open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Entonijs Deandželo

**Entonijs "Tonijs" Deandželo** (; dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2025. gada Deandželo pārstāv NHL klubu Ņujorkas "Islanders".

## Karjera
2014. gada NHL draftā Deandželo ar kopējo 19. numuru izvēlējās Tampabejas "Lightning". Pirms spēlēšanas NHL, Deandželo vairākas sezonas pavadīja OHL komandā Sarnijas "String". 2016. gada jūnijā Deandželo tika aizmainīts uz Arizonas "Coyotes". Arizonas komandā viņš arī piedzīvoja NHL debiju. Nākamajā vasarā Deandželo nonāca Ņujorkas "Rangers" komandā.  Deandželo vienā spēlē sakrāja piecus punktus, kas ir komandas atkārtoti labākais rezultāts starp aizsargiem. Vēlāk spēlējis arī Karolīnas "Hurricanes" un Filadelfijas "Flyers". 2024. gadā pievienojies KHL komandai Sanktpēterburgas SKA, bet sezonas vidū atgriezies NHL un pievienojies Ņujorkas "Islanders".

## Atsauces

## Ārējās saites
Rāba

**Rāba** (, ) ir 298 kilometrus gara Donavas labā krasta pieteka Austrijas dienvidaustrumos un Ungārijas rietumos. 

Izteka uz austrumiem no Brukas pie Muras. Tek austrumu-ziemeļaustrumu virzienā. Lielākā pieteka - Pinka. Upes krastos atrodas Gleisdorfa un Feldbaha Austrijā, kā arī Sentgotārda un Kermenda Ungārijā. Ietek Donavas attekā Mošonas Donavā pie Ģēras. Ungārijas teritorijā Rābas ielejā dzīvo nacionālā minoritāte - Rābas slovēņi.

## Ārējās saites
Treviss Senheims

**Treviss Senheims** (, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2026) Senheims pārstāv NHL klubu Filadelfijas "Flyers".

## Karjera
2014. gada NHL draftā Senheimu ar kopējo 17. numuru izvēlējās Filadelfijas "Flyers". Pirms spēlēšanas NHL Senheims ir pārstāvējis WHL komandu Kalgari "Hitmen" un AHL komandu Lehaiveli "Phantoms".

2022. gada 13. oktobrī Senheims parakstīja jaunu līgumu uz 8 gadiem un 50 miljoniem dolāru vērtībā, paliekot Filadelfijas komandā līdz 2031. gadam.
## Atsauces

## Ārējās saites
Vinčesters

**Vinčesters** var būt:

* Dīns Vinčesters (*Dean Winchester*), izdomāts tēls ASV televīzijas seriālā *Supernatural*;
* Sems Vinčesters (*Sam Winchester*), izdomāts tēls un viens no galvenajiem varoņiem ASV televīzijas seriālā *Supernatural*.

## Skatīt arī
* Vinčestera
Mērsraga iela (Rīga)

**Mērsraga iela** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Āgenskalnā. Mērsraga iela sākas krustojumā ar Mazo Nometņu ielu pie Kobes dārza un beidzas krustojumā ar Kolkasraga ielu. Kopējais ielas garums ir 240 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Mērsraga ielā ir īres namu apbūve.

Iela ir nosaukta Rīgas līča rietumu krasta izteiktākā zemesraga — Mērsraga, un tāda paša nosaukuma ciema vārdā.

## Ielu savienojumi
Mērsraga  iela ir savienota ar šādām ielām:
* Mazā Nometņu iela (T veida krustojums)
* Kolkasraga iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Āgenskalns

## Atsauces
Onsens

***Onsens*** ir japāņu nosaukums karstajam avotam. Termins *onsen* attiecas arī uz peldvietām, pirtīm un tradicionālajām viesnīcām, kas bieži atrodas ap karstajiem avotiem. Japānai, kā vulkāniski aktīvai valstij, ir tūkstošiem onsenu, kas izkaisīti visās tās lielākajās salās.

Onseniem ir daudz veidu, tostarp  un . Pirtis var publiski vadīt pašvaldība vai privāts īpašnieks bieži vien, kā daļa no viesnīcas, *[[Ryokan (viesu nams)|rjokanas]]* vai .

Onsenus bieži norāda ar ♨ simbolu vai kandzi zīmi 湯 (*ju*, kas nozīmē "karsts ūdens"). Dažreiz tiek izmantota vienkāršāka hiraganas zīme ゆ (*ju*), kura ir saprotama bērniem.thumb|Japānas makaki, izbaudot ''roten-buro'' onsenu, Dzigokudani savvaļas pērtiķu parkā.

## Definīcija
Saskaņā ar  onsenu definē, kā “karstu ūdeni, minerālūdeni un ūdens tvaikus vai citu gāzi (izņemot dabasgāzi, kuras galvenā sastāvdaļa ir ogļūdeņradis), kas izplūst no pazemes”, un ūdens temperatūra ir augstāka, nekā 25 ° C, vai satur specifisku vielu ar konkrētu koncentrāciju. Aukstu onsenu, šī iemesla dēļ, nepastāv. 

## Etiķete

### Trokšņi
Onseni atšķiras no klusiem līdz trokšņainiem. Daži atskaņo mūziku un uzstāda čalojošas strūklakas. Peldētāji, šajā nepiespiestajā situācijā, mēdz iesaistīsies sarunā. Mazgāšanās un peldēšanās vietās, parasti, ir aizliegumi pret tračiem un pārlieku liela trokšņa, taču no bērniem, parasti, pacieš enerģijas pilnumu un šļakstīšanos.
thumb| Duškabīnes

### Tetovējumi
Apmēram pusē (56%) no Japānas onsenu ir aizliegums peldētājiem ar tetovējumiem. Tā paredzētais mērķis bija, lai jakuzas dalībnieki un citas ar mafiju saistītas personas, kurām tradicionāli ir pilna ķermeņa tetovējumi, nenāktu peldēties uz tiem.

Pieaugot ārvalstu klientiem, pieaugošā tūrisma dēļ, daži onseni, kas iepriekš aizliedza tetovējumus, atlaiž savus noteikumus, kas ļauj ienākt personām ar maziem tetovējumiem, ja vien tie tiek nosegti ar plāksteri vai apmetumu.

## Atsauces
Ģeokrioloģija

[thumb|Termoabrāzijas procesi [Muostāhas salā Laptevu jūrā]]
**Ģeokrioloģija** vai **sasalumzinātne** ir ģeoloģijas un krioloģijas nozare, kas pēta litosfēras sasalušo daļu — kriolitozonu. Pēta sasalušos iežus un grunti, to veidošanos, izplatību, sastāvu un fizikālos procesus. Izšķir vispārējo ģeokrioloģiju un inženierģeokrioloģiju, kas pēta projektēšanu un būvniecību mūžīgā sasaluma apvidos.

Kā patstāvīga zinātne ģeokrioloģija izveidojās PSRS 1920. gados kā ģeoloģijas, ģeogrāfijas un ģeofizikas starpdisciplīna. Tās pamatlicēji bija Vladimirs Vernadskis, Vladimirs Obručevs, Mihails Sumgins un Pāvels Meļņikovs. Starptautiskā līmenī nozari koordinē Starptautiskā mūžīgā sasaluma asociācija (*International Permafrost Association*).

## Atsauces

## Ārējās saites
Nikolajs Goldobins

**Nikolajs Goldobins** (, dzimis ) ir Krievijas hokejists, spēlē labās malas uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) Goldobins pārstāv KHL komandu Magņitogorskas "Metallurg". 2014. gada NHL draftā Goldobinu ar kopējo 27. numuru izvēlējās Sanhosē "Sharks".

## Karjera
2012. gadā Goldobins pārcēlās uz Kanādu, lai spēlētu Ontārio hokeja līgas komandā Sarnijas "Sting". 2014. gadā ticis izīrēts SM-Liiga komandai Helsinku IFK. Savu debiju Sanhosē "Sharks" Goldobins piedzīvoja , bet šajā un nākamajā sezonā pārsvarā spēlēja AHL komandā Sanhosē "Barracuda". 2017. gada februāri ticis aizmainīts uz Vankūveras "Canucks". 2020. gada vasarā Goldobins pameta NHL, lai pievienotos KHL komandai Maskavas CSKA.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pinka (upe)

**Pinka** (, ) ir 94 kilometrus gara Rābas kreisā krasta pieteka Austrijas dienvidaustrumos un Ungārijas rietumos. 

Izteka Štīrija pie Burgenlandes robežas. Tek dienvidu-dienviaustrumu virzienā, piecas reizes šķērsojot Austrijas - Ungārijas robežu. Ietek Rābā pie Kermendas Ungārijā. Bez Kermendas upes krastos atrodas Austrijas pilsētas Pinkafelde un Obervarta.

## Ārējās saites
Markuss Petešons

**Markuss Petešons** (, dzimis ) ir Zviedrijas hokejists, spēle aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2025) Petešons pārstāv NHL klubu Vankūveras "Canucks". 2014. gada NHL draftā Petešonu otrajā kārtā ar 38. numuru izvēlējās Anahaimas "Ducks".

## Karjera
Savus hokejista gadus sācis savas dzimtās pilsētas Šellefteo komandā Skellefteå AIK. Savu debiju Anahaimas "Ducks" komandā NHL Petešons piedzīvoja 2018. gada februārī. 2018. gada decembrī Petešons tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins".

Zviedrijas hokeja izlases sastāvā Petešons ir spēlējis 2019. gada Pasaules čempionātā un 2024. gada Pasaules čempionātā, 2025. gada Pasaules čempionātā  kurā ar izlasi izcīnīja bronzas medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aleksandrs Teksjē

**Aleksandrs Teksjē** (, dzimis ) ir Francijas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2026) Teksjē pārstāv NHL klubu Monreālas "Canadiens". 2017. gada NHL draftā Teksjē ar 45. numuru, otrajā kārtā izvēlējās Kolumbusas "Blue Jackets".

## Karjera
Savu karjeru Teksjē uzsāka Francijas hokeja līgas komandā *[[Brûleurs de loups de Grenoble]]*. 2017. gadā viņš pievienojās Somijas hokeja līgas komandai Kuopio "KalPa", kur nospēlēja divas sezonas. 2019. gada aprīlī viņš piedzīvoja debiju Kolumbusas "Blue Jackets" sastāvā.

2024. gada 28. jūnijā "Blue Jackets" komanda aizmainīja Teksjē uz Sentluisas Blues pret 4. kārtas izvēli 2025. gada NHL draftā; Pēc tam Teksjē ar "Blues" komandu parakstīja līgumu uz diviem gadiem par 4,2 miljoniem ASV dolāru.

Francijas hokeja izlases sastāvā Taksjē ir spēlējis 2018., 2019., 2022., 2023. un 2025. gada Pasaules čempionātā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Juho Lammiko

**Juho Lammiko** (, dzimis ) ir Somijas hokejists, spēle kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2024) Lammiko pārstāv Šveices hokeja līgas klubu Cīrihes "Lions". 2014. gada NHL draftā Lammiko ar 65. numuru, trešajā kārtā izvēlējās Floridas "Panthers".

## Karjera
Savu karjeru sācis Somijas komandā Pori "Ässät". 2014. gadā pievienojies Ontārio hokeja līgas komandai Kingstonas "Frontenacs", kur viņš pavadīja divas sezonas līdz pievienojās AHL komandai Springfīldas "Thunderbirds". 2018–19. gada sezonā Floridas "Panthers" sastāvā Lammiko aizvadīja 40 spēles, bet vārtus neguva. Nākamajā sezonā atgriezās Somijā, lai spēlētu Oulu "Kärpät". 2020–21. gada sezonu sāka KHL komandā Magņitogorskas "Metallurg", bet novembrī atgriezās Floridas "Panthers".

Somijas hokeja izlases sastāvā 2019. gada Pasaules čempionātā ieguvis zelta medaļas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džons Artūrs Džārviss

**Džons Artūrs Džārviss** (; dzimis , miris ) bija britu peldētājs un ūdenspolo spēlētājs. 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja trīs zelta medaļas, bet 1906. gada neoficiālajās spēlēs vienu sudraba un divas bronzas medaļas.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Džārviss startēja gan peldēšanā, gan ūdenspolo. Ūdenspolo turnīrā viņš, būdams Jauktās komandas *Osborne Swimming Club* pārstāvis, izcīnīja zelta medaļu. Savukārt peldēšanā viņš startēja 1000 metros un 4000 metros brīvajā stilā. Abās šajās disciplīnās viņš izcīnīja zelta medaļu. 1000 metru brīvajā stilā viņa rezultāts bija 13 minūtes 40.2 sekundes, bet 4000 metros — 58 minūtes 24.0 sekundes.

1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Atēnās viņš startēja trijās peldēšanas disciplīnās, kur visās izcīnīja medaļas. Sudraba medaļu viņš ieguva 1 jūdzes peldēšanā brīvajā stilā. Savukārt bronzas medaļas tika izcīnītas 400 metru brīvā stila peldēšanā un 4×250 metru stafetē brīvajā stilā. Bez viņa stafetē vēl startēja Viljams Henrijs, Džons Derbišīrs un Henrijs Teilors.

1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā viņš startēja peldēšanā — 1500 metros brīvajā stilā. Šajā disciplīnā viņš pirmās kārtas peldējumā izcīnīja 1. vietu, savukārt pusfinālā viņš nefinišēja.

Laikā no 1897. līdz 1906. gadam Džārviss ieguva 24 ASA peldēšanas titulus, pārstāvot peldēšanas klubu *Leicester SC*. Viņš kopumā uzvarēja 108 starptautiskās peldēšanas sacensībās. 11 gadus, no 1894. līdz 1904. gadam, bija ūdenspolo spēlētājs.

1968. gadā viņš tika iekļauts Starptautiskajā peldēšanas slavas zālē.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Džons Artūrs Džārviss (SOK profils) 
* Džons Artūrs Džārviss (Olympedia profils) 
* Džons Artūrs Džārviss (Sports Reference profils)
Leita

**Leita** () jeb **Lajta** () ir 120,8 kilometrus gara Donavas labā krasta pieteka Austrijā un Ungārijā.

Izveidojas, satekot Švarcas (*Schwarza*) un Pitenes (*Pitten*) upēm Fišbahas Alpos uz rietumiem no Vīnerneištates. Tek austrumu virzienā. Vidustecē veido Vidusaustrijas un Burgenlandes robežu. Upes labajā krastā — Leitas kalni. Upes krastos atrodas Vīnerneištate, Bruka pie Leitas Austrijā, kā arī Mošonmaģarovāra Ungārijā, kur upe ietek Donavas attekā Mošonas Donavā. Tā kā upe tiek izmantota Vīnerneištates kanāla un Vīnes apūdeņošanai, upē vairākos posmos ūdens parasti ir maz.

Vēsturiski Leita kopš 1867. gada kompromisa sadalīja Austroungāriju divās lielās daļās pēc Leitas nosaukuma — Cisleitānijā (*šaipus Leitas*, Austrijas daļā) un Transleitānijā (*otrpus Leitas*, Ungārijas daļā).

## Ārējās saites
Leitas kalni

**Leitas kalni** () ir kalnu grēda Austrijas austrumos, Lejasaustrijā un Burgenlandē. 

Kalnu grēda, kas ir Alpu priekškalne, stiepjas apmēram 35 kilometrus dienvidrietumu - ziemeļaustrumu virzienā nosacīti savienojot Alpus ar Karpatiem. Grēdas platums 5-7 kilometri. Augstākā virsotne 484 metrus augstais Zonnenbergs. Uz ziemeļrietumiem no grēdas tek Leitas upe, uz dienvidaustrumiem Neizīdles ezers. Kalni daudzviet klāti mežiem.

## Galerija

Himmelreich Donnerskirchen 2.jpg
Martinsberg Donnerskirchen.jpg
Gemeinde Hof am Leighaberge, 2451, Austria - panoramio (1).jpg


## Ārējās saites
Šopronas kalni

**Šopronas kalni** () jeb **Ēdenburgas kalni** () ir kalnu grēda Ungārijas un Austrijas pierobežā. Nosaukti Ungārijas pilsētas Šopronas (vāciskā variantā – Ēdenburga) vārdā, kas atrodas šo kalnu ielokā. Kalnu grēdas augstākā virsotne ir 606 metrus augstais Brentelrīgens kalnu Austrijas pusē.

## Galerija

Karoly kilato 10.jpg
Soproni_tv_torony_01.jpg|Šopronas TV tornis
Osztrák-magyar határ.jpg


## Ārējās saites
*
Pīters Kemps

**Pīters Kemps** (; dzimis , miršanas datums *nav zināms*) bija britu peldētājs un ūdenspolo spēlētājs. Izcīnījis zelta un bromzas medaļas 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

1900. gada vasaras olimpiskās spēlēs Parīzē Kemps startēja gan peldēšanā, gan ūdenspolo. Ūdenspolo turnīrā viņš būdams Jauktās komandas *Osborne Swimming Club* biedrs izcīnīja zelta medaļu. Savukārt peldēšanā viņš startēja 200 metros brīvajā stilā un 200 metru škēršļu joslā. Peldēšanā škēršļu joslā ar rezultātu 2 minūtes 47.4 sekundes viņš izcīnīja bronzas medaļu. Savukārt 200 metru brīvā stila peldēšanā ar rezultātu 2:51.0 viņš pusfinālā ieguva otro vietu un turpmāko cīņu neturpināja.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Pīters Kemps (SOK profils) 
* Pīters Kemps (Olympedia profils)
Kēšegas kalni

**Kēšegas kalni** () jeb **Ginsas kalni** () ir kalnu grēda Ungārijas un Austrijas pierobežā. Nosaukti Ungārijas pilsētas Kēšegas (vāciskā variantā Ginsas) vārdā. Kalnu (un visas Burgenlandes) augstākā virsotne ir 884 metrus augstais Gešrībenšteins (ungāriski Īrotkē kalns), kas atrodas uz abu valstu robežas. Netālu no Gešrībenšteina atrodas Lokenhausas pils.

## Galerija

Günser_Gebirge.JPG
Geschriebenstein_-_Aussichtswarte.JPG|Gešrībenšteina tornis
Osztrák-magyar határ.jpg
Lockenhaus03.jpg|Lokenhausas pils


## Ārējās saites
*
Jodupe (miests)

**Jodupe** () ir Lietuvas miests Rokišķu rajonā, seņūnijas centrs. Tā atrodas netālu no Jodupes upes satekas ar Vīžonu 6 kilometrus no Latvijas robežas, 11 km no Aknīstes un 15 km no Rokišķiem. Saskaņā ar 2011. gada tautas skaitīšanu tajā dzīvoja 1769 cilvēku. Jodupe pilsētciemata tiesības ieguva 1956. gadā, bet 2002. gada 16. decembrī kļuva par miestu. Miestā ir koka Sv. Rītausmas vārtu Dievmātes katoļu baznīca (uzcelta 1938. gadā, divreiz nodegusi — 1944. un 1987. gadā), ģimnāzija un pamatskola. Rūpniecību pārstāv vilnas audumu ražotājs UAB „Baltic Mills“.

## Vēsture

Pirmoreiz pieminēta kā muitas punkts 1769. gadā ar poļu nosaukumu *Pojedupie*.

Jodupe kā apdzīvota vieta sāka augt ap vilnas kāršanas, vērpšanas un vēlāk arī aušanas ražotni, kuru 1907. gadā vecās vējdzirnavās izveidoja vietējais muižnieks Pžeždeckis. 1931. gadā dzirnavu ražotne bankrotēja un to nopirka uzņēmums "Nemunas", kas atsāka darbību. Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā ciematu nodedzināja līdz pamatiem, bet drīz tas tika atjaunots. Padomju laikā jau kopš 1944. gada novembra reģionā darbojās ievērojamas pretpadomju partizānu vienības, līdz 1945. gada janvārī padomju spēki tos sakāva, nonāvējot 23 partizānus un nodedzinot 9 apkaimes sētas. Jau 1946. gadā atjaunoja baznīcu. Dzirnavu vilnas ražotne 1950. gados tika rekonstruēta par lielu rūpnīcu, kurā strādāja vairāk nekā 1000 cilvēku. Tā gandrīz bankrotēja, kad Lietuva 1990. gadā pasludināja neatkarību un PSRS pārtrauca ar Lietuvu ekonomisko sadarbību. 21. gadsimtā rūpnīcu pārvalda UAB „Baltic Mills“, un tajā strādā vairāk nekā 200 cilvēku, padarot to par lielāko vilnas apstrādes uzņēmumu Baltijā. Vēl viens nozīmīgs darba devējs ir kūdras ieguves uzņēmums netālu esošajā Naujasodes ciematā.

## Iedzīvotāji

## Sports

Miestā bāzējas hokeja komanda „Jodupe“, kura ilgstoši, izmantojot Kaļiņingradas apgabala leģionārus, turējās Lietuvas čempionāta augšdaļā pat bez sava ledus laukuma. 2016./2017. gada sezonā tā izcīnīja Lietuvas čempionāta sudraba medaļas, taču 2017./2018. gada sezonā nespēja pabeigt čempionātu un kopš tā laika spēlē Lietuvas AHL — Amatieru hokeja līgā.

## Galerija

Juodupė, bažnyčia.JPG|Baznīca
Juodupė, akmuo.JPG|Ciemata izveides simtgades akmens
Juodupė, gimnazija.JPG|Ģimnāzija
Juodupė, Lithuania - panoramio (9).jpg|


## Atsauces

## Ārējās saites

* Neoficiāla ģimnāzijas vietne 
* Arhivēta neoficiāla miesta vietne
* Rokišķu rajona oficiālā vietne
Altīno

**Altīno**, arī **tenors-kontraltīno**, ***tenorino*** un **vīriešu alts** ir ultra augsts tenora paveids, kas, kā var secināt no nosaukuma, līdzinās sieviešu altam, jo abu balsu diapazons ir līdzīgs — no mazās oktāvas do līdz otrās oktāvas fa vai mi. Altīno ir retākais sastopamais vīrieša balss paveids. Dažreiz altīno augsto diapazona nošu skanējumā saplūst ar vēl augstāku kontrtenoru, bet tie atšķiras gan pēc skanējuma, gan pēc saišu anatomijas. Pirmais ir vīrišķīgāks, un, dziedot augstākās diapazona notis, balss saites saslēdzas pilnībā, taču kontrtenoram, kas imitē sievietes balsi, augšējās diapazona notis tiek dziedātas falsetā. Tomēr liela daļa muzikologu uzskata, ka speciāli izdalīt altam un soprānam tuvus apakšvariantus, ieskaitot altīno, no kontrtenora nav vajadzības. Altīno repertuāru var sastapt renesanses, kā arī romantisma mūzikā tādiem komponistiem kā Rosīni, Bellīni un citi. Biežāk sastopams renesanses kora darbos, reizēm arī mūsdienu rokmūzikā.

Populārākās altīno lomas operā:
* “Zelta gailis” (Rimska-Korsakova opera) — austrumu gudrais (astronoms, burvis)
* “Deguns” (Šostakoviča opera) — policijas inspektors

Populārākie altīno:
* Genādijs Piščajevs
* Gela Guralija
* Alberts Asaduļins
* Rodrigo del Pozo

## Atsauces
Jānis Grišāns

**Jānis Grišāns** (dzimis 1891. gada 5. oktobrī Dagdas pagastā; miris 1945. gada 27. septembrī Vjatlagā) bija latviešu jurists un politiķis. Latgales Pagaidu Zemes padomes priekšsēdētājs (1917—1918), Tautas padomes loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1891. gada 5. oktobrī Dagdas pagasta Sabaļos zemnieka ģimenē. Mācījās Katrīnas ģimnāzijā Pēterburgā, kuru absolvēja 1913. gadā. Bija Pēterburgas latgaliešu laikraksta "Drywa" līdzstrādnieks. Sāka studēt tieslietas Petrogradas Universitātē, bet pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņu iesauca Krievijas Impērijas armijā. 1915. gadā viņš Vladislava Rubuļa vadībā darbojās Latgaliešu bēgļu palīdzības biedrībā.
Pēc Februāra revolūcijas viņš atgriezās Latvijā un 1917. gada aprīlī piedalījās Latgales kongresā. Ievēlēts par Latgales pagaidu zemes padomes priekšsēdētāju. 1917. gadā Krievijas Satversmes sapulces vēlēšanās figurēja kā miertiesnesis.
1918. gada vācu okupācijas laikā Grišāns bija ierēdnis Rēzeknes apriņķa zemes ierīcības komitejā, miertiesnesis Daugavpilī. Pēc Tautas padomes dibināšanas kļuva par tās locekli, pārstāvot latgaliešu frakciju. Bija Latvijas Ārlietu ministrijas sevišķu uzdevumu ierēdnis.

1919. gada februārī-maijā viņš piedalījās Parīzes Miera konferences darbā Latvijas delegācijas sastāvā kā Latgales pārstāvis, līdz 1920. gada 16. janvārim bija Ārlietu ministrijas Politiski diplomātiskā departamenta Baltijas valstu nodaļas vadītājs, tad līdz 1920. gada oktobrim bija Daugavpils apriņķa pagaidu valdes priekšsēdētājs.

1926.-1933. gadā Grišāns bija Latgales akciju bankas direktors, viņam Kapiņu pagasta Kameņecā piederēja ūdensdzirnavas un maza elektrostacija pie Jaunaglonas.

1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā viņu apcietināja un aizveda uz Vjatkas soda nometnēm. 1942. gada 13. februārī viņam izvirzīja apsūdzību pēc KPFSR Kriminālkodeksa 58-4,13. panta par darbošanos Tautas padomē un aktīvu piedalīšanos Latvijas valsts izveidošanā; par darbošanos Parīzes konferencē un darbu Ārlietu ministrijā. 1942. gada 25. novembrī viņam par cīņu pret revolucionāro kustību piesprieda 10 gadus ieslodzījumā soda nometnēs. Miris 1945. gada 27. septembrī izsūtījumā Vjatlagā.

## Apbalvojumi
Apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni (1928)

## Atsauces
Muostaha (polārstacija)

**Polārā stacija «Ostrovmuostaha»** () ir slēgta Krievijas polārā meteostacija Arktikā. Izvietojusies Muostāhas salas dienvidu galā Buorhajas līča rietumu daļā Laptevu jūrā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā. Stacija izveidota 1935. gadā, slēgta 1996. gadā. Līdzās stacijai atrodas 17 m augsta ar koku apšūta bāka. Staciju arī pēc tās slēgšanas periodiski izmanto ģeokrioloģiskās ekspedīcijas, kas pēta salā mūžīgā sasaluma procesus.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Полярная станция о.Муостах
* Полярная станция "Муостаах, остров" 
* Полярная станция на острове Муостах
Buorhajas rags

**Buorhajas rags** () ir zemesrags Krievijas ziemeļos, Laptevu jūras krastā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ustjanas ulusā.

## Ģeogrāfija
Zemesrags izvietojies Buorhajas pussalas ziemeļu galā un atdala Janas līci austrumos no Buorhajas līča rietumos. Austrumos no zemesraga atrodas ap 30&nbsp;km gara pusapplūdusi smilšu strēle. Apvidus bīstams kuģošanai, apkārtnē daudz kuģu vraku. Pussalas un līča nosaukums cēlies no zemesraga nosaukuma, kas tulkojumā no jakutu valodas nozīmē ‘Zemes kalns’.

Zemesragā no 1942. līdz 1964. gadam darbojās Misbuorhajas polārā hidrometeoroloģiskā stacija. Zemesraga tuvumā atrodas arheoloģisks piemineklis — vēlīnā paleolīta (ap 27 000 gadu veca) atradne, kur uz mamutu kauliem atklātas darbarīku pēdas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Бочки, Станция Буор Хая заброшенная
Kišalfelda

**Kišalfelda** () jeb **Mazais Ungārijas līdzenums** (, ) ir Vidusdonavas zemienes ziemeļrietumu daļa 8000 km2 platībā Ungārijā, Slovākijā un Austrijā.

Līdzenums robežojas ar Karpatiem ziemeļos, Gerču austrumos, Vērtešu un Bākoņu dienvidaustrumos un Leitas kalniem rietumos. Kišālfeldas centrālajā daļā no rietumiem uz austrumiem tek Donava, kas starp Bratislavu un Komārno veido daudzas attekas un Slovākijas-Ungārijas robežu. Līdzenuma teritorijā Donavā ieplūst Leitas, Vāhas un Rābas upes. Līdzenuma galējos rietumos atrodas Neizīdles ezers. Lielākās reģiona pilsētas ir Ģēra, Komāroma, Mošonmaģarovāra Ungārijā, kā arī Komārno, Dunajska Streda un Nove Zāmki Slovākijā.

Zemkopība Kišalfeldā attīstījusies kopš neolīta. Starp 1. un 4. gadsimtu līdzenuma dienvidu daļa atradās romiešu Panonijas provincē. No 10. gadsimta līdzenums ietilpa Ungārijas teritorijā. Pēc Pirmā pasaules kara teritorija tika sadalīta starp Ungāriju, Čehoslovākiju un Austriju. Līdzenuma Slovākijas daļā ievērojams daudzums iedzīvotāju ir ungāri, piemēram, Dunajska Stredas apriņķī to ir vairāk nekā 80% no iedzīvotājiem. No 1977. gada Čehoslovākija un Ungārija kopīgi uz Donavas būvēja Gabčikovo HES, veidojot dambi un citas hidrobūves. 1989. gadā Ungārija vienpusēji izstājās no projekta, radot saspīlējumu valstu attiecībās.

## Galerija

Podersdorf_Nordstrand.jpg|Neizīdles ezers
Nagymegyer141.JPG|Kišālfelda Slovākijas teritorijā
Vág-torkolat.JPG|Vāhas ieteka Donavā
Dunajské_luhy_8_July_2007.jpg|Donavas atteka


## Atsauces

## Ārējās saites
Neizīdles ezera—Zēvinkeles nacionālais parks

**Neizīdles ezera—Zēvinkeles nacionālais parks** () ir 1993. gadā izveidots nacionālais parks Austrijas galējos austrumos, Burgenlandē, Neizīdles ezera dienvidu daļā. Nacionālais parks piekļaujas Ungārijas teritorijā esošajam Fertē—Hanšāgas nacionālajam parkam. Neizīdles ezera kultūrainava kopš 2001. gada ir UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Nacionālā parkā tiek aizsargāta Eirāzijas stepes vistālākā rietumu gala stepes ezera ainava un daba. Seklais ezers un tā mitrāji ir dzīves vide daudzām putnu sugām. Tiek aizsargāta arī tipiskā stepes (pustas) ainava un sālsezeri.

## Galerija

Landschaft im Seewinkel.jpg
Ziehbrunnen Seewinkel.jpg
Lacken im Seewinkelː Birnbaumlacke 02.jpg
Fertőrákos_z03.jpg


## Ārējās saites

*
Forhtenšteinas pils

**Forhtenšteinas pils** () ir 14. gadsimta pils, kas atrodas Austrijas federālās zemes Burgenlandes ziemeļos, Forhtenšteinā.

Pili 14. gadsimta sākumā cēlusi Mātersdorfu dzimta. 1450. gadā dzimta izbeidzās un pils pārgāja Hābsburgu īpašumā. 1622. gadā imperators Ferdinands II piešķīra pili Nikolajam Esterhāzi, tas pili ievērojami pārbūvēja un uzlaboja, iesaistot Itālijas meistarus. 17. gadsimta otrajā pusē Nikolaja dēls Pauls pili vēl vairāk uzlaboja. Pēc Paula nāves pils kļuva par dažādu dzimtas artefaktu kolekciju. Kolekcija veiksmīgi pārdzīvoja Otrā pasaules kara gadus. Arī mūsdienās pils pieder Esterhāzi dzimtai, tomēr tā ir atvērta publikai.

## Galerija

Forchtenstein - Burg (3).JPG
BurgForchtenstein3.jpg
BurgForchtenstein4.jpg
Forchtenstein_-_Burg_(6).JPG
BurgForchtenstein1.jpg


## Ārējās saites

*
Lokenhausas pils

**Lokenhausas pils** () ir 13. gadsimta pils, kas atrodas Austrijas federālās zemes Burgenlandes dienvidos, Ungārijas pierobežā, Kēšegas kalnos.

Pils izbūve sākta ap 1200. gadu un tā ir viena no Burgenlandes senākajām pilīm. No 1676. lidz 1968. gadam pils piederēja Esterhāzi dzimtai. Pils un apkārte cieta Lielā turku kara laikā, kā arī sacelšanās laikā 18. gadsimtā. 1968. gadā pili nopirka rakstnieks Pauls Antons Kellers, kurš investēja līdzekļus pils atjaunošanā. Pēc rakstnieka nāves, no 1980. gada tā pieder Paula Kellera fondam. Kopš 1981. gada pils ir Gidona Krēmera dibinātā tradicionālā Lokenhausas kamermūzikas festivāla mājvieta.

## Galerija

Lockenhaus_-_Burg_(1).JPG
Lockenhaus_-_Burg_(2).JPG
Burg_Lockenhaus_Rittersaal.JPG
Lockenhaus-Léka-Rundgang-05.jpg
Lockenhaus03.jpg


## Ārējās saites

*
*Lokenhausas kamermūzikas feativāls
Buorhaja

**Polārā stacija «Misbuorhaja»** () ir slēgta Krievijas polārā meteostacija Arktikā. Izvietojusies Buorhajas ragā Laptevu jūras dienvidu krastā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ustjanas ulusā. Stacija izveidota 1942. gadā, slēgta 1965. gadā, pēc citiem datiem — 1993. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Бочки, Станция Буор Хая заброшенная
Omoloja

**Omoloja** (krievu un ) ir upe Krievijas Federācijas ziemeļos, plūst pa Sahas Republikas teritoriju. Nosaukums cēlies no upes krastā dzīvojušā jukagiru dzimtas vadoņa Omoloja vārda..

Upe sākas Verhojanskas grēdas austrumu nogāzē Sietindenas grēdā, plūst ziemeļaustrumu virzienā pa izteiktu ieleju paralēli Kulara grēdai. Nonākot piejūras zemienē, pagriežas ziemeļrietumu virzienā un ieplūst Laptevu jūras Buorhajas līcī, veidojot nelielu deltu. Lielākās pietekas ir Argajurjaha un Kuranahjurjaha, abas kreisās. Upes krasti maz apdzīvoti, vienīgā pastāvīgi apdzīvotā vieta ir Nami upes vidustecē. Upes baseinā skalo zeltu, kas veicina upes piesārņošanos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Antons Zaļevskis

**Antons Zaļevskis** () bija Latvijas poļu muižnieks un politiķis. Latgales poļu padomes loceklis (1917), Latgales Centrālās zemes padomes loceklis (1918).

Pēc Oktobra revolūcijas Latgales poļu padomes sastāvā piedalījās sarunās ar Polijas Reģentu padomi (*Rada Regencyjna*) Varšavā par Latgales iekļaušanos atjaunotajā Polijas-Lietuvas kopvalstī.
 
Kopā ar Henriku Dimšu un citiem Latgales poļu padomes locekļiem viņš 1918. gada februārī veda sarunas par sadarbību ar Latviešu pagaidu nacionālās padomes locekļiem. 1918. gada oktobrī vācu okupācijas iestādes Zaļevski iecēla par Latgales pašvaldības vadītāju. Sākoties Sarkanās armijas uzbrukumam 1918. gada 25. novembrī viņš paziņoja vācu varas iestādēm, ka Latgale ir daļa no Latvijas.

## Atsauces
Jastržembskas sieviešu ģimnāzija

thumb|300px|Jastržembskas sieviešu ģimnāzija Kronvalda (Puškina) bulvārī (1912).

**Jastržembskas sieviešu ģimnāzija** () bija privāta Latvijas poļu ģimnāzija Rīgā, kas pastāvēja līdz 1915.&nbsp;gadam.

Vēlāk ģimnāzijas ēkā atradās **23.&nbsp;Rīgas pilsētas (Ata Kronvalda) pamatskola**, tagad — Jāzepa Mediņa Rīgas 1.'''&nbsp;'''mūzikas skola.

## Vēsture
Matemātikas skolotāja Anna Jastržembska (dzimusi 1866. gadā) uzņēmās tolaik sešklasīgās skolas vadību 1895. gadā, kad atkāpās tās iepriekšējā vadītāja Eugenija Undreviča. 1901. gadā tika izveidota 7. klase. Līdz 1909. gada beigām Jastržembskas skola ar internātu atradās Vērmaņiem piederošajā koka namā Elizabetes ielā 55, krustojumā ar Brīvības (Aleksandra) ielu (tagad šajā vietā ir viesnīca Radisson Blu Hotel Latvija). Kopš 1906. gada skolas oficiālais nosaukums bija "Annas Jastržembskas privātā 8 klašu sieviešu ģimnāzija ar valdības ģimnāziju tiesībām". Mācību valoda bija krievu, bet mācīja arī poļu, vācu, franču un latīņu valodu. Lasītnepratējām bija izveidota sagatavošanas klase, un jau pirmajā klasē mācāmie priekšmeti bija reliģija, poļu valoda, krievu valoda, franču valoda, vācu valoda, ģeogrāfija, aritmētika, zīmējumi un kaligrāfija. Poļu valodas apguve bija apstiprināta pēc visplašākajām Varšavas privāto iestāžu programmām. 1909. gada jūlijā Jastržembska nopirka zemes gabalu Kronvalda (Puškina) bulvārī 8 un finansēja īres nama celtniecību, kuru projektēja arhitekts Aleksandrs Šmēlings.

Pirmā pasaules kara laikā skolas ēkā atradās "Komiteja palīdzības sniegšanai Polijas kara dalībniekiem un kara postītajiem poļiem". 1915. gada janvārī A.&nbsp;Jastržembska saņēma atļauju atvērt elementārskolu ar mācībām poļu valodā, bet jau 1915. gada rudenī skolu evakuēja uz Petrogradu, bet 1917. gadā uz Bobruisku. Vācu okupācijas laikā 1918. gada oktobrī Anna Jastržembska ēku Kronvalda (Puškina) bulvārī pārdeva. Pēc tam viņa pārcēlusies uz Poliju, mirusi Varšavā 1942. gadā.   

## Iekštelpas


Jastržembskas sieviešu ģimnāzijas aula.jpg|Ģimnāzijas aula (1912)
Jastržembskas sieviešu ģimnāzijas vingrošanas zāle.jpg|Vingrošanas zāle (1912)
Jastržembskas sieviešu ģimnāzijas lekciju telpa.jpg|Lekciju telpa (1912)
Jastržembskas sieviešu ģimnāzijas internāts.jpg|Internāta (pansijas) guļamtelpa (1912)


## Atsauces

## Skatīt arī
* Rīgas Lomonosova sieviešu ģimnāzija
Kirils Tambijevs

**Kirils Tambijevs** (dzimis ) ir Latvijas hokejists, uzbrucējs. Pašlaik (2021) spēlē Latvijas čempionāta komandā HK Zemgale.

Viņa tēvs Leonīds Tambijevs un vectēvs Vjačeslavs Nazarovs ir bijušie hokejisti, tagad treneri.

## Spēlētāja karjera
Karjeru Tambijevs uzsāka HS Rīga sistēmā, 2008.—09. gada sezonā SK Rīga 18 vienības sastāvā debitējot Latvijas čempionātā. No 2010. līdz 2012. gadam Tambijevs spēlēja Krievijas Jaunatnes hokeja līgas vienībā HK Rīga, taču tad divas sezonas spēlēja citās līgas vienībās — Voskresenskas "Khimik" un Sanktpēterburgas "MHK Dynamo".

2014.—15. gada sezonu uzsāka Krievijas Augstākās līgas vienībā Orskas "Yuzhny Oral", taču sezonas vidū pārcēlās uz Karaghandi "Saryarka".

2015.—16. gada sezonu aizvadīja Ungārijas hokeja līgas komandā *[[SC Csíkszereda]]*, pēc tam atgriezās Krievijas Augstākajā līgā Sanktpēterburgas "Dynamo" sastāvā, kuru trenēja viņa tēvs. 2017. gadā pārcēlās uz Karaghandi "Saryarka", 2019. gadā kopā ar komandu kļūstot par līgas čempionu.

2019.—20. gada sezonu pavadīja HK Kurbads rindās, taču tad pievienojās HK Zemgale rindām. Tambijevs kļuva par 2020.—21. gada sezonas rezultatīvāko līgas spēlētāju.

## Ārējās saites
Viktors Lindbergs

**Mihaels Viktors Aleksandrs Lindbergs** (; dzimis , miris ) bija Fidži dzimis jaunzēlandiešu ūdenspolo spēlētājs, kurš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu ūdenspolo turnīrā pārstāvot Jaukto komandu. Viņš bija Jauktās komandas *Osborne Swimming Club* pārstāvis.

Lindbergam vecāki bija zviedru un īru tautības, kuri uz Jaunzēlandi pārcēlās jaunībā. Viņš uz Londonu pārcēlās īsi pirms 1900. gada vasaras olimpisko spēļu sākuma. Viņš nav iekļauts oficiālajā ūdenspolo komandas spēlētāju sarakstā, taču turpmākajos pētījumos secināts, ka viņš patiešām sacentās un ka viņš jāuzskata par jaunzēlandieti. Pamatojoties uz to, viņš ir pirmais jaunzēlandietis, kurš piedalījies olimpiskajās spēlēs, un pirmais Jaunzēlandes olimpiskais čempions. Viņa pēcnācējiem Jaunzēlandes Olimpiskās komitejas prezidents Maiks Stenlijs 2014. gadā pasniedza medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Viktors Lindbergs (SOK profils) 
* Viktors Lindbergs (Olympedia profils) 
* Viktors Lindbergs (Sports Reference profils)
Janas līcis

**Janas līcis** (, ) ir Laptevu jūras līcis tās dienvidaustrumu piekrastē. Administratīvi ietilpst Krievijas Sahas Republikas Ustjanas ulusā. Rietomos līci norobežo Buorhajas pussala, rietumos — Širokostanas pussala un Ebeļahas līcis. Lielāko daļu no līča dienvidiem aizņem Janas upes delta (ap 10 200 km²). Piekrastē vairāki līči, no kuriem ievērojamākais ir Seļļahas līcis dienvidaustrumos. Pie Janas deltas vairākas salas, no kurām lielākās ir Jaroka, Makara sala un Šelonu salas. Lielākā līcī ieplūstošā upe ir Jana, kas devusi līcim nosaukumu. Visa līča piekraste ietilpst valsts dabas paleontoloģiskajā liegumā «Janas mamuti».

Līča piekraste mazapdzīvota, vienīgā pastāvīgā apdzīvotā vieta ir Jukagiras ciems austrumu piekrastē. Janas deltā nostāk no līča krasta ir vairākas apdzīvotās vietas (Ņižņejanska, Ustjanska, Kazačje) un slēgtā Juedejas polārstacija.

## Atsauces
Ķīku strauts

**Ķīku strauts** (arī **Ķīkas strauts**) ir Mēmeles kreisā krasta pieteka Bauskas novada Ceraukstes pagastā.

Izteka - uz rietumiem no Mēmeles. Tek ziemeļrietumu virzienā, augšpus Ķiku ūdenskrātuvei pagriežoties uz ziemeļaustrumiem. Ķīku strautu šķērso valsts autoceļš V1022 (Bauska – Brunava – Ērgļi – Budberga – Lietuvas robeža), tā krastos atrodas Bangas.

## Atsauces
Stabulīte

**Stabulīte**, arī **Stabules grāvis** ir Mūsas labā krasta pieteka Bauskas novada Ceraukstes pagastā.

Izteka no meža masīva uz austrumiem no Pumpēniem. Tek rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Ietek Mūsā lejpus Mūsas ciema. Stabulīti šķērso valsts autoceļš A7 (Rīga — Bauska — Lietuvas robeža), tās krastos atrodas Ceraukste.

## Atsauces
Aužeļu pilskalns

**Aužeļu pilskalns** atrodas Bauskas novada Ceraukstes pagastā, Mēmeles upes kreisajā krastā lejpus Brunavas muižas. Valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.

Aužeļu pilskalns ierīkots uz zemesraga, kurš veidojies starp sīka strautiņa gravu un stāvo Mēmeles krastu. Zemesrags atdalīts no ziemeļos esošā līdzenā lauka ar grāvi, kura dziļums ir ap 2 m un vaļņa augstums – 4 m. Valnis dienvidpusē lēzeni pāriet plakumā. Pilskalnam ir zemgaļiem raksturīgs trīsstūrveida plakums ar 600 m2 lielu laukumu, 40 m garumā un 30 m platumā.

Pilskalns novietojies Mēmeles upes un strauta zemesragā. Pāri pilskalnam līdz Pirmajam pasaules karam gājusi Kurzemes guberņas un Kauņas guberņas robeža. 1876. un 1882. gadā to aprakstīja Jūliuss Dērings. 1883. gadā barons Drahenfelss pilskalnā atrada ogles, dzīvnieku kaulus, sirpi un 1621. gadā kaltu poļu naudu. Leonīds Arbuzovs uzskatīja (un viņam piekrīt 20. gadsimta zinātnieki Vilis Biļķins un Ēvalds Mugurēvičs), ka pilskalns ir senās Nogailenes (*Nogaylen*) centrs. Pilskalnu 1923. gadā uzmērīja un aprakstīja Ernests Brastiņš.

Arheoloģiskie pētījumi ne pilskalnā ne apmetnē nav veikti, tāpēc precīza tā apdzīvotības hronoloģija nav zināma. Pilskalnā konstatēts vairāk nekā pusmetru biezs kultūrslānis. Tajā atrastas atsevišķas apmestās keramikas lauskas, kas attiecas uz dzelzs laikmetu (5. — 8. gadsimtu). Ziemeļrietumos un dienvidos no pilskalna konstatētas apmetnes vietas, kurās atrastas ripas keramikas lauskas norāda uz šī senvietu izmantošanu arī no 9. līdz 12. gadsimtam.

## Foto galerija

Attēls:Auzelu pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Aužeļu pilskalna 3D modelis
Attēls:Auzelu pilskalns.jpg|alt=|Aužeļu pilskalna 3D modelis
Attēls:Auzeliu piliakalnis is vakaru puses 2.jpg|alt=


## Atsauces

## Ārējās saites
* enciklopedija.lv
* Aužeļu pilskalns portālā Latvijas pilskalni
*
Mucenieku dobumakmeņi

**Mucenieku dobumakmeņi** ir divi dobumakmeņi, kas mūsdienās saglabāšanas nolūkos atrodas Bauskas novada Ceraukstes pagasta Vēju māju pagalmā Mūsas upes labajā krastā.

Akmeņi ir pārvietoti. Otrais no tiem esot bijis Ņuku māju kūts pamatos, pēc tam kādu laiku Mucenieku māju pagalmā, bet pirmais Mucenieku mājās izmantots mājputnu ēdināšanai. Pirmais akmens ir 1,11 x 1,06 x 0,36 metrus liels. Dobums ir 24 centimetru diametrā. Tas ir 13 cm dziļš, ar 3 litru ietilpību. Otrais akmens ir 0,73 x 0,65 x 0,38 metrus liels. Dobums ir 27 centimetrus diametrā. Tas ir 12 cm dziļš, ar 3,5 litru ietilpību.

## Ārējās saites
* Mucenieku 1. akmens
* Mucenieku 2. akmens
Viļa Plūdoņa muzejs

**Viļa Plūdoņa muzejs** ir Bauskas muzeja struktūrvienība, kas atrodas Bauskas novada Ceraukstes pagasta Lejeniekos. Šeit dzimis un dzīvojis dzejnieks Vilis Plūdons, netālajos kapos viņš arī apglabāts.

Muzeju atklāja 1968. gada 20. martā. Lejenieku mājās ierīkota ekspozīcija par dzejnieka darbu un daiļradi. Ratnīcā var apskatīt ratu kolekciju, bet klētī — lauksaimniecības darba rīkus un tehniku. Bērniem iekārtots spēļu laukums un "Zaķīšu pirtiņa".

## Ārējās saites

* Viļa Plūdoņa muzejs Bauskas muzejs
Delavēras Universitāte

**Delavēras Universitāte** () ir privāta universitāte. Tā atrodas Ņuarkā, Delavēras štatā. Delavēras Universitāte tika dibināta 1743. gadā. Universitāte ir lielākā Delavēras štatā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Svīta

**Svīta** var būt:

* Svīta (mūzika) — mūzikas forma;
* Svīta (horeogrāfija) — deju kompozīcijas forma;
* Svīta (ģeoloģija) — stratigrāfiska vienība vai slāņu kopums;
* Svīta (sabiedrība) — pavadītāju kopums.
Plantēna-Moretusa muzejs

**Plantēna-Moretusa muzejs** () ir 1876. gadā dibināts poligrāfijas muzejs Beļģijas pilsētā Antverpenē. Muzejā saglabāta 16. gadsimta darbnīca un tipogrāfijas iekārtas, kas piederējušas Kristofam Plantēnam un Plantēna znotam Janam Moretusam. 2005. gadā muzejs tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Muzejs glabā ne tikai vienas no vecākajām saglabātajām tipogrāfijām, bet arī vērtīgu bibliotēku. Tās kolekcijā ir Plantēra Bībeles izdevums piecās valodās, Abrahama Ortēlija *[[Theatrum Orbis Terrarum]]*, Remberta Dodūnsa, Justa Lipsija, Simona Stevina, Andreasa Vezālija darbi, kā arī Pītera Paula Rubensa zīmējumi.

## Galerija

PrintingPress.JPG|Iespiedpreses
Antwerpen-Plantin_Moretus_Museum.jpg|Muzeja ārskats
Library_of_Plantin-Moretus_Museum_in_Antwerp.jpg|Muzeja biliotēka
Plantin_Moretus_Antwerpen.jpg


## Ārējās saites

*
Dīgļkamera

**Dīgļkamera** jeb **prolokuls** (no  (*pró*) — 'pirms' un  — 'neliela vieta') ir foraminīferu čaulas sākotnējā kamera, kas vēl nav izgājusi juvenilo attīstību. Parasti dīgļkamerai ir lodveida forma un viens atvērums.
Fleksostils

**Fleksostils** ir porcelānveidīgajām foraminīferām dīgļkameru sieniņas karnīzveida turpinājums, kas griezumā veido U-veida telpu ap dīgļkameras daļu.
Jana (upe)

**Jana** () vai **Ģāni** () ir upe Krievijas Federācijas ziemeļos, Sibīrijā, plūst pa Sahas Republikas teritoriju. Otra lielākā Laptevu jūrā ieplūstošā upe aiz Ļenas. Nosaukums cēlies no jukagiru valodas vārda *йангэ* — ‘zoss’.

Upe sākas Janas plakankalnē, saplūstot Sartanas un Dulgalāhas upēm, kuras savukārt sākas no Verhojanskas grēdas. Plūst ziemeļu virzienā pa dziļu un plašu ieleju, pēc Adiaķi pietekas ieleja paplašinās līdz 10 km un upes gultne sadalās vairākās attekās. Pēc Kulara grēdas priekškalņu šķērsošanas, kur ieleja sašaurinās, bet gultnē veidojas krāces, upe nonāk Janas—Indigirkas zemienē un gultne kļūst ļoti līkumaina. Pie ietekas Laptevu jūras Janas līcī veido 10 200 km² lielu deltu. Deltā upes gultne sadalās vairākās caurtekās.

Galvenās pietekas ir Adiaķi, Olģuo, Abirābita (labās), Tikaha, Bitantaja, Baki (kreisās). Upes barošana galvenokārt lietus un sniega; no maija līdz augustam 90% no gada noteces. Upes līmeņa svārstības vidustecē 9 m, lejtecē — 11,9 m. Aizsalst oktobrī, ledus iziet maija beigās — jūnija sākumā. Kuģojama visā garumā, lielākās piestātnes ir Verhojanska, Batagaja, Ustjkuiga un Ņižņejanskas osta deltā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Arhajas

**Arhajas** (*Archaias*) ir bentisku foraminiferu ģints miliolīdu kārtā. Šo ģinti 1808. gadā aprakstīja franču naturālists Pjērs Montforts. Ģeohronoloģiski arhajas ir zināmas no miocēna līdz mūsdienām. Kosmopolītiska ģints, izplatīta daudzās jūrās un okeānos.

## Apraksts
Čaula saplacināta ar noapaļotām malām, agrīnajā stadijā planispirāla un evolventas formas, ar sabiezinātu centrālo daļu. Daudzskaitlīgās kameras ir zemas un ātri  paplašinās, šuves ļoti slīpas un izlocītas. Attīstības gaitā, kameras paplašinās, un čaula iegūst peneroplīdu, vēdekļveida un beigās diskveidīgu formu. Kameras kļūst cikliskas, evolūtas formas. Kameru iekšpuse (izņemot agrīnās) ar cilindriskiem starpseptu stabiņiem, bet bez iekšējām starpsienām vai septulām. Kaļķa čaulas sieniņas porcelānveidīgas. Juvenilās kameras perforētas. Vēlāk klātas ar virsmas bedrītēm vai pseidoporām. Atvērums agrīnajā stadijā ir bazālas spraugas veidā. Pieaugušām formām to veido 2-4 poru rindas starp iekšējiem stabiņiem, aizņemot  lielu daļu vai visu čaulas perimetru.
left|thumb|250px|Arhajas dažādās augšanas stadijās.

## Sistemātika
Ģintī pašlaik ir viena recenta suga *Archaias angulatus*. Suga *Archaias compressus* (d'Orbigny, 1839) tagad ir apstiprināta kā *Cyclorbiculina compressa* (d'Orbigny, 1839), bet suga *Archaias spirans* Montfort, 1808 kā *Archaias angulatus* (Fichtel & Moll, 1798):

## Atsauces
Stolons (vienšūņi)

**Stolons** ir cauruļveida atvērums foraminīferu kameru sieniņās, kura garums lielāks par diametru, un kas veido starpkameru atveres, ļaujot citoplazmai savienoties starp secīgām vai cikliskām, vai arī palīgkamerām vienā vai divos secīgos augšanas ciklos.

Stoloni var būt izvietoti vienmērīgos slāņos, veidojot t.s. stolonu plaknes. Stolonu ģeometrisku izvietojumu simetriskos rakstos sauc par stolonu sistēmu.
Septulas

**Septulas** ir foraminīferu čaulu endoskeleta starpsienas, kas iet no sānu sienas kameras dobumā, sadalot to mazākos nodalījumos (kamerās). Neperforētās formās šīs starpsienas veidojas čaulas ārsienu iekšējās daļas sabiezināšanās rezultātā. To izvietojums ir cieši saistīts ar foramenālo atveru asu izvietojumu. Plātņaini perforētajām sugām septulas veido krokainas iekšējās plātnītes.
Antverpenes Karaliskais Mākslas muzejs

**Antverpenes Karaliskais Mākslas muzejs** () ir 1810. gadā dibināts mākslas muzejs Beļģijas pilsētā Antverpenē. No 1884. līdz 1890. gadam tika izbūvēta neoklasicisma muzeja ēka Leopolda laukumā. Muzejā apkopti mākslas darbi no 14. līdz 20. gadsimtam. Kolekcijas bagātīgākā daļa ir 16. un 17. gadsimta flāmu mākslas kolekcija, kas raksturo laiku, kad Amsterdama bija viens no Eiropas svarīgākajiem mākslas centriem. Muzeja kolekcijā ir Jana van Eika, Žana Fukē, Rogīra van den Veidena, Hansa Memlinga, Kventina Meseisa, Joahima Patīnīra, Jana Brēgela Vecākā, Antonisa van Deika, Fransa Halsa, Jakoba Jordānsa, Pītera Paula Rubensa, Džeimsa Ensora, Ogista Rodēna, Henrija van de Veldes, Fernanda Knopfa, Aleksandra Kabanela, Pjēra Alešinska, Renē Magrita un citu autoru darbi. 2011. gadā muzejā tika uzsākta vērienīga rekonstrukcija un tas uz laiku tika slēgts.

## Kolekcijas darbi

Saint_Barbara_of_Nicodemia_-_Jan_van_Eyck_-_1437.jpg|Jans van Eiks
Fouquet_Madonna.jpg|Žans Fukē
Philippe de Croy, Rogier van der Weyden, (1460), Koninklijk Museum voor Schone Kunsten Antwerpen, 254.jpg|Rogīrs van den Veidens
Christus met zingende en musicerende engelen, Hans Memling, (1483-1494), Koninklijk Museum voor Schone Kunsten Antwerpen, 778.jpg|Hanss Memlings
Hans Memling 054.jpg|Hanss Memlings
Quinten Massijs (I) - Biddende Maria - 242 - Royal Museum of Fine Arts Antwerp.jpg|Kventins Maseiss
Landschap met de vlucht naar Egypte, Joachim Patinir, (1516-1517), Koninklijk Museum voor Schone Kunsten Antwerpen, 64.jpg|Joahims Patinīrs
Lucas Cranach d.Ä. - Caritas (Koninklijk Museum v. Schone Kunsten Antwerpen).jpg|Lūkass Krānahs Vecākais
De verloren zoon, Peter Paul Rubens, (1618), Koninklijk Museum voor Schone Kunsten Antwerpen, 781.jpg|Pīters Pauls Rubenss
Anthony van Dyck - The Lamentation of Christ - WGA07441.jpg|Antoniss van Deiks
Rembrandt_van_Rijn_-_De_predikant_Eleazar_Swalmius,_1637_(KMSKA).jpg|Rembrants
Zittend_naakt,_Amedeo_Modigliani,_(1917),_Koninklijk_Museum_voor_Schone_Kunsten_Antwerpen,_2060.jpg|Amadeo Modiljāni


## Ārējās saites

*
Deiterokonhs

**Deiterokonhs** jeb **nukleokonhs** ir foraminīferu čaulas embrionālā aparāta otrā kamera. Lielajām aglutinētajām foraminīferām sfērisks deiterokonhs (sfērokonhs) apņem biezsienu, bieži vien slikti kalcinētu makrosfēru.
Makrosfēriskā čaula

**Makrosfēriskā čaula** ir dimorfu vai trimorfu foraminīferu čaula ar lielu dīgļkameru jeb makrosfēru. Tā veidojas dzimumstadijas (gametu) īpatņiem, atšķirībā no bezdzimumstadijas (bezgametu) īpatņiem, kas veido mikrosfēras.
Mikrosfēriskā čaula

**Mikrosfēriskā čaula** ir dimorfisku vai trimorfisku foraminīferu čaula ar nelielu dīgļkameru jeb mikrosfēru. Tā veidojas bezdzimumstadijas (bezgametu) īpatņiem, atšķirībā no dzimumstadijas (gametu) īpatņiem, kas veido makrosfēras. Mikrosfērām nekad nav daudzo caurumu un tās ir strukturāli vienkāršas.
Svjatojnoss

**Svjatojnoss** () ir zemesrags Krievijas ziemeļos, Laptevu jūras krastā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ustjanas ulusā. Atdala Laptevu jūru rietumos no Austrumsibīrijas jūras austrumos.

## Ģeogrāfija
Zemesrags izvietojies Svjatojnosa pussalas ziemeļrietumu galā un atdala Ebeļahas līci dienvidrietumos no Dmitrija Lapteva šauruma ziemeļaustrumos. Pirmais no eiropiešiem zemesragu 1648. gadā atklāja kazaks Buldakovs. No 1947. līdz 1987. gadam netālu no zemesraga Ebeļahas līča krastā darbojās Svjatojnosas polārstacija, bet pakalnā pussalas vidienē atrodas pamesta pretgaisa aizsardzības troposfēras radioreleja stacija.

## Atsauces

## Ārējās saites
* мыс Святой нос, заброшенное ПВО, Усть-Янский улус, Нижнеянск.
Svjatojnosa

**Polārā stacija «Svjatojnosa»** () ir slēgta PSRS polārā meteostacija Arktikā. Izvietojusies 5 km uz dienvidiem no Svjatojnosa raga Laptevu jūras dienvidaustrumu krastā pie Ebeļahas līča. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ustjanas ulusā. Stacija izveidota 1947. gadā, slēgta 1987. gadā. 4 km uz austrumiem no polārstacijas pakalnā pussalas vidienē atrodas pamesta pretgaisa aizsardzības troposfēras radioreleja stacija.

## Atsauces
Yana Kay

***Yana Kay*** (dzimusi ), īstajā vārdā **Jana Kivlenika**, ir Latvijas mūziķe. Piedalījusies 2003. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā grupas «F.L.Y.» sastāvā ar dziesmu *[[Hello from Mars]]*. Vairākkārt nominēta Mūzikas ierakstu gada balvai «Zelta mikrofons». 2008. gadā kopā ar aktieri Intaru Rešetinu uzvarēja LNT raidījumā «Zvaigžņu lietus».

## Diskogrāfija
* *Loveland* (2000)
* *Всё По-Другому* (2002)
* *Never Look Back* («F.L.Y.» sastāvā; 2003)
* *Magnetic* (2006)
* Kaut kas starp mums... (kopā ar Intaru Rešetinu; 2009)
* *Anima viva* (2012) 
* *Decadance* (2024)

## Atsauces
Dmitrija Lapteva šaurums

**Dmitrija Lapteva šaurums** (, ) ir jūras šaurums Ziemeļu Ledus okeānā Krievijā. Tas atdala Jaunsibīrijas salu arhipelāga Lielo Ļahova salu ziemeļos no Āzijas kontinenta piekrastes dienvidos un savieno Laptevu jūru rietumos un Austrumsibīrijas jūru austrumos. Šaurums ir ap  garš un šaurākajā vietā  plats, kuģojams, bet lielāko gada daļu klāts ar ledu.

Šauruma krasti zemi, bieži veidoti no mūžīgā sasaluma ledus. Šaurumā līdz 19. gadsimta sākumam atradās nelielā no ledus iežiem veidotā Diomida sala, tagad tās vietā ap 7 m dziļš sēklis. 

Pirmie no eiropiešiem, kas šķērsoja šaurumu un atklāja Lielo Ļahova salu, bija kazaki Jakovs Permjakovs un Merkurijs Vagins 1712. gadā, bet pirmais, kas caurkuģoja šaurumu, bija Dmitrijs Laptevs 1739. gada 14. augustā, kura vārdā šaurums nosaukts.

Šauruma ziemeļu krastā Lielajā Ļahova salā izvietojušās Miskigiļahas un Misšalaurovas polārstacijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sekundārā kamera

**Sekundārā kamera** ir foraminīferu čaulas otrā kamera, kurā nav embrionālās diferencēšanās, t.i. tā ir bez embrionālā aparāta.
Embrionālais aparāts

**Embrionālais aparāts** ir foraminīferu kameru grupa, kas iekļauj sevī dīgļkameru, deiterokonhu (nukleokonhu), bet dažām ģintīm arī fleksostilu, kurš atšķiras pēc izmēriem, formas un izvietojuma attiecībā pret pārējām kamerām.
Rubensheisa

**Rubensheisa** jeb **Rubensa māja** () ir 1946. gadā dibināts muzejs Antverpenē, kas iekārtots gleznotāja Pītera Paula Rubensa mājā, kur viņš dzīvoja un bija iekārtojis savu darbnīcu.

Rubenss nopirka māju 1610. gadā un pārbūvēja savām vajadzībām. Šeit tika radīti daudzi no Rubensa slavenākajiem darbiem. Vēlāk māja tika pārdota. 1937. gadā Anverpenes pilsēta māju iegādājās un, pēc restaurācijas, 1949. gadā tajā tika atklāts muzejs. Muzeja mākslas kolekcijā ir ne tikai Rubensa, bet arī Rubensa laikabiedru darbi.

## Galerija

Anvers Maison Rubens.JPG|Mājas pagalms
Rubenshaus_1.jpg|Viesistaba
After Peter Paul Rubens 004.jpg
Rubens_Painting_Adam_Eve.jpg
Aartshertog_Albrecht_Rubens.jpg
Peter_Paul_Rubens_(1577-1640)_De_kindermoord_te_Bethlehem_-_Rubenshuis_Antwerpen_27-09-2018.jpg
Jacob Jordaens - De doedelzakspeler - Le Joueur de cornemuse - Fonds Courtin-Bouché - Koning Boudewijnstichting - Fondation Roi Baudouin.jpg
Leyden-Rubenshuis-Noël.jpg
Neptunus_en_Amphitrite_in_de_storm_-_Jordaens.jpg
Venus_en_Mars_-_Frans_Floris.jpg


## Ārējās saites

*