open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Smoļenskas kauja (1812)

**Smoļenskas kauja** bija 1812. gadā notikusi kauja starp Krievijas Impērijas armiju un Napoleona armiju par Smoļenskas pilsētu. Pēc divu dienu kaujas Smoļenska tika atstāta, un krievu karaspēks bija spiests sākt atkāpšanos uz Maskavu.

Tā bija pirmā lielā kauja Francijas iebrukuma Krievijā un tajā piedalījās aptuveni 45 000 imperatora Napoleona I karavīru pret aptuveni 30 000 krievu karavīru ģenerāļa Barklaja de Tolli vadībā.  Francijas artilērijas bombardēšana sadedzināja pilsētu līdz pamatiem. No 2250 ēkām 84 % tika iznīcinātas, un tikai 350 ēkas saglabājās neskartas. No 15 000 pilsētas iedzīvotāju apmēram 1000 pēc kaujas beigām palika dūmojošās drupās. Tā bija viena no asiņainākajām kaujām iebrukuma laikā, kurā krita vairāk nekā 15 000 cilvēku.

## Ārējās saites

* Смоленское сражение, на сайте hrono.ru
* Взятие Смоленска, статья Е. Н. Щепкина из сборника 1912 г.
* Записки генерала Ермолова, начальника Главного штаба 1-й Западной армии, в Отечественную войну 1812 года. http://www.museum.ru/museum/1812/Library/Ermolov/part4.html
* ''Пирожников А. И.'' История 10-го пехотного Новоингерманландского полка. Тула, 1913.
Sairensestera

**Sairensestera** (; ) ir pilsēta un pagasts Glosteršīrā, Anglijas dienvidrietumos, Kotsvoldas distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojusies grāfistes austrumdaļā Čērnas upes krastos  no grāfistes centra Glosteras un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Daļa pilsētas atrodas Kotsvoldsas nacionālā ainavapvidus teritorijā.

## Vēsture
Pilsētu kā pierobežas cietoksni mūsu ēras 49. gadā dibināja romieši. Pie cietokšņa drīz izveidojās *Corinium Dobunnorum* pilsētiņa. 70. gadā pēc robežas atbīdīšanās tālāk uz ziemeļiem un rietumiem cietoksnis tika nojaukts, bet *Corinium* pilsētiņa turpināja plaukt. Cietokšņa vietā tika uzbūvēts forums un bazilika, bet piepilsētā — amfiteātris. Pilsēta plauka saistībā ar vilnas tirdzniecību un apstrādi. 2. gadsimta beigās ap pilsētu tika uzbūvēts mūris, kas iekļāva ap 1 km² teritorijas un padarīja Koriniumu par otru lielāko pilsētu Britānijā.

Pilsētas nosaukuma izcelsme saistāma ar Čērnas upes agrāko nosaukuma *Cerne*, no kā cēlies latīniskais *Corin*, kā arī izskaņas *-cester*, ar ko tradicionāli apzīmē bijušos romiešu cietokšņus.

5. gadsimta sākumā romieši salu pameta un pilsēta nonāca sakšu kontrolē, bet vēl 6. gadsimtā tajā bija ievērojama romiešu kultūras ietekme. Pēc 11. gadsimta normaņu iekarojuma Sairensesteras karaliskā muiža tika piešķirta Herefordas grāfam, bet jau 1075. gadā atgriezta kroņa īpašumā un 1117. gadā piešķirta Henrija I dibinātajai Sairensisteras abatijai. 13. gadsimtā pilsētai piešķirtas tirgus tiesības. Pēc klosteru likvidēšanas 1539. gadā abatija tika nojaukta. 1572. gadā Sairensesterai piešķirtas parlamentārā boro statuss, kas atņemts 1885. gadā. Pilsētiņa turpināja attīstīties kā turīgs vilnas tirdzniecības centrs. 1789. gadā pilsēta tika savienota ar Temzas—Sevērnas kanāla atzaru, bet 1841. gadā — ar dzelzceļu (slēgts 1960. gados).

## Atsauces

## Ārējās saites
GetJet Airlines Latvia

***GetJet Airlines Latvia*** (uzņēmuma nosaukums **SIA "''GetJet Airlines Latvia''"**, agrāk **SIA "''Diamond Sky LV''"**) ir Starptautiskajā lidostā "Rīga" bāzēta latviešu un lietuviešu lidsabiedrība.

Plānots, ka čarterlidojumu un tūrisma operatoru pakalpojumi Latvijā sākotnēji tiks nodrošināti ar *[[Airbus A320]]* lidmašīnām. Lidsabiedrība pieder Lietuvā reģistrētajam uzņēmumam *[[GetJet Airlines]]*, kas ir Lietuvā licencēts gaisa pārvadājumu nodrošinātājs. Tas veic komerclidojumus, kā arī piedāvā pilna servisa gaisa kuģu nomu citām aviokompānijām. Sākotnēji plānots, ka Lietuvas uzņēmums palīdzēs jaunizveidotajai aviokompānijai *GetJet Airlines Latvia*, lai tā varētu uzsākt gaisa pārvadājumus un palielināt savu gaisa kuģu floti.

2022. gadā *GetJet Airlines* ienāca Latvijas tirgū, nodibinot *GetJet Airlines Latvia*, kas gaisa kuģa ekspluatanta sertifikātu saņēma 2022. gada 30. novembrī. Civilās aviācijas aģentūras izsniegtais gaisa kuģa ekspluatanta sertifikāts (*AOC*) bija vajadzīgs, lai uzsāktu darbību. Sertifikāts apliecina, ka uzņēmums atbilst visām prasībām, kas piemērojamas pārvadātājiem Latvijā, un var sniegt gaisa pārvadājumu pakalpojumus.

## Flote
Flotē ietilpst viens *[[Airbus A320|Airbus A320-200]]* ar reģistrācijas numuru YL-EMU, lidmašīna tika piegādāta lidsabiedrībai 2024. gada februārī.

## Atsauces
Solferīno kauja

**Solferīno kauja** (, , ) bija izšķirošā kauja franču un sardīniešu karaspēkiem imperatora Napoleona III un karaļa Viktors Emanuela II vadībā pret austriešu karaspēku ķeizara Franča Jozefa I vadībā Austrijas–Sardīnijas kara laikā . Tā notika mūsdienu Itālijas teritorijā uz dienvidiem no Gardas ezera. Solferīno kauja bija pēdējā ievērojamā kauja vēsturē, kurā abus karaspēkus tieši komandēja attiecīgo valstu monarhi. Kaujā piedalījās vairāk nekā 250 000 karavīru un tā bija lielākā kauja kopš Leipcigas kaujas 1813. gadā. Kaujā uzvaru guva franču un sardīniešu armijas, kas noveda pie kara beigām. Kara rezultātā Sardīnija ieguva Lombardiju, okupēja Toskānu, Parmu un Modenu. Savukārt Francija par atbalstu karā ieguva Savoju un Nicu.

Kauja bija ļoti asiņaina un ar daudziem ievainotajiem. Ietekmējoties no ainām pēc kaujas šveicietis Anrī Dināns 1862. gadā publicēja grāmatu "Atmiņas par Solferīno" (*Un souvenir de Solférino*), kas noveda pie pirmās Ženēvas konvencijas pieņemšanas un Starptautiskās Sarkanā Krusta komitejas izveidošanas.

## Ārējās saites
Volejbols olimpiskajās spēlēs

[thumb|Sieviešu volejbola pusfināls starp [Amerikas Savienotās Valstis|ASV un Dienvidkorejas komandām 2012. gada olimpiskajās spēlēs]]
Starptautiskā Olimpiskā komiteja (SOK) 1957. gadā telpu volejbolam piešķīra olimpiskā sporta veida statusu. Volejbols olimpiskajās spēlēs debiju piedzīvoja 1964. gadā Tokijas olimpiskajām spēlēs gan vīriešu, gan sieviešu komandām.

Visvairāk medaļu vīriešu un sieviešu olimpiskajā volejbolā ir izcīnījušas kādreizējā Padomju Savienība, kā arī ASV, Japāna, Itālija un Ķīna.

Ne Latvijas sieviešu, ne vīriešu volejbola izlase nekad nav kvalificējusies olimpiskajās spēlēm.

## Noteikumi
Sacensības notiek apakšgrupu formātā, pēc kura seko izslēgšanas spēles. Volejbola spēle notiek līdz trīs setu uzvarai. Sets tiek uzvarēts, ja komanda ir sasniegusi 25 punktus ar minimālo divu punktu pārsvaru. Piektie seti tiek spēlēti, ja abas komandas ir uzvarējušas pa diviem setiem. Piektais sets tiek spēlēts līdz 15 punktiem, atkal ar minimālo divu punktu pārsvaru.

Katrā laukuma pusē ir seši spēlētāji, laukuma puses tiek atdalītas ar tīklu vidū. Spēle sākas ar servi pāri laukumam. Katrai komandai ir atļauts pieskarties bumbai ne vairāk kā trīs reizes (neskaitot bumbas pieskārienu blokam), trešajā pieskāriena reizē bumba ir jāraida pāri tīklam.

## Laukuma izmēri
thumb|Volejbola laukuma izmēri
Volejbola laukums olimpiskajās spēlēs ir 18 metrus garš un 9 metrus plats. Volejbola laukums ir sadalīts divās daļās, katra pa 9 metriem, kas tiek atdalīta ar tīklu. Volejbola tīkla augstums ir 2,43 metri vīriešu un 2,24 metri sieviešu konkurencē. Uzbrukuma līnija, kas atdala priekšējo un aizmugures laukumu, ir 3 metri no tīkla abās pusēs.
## Rezultāti
### Vīriešu turnīrs

### Sieviešu turnīrs
}**
|**–**
|
|
|**–'''
|
|12-->

|}
## Atsauces

## Ārējās saites
Šoks

**Šoks** ir kritisks organisma stāvoklis, ko izraisa pēkšņs asins plūsmas kritums ķermenī.

Organisms izjūt šoku, ja ir smags ievainojums, kas saistīts ar stiprām sāpēm, asiņošanu, asins zudumu, kaulu lūzumiem, traumatiskām locekļu amputācijām, apdegumiem; šoku var izraisīt arī smagi psihiski pārdzīvojumi. Tāpat šoku var izraisīt arī karstuma dūriens, alerģiska reakcija, smaga infekcija vai saindēšanās.

Cilvēkiem, kas cietuši no šoka, vērojama pelēcīgi bāla ādas krāsa, auksti sviedri, pazemināta ķermeņa temperatūra un asinsspiediens, ātrs un vājš pulss. Cietušā apziņa ir skaidra. Primārais šoks rodas tūlīt traumas brīdī. Sekundārais šoks rodas dažas stundas pēc traumas.

## Simptomi
Galvenie rādītāji un simptomi par šoka stāvokli ķermenī ir šādi:

* Ātrs, vājš vai neesošs pulss;
* Neregulāra sirdsdarbība;
* Ātra, sekla elpošana;
* Reibonis;
* Pelēcīgi bāla ādas krāsa;
* Paplašinātas acu zīlītes;
* Neskaidra redze;
* Sāpes krūtīs;
* Slikta dūša;
* Apjukums;
* Trauksme;
* Urīna daudzuma samazināšanās;
* Slāpes un sausums mutē;
* Zems cukura līmenis asinīs;
* Samaņas zudums.

## Veidi
Izšķir četrus šoka tipus: hipovolēmisko, distributīvo, kardiogēno un obstruktīvo.

Hipovolēmiskais šoks rodas, ja asinsvados nav pietiekami daudz asiņu, lai nogādātu skābekli uz orgāniem. Parasti šis šoka veids novērojams bērniem. Cēlonis ir šķidruma zudums organismā, bieži cēloņi ir asins zudums (trauma, operācija, asiņošana).

Distributīvā šoka pamatā asinsvadi paplašinās un asinspiediens nav pietiekams, lai apgādātu visus orgānus organismā, novērojama karsta āda.

Kardiogēno šoku var izraisīt sirds bojājumu dēļ samazināta asins plūsma organismā. Izpaužas ar plaušu tūsku, mitru klepu, stenēšanu. Kardiogēnā šoka pazīmes var būt iedzimta sirdskaite, toksisku vielu ietekme.

Obstruktīvs šoks rodas, ja asinis nevar nokļūt tur, kur tas nepieciešams. Obstruktīvā šoka gadījumā kaut kas ķermenī, piemēram, asins receklis, kavē asinīm ieplūst vai izplūst no sirds asinsvadiem.

Visi šoka veidi ir dzīvībai bīstami.

## Cēloņi
Šoku var izraisīt jebkurš stāvoklis, kas samazina asins plūsmu organismā, tostarp:

* Sirds problēmas (piemēram, sirdslēkme vai sirds mazspēja);
* Asinsvadu izmaiņas (piemēram, infekcijas vai smagas alerģiskas reakcijas gadījumā);
* Medikamenti, kas ievērojami samazina sirds darbību vai asinsspiedienu;
* Plaušu bojājumi.

Šoks bieži vien ir saistīts ar smagu ārēju vai iekšēju asiņošanu, kas radusies smaga ievainojuma dēļ.

## Atsauces

## Ārējās saites
Armands Plaudis

**Armands Plaudis** (dzimis 1956. gada 17. martā) ir latviešu uzņēmējs, bijušais Latvijas Republikas tirdzniecības ministrs no 1990. gada 15. maija līdz 1991. gada 13. novembrim Ivara Godmaņa Ministru padomē.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1956. gadā. Mācījās Rīɡas 50. vidusskolā, studēja LVU Finansu un tirdzniecības fakultātē. Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1990. gadā kļuva par Tirdzniecības ministru Ivara Godmaņa Ministru padomē.

Vēlāk darbojās nekustamo īpašumu tirgū, 1994. gadā kļuva par SIA "Abava" valdes priekšsēdētāju, vēlāk par SIA "Domuss" projektu direktoru.

## Atsauces
Rejs Manajs

**Rejs Manajs** (, dzimis ) ir albāņu futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Albānijas futbola izlasi. Kopš 2026. gada Manajs spēlē Turcijas Superlīgas komandā *[[Sivasspor]]*.

Iepriekš pārstāvējis Itālijas komandas *[[US Cremonese|Cremonese]]*, *[[Inter Milan]]*, *[[Delfino Pescara 1936|Pescara]]*, *[[A.C. Pisa 1909|Pisa]]* un *[[Spezia Calcio|Spezia]]*, Spānijas komandas *[[Granada CF|Granada]]*, *[[Albacete Balompié|Albacete]]* un *[[FC Barcelona|Barcelona]]*, Anglijas komandu *[[Watford FC|Watford]]* un AAE komandu *[[Sharjah FC|Sharjah]]*.

Albānijas futbola izlases rindās debitējis 2015. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Ārējās saites
Filips Mladenovičs

**Filips Mladenovičs** (, dzimis ) ir serbu futbolists, kurš spēlē kreisās malas aizsarga pozīcijā un pārstāv Serbijas futbola izlasi. Kopš 2026. gada Mladenovičs spēlē Turcijas Superlīga komandā *[[Fatih Karagümrük S.K.|Fatih Karagümrük]]*, kas viņu īrē no *[[Panathinaikos F.C.|Panathinaikos]]*.

Iepriekš pārstāvējis Serbijas komandas *[[FK Borac Čačak|Borac Čačak]]* un *[[Red Star Belgrade]]*, Baltkrievijas komandu *[[FC BATE Borisov|BATE Borisov]]*, Vācijas komandu *[[1. FC Köln]]*, Beļģijas komandu *[[Standard Liege]]* un Polijas komandas *[[Lechia Gdańsk]]* un *[[Legia Warsaw]]*.

Serbijas futbola izlases rindās debitējis 2015. gadā. Pārstāvējis izlasi 2022. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Red Star Belgrade**

* Serbijas kauss: 2011—12

**BATE Borisov**

* Baltkrievijas Augstākā līga: 2014, 2015
* Baltkrievijas kauss: 2014—15
* Baltkrievijas Superkauss: 2014, 2015

**Lechia Gdańsk**

* Polijas kauss: 2018—19
* Polijas Superkauss: 2019

**Legia Warsaw**

* Ekstraklasa: 2020—21
* Polijas kauss: 2022—23
**Panathinaikos**

* Grieķijas kauss: 2023—24

## Ārējās saites
Sokols Cikaļeši

**Sokols Cikaļeši** (, dzimis ) ir albāņu futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Albānijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Cikaļeši spēlē Turcijas Superlīgas komandā *[[Adana Demirspor]]*.

Iepriekš pārstāvējis Albānijas komandas *[[KF Besa Kavajë|Besa Kavajë]]*, *[[KF Skënderbeu Korçë|Skënderbeu Korçë]]*, *[[KF Tirana|Tirana]]* un *[[FK Kukësi|Kukësi]]*, Horvātijas komandu *[[RNK Split|Split]]*, Turcijas komandas *[[İstanbul Başakşehir F.K.|İstanbul Başakşehir]]*, *[[Akhisarspor|Akhisar Belediyespor]]*, *[[Osmanlispor]],* *[[Göztepe S.K.|Göztepe]]* un *[[Konyaspor]]*, Saūda Arābijas komandu *[[Al-Khaleej FC|Al-Khaleej]]*, kā arī Irānas komandu *[[Tractor S.C.|Tractor]]*.

Albānijas futbola izlases rindās debitējis 2014. gadā. Pārstāvējis izlasi 2016. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Besa**

* Albānijas kauss: 2009—10
* Albānijas Superkauss: 2010

**Skënderbeu**

* Albānijas Superlīga: 2010—11

## Ārējās saites
Urošs Spajičs

**Urošs Spajičs** (, dzimis ) ir serbu futbolists, kurš spēlē centra aizsarga pozīcijā un pārstāv Serbijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Spajičs spēlē Ķīnas Superlīgas komandā *[[Beijing Guoan F.C.|Beijing Guoan]]*.

Iepriekš spēlējis Francijas komandā *[[Toulouse FC|Toulouse]]*, Beļģijas komandā *[[RSC Anderlecht|Anderlecht]]*, Krievijas komandā *[[FK Krasnodar|Krasnodar]]*, Nīderlandes komandā *[[Feyenoord]]* un Turcijas komandā *[[Kasımpaşa S.K.|Kasımpaşa]]*.

Serbijas futbola izlases rindās debitējis 2015. gadā. Pārstāvējis izlasi 2018. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Anderlecht**

* Beļģijas Pro līga: 2016—17
* Beļģijas Superkauss: 2017

**Red Star Belgrade**

* Serbijas Superlīga: 2022—23
* Serbijas kauss: 2022—23

## Ārējās saites
Kols Pālmers

**Kols Džermeins Pālmers** (, dzimis ) ir angļu futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Anglijas futbola izlasi. Kopš 2023. gada Pālmers spēlē Anglijas Premjerlīgas komandā *[[Chelsea F.C.|Chelsea]]*. Viņš tiek uzskatīts par vienu no labākajiem jaunajiem spēlētājiem Eiropā.

Iepriekš pārstāvējis Anglijas komandu *[[Manchester City F.C.|Manchester City]]*, ar ko izcīnījis Premjerlīgas un UEFA Čempionu līgas titulu.

Anglijas futbola izlases rindās debitējis 2023. gadā. Anglijas izlases sastāvā ir spēlējis 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Manchester City**

* Anglijas Premjerlīga: 2022—23
* FA kauss: 2022—23
* UEFA Čempionu līga: 2022—23
* UEFA Superkauss: 2023

**Chelsea**

* Anglijas Līgas kauss finālists: 2023—24
* UEFA Konferences līga: 2024—2025
* FIFA Klubu Pasaules kauss: 2025
**Anglija**
* Eiropas čempionāts futbolā finālists: 2024

## Atsauces

## Ārējās saites
Kārlis Līcis

**Kārlis Līcis** (dzimis 1941. gada 22. maijā) ir latviešu jurists, uzņēmējs un politiķis, bijis Latvijas Republikas valdības lietu ministrs Ivara Godmaņa Ministru padomē no 1990. gada 15. maija līdz 1991. gada 13. novembrim.

Bijis uzņēmuma "Man-Tess" vadītājs.

## Atsauces
Gunārs Zakss

**Gunārs Zakss** (dzimis 1934. gada 18. septembrī) ir pensonēts latviešu kuģu kapteinis un zivsaimniecības darbinieks, Latvijas Republikas Zivsaimniecības ministrs no 1990. gada 15. maija līdz 1991. gada 13. novembrim. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1934. gada 18. septembrī Ķeipenes pagastā. Mācījās Ķeipenes pamatskolā, tad Rīgas jūras zvejniecības tehnikumā Vecmīlgrāvī. Strādāja par stūrmani uz mācību kuģiem „Mendeļejevs”, „Meridiāns” un „Kustanaja”, neklātienē mācījās Liepājas jūrskolā. 1966. gadā Gunārs Zakss ieguva tālbraucēja kapteiņa diplomu Kaļiņingradas augstākajā jūrskolā (*Калининградское высшее мореходное училище*).

Tālbraucēji kapteiņi bija arī G. Zaksa brālis un dēls.

Strādāja par kapteiņdirektoru uz peldošās bāzes „Rīga”. 1970. gadā kļuva par Latvijas Zivsaimniecības ražošanas apvienības (*Latribprom*) ģenerāldirektora vietnieku flotes jautājumos. 1985. gadā Gunāru Zaksu ievēlēja par Latvijas Zvejnieku kolhozu savienības valdes priekšsēdētāju. 1990. gadā iecēla par Latvijas Republikas Zivsaimniecības ministru Ivara Godmaņa Ministru padomē.

## Atsauces
Tjūksberi (boro)

**Tjūksberi boro** () ir nemetropoles distrikts ar boro statusu Glosteršīras grāfistē Anglijā, Apvienotajā Karalistē. Izvietojies grāfistes ziemeļos. Robežojas rietumos ar Forestofdīnu, ziemeļos — ar Vusteršīru, austrumos un dienvidaustrumos — ar Kotsvoldu, bet dienvidos — ar Straudu, Glosteru un Čeltnemu. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Tjūksberi.

## Vēsture
Distrikts izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Tjūksberi municipālo boro, Čeltnemas lauku distriktu un daļu Glosteras lauku distrikta. Administratīvi ietilpst divas pilsētas — Tjūksberi (10 704 iedzīvotāji) un Vinčkoma (4538), un 49 pagasti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tjūksberi

**Tjūksberi** (; ) ir pilsēta un pagasts Glosteršīrā, Anglijas dienvidrietumos, Tjūksberi distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojusies grāfistes ziemeļos Sevērnas upes un tās pietekas Eivonas krastos  no grāfistes centra Glosteras un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra.

## Vēsture
Pilsēta izaugusi ap 1121. gadā dibināto Tjūksberi abatiju. Sākotnēji abatija bija daļa no benediktīniešu klostera, un karalis Henrijs VIII to izglāba klosteru likvidēšanas laikā pēc tam, kad pilsētnieki to nopirka par jumta segumā izmantotā svina cenu, lai to izmantotu kā draudzes baznīcu. Boro statusu pilsētai 1575. gadā piešķīra karaliene Elizabete I; reformēta par municipālo boro 1836. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Austrumturkestāna

thumb|Austrumturkestānas karte
**Austrumturkestāna** ir Centrālāzijas subreģions, kas aptver Tarimas ieplaku un teritoriju no Tjanšana līdz Mongolijas Altajam. Mūsdienās ietilpst Ķīnas Tautas Republikā.

Austrumturkestāna ir tjurku valodās runājošo uiguru un citu Centrālāzijas tautu dzimtene. Mūsdienu Siņdzjanas teritoriju apdzīvo galvenokārt tjurku un mongoļu izcelsmes tautas, piemēram, uiguri, kazahi, kirgīzi, uzbeki, tatāri, salāri un mongoļi, kā  arī tadžiki un haņi.

## Skatīt arī

* Tjurku Islāma Republika Austrumturkestāna

## Ārējās saites
Austrumturkestānas Revolucionārā Republika

thumb|Austrumturkestānas Republikas kontrolētās teritorijas
**Austrumturkestānas Revolucionārā Republika** bija Padomju Savienības satelītvalsts, kas pastāvēja no 1944. līdz 1949. gadam. To historiogrāfijā bieži dēvē par **Otro Austrumturkestānas Republiku**, lai to atšķirtu no Pirmās Austrumturkestānas Republikas (1933—1934), taču vārds "otrā" nekad nav bijis tās oficiālā nosaukuma sastāvdaļa.

Sākotnēji to atbalstīja PSRS, bet Padomju Savienības kara laika savienība ar Ķīnas Tautas Republiku (ĶTR) lika pārtraukt palīdzības sniegšanu.

1949. gada beigās lielākā daļa valsts bijušo vadītāju gāja bojā lidmašīnas katastrofā Padomju Savienībā, kad viņi bija ceļā uz sarunām Pekinā. 1949. gadā tā pievienojās ĶTR. Līdz 1950. gada beigām Ķīnas Tautas atbrīvošanas armija bija iekarojusi lielāko daļu bijušās Austrumturkestānas teritorijas, kas beidza pastāvēt.

1955. gada 1. oktobrī tika izveidots Siņdzjanas Uiguru autonomais reģions kā ĶTR sastāvdaļa.

## Ārējās saites
Lufthansa reiss 181

**''Lufthansa'' reiss 181** bija Vācijas lidsabiedrības *[[Lufthansa]]* starptautisks pasažieru lidmašīnas reiss no Baleāru Salām uz Frankfurti pie Mainas 1977. gada 13. oktobrī. Lidmašīnu apmēram virs Marseļas nolaupīja četri teroristi no palestīniešu organizācijas Palestīnas atbrīvošanas Tautas fronte un pieprasīja tolaik ieslodzījumā esošo Sarkanās armijas frakcijas līderu un divu Turcijas ieslodzījumā esošo palestīniešu atbrīvošanu, kā arī naudas summu. Notikumi ir t.s. Vācu rudens epizode.

Nolaupītā lidmašīna trīs dienu laikā nosēdās Romas, Larnakas, Manāmas, Dubaijas, Adenas lidostās, līdz ieradās Mogadīšo Somālijā. Lidostās notika degvielas uzpilde, kā arī sarunas ar teroristiem. Daudzas lidostas lidmašīnu nepieņēma, bet Adenas lidostā tā tika nosēdināta starp skrejceļiem, kuri bija nobloķēti. Šajā lidostā tika nogalināts lidmašīnas kapteinis, jo, pēc teroristu domām, bija pārāk ilgi uzkavējies sarunās ar lidostas darbiniekiem par lidmašīnas tehnisko stāvokli. Mogadīšo lidostā teroristiem tika apsolīts, ka viņu prasības ir izpildītas un atbrīvotie ieslodzītie tiek vesti uz Somāliju. Tai vietā Mogadīšo ieradās vācu specvienība GSG 9 (gadījās, ka specvienības lidmašīnas pilots bija apkalpes stjuartes līgavainis). Ar Somālijas armijas atbalstu specvienība 18. oktobra agrā rītā ieņēma lidmašīnu, nogalinot 3 teroristus un atbrīvojot ķīlniekus.

Pēc ziņām par lidmašīnas atbrīvošanu Štutgartes Štammheimas cietumā pašnāvības (pēc oficiālās versijas) izdarīja Sarkanās armijas frakcijas līderi Andreass Bāders, Gudruna Enslina un Jans-Karls Raspe, bet tajā pašā dienā Milūzas apkaimē tika atrasts Sarkanās armijas frakcijas nolaupītā un nogalinātā Vācijas Darba devēju asociācijas prezidenta Hansa Martina Šlejera līķis.

## Ārējās saites
Refrižeratorvagons

thumb|Refrižeratorvagoni banānu pārvadāšanai
**Refrižeratorvagons** ir universāls vagons ātrbojīgu preču pārvadāšanai, kuru ilgstoša uzglabāšana ir iespējama tikai pazeminātā temperatūrā (bieži zem 0 °C). Lielākā daļa ātrbojīgo preču refrižeratorvagonos tiek transportētas vairāk nekā 600 km attālumā, pārsvarā tie ir pārtikas produkti.

Refrižeratorvagons ir aprīkots ar saldēšanas apakšsistēmu, lai nodrošinātu, ka kravu nepakļauj fizikāli ķīmisko un biogēno faktoru iedarbībai.

## Ārējās saites
Čeltnema

**Čeltnema** (, ) ir kūrortpilsēta (*spa town*) un nemetropoles distrikts ar boro statusu Anglijā, Apvienotajā Karalistē, Glosteršīras grāfistes otra lielākā apdzīvotā vieta. Pilsēta atrodas grāfistes ziemeļdaļā Sevērnas pietekas Čeltas krastos  no grāfistes centra Glosteras un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Robežojas ziemeļos ar Tjūksberi, bet dienvidos — ar Straudu. Tiek uzskatīts, ka Čeltnema ir vispilnīgākā tā sauktā «Reģentu laikmeta» (1795—1837) pilsēta Britānijā. Čeltnemā regulāri norisinās vairāki nozīmīgi nacionāli un starptautiski literatūras, džeza, zinātnes, mūzikas, filmu, kriketa u.c. festivāli.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 803. gadā kā *Celtan hom*. Pastardienas grāmatā 1086. gadā minēta kā *Chintenham*. Tirgus tiesības piešķirtas 1226. gadā. 1715. gadā pilsētā atklāja minerālūdens avotus un no 1738. gada Čeltnema sāka attīstīties kā kūrortpilsēta. Popularitāti kūrorts ieguva pēc karaļa Džordža III vizītes 1788. gadā. Mūsdienās galvenā saimniecības nozare ir tūrisms, bet ir attīstīta arī vieglā, pārtikas, aerokosmiskā un elektronikas rūpniecība.

## Administratīvais iedalījums
Administratīvi Čeltnemas nemetropoles distrikts iedalās ārpuspagastu teritorijā (*unparished area*), kurā ietilpst pati Čeltnemas pilsēta ar 81 703 iedzīvotājiem, un ko tieši pārvalda boro padome, un 5 pagastos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mangolds fon Šternbergs

thumb|Baltijas raģions ap 1290. gadu
**Mangolds fon Šternbergs**, arī **Manegolds**, **Manegolts** (dzimšanas gads nezināms, miris 1283. gadā) bija Kēnigsbergas komturs (1274—1280). Teitoņu ordeņa Prūsijas landmestrs (1280—1283) un Livonijas landmestrs (1281—1283)

Mangolda izcelsme nav zināma. Uzvārds "fon Šternbergs" tiek lietots vēlākos rakstu avotos, ne Mangolda dzīves laikā, tādējādi saistība ar Šternbergas pilsētiņu pie Vircburgas nav pierādāma.

Kēnigsbergā viņš ieradās 1274. gadā. Sākumā bija Ordeņa brālis, bet vēlāk kļuva par komturu. Šajā laikā notika regulāras militārās sadursmes ar prūšiem un jātvingiem no Sūdavas.

Pēc Konrāda fon Feihtvangena atkāpšanās no amatiem Mangolds sākotnēji kļuva par landmestru Prūsijā. Pēc 1281. gada rudenī Vīlandes pilī sanākušā Ordeņa kapitula lēmuma Mangolds kļuva arī par Livonijas landmestru.

Landmestrs Mangolds pamatā uzturējās Prūsijā vai vācu zemēs. Viņš veicināja vācu zemnieku un amatnieku migrāciju uz iekarotajām prūšu zemēm.. Marienburgas pils apgādei ar ūdeni un tās aizsargkanāla piepildīšanai ar ūdeni tika uzbūvēts 8 km garš kanāls no Dabrovkas ezera.

1281. gada ziemā Mangolda karaspēks iebruka Sūdavā, lai sakautu Skomantu, kurš bija spiests atkāpties un ordenim turpmāk izdevās aizvien lielākā mērā pakļaut jātvingus. Lielās prūšu sacelšanās un karu postītajās teritorijās, īpaši Vārmē, kas stabilāk atradās ordeņa kontrolē, Mangolds izmitināja kolonistus no vācu zemēm un Bohēmijas.

Pomerānijas hercogs Sambors II dažus gadus iepriekš bija sagrābis daļu no Olivas klostera zemēm. 1275. gadā ordenis ieguva daļu no šīm zemēm — Meves apkaimi. Sambora II mantinieks Mestvins un Olivas klosteris izvirzīja pretenzijas uz šo teritoriju. 1282. gada maijā pāvesta legāts Miličā noteica jaunu šo zemju dalījumu, un pēc ieilgušiem ķīviņiem par zemju, ūdenstilpju un zvejas vietu piederību Mestvins 1283. gada sākumā atteicās no savām tiesībām uz Meves apkaimi, kuras militāro kontroli pārņēma bordenis, tā iegūstot pirmās zemes Vislas kreisajā krastā.

Pēc Teitoņu ordeņa virsmestra Hartmaņa fon Heldrungena nāves 1283. gada 19. augustā Mangolds devās uz Ako Svētajā zemē, lai piedalītos jauna virsmestra vēlēšanās. Mangolds Ako atkāpās no Livonijas landmestra amata par labu Vilekenam fon Endorpam, kas Livonijas landmestra vēlēšanās bija ieņēmis otro vietu. Mangolds mira uz kuģa Vidusjūrā, mājupceļā no Svētās zemes.

## Atsauces
Troubridža

**Troubridža** (; ) ir pilsēta un pagasts Viltšīrā, Anglijas dienvidrietumos, Viltšīras ceremoniālās grāfistes un unitārās pašvaldības administratīvais centrs. Izvietojusies grāfistes rietumos Eivonas pietekas Bisas krastos  no valsts galvaspilsētas Londonas centra.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta kā ciems 10. gadsimtā. Pastardienas grāmatā 1086. gadā minēta kā ciems *Straburg* ar 24 mājsaimniecībām. Troubridžas pils pirmoreiz minēt 1139. gadā sakarā ar tās ielenkšanu. Kopš 14. gadsimta Troubridža attīstījās kā vilnas pārstrādes un aušanas centrs. 17.—18. gadsimtā ražošana tika industrializēta, kas izraisīja vairākus strādnieku dumpjus. 19. gadsimta sākumā pilsētā bija vairāk par 20 aušanas fabriku un Troubridža tika dēvēta par «Rietumu Mančestru» (*Manchester of the West*) — tās ražošanas apjomi bija salīdzināmi ar ziemeļu industriālajām pilsētām. 19. gadsimta beigās līdz ar jaunu vērpšanas tehnoloģiju ieviešanu ražošanas apjomi samazinājās. Pēdējā ražotne tika slēgta 1982. gadā. Tekstilindustrijas vietā pilsētā sāka attīstīties mēbeļu un pārtikas rūpniecība. 1889. gadā Troubridža kļuva par Viltšīras administratīvās grāfistes centru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Čipenema

**Čipenema** () ir pilsēta un pagasts Viltšīrā, Anglijas dienvidrietumos, Viltšīras unitārajā pašvaldībā. Izvietojusies grāfistes ziemeļrietumos Eivonas upes krastos  no grāfistes centra Troubridžas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta Anglosakšu hronikās 853. gadā kā *Cippanhamme*, kur Alfrēda Lielā māsa Etelsvita laulājusies ar Mersijas karali Burgredu. Pastardienas grāmatā 1086. gadā minēta kā *Chepeham* ar 177 mājsaimniecībām. Parlamentā Čipenema pārstāvēta kopš 1295. gadā, bet 1554. gadā karaliene Marija piešķīra tai pilsētas statusu. 16. gadsimtā pilsētā sāka attīstīties vilnas pārstrādes nozare, bet to nobremzēja divas epidēmijas un neraža. 1798. gadā uz pilsētu izbūvēja kuģojamu kanālu, bet 1841. gadā — dzelzceļu, kas ievērojami stimulēja ekonomiku, sevišķi pārtikas rūpniecību un dzelzceļa mašīnbūvi. No 1974. līdz 2009. gadam Čipenema bija Ziemeļviltšīras nemetropoles distrikta administratīvais centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Viltona

**Viltona** () ir pilsēta un pagasts Viltšīrā, Anglijas dienvidrietumos, Viltšīras unitārajā pašvaldībā. Izvietojusies grāfistes dienvidos Naderas un Vaili starpupē  no grāfistes centra Troubridžas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Vēsturiskai Viltšīras grāfistes centrs — no pilsētas cēlies grāfistes nosaukums; mūsdienās faktiski Solsberi priekšpilsēta.

## Vēsture
Zināma kopš 8. gadsimta, bet kopš 9. gadsimta Viltona bija Veseksas karalistes šīras *Wiltunscire* galvaspilsēta. Kā Viltšīras galvaspilsēta pastāvēja līdz 11. gadsimtam, kad varas centrs faktiski pārcēlās uz kaimiņos esošo Solsberi, bet pilsētiņa turpināja plaukt kā tirdzniecības centrs. Viltona sāka panīkt 14. gadsimtā pēc Solsberi katedrāles un jaunu tiltu uzbūves Solsberi, tirdzniecības ceļiem pārvirzoties uz turieni. 17. gadsimtā attīstījās aušanas industrija, izgatavoja lielākoties paklājus. Viltonas Karaliskā paklāju rūpnīca beidza pastāvēt 1995. gadā. 

## Atsauces

## Ārējās saites
120 sitieni minūtē

**"120 sitieni minūtē"** () ir 2017. gada Francijas drāmas filma, kuras režisors ir Robēns Kampijo. Filmā galvenās lomas atveido Nauels Peress Biskajarts, Arno Valuā, Adele Enela un Antuāns Renarts.

Filma stāsta par aktīvistiem, kuri 1990. gados cīnās pret vispārēju vienaldzību pret AIDS izplatību.

Filmas "120 sitieni minūtē" pirmizrāde notika  70. Kannu kinofestivālā, kur tā saņēma *[[Grand Prix (Kannu kinofestivāls)|Grand Prix]]* balvu un *[[FIPRESCI]]* balvu. Filmu nominēja Cēzara balvai 13 kategorijās, saņemot sešas, tai skaitā kategorijā "Labākā filma". "120 sitieni minūtē" tika izvēlēta kā Francijas kandidatūra par labāko filmu svešvalodā 90. Kinoakadēmijas balvai, tomēr to nenominēja. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 99% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Stelmužes ozols

**Stelmužes ozols** ir vecākais un resnākais parastais ozols Lietuvā, viens no vecākajiem ozoliem Eiropā. Lietuvas dabas piemineklis. Tas aug Stelmužes ciema muižas parkā mazāk nekā kilometru no Latvijas robežas (Imbradu seņūnijā, Zarasu rajonā). Ozols ir aptuveni 1500 gadus vecs, tā diametrs ir 3,5 m, augstums 23 m (pēc cita avota, 19 m), apkārtmērs pie zemes — 13 m, apkārtmērs 1,3 m augstumā — 9,58 m, vainaga diametrs — 17 m.

Stelmužes ozola attēls daudzveidīgi izmantots Lietuvā, no tā zīlēm audzēti citi ozoli. 2016. gadā to izvēlēja par Lietuvas Gada koku un pieteica 2017. gada Eiropas Gada koka konkursam, kurā tas ieņēma 12. vietu.

## Vecums

Dažādi avoti uzskata, ka Stelmužes ozola vecums sasniedz 1000, 1500 vai 2000 gadus, taču precīzi to noteikt nevar. Pirmo reizi ozolu mēģināja glābt 1916. gadā, izņemot sapuvušo serdes daļu (un tādējādi iznīcinot arī vecākos gadskārtu riņķus), pēc tam koks tika iežogots. 1960. gadā to atzina par dabas aizsardzības objektu, 1987. gadā iekļāva Lietuvas PSR republikas nozīmes valsts dabas pieminekļu sarakstā. Lietuvas dabas pieminekļa statuss kopš 2000. gada un botāniskais dabas mantojuma objekts kopš 2003. gada.

## Ozola stāvoklis

Mūsdienās Stelmužes ozola stāvoklis ir slikts. Vecais koks ir slims ar infekcijām, dažāda veida sēnēm, aļģēm un sūnām, vietām apdedzis. Koksnes šūnas ir vecas un grūti atjaunojas, dzīvi palikuši tikai sānu zari. Kā nopietns apdraudējums ozolam tika novērtēta indīgu sveķu pilēšana no netālu esošās 1650. gadā celtās Stelmužes baznīcas jumta. Ozola stāvokli kopš 2005. gada novēro čehu arborists Martins Nemecs. Viņš piedāvāja ozola kopšanas pasākumu plānu, kas ietver apmeklētāju neielaišanu ozola sakņu zonā, jauna žoga ierīkošanu un bruģakmeņu noņemšanu. Lai palielinātu Stelmužes ozola vitalitāti, tā vidi viņš ieteicis mulčēt ar ozola skaidām, ierīkot tur ūdens uzsūkšanas kanālus un kolektorus, apzāģēt vainaga zaru galotnes (t.s. "epikormiskās augšanas" veicināšanai) un zarus, kas var nolūzt, un nozāģēt tuvumā esošos mazvērtīgus kokus, kas aizsedz gaismu. Ar aizsardzības pasākumiem 2016. gadā izdevās panākt, ka visi pieci galvenie zari atkal sazaļoja, un tika izteikta cerība, ka ozols nodzīvos vēl 300 gadus. Neraugoties uz pieliktajiem balstiem, 2021. gadā nolūza viens no lielajiem zariem.

2006. gadā Mežsaimniecības institūts, kas atrodas Girjonos (Kauņas rajonā), publiski paziņoja par nodomu klonēt Stelmužes ozolu.

## Attēli

Stamps of Lithuania, 2010-14.jpg|2010. gada pastmarka
LT-2013-2litai-Stelmužės ąžuolas.png|Piemiņas monēta
Stelmužės ąžuolas (2) - panoramio.jpg|2012. gadā
Stelmuzes a1.jpg
Stelmužė001.JPG


## Atsauces

## Ārējās saites
Džanluka Skamaka

**Džanluka Skamaka** (, dzimis ) ir itāļu futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Itālijas futbola izlasi. Kopš 2023. gada Skamaka spēlē Itālijas A sērijas komandā *[[Atalanta B.C.|Atalanta]]*.

Iepriekš pārstāvējis Nīderlandes komandas *[[Jong PSV]]* un *[[PEC Zwolle]]*, Itālijas komandas *[[U.S. Sassuolo Calcio|Sassuolo]]*, *[[US Cremonese|Cremonese]]*, *[[Ascoli Calcio 1898 FC|Ascoli]]* un *[[Genoa C.F.C.|Genoa]]*, kā arī Anglijas komandā *[[West Ham United FC|West Ham United]]*.

Itālijas futbola izlases rindās debitējis 2021. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**West Ham United**

* UEFA Eiropas konferences līga: 2022–23

**Atalanta**

* UEFA Eiropas līga: 2023–24

## Ārējās saites
Jaka Bijols

**Jaka Bijols** (, dzimis ) ir slovēņu futbolists, kurš spēlē centra aizsarga pozīcijā un pārstāv Slovēnijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Bijols spēlē Anglijas Premjerlīgas komandu *[[Leeds United FC|Leeds United]]*.

Iepriekš pārstāvējis Slovēnijas komandu *[[NK Rudar Velenje|Rudar Velenje]]*, Krievijas komandu *[[PFC CSKA Moscow|CSKA Moscow]]*, Vācijas komandu *[[Hannover 96]]* un Itālijas komandu *[[Udinese Calcio|Udinese]].*

Slovēnijas futbola izlases rindās debitējis 2018. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**CSKA Moscow**

* Krievijas Superkauss: 2018

## Ārējās saites
Andražs Šporars

**Andražs Šporars** (, dzimis ) ir slovēņu futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Slovēnijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Šporars spēlē Slovākijas Superlīgas komandā *[[ŠK Slovan Bratislava|Slovan Bratislava]]*.

Iepriekš pārstāvējis Slovēnijas komandas *[[NK IB 1975 Ljubljana|Interblock]]* un *[[NK Olimpija Ljubljana|Olimpija Ljubljana]]*, Šveices komandu *[[FC Basel|Basel]]*, Vācijas komandu *[[Arminia Bielefeld]]*, Portugāles komandas *[[Sporting CP]]* un *[[SC Braga|Braga]]*, Anglijas komandu *[[Middlesbrough FC|Middlesbrough]]* un Turcijas komandu *[[Alanyaspor]]*.

Slovēnijas futbola izlases rindās debitējis 2016. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Basel**

* Šveices Superlīga: 2015—16, 2016—17
* Šveices kauss: 2016—17

**Slovan Bratislava**

* Slovākijas Superlīga: 2018—19
* Slovākijas kauss: 2017—18

**Sporting CP**

* Portugāles Premjerlīga: 2020—21
* Taça da Liga: 2020—21

**Braga**

* Portugāles kauss futbolā: 2020—21
**Panathinaikos**

* Grieķijas kauss: 2023—24

## Ārējās saites
Benjamins Šeško

**Benjamins Šeško** (, dzimis ) ir slovēņu futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Slovēnijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Šeško spēlē Anglijas Premjerlīgas komandu *[[Manchester United FC|Manchester United]]*.

Iepriekš pārstāvējis Austrijas komandas Zalcburgas "Red Bull" un *[[FC Liefering|Liefering]]*, kā arī Vācijas Bundeslīgas komandu *[[RB Leipzig]]*. Ar Zalcburgas komandu izcīnījis trīs Austrijas Bundeslīgas čempionu titulus.

Slovēnijas futbola izlases rindās debitējis 2021. gadā. 2021. gada oktobrī kļuvis par visu laiku jaunāko slovēni, kurš ir guvis vārtus izlases labā. Iekļauts izlases sastāvā 2024. gada Eiropas čempionātam.

## Sasniegumi
**Red Bull Salzburg**

* Austrijas Bundeslīga: 2020—21, 2021—22, 2022—23
* Austrijas kauss: 2021—22

**RB Leipzig**

* Vācijas Superkauss: 2023

## Atsauces

## Ārējās saites
Zvanuputni

**Zvanuputni** (*Procnias*) ir zvirbuļveidīgo kārtas un kotingu dzimtas putnu ģints, kas apvieno 4 dziedātājputnu sugas. Šie putni sastopami ierobežotos tropu vai subtropu mitros mežu reģionos, bieži vien zemos kalnos vai kalnu pakājē. Kā norāda ģints nosaukums, tiem ir ārkārtīgi skaļa balss, kas atgādina metāla zvana skaņu.

Trīs no četrām sugām ir sastopamas tikai Dienvidamerikā, savukārt trīsūsu zvanuputns ir sastopams tikai Centrālamerikas dienvidos.

## Kopīgās īpašības
Šīs ģints sugas putni ir lielākie no kotingu dzimtas. To garums ir aptuveni 28 cm tēviņiem un 27 cm mātītēm. Putniem raksturīgs izteikts dzimumdimorfisms. Tēviņiem pārsvarā ir balts apspalvojums ar bārdu vai atkailinātu zodu un rīkles ādu. Tēviņiem ir ļoti skaļas, dziļas balsis, kuras var dzirdēt tālu džungļos. Mātītēm nav bārdas un kailas rīkles ādas, un to apspalvojums lielākoties ir olīvkrāsas ar dzeltenīgām joslām.

Zvanuputni pārsvarā ēd augļus.

## Sistemātika
**Zvanuputnu ģints (''Procnias'')**

Ģintī ietilpst 4 sugas:
* Trīsūsu zvanuputns (*Procnias tricarunculatus*)
* Baltais zvanuputns (*Procnias albus*)
* Bārdainais zvanuputns (*Procnias averano*)
* Kailkakla zvanuputns (*Procnias nudicollis*)

## Literatūra
* Snow, D.W. (1982). *The Cotingas: Bellbirds, Umbrella birds and their allies.* British Museum Press. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Mikijs van de Vens

**Mikijs van de Vens** (, dzimis ) ir nīderlandiešu futbolists, kurš spēlē centra aizsarga pozīcijā un pārstāv Nīderlandes futbola izlasi. Kopš 2023. gada van de Vens spēlē Anglijas Premjerlīgas komandā *[[Tottenham Hotspur F.C.|Tottenham Hotspur]]*.

Iepriekš spēlējis Nīderlandes komandā *[[FC Volendam|Volendam]]* un Vācijas komandā *[[VfL Wolfsburg]]*.

Nīderlandes futbola izlases rindās debitējis 2023. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.
## Sasniegumi
**Tottenham Hotspur F.C.**
* UEFA kauss: 2024–25
## Atsauces

## Ārējās saites
Florians Kaincs

**Florians Kaincs** (, dzimis ) ir austriešu futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Austrijas futbola izlasi. Kopš 2019. gada Kaincs spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā *[[1. FC Köln]]*.

Iepriekš pārstāvējis Austrijas komandas *[[SK Sturm Graz|Sturm Graz]]* un *[[SK Rapid Wien|Rapid Wien]]*, kā arī Vācijas komandu *[[SV Werder Bremen|Werder Bremen]]*.

Austrijas futbola izlases rindās debitējis 2015. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Ārējās saites
Mazā Dārza iela

**Mazā Dārza iela** var būt:

* Mazā Dārza iela — iela Rīgā;
* Mazā Dārza iela — iela Daugavpilī;
* Mazā Dārza iela — iela Kārsavā;
* Mazā Dārza iela — iela Smiltenē;
* Mazā Dārza iela — iela Carnikavas pagasta Garciemā;
* Mazā Dārza iela — iela Priekuļu pagasta Priekuļos;
* Mazā Dārza iela — iela Salacgrīvas pagasta Svētciemā.

## Skatīt arī
* Dārza iela
Svindona (unitārā pašvaldība)

**Svindonas boro** () ir unitārā pašvaldība ar boro statusu Viltšīras grāfistē Anglijā. Atrodas grāfistes ziemeļaustrumos, robežojas ziemeļos ar Glosteršīru, austrumos — ar Oksfordšīru, bet dienvidos un rietumos — ar Viltšīras unitāro pašvaldību. Lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs ir Svindona.

## Vēsture
Administratīvā vienība sākotnēji izveidota 1974. gadā kā **Temzdaunas** (*Thamesdown*) nemetropoles distrikts Viltšīras nemetropoles grāfistes sastāvā, apvienojot Svindonas municipālo boro un Haivortas lauku distriktu. 1997. gada 1. aprīlī distriktu reorganizēja par unitāro pašvaldību, pārdēvējot pēc tās lielākās pilsētas par Svindonu un saglabājot boro statusu. Administratīvi unitārā pašvaldība dalās 20 pagastos, no kuriem astoņi veido Svindonas pilsētas urbāno teritoriju ar 206 698 iedzīvotājiem, patstāvīgā Haivortas pilsētā ar 8151 iedzīvotāju, kā arī 11 lauku pagastos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Raimonds Gabaliņš

**Raimonds Gabaliņš** (1949—2024) bija latviešu tēlnieks un mūziķis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1949. gada 7. maijā Liepājā, bērnībā dzīvoja pie vecmāmiņas Vaiņodē. Mācījās Laidzes Ekonomiskajā tehnikumā skaitļojamo mašīnu mehāniķu specialitātē (1965—1969). Strādāja par skaņu operatoru Liepājas Estrādes orķestru birojā un bija bundzinieks Jura Pavītola grupā “Līvi” (1971—1973), mācījās Liepājas Lietišķās mākslas vidusskolas Telpu dekoratīvās noformēšanas nodaļā (1973—1974). Apguva akmens kalšanu pie tēlniekiem Vasīlija Lieknes (1913—1989) un Eduarda Mažeika (1923—1983). 1978. gadā piedalījās Liepājas Jauno mākslinieku izstādē, 1985. gadā notika Raimonda Gabaliņa personālizstāde. 1985. gadā Raimonds Gabaliņš kļuva par Liepājas Tirdzniecības pārvaldes reklāmas grupas biroja vadītāju. Latvijas Mākslinieku savienības (LMS) biedrs no 1990. gada. 1995. gadā kļuva par Liepājas mākslinieku līgas priekšsēdētāju.

1990. gadā Klaipēdas muzejā notika Raimonda Gabaliņa skulptūru izstāde "Personīgs viedoklis", 1999. gadā Liepājas Vēstures un mākslas muzejā un 2000. gadā Talsu novada muzejā skulptūru izstāde "Personības nogrieznis uz laika vektora", 2019. gadā galerijā “Romas dārzs” izstāde "Filozofiskas meditācijas", 2020. gadā Zentas Mauriņas piemiņas istabā Grobiņā izstāde “Personīgais viedoklis”.

Raimonds Gabaliņš bija rosinātājs un vadītājs Liepājas starptautiskajiem plenēriem, bija vadītājs arhitektūras projektēšanas birojā *ArchiJazz*, džeza kvinteta *Jazz for Five* dalībnieks.

Miris 2024. gada 2. maijā, apglabāts Limbiķu kapos Grobiņas pagastā.

## Darbi
* Liepājas karostas piemineklis Baltijas zemūdeņu jūrniekiem (1981, betons),
* Liepājas pilsētas karte (1999),
* Latvijas pagaidu valdības piemiņas zīme (1999, granīts),
* “Kārļa XII zābaks” Virgas pagastā (2001, metāls, granīts, betons),
* Šķēdes memoriāls holokausta upuriem (2005, granīts, betons),
* piemiņas zīme Liepājas ebreju sinagogai (2014, granīts, bronza),
* skulptūra “Problēmas risinājums” (metāls, Ventspils).

## Atsauces
Montekasīno poļu kara kapsēta

**Montekasīno poļu kara kapsēta** ir kapsēta kurā atrodas 1072 poļu karavīru kapi, kuri gāja bojā, 1944. gada maijā, Montekasīno kaujas laikā, uzbrūkot sabombardētajai benediktiešu abatijai kalna galā. Kapsētu uztur Cīņu un mocekļu piemiņas vietu aizsardzības padome.

Par mirušā reliģisko piederību liecina trīs veidu kapakmeņi: kristiešu krusti Romas katoļu un austrumu pareizticīgajiem un ebreju kapakmeņi ar Dāvida zvaigzni.

Kapsētā atrodas arī ģenerāļa Vladislava Andersa kaps, kurš komandēja poļu spēkus, kas ieņēma Montekasīno. Anderss nomira Londonā 1970. gadā, un viņa pelni tika apglabāti kapsētā.
thumb|Poļu kara kapsētas iesvētīšanas ceremonija Montekasīno 1945. gada 1. novembrī. 4. bruņutanku pulka ''Skorpion'' karavīri ar karogu

Netālu no Kasino pilsētas atrodas kaujā kritušo citu tautību karavīru kapsētas — angļu kapsēta (5000 karavīru) un vācu kapsēta (apmēram  karavīru). Lielbritānijas kapsētā apglabāti arī Kanādas un Jaunzēlandes vienību karavīri un gurki.

## Vēsture
Kapsēta atrodas uz 445. punkta un pie abatijas Monteksīno kalna nogāzē. Lielākā daļa šeit apglabāto karavīru ir no Polijas 2. armijas ģenerālleitnanta Vladislava Andersa korpusa. Šī korpusa karavīri 1944. gada maijā atkārtoti uzbruka vācu aizstāvjiem Montekasīno klosterī. 1944. gada 18. maija rītā poļu spēki beidzot iekļuva abatijas drupās un pacēla Polijas karogu virs tās.

Pirmie kapu apbedījumi kapsētā notika 1944. gadā, un kapsēta tika pabeigta 1946. gadā, pamatojoties uz Vāclava Hriņeviča un Ježija Skolimovska projektiem. Vietas oficiālā iesvētīšana notika 1945. gada 1. septembrī.

## Apbedītie kapsētā
### Montekasīno Kaujas dalībnieki kas apglabāti 1944. gadā
Karols Fanslau, Ježijs Jans Jastšembskis, Vladislavs Kaminskis, Juzefs Kromkajs, Tadeušs Francišeks Kuļikovskis, Vinsentijs Kureks, Vladislavs Majčers, Romualds Okenduško, Riszards Škubačs, Edmunds Vilkoss, Leopolds Ženiks, Jozefs Kreckis

### Cilvēki kas apglabāti vēlāk
Arhibīskaps Juzefs Gavlina (1965), Vladislavs Anderss (1970), Boļeslavs Broņislavs Dučs (1980), Irēna Andersa (2011).

## Atsauces

## Literatūra
* Wańkowicz M., Bitwa o Monte Cassino, N. Davies, A. Ziółkowska-Boehm, Warszawa: Prószyński i S-ka, 2009, s. —, ISBN 978-83-7648-106-7, OCLC 833489329.
* Peter Caddick-Adams: Monte Cassino. Piekło dziesięciu armii, Wydawnictwo ZNAK, Kraków 2014, ISBN 978-83-240-3004-0.

## Ārējās saites
* Polish World War II Military Cemeteries in Italy 
* Traces of War
* The War Cemeteries at Cassino (from Internet Archive Wayback Machine)
* Strona poświęcona Polskiemu Cmentarzowi Wojennemu na Monte Cassino
Dorčestera

**Dorčestera** (; ) ir pilsēta Dorsetā, Anglijas dienvidrietumos, Dorsetas ceremoniālās grāfistes galvaspilsēta un Dorsetas unitārās pašvaldības administratīvais centrs. Izvietojusies grāfistes dienviddaļā Frūmas upes krastā  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. 

## Vēsture
**Durnovarijas** (*Durnovaria*) pilsēta izaugusi ap 70. gadā romiešu dibināto garnizonu apvidū, kas pirms tam bijis apdzīvots vismaz 4000 gadus p.m.ē. Nodēvēta pēc vietējās ķeltu durotrigu cilts (*civitas Durotrigum*), kas pārsvarā apdzīvoja romiešu dibināto pilsētu. Durnovarija tās pastāvēšanas laikā bija neliela tirdzniecības pilsētiņa un pēc romiešu aiziešanas sakši to dēvēja *Dornwaraceaster* (‘Durnovarijas cietoksnis’), no kā savukārt vēlāk cēlās *Dorchester*.

Tiek uzskatīts, ka Dorčestera bija viena no pirmo vikingu iebrukuma vietām 8. gadsimtā. Iebrucēji šeit uzbūvēja cietoksni. No Dorčesteras vārda cēlies Dorsetas grāfistes nosaukums, kas pirmoreiz minēts 845. gadā kā *Dorseteschyre*. Vēlajos viduslaikos pilsēta plauka kā tirdzniecības un tekstilrūpniecības centrs. 17. un 18. gadsimtā cietusi vairākos postošos ugunsgrēkos, kā dēļ pilsētā saglabājies salīdzinoši maz senās apbūves. 17. gadsimtā Dorčestera bija puritāņu emigrācijas centrs uz Ameriku, kuri izveidoja Dorčesteras koloniju mūsdienu Bostonā. Līdz pat 19. gadsimta beigām pilsēta pastāvēja tās seno mūru robežās, jo visa zeme ārpus mūriem piederēja Kornvolas grāfistei (monarha vecākā dēla īpašums). Pilsētas izplešanās sākās pēc dzelzceļu izbūves 19. gadsimta vidū, kas sekmēja rūpniecības attīstību Dorčesterā.

1993. gadā uzsāka Dorčesteras priekšpilsētas Paundberi būvniecību, kas pēc karaļa Čārlza III iniciatīvas tika būvēta Kornvolas hercogistes vadībā pēc arhitekta un plānotāja Leona Kriera projekta jaunās klasiskās arhitektūras kustības un jaunā urbānisma ideju garā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Veimuta

**Veimuta** (; ) ir pilsēta un pagasts Dorsetā, Anglijas dienvidrietumos, Dorsetas unitārās pašvaldības lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojusies grāfistes dienvidos Vejas upes grīvā pie tās ietekas Lamanšā  no grāfistes centra Dorčesteras un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Nozīmīgs tūrisma un burāšanas centrs, zvejas osta.

## Vēsture
Veimuta vēsturiski attīstījusies kā divas apdzīvotās vietas Vejas upes pretējos krastos. Senākā no tām ir kopš 10. gadsimta zināmā Veimuta dienvidos, kas 1252. gadā saņēma boro hartiju un kļuva par nozīmīgu ostu, kurā ieveda un tirgoja vīnu. Melkombrīdžisa (*Melcombe Regis*) Vejas ziemeļu krastā pirmoreiz minēta 11. gadsimtā un no 12. gadsimta attīstījās patstāvīgi kā vilnas eksporta osta. Tiek uzskatīts, ka caur Melkombrīžisas ostu 1348. gada vasarā Anglijā pirmoreiz iekļuva melnā nāve, visticamāk no garšvielu kuģa vai karakuģa no Kalē, kur tobrīd notika Simtgadu kara kaujas.

Senākā vēsturē Veimuta un Malkombrīdžisa bija divas konkurējošas ostas, kas pastāvīgi sūdzējās viena par otru monarham. Rezultātā karaliene Elizabete I 1571. gadā apvienoja abas pilsētas vienotā boro, kas turpmāk plašāk bija zināms kā Veimuta, neskatoties uz to, ka pilsētas komerciālais un sabiedriskais centrs atradās Melkombrīdžisā.

17. gadsimtā Veimuta bija viena no nozīmīgajām emigrācijas ostām; izceļotāji no pilsētas sekmēja Veimutas Jaunskotijā un Seilemas Masačūsetsā koloniju izaugsmi.

18. gadsimta beigās un 19. gadsimta sākumā Veimuta kļuva par modernu piejūras kūrortu pēc tam, kad karaļa Džordža III brālis Glosteras hercogs šeit uzcēla savu vasaras rezidenci, ko vairākkārt izmantoja arī pats karalis. 19. gadsimta otrajā pusē Veimuta attīstījās kā kara flotes bāze — dienvidos esošajā Portlendas salā uzbūvēja jaunu ostu. 2. pasaules kara Normandijas operācijas laikā Veimuta bija viena no galvenajām ostām, kas to nodrošināja — caur to uz Lamanša pretējo krastu līdz kara beigām tika nogādāti 517 816 karavīri un 144 903 transportlīdzekļi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Swingers

***Swingers*** ir 1996. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Dags Laimens, bet scenārija autors Džons Favro. Filmā galvenās lomas atveido Džons Favro, Vinss Vons, Rons Livingstons, Patriks Van Horns, Alekss Deserts un Hetere Greiema.

Filma stāsta par diviem nenodarbinātiem aktieriem 1990. gadu Holivudā.

Filmas *Swingers* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Miramax|Miramax Films]]*. Filma saņēma pozitīvu kritiķu novērtējumu un guva labus finansiālos panākumus, padarīja Favro, Vonu, Greiemu un Linigstonu par zvaigznēm, kā arī aizsāka Laimena karjeru. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 88% vērtējums.

2011. gadā žurnāls *[[Empire (žurnāls)|Empire]]* filmu *Swingers* iekļāva savā 50 labāko ASV neatkarīgo filmu saraksta 49. vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites