open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pāvesta Jāņa Pāvila II avēnija (Ščecina)

**Pāvesta Jāņa Pāvila II avēnija** ir Ščecinas iela, Centru administratīvajā rajonā, Centra apkaimē. Jāņa Pāvila II avēnija sākas krustojumā ar Polijas karavīra laukumu un beidzas krustojumā ar Vaclava Felčaka ielu. Avēnijas kopējais garums ir 971,1 metri.

## Vēsturiskie nosaukumi
Avēnija izveidots 1864. gadā līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu, tā sākotnējais nosaukums bija **Ķeizara Vilhelma iela** (vācu: *Kaiser-Wilhelm-Straße*). 1945. gadā tā tika pārsaukta par **Tautas vienotības avēnija** (poļu: *aleja Jedności Narodowej*), bet 2007. gadā to pārdēvēja par **Pāvesta Jāņa Pāvila II avēniju** (poļu: *aleja Papieża Jana Pawła II*).

## Avēnijas raksturojums
Jāņa Pāvila II avēnija ir 971,1 metrus gara avēnija Ščecinas centrā. Tā sākas krustojumā ar Polijas karavīra laukumu un iet ziemeļrietumu virzienā. Jāņa Pāvila II avēnijai ir savienojumi ar Edmunda Balukas ielu, Atbrīvošanas avēniju un Neatkarības avēniju (Polijas karavīra laukums), Mazūrijas, Jagaiļa, Mazpolijas un Kašūbijas ielu (Aviatoru laukums), Ludomila Rajska, Juzefa Pilsudska un Silēzijas ielu (Grunvaldes laukums), Mazūrijas, Lielpolijas, Mečislava Ņiedzjalkovska un Vaclava Felčaka ielu.

## Ievērojamas ēkas
* Jāņa Pāvila II avēnijā 11 atrodas Pilsoniskās platformas filiāle
* Jāņa Pāvila II avēnijā 22a atrodas Ščecinas Universitātes rektorāts
* Jāņa Pāvila II avēnijā 27a atrodas Policijas iecirknis Ščecina-Ņiebuševo
* Jāņa Pāvila II avēnijā 44 atrodas Polijas kinoloģiju savienības filiāle

## Avēniju savienojumi

* Polijas karavīra laukums
** Edmunda Balukas iela
** Atbrīvošanas avēnija
** Neatkarības avēnija
* Aviatoru laukums
** Mazūrijas iela
** Jagaiļa iela
** Mazpolijas iela
** Kašūbijas iela
* Grunvaldes laukums
** Ģenerāļa Ludomila Rajska iela
** Maršala Juzefa Pilsudska iela
** Silēzijas iela
* Mazūrijas iela
* Lielpolijas iela
* Mečislava Ņiedzjalkovska iela
* Vaclava Felčaka iela (T veida krustojums)

## Attēlu galerija

12 Jana Pawła II Avenue in Szczecin.png|Jāņa Pāvila II avēnija 12
13 Jana Pawła II Avenue, 37 Śląska Street in Szczecin, 2019.jpg|Jāņa Pāvila II avēnija 13
Grunwaldzki Square in Szczecin, 2018 (7).jpg|Jāņa Pāvila II avēnija 42
Szczecin Rektorat Uniwersytetu Szczecinskiego.jpg|Ščecinas universitātes rektorāts
36-31 Jana Pawła II Avenue in Szczecin, address plate.jpg|Pirmskara numerācijas plāksne
Jana Pawła II Avenue in Szczecin, 2015 (2).JPG|Jāņa Pāvila II avenijas krustojums ar Mečislava Ņiedzjalkovska ielu
Jana Pawła II Avenue in Szczecin, 2020 (3).jpg|Jāņa Pāvila II avenijas krustojums ar Atbrīvošanas avēniju
Lotników Square in Szczecin, 2020.jpg|Jāņa Pāvila II avenijas krustojums ar Kašūbijas ielu
Jana Pawła II Avenue in Szczecin, 2015 (1).JPG|Jāņa Pāvila II avenija 2015. gada
Jana Pawła II Avenue in Szczecin, 2015.JPG|Jāņa Pāvila II avenija 2015. gada


## Atsauces
Mazūrijas iela (Ščecina)

**Mazūrijas iela** ir Ščecinas iela, Centra administratīvajā rajonā, Centra apkaimē. Mazūrijas iela sākas krustojumā ar Aviatoru laukumu un beidzas krustojumā ar Atdzimšanas laukumu. Ielas kopējais garums ir 1000 metri.

## Vēsturiskie nosaukumi
Iela izveidota 1864. gadā līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu, tās sākotnējais nosaukums bija **Prūsijas iela** (vācu: *Preußische Straße*). 1945. gadā tā tika pārsaukta par **Mazūrijas iela** (polu: *ulica Mazurska*).

## Ielas raksturojums
Mazūrijas iela ir 1000 metrus gara asfaltēta iela Ščecinas centrā. Tā sākas krustojumā ar Aviatoru laukumu un iet ziemeļrietumu virzienā. Mazūrijas ielai ir savienojumi ar Mazovijas, Juzefa Pilsudska, Kujāvijas, Ludomila Rajska, Podhales, Silēzijas ielām, Pāvesta Jāņa Pāvila II avēniju, Montekasīno un Juzefa Pilsudska ielu (Atdzimšanas laukums).

## Ielu savienojumi
* Aviatoru laukums
** Jogaiļa iela
** Mazpolijas iela
** Kašūbijas iela
** Pāvesta Jāņa Pāvila II
* Mazovijas iela
* Maršala Juzefa Pilsudska iela
* Kujāvijas iela
* Ģenerāļa Ludomila Rajska iela
* Podhales iela
* Silēzijas iela
* Pāvesta Jāņa Pāvila II avēnija
* Atdzimšanas laukums
** Montekasīno iela
** Maršala Juzefa Pilsudska iela

## Attēlu galerija

Mazurska Street in Szczecin (2).JPG|Mazūrijas iela, 2015. gada
Ulica Mazurska, Szczecin (3).JPG|Mazūrijas iela, 2015. gada
Mazurska Street in Szczecin.JPG|Mazūrijas iela, 2015. gada
Ulica Mazurska, Szczecin (4).JPG|Mazūrijas iela, 2015. gada


## Atsauces
Slovēnijas Olimpiskā komiteja

**Slovēnijas Olimpiskā komiteja** () ir Nacionālā Olimpiskā komiteja, kas pārstāv Slovēniju un tās sportistus olimpiskajās spēlēs un citos starptautiskajos sporta pasākumos. Komitejas galvenā mītne atrodas Slovēnijas galvaspilsētā Ļubļanā. Slovēnijas izmantotais SOK kods ir **SLO**.

Slovēnijas olimpiskā komiteja tika izveidota 1991. gada 15. decembrī. Par Starptautiskās Olimpiskās komitejas pilntiesīgu locekli kļuva 1992. gada 17. janvārī.

Komitejas locekļi ir 39 Sporta federācijas, kuras ievēl Izpildpadomi, kurā ir prezidents un 21 loceklis.

Slovēnija olimpiskajās spēlēs kā neatkarīga valsts startē kopš 1992. gada. Līdz tam tā bija iekļauta Dienvidslāvijas komandas sastāvā. Kopš tā laika Slovēnija ir piedalījusies 7 vasaras olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz 1992. gada Albērvilas spēles) un 8 ziemas olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz 1992. gada Barselonas spēlēs).

## Izpildkomitejas sastāvs
Slovēnijas Olimpiskā komiteja šobrīd sastāv no:
* **Prezidents:** Bogdans Gabrovecs;
* **Goda prezidents:** Janezs Kocijančičs;
* **Viceprezidenti:** Janezs Sodržniks, Iztoks Čops, Tomažs Barada;
* **Locekļi:** Gregors Benčina, Ivans Levaks, Tjaša Andrē Prosenca, Metods Roprets, Matejs Erjavecs, Stanko Glažars, Roks Vehovecs, Bojans Rotovniks, Milans Žvans, Tomo Tiringers, Branko Žnidaričs, Mirans Koss, Dejans Crneks, Martina Rateja, Miroslavs Cerars, Damjans Lazars, Vojka Ravbars.

## Olimpiskās komitejas prezidentu uzskaitījums

## Biedru federācijas
Slovēnijas nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Pašlaik Slovēnijā darbojas 32 olimpiskās vasaras un 7 ziemas sporta federācijas, kā arī vairākas citu sporta veidu federācijas.

### Olimpisko sporta veidu federācijas

## Skatīt arī
* Slovēnija olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Slovēnijas profils SOK mājas lapā
Vasilijs Ksīds

**Vasilijs Ksīds** () bija grieķu vieglatlēts, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Ksīds 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja kārtslēkšanā. Šajā disciplīnā viņš pieveica augstumu 2 metri un 40 centimetri, savukārt nākamo augstumu nepārvarēja. Ar šo rezultātu viņš ierindojās pēdējā 5. vietā.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Vasilijs Ksīds (SOK profils) 
* Vasilijs Ksīds (Sports Reference profils)
Georgijs Paraskevopuls

**Georgijs Paraskevopuls** ( bija grieķu riteņbraucējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Paraskevopuls 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja divās riteņbraukšanas disciplīnās — grupas braucienā un 12 stundu braucienā.

Grupas braucienā viņa rezultāts precīzi nav zināms. Viņš varētu būt ieguvis kādu no beidzamajām vietām. Savukārt 12 stundu braucienā viņš nefinišēja.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Georgijs Paraskevopuls (SOK profils) 
* Georgijs Paraskevopuls (Sports Reference profils)
Niks Loverds

**Niks Loverds** () bija osmaņu-grieķu riteņbraucējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Niks Loverds 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs pārstāvēja Grieķiju 12 stundu riteņbraukšanas distancē. Šajā distancē viņš nefinišēja.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Niks Loverds (SOK profils) 
* Niks Loverds (Sports Reference profils)
Terēza Karača

**Terēza Karača** (, dzimusi , mirusi ) bija ungāru rakstniece, pedagoģe, memuāriste un sieviešu tiesību aizstāve. Viena no Ungārijas agrīnā feminisma un sociālo reformu kustību līderiem. Ungārijas sieviešu izglītības pioniere.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1808. gada 18. aprīlī Budapeštā. Viņas māte Eva Takāča bija sieviešu tiesību aizstāve, bet tēvs Ferencs bija inženieris. Ģimenes mājā bieži pulcējās tā laika inteliģence. Terēza bija otrais bērns ģimenē. Ieguva pamatizglītību Peštas skolā, kur mācījās no 1814. līdz 1819. gadam. Pēc tam nodarbojās ar pašmācību un rūpējās par jaunākajiem brāļiem un masām. 1824. gadā devās 10 mēnešu ilgajā braucienā uz Vīni, kas ietekmēja viņas uzskatu veidošanu.

19. gadsimta Ungārijas rakstnieces reti uzstāja uz savu profesionālo statusu, taču kopš 1822. gada Karača sāka publicēt savus darbus, kļūstot par plaši pazīstamu ungāru rakstnieci un regulāri sniedza devumu literārajiem žurnāliem. No 1838. līdz 1844. gadam  bija pašas turētās aristokrātiskas muižas īpašniece un turpināja savu literāro karjeru. Tajā pašā laikā kļuva par sieviešu tiesību aizstāvi, turpinot mātes iesākto. Kā aktīviste koncentrējās uz vienlīdzīgām zēnu un meiteņu izglītības tiesībām un uzstāja ka sievietēm ir tiesības uz izglītību, lai saņemtu profesiju un aprūpētu sevi.

thumb|upright|left|Karača 1850. gadā

No aristokrātu ģimenes nākusi grāfiene Blanka Teleki sazinājās ar Karaču un aicināja viņu uz Budapeštu, lai aicinātu viņu strādāt meiteņu skolā. Karača atteicas, jo viņai nepatīka Teleki pieeja, tomēr aktīvi atbalstīja grāfienes iniciatīvu un savā vietā ierosināja šim darbam citu aktīvisti – Klāru Leoviju.

Starp 1846. un 1859. gadu pati dibināja meiteņu skolu Miškolcā. Skolā strādāja četras skolotājas, mācības tajā ilga trīs gadus un programmā tika iekļauti ungāru un vācu valodas, kā arī aritmētika, mājturība un šūšana. Pirms 1848. gada revolūcijas piegādāja Diošgoras (*Diósgyőr*) strādniekiem revolucionārus laikrakstus. 1853. gadā publicēja īso romantisko stāstu krājumu. No 1865. līdz 1877. gadam strādāja par privātu skolotāju Budapeštā. Iegūstot labu reputāciju viņu aicināja kļūt par karaļa Luija Filipa I mazbērna audzinātāju, tomēr Karača atsākās. Līdz 1859. gadam vadīja *Zrínyi Ilona* meiteņu ģimnāziju

Lai samazinātu tēriņus pārcēlās uz dzīvi pie radiniekiem Kiškunhalašā. 1880. gados viņas memuāri tika publicēti dažos žurnālos. Mirusi 1892. gada 2. oktobrī Bēkēšā, Ungārijā.

## Piemiņa
Joprojām darbojas viņas dibinātā ģimnāzija. 1985. gadā vēl vienai skolai piešķīra Karačas vārdu.

1993. gadā tika publicēts viņas dzīvesgājums.

## Atsauces
A. Trifiatis-Tripiaris

**A. Trifiatis-Tripiaris** () bija grieķu treka riteņbraucējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
A. Trifiatis-Tripiaris olimpiskajās spēlēs startēja treka riteņbraukšanas 12 stundu braucienā. Viņš šajā disciplīnā nefinišēja.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* A. Trifiatis-Tripiaris (SOK profils) 
* A. Trifiatis-Tripiaris (Sports Reference profils)
Marija Ozoliņa

thumb|Keramiķe Marija Ozoliņa darba procesā
**Marija Ozoliņa** (dzimusi **Māliņa** , mirusi ) bija latviešu keramiķe un māksliniece. 1957. gadā ar izcilību absolvēja Liepājas lietišķās mākslas vidusskolu. 1959. gadā sāka strādāt Liepājas rajona rūpniecības kombināta podniecības cehā Grobiņā. Podniecības cehā strādāja kā brigadiere, pārraugot ne tikai keramikas ražošanu, bet arī krāsns podiņu izgatavošanu.

1960. gadā par izgatavotajām servīzēm saņēmusi bronzas medaļu Tautas sasniegumu izstādē Maskavā, keramiķes darbi izstādīti arī Londonā. 

1960. gados turpināja darbu keramikas ražošanā Liepājas rajonā, kur izgatavoja dažādus keramikas izstrādājumus, tai skaitā vāzes, servīzes, šķīvjus, svečturus, krājkases, dažādus dekoratīvus elementus.

Marijas Ozoliņas darinātā keramika iekļauta arī Latvijas Etnogrāfiskā brīvdabas muzeja krājumā.

Attēls:Keramiķe_Marija_Ozoliņa_darba_procesā.jpg|Marija Ozoliņa izgatavojot keramikas traukus
Attēls:Marija_Ozoliņa.jpg|Keramiķe Marija Ozoliņa
Attēls:Marija ar vīru Imantu.jpg|Ģimenes portrets - keramiķe Marija Ozoliņa kopā ar vīru Imantu Ozoliņu
Attēls:Keramiķe Marija Ozoliņa-darbs.jpg|Keramiķe Marija Ozoliņa pie keramikas virpas 
Attēls:Marijas_Ozoliņas_portrets.jpg|Keramiķes Marijas Ozoliņas portrets
Attēls:Marijas Ozoliņas kapa piemineklis.jpg|Keramiķes Marijas Ozoliņas kapa piemineklis, Priekules Mālkalna kapos


## Atsauces
Hrists Zumis

**Hrists Zumis** () bija grieķu vieglatlēts, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Zumis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija pārstāvēts trīssoļlēkšanas disciplīnā. Viņa iegūtais rezultāts šajā disciplīnā nav zināms, viņš varētu būt ieņēmis kādu no beidzamajām vietām (6. vai 7. vietu) kopā ar Vācijas sportistu Frici Hofmani.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Hrists Zumis (SOK profils) 
* Hrists Zumis (Sports Reference profils)
Joannis Puls

**Joannis Puls** () bija grieķu paukotājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Puls olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti. Viņš šajā disciplīnā trīs cīņu rezultātā uzvarēja Anrī Delabordu, bet zaudēja Anrī Kallo un Periklam Pjerakam-Mavromihalim. Kopvērtējumā viņš ieņēma 7./8. vietu, kopā ar savu tautieti Georgiju Balakaki.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Perikls Pjeraks-Mavromihalis (SOK profils) 
* Joannis Puls (Sports Reference profils)
Georgijs Balakakis

**Georgijs Balakakis** () bija grieķu paukotājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Balakakis olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti. Šajā disciplīnā viņš zaudēja visiem trim pretiniekiem, Eiženam Anrī Gravlotam, Atanasijam Vuram un Konstantinam Miliotim-Komninam. Viņš kopā ar tautieti Joanni Pulu ieņēma 7./8. vietu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Georgijs Balakakis (SOK profils) 
* Georgijs Balakakis (Sports Reference profils)
Oksana Livača

**Oksana Livača** (; dzimusi ) ir  ukraiņu brīvā stila cīkstone, 2019. gada Eiropas čempione, Eiropas spēļu, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
Oksana Livača dzimusi 1997. gadā. 2013. gadā viņa ieguva zelta medaļu Pasaules kadetu čempionātā un sudraba medaļu Eiropas kadetu čempionātā. 2014. gadā kadetu čempionātos viņa ieguva tāda paša kaluma medaļas, tikai pretēji — zelta Eiropas čempionātā un sudraba pasaules čempionātā. 2015. gadā viņa izcīnīja pasaules un Eiropas čempionātu bronzas medaļas junioru konkurencē. 2016. gadā viņa kļuva par Eiropas junioru čempioni un pasaules junioru čempionāta bronzas medaļnieci, 2017. gadā viņa atkārtoja šo rezultātu.

2018. gadā viņa izcīnīja Pasaules čempionāta bronzas medaļu.

2019. gada Eiropas čempionātā Bukarestē viņa ieguva zelta medaļu un pirmoreiz kļuva par Eiropas čempioni.

2020. gada februārī Itālijas galvaspilsētā Romā Eiropas čempionātā svara kategorijā līdz 50 kg Oksana cīņā par čempiones titulu zaudēja Bulgārijas cīkstonei Miglenai Seliškai un izcīnīja Eiropas čempionāta sudraba medaļu.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Kņazienes Olgas ordenis, III pakāpe (2019).

## Atsauces

## Ārējās saites
Andrijs Grečko

**Andrijs Grečko** (, , dzimis , miris ) bija Padomju Savienības ģenerālis, PSRS maršals un aizsardzības ministrs.

Andrijs Grečko ir dzimis Donas karaspēka apgabalā, netālu no Rostovas pie Donas. Viņa vecāki bija ukraiņu zemnieki.

## Ārējās saites
Skaistā Lauzica

**„Skaistā Lauzica”** (, ) ir sorbu tautas himna. Tās vārdu autors ir sorbu dzejnieks Handrijs Zejlers. Dziesmas vārdi pirmo reizi publicēti 1827. gada 24. augustā Leipcigas žurnālā *Serbska Nowina*. Dziesmas mūziku 1845. gada sākumā sacerēja sorbu komponists Korla Avgusts Kocors. Himna pirmo reizi tika publiski izpildīta 1845. gada 17. oktobrī Baucenē (Budišinā).

## Himnas vārdi

Handrijam Zejleram bija divi papildu panti, kas ir izņemti no himnas oficiālās versijas.

## Atsauces
Clannad

***Clannad*** ir tautas mūzikas grupa no Gvīdoras (*Gweedore*), Īrijā.

**Clannad** savas karjeras laikā ir ieguvuši daudzas balvas, tostarp Grammy balvu, BAFTA, Ivor Novello balvu un Billboard mūzikas balvu. Viņi ir ierakstījuši mūziku sešās dažādās valodās un ieguvuši astoņus Lielbritānijas top 10 albumus. Viņi tiek  uzskatīti par grupu, kas ir iepazīstinājusi ar īru mūziku un īru valodu plašāku auditoriju visā pasaulē, bieži gūstot lielākus panākumus ārzemēs, nekā savā dzimtajā Īrijā.

## Diskogrāfija

### Studijas albumi
* *[[Clannad (album)|Clannad]]* (1973)
* *[[Clannad 2]]* (1974)
* *[[Dúlamán (album)|Dúlamán]]* (1976)
* *[[Crann Úll]]* (1980)
* *[[Fuaim]]* (1982)
* *[[Magical Ring]]* (1983)
* *[[Legend (Robin of Sherwood soundtrack)|Legend]]* (1984)
* *[[Macalla]]* (1985)
* *[[Sirius (Clannad album)|Sirius]]* (1987)
* *[[Atlantic Realm]]* (1989)
* *[[The Angel and the Soldier Boy]]* (1989)
* *[[Anam (album)|Anam]]* (1990)
* *[[Banba (album)|Banba]]* (1994)
* *[[Lore (Clannad album)|Lore]]* (1996)
* *[[Landmarks (Clannad album)|Landmarks]]* (1997)
* *[[Nádúr]]* (2013)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Miglena Seliška

**Miglena Seliška** (; dzimusi ) ir  bulgāru brīvā stila cīkstone, 2020. gada Eiropas čempione, Eiropas spēļu un Eiropas čempionāta medaļniece.

## Biogrāfija
Dzimusi 1996. gadā Dupnicā. 2012. gadā viņa ieguva 2. vietu Eiropas kadetu čempionātā. 2013. gadā viņa kļuva par Eiropas junioru čempioni  un ieņēma 2. vietu pasaules kadetu čempionātā. 2014. gadā viņa atkal kļuva par Eiropas junioru čempioni un pasaules junioru čempionātā  ieņēma 3. vietu. 2015. gadā viņa atkal kļuva par Eiropas junioru čempioni. 2016. gadā viņa atkal ieņēma 3. vietu pasaules junioru čempionātā.

2019. gadā aprīlī Seliška kļuva par Eiropas čempionāta sudraba medaļnieci. Finālā viņa zaudēja sportistei no Ukrainas Oksanai Livačai. Tā paša gada jūnijā Eiropas spēlēs viņa ieguva bronzas medaļu. 

2020. gada februārī Itālijas galvaspilsētā Romā Miglena piedalījās Eiropas čempionātā. Svara kategorijā līdz 50 kg  cīņā par čempionu titulu viņa šoreiz pieveica ukrainieti Oksanu Livaču un izcīnīja Eiropas čempionāta zelta medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Atbrīvošanas avēnija (Ščecina)

**Atbrīvošanas avēnija** ir Ščecinas avēnija, Centra administratīvajā rajonā, Centra, Centrs-Ziemeļos un Ņiebuševo-Bolinko apkaimē. Atbrīvošanas avēnija sākas krustojumā ar Polijas karavīra laukumu un beidzas krustojumā ar Juliuša Slovacka un Zigmunta Krasiņska ielu. Avēnijas kopējais garums ir 2353,7 metri.

## Vēsturiskie nosaukumi
Ielas, kas veido šodienas avēniju, izveidotas 1879. gadā un 1864. gadā līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu, to sākotnējie nosaukumi biji **Moltkes iela** (vācu: *Moltkestraße*) un **Polices iela** (vācu: *Pölitzerstraße*). 1945. gadā tās tika pārsauktas par **Rūzvelta ielu** (poļu: *ulica Roosevelta*) un **Jaromira ielu** (poļu: *ulica Jaromira*), bet 1965. gadā to pārdēvēja par **Atbrīvošanas avēniju** (poļu: *aleja Wyzwolenia*).

## Avēnijas raksturojums
Atbrīvošanas avēnija ir 2353,7 metrus gara avēnija Ščecinas centrā rajonā. Tā sākas krustojumā ar Polijas karavīra laukumu un iet ziemeļrietumu virzienā. Atbrīvošanas avēnijai ir savienojumi ar Mazpolijas un Mazovijas ielu, Maršala Juzefa Pilsudska ielu (Rodla laukums), Ludomila Rajska, Jacka Malčevska, Apģērbu, Osveičimas upuru, Stanislava Lubomirska un Vaclava Felčaka ielu, Stanislava Stašica, Hugona Kollontaja, Piotra Skargas, Klusā, Jana Dlugoša, Juliuša Slovacka un Zigmunda Krasiņska ielu.

## Ievērojamas ēkas

* Atbrīvošanas avēnijā 18-20 atrodas iepirkšanās un izklaides centrs "*Galaxy*"
* Atbrīvošanas avēnijā 44a atrodas iepirkšanās centrs "*Fala*"
* Atbrīvošanas avēnijā 50 atrodas debesskrāpis "*[[Hanza Tower]]*"
* Atbrīvošanas avēnijā 70 atrodas 5. pasta nodaļa

## Avēniju savienojumi

* Polijas karavīra laukums
** Edmunda Balukas iela
** Pāvesta Jāņa Pāvila II avēnija
** Neatkarības avēnija
* Mazpolijas iela
* Mazovijas iela
* Rodla laukums
** Maršala Juzefa Pilsudska iela
* Ģenerāļa Ludomila Rajska iela
* Jacka Malčevska iela
* Apģērbu iela
* Osveičimas upuru iela
* Stanislava Lubomirska iela
* Vaclava Felčaka iela
* Stanislava Stašica iela
* Hugona Kollontaja iela
* Piotra Skargas iela
* Klusā iela
* Jana Dlugoša iela
* Juliuša Slovacka iela
* Zigmunda Krasiņska iela

## Attēlu galerija

Aleja_Wyzwolenia,_1931.jpg|Moltkes iela 1931. gada
Aleja_Wyzwolenia_w_1948_r._(Szczecin).jpg|Jaromira iela 1947. gada
Konstal_4N_259,_tram_line_2,_Szczecin,_1975.jpg|Atbrīvošanas avēnija 1975. gada
Pochodszczecin.JPG|“Uzvaras dienas” gājiens, 1978. gada 
PANORAMA_SZCZECINA_z_biurowca_PŻM._-_panoramio_-_Czesiek11_(11).jpg|Atbrīvošanas avēnija 2006. gada
Wyzwolenia_Avenue_in_Szczecin,_2018_(5).jpg|Atbrīvošanas avēnijas krustojums ar Mazūrijas ielu
Wyzwolenia_Avenue_in_Szczecin,_autumn_2016_(4).jpg|Atbrīvošanas avēnija, 2016. gada
Wyzwolenia Avenue in Szczecin.JPG|Atbrīvošanas avēnija, 2015. gada
Szczecin hanza tower 2019 10 05.jpg|*[[Hanza Tower]]*
73 Wyzwolenia Avenue in Szczecin, 2019.jpg|Atbrīvošanas avēnija 73, Polijas zemnieku partijas bija filiāle


## Atsauces
Podhales iela (Ščecina)

**Podhales iela** ir Ščecinas iela, Centra administratīvajā rajonā, Centra apkaimē. Podhales iela sākas krustojumā ar Mazūrijas ielu un beidzas krustojumā ar Šaura ielu. Ielas kopējais garums ir 171,8 metri.

## Vēsturiskie nosaukumi
Iela izveidota 1864. gadā līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu, tās sākotnējais nosaukums bija **Egles iela** (vācu: *Fichtestraße*). 1945. gadā tā tika pārsaukta par **Podhales iela** (polu: *ulica Podhalańska*).

## Ielas raksturojums
Podhales iela ir 171,8 metrus gara asfaltēta iela Ščecinas centrā. Tā sākas krustojumā ar Mazūrijas ielu un iet ziemeļaustrumu virzienā. Podhales ielai ir savienojumi ar Šaura ielu.

## Ielu savienojumi
* Mazūrijas iela (T veida krustojums)
* Šaura iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Edesas ūdenskritumu parks

**Edesas ūdenskritumu parks** (, *Ūdenskritumu parks*) ir parks grieķu Maķedonijas pilsētā Edesā, kuras teritorijā 14. gadsimtā laika apstākļi vai zemestrīce izmainīja reljefu un radīja jaunu noteci no toreizējā ezera. Viss ūdenskritumu parks aizņem vairāk nekā 10 hektāru platību.

Parks ir galvenais pilsētas apmeklētāju piesaistītājs un viena no vissvarīgākajām dabiskajām atrakcijām Grieķijā. Pavisam sākotnēji bijuši divpadsmit ūdenskritumi, no kuriem divi ir pieejami, bet pārējos bagātās veģetācijas dēļ nav viegli pamanīt. Ūdenskritumi nav pastāvīgi, ūdens esamība tajos atkarīga no Vladovas (Agras) HES darbības. Lielākais no ūdenskritumiem ir 70 metrus augstais Karanoss.

Ūdenskrituma parka celiņu skaitā ietilpst vēsturisks bruģēts ceļš. Šis ceļš bija daļa no romiešu *Via Egnatia*, savienojot senās Dirrahiju (Duresi) un Apolloniju Adrijas jūras piekrastē, seno Edesu (tagad Vārošas rajons dienvidos no parka) un Salonikus ar turpinājumu uz Konstantinopoli.

## Vēsture

### 14. gadsimta veidošanās
Galvenais ūdens avots atradās Agras ezerā rietumos no pilsētas, kurā notek ūdeņi no tuvējā kalnu ledāja. Nezināmu pārmaiņu dēļ Agras ezera ūdeņi sāka noplūst caur pilsētu pa daudziem strautiem, daļā no kuriem uz klints pilsētas austrumos izveidojās ūdenskritumi.

### Rūpnieciskā izmantošana
19. gadsimta beigās uz klints tika uzceltas vairākas rūpnīcas, jo ūdenskritumus varēja izmantot elektrības ražošanā bez maksas, kas bija visai izdevīgi. Kopumā tika uzceltas 5 lielas tekstilrūpnīcas un vairākas darbnīcas un miecētavas. Katra rūpnīca izmantoja citu ūdenskritumu, lai izveidotu savu autonomu elektrības piegādes sistēmu. Mūsdienās daļa no tām tiek izmantotas kā industriāls muzejs. Parka dienvidos saglabājusies kaņepāju virvju fabrika, kas starpkaru periodā bija lielākā virvju fabrika Grieķijā, kopš 1983. gada tā ir kultūras pieminekļa statusā. Fabrika tika slēgta 1967. gadā, 1997.—2014. gadā funkcionēja kā atpūtas komplekss.

### Parks
left|thumb| Skats uz ūdenskritumu parka celiņiem.
1942. gadā Edesa atradās Vācijas okupācijā, un vācu armija nojauca tur bijušās kristiešu kapsētas pieminekļus un izveidoja šajā vietā parku ar diviem baseiniem kareivjiem. Pēc kara parks nonāca pilsētas pakļautībā un tika tālāk labiekārtots.

Pašvaldība nolīga strādniekus un dārzniekus objekta paplašināšanai, un sāka būvēt dārzus un celiņus. Šis projekts tika pamests, jo izcēlās Grieķijas pilsoņu karš. Uzmanība parkam atkal tika pievērsta 1953. gadā, kad tajā tika pabeigts un sāka darboties pašvaldības restorāns ar nosaukumu “*Pisines*” saliņā starp diviem lielākajiem ūdenskritumiem. 1960. gadu sākumā tika izveidotas ērtas piebrauktuves.

1960. gadā Karamanļa vadītajai valdībai radās ideja likvidēt parku, applūdināt to un uzbūvēt ūdens spēkstaciju. Sabiedrības protesti apturēja šo projektu. Galu galā spēkstacija tika uzbūvēta otrā pilsētas malā.

Kopš 2003. gada ūdenskritumi tumsas laikā tiek izgaismoti varavīksnes krāsās, kas padara interesantu arī nakts apmeklējumu.

## Atsauces
SLIP

**SLIP** jeb **Seriālās pieslēgvietas interneta protokols** (), ir interneta protokola iekapsulēšanas veids, kura uzdevums ir nodrošināt TCP/IP darbību seriālās pieslēgvietās un iezvanpiekļuvesmodēmu savienojumos. Šis protokols tika izstrādāts 1984. gadā un dokumentēts RFC1055 1988. gadā. Vēlāk SLIP protokolu lielā mērā aizvietoja **[[PPP]]** (*Point to point protocol*), kurš novērsa SLIP protokola esošos trūkumus - iespēju strādāt tikai ar TCP/IP protokoliem un vajadzību konfigurēt klientu adreses pirms savienojuma izveidošanas. Neskatoties uz **[[PPP]]** funkcionālo pārākumu, SLIP protokolu joprojām plaši izmanto mikrokontrolieru savienojumu nodrošināšanai, dēļ maza pievienotā protokola datu apjoma. Šī protokola darbībai ir nepieciešama 8 datu bitu seriālās pieslēgvietas konfigurācija bez pārības bita pārbaudes.

## Darbības princips

SLIP protokols nosaka četrus speciālus simbolus *ESC*, *END*, *ESC_END* un *ESC_ESC*. *END* ir skaitlis 192, *ESC* ir 219 (Nejaukt ar ASCII ESCape simbolu), *ESC-END* - skaitlis 220, bet *ESC_ESC* - 221. Lai nosūtītu datus, SLIP klients sāk vienkārši pārsūtīt paketes datus. Ja datu baits ir *END* simbols, tad tā vietā tiek nosūtīti divi baiti - *END-ESC* (skaitlis 220). Ja datu baita skaitlim ir *ESC* skaitļa vērtība, tad tiek nosūtīti divi baiti - *ESC-ESC* (skaitlis 221). Kad paketes pēdējais baits ir nosūtīts - tiek nosūtīts *END* simbols.

## Īpašības

SLIP protokols neparedz atkļūdošanas iespējas un trokšņainas telefonu līnijas viegli spēj sabojāt datu paketes veselumu, taču bojāto pakešu atrašanu un atmešanu dažos gadījumos nodrošina IP protokols - kontrolsummām jāsakrīt.
Lai varētu izveidot savienojumu abiem klientiem ir jākonfigurē adreses un jāizveido savienojums, šis protokols neparedz automātisku adrešu piešķiršanu.
Tā kā SLIP standarts netika noteikts, maksimālais paketes izmērs nav noteikts, tāpēc ir pieņemts par lielāko paketes izmēru (ieskaitot IP un transporta protokolu galvenes) uzskatīt Berkley UNIX SLIP draiverī norādītos 1006 baitus.

## Atsauces
Kerkini ezers

**Kerkini ezers** ir 1932. gadā mitrāju masīva vietā izveidots mākslīgs ezers, kas atrodas Centrālās Maķedonijas perifērijā, Grieķijā. Tam cauri tek Struma. Ezers ir ļoti svarīga migrējošo putnu vieta.
Sergejs Aļeiņikovs

**Sergejs Aļeiņikovs** (; ; dzimis  Minskā) ir bijušais baltkrievu futbolists, balsta pussargs.

Karjeru sācis Minskas "Dinamo", kopā ar komandu 1982. gadā kļuvis par PSRS čempioniem. 1989. gadā pievienojies Itālijas A sērijas klubam Turīnas "Juventus", pirmajā sezonā klubā iegūstot UEFA kausu un Itālijas kausu. Pēc sezonas pievienojies citam A sērijas klubam *[[U.S. Lecce]]*, kurš gan sezonas beigās no tās izkrita. 1993. gadā pievienojies Japānas klubam Osakas "Gamba", profesionālo karjeru noslēdzis 1996. gadā, pārstāvot Zviedrijas komandu *IK Oddevold*.

Aļeiņikovs PSRS izlasē aizvadījis 73 spēles, gūstot 6 vārtus. Piedalījies 1988. gada Eiropas čempionāta finālā, kurā PSRS ar rezultātu 0—2 piekāpās Nīderlandei. Pēc neatkarības iegūšanas aizvadījis 4 spēles Baltkrievijas izlasē.

2003. gadā Baltkrievijas Futbola federācija izvēlējās Aļeiņikovu kā savu labāko spēlētāju pēdējos 50 gados.

Pēc karjeras beigām strādājis par treneri.

## Atsauces

## Ārējās saites
Graptolīti

**Graptolīti** (*Graptolithina*) ir paleozojā dzīvojošu koloniālu jūras organismu pushordaiņu tipa klase vai apakšklase. Organismi dzīvoja piestiprinoties pie substrāta, vai arī planktona vai pseidoplanktona dzīvesveidu. Graptolīti parādījās kembrija perioda vidū un izzuda agrajā karbonā, savu uzplaukumu piedzīvojot ordovikā un silūrā. Arī Latvijas teritorijā graptolīti ir plaši izplatīti ordovika un silūra nogulumos. Graptolītu pārakmeņojumi bieži tiek lietoti paleozoja stratigrāfijā, kā nozīmīgas vadfosīlijas.  2013. gadā iznāca publikācija, kurā mūsdienu pushordaiņu ģints *[[Rhabdopleura]]* pārstāvji (spārnžauņu klase) tika pieskaitīti graptolītiem un attiecīgi graptolītu klase tika pazemināta kā spārnžauņu klases apakšklase.

## Apraksts
Graptolītu kolonijām (rabdosomām) bija daudzveidīgas formas: kokveida, krūmveida, tīklveida, restveida vai arī sastāvošu no viena vai dažiem zariem. Kolonija sākās no sīkulozooīda, kas izveidoja sākotnējo kameru jeb sīkulu. Visi pārējie zooīdi, mono- vai polimorfie, dzīvoja kamerās jeb tēkās. Zooīdi savā starpā bija savienoti ar stoloniem, kas ne vienmēr saglabājās fosilā veidā. Skelets bija ārējs, organisks (no skleroproteīna), veidoja divus slāņus - fjuzellāro un kortikālo. Pie substrāta pieaugošie un pseidoplanktona graptolīti piestiprinājās ar sīkulu un īpašiem kortikalā slāņa izaugumiem, bet planktona formām bija pneimatofors jeb pludiņš. Graptolīti vairojās dzimumvairošanās vai bezdzimumvairošanās veidā. Bezdzimumvairošanās rezultātā radās kolonijas, reizēm ļoti sarežģītas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vadības grāmatvedība

**Vadības grāmatvedība** ir informācijas identificēšanas, rādītāju aprēķināšanas un novērtēšanas procesi uzņēmumā vai organizācijā.

Vadības grāmatvedība ir grāmatvedības uzskaites otrais līmenis un nodrošina ražošanas apjoma prognozi, izmaksu atbilstību pārdošanas prognozēm un nodrošina informāciju komersanta turpmākai darbībai.

## Regulējums un noteikumi

Nav stingru un negrozāmu vadības grāmatvedības un finanšu lēmumu pieņemšanas noteikumu. Vadības grāmatvedības sistēmu un lēmumu pieņemšanas tehnoloģiju izvēlas uzņēmuma vadītājs.  Viņš var izvēlēties jebkuras metodes, ko uzskata par sev noderīgām. Izmantojamās metodes piemēro atbilstoši katra uzņēmuma konkrētajām vajadzībām.

## Vadības grāmatvedības galvenie virzieni

### Izmaksu uzskaite un pašizmaksas kalkulācija
* pilnas ražošanas pašizmaksas kalkulācija;
* mainīgo izmaksu pašizmaksas kalkulācija.
### Lēmumu pieņemšana
### Plānošana un kontrole

## Galveno virzienu izmantošana

# Izmaksu uzskaite un pašizmaksas kalkulācija dod iespēju noteikt komersanta dažāda veida produkcijas ienesīgumu, kā arī izmaksu kontroles sistēmas ietvaros - faktiskās izmaksas salīdzināt ar plānotajām. Lai vadību nodrošinātu ar šiem mērķiem nepieciešamo informāciju, jābūt attiecīgajiem grāmatvedības ierakstiem.
# Dažāda veida finanšu informācija nodrošina pamatojumu komercdarbības finanšu plānošanai un kontrolei, kā arī ļauj pieņemt uz informāciju balstītus lēmumus par komercdarbības nākotni, ražošanu, pakalpojumiem un struktūrvienībām.
# Lai sasniegtu finanšu plānošanas un kontroles mērķus - pelnīt, tērēt, taupīt, ieguldīt naudu un palielināt kapitālu, vadītājam ir jāpieņem lēmumi finanšu jautājumos un tam ir nepieciešama dažāda veida finanšu informācija: 
* prognozēšanai, 
* plānu sagatavošanai,
* par plāniem un uzdevumiem,
* par faktiskiem rezultātiem un to salīdzinājumu ar plānu vai uzdevumu.

## Finanšu un vadības grāmatvedības atšķirības

Vadības grāmatvedība un finanšu grāmatvedība kalpo dažādiem mērķiem, tās bieži iekārto kā divas atsevišķas uzskaites sistēmas. Tomēr ir iespējams uzturēt integrēto uzskaites sistēmu, kas satur gan vadības, gan finanšu grāmatvedības informāciju.

## Atsauces


## Ārējās saites
Turcijas Olimpiskā komiteja

**Turcijas Nacionālā Olimpiskā komiteja** () ir Nacionālā Olimpiskā komiteja, kas pārstāv Turciju un tās sportistus olimpiskajās spēlēs un citos starptautiskajos sporta pasākumos. Komitejas galvenā mītne atrodas Turcijas pilsētā Stambulā. Turcijas izmantotais SOK kods ir **TUR**.

## Vēsture
Turcijas Nacionālā Olimspiskā komiteja ir viena no vecākajām nacionālajām olimpiskajām komitejām pasaulē. Tā tika izveidota 1908. gadā Osmaņu impērijas laikā kā **Osmaņu Nacionālā Olimpiskā biedrība** (). Starptautiskā Olimpiskā komiteja to oficiāli atzina 1911. gadā.

## Izpildkomitejas sastāvs
Turcijas Olimpiskā komiteja šobrīd sastāv no:
* **Prezidents:** Ahmet Gülüms;
* **Viceprezidenti:** Turkers Arslans, Hasans Arats un Nihats Usta;
* **Ģenerālsekretārs:** Nese Gundogans;
* **Kasieris:** Abdullahs Ezkans Mutlugils;
* **Locekļi:** Sezajs Bagbasi, Mustafa Ketens, Sejits Bilals Porsuns, Abdullahs Topaloglu, Turgajs Demirels, Sema Kasapoglu, Pervizs Arans, Elifs Ozdemirs, Ajda Uluča un Kazims Ali Kiremitčioglu;
* **Augstākās konsultatīvās un disciplinārās komitejas priekšsēdētājs:** Sefiks Sivrikaja.

## Olimpiskās komitejas prezidentu uzskaitījums
### Osmaņu Nacionālā Olimpiskā biedrība

### Turcijas Olimpiskā komiteja

## Biedru federācijas
Turcijas nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Turcijā darbojas 33 olimpiskās vasaras un 5 ziemas sporta federācijas, kā arī vairākas citu sporta veidu federācijas.

### Olimpisko sporta veidu federācijas

## Skatīt arī
* Turcija olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Turcijas profils SOK mājas lapā
Konodonti

**Konodonti** (, no  — 'konuss' un *ὀδούς* — 'zobs') ir izmirušu hordaiņu klase, kas ārēji atgādināja mūsdienu nēģus.

Daudzus gadu desmitus līdz 1980. gadu sākumam tie bija zināmi tikai pēc mikroskopisku (0,1—1 mm) zobveida fosiliju atradumiem dažāda ģeoloģiskā vecuma jūras nogulumos (no vēlā kembrija līdz triasa beigām). Šīs fosilijas arī tika sauktas par konodontiem (mūsdienās tos sauc par konodontu elementiem). Turklāt tika konstatēts, ka konodonti apvieno fosilos skeleta elementus no dažādām dzīvnieku grupām: prokonodonti, parakonodonti un eukonodonti. Pašus dzīvniekus pašlaik sauc arī par konodontnesējiem (*Conodontophora*), lai izvairītos no jēdzienu sajaukšanās.

Pateicoties konodontu zobu morfoloģijas ātrai evolucionārai mainībai tie plaši tiek izmantoti biostratigrāfijā un ģeoloģiskajā kartēšanā. Latvijā konodonti ir atrasti ordovika, silūra un vietumis arī devona nogulumos.

## Apraksts
[thumb|240px|''[Manticolepis subrecta* mutes aparātu veidojošie konodontu elementi.]]
Pēc vienpadsmit zināmiem konodontnesēju fosiliem nospiedumiem var secināt, ka tie ārēji atgādināja nēģus. Viņi [[mutes aparāts]] sastāvēja no 15 (retāk 19) elementiem un radikāli atšķīrās no mūsdienu dzīvnieku [[žoklis|žokļiem]]. Elementu forma ir zobveidīga, ķemmjveidīga, lapveidīga, un tie sastāvēja no [[kalcija fosfāts|kalcija fosfāta]].

Konodontnesēju izmēri variēja no pavisam sīkiem (līdz 1 cm gariem) līdz diezgan lieliem (piemēram, *Promissum'' garums sasniedza 40 cm). Pašlaik paleontologi ir vienisprātis, ka konodontnesējiem raksturīgas lielas acis, peldspuras ar peldspuru stariem, muguras stiegra un spēcīgi attīstīta šķērssvītrotā muskulatūra.

## Dzīvesveids
Pēc pētnieku domām dažu konodontu "zobi" pildīja filtrējošu elementu funkcijas, izfiltrējot no ūdens planktonu un pārvietojot barību uz rīkli. Citi zobi, spriežot pēc uzbūves, pēc viņu domām, bija paredzēti satvert un saplosīt miesu.

Saglabājušies muskulatūras nospiedumi liek domāt, ka daži konodonti (piemēram, promisumas) bija izveicīgi peldētaji, taču tie nespēja veikt straujus izrāvienus.

## Sistemātika
Pašlaik konodontus pieskaita hordaiņiem pateicoties peldspurām ar peldspuru stariem, muguras stiegrai un attīstītai šķērssvītrotajai muskulatūrai. Bez to arī konodontu elementu ķīmiskais sastāvs ir tāds pats, kā zivju zobiem.

Daži pētnieki attiecina konodontus pie mugurkaulniekiem. Pēc izskata tie ir līdzīgi apaļmutniekiem — miksīnām un nēģiem.

2000. gada filoģenētiskā analīze liecina, ka eukonodonti visdrīzāk bija mugurkaulnieki. Un tajā pat laikā šī analīze rada pretrunas: konodontu agrīnās formas, prokonodonti, veido atsevišķu filoģenētisko zaru attiecībā pret vēlāk dzīvojošajiem parakonodontiem un eukonodontiem. Iespējams, ka prokonodonti ir saistīti ar grupu, kas iekļauj mūsdienu saržokļaiņus, un būtībā nav radniecīgi konodontiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Konstantins Miliotis-Komnins

**Konstantins Miliotis-Komnins** (; dzimis , miris ) bija grieķu armijas virsnieks, ģenerālleitnants. Startēja 1896. gada vasaras olimpisko spēļu paukošanas sacensībās ar floreti, kā arī bija viens no 1906. gada neoficiālo olimpisko spēļu Organizēšanās komitejas locekļiem.

## Biogrāfija
Konstantins Miliotis-Komnins dzimis Ermupolē, Siras salā 1854. gadā. 1877. gada viņu iesauca Grieķijas armijā kā brīvprātīgo un viņš dienēja kavalērijā. Viņš cīnījās Grieķu-turku karā 1897. gadā un Balkānu karos, kur komandēja 6. kājnieku divīziju pulkveža pakāpē. Pirmā pasaules kara laikā viņš atbalstīja Venizelistu Nacionālās aizsardzības kustību un 1916. gada 6. decembrī kļuva par kara ministru pagaidu valdībā. 1919. gadā kā ģenerālleitnants kļuva par pirmo Mazāzijas armijas vadītāju līdz ģenerālleitnanta Leonida Paraskevopula ierašanās brīdim Smirnas zonā, kas Grieķijai tika piešķirta ar Sevras līgumu. Pēc venizelistu sakāves viņš tika atbrīvots no armijas 1920. gada 29. novembrī.

1941. gada 12. jūnijā viņu nogalināja vācu karavīrs ielas konfliktā Atēnās īsi pēc nacistiskās Vācijas okupācijas.

## Sportista karjera
Miliotis-Komnins startēja 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Viņš bija pārstāvēts paukošanas sacensīnās ar floreti. Viņš startēja priekšsacīkšu kārtas otrajā grupā, kurā izcīnīja trešo vietu, uzvarot Georgiju Balakaki, bet zaudējot Eiženam Anrī Gravlotam un Atanasijam Vuram. Kopvērtējumā viņš ieņēma 5./6. vietu kopā ar Francijas paukotāju Anrī Delabordu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Konstantins Miliotis-Komnins (SOK profils) 
* Konstantins Miliotis-Komnins (Sports Reference profils)
Georgijs Iatridis

**Georgijs Iatridis** () bija grieķu paukotājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Georgijs Iatridis  1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar zobenu. Četru cīņu rezultātā Iatridis visās zaudēja. Viņš šajā disciplīnā ierindojās pēdējā, 5. vietā.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Georgijs Iartidis (SOK profils) 
* Georgijs Iartidis (Sports Reference profils)
Ludmila Goļikova

**Ludmila Goļikova** (; dzimusi ) ir bijusī krievu brīvā stila cīkstone, 1991. gada Pasaules čempionāta bronzas medaļas ieguvēja, PSRS sporta meistare, tagad trenere.

## Biogrāfija
Ludmila Goļikova dzimusi 1965. gadā. Vispirms nodarbojusies ar akadēmisko airēšanu. Pirmais treneris airēšanā A. Smirnovs. Vēlāk pārgājusi uz cīņas sportu. Beigusi Valsts Centrālo fiziskās kultūras institūtu, specialitātē — akadēmiskās airēšanas treneris.

Kā PSRS pārstāve piedalījusies 1991. gada pasaules čempionātā smagā svara kategorijā (75 kg), kur izcīnījusi bronzas medaļu aiz ķīnietes Liu Donfenas un dienvidkorejietes Džunas Kjunnanas.

No 2001. gada strādā par brīvās cīņas treneri Maskavas vispārizglītojušās un sporta skolās.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Maskavas pilsētas Goda izglītības darbinieks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rugozas

**Rugozas** (*Rugosa*) jeb **tetrakoraļļi** (*Tetracorallia*) ir izmirušu koraļļpolipu apakšklase vai kārta. Tie bija koraļļi-vieninieki vai arī koloniālie polipi ar kaļķa skeletu. Vieninieku polipiem bija ragveida, cilindriska vai prizmatiska forma. Dažiem bija arī vāciņš, ar kuru briesmu brīžos tika aizvērta atvere. Rugozas dzīvoja jūras seklūdens zonās, pieaugot pie zemūdens priekšmetiem vai vienkārši guļot uz grunts. Tām bija paaugstinātas prasības attiecībā uz ūdens temperatūru un dzidruma pakāpi. Rugozām ir liela nozīme paleozoja stratigrāfijā un koraļļpolipu evolūcijas gaitas noskaidrošanā. Tiek uzskatīts, ka rugozas bija pirmie rifus veidojošie koraļļpolipi. Dzīvoja no ordovika līdz triasa sākumam. Tās ir sastopamas arī Latvijas devona nogulumos.

## Apraksts
Rugozas ir bilaterāli simetriski organismi ar ektodermālu skeletu ar izteiktām lielām un mazām septām. Koraļļiem-vieniniekiem sākotnēji izveidojas sešas protoseptas, bet jaunas metaseptas attīstās tikai četros sektoros. Skelets ir lamellārs, trabekulāri-lamellārs vai trabekulārs. Malējā zona jeb marginārijs sastāv no dissepimentārija vai perifērās stereozonas, kas veidota no septu paresninājumiem, kas attīstās mazo septu zonā ap tabulāriju. Tabulārijs veidots no horizontālām dibenvirsmām jeb dissepimentiem. Ass daļā var būt attīstīti stabiņš jeb ass kolonna.

Rugozas ir cēlušās no tabulātiem vidusordovikā. Notika četras būtiskas evolucionāras izmaiņas silūrā, uz robežas starp agro un vidusdevonu, karbona sākumā un perma sākumā. Pēdējie pārstāvji izmira triasa sākumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jelgavas atbrīvošanas piemineklis

**Jelgavas atbrīvošanas piemineklis**  ir Jelgavas atbrīvošanai 1919. gada 21. novembrī Latvijas brīvības cīņu laikā veltīts piemineklis, kas atrodas Stacijas ielā  Jelgavā. Saukts arī par pieminekli "Lāčplēsis un Melnais bruņinieks".

## Vēsture
Tēlnieka Kārļa Jansona Somijas granītā kalto pieminekli ar uzrakstu "JELGAVAS ATBRĪVOTĀJIEM" 1932. gada 22. jūnijā atklāja Valsts prezidents Alberts Kviesis.

Otrā pasaules kara laikā 1942. gada 31. oktobrī vācu okupācijas Jelgavas apgabala komisārs Valters fon Mēdems licis pieminekļa autoram nokalt Melnā bruņinieka tēlu.

Latvijas PSR laikā 1950. gadā pēc padomju okupācijas varas iestāžu rīkojuma "baltgvardiem celto pieminekli" iznīcināja un tā vietā uzstādīja Ļeņina tēlu.

Atmodas kustības laikā pieminekļa fragmentu atrada ieraktu zemē un 1988. gadā novietoja pie Jelgavas vēstures un mākslas muzeja. 
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Jelgavas atbrīvošanas pieminekli no jauna izkala autora dēls tēlnieks Andrejs Jansons un to svinīgi atklāja 1992. gadā 21. novembrī.

## Atsauces
Josefs Černijs

**Josefs Černijs** (; dzimis , miris ) bija čehoslovāku hokejists, kreisās malas uzbrucējs, ilggadējs Čehoslovākijas hokeja izlases spēlētājs. Karjeras laikā izcīnījis trīs olimpisko spēļu, kā arī astoņas pasaules čempionātu medaļas. Praktiski visu profesionāļa karjeru aizvadīja Čehoslovākijas hokeja līgas klubā Brno ZKL, tās rindās septiņas reizes izcīnot līgas čempiones titulu.

Vēlāk Černijs strādāja arī par treneri.

## Ārējās saites
Jurijs Oganesjans

**Jurijs Oganesjans** (, ) ir Padomju Savienībā dzimis armēņu izcelsmes Krievijas kodolfiziķis, kurš tiek uzskatīts par vienu no vadošajiem zinātniekiem smago ķīmisko elementu izpētē. Viņa vārdā ir nosaukts 118. ķīmiskais elements periodiskajā tabulā — oganesons.

## Ārējās saites
Vladimīrs Dzurilla

**Vladimīrs Dzurilla** (; dzimis , miris ) bija slovāku hokejists, vārtsargs, ilggadējs Čehoslovākijas hokeja izlases līderis. Karjeras laikā kļuvis par trīskārtēju pasaules čempionu, kā arī izcīnījis trīs olimpiskās medaļas.

## Spēlētāja karjera
Gandrīz visu spēlētāja karjeru aizvadīja Čehoslovākijas hokeja līgas klubā Bratislavas "Slovan", vienīgi 1973. gadā pievienojās Brno ZKL. 1977. gadā tika iekļauts līgas simboliskajā izlasē. Karjeras izskaņā, no 1978. līdz 1982. gadam, spēlēja Rietumvācijas hokeja līgā, 1980. un 1981. gadā tiekot atzīts par līgas labāko vārtsargu.

## Ārējās saites
Nikolajs Katravs

**Nikolajs Katravs**  (; dzimis , miris ) bija grieķu peldētājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Katravs 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja 1200 metru peldēšanā brīvajā stilā. 9 sportistu konkurencē viņš varētu būt ieņēmis 4. līdz 8 vietu, jo viņa rezultāts precīzi nav zināms.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Nikolajs Katravs (SOK profils) 
* Nikolajs Katravs (Sports Reference profils)
Piemineklis Latgales partizānu pulka kritušajiem karavīriem

**Piemineklis Latgales partizānu pulka kritušajiem karavīriem** ir Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. — 1920. gadā kritušajiem Latgales partizānu pulka karavīriem, kas atrodas Partizānu ielā Balvos. Tautā bieži dēvēts par "Balvu Staņislavu".

## Vēsture
Pieminekļa celšanu blakus Balvu pilsētas parkam ierosināja 1927. gadā un 1933. gadā uzcēla pieminekļa pakāji.
Tēlnieka Kārļa Jansona bronzā lieto pieminekli ar uzrakstu "LATGALES PARTIZĀNU PULKA KRITUŠIEM KARAVĪRIEM 1919.-1920." 1938. gada 14. augustā atklāja Latvijas kara ministrs Jānis Balodis.
5 metrus augstais pieminekļa pamats bija veidots no visu to novadu laukakmeņiem, kuros pulks cīnījās.
  
Pēc Latvijas okupācijas  1941. gada 5. aprīlī komunisti pieminekli iznīcināja, bet partizāna tēlu paglabāja Balvu milicijas pagalmā. Vācu okupācijas laikā 1943. gadā pieminekli atjaunoja, bet Sarkanās armijas uzbrukuma laikā 1944. gada vasarā pieminekli nogāza otrreiz, aizveda un iznīcināja. 

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas balvenieši vāca ziedojumus pieminekļa atjaunošanai. 
Latgales partizānu pulka pieminekli no jauna izkala autora dēls tēlnieks Andrejs Jansons un to svinīgi atklāja 1993. gada 11. novembrī.
Uz atjaunotā pieminekļa pamatnes uzrakstīja "ATJAUNOTS, GODINOT ARĪ 1940.-1954. GADA LATGALES NACIONĀLĀS BRĪVĪBAS CĪNĪTĀJUS".

## Atsauces
Arnolds Klaucēns

**Arnolds Klaucēns** (dzimis  Čitas apgabalā Uļotas ciemā) ir bijušais Latvijas PSR politiķis un PSKP funkcionārs.

## Biogrāfija
Arnolds Klaucēns dzimis  Krievijas PFSR Čitas apgabala Uļotas ciemā prokurora ģimenē. A. Klaucēna tēvs Pēteris Krievijas pilsoņu kara laikā karoja latviešu sarkano strēlnieku rindās, no 1921 līdz 1926. gadam darbojies Viskrievijas Ārkārtas komisijas operatīvajās vienībās.

Pēc kara Klaucēnu ģimene pārcēlās uz Latviju un apmetās Bauskas apriņķa Bārbelē, vēlāk dzīvoja Aknīstē.

1966. gadā A. Klaucēns absolvēja Rīgas Politehnisko institūtu, iegūstot inženiera celtnieka specialitāti. Paralēli mācībām strādāja rūpnīcā "Montažņik". 1977. gadā pabeidza PSKP Neklātienes augstāko partijas skolu.

### Sabiedriskā un politiskā darbība

#### Komunistiskajā partijā
PSKP biedrs no 1960. gada. No 1965. gada Arnolds Klaucēns strādāja dažādos amatos Rīgas pilsētas LKP struktūrās. Bija LKP Maskavas rajona komitejas pirmais sekretārs (1973—1978), LKP CK loceklis kopš 1976. gada, Rīgas pilsētas komitejas sekretārs (1978—1980), Liepājas pilsētas komitejas pirmais sekretārs (1980—1984). 1985. gadā Klaucēns kļuva par LKP Rīgas pilsētas partijas komitejas pirmo sekretāru, kā arī LKP CK biroja locekli, un šos posteņus ieņēma līdz pat PSKP aizliegšanai 1991. gada augustā.

#### Darbība likumdošanas orgānos un sabiedriskajās organizācijās
Latvijas PSR Augstākās padomes deputāts no 1975. līdz 1990. gadam; bija ievēlēts arī Rīgas pilsētas Tautas deputātu padomē. 1989. gadā Arnoldu Klaucēnu ievēlēja par PSRS tautas deputātu 291. Maskavas nacionāli teritoriālajā apgabalā, kur viņš atkārtotā balsošanā pārspēja Viktoru Kalnbērzu. Pirms Latvijas neatkarības atjaunošanas bijis viens no "Sabiedrības glābšanas Vislatvijas komitejas" vadītājiem. 1991. gada 24. augustā ar LR Augstākās padomes lēmumu šīs organizācijas darbība tika apturēta, bet septembrī par antikonstitucionālu darbību tā tika aizliegta.

No 1991. gada beigām Arnolds Klaucēns dzīvo Krievijā.

## Apbalvojumi un goda nosaukumi
* Darba Sarkanā karoga ordenis (1974)
* Latvijas PSR Nopelniem bagātais rūpniecības darbinieks (1987)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Как последний 1-й секретарь компартии Риги строил метро и заводы 
* На стыке веков , A. Klaucēna autobiogrāfisks izdevums
Aleksandrs Hrisafs

**Aleksandrs Hrisafs** () bija grieķu peldētājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Aleksandrs Hrisafs startēja 100 metru peldēšanā brīvajā stilā. Viņš 10 sportistu konkurencē nebija starp diviem labākajiem sportistiem un varētu būt ierindojies kādā no 3. līdz 10 vietai, jo viņa iegūtais rezultāts precīzi nav zināms.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Aleksandrs Hrisafs (SOK profils) 
* Aleksandrs Hrisafs (Sports Reference profils)
Leonids Ciklitirs

**Leonids Ciklitirs** () bija grieķu sporta vingrotājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Ciklitirs 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja vingrošanā uz stieņa. Viņa iegūtais rezultāts un vieta šajā disciplīnā nav zināma.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Leonids Ciklitirs (SOK profils) 
* Leonids Ciklitirs (Sports Reference profils)