gadā viņš pienotavu nodeva Latvijas Piensaimniecības biedrībai.

Pēc Latvijas okupācijas strādāja par grāmatvedi amatniecības artelī "Aizkars". 1941. gada jūnija deportācijas laikā Dekertu arestēja un izsūtīja uz Usoļlaga nometni. 1942. gada aprīlī viņam piesprieda 10 gadu ieslodzījumā labošanas darbu nometnēs. 1942. gada 18. novembrī pēc viņa ierosmes nometnē slepus atzīmēja Latvijas Republikas dibināšanas gadadienu, tādēļ 19. novembrī Konrādu Dekertu sodīja ar nāvessodu.

## Apbalvojumi
* Lāčplēša Kara ordenis, III šķira (1926)
* Francijas Kara krusts (visas 3 pakāpes),
* Anglijas *Military Cross*,
* Beļģijas Kroņa ordenis,
* Krievijas Impērijas Svētā Staņislava ordenis (3. šķira).

## Atsauces
Noziegumi pret cilvēci

[thumb|[Ruandas genocīds|Ruandas genocīda upuru kauli]]
**Noziegumi pret cilvēci** ir smagi starptautisko humanitāro tiesību pārkāpumi, kas ietver darbības, kuras veiktas kā daļa no plaša mēroga vai sistemātiskiem uzbrukumiem civiliedzīvotājiem. Šie noziegumi var būt daļa no valsts vai organizācijas politikas, kuras mērķis ir apspiest noteiktas cilvēku grupas.

Daži galvenie noziegumu pret cilvēci aspekti ir šādi:

* Slepkavības: civiliedzīvotāju masveida nogalināšana, kā genocīda vai kara noziegumu gadījumā.
* Iznīcināšana: apzināta tādu apstākļu radīšana, kas noved pie masveida nāves, piemēram, bads vai medicīniskās aprūpes liegšana.
* Paverdzināšana: ietver jebkāda veida verdzību vai piespiedu darbu.
* Deportācija vai piespiedu pārvietošana: cilvēku piespiedu izraidīšana no viņu mājām vai zemes bez tiesiska pamatojuma.
* Ieslodzījums vai cita veida smaga brīvības atņemšana: civiliedzīvotāju nelikumīga arestēšana un aizturēšana bez pienācīga tiesas procesa.
* Spīdzināšana: fiziskas vai psiholoģiskas vardarbības izmantošana, lai iegūtu informāciju, sodītu vai iebiedētu.
* Izvarošana un citi seksuālās vardarbības veidi: sistemātiska seksuālās vardarbības izmantošana, tostarp piespiedu prostitūcija un sterilizācija.
* Vajāšana politisku, rasu, nacionālu, etnisku, kultūras, reliģisku vai ar dzimumu saistītu iemeslu dēļ: sistemātiska un plaši izplatīta vēršanās pret noteiktām cilvēku grupām konkrētu iemeslu dēļ.
* Aparteīds: sistemātiska vienas rases grupas diskriminācija un apspiešana no citas rases grupas puses, kuras mērķis ir izveidot un saglabāt dominējošo stāvokli.

## Vēsture
Termins "noziegumi pret cilvēci" ieviests 1915. gada 24. maijā, dienā, kad Antantes valstis pieņēma kopīgu deklarāciju par armēņu genocīdu. Tajā Osmaņu impērijas rīcību raksturoja kā "noziegumus pret cilvēci un civilizāciju".

Noziegumus pret cilvēci pirmo reizi oficiāli atzina un definēja Nirnbergas procesā pēc Otrā pasaules kara, kad tika notiesāti nacistiskās Vācijas līderi. Mūsdienās šādus noziegumus iztiesā Starptautiskā krimināltiesa un citi starptautiskie tribunāli.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aleksandru Čikildeu

**Aleksandru Čikildeu** (; dzimis ) ir Rumānijas futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Rumānijas futbola izlasi. Kopš 2024. gada Čikildeu spēlē Rumānijas *[[Liga I]]* komandā *[[CS Universitatea Craiova|Universitatea Craiova]]*.

Spēlējis arī Rumānijas komandās *[[FC Viitorul|Viitorul]]* un *[[CS Universitatea Craiova|Universitatea Craiova]]*, AAE komandā *[[Ittihad Kalba FC|Ittihad Kalba]]* un Turcijas komandā *[[Konyaspor]]*.

Rumānijas futbola izlases rindās debitējis 2018. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
***Viitorul Constanța***

* *[[Liga I]]*: 2016—17

***Universitatea Craiova***

* Rumānijas kauss: 2020—21
* Rumānijas Superkauss: 2021

***Galatasaray***

* Turcijas Superlīga: 2022—23

## Ārējās saites
Rezvans Marins

**Rezvans Gabriels Marins** (; dzimis ) ir Rumānijas futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Rumānijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Marins spēlē AEK.

Iepriekš spēlējis Rumānijas komandā *[[FC Viitorul|Viitorul]]*, Beļģijas komandā Ljēžas "Standard" un Nīderlandes komandā Amsterdamas "Ajax".

Rumānijas futbola izlases rindās debitējis 2016. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
***Viitorul Constanța***

* *[[Liga I]]*: 2016—17

***Standard Liège***

* Beļģijas kauss: 2017—18

***Ajax***

* *[[Johan Cruijff Schaal]]*: 2019

## Ārējās saites
Florins Nice

**Florins Nice** (; dzimis ) ir Rumānijas futbolists, kurš spēlē vārtsarga pozīcijā un pārstāv Rumānijas futbola izlasi. Kopš 2024. gada Nice spēlē Saūda Arābijas profesionālās līgas komandā *[[Damac FC|Damac]]*.

Iepriekš spēlējis Rumānijas komandās *[[CS Concordia Chiajna|Concordia Chiajna]]* un *[[FCSB|Steaua București]]*, kā arī Čehijas komandās *[[Prāgas "Sparta" (futbols)|Sparta Prague]]* un *[[FK Pardubice|Pardubice]]*.

Rumānijas futbola izlases rindās debitējis 2017. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
***Steaua București***

* *[[Liga I]]*: 2013—14, 2014—15
* Rumānijas kauss: 2014—15
* Rumānijas Superkauss: 2013
* Rumānijas Līgas: 2014—15, 2015—16

***Sparta Prague***

* Čehijas 1. līga: 2022—23
* Čehijas kauss: 2019—20

## Ārējās saites
Svārstmigrācija

**Svārstmigrācija** ir migrācijas veids, kad personas periodiski pārvietojas starp divām vai vairākām ģeogrāfiskām teritorijām, parasti uz laiku atgriežoties savā iepriekšējā dzīvesvietā. Šo terminu bieži lieto, lai aprakstītu sezonālās darbaspēka migrācijas modeļus, kad cilvēki pārvietojas uz citu teritoriju vai valsti, lai noteiktu laiku strādātu, piemēram, lauksaimniecības sezonas laikā un pēc tam atgriežas.

Bieži sastopama arī svārstmigrācija uz citām pilsētām, piemērām, piepilsētas iedzīvotāji, kuri katru dienu brauc strādāt uz lielpilsētām.

## Ārējās saites
Nelegālā migrācija

[thumb|Migrants, kas vēlas ieceļot [ASV no Meksikas (krusti simbolizē neveiksmīgu mēģinājumu upurus)]]
**Nelegālā migrācija** ir cilvēku pārvietošanās pāri valsts robežām, pārkāpjot uzņēmējas valsts migrācijas likumus un noteikumus. Šī parādība ietver ieceļošanu valstī bez atbilstošiem dokumentiem vai atļaujām, kā arī uzturēšanos valstī pēc vīzas vai cita likumīga statusa termiņa beigām.

Nelegālās migrācijas apkarošanas pasākumi ietver robežkontroles pastiprināšanu, nelegālo migrantu izraidīšanu, vīzu kontroles sistēmu uzlabošanu un legālās migrācijas programmu izveidi, lai mazinātu stimulus nelegālai pārvietošanai.

## Ārējās saites
Krievijas okupēto Ukrainas teritoriju aneksija (2022)

**Krievijas okupēto Ukrainas teritoriju aneksija** notika 2022. gada 30. septembrī pēc tam, kad četros okupētajos Ukrainas reģionos tika sarīkoti fiktīvi referendumi par pievienošanos Krievijai. Imitētos referendumus organizēja Krievijas civilmilitārā administrācija, un tie neatbilda Ukrainas tiesību aktiem un starptautiskajām tiesībām. Pēc tiem Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis parakstīja dekrētu, kas aizliedza miera sarunas ar Krieviju, kamēr tās prezidents ir Vladimirs Putins.

Krievija paziņojusi par Ukrainas Doneckas, Luhanskas, Hersonas un Zaporižjas apgabalu teritoriju aneksiju — gan to, kuras kontrolē Krievijas Federācijas Bruņotie spēki un pašpasludinātās DTR un LTR, gan to, kuras nekontrolē (Zaporižjas apgabala centrs — Zaporižjas pilsēta, Doneckas apgabalā — Slavjanska, Kramatorska u. c. pilsētas).

## Turpmākie notikumi
Jau nākamajā dienā pēc paziņojuma par četru reģionu pievienošanu Krievijai, 1. oktobrī, Ukrainas kontrolē nonāca Limanas pilsēta Doneckas apgabalā, kuru UBS daļēji bloķēja kopš 23. septembra.

11. novembrī Krievijas karaspēks pameta Dņepras labo krastu, tostarp Hersonas apgabala reģionālo centru Hersonu.

## Ārējās saites
Žoržs Mikautadze

**Žoržs Mikautadze** (; dzimis ) ir gruzīnu izcelsmes Francijas futbolists, kurš kopš 2025. gada spēlē uzbrucēja pozīcijā Spānijas Pirmās divīzijas klubā *[[Villarreal CF|Villarreal]]*. Dzimis Francijā gruzīnu emigrantu ģimenē no Tbilisi, un spēlē Gruzijas izlasē.

Gruzijas izlases pirmo vārtu autors Eiropas čempionāta finālturnīrā, kurus viņš iesita 2024. gada Eiropas čempionāta spēlē pret Turcijas izlasi.

## Karjera
Lionas "Olympique" futbola akadēmijas absolvents, uz kuru viņš 2008. gadā pārcēlās no *Gerland* komandas. Kādu laiku spēlēja arī *Saint-Priest* jauniešu komandā. 2017. gadā viņš pievienojās *[[FC Metz]]* klubam, kur vairākus gadus pavadīja, spēlējot fārmklubā amatieru līgā. Viņš *[[Ligue 1]]* debitēja *Metz* galvenajā komandā 2019. gada 7. decembrī mačā pret *[[OGC Nice]]*, kurā 83. minūtē izgāja uz maiņu. Pirms 2020./21. gada sezonas sākuma viņš īrē pārgāja uz Beļģijas Otrās B divīzijas klubu *[[RFC Seraing]]*. Jau pirmajā spēlē jaunajā klubā Mikautadze iesita tā saukto "pokeru" (vienā mačā 4 vārti), vēlāk guva vēl divus *hat-trick* un sezonas beigās kļuva par otrās līgas rezultatīvāko spēlētāju, ar 19 gūtajiem vārtiem, šo titulu dalot ar beļģu futbolistu Danti Vanzeiru, kā arī iekļuva līgas simboliskajā komandā. Tajā pašā laikā viņa klubs ieņēma otro vietu un iekļuva izslēgšanas spēlēs par iekļūšanu augstākajā līgā, kur divu spēļu sērijā ar *[[SK Beveren]]* klubu Mikautadze guva trīs vārtus un palīdzēja savai komandai uzvarēt ar rezultātu 6:3. Atgriežoties no īres beļģu klubā, spēlētājs nāca uz maiņu *Ligue 1* pirmās kārtas mačā, taču drīz vien tika atkārtoti izīrēts *Seraing* klubam.

2022. gada vasarā Mikautadze atgriezās Mecas klubā. 2022./2023. gada sezonā, kuru klubs sāka *[[Ligue 2]]*, Žoržs kļuva par komandas galveno spēlētāju, sešas reizes pēc kārtas tika izvēlēts nedēļas simboliskajā komandā un kļuva par rezultatīvāko un labāko spēlētāju pēc sezonas beigām un *Metz* no otrās Francijas līgas atgriezās *Ligue 1*. Viņa līgums, kuram bija jābeidzas 2023. gada jūnijā, tika pagarināts līdz 2025. gada jūnijam.

2023. gada 30. augustā viņš pārcēlās uz Nīderlandes klubu *[[Amsterdamas "Ajax"|Ajax]]*, parakstot piecu gadu līgumu, līguma summa bija 16 miljoni eiro. 2023./24. gada sezonā viņš *Ajax* sastāvā aizvadīja 9 mačus (tostarp 6 Nīderlandes čempionātā), taču vārtus neguva.

2024. gada 4. janvārī viņš atgriezās *Metz* klubā uz īres tiesībām līdz 2023./24. gada sezonas beigām. *Metz* ir iespēja iegādāties Mikautadzi pēc īres līguma beigām par 13 miljoniem eiro. Savus pirmos vārtus viņš guva pēc atgriešanās Mecā 23. februārī pret Lionas klubu (1:2). Mikautadze uzņēma labu formu no 2024. gada aprīļa sākuma, kad viņš piecos Francijas čempionāta mačos pēc kārtas guva 7 vārtus.

## Nacionālā izlase

|-
|2021||7||1
|-
|2022||6||1
|-
|2023||9||7
|-
|2024||5||3
|-
|2025||6||5
|-
!Kopā||41||21
|}

## Atsauces

## Ārējās saites
Mikola Šaparenko

**Mikola Šaparenko** (; dzimis ) ir Ukrainas futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Ukrainas futbola izlasi. Kopš 2017. gada Šaparenko spēlē Ukrainas Premjerlīgas komandā Kijivas "Dinamo".

Ar "Dinamo" komandu izcīnījis vienu Premjerlīgas čempionu titulu un divus Ukrainas kausus.

Ukrainas futbola izlases rindās debitējis 2018. gadā. Pārstāvējis izlasi 2020. un 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
***Dynamo Kyiv***

* Ukrainas Premjerlīga: 2020—21
* Ukrainas kauss: 2019—20, 2020—21
* Ukrainas Superkauss: 2018, 2019, 2020

## Ārējās saites
Ugurdžans Čakirs

**Ugurdžans Čakirs** (; dzimis ) ir Turcijas futbolists, kurš spēlē vārtsarga pozīcijā un pārstāv Turcijas futbola izlasi. Kopš 2014. gada Čakirs spēlē Turcijas Superlīgas komandā *[[Trabzonspor]]*.

Ar *Trabzonspor* komandu 2022. gadā kļuvis par Turcijas Superlīgas uzvarētāju.

Turcijas futbola izlases rindās debitējis 2019. gadā. Pārstāvējis izlasi 2020. un 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
***Trabzonspor***

* Turcijas Superlīga: 2021—22
* Turcijas kauss: 2019—20
* Turcijas Superkauss: 2020, 2022

## Ārējās saites
Junuss Akgins

**Junuss Akgins** (; dzimis ) ir Turcijas futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Turcijas futbola izlasi. Kopš 2018. gada Akgins pārstāv Turcijas Superlīgas komandu Stambulas "Galatasaray".

No *Galatasaray* komandas ticis izīrēts uz Turcijas komandu *[[Adana Demirspor]]* un Anglijas komandu *[[Leicester City FC|Leicester City]]*.

Turcijas futbola izlases rindās debitējis 2022. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
***Galatasaray***

* Turcijas Superlīga: 2018—19, 2022—23
* Turcijas kauss: 2018—19
* Turcijas Superkauss: 2019

***Leicester City***

* Anglijas čempionāts: 2023—24

## Ārējās saites
Sentolbansa

**Sentolbansa** (; ) ir katedrāles pilsēta Anglijas dienvidaustrumos, Hārtfordšīras grāfistē, Sentolbansas distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes vidusdaļā Veras upes krastos  no grāfistes centra Hārtfordas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Nozīmīgs tūrisma un svētceļojumu centrs.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta ar nosaukumu **Verlamiona** pastāvējusi Sentolbansas vietā vēl pirms romiešu iebrukuma — tā bijusi nozīmīgs ķeltu Katuvelaunu valsts varas centrs.

Pēc romiešu iebrukuma 43. gadā bijušās ķeltu pilsētas vietā romieši nodibināja **Verulamiumas** (*Verulamium*) pilsētu, kas izauga par otru lielāko apdzīvoto vietu Britānijā aiz Londiniumas. Pilsēta tās ziedu laikos aizņēma 51 ha lielu teritoriju, apjoztu ar mūri un aizsarggrāvi; tajā bija forums, bazilika un amfiteātris. Pilsēta vismaz divreiz tika pārbūvēta, aizstājot koka ēkas ar mūra ēkām. Romieši pilsētu pameta starp 400. un 450. gadu.

Pēc romiešu aiziešanas pilsēta kļuva par sakšu cilts veklingu varas centru, kas to dēvēja par *Wæclingaceaster*. Viduslaiku pilsēta izauga uz paugura austrumos no senās pilsētas, kur 793. gadā tika dibināta Svētā Olbana abatija. Abatija un vēlāk arī pilsēta nodēvēta par godu pirmajam britu svētajam, kurš dzīvojis Verulamiumas pilsētā 3. vai 4. gadsimtā un ticis sodīts ar nāvi par kristiešu priestera slēpšanu un kristietības pieņemšanu. Viduslaikos Svētā Olbana abatija bija svarīgākā Anglijas abatija. 948. gadā dibināta Svētā Olbana skola, kurā mācījies nākamais pāvests Adriāns IV.

Līdz 20. gadsimtam Sentolbansa bija neliela tirgus pilsētiņa un kristiešu svētceļojumu vieta. 1858. gadā pilsēta tika savienota ar dzelzceļu. 1877. gadā karaliene Viktorija Sentolbansai piešķīra lielpilsētas (*city*) statusu, bet bijušās abatijas baznīcai — katedrāles statusu. 20. gadsimta pirmajā pusē pilsēta bija nozīmīgs elektronikas ražošanas centrs, bet gadsimta otrajā pusē izauga kā Lielās Londonas piepilsēta.

## Ārējās saites
Hibrīdkarš

**Hibrīdkarš** ir karadarbības veids, kurā izmanto dažādas metodes un līdzekļus, tostarp gan tradicionālās militārās darbības, gan nekonvencionālas taktikas, piemēram, kiberuzbrukumus, informācijas operācijas, ekonomisko spiedienu, politisko intervenci un neregulāru bruņotu grupu izmantošanu. Hibrīdkara galvenais mērķis ir sasniegt politiskus un militārus mērķus bez atklātas kaujas.

Hibrīdkara piemēri ir vērojami dažādos mūsdienu konfliktos, piemēram, Krievijas—Ukrainas karā (kopš 2014. gada), kad Krievija izmantoja prokrievisko separātistu grupējumus un algotņu izmantošana, lai veiktu kaujas operācijas Ukrainas austrumos.

## Ārējās saites
* U.S. GAO — Hybrid Warfare
* MunichSecurityReport2015 section 3
Polijas—Baltkrievijas robeža

**Polijas—Baltkrievijas robeža** ir  gara valsts robeža starp Baltkrievijas Republiku un Polijas Republiku. Tā sākas no trīskāršā robežu krustojuma ar Lietuvas Republiku ziemeļos un stiepjas līdz trīskāršajam robežu krustojumam ar Ukrainu dienvidos. Tā ir arī daļa no ES robežas ar Baltkrieviju.
thumb|Polijas—Baltkrievijas robežas karte
2021. gada 29. oktobrī Polijas Seims pieņēma likumu par sienas būvniecību gar valsts robežu ar Baltkrieviju, kas pēc tam, kad 4. novembrī to parakstīja prezidents Andžejs Duda, stājās spēkā. Žoga būvniecību pabeidza 2022. gada 30. jūnijā.

Belarus-Poland border - Stare Leśne Bohatery 2.JPG|Polijas—Baltkrievijas robeža 2013. gadā
20220630 Zapora na granicy polsko-białoruskiej 004.jpg|Pēc žoga uzbūvēšanas 2022. gadā 


## Skatīt arī
* Polijas—Baltkrievijas robežas žogs

## Ārējās saites
Vislas apledojums

thumb|250px|Vislas apledojums Ziemeļeiropā un Virmas apledojums Alpos ar maksimālo platību pirms 22 tūkstošiem gadu

**Vislas apledojums** bija Eiropas pēdējais lielākais kvartāra ledus laikmeta apledojums, kas sākās pirms aptuveni  gadiem un noslēdzās pirms  gadiem. Apledojums ir nosaukts Vislas upes vārdā, šo nosaukumu () 1909. gadā ieviesa Prūsijas Ģeoloģijas biedrība. Krievijā to dēvē par **Valdaja apledojumu** (pēc Valdaja augstienes), Alpos par **Virmas apledojumu**, bet Ziemeļamerikā par **[[Viskonsina]]s apledojumu**.

Savu maksimumu ledāju izplatība sasniedza pleistocēna epohas noslēgumā pirms apmēram 22 tūkstošiem gadu.
Fenoskandijas ledusvairoga centrs virs Ziemeļeiropas sasniedza  biezumu. Ledusvairoga dienvidu perifērija atradās arī virs Latvijas, kur maksimālais ledus biezums bija  virs Kurzemes, bet virs Latgales dienvidiem un Sēlijas ledāja biezums bija ap .

## Apledojuma posmi
* Agrais posms pirms 117—74 tūkstošiem gadu, kad notika ledusvairoga izveidošanās virs Skandināvijas kalniem
* Vidus posms pirms 74—24 tūkstošiem gadu, kad ledusvairogs pārklāja visu Fenoskandiju
* Vēlais posms pirms 24—11,6 tūkstošiem gadu, kad ledusvairoga platība sasniedza maksimālo robežu pirms 22 tūkstošiem gadu un tas sāka atkāpties

## Skatīt arī
* Ledus laikmets Latvijā

## Atsauces
Gonsalu Ramušs

**Gonsalu Matiašs Ramušs** (; dzimis ) ir Portugāles futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Portugāles futbola izlasi. Kopš 2022. gada Ramušs spēlē Francijas 1. līgas komandā Parīzes "Saint-Germain".

Savu karjeru sācis Lisabonas "Benfica" jauniešu akadēmijā. Galvenās komandas rindās pavadījis trīs sezonas, kuru laikā izcīnījis vienu Portugāles Premjerlīgas čempionu titulu. 2023. gadā par aptuveni 65 miljoniem eiro pārcēlies uz Francijas 1. līgas komandu Parīzes "Saint-Germain".

Portugāles futbola izlases rindās debitējis 2022. gadā. Pārstāvējis izlasi 2022. gada FIFA Pasaules kausā un 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Benfica**

* Portugāles Premjerlīga: 2022—23

**Paris Saint-Germain**

* Francijas 1. līga: 2023—24, 2024—25
* Francijas kauss: 2023—24
* Trophée des Champions: 2023
* UEFA Čempionu līga: 2024—2025 
* UEFA Superkauss: 2025

**Portugāle**

* UEFA Nāciju līga: 2024—25

## Atsauces

## Ārējās saites
Hārpendena

**Hārpendena** (; ) ir pilsēta un pagasts Anglijas dienvidaustrumos, Hārtfordšīras grāfistē, Sentolbansas distrikta otra lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes rietumdaļā Lī upes krastā  no distrikta centra Sentolbansas,  no grāfistes centra Hārtfordas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra.

## Vēsture
Ciems izaudzis 13. gadsimtā Vestminsteras abatijai piederošo mežu izcirtumā. Pirmoreiz minēts 1221. gadā sakarā ar baznīcas uzcelšanu. Līdz 19. gadsimtam Hārpendena pastāvēja kā neliels ciems, kas bija apkārtnē pazīstams ar salmu pinumiem. 1860. gadā caur ciemu uzbūvēja dzelzceļu un apkārtējo zemi sāka tirgot apbūvei, kas radikāli izmainīja Hārpendenu. 1898. gadā nodibināja Hārpendenas urbāno distriktu, bet 1901. gadā pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedz 4725 cilvēkus. Otrā pasaules kara laikā uz Hārpendenu evakuēja Londonas civiliedzīvotājus. Pilsēta strauji izauga pēc kara kā Londonas piepilsēta.

## Ārējās saites

*
Pedru Netu

**Pedru Lomba Netu** (; dzimis ) ir Portugāles futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Portugāles futbola izlasi. Kopš 2024. gada Netu spēlē Anglijas Premjerlīgas komandā *[[Chelsea F.C.|Chelsea]]*.

Iepriekš spēlējis Portugāles komandā *[[SC Braga|Braga]]* un Itālijas komandā *[[S.S. Lazio|Lazio]]*.

Portugāles futbola izlases rindās debitējis 2020. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Lazio**

* Itālijas kauss: 2018—19
**Chelsea FC**
* UEFA Konferences līga: 2024—2025
* FIFA Klubu Pasaules kauss: 2025
**Portugāle**
* UEFA Nāciju līga: 2024—25

## Atsauces

## Ārējās saites
St Albans

***St Albans*** var būt:

* Sentolbansa (*St Albans*), katedrāles pilsēta Anglijas dienvidaustrumos;
* Sentolbansas lielpilsēta un distrikts (*City and District of St Albans*), lielpilsēta un nemetropoles distrikts ar boro statusu Anglijas dienvidaustrumos.
Avadhu valoda

thumb|Avadhu valoda Indijā
**Avadhu valoda** (अवधी) ir indoāriešu valoda, kas pēc hindu valodas standartizācijas tiek uzskatīta par tās dialektu. Izplatīta Indijas ziemeļos, galvenokārt Utarpradēšas un Bihāras štatos.

Avadhu valodai ir bagātas literārās tradīcijas. Šajā valodā sarakstīti daudzi nozīmīgi darbi, tostarp Tulsidas "Rāmaharitmānas", kas ir viens no nozīmīgākajiem darbiem indiešu literatūrā. Mūsdienās avadhu valodu galvenokārt lieto sarunvalodā, bet oficiālajā un rakstiskajā saziņā cilvēki pārsvarā izmanto hindi. Tomēr tai joprojām ir liela nozīme reģiona kultūras un sociālajā dzīvē.

Avadhu valoda spēcīgi ietekmējusi fidži hindi veidošanos.

## Ārējās saites

* Awadhi Books
Ēmas jūra

**Ēmas jūra** bija jūra pēdējā starpledus laikmetā, kas pirms aptuveni 130 līdz 115 tūkstošiem gadu atradās tagadējā Baltijas jūras baseinā. 

Tās ūdens līmenis bija par 5–7 metriem augstāks nekā mūsdienās, tādēļ Ēmas jūra savienojās ar tagadējo Ziemeļjūru un Balto jūru, ietverot Lādogas un Oņegas ezerus un atdalot Skandināvijas salu no Eirāzijas kontinenta. 

## Ārējās saites
Djogu Košta

**Djogu Meirelešs da Košta** (; dzimis ) ir Portugāles futbolists, kurš spēlē vārtsarga pozīcijā un pārstāv Portugāles futbola izlasi. Kopš 2019. gada Košta spēlē Portugāles Premjerlīgas komandā *[[FC Porto|Porto]]*.

Ar *Porto* komandu izcīnījis divus Portugāles Premjerlīgas čempionu titulus, kā arī četrus Portugāles kausus.

Portugāles futbola izlases rindās debitējis 2021. gadā. Pārstāvējis izlasi 2022. gada FIFA Pasaules kausā un 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Porto**

* Portugāles Premjerlīga: 2019—20, 2021—22
* Portugāles kauss futbolā: 2019—20, 2021—22, 2022—23, 2023—24
* Taça da Liga: 2022—23
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2020, 2024

**Portugāle**
* UEFA Nāciju līga: 2024—25
## Atsauces

## Ārējās saites
Vitiņa

**Vitors Mašadu Ferreira** (; dzimis ), pazīstams kā **Vitiņa** (*Vitinha*), ir Portugāles futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Portugāles futbola izlasi. Kopš 2022. gada Vitiņa spēlē Francijas 1. līgas komandā Parīzes "Saint-Germain".

Iepriekš spēlējis Portugāles komandā *[[FC Porto|Porto]]* un Anglijas komandā *[[Wolverhampton Wanderers]]*.

Portugāles futbola izlases rindās debitējis 2022. gadā. Pārstāvējis izlasi 2022. gada FIFA Pasaules kausā un 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Porto**

* Portugāles Premjerlīga: 2019—20, 2021—22
* Portugāles kauss futbolā: 2019—20, 2021—22

**Paris Saint-Germain**

* Francijas 1. līga: 2022—23, 2023—24, 2024—25
* Francijas kauss: 2023—24
* Trophée des Champions: 2022, 2023
* UEFA Čempionu līga: 2024—2025 
* UEFA Superkauss: 2025

**Portugāle**

* UEFA Nāciju līga: 2024—25

## Atsauces

## Ārējās saites
Āriešu rase

[thumb|[NSDAP propagandas pastkarte]]
**Āriešu rase** ir novecojis pseidozinātnisks termins, ko 19. gadsimtā un 20. gadsimta sākumā lietoja, lai apzīmētu cilvēku grupu, kas it kā pieder pie noteiktas rases (baltādainie eiropiešu izcelsmes cilvēki).

Sākotnēji šis termins radies, veicot filoloģiskus pētījumus par indoeiropiešu valodām, bet vēlāk tika nepareizi interpretēts un izmantots rasistiskos nolūkos jo īpaši nacistiskajā Vācijā, lai pamatotu "āriešu rases" pārākuma teoriju un attaisnotu savu noziedzīgo ideoloģiju un politiku, kas izraisīja postošas sekas, tostarp holokaustu.

Mūsdienu zinātne noraida jēdzienu par "āriešu rasi" kā pseidozinātnisku un rasistisku. Antropologi uzsver, ka visi mūsdienu cilvēki ir cēlušies no kopīgiem senčiem un tiem ir kopīgs ģenētiskais mantojums. Evolūcijas atšķirības, piemēram, ādas krāsa, galvaskausa forma un citas fiziskās īpašības, ir radušās, pielāgojoties dažādiem vides apstākļiem.
Cilvēka ādas krāsa

thumb|Cilvēku ādas krāsas sadalījums uz Zemes, pamatojoties uz pamatiedzīvotājiem
**Ādas krāsa** ir cilvēka ādas redzamā īpašība, kas variē no ļoti gaišiem līdz ļoti tumšiem toņiem. Galvenais ādas krāsu noteicošais pigments ir melanīns, tā daudzums un veids ādā nosaka tās krāsu.

Ģenētiskajai pārmantojamībai ir būtiska nozīme ādas pamatkrāsas noteikšanā. No vecākiem mantotie gēni ietekmē melanīna daudzumu un veidu ādā. Dažādos pasaules reģionos cilvēkiem ir atšķirīga ādas krāsa atkarībā no saules starojuma līmeņa. Reģionos ar augstu ultravioleto starojumu (piemēram, ekvatora tuvumā) cilvēkiem parasti ir tumšāka āda, kas pasargā viņus no saules kaitīgās ietekmes. Reģionos ar zemu ultravioleto starojumu (piemēram, ziemeļu platuma grādos) cilvēkiem parasti ir gaišāka āda, kas palīdz viņiem sintezēt D vitamīnu zemā saules starojuma apstākļos.

Saules ultravioletais starojums stimulē melanīna veidošanos, kā rezultātā āda kļūst tumšāka, ko dēvē par iedegumu.

Dažas slimības, piemēram, vitiligo (pigmentācijas zudums), albīnisms (melanīna trūkums) un hiperpigmentācija (pārmērīga pigmentācija), var ietekmēt ādas krāsu.

## Ārējās saites
Makroevolūcija

**Makroevolūcija** ir process, kas ietver liela mēroga izmaiņas bioloģiskajās sistēmās, kuru rezultātā veidojas jaunas sugas, ģintis, dzimtas un citas taksonomiskas kategorijas. Šis termins tiek pretstatīts mikroevolūcijai, kas attiecas uz nelielām izmaiņām vienas sugas ietvaros.

Makroevolūcijas pētījumi ietver gan paleontoloģiskos datus, gan mūsdienu ģenētiskos pētījumus.

## Ārējās saites
* Ievads Makroevolūcijā
Trīriversa

**Trīriversas distrikts** () ir nemetropoles distrikts Anglijas dienvidaustrumos, Hārtfordšīras grāfistē. Atrodas grāfistes dienvidrietumos, robežojas dienvidos — ar Lielo Londonu, rietumos — ar Bakingemšīru, ziemeļos — ar Dakorumu, ziemeļaustrumos — ar Sentolbansu, bet austrumos — ar Votfordu un Hārtsmeru. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Rikmansvērta.

## Vēsture
Administratīvā vienība tagadējās robežās izveidota 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Čorlivudas un Rikmansvērtas urbānos distriktus ar lielāko daļu Votfordas lauku distrikta. Administratīvi distriktu veido ārpuspagastu teritorija (*unparished area*), kas iekļauj daļu no Rikmansvērtas ( iedzīvotāji) pilsētas un ko tieši pārvalda boro padome, kā arī 6 pagasti. Distrikts nosaukts pēc trīs upēm — Česas, Kolnas un Geidas, kas plūst pa tā teritoriju un saplūst Rikmansvērtā.

## Ārējās saites
Mazā Ceriņu iela

**Mazā Ceriņu iela** var būt:

* Mazā Ceriņu iela — iela Valkā;
* Mazā Ceriņu iela — iela Carnikavas pagasta Garciemā;
* Mazā Ceriņu iela — iela Ķekavas pagasta Katlakalnā.

## Skatīt arī
* Ceriņu iela
Cimzes iela

**Cimzes iela** var būt:

* Cimzes iela — iela Rīgā;
* Cimzes iela — iela Valkā;
* Jāņa Cimzes iela — iela Valmierā.
Cīravas iela

**Cīravas iela** var būt:

* Cīravas iela — iela Rīgā;
* Cīravas iela — iela Liepājā;
* Cīravas iela — iela Babītes pagasta Babītē.
Sliktie puiši: Brauc vai mirsti

**"Sliktie puiši: Brauc vai mirsti"** () ir 2024. gada ASV asa sižeta kinokomēdija ar Villu Smitu un Mārtinu Lorensu galvenajās lomās. Šī ir franšīzes ceturtā filma un turpinājums filmai "Sliktie puiši uz mūžu" (2020). Filmas režisori ir Adils un Bilals, bet scenārija autors ir Kriss Bremners un Vills Bīlls. Džo Pantoliano, Vanesa Hadžensa, Aleksandrs Ludvigs, Paola Nunjeza, Džeikobs Skipio, Džons Sallijs un *[[DJ Khaled]]* atveido savas lomas no iepriekšējām daļām. Taša Smita pievienojās aktieru kolektīvam Terēzas Bērnetas lomā, aizstājot Terēzu Rendlu, kura atveidoja šo lomu pēdējās trīs filmās.

Stāsts seko Maiami detektīviem Maikam Lourijam un Markusam Bērnetam, kuri mēģina attaisnot sava nelaiķa kapteiņa Konrāda Hauarda vārdu pēc tam, kad viņu nepatiesi apsūdz sazvērestībā.

Filmas "Sliktie puiši: Brauc vai mirsti" pirmizrāde notika  *Coca-Cola* arēnā Dubaijā, bet ASV un Latvijas kinoteātros to demonstrēja no 7. jūnija. Filma visā pasaulē nopelnījusi vairāk nekā 404 miljonus ASV dolāru pie 100 miljonu liela ražošanas budžeta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Transnacionālisms (politoloģija)

**Transnacionālisms** ir virziens politikas zinātnē, kas radies "trešā lielā strīda" rezultātā starp valstscentriskās pieejas piekritējiem, no vienas puses, un tās kritiķiem, no otras puses. Transnacionālistu vispārējā ideja ir tāda, ka politiskais reālisms un tā paradigma neatbilst starptautisko attiecību būtībai un galvenajām tendencēm un tāpēc ir jāatmet. Starptautiskās attiecības ir daudz plašākas par starpvalstu mijiedarbību, kuras pamatā ir nacionālās intereses un spēcīga konfrontācija. Valstij kā starptautiskajam autoram tiek atņemts monopols. Papildus valstīm starptautiskajās attiecībās piedalās indivīdi, uzņēmumi, organizācijas un citas nevalstiskas apvienības. Dalībnieku, to mijiedarbības veidu un "kanālu" daudzveidība izspiež valsti no starptautiskās komunikācijas centra, veicina šādas komunikācijas pārveidi no "internacionālas" par "transnacionālu".

Transnacionālisma piekritēji nereti tiecas uzskatīt transnacionālo attiecību sfēru par sava veida starptautisku sabiedrību, kuru var analizēt ar tām pašām metodēm, kas ļauj izprast un izskaidrot procesus, kas norisinās jebkurā sociālajā organismā.

Transnacionālisms ir veicinājis vairāku jaunu starptautisko attiecību fenomenu realizāciju. Tajā pašā laikā to raksturoja neapšaubāma ideoloģiska radniecība ar klasisko ideālismu, kam raksturīga tendence pārvērtēt novēroto starptautisko attiecību mainīgā rakstura tendenču patieso nozīmi.
Politiskais reālisms

**Politiskais reālisms** ir teorētisks virziens starptautiskajās attiecībās un politikas zinātnē, kas apgalvo, ka starptautiskā politika jāīsteno, pamatojoties uz reālistisku izpratni par cilvēka dabu, nacionālajām interesēm un starptautiskās sistēmas strukturālajām iezīmēm.

## Vēsture
Politiskais reālisms kā koncepcija ir dziļi vēsturiski iesakņojies jau antīkajā senatnē. Tā idejas atrodamas tādu domātāju darbos kā Tukidīds, Nikolo Makjavelli un Tomass Hobss. Savā modernajā formā politiskais reālisms izveidojās 20. gadsimta sākumā, īpaši pēc Otrā pasaules kara, tādu teorētiķu darbos kā Hanss Morgentau, Džordžs Kenans un Kenets Volcs.

Politiskais reālisms būtiski ietekmējis daudzu valstu ārpolitiku. Tā principi bieži tiek izmantoti, lai izskaidrotu un pamatotu valstu rīcību starptautiskajā arēnā, tostarp stratēģisko plānošanu, diplomātiskos manevrus un militārās intervences.

## Pamatprincipi
Politiskā reālisma pamatā ir vairāki galvenie principi:

* Nacionālās intereses un valsts suverenitāte: reālisti apgalvo, ka katras valsts galvenais mērķis ir aizsargāt savas nacionālās intereses un suverenitāti.
* Starptautiskās sistēmas anarhija: starptautiskās attiecības tiek uzskatītas par anarhiskām, t. i., bez pārnacionālas varas, kas spētu kontrolēt suverēnu valstu rīcību.
* Reālisti uzskata, ka, lai nodrošinātu starptautiskās sistēmas stabilitāti, ir jāuztur varas līdzsvars, lai novērstu vienas valsts hegemoniju.
* Politiskais reālisms ir skeptisks pret ideālismu: politiskais reālisms kritizē ideālistiskās pieejas, kas apgalvo, ka starptautiskā politika var balstīties uz morāles principiem vai starptautiskajām tiesībām.
* Reālistiskā izpratne par cilvēka dabu: reālistiskā izpratne balstās uz pieņēmumu, ka cilvēki un līdz ar to arī valstis rīkojas, vadoties no savām interesēm un tiekšanās pēc varas.

## Kritika
Politiskais reālisms bieži tiek kritizēts par tā cinismu, amorālismu un starptautisko attiecību ētisko aspektu ignorēšanu. Alternatīvās pieejas ietver liberālismu, konstruktīvismu un marksismu, kas piedāvā atšķirīgus uzskatus par starptautisko attiecību būtību, starptautisko institūciju lomu un starptautiskās sadarbības iespējām.

## Literatūra
* Morgenthau, Hans. *Politics Among Nations: The Struggle for Power and Peace*. New York: Alfred A. Knopf, 1948.
* Waltz, Kenneth. *Theory of International Politics*. New York: McGraw-Hill, 1979.
* Kissinger, Henry. *Diplomacy*. New York: Simon & Schuster, 1994.

## Ārējās saites
Starptautiskā drošība

**Starptautiskā drošība** ir starptautisko attiecību joma, kas vērsta uz konfliktu novēršanu, stabilitātes nodrošināšanu un valstu un tautu aizsardzību pret ārējiem un iekšējiem draudiem. Tā ietver plašu jautājumu loku, piemēram, militārus konfliktus, terorismu, masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanu, kiberdraudus, vides problēmas un humanitārās krīzes.

Otrā pasaules kara beigās radās jauns akadēmisko studiju priekšmets — drošības studijas, kas koncentrējās uz starptautisko drošību. Tā aizsākās kā patstāvīga studiju joma, bet tika absorbēta kā starptautisko attiecību apakšnozare. kopš 20. gadsimta 50. gadiem starptautiskās drošības studijas ir starptautisko attiecību studiju centrā. Tās aptver tādas jomas kā drošības studijas, stratēģiskās studijas, miera studijas un citas jomas.

## Ārējās saites
Digitalizācija

**Digitalizācija** (no ) ir informācijas pārveidošanas process no analogā formāta ciparu formātā. Plašākā nozīmē digitalizācija ietver digitālo tehnoloģiju izmantošanu dažādās dzīves un darbības jomās, kas noved pie uzņēmējdarbības procesu, sociālās mijiedarbības un sabiedrisko pakalpojumu pārveidošanas. Digitalizācijai ir būtiska nozīme informācijas sabiedrības un uz zināšanām balstītas ekonomikas attīstībā.

Digitalizācijai ir izšķiroša nozīme datu apstrādē, glabāšanā un pārraidē, jo tā viegli apstrādā dažādu formātu datus ar lielu efektivitāti. Lai gan analogie dati parasti ir stabilāki, digitālos datus ir iespējams vieglāk koplietot un piekļūt. Digitālos datus teorētiski var izplatīt bezgalīgi daudz reizes bez zudumiem, ja vien tos pēc vajadzības migrē uz jauniem, stabiliem formātiem.[6] Šis potenciāls ir novedis pie institucionāliem digitalizācijas projektiem, kuru mērķis ir uzlabot piekļuvi un strauju izaugsmi digitālās saglabāšanas jomā.

Dažreiz digitalizāciju un digitālo saglabāšanu uzkstata par vienu un to pašu. Taču digitalizācija bieži vien ir būtisks pirmais solis digitālajā saglabāšanā. Bibliotēkas, arhīvi, muzeji un citas atmiņas iestādes digitalizē priekšmetus, lai saglabātu trauslos materiālus un izveidotu vairāk piekļuves punktu mecenātiem. Tas rada problēmas informācijas profesionāļiem, un risinājumi var būt tikpat dažādi kā iestādes, kas tos ievieš. Daži analogie materiāli, piemēram, audio un video lentes, tuvojas sava dzīves cikla beigām, un ir svarīgi tos digitalizēt, pirms iekārtu novecošanās un datu nesēja pasliktināšanās padara datus neatgūstamus.

Ar digitalizāciju ir saistītas problēmas un sekas, tostarp laiks, izmaksas, kultūras vēstures problēmas un taisnīgas platformas izveide vēsturiski marginalizētām balsīm. Daudzas digitalizācijas iestādes izstrādā savus risinājumus šīm problēmām.

Masveida digitalizācijas projektiem gadu gaitā ir bijuši dažādi rezultāti, taču dažas iestādes ir guvušas panākumus. Lai gan e-grāmatas ir mazinājušas to drukāto grāmatu pārdošanu, 2017. gadā veikts pētījums norādīja, ka šīs grāmatas ir paredzētas dažādām mērķauditorijām un lietošanas gadījumiem. Pētījumā, kurā piedalījās vairāk nekā 1400 universitātes studentu, tika atklāts, ka fiziskā literatūra ir vairāk piemērota intensīvām studijām, savukārt e-grāmatas sniedz izcilu pieredzi nesteidzīgai lasīšanai.

Digitalizācija sākās līdz ar datoru izgudrošanu 20. gadsimta vidū, kad pirmo reizi kļuva iespējams datus uzglabāt un apstrādāt digitāli.

## Atsauces

## Ārējās saites
Politiskā socioloģija

**Politiskā socioloģija** ir socioloģijas nozare, kas pēta sabiedrības un politisko struktūru, procesu un institūciju mijiedarbību. Tā pēta, kā sociālie spēki, grupas un institūcijas ietekmē politisko dzīvi un kā politiskās struktūras savukārt ietekmē sabiedrību.

Politiskā socioloģija kā patstāvīga disciplīna izveidojās 20. gadsimta vidū, lai gan tās pirmsākumi meklējami socioloģijas un politikas zinātnes klasiķu darbos. Makss Vēbers (1864—1920) ir viens no politiskās socioloģijas pamatlicējiem. Viņa darbi sniedza nozīmīgu ieguldījumu varas un leģitimitātes, birokrātijas, dominēšanas veidu un politiskās vadības izpratnē. Vēbers aplūkoja dažādus varas veidus, piemēram, tradicionālo, harizmātisko un legālo (racionāli legālo), un pētīja, kā tie funkcionē dažādās sabiedrībās. Viņa birokrātijas analīze bija arī nozīmīgs ieguldījums pētniecībā par organizatoriskajām struktūrām un to ietekmi uz politiskajiem procesiem. Emīls Dirkems (1858—1917) pētīja sociālo faktoru ietekmi uz politiskajiem procesiem un kolektīvo priekšstatu lomu sabiedrības dzīvē. Kārlis Markss (1818—1883) ar saviem rakstiem par šķiru cīņu, kapitālismu un politisko ekonomiju būtiski ietekmēja politiskās socioloģijas attīstību. Markss uzskatīja vēsturi par šķiru konfliktu virkni un analizēja, kā ekonomiskās struktūras ietekmē politisko varu un sociālās attiecības. Viņa teorijas par pamatu un virsbūvi un proletariāta lomu revolucionārās pārmaiņās kļuva par būtiskām marksisma socioloģijā un politiskajā teorijā.

## Ārējās saites
Up (filmu cikls)

***Up*** ir Apvienotās Karalistes dokumentālo filmu cikls par četrpadsmit dažādu cilvēku dzīvēm. Pirmo dokumentālo filmu ciklā *Seven Up!* (1964) veidoja Pols Almonds un tā stāsta par septiņus gadus veciem bērniem no dažādām sociālekonomiskajām grupām. Nākamās astoņas filmas sērijā veidoja Maikls Epteds. Filmas stāsta par to, kāda izvērtusies dzīve 14 no šiem bērniem. Nākamo filmu paredzēts veidot 2026. gadā. Filmu cikls ir ieguvis pozitīvas kritiķu atsauksmes un ietekmējis daudzas citas līdzīga koncepta dokumentālās filmas.

## Filmas

## Dalībnieki

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* PBS mājaslapa 
* 63 Up mājaslapa
Neretas novada ģerbonis

**Neretas novada ģerbonis** bija Neretas novada ģerbonis.

## Apraksts
Neretas novada ģerbonī uz purpura fona attēlota zelta pūce ar sudraba knābi, acīm un nagiem. Pūce uzskatīta par simbolu, kas iemieso gudrību, izpratni un literāro tradīciju, kas raksturīga Neretas novadam. Tā arī ir atsauce uz novada literārajām personībām un kultūras bagātībām. Ģerboņa vairoga labajā sānā atrodas pūces ķetnā saņemta rakstāmspalva, kas simbolizē Neretas novada literāro mantojumu.

## Izstrāde un apstiprināšana
Neretas novada ģerboņa izveides process sākās drīz pēc novada izveides 2009. gadā. Sākotnējo ģerboņa skici izstrādāja mākslinieks Vladimirs Ladusāns, bet galīgo dizainu pabeidza Heraldikas komisijas priekšsēdētājs Laimonis Šēnbergs. Ģerboņa izstrādes laikā centrālais uzdevums bija atspoguļot Neretas novada specifisko identitāti un vērtības, kas saistītas ar literatūras mantojumu un izglītību.
Ģerboņa galīgais dizains apstiprināts 2011. gadā, un tas kļuva par Neretas novada oficiālo simbolu.

## Atsauces