Aleksandrs Bloks

**Aleksandrs Bloks** (; dzimis  Pēterburgā, miris  Petrogradā) bija viens no izcilākajiem dzejniekiem krievu literatūras vēsturē, nereti uzskatīts par otru lielāko krievu dzejnieku līdzās Aleksandram Puškinam. Bloks bijis pazīstams arī kā dramaturgs.

## Biogrāfija
Bloka tēvs bijis jurisprudences profesors Varšavas Universitātē; Bloka vecāki šķīrušies neilgi pēc kāzām, Bloks audzis mātes ģimenē izteikti intelektuālā gaisotnē — pie sava vectēva, Pēterburgas Universitātes rektora, botāniķa A. Beketova, tuvs ģimenes draugs bijis slavenais ķīmiķis Dmitrijs Mendeļejevs. Mācoties ģimnāzijā, Bloks sapņojis kļūt par aktieri, piedalījies amatierteātra izrādes, apmeklējis aktieru kursus, līdz kāds pieredzējis aktieris skaidri paziņojis, ka Blokam šai nodarbei nepieciešamā talanta nav. Ģimnāzijā Bloks sācis rakstīt arī pirmos dzejoļus.

1898. gadā Bloks uzsācis studijas Pēterburgas Universitātes juridiskajā fakultātē, bet 1901. gadā pārgājis uz filoloģijas fakultāti, kuru beidzis 1906. gadā. 1903. gadā Bloks apprecējies ar D. Mendeļejeva meitu Ļubovu Mendeļejevu, taču ģimenes dzīve veidojusies saspringta un abpusēji sāpīga; īpaša loma šajās attiecībās bijusi arī Bloka draugam, izcilajam krievu dzejniekam un prozaiķim Andrejam Belijam.

1904. gadā tika izdots pirmais Bloka dzejoļu krājums "Dzejoļi par Daiļo Dāmu" (*Стихи о Прекрасной Даме*) — spilgts simbolisma dzejas paraugs. 1905. gada revolūciju Bloks atbalstījis: līdz ar lielāko daļu krievu inteliģences viņš tiešām uzskatījis, ka valstī nepieciešamas gan radikālas sociālas, gan ne mazāk radikālas kulturālas pārmaiņas. Šajā laikā mainījusies arī līdz šim izteikti individuālistisku motīvu un dekadences un misticisma noskaņu piesātinātā Bloka daiļrade, viņš pievērsies, piemēram, tautas un inteliģences atšķirtības tēmai utml. Tāpat pozitīva bijusi Bloka attieksme pret demokrātisko 1917. gada Februāra revolūciju. Pēc tās Bloks darbojies izdevniecībā *Всемирная литература*, bijis viens no Lielā teātra direktoriem. Savukārt Bloka attieksme pret komunistisko Oktobra revolūciju ir neskaidra. Uzskata, ka tā pausta poēmā "Divpadsmit" (1918) (*Двенадцать*), taču šis darbs ticis un joprojām tiek interpretēts dažādi - gan kā jauno režīmu atbalstošs, gan kā to nosodošs. Šīs poēmas iespaidā daļa Bloka draugu no viņa novērsās, uzskatīdami, ka Bloks nodevis krievu kultūras tradicionālās vērtības, pārdevies barbariskajam komunistiskajam režīmam. 
Bloks nomira 41 gada vecumā 1921. gada 7. augustā. Kā viņa pāragrās nāves cēlonis tika minēta smaga depresija un radošā krīze, kā pamatā vilšanās revolūcijā un jaunajā režīmā, personiskie pārdzīvojumi. Tiesa, daļa Bloka dzīves un daiļrades pētnieku gan uzskata, ka nāves cēlonis bijis jaunībā iegūta, neizārstēta veneriska slimība.

## Literārā darbība
thumb|250px|Aleksandra Bloka grāmatas "Teātris" titullapa
Bloka daiļradi būtiski ietekmējuši izcilā krievu filosofa Vladimira Solovjova darbi, galvenokārt Solovjova t.s. ''Sofijas'' koncepcija (Sofija pareizticīgās baznīcas tradīcijā ir dievišķās gudrības un ideālās mīlestības iemiesojums skaistas sievietes tēlā). Tāpat Bloks ietekmējies no viduslaiku kultūras (dāmas kulta), sengrieķu filosofa Platona mācību par reālo un ideālo pasauli. Literatūrā būtiskākie Bloka ietekmētājie ir tolaik ne pārāk plaši pazīstamie 19. gadsimta krievu dzejnieki Fjodors Tjučevs, Arkādijs Fets u.c.
Bloka pirmajā daiļrades posmā līdz aptuveni 1906. gadam dominē simbolisma literatūrai raksturīgais individuālisms, misticisms, sapņainība, vizionārisms, transcendentās pasaules atklāsme, Bloka dramaturģijā brīžiem sastopamas pat sirreālisma elementi; tāpat kā citu simbolistu darbi arī Bloka dzeja ir ļoti muzikāla, skanīga, formas ziņā izsmalcināta. Īpaši bieži Bloka dzejā sastopams platoniskas mīlestības apdvests, dievišķots un dievināts t.s. daiļās dāmas tēls, kas Bloku savā ziņā pietuvina klasiskā romantisma tradīcijai un nošķir no citiem krievu simbolistiem un dekadentiskās literatūras pārstāvjiem.
Pēc 1905. gada revolūcijas Bloks vairāk pievērsās tēmām, kas saistītas ar sabiedrības problēmām, tautas un inteliģences atšķirtību, Krievijas nākotni. Bloks bija viens no retajiem krievu dzejniekiem, kas jau dzīves laikā ieguvuši pelnītu literatūras klasiķa statusu. Ar pirmo krājumu "Dzejoļi Daiļajai Dāmai" un īso lugu "Balagāniņš" (*Балаганчик*) iegūto slavu Bloks nostiprināja ar dzejoļu krājumiem "Brīvās domas" (1907) (*Вольные мысли*), "Zeme sniegā" (1908)(*Земля в снегу*) u.c.

## Bloks un latviešu literatūra

Līdzās citiem nozīmīgiem krievu modernisma dzejniekiem Bloks ietekmējis arī latviešu literatūru. Piemēram, ar Bloku sarakstījies (1906, 1916) viens no latviešu modernisma aizsācējiem, dzejnieks Valdemārs Dambergs; domājams, tieši Bloka dzeja rosinājusi Dambergu pievērsties simbolismam. Ar Bloku personiski 1906. gadā iepazinies jaunais dzejnieks Kārlis Jēkabsons.
No Andreja Kurcija sagatavota parindeņa Bloks 1915. gadā krievu valodā izcili atdzejoja Viļa Plūdoņa "Rekviēmu", kas paredzēts Vladimira Brjusova gatavotajam latviešu dzejas krājumam.
Lielu ietekmi Bloks atstājis uz Jāņa Ziemeļnieka dzeju, it īpaši attiecībā uz dievišķotās, noslēpumainās sievietes tēlu Ziemeļnieka dzejā.

## Ārējās saites

* Bloka dzeja un dramaturģija krieviski
* Materiāli par Bloku un Bloka darbi Moškova bibliotēkā