open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vangari Maatai

**Vangari Maatai** (*Wangari Muta Maathai*; dzimusi , mirusi ) bija Kenijas sabiedriskā un politiskā darbiniece. 2004. gadā viņa bija pirmā afrikāniete, kura ieguva Nobela miera prēmiju par viņas ieguldījumu ilgtspējīgā attīstībā, demokrātijas un miera sekmēšanā.

Pēc izglītības Maatai ir bioloģijas zinātņu doktore. Izglītību ieguvusi gan dzimtajā Kenijā, gan vēlāk, izmantojot ārvalstu stipendiju, Amerikas Savienotajās Valstīs. Septiņdesmitajos gados, kad viņa atgriezās dzimtenē, iesaistījās sabiedriskajās aktivitātēs. 1977. gadā Maatai izveidoja nevalstisko organizāciju Zaļās jostas kustība, kas nodarbojas ar koku stādīšanu, lai nodrošinātu koksnes resursu atjaunošanos, saglabāšanos, kā arī novērstu zemes noplicināšanu. Kopš organizācijas izveidošanas tā ir nodrošinājusi vairāk kā 45 miljonu koku iestādīšanu Kenijā. Paralēli tam šī organizācija aizstāv cilvēktiesību ievērošanu un aizsardzību. Kopš 1986. gada Zaļās jostas kustība darbojas arī citās Āfrikas valstīs.

2003. gadā Maatai ievēlēja Kenijas parlamentā. Šajā laika periodā viņa bija arī Vides ministra vietniece. 2004. gadā viņa saņēma Nobela miera prēmiju par ieguldījumu ilgtspējīgā attīstībā, demokrātijas un miera sekmēšanā. Galvenokārt prēmija tika piešķirta par Zaļās jostas kustības veiktajām aktivitātēm. Viņa bija pirmā afrikāniete un divpadsmitā sieviete, kura ieguva šo atzinības apliecinājumu. 2009. gadā pēc Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāra Pana Kimuna iniciatīvas Maatai kļuva par ANO miera vēstnieci klimata izmaiņu jautājumos.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Amjēna

**Amjēna** (, ; ) ir komūna un pilsēta Francijas ziemeļos, Odefransas reģionā. Tas ir Sommas departamenta administratīvais centrs, kā arī bija vēsturiskā reģiona Pikardijas centrs. 2021. gadā Amjēnā dzīvoja 135 tūkstoši iedzīvotāju. Tā atrodas 120 kilometrus uz ziemeļiem no Parīzes un 100 kilometrus uz dienvidrietumiem no Lilles.

Pilsētā atrodas Amjēnas katedrāle, kas ir lielākā gotiskajā stilā celtā katedrāle Francijā. Amjēnā savas dzīves pēdējos 34 gadus dzīvoja slavenais franču rakstnieks Žils Verns. Amjēnā ir dzimis un audzis Francijas prezidents Emanuels Makrons un viņa sieva Brižita Makrona.

## Vēsture
Pirms Senā Roma iekaroja Galliju, 
mūsdienu Amjēnas vietā atradās Samarobrivas (‘Sommas tilts’) apmetne, kas bija gallu cilts ambiānu galvenā apmetne. Pēc romiešu iekarojumiem apmetne tika pārsaukta latīņu nosaukumā *Ambianum*, kas norādīja uz šo gallu cilti. 4. gadsimtā Amjēnā ieviesa kristietību un, saskaņā ar leģendu, par tās pirmo bīskapu kļuva Svētais Fermins. No 5. gadsimta tā ietilpa Franku valstī, no 9. gadsimta — Rietumfranku valstī.

No 1220. līdz 1270. gadam tika celta Amjēnas katedrāle, kas mūsdienās ir lielākā gotiskajā stilā celtā katedrāle Francijā. Līdz 1477. gadam Amjēna ietilpa Burgundijas hercogistes sastāvā, bet pēc tam tā bija Francijas Karalistes pakļautībā. 17. gadsimtā, karaļa Luijs XIII valdīšanas laikā, Amjēnā uzcēla vairākus jaunus civilos un reliģiskos objektus.

Pirmā pasaules kara laikā Amjēna tika stipri nopostīta. Arī Otrajā pasaules karā tā stipri cieta. Pēc Otrā pasaules kara pilsēta tika atjaunota ar platiem bulvāriem.

## Sports
Francijas futbolā pilsētu pārstāv futbola klubi *[[Amiens SC]]* un *[[AC Amiens]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa ,
Pērsels

**Pērsels** () var būt:

* Edvards Milss Pērsels — amerikāņu  fiziķis, Nobela prēmijas laureāts;
* Henrijs Pērsels — angļu komponists;
* Stīvs Pērsels (*Steve Purcell*) — amerikāņu estrādes komiķis, aktieris, režisors, producents, rakstnieks.
Padekalē (departaments)

**Padekalē** () ir departaments Francijas ziemeļos, viens no Odefransas reģiona departamentiem. Tas ir viens no pirmajiem 83 departamentiem, kas tika izveidoti franču revolūcijas laikā 1790. gada 4. martā. Departamenta nosaukums ir cēlies no departamenta rietumu krastu apskalojošā Padekalē šauruma.

Šajā departamentā notika dažas no lielākajām un asiņainākajām Pirmā pasaules kara kaujām. Kanādas Nacionālais Vimi memoriāls, kas atrodas astoņus kilometrus no Arasas, piemin Vimi grēdas kaujas uzbrukumu Arasas kaujas (1917) laikā, un tas ir Kanādas nozīmīgākais memoriāls Eiropā pieminot bojā gājušos kanādiešu karavīrus.

## Atsauces

## Ārējās saites

* A whole wiki about the Pas-de-Calais  
* Prefecture website  
* Departmental Council website 
* Official Tourist website 
* Short regional tourism guide 
* Coats of arms of the municipalities in Pas-de-Calais
Oda (departaments)

**Oda** () ir departaments Francijas dienvidos, Oksitānijas reģionā. Tas ir viens no pirmajiem 83 departamentiem, kas tika izveidoti franču revolūcijas laikā 1790. gada 4. martā. Departamenta nosaukums ir cēlies no caur departamentu plūstošās Odas upes nosaukuma. Odas administratīvais centrs ir Karkasona.

## Ārējās saites
Oda (nozīmju atdalīšana)

**Oda** var būt:

* Oda — literatūras žanrs;
* Oda (upe);
* Oda (departaments) — departaments Francijas dienvidos;
* Oda (pilsēta) — pilsēta Norvēģijā, Hordalannes filkē;
* Eiičiro Oda (尾田 栄一郎; dzimis 1975) — japāņu mangas rakstnieks un mākslinieks.
Jānis Ansons

**Jānis Voldemārs Ansons** ( — ) bija latviešu gleznotājs, viens no Neatkarīgo mākslinieku vienības dibinātājiem.

## Dzīvesgājums
Jānis Ansons dzimis 1888. gada 8. aprīlī Rīgā. Mācījies Venjamiņa Blūma mākslas skolā, R. Pētersona mākslas amatnieku darbnīcās, beidzis Rīgas amatniecības skolu (1909), Rīgas pilsētas mākslas skolu (1911), kur mācījies pie Vilhelma Purvīša, Jaņa Rozentāla, Berharda Borherta.

Studējis glezniecību Minhenē (1921) un Berlīnes Mākslas akadēmijā, bet 1922. gadā bijis Latvijas Mākslas akadēmijas students. Piedalījies cīņās pret Bermontu. Strādājis par zīmētāju Zemkopības ministrijas lauku būvniecības nodaļā (1918-1921), Rīgas pilsētas mākslas muzejā kā direktora Vilhelma Purvīša palīgs (1921-1926), kā arī par Purvīša asistentu Latvijas universitātes Arhitektūras fakultātes Tēlotājas mākslas darbnīcā (1922-1935). Pildījis arī skolotāja pienākumus Rīgas pilsētas amatniecības skolā. Miris 1935. gada 16. novembrī, apbedīts Rīgas Meža kapos.

## Mākslinieciskā darbība
Galvenokārt gleznojis ainavas, klusās dabas, arī aktus. Mākslinieks tiek pieskaitīts impresionistu reālistu pārstāvjiem, kurus ietekmējusi vācu glezniecība. Bez glezniecības nodarbojies arī grafikā, lietišķajā mākslā, reklāmas nozarē, pilsētas, skatlogu un svētku sarīkojumu dekorēšanā.

### Izstādes
Mākslinieks izstādēs piedalījies no 1911. gada. Aktīvi piedalījies no 1921. gada Neatkarīgo mākslinieku vienības rīkotajās izstādēs, būdams arī viens no tās dibinātājiem un valdes locekļiem. No 1923. līdz 1925. gadam vienību pārstāvējis Izglītības ministrijas Mākslas padomē.

## Izmantotā literatūra
* Red. Romis Bēms. *Latviešu tēlotāja māksla. 1860 — 1940.* Rīga:Zinātne, 1986. 500lpp.
* Red. Vilsons, A.* Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239. lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija
2011.—2012. gada NHL sezona

**2011.—2012. [[Nacionālā hokeja līga|Nacionālās hokeja līgas]] gada sezona** bija 95. NHL sezona (94. spēlētā sezona). Regulārā sezona ilga no  līdz . Šajā sezonā piedalījās 30 komandas. Regulārajā sezonā tiek izspēlētas 1230 spēles (katra komanda aizvada 82 spēles). Sezona tika uzsākta ar 6 spēlēm Eiropā: Helsinkos, Stokholmā un Berlīnē.

Par NHL sezonas čempioniem pirmoreiz kluba vēsturē kļuva Losandželosas "Kings", kas finālsērijā uzvarēja Ņūdžersijas "Devils" ar 4—22

2011. gada vasarā Atlantas "Trashers" pārvacās uz Vinipegu, nomainot komandas nosaukumu uz Vinipegas "Jets".

 un 25. jūnijā tika aizvadīts 2011. gada NHL drafts. Ar pirmo numuru Edmontonas "Oilers" izvēlējās Raienu Ņūdžentu-Hopkinsu.

## Regulārā sezona
### Pa divīzijām
;Austrumu konference

;Rietumu konference

### Pa konferencēm

## Izslēgšanas spēles

## Atsauces

## Ārējās saites
* NHL mājaslapa 
* ESPN profils
Kosovas starptautiskā atzīšana

**Kosovas starptautiskā atzīšana** notiek kopš 2008. gada 17. februāra, kad tā ieguva neatkarību no Serbijas. Kosovas neatkarību ir atzinušas 101 no 193 Apvienoto Nāciju Organizācijas dalībvalstīm (52,3%).

## Valstis, kas atzīst Kosovas neatkarību
thumb|620x620px|Pasaules viedoklis Kosovas neatkarības jautājumā.
Valstis sarindotas augošā secība, sākot ar valsti, kas pirmā atzinusi Kosovas neatkarību un beidzot ar valsti, kas, pagaidām, pēdējā atzīst Kosovas neatkarību.

## Valstis, kas bija atzinušas Kosovas neatkarību, bet pēc tam atsaukušas atzīšanu

## Valstis, kas neatzīst Kosovas neatkarību

## Ārējās saites
## Atsauces
Novilkums

**Novilkums** jeb **estamps** ( — ‘iespiedums’) ir termins, ar ko apzīmē grafisku nospiedumu uz kāda materiāla ar grafikas iespiedtehniku, ar kuras palīdzību var pavairot attēlus.

Novilkumu var iegūt četros iespieduma veidos: dobspiedes, augstspiedes, sietspiedes vai gludspiedes veidā.

Novilkums visbiežāk tiek veikts uz papīra, taču to var veikt arī uz pergamenta un auduma.
Šos procesus veic pats mākslinieks — grafiķis. Pirmo novilkumu uzskata un sauc par autoreksemplāru. Gan autoreksemplārs, gan arī pārējie estampi ir mākslas darbi.

## Atsauces
Augstspiedums

**Augstspiedums** jeb **augstspiede** ir attēlu un teksta poligrāfisks iespieduma veids.

Augstspieduma iespiedformā iespiežamie elementi klišejās atrodas augstāk par neiespiežamajiem, ko panāk, padziļinot klišejās tās vietas, kas attēlā paredzētas baltā krāsā, bet iecerētā zīmējuma tumšajām līnijām un laukumiem saglabā iespiedformas sākotnēji gludo virsmu.

Iespiedelementiem uzvelmējot krāsu un piespiežot klišeju pie papīra, audekla vai cita materiāla, iegūst novilkumu ar skaidru un asu attēlu. Grafikā augstspiedumu izmanto klišejām, kuras sagatavo gravējot, izmantojot ksilogrāfiju, linogriezumu vai kodinot, proti, izmantojot cinkogrāfiju.

## Atsauces
Dobspiedums

thumb|300px|Dobspieduma plātnes pietuvinājums

**Dobspiedums** jeb **dobspiede** ir attēlu un teksta poligrāfisks iespieduma veids.

Tas ir metāla plāksnē mehāniskā vai ķīmiskā ceļā iedobts līniju un/vai punktu sakopojums jeb attēls. 
Tas ir vispārējs termins, apzīmējot iespiedumu no plātnes, kam iedobumos vai gropēs iepildīta iespiedkrāsa. Krāsu iedobumos iepilda ar tamponiem, bet pārējo plātnes virsmu tīri noslauka, lai šīs vietas zīmējumā paliktu baltas vai pelēkas. Iedobumu plātnēs izveido, iegravējot, vai iekodinot ar skābi. Gravē ar dzelzs kaltu, svārpstu, adatu vai ruleti. Tiek izmantotas tērauda, vara, cinka, misiņa vai jebkura cita cieta metāla plātnes.
Prese papīru piespiež plātnei, un tas saskaras ar krāsu, no kā rodas uz plātnes iestrādātā zīmējuma spoguļattēls. Dobspieduma tehnikās izpildītajām grafikas lapām klišejas malās izveidojas papīrā iespiedums.

Pie dobspiedes iespieduma veida pieder: metāla gravīra, sausā adata, oforts, mecotinta, akvatinta, mīkstā laka un punktīrs.

## Atsauces
Gludspiedums

**Gludspiedums** jeb **gludspiede** ir poligrāfisks attēlu un teksta iespieduma veids.

Gludspiedums ir tāds iespieduma veids, kurā iespiežamie un neiespiežamie iespiedformas elementi atrodas vienā plaknē. Tāpēc šajā veidā izmanto ūdens un taukainās vielas — krāsas īpašību savstarpējās attiecības jeb nesavienojamību. Iespiežamie elementi pieņem taukainu krāsu, bet neiespiežamie elementi pieņem ūdeni. Iespiešanas procesā iespiedformu pārmaiņus mitrina ar ūdeni un uzklāj krāsu. Attēlu iegūst, pie iespiedformas piespiežot papīru.
 
Zīmējumu izstrādā ar litogrāfijas krītu vai tušu uz īpašas šķirnes kaļķakmens plātnes. To fiksē, viegli iekodinot ar atšķaidītu skābi un specifiski apstrādājot. Iespiedformu pēc tam samitrina ar ūdeni, ko neiezīmētie laukumi aiztur. Uzklāj eļļainu krāsu, kas pieķeras tikai zīmējumam, kamēr mitrie laukumi to atgrūž. Novilkums, tāpat kā citās grafikas tehnikās, tiek iegūts spoguļattēlā.

Pie gludspieduma paveidiem pieder: litogrāfija, ofsetspiede un fototipija.

## Atsauces
Abhāzijas un Dienvidosetijas tiesiskais statuss

**Abhāzijas un Dienvidosetijas starptautiskā atzīšana** notiek kopš 2008. gada 28. augusta, kad Krievijas Federācija kā 1. valsts atzina Abhāzijas un Dienvidosetijas neatkarību no Gruzijas. Abhāzijas neatkarību ir atzinušas tikai 10 ANO valstis, 3 ANO neietilpstošās valstis, kā arī 3 autonomijas, bet Dienvidosetijas neatkarību ir atzinušas tikai 9 ANO valstis, 3 ANO neietilpstošās valstis, kā arī 3 autonomijas. Pārējās valstis šīs teritorijas uzskata par Gruzijas neatņemamu sastāvdaļu. Savukārt, Gruzija neatzīst Abhāzijas un Dienvidosetijas neatkarību, jo uzskata, ka abas neatzītās teritorijas ir Krievijas okupēta teritorija. Abhāzija un Dienvidosetija atzīst viena otras neatkarību.

## Valstis, kas atzīst Abhāzijas un Dienvidosetijas neatkarību
thumb|center|650px|Pasaules viedoklis par Abhāzijas un Dienvidosetijas neatkarību 		

### Apvienotās Nāciju Organizācijas (ANO) valstis

### Apvienoto Nāciju organizācijā (ANO) neietilpstošās valstis

## Piezīmes un atsauces
### Piezīmes

### Atsauces
Portugāles administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Portugāles novietojums]]
**[[Portugāle]]s administratīvo iedalījumu** veido **18 distrikti** (portugāļu: *distritos*) un **2 autonomie reģioni** (portugāļu: *regiões autónomas*). Distrikti un autonomie reģioni sikāk iedalās **308 municipalitātes** (portugāļu: *concelhos*). Savukārt municipalitātes sīkāk iedalās **3092 pagastos** (portugāļu: *freguesias*). Pašreizējais administratīvais iedalījums pastāv kopš 1976. gada.

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Autonomie reģioni

### Distrikti

## Atsauces
Piedņestras starptautiskā atzīšana

**Piedņestras starptautiskā atzīšana** norit kopš 1992. gada 2. septembra, kad Piedņestra ieguva neatkarību no Moldovas. Piedņestras neatkarību ir atzinušas tikai 3 ANO neietilpstošas valstis. Pārējās valstis Piedņestru uzskata par Moldovas daļu.

## Valstis, kas atzīst Piedņestras neatkarību
### Apvienoto Nāciju Organizācijā (ANO) neietilpstošās valstis
Pauermetāls

**Pauermetāls** ( — 'spēka metāls') ir smagā metāla mūzikas žanrs, kas attīstījās no trešmetāla, spīdmetāla, smagā pankroka un NWOBHM.
Tas sāka veidoties 20.gs. 80.gadu vidū.
Pirmā pauermetāla grupa bija *[[Manowar]]* ar savu albumu *Power Metal*.
Par komerciāli veiksmīgu šis žanrs kļuva 2000. gados ar tādām grupām kā *[[DragonForce]]*, *[[Nightwish]]*, *[[Manowar]]* un *[[Theocracy]]* priekšgalā.

## Stils un dziesmu vārdu tēmas
Šajā žanrā bieži vien dominē skaļas, izteiksmīgas un ātras/ļoti ātras ģitāru un bungu partijas, tenoru/kontrtenoru balsis.
Ļoti bieži šim stilam neatņemama sastāvdaļa ir arī ļoti spoži, izteiksmīgi, ātri un ar vibrato pārpildīti ģitāru solo.
Lēni tempi šajā stilā ir ļoti reti.
Tāpat ievērojami retāk sastopami ir basu un baritonu vokāli, kā arī *growling* paņēmieni ar balsi.
Liriskās tēmas šajā stilā ietver: burvestības, tumšos spēkus, gaišos spēkus, cerību, cīņas, bruņniecību, drosmi, mīlestību, reliģiju (visāda veida), pūķus, eņģeļus utt.
2011. gada Lielbritānijas Grand Prix

**2011. gada [[Lielbritānijas Grand Prix|Lielbritānijas ''Grand Prix'']]** izcīņa notika 10. jūlijā, Silverstonā. Pirmo uzvaru sezonā izcīnīja Fernando Alonso, aiz sevis atstājot čempionāta līderi Sebastianu Vetelu un viņa komandas biedru Marku Veberu.

## Kvalifikācija

## Sacīkstes

## Kopvērtējums

;Braucēju čempionāts

;Konstruktoru čempionāts

* **Piezīme**: Parādītas tikai pirmās piecas pozīcijas.
Džūba

**Džūba** (, ) ir Dienvidsudānas galvaspilsēta un lielākā pilsēta. Atrodas Baltās Nīlas krastos. Džūba ir arī Centrālās Ekvatorijas administratīvais centrs. Tās platība ir 52 kvadrātkilometri. 

Džūba dibināta 1920.–1921. gadā, kad bari tautas apdzīvotajā Džūbas ciematā izveidojās anglikāņu misionāru grupas CMS kopiena. Īpaši strauji tās iedzīvotāju skaits sāka pieaugt 2005. gadā, kad tika parakstīta Naivašas vienošanās, kas izbeidza Otro Sudānas pilsoņu karu un izveidoja autonomu Dienvidsudānas valdību Sudānas sastāvā. Pēc valsts neatkarības iegūšanas 2011. gadā arvien biežāk dažādas grupas pieprasīja galvaspilsētu pārcelt uz Ramselu (*Ramciel*). Valdība tam ir piekritusi, taču tas vēl nav izdarīts.

## Iedzīvotāji

## Atsauces

## Ārējās saites
Teenage Dream

***Teenage Dream*** ir amerikāņu dziedātājas *[[Katy Perry]]* trešais studijas albums. Tas tika izdots  sadarbībā ar ierakstu kompāniju *[[Capitol Records]]*.

## Dziesmu saraksts

## Ārējās saites
* *[http://www.metacritic.com/music/teenage-dream Metacritic]*
Sony Ericsson Naite

**Sony Ericsson Naite** (**J105**) ir Sony Ericsson J sērijas mobilais telefons, kura ražošana tika uzsākta 2009. gada oktobrī. Tas ir salīdzinoši lēts *candybar* korpusa tipa tālruni, kas pārstāv *Greenheart* diapazona zemāko segmentu. 2MP fiksēta fokusa kamera ir spējīga saglabāt attēlus 1600x1200 pikseļu izšķirtspējā un ierakstīt video 320x240 pikseļu izšķirtspējā, ar kadru nomaiņas ātrumu 15 kadri sekundē.

## Java Platform 8
Telefons darbojas uz Sony Ericsson 8. Javas platformas, kas ļauj darbināt Flash Lite un Java ME.

## Skatīt arī
* Sony Ericsson

## Atsauces

## Ārējās saites
* Sony Ericsson Naite mājas lapa 
* 
* 
* Sony Ericsson Naite Review, phonearena.com 

### Video
* Review: Sony Ericsson Naite eco-friendly GSM phone, YouTube video
Peters Hanzens

**Peters Ādolfs Cēzars Hanzens** (;  — ) bija vācu militārpersona, Otrajā pasaules karā SS brigādefīrers un ieroču SS ģenerālmajors. 1943. gadā komandējis 15. latviešu ieroču SS grenadieru divīziju tās formēšanās periodā.

## Biogrāfija
Piedalījies Pirmajā pasaules karā, kur apbalvots ar otrās un pirmās pakāpes Dzelzs krustu. Kopš 1933. gada aprīļa NSDAP (Nr. 2860864) un SS (Nr. 129846) biedrs.

1935. gada 15. augustā atgriezās armijā kapteiņa dienesta pakāpē un tika nozīmēts par baterijas komandieri Leipcigā. 1937. gadā tika pārvietots uz 50. artilērijas pulku (Leipciga). No 1939. gada paaugstināts majora pakāpē un nozīmēts par 50. artilērijas pulka 2. bataljona komandieri. 1939. gada 1. jūnijā pārvietots uz SS armijas papildinājuma daļām un nozīmēts par SS oberšturmbanfīreru. No 1939. gada 19. oktobra — SS standartfīrers, no 1940. gada 13. decembra — SS oberfīrers, no 1942. gada 30. janvāra — SS brigādenfīrers un ieroču SS ģenerālmajors.

No 1943. gada 25. februārim līdz maijam komandēja 15. ieroču SS grenadieru divīziju, tās formēšanās laikā. No 1944. gada 10. jūlija līdz 22. augustam — SS 3. tanku korpusa artilērijas komandieris. 1944. gada septembrī - oktobrī komandējis 1. itāļu grenadieru ieroču SS brigādi. No 1944. novembra līdz 1945. gada februārim — 1. SS tanku korpusa artilērijas komandieris. No 1945. gada 5. februāra līdz 8. maijam — SS 18. armijas korpusa štāba priekšnieks. Daudzu apbalvojumu kavalieris.
Normans Deiviss

**Profesors Aivors Normans Ričards Deiviss** () (dzimis ) ir velsiešu izcelsmes angļu vēsturnieks, pazīstams ar publikācijām par Polijas, Lielbritānijas un Eiropas vēsturi.

## Akadēmiskā karjera

Dzimis Boltonā, Lankašīras grāfistē, studējis Grenobles Universitātē. Viņš bija A.Dž.P. Teilora un Magdalēnas Koledžas skolnieks Oksfordā, kur 1962. gadā ieguvis B.A. grādu (vēsturē, ar atzinību). Ieguva M.A. grādu Saseksas Universitātē, studēja Perudžā, Itālijā. Vēlējās studēt, lai iegūtu zinātņu doktora grādu PSRS, tomēr viņam neizsniedza iebraukšanas atļauju. Tā vietā devās uz Krakovas Universitāti, lai studētu Jagellona Universitātē un uzzinātu vairāk par Polijas — Padomju Krievijas karu. Varas iestādes viņam lika mainīt disertācijas nosaukumu uz *The british policy towards Poland, 1918-20*. 1968. gadā Deviss ieguva doktora grādu. tur ieguvis arī dzīvesbiedri polieti Dabrovu Tarnovsku un viņiem ir divi bērni. 1972. gadā angļu disertācijas nosaukums tika nomainīts uz *White eagle, Red star. The Soviet- Polish war 1919-20*. Saistībā ar šiem pētījumiem viņu pārsvarā kritizē ebreju tautības vēsturnieki, kas uzskata, ka pārāk daudz koncentrējies uz genocīdu pret poļu civiliedzīvotājiem un mazāk uz holokaustu. Deiviss gan akadēmiski attaisnojis savu koncepciju.

No 1971. gada mācīja Polijas vēsturi Londonas Universitātē, kur viņš bija profesors no 1985. līdz 1996. gadam. Karjeras laikā Deiviss uzstājies dažādās valstīs, tai skaitā ASV, Kanādā, Austrālijā, Japānā, Ķīnā, Polijā.

## Pazīstami Normana Deivisa darbi
* *White Eagle, Red Star: The Polish-Soviet War, 1919-20* (1972)
* *God's Playground* (1981)
* *Europe: A History* (1996)
* *The Isles: A History* (1999)
* *Microcosm: Portrait of a Central European City* (2002)
* *Rising '44. The Battle for Warsaw* (2004)

## Ārējās saites

* Normana Deivisa mājaslapa
Taranto

**Taranto** (, izrunā: , ) ir pilsēta Itālijas dienvidaustrumos, Apūlijas reģionā. Tā atrodas Salentīnas pussalā, Taranto līča krastā. Taranto vecpilsēta atrodas uz mazas salas starp līci un dabisku iekšējo ostu (*Mare Piccolo*), bet pārējā pilsētas daļa ir Itālijas kontinentālajā daļā.

Taranto ir viena no nozīmīgākajām Itālijas kara flotes ostām.

## Vēsture
### Otrais pasaules karš
Taranto kauja notika naktī no 1940. gada 11. uz 12. novembri Otrā pasaules kara laikā starp Lielbritānijas jūras spēkiem admirāļa Endrū Kaningema vadībā un Itālijas jūras spēkiemadmirāļa Inigo Kampioni vadībā. Karaliskā flote uzsāka pirmo visu lidmašīnu jūras spēku uzbrukumu no kuģa pret kuģi, Vidusjūrā iesaistot 21 Fairey Swordfish biplānu torpēdnesēju no aviācijas bāzeskuģa HMS Illustrious. Uzbrukumā cieta *Regia Marina* kaujas flotes kuģi, kas bija noenkuroti Taranto ostā, izmantojot gaisa torpēdas, neskatoties uz ostas seklumu, kas itkā garantēja itāļu kuģiem drošību savā ostā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kokgrebums

[thumb|300px|[Vinslovs Homērs|Vinslova Homēra 1868. gada kokgrebums "Mākslas studenti Luvrā", Bruklinas muzejs.]]

**Kokgrebums** jeb **kokdzelums** (, ) ir grafikas augstspiedes tehnikas ksilogrāfijas veids.

Kokgrebumā klišejas izgatavo no stāvšķiedras koka plāksnēm, kurā attēlu jeb zīmējumu iegrebj ar grebļiem — īpašiem kaltiņiem. Kokgrebumā zīmējumus iespējams izveidot smalkāk nekā kokgriezumā.

Kokgrebuma izgudrotājs ir 18. gadsimta angļu mākslinieks Tomass Bjūiks (1753—1828), daiļradē apvienojot kokgriezuma un vara grebuma principus. Terminu "kokdzelums" sāka lietot grafiķis Pēteris Upītis, tā uzsverot atšķirību no koka amatniecības. Pirmo eksemplāru sauc par autoreksemplāru. Ar terminu "kokgrebums" vai "kokdzelums" apzīmē gan augstspiedes tehniku, gan arī mākslas darbu, kas iespiests šajā tehnikā.

## Kokgrebuma tehnikā strādājoši latviešu grafiķi
Šajā tehnikā daudz strādājuši sekojoši latviešu grafiķi: Oļģerts Ābelīte, Aleksandrs Junkers, Gunārs Krollis, Jānis Plēpis, Dainis Rožkalns, Valdis Villerušs, Pēteris Upītis, Zigurds Zuze.

## Atsauces
Kokgriezums

[thumb|250px|[Lūkass Krānahs Vecākais|Lūkasa Krānaha Vecākā 1509. gada kokgriezums "Ādams un Ieva — grēkā krišana"]]
**Kokgriezums** (, ) ir grafikas augstspiedes tehnikas ksilogrāfijas veids.

Kokgriezumā klišejas izgatavo no garenšķiedras koka plāksnēm, kurā attēlam jeb zīmējumam paredzētos baltos laukumus padziļina ar speciāliem nažiem un grebļiem. Kokgriezuma tehnikā veidots novilkums nesanāk tik smalks kā kokgrebumā. Kokgriezumam raksturīgas kontrastainas melni balto toņu attiecības. Pirmo eksemplāru sauc par autoreksemplāru. Ar terminu "kokgriezums" apzīmē gan augstspiedes tehniku, gan arī mākslas darbu, kas iespiests šajā tehnikā.

Kokgriezumu izgudroja Ķīnā, kur tas radās 6. gadsimtā, bet Eiropā kokgriezuma tehniku sāka lietot 14. gadsimtā, visbiežāk grāmatu ilustrācijās. Liels nopelns šīs tehnikas attīstībā ir ziemeļu renesanses māksliniekiem, īpaši vācu māksliniekiem.
Minami ir Hanss Holbeins Jaunākais, Lūkass Krānahs Vecākais un Albrehts Dīrers, kuri ir devuši visnozīmīgāko ieguldījumu kokgriezuma tehnikas attīstībā.

## Atsauces
Linogriezums

300px|thumb|Zīmējuma iegriešana linolejā ar grebli

**Linogriezums** (, ) ir grafikas augstspiedes tehnika.

Linogriezumā klišejas izgatavo no linoleja vai arī tam līdzīgiem viegli apstrādājamiem un lētiem materiāliem. Pirms attēla iegriešanas linolejs nav speciāli jāapstrādā, tāpēc to bieži izmanto topošie grafiķi. Linogriezumā attēlam jeb zīmējumam paredzētos baltos laukumus padziļina ar speciāliem nažiem. Šajā tehnikā var veidot kā miniatūras, tā arī lielformāta darbus. Ar terminu "linogriezums" apzīmē gan augstspiedes tehniku, gan arī mākslas darbu, kas iespiests šajā tehnikā.
Pirmo eksemplāru sauc par autoreksemplāru. 

Linoleju linogriezuma darināšanai grafikā sāka izmantot 19. gadsimta 2. pusē Anglijā. 

## Linogriezuma meistari
Pasaules novilkumu mākslā par linogriezuma tehnikas izcilākajiem meistariem uzskata Francijas mākslinieku Anrī Matisu, spāni Pablo Pikaso, Meksikas mākslinieku Leopoldo Mendesu un Beļģijas mākslinieku Fransu Mazarelu. Latvijas izcilākie meistari, kas veidojuši darbus linogriezumā, ir Aleksandrs Junkers un Oļģerts Ābelīte.

## Atsauces
Ostvalda kanāls

**Ostvalda kanāls** (arī **Skujenieku—Daugavas kanāls**) ir mežu meliorācijas sistēmas galvenā notece Ķekavas novadā. Izveidots pēc 1898. gada tā laika Rīgas pilsētas mežu pārvaldnieka Eižena Ostvalda (1851-1932) aizsāktās piepilsētas mežu nosusināšanas sistēmas vajadzībām. Par kanāla sākumu var uzskatīt grāvju sateci starp Baložiem un Medemciemu. Tek dienvidrietumu, vēlāk — rietumu virzienā, ievadīts Titurgā pie vecās šosejas Alejās. Kanāls novada uz Daugavu ūdeni no  lielas meliorētas platības starp Ķekavu, Plakanciemu un Olaini; kopējais grāvju sistēmas garums ir ap . Izmantots arī koku pludināšanai.

## Atsauces
Litogrāfija

[thumb|250px|[Ežēns Delakruā 1843. gada litogrāfija "Hamlets un Horācijs", Bruklinas muzejs]]

**Litogrāfija** (, *lithos* — 'akmens' un , *grapho* — 'rakstu, zīmēju') ir grafikas gludspiedes tehnika, kurā novilkumu iegūst, pārnesot krāsu no gludas iespiedformas uz papīra.

Litogrāfija ir grafikas tehnika, kas pamatojas uz eļļas un ūdens nesavienojamības principa. Zīmējumu izstrādā ar litogrāfijas krītu vai tipogrāfijas tušu, zīmējot ar speciālu otu, uz īpašas šķirnes kaļķakmens plātnes, lai gan var izmantot arī citus materiālus un instrumentus. Kaļķakmens plātni fiksē, slīpē, viegli iekodinot ar atšķaidītu skābi un specifiski apstrādājot. Akmeni pēc tam samitrina ar ūdeni, ko neiezīmētie laukumi aiztur. Uzklāj eļļainu krāsu, kas pieķeras tikai zīmējumam, kamēr mitrie laukumi to atgrūž. Novilkums, tāpat kā citās grafikas tehnikās, tiek iegūts spoguļattēlā. Litogrāfiju iespiež ar iespiedmašīnu uz ļoti blīva papīra. Litogrāfijas tehnikā ir iespējams izgatavot vairākus tūkstošus novilkumu. Pirmo eksemplāru sauc par autoreksemplāru. Ar terminu "litogrāfija" apzīmē kā gludspiedes tehniku, tā arī mākslas darbu, kas iespiests šajā tehnikā. Mākslinieku — grafiķi, kas izgatavo litogrāfijas, sauc par litogrāfu.

Litogrāfiju 1796. gadā Vācijā izgudroja Aloīzs Zēnefelders. Pirmās litogrāfijas darbnīcas radās Minhenē (1806), Pēterburgā un Parīzē (1816), Londonā (1822).

## Litogrāfi
Litogrāfijas tehnikas iezīmes — vienkāršā pavairošana un zīmēšana uz akmens bez īpašām iemaņām piesaistīja daudzus pasaules māksliniekus, kas vēlējās atsaukties uz aktuālajiem laikmeta notikumiem. To vidū ir minami: Pablo Pikaso, Fransisko Goja, Teodors Žeriko, Edvards Munks, Onorē Domjē, Ežēns Delakruā, Kēte Kolvica.

## Litogrāfija Latvijā
Litogrāfija Latvijas teritorijā parādījās 19. gadsimtā. Pirmās litogrāfijas darbnīcas radās Rīgā un Jelgavā (E. Zīslaka spiestuve).

### Latvijas litogrāfi
Pirmie mākslinieki 19. gadsimta sākumā, kas sāka šajā tehnikā darboties bija Kārlis Hūns un Kārlis Kronvalds. 20. gadsimta 60. gados notika jauns šīs tehnikas popularitātes uzplaukums, kurā aktīvi darbojās: Maija Dragūne, I. Krūmiņa, Ilmārs Blumbergs, Baņuta Ancāne, Gaisma Giga, Georgs Smelters, Lolita Zikmane. Mūsdienās litogrāfijas veido mākslinieki: Andris Abiļevs, Ilona Abiļeva, Helēna Heinrihsone, Ivars Heinrihsons, Anna Heinrihsone, Tatjana Krivenkova, Irēna Lūse, Ilze Neilande, Kristīne Keire, Lāsma Pujate, Vija Zariņa, Kaspars Zariņš, Kristaps Zariņš, Aleksejs Naumovs, Otto Zitmanis, kā arī jaunie autori Verners Lazdāns, Dmitrijs Lavrentjevs, Miķelis Fišers, Kristiāns Brekte un citi.

## Atsauces
Boķis

**Boķis** ir latviešu uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Gustavs Boķis (1896—1938), padomju militārais darbinieks;
* Inesis Boķis (dzimis 1952), latviešu mežsaimnieks un politiķis.
Daina

**Daina** var būt:

* Daina (personvārds)

## Cilvēki ar šādu vārdu
* Daina Kazāka
* Daina Šveica

## Skatīt arī
* Daina (koris)
* Dainas
Samanta Stosura

**Samanta Džeina Stosura** (; dzimusi  Brisbenā, Austrālijā) ir profesionāla austrāliešu tenisiste. Profesionālo karjeru uzsāka 1999. gadā. S. Stosuras labākais sasniegums WTA Tūres vienspēļu rangā ir  sasniegtā 4. vieta, dubultspēlēs viņa ir bijusi ranga līdere ().

Karjerā S. Stosura ir uzvarējusi 3 WTA vienspēļu un 23 dubultspēļu turnīros, bet lielāko panākumu *[[Grand Slam (teniss)|Grand Slam]]* sacensībās viņa guva 2011. gada ASV atklātajā čempionātā, 2006. gada Francijas un 2005. gada ASV atklāto čempionātu dubultspēļu turnīros, kurā svinēja uzvaru. Piedalījusies divās Olimpiskajās spēlēs (, ).

## Vietas Grand Slam turnīros

|}

## Ārējās saites

*
FK Rēzekne/BJSS 2011. gada sezonā

**2011. gada [[Latvijas futbola 1. līga 2011|sezona]]** ir pirmā Rēzeknes futbola komandas sezona zem FK Rēzekne/BJSS nosaukuma.

## Komandas sastāvs
*Uz :*

## Transfēri
### 2011. gada vasarā
;Pievienojušies klubam

## Spēlētāju statistika
:*Dati atjaunoti pēc  aizvadītām spēlēm.*

## Piezīmes un atsauces
Defo

**Defo** var būt:
* Daniels Defo (*Daniel Defoe*; ap 1659/1661―1731) — angļu rakstnieks, žurnālists;
* Džermens Defo (*Jermain Defoe*; 1982) — angļu futbolists;
* Vilems Defo (*Willem Dafoe*; 1955) — amerikāņu kinoaktieris.
Inesis Boķis

**Inesis Boķis** (dzimis  Ogres rajonā) ir latviešu mežsaimnieks un politiķis. Bijis 12. Saeimas deputāts (ievēlēts no "Vienotības" saraksta), iepriekš bijis Valmieras domes priekšsēdētājs. Ilgstoši pārstāvēja Tautas partiju, 2012. gada aprīlī bija reģionālās partijas "Valmierai un Vidzemei" dibinātājs, taču no tās ir izstājies.

Izglītību ieguvis Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā, studējis mežsaimniecību. Bijis Mazsalacas MRS direktora vietnieks, Valmieras virsmežniecības virsmežzinis.

## Politiskā darbība
Bijis Padomju Savienības Komunistiskās partijas biedrs no 1989. gada.

1997. gadā pirmo reizi ievēlēts Valmieras pilsētas domē, pārstāvot apvienības "Ozols" sarakstu. Vēlētāju atbalstu guvis arī četrās sekojošajās pašvaldību vēlēšanās, kurās kandidēja no Tautas partijas saraksta un 2013. gada Valmieras domes vēlēšanās no partijas "Valmierai un Vidzemei".

2001. gadā ievēlēts par Valmieras domes priekšsēdētāja Māra Kučinska vietnieku. Valmieras domes priekšsēdētāja amatā ievēlēts , nomainot M. Kučinski, kurš kļuva par 8. Saeimas deputātu.

2012. gadā I. Boķis bija viens no reģionālās partijas "Valmierai un Vidzemei" izveidotājiem. 2014. gadā ticis ievēlēts 12. Saeimā kā partijas pārstāvis "Vienotības" sarakstā.

2018. gada janvārī izstājies no "Vienotības" Saeimas frakcijas pēc balsojumiem pretēji kopējai frakcijas nostājai. Pēc tam paziņojis par izstāšanos arī no partijas "Valmierai un Vidzemei". 2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta, taču netika ievēlēts.

2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās kandidēja uz vietu Valmieras novada domē, atkal no partijas "Valmierai un Vidzemei" saraksta, tomēr netika ievēlēts.

## Atsauces

## Ārējās saites
* CVK profils
Latvijas Avīze

**"Latvijas Avīze"** (līdz 2003. gadam — **Lauku Avīze**) ir Latvijas dienas laikraksts, iznāk latviešu valodā piecas reizes nedēļā (pirmdiena, otrdiena, trešdiena, ceturtdiena, piektdiena). Laikrakstam ir arī vairāki pielikumi.

## Vēsture
1988. gada janvārī sāka izdot laikrakstu "Lauku Avīze", 1991. gadā nodibināja AS "Lauku Avīze" (kopš 2017. gada — AS "Latvijas Mediji"). 2003. gadā "Lauku Avīzi" pārdēvēja par "Latvijas Avīzi". 
Izdevniecība AS "Lauku Avīze" 2013. gadā strādājusi ar 23 140 eiro peļņu un 4 855 528 eiro apgrozījumu. 2013. gadā, salīdzinot ar 2012. gadu, "Lauku Avīze" nopelnījusi trīs reizes vairāk, bet apgrozījums ir samazinājies par 2%.

## Par laikrakstu
"Latvijas Avīze" ir nacionāli konservatīvs dienas laikraksts. “Latvijas Avīze” ik dienu atspoguļo un analizē sabiedriski politiskus notikumus un citas norises Latvijā un pasaulē. Laikraksts ieguva "Latvijas Pasta" preses abonēšanas gada balvu nominācijā "2018. gadā visvairāk piegādātais izdevums".

## Interneta portāls
Ar laikrakstu sākotnēji bija saistīts interneta ziņu portāls "LA.LV". 2020. gada oktobrī portāla galvenais redaktors Atis Sauka paziņoja, ka LA.LV veidos no laikraksta atšķirīgu saturu un maina savu vizuālo identitāti. Tā paša gada maijā portāls paziņoja par iekļaušanos televīzijas kanāla "Rīga TV24" struktūrā, kanālam piedāvājot savu saturu izvietošanai LA.LV.

AS "Latvijas Mediji" 2023. gadā nodibināja tiešsaistes mediju "**LASI.LV**", kurā pieejams arī "Latvijas Avīzes" saturs digitāli.

## Atsauces

## Ārējās saites
* LASI mājaslapa
Margarita Stāraste

**Margarita Stāraste-Bordevīka** (dzimusi **Margarita Barvika**  Vladimirā, Krievijā, mirusi ) bija latviešu grāmatu ilustratore un rakstniece.  Viņas darbs pārsvarā bija saistīts ar bērnu daiļliteratūru. Sevi uzskatījusi par "Cēsu puses lībiešu pēcteci".

Uzvārdu Stāraste ieguvusi, apprecoties ar savu pirmo vīru Kārli Stārastu. Uzvārdu Bordevika ieguvusi, apprecoties ar nīderlandieti Gerritu Bordevīku.

## Biogrāfija
No 1933. līdz 1941. gadam mācījusies Latvijas Mākslas akadēmijas Purvīša dabasskatu glezniecības meistardarbnīcā pie Konrāda Ubāna, Jāņa Kugas un Vilhelma Purvīša, 1952. gadā absolvējusi akadēmijas Grafikas nodaļu.

1937. gadā sākusi piedalīties izstādēs, ir bijušas divas personālizstādes: 1989. un 1994. gadā. 1942. gadā sākusi rakstīt un ilustrēt savas bērnu grāmatas, kopumā sarakstījusi 20 grāmatas, pirmā grāmata arī tikusi izdota 1942. gadā. Viņas populārākās grāmatas ir "Balti tīri sniega vīri" (1942), "Ziemassvētku pasakas" (1943), "Zīļuks" (1961), "Pasaku ābece" (1969) un "Lācīša Rūcīša raibā diena" (1977). Viņas grāmatas tikušas tulkotas vairākās citās valodās, tai skaitā poļu, lietuviešu, angļu, vācu, krievu un japāņu. Viņa ir līdzautore 1994. gadā iznākušajam lībiešu tautasdziesmu krājumam "Urū! Rurū!", kas tika izdots latviešu un lībiešu valodā. Pēc rakstnieces darbu motīviem tikušas uzņemtas vairākas animācijas filmas. Vēl ir veidojusi dekorācijas savu darbu iestudējumiem Latvijas Leļļu teātrī un Jaunatnes teātrī. Stāraste ir arī apmēram 40 citu autoru grāmatu ilustratore.

1964. gadā kļuvusi par Latvijas Mākslinieku savienības biedri, 1991. gadā — Latvijas Rakstnieku savienības biedri. 1982. gada saņēma Pastariņa prēmiju, 1994. gadā tika izdota Stārastei veltīta pastmarku sērija. 1999. gadā — III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. 2010. gadā tika sākta Margaritas Stārastes balvas pasniegšana.

Bijusi precējusies ar koktēlnieku Kārli Stārastu laikā no 1941. līdz 1969. gadam, lai gan vīrs no ģimenes aizgājis jau 1950. gadā. 1993. gadā apprecējusies ar nīderlandieti, jaunības dienu mīlu Gerritu Bordevīku, ar kuru bijusi precējusies līdz viņa nāvei 2000. gadā. Nīderlandē dzīvojusi no 1992. līdz 2000. gadam.

Mirusi .

2014. gadā, pāris dienas pirms Margaritas Stārastes došanās mūžībā, ekspertu komisija nolēma viņai piešķirt Latvijas Literatūras gada balvu (LALIGABA) par mūža ieguldījumu Latvijas rakstniecībā. Balva tika novēlēta laureātes ģimenei.

2017. gada 22. novembrī nāca klajā precizētā Margaritas Stārastes biogrāfija “Margarita Stāraste. Post Scriptum”, “Latvijas Grāmata” (autore Margaritas Stārastes meita Lilita Maija Klinkerte)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Margarita Stāraste
Bandžo

thumb|100px|Tipisks Banjo.
**Bandžo** () ir strinkšķināmais stīgu instruments. Ģitārai radniecīgais instruments ASV no Rietumāfrikas ievests ap 17. gadsimtu. Sākotnēji tam bija tamburīnam līdzīgs rezonatora korpuss un no ādas darināts virsvāks, kas piešķīra instrumenta skaņai īpatnēju tembru. Instrumentam bija garš grifs bez iedalījumiem, kas noslēdzās ar galviņu 4—9 stīgas, viena no tām melodijai, pārējās — pavadījuma spēlei. Bandžo skaņa ir asa, tā ātri noklust.

Spēlē ar plektru vai pirkstiem.

Amerikāņu izpildītāji izmantoja bandžo dziesmu pavadījumiem, bet spēlēja arī solo. 19. gadsimta 30. gados bandžo grifā izveidoja ladas. Sastopami vairāki bandžo paveidi: bandžokulele, bandžomandolīna, bandžoģitāra.

## Atsauces
Vai viegli būt jaunam?

**"Vai viegli būt jaunam?"** ir 1986. gada Latvijas filma, kuras režisors ir Juris Podnieks. Filma ir stāsts par jauniešiem un viņu vietu sabiedrībā.

1998. gadā tika izdots filmas turpinājums "Vai viegli būt?... Pēc 10 gadiem".

Filma saņēmusi Lielā Kristapa balvu kā 1986. gada labākā dokumentālā filma. Iekļauta Latvijas kultūras kanonā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Alberts Filka

**Alberts Filka** (dzimis  Majoros, miris  ) bija latviešu gleznotājs, Neatkarīgo mākslinieku vienības biedrs un skolotājs.

## Biogrāfija
Alberts Filka dzimis 1891. gada 3. augustā Majoros zemnieku ģimenē. Mākslinieka izglītību ieguvis Jūlija Madernieka studijā(1909-1911,) Kazaņas mākslas skolā (1911-1912), Pēterburgas Ķeizariskās mākslas veicināšanas biedrības skolā (1913-1915). Iesaukts armijā pēdējā kursa laikā, piedalījies Ziemassvētku kaujās, kur 1916. gadā smagi ievainots un atbrīvots no dienesta. Devies uz Ziemeļkaukāzu, kur nodarbojies ar mākslu. Latvijā atgriezies 1920. gadā. Strādājis par dekoratoru Latvijas Nacionālajā operā un Latgales teātrī (1926-1927) un skolotāju Rīgā, Daugavpilī un Rēzeknē. Darbojies arī satīriskajā izdevumā "Rūgtās drapes". Bijis Neatkarīgo mākslinieku vienības biedrs no 1920. līdz 1931. gadam. Miris 1938. gada 18. septembrī, apbedīts Rīgā, Raiņa kapos.

## Mākslinieciskā darbība
thumb|Uz lauka. Azaids (1921)
thumb|Hospitāļu iela (1935)
Gleznojis galvenokārt žanriskas ainavas, attēlojot zvejnieku un zemnieku ikdienu un darbu, kā arī Rīgas un Rēzeknes ielas un tirgus skatus, ostas, zvejniekciemus un zirgus.

### Izstādes
Izstādēs piedalījies no 1913. gada. Personālizstādes noritējušas Rīgā 1922. gadā, kur izstādīti arī kokgrebumi un zīmējumi, 1928., 1935., 1938/1939. gadā (pēcnāves izstāde), Rēzeknē 1924. gadā, kur norisinājās divas izstādes, no kurām viena bija kopā ar Francisku Varslavānu, Madlienā 1935. gadā, Valmierā 1936. gadā. Piedalījies Neatkarīgo mākslinieku vienības organizētajās izstādēs no 1924. gada.

## Izmantotā literatūra
* Red. Vilsons, A.* Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239. lpp.
* Red. Romis Bēms. *Latviešu tēlotāja māksla. 1860 — 1940.* Rīga:Zinātne, 1986. 500lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija
* Biogrāfija un darbi
Koncerts

[thumb|[Klasiskā mūzika|Klasiskās mūzikas koncerts *[[Rod Laver Arena]]*, Melburnā, Austrālijā, 2005. gads]]

**Koncerts** ( no  — saskaņa) ir liela apjoma skaņdarbs vienam, retāk diviem izpildītājiem un orķestrim. Koncerta pamatā ir soloizpildītāja un orķestra sacensības princips. Koncerts iezīmējas ar mūzikas materiāla reljefu tematismu un skanējuma krāsainību. Īpaši šī žanra paveidi ir koncerts vienam izpildītājam (bez orķestra), koncerts orķestrim (bez solista palīdzības) 17. un 18. gadsimtā bija izplatīts *concerto grosso*.

Būtisks koncerta rašanās priekšnoteikums bija vairāku solistu, orķestra pretnostatījums, ko pirmoreiz plaši pielietoja Venēcijas skolas pārstāvji, balsu un instrumentu partiju izcelšana vokāli simfoniskajos skaņdarbos. Vissenākie koncerti no 16. un 17. gadsimtu mijas.

Pirmie instrumentālie koncerti radās 17. gadsimtā Itālijā.
18. gadsimta otrajā pusē nostiprinājās instrumentālā koncerta klasiskais tips ar divkāršo ekspozīciju pirmajā daļā. Pats koncertēšanas princips galvenokārt izpaudies tematiskā materiāla izkārtojumā.
Klasisko koncertu izveidojuši Volfgangs Amadejs Mocarts, Ludvigs van Bēthovens. Pēc Bēthovena iezīmējas divi koncerta paveidi: virtuozais un simfonizētais.
Abi šie koncerta paveidi ir stingri nodalīti, visbiežāk ir vienoti (Ferenca Lista, Pētera Čaikovska, Aleksandra Glazunova, Sergeja Rahmaņinova darbos). 20. gadsimta koncertos dažkārt iezīmējas virtuozitātes pārsvars (Dmitrijs Šostakovičs, Rodions Ščedrins).

Citā nozīmē publisks skaņdarbu atskaņojums pēc iepriekš sastādītas programmas. Ir solokoncerti, kamermūzikas, estrādes u.c. veida koncerti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Geitss

**Geitss** (; sieviešu dzimtē Geitsa) ir angļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Bills Geitss (*Bill Gates*; 1955) — Amerikas Savienoto Valstu uzņēmējs, filantrops, investors un programmētājs;
* Roberts Geitss (*Robert Gates*; 1943) — amerikāņu politiķis un militārais līderis;
* Horācijs Geitss (*Horatio Gates*; 1727—1806) — ASV militārais vadītājs.
Baņuta Ancāne

**Baņuta Ancāne** (dzimusi  Kārsavā, mirusi ) bija latviešu grafiķe, kas darbojās stājgrafikā un grāmatu grafikā, izmantojot galvenokārt litogrāfijas un oforta tehniku.

## Biogrāfija
Baņuta Ancāne dzimusi 1941. gada 8. novembrī Kārsavā agronoma un Tautas Saeimas deputāta Jāņa Ancāna (1911—1945) un Valentīnas Ancānes ģimenē. Mākslinieces vīrs Vladislavs Grišins ir grafiķis, bet meita Anna Ancāne ir mākslas zinātniece. Mācījusies Latvijas Mākslas akadēmijā Grafikas nodaļā, ko beigusi 1967. gadā ar diplomdarbu "Aktieru portreti" (Kārlis Sebris, Rasma Garne, Antra Liedskalniņa, Leo Šmits) oforta tehnikā. No 1969. gada Mākslinieku Savienības biedre. Saņēmusi vairākus apbalvojumus: diploms 4. Vissavienības estampa izstādē (1974), diplomi 4. un 5. Tallinas grafikas triennālē (1977, 1980), diploms 2. Rīgas miniatūrgrafikas triennālē (1987), Mākslinieku Savienības diploms un medaļa par 1988. gada labāko jaunrades sasniegumu.

## Mākslinieciskā darbība
Darbojas stājgrafikā un grāmatu grafikā. Oforta tehnikā atradusi savus savdabīgus metāla plātnes virsmas apdares paņēmienus, kas dod sudrabainu tonējumu estampā. Visvairāk strādā krāsainās litogrāfijas tehnikā, darinot ainavas un klusās dabas, kā arī psiholoģiski saasinātus portretus ar sarežģītu asociatīvu zemtekstu. Grāmatu ilustrācijas darinājusi akvarelī, pastelī un zīmējumā.

### Izstādes
Māksliniece izstādēs piedalās no 1966. gada. Personālizstādes noritējušas Rīgā 1991. un 1994. gadā Aizrobežu mākslas muzejā, 2002., 2003, 2006. un 2007. gadā Nacionālajā Valsts mākslas muzejā.

## Izmantotā literatūra
* Red. Vilsons, A.* Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239. lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
* www.jzb.lv
* Biogrāfija
Livorno

**Livorno** (; ) ir ostas pilsēta Toskānā, Itālijā, Ligūrijas jūras krastā. Tā ir Livorno provinces administratīvais centrs un tās iedzīvotāju skaits ir aptuveni 160 000 iedzīvotāju (2009). Tā ir Itālijas rietumu krasta otra lielākā osta un viens no kruīza kuģu pieturas punktiem uz Florenci un citiem galapunktiem Toskānā un Umbrijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dalasas "Cowboys"

**Dalasas "Cowboys"** () profesionāls amerikāņu futbola klubs, kas ir bāzēts Īrvingā, Teksasas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1960. gadā. "Cowboys" spēlē Nacionālās futbola līgas (NFL) Nacionālās futbola konferences Austrumu divīzijā. Klubs savā pastāvēšanas vēsturē ir uzvarējis 5 Super Bowl izcīņās (1971, 1977, 1992, 1993, 1995). "Cowboys" savas mājas spēles aizvada Ārlingtonā esošajā *[[AT&T Stadium]]*.

Pēc *[[Forbes]]* datiem, Dalasas "Cowboys" vērtīgākais sporta klubs pasaulē un ar 7,6 miljardiem dolāru vērtīgākāis klubs ASV sportā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kluba oficiālā mājaslapa 
* NFL profils
Ķasts Puodžuks

**Ķasts Puodžuks** (dzimis  Daugavpilī) ir lietuviešu izcelsmes Latvijas spīdvejists, pārstāv Latvijas izlasi un klubu Daugavpils "Lokomotīve".

## Biogrāfija
Dzimis Daugavpilī 1986. gada 23. augustā. Izglītību ieguvis Daugavpils 7. pamatskolā un Rīgas Tehnolingvistiskajā ģimnāzijā. Bērnība nodarbojies ar grieķu-romiešu cīņu. Ar spīdveju sācis nodarboties 12 gadu vecumā. 2005. gada Eiropas U-19 čempionātā viņš izcīnīja sudraba medaļu, 2007. gadā kļuva par Latvijas čempionu, četras reizes kļuvis par Latvijas junioru čempionu (2003, 2004, 2005, 2006). Piedalījies trijos *[[Speedway Grand Prix]]* seriāla posmos Daugavpilī. 2006. gadā izcīnīja 4 punktus (13. vieta posmā un 21. vieta sezonas kopvērtējumā) un 2007. gadā ar izcīnītu vienu punktu viņš ierindojās 17. vietā Daugavpils posma un 33. vietā sezonas kopvērtējumā. 2014. gada Latvijas *Grand Prix* izcīnījis 5. vietu, kas ir Latvijas spīdvejistu augstākais sasniegums *Speedway Grand Prix* sacensību seriāla posmos.

## Atsauces
Filips Žilbērs

**Filips Žilbērs** (; dzimis  Vervjē, Beļģijā) ir bijušais beļģu šosejas riteņbraucējs. F. Žilbērs tika uzskatīts par vienu no labākajiem viendienas klasisko velobraucienu speciālistiem, 2012. gada Pasaules čempionātā viņš kļuva par čempionu grupas braucienā, uzvarējis arī visu lielo tūru atsevišķos posmos.

## Karjera

### ''FDJeux.com''
Profesionālajā riteņbraukšanā F. Žilbērs nonāca 2003. gadā, pārstāvot Francijas komandu *[[Française des Jeux]]*. Jau debijas sezonā viņš izcīnīja uzvaru prestižā velobrauciena *[[Tour de l'Avenir]]* posmā.

### ''Silence-Lotto''
No 2008. līdz 2012. gadam pārstāvēja Beļģijas komandu *[[Silence-Lotto]]* (*Omega Pharma-Lotto*), kurai atnesis virkni uzvaru prestižos velobraucienos, kā arī izcīnījis uzvaras lielo daudzdienu velobraucienu atsevišķos posmos. 2009. gadā nosaukts par Beļģijas gada sportistu.

Sevišķi iespaidīgi F. Žilbērs aizvadīja 2011. gada sezonu, kad uzvarēja Beļģijas daudzdienu velobraucienā un trīs klasiskajās viendienās *[[Giro di Lombardia]]*, *[[Amstel Gold Race]]* un Ljēža-Bastoņa-Ljēža. Šādā veidā viņš kļuva par tikai otro riteņbraucēju (pēc Davides Rebellina), kas uzvarējis trīs klasiskajās Ardēnu viendienās. Panākumus F. Žilbērs turpināja arī 2011. gada ''Tor de France'', kur uzvarēja pirmajā posmā, kā rezultātā kļuva arī par līderi sprinteru konkurencē un negaidīti spēja labākā sprintera zaļo kreklu saglabāt pusi daudzdienu velobrauciena. F. Žilbērs tika atzīts par 2011. gada labāko riteņbraucēju pasaulē un saņēma *[[Vélo d'Or]]* balvu.

### ''BMC Racing Team''
2012. gada Pasaules čempionātā F. Žilbērs kļuva par čempionu grupas braucienā.

2013. gada sezona Pasaules čempiona kreklā Žilbēram bija samērā neveiksmīga — viņam izdevās izcīnīt tikai vienu uzvaru — *[[Vuelta a España]]* 12. posmā.

2014. gadā Žilbērs sezonu uzsāka ar savu otro uzvaru *[[Brabantse Pijl]]* un trešo *[[Amstel Gold Race]]*.

2015. gada Giro d'Italia Žilbērs uzvarēja 12. un 18. posmā.

### ''Quick-Step Floors''
2017. gadā Žilbērs uzvarēja Flandrijas tūrē un *[[2017. gada Amstel Gold Race|Amstel Gold Race]]* sacensībās. Tas padarīja viņu par trešo braucēju, kurš šajās divās sacensībās uzvarējis viena gada laikā; bez viņa to paveicis Edijs Merkss un Jans Rāss.

2019. gadā Žilbērs guva savu piekto uzvaru klasiku pieminekļos, triumfējot Parīze—Rubē sacensībās. Līdz ar to no piecām nozīmīgākajām klasiku sacensībām viņam pietrūka tikai uzvara Milāna—Sanremo, kur divreiz gūta trešā vieta (2008, 2011).

2019. gada ''Vuelta a España'' Žilbērs uzvarēja sacensību 12. un 17. posmā.

### ''Lotto-Soudal''
2019. gada augustā tika ziņots, ka pēc sezonas beigām Žilbērs 37 gadu vecumā pievienosies ** komandai, parakstot triju gadu līgumu. 2020. gada aprīlī tika administratīvi sodīts par trenēšanos ārpus telpām COVID-19 pandēmijas ierobežojumu laikā netālu no savas dzīvesvietas Monako.

Žilbērs profesionāļa karjeru noslēdza pēc Parīze—Tūra sacensībām 2022. gada oktobrī.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Žilbērs

**Žilbērs** (; sieviešu dzimtē **Žilbēra**) ir franču cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Filips Žilbērs (*Philippe Gilbert*, 1982) — beļģu šosejas riteņbraucējs;
* Rods Žilbērs (*Rod Gilbert*; 1941) — kanādiešu hokejists.
Gilbert

***Gilbert*** var būt:
* Gilberta (), pilsēta ASV, Arizonas štatā;
* Gilberts (*Gilbert*), uzvārds;
* Žilbērs (), franču cilmes uzvārds.
Parma

**Parma** () ir pilsēta Emīlijas-Romanjas reģionā Itālijā. Saglabājušās apbūves paliekas no Bronzas laikmeta, pilsētā atrodas Parmas universitāte, kas ir viena no pasaules vecākajām universitātēm. 

Pilsēta ir zināma ar slaveno "Parmas sieru", arhitektūru, lauku apgabalu ap pilsētu un futbola klubu *[[Parma FC]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Mišela Feifere

**Mišela Marija Feifere** (*Michelle Marie Pfeiffer*; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise un dziedātāja. Kino debitējusi 1980. gadā ar lomu filmā "Holivudas bruņinieki" (*The Hollywood Knights*), taču ievērību guva ar filmēšanos 1983. gada filmā "Seja ar rētu".

Par saviem darbiem ir saņēmusi vairākus apbalvojumus. Mišela Feifere tikusi nominēta sešām Zelta globusa balvām pēc kārtas, 1990. gadā arī ieguva šo balvu kā labākā aktrise par lomu filmā "Lieliskie brāļi Beikeri" (*The Fabulous Baker Boys*, 1989). Viņa saņēma BAFTA kino balvu ka labākā otrā plāna aktrise par lomu filmā "Bīstamie sakari" (*Dangerous Liaisons*) un "Sudraba lāci" kā labākā aktrise par lomu filmā *[[Love Field]]*. Tāpat trīs reizes tikusi nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites