open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Apolo Ono

**Apolo Antons Ono** (, izrunā: ; dzimis  Sietlā, Vašingtonas štatā, ASV) ir amerikāņu šorttrekists, astoņkārtējs Olimpisko spēļu medaļnieks, tai skaitā divkārtējs Olimpiskais čempions. Viņš ir visu laiku visvairāk apbalvotais amerikāņu ziemas olimpisko spēļu dalībnieks.

A. A. Ono uzaudzināja tēvs un viņš sācis trenēties šorttrekā 1999. gadā. Sportists kļuva par ASV šorttreka "seju" pēc veiksmīgi aizvadītajām 2002. gada Soltleiksitijas Olimpiskajām spēlēm. 14 gadu vecumā 1997. gadā A. A. Ono kļuva par visu laiku jaunāko ASV čempionu, laika posmā no 2001. līdz 2009. gadam viņš izcīnīja 12 ASV čempiona titulus. 1999. gada decembrī viņš kļuva par jaunāko šorttrekistu, kam izdevies uzvarēt kādā no Pasaules kausa posmiem. Tāpat viņš kļuva par pirmo amerikāni, kam izdevies izcīnīt uzvaru Pasaules kausa kopvērtējumā šorttrekā, tas notika 2001. gadā. Šo panākumu viņš atkārtoja 2003. un 2005. gadā. 2008. gadā viņš pirmoreiz uzvarēja kopējā Pasaules čempionāta ieskaitē.

Sportists 2003. gadā tika atzīts par ASV gada labāko šorttrekistu, 2002., 2003. un 2006. gadā bija Salivana balvas finālists, ko pasniedz gada labākajam amatieru sportistam ASV. 2007. gadā A. A. Ono uzvarēja ASV deju šovā "Dejo ar zvaigzni".

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa  
* ISU profils  
*
Lietuvas Sieviešu basketbola līga

**Lietuvas Sieviešu basketbola līga** (; **LMKL**) ir augstākā sieviešu basketbola līga Lietuvā. Čempionātā piedalās 8 klubi. Kopš 2002.—2003. gada sezonas par Lietuvas čempionēm basketbolā ir kļuvušas Viļņas "TEO" basketbolistes. Lietuvas līgā trīsreiz ir piedalījušies klubi no Latvijas: TTT Rīga, SK Cēsis un Avantis/Turība.

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Losandželosas "Clippers"

**Losandželosas "Clippers"** () ir profesionāls ASV basketbola klubs, kas bāzēts Losandželosā, Kalifornijas štatā, ASV. Klubs spēlē Nacionālās basketbola asociācijas Rietumu konferences Klusā okeāna divīzijā. Tas tika dibināts 1970. gadā kā **Bufalo "Braves"** un kopš dibināšanas brīža spēlē NBA.

Savas pastāvēšanas vēsturē "Clippers" nevienu reizi nav kļuvis par NBA čempionu. Mājas spēles komanda aizvada jaunajā *[[Intuit Dome]]* arēnā, kura atklāta 2024. gadā.

## Sasniegumi
* **[[NBA čempioni|Čempioni]]**: 0
* **Konferences čempioni**: 0
* **Divīzijas čempioni**: 2
** ,

## Kluba logo


Los Angeles Clippers logo.svg|Kluba logo līdz 2015. gadam
Los Angeles Clippers (2015).svg|Kluba logo no 2015. gada

 
## Komandas sastāvs

## Ārējās saites

* Kluba oficiālā mājaslapa 
* Basketball-Reference profils
Marija Sadilova

**Marija Sadilova** (; dzimusi  Permā, PSRS) ir krievu biatloniste. Savu sportistes karjeru sākusi kā kalnu slēpotāja, taču vēlāk pārgājusi uz biatlonu. Pasaules kausā debitējusi  Estešundā sprinta distancē, Sadilova ierindojās 75. vietā.

## Karjeras rezultāti
### Eiropas čempionāts

## Atsauces

## Ārējās saites

* Krievijas biatlona profils
Jevgeņijs Saproņenko

**Jevgeņijs Saproņenko** (dzimis  Rīgā) ir Latvijas vingrotājs. 2004. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas laureāts atbalsta lēcienā. Divkārtējs Pasaules vicečempions atbalsta lēcienā 1999. un 2001. gadā. Latvijas Olimpiskās komitejas sastāvā kopš 1999. gada. Kopš 2019. gada oktobra beigām Saproņenko ir Latvijas Vingrošanas federācijas prezidents.

## Atsauces

## Ārējās saites
Otto Zeltiņš

**Otto Zeltiņš**, arī **Otto Zeltiņš-Goldfelds** vai **Oto Zeltiņš-Goldfelds** (; dzimis , miris ) bija Latvijas Bruņoto spēku virsnieks, žurnālists, publicists.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1889. gada 7. novembrī Hamburgā, Vācijas Impērijā, Jūlija Goldfelda (*Julius Goldfeld*) ģimenē. Absolvēja Bavārijas 6. karaskolu. Līdz Pirmajam pasaules karam nodarbojās ar žurnālistiku.
No 1914. līdz 1918. gadam dienēja Vācijas Impērijas armijā. 1918. gadā paaugstināts par kavalērijas rotmistru. 1918. gada 26. decembrī brīvprātīgi iestājās Dzelzsdivīzijā, piedalījās kaujās Kurzemē.

1919. gada 6.—7. martā rotmistrs Goldfelds ar savu eskadronu 116 cilvēku sastāvā (ar ložmetēju komandu) pievienojās latviešu atsevišķajam bataljonam. Līdz ar to Latvijas valdībai uzticamo spēku kavalērija divkāršojās un līdzšinējo atsevišķo jātnieku nodaļu pārdēvēja par 1. eskadronu, bet Goldfelda vienību par 2. eskadronu, abi eskadroni veidoja "Atsevišķo jātnieku nodaļu". Vēlāk to pārdislocēja no Kurzemes uz Ziemeļvidzemi, kur tā piedalījās cīņās pret vācu Dzelzsdivīziju. 1919. gada vasarā notika Latvijas armijas pārformēšana un Goldfelda 2. Ziemeļlatvijas eskadronu pārdēvēja par Vidzemes divīzijas atsevišķo eskadronu, kuru viņš turpmāk komandēja. Goldfelda eskadrons piedalījās cīņās pet bermontiešiem. Sīvas cīņas notika pie Vecmuižas un Vecsaules. Vēlāk eskadrons piedalījās Latgales atbrīvošanā.

Dienestu turpināja arī pēc neatkarības kara. 1921. gada 5. martā kā pulkvedis-leitnants iecelts par jaunizveidotā jātnieku pulka 5. eskadrona komandieri. 1923. gadā atvaļināts kā rezerves pulkvedis-leitnants.

Mainīja uzvārdu no "Goldfelds" uz "Zeltiņš", dzīvoja Hamburgas ielā 9 Mežaparkā, pēc tam Rūpniecības ielā 15 (7. dz.). Darbojās žurnālistikā, uzstājās ar publiskām lekcijām.

1924. gada augustā Otto Zeltiņš palīdzēja muitai aizturēt divus diplomātiskās bagāžas koferus, kas bija apzīmogoti ar Latvijas konsula Dancigā Kārļa Kuškevica zīmogu, kuros atrodās 25 kilogrami kokaīna. Kā laikraksta “Jaunāko Ziņu” korespondentam 1926. gadā ceļojot pa Spāņu Maroku, apcietināts uz aizdomu pamata par spiegošanu, un atbrīvots tikai ar Latvijas diplomātu palīdzību. 1928. gadā Vācijā (Hamburgā) tiesājās ar kādu Karlosu Smitu par goda un cieņas aizskaršanu — Zeltiņu apvainoja dzimtenes un vācu tautas interešu nodevībā. 1930. gada jūlijā bija viens no "Parīzes latviešu biedrības" dibinātājiem, biedrības sekretāra vietnieks (biedrs).

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 23. oktobrī Zeltiņu apcietināja un aizveda uz Maskavu. 1941. gada 7. jūlijā PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija (*ВКВС СССР*) viņam piesprieda nāves sodu, ko izpildīja 1941. gada 27. jūlijā Butovas poligonā, pēc jaunākiem datiem, 16. oktobrī Komunarkas poligonā Maskavas tuvumā.

## Atsauces un piezīmes

## Literatūra
* Zeltins-Goldfeld, Otto. Genom Afrikas öknar. — Helsingfors, 1925
* Zeltiņš-Goldfelds, Otto. 7000 kilometrus caur vientuļo Afriku: no Alžiras caur Zaharu uz Tombuktu-Bamako-Dakaru: pirmais atsevišķa eiropieša jājiens caur Zaharu. — Rīgā: A. Gulbja apgādībā, 1925

## Ārējās saites
* Goldfelds-Zeltiņš, Otto — L.k.o.k. biogrāfija.
* Зельтиньш-Гольдфельд Отто Юлиусович. // Списки расстрелянных. 1941. Июль
Fīniksas "Suns"

**Fīniksas "Suns"** () ir profesionāls ASV basketbola klubs, kas bāzēts Fīniksā, Arizonas štatā, ASV. Klubs spēlē Nacionālās basketbola asociācijas Rietumu konferences Klusā okeāna divīzijā. Tas tika dibināts 1968. gadā un kopš dibināšanas brīža spēlē NBA.

Savas pastāvēšanas vēsturē "Suns" nav izcīnījis nevienu NBA čempiontitulu, trīs reizes ir kļuvis par konferences uzvarētāju un 8 reizes — divīzijas čempionu. Mājas spēles komanda aizvada *[[Footprint Center]]* arēnā.

## Sasniegumi
* **[[NBA čempioni|Čempioni]]**: 0
* **Konferences čempioni**: 3
** , , 
* **Divīzijas čempioni**: 8
** , , , , , , , 

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kluba oficiālā mājaslapa 
* Basketball-Reference profils  
* Sports E-Cyclopedia profils
Fermā pēdējā teorēma

**Fermā pēdējā teorēma**, saukta arī par **Fermā Lielo teorēmu**, ir apgalvojums, ka vienādojumam a^n + b^n = c^n nav atrisinājumu naturālos skaitļos, ja n > 2. Šādu apgalvojumu izteica franču matemātiķis Pjērs Fermā 1637. gadā. Uz viņam piederošas matemātikas grāmatas malas ir atrasta piezīme, ka viņš šim apgalvojumam ir atradis "brīnišķīgu pierādījumu". Vēlāk šo teorēmu centās pierādīt daudzi matemātiķi, bet pilnībā tas izdevās tikai 1995. gadā. Tas, ka šī ilgi bija neatrisināta problēma, veicināja matemātikas un sevišķi algebriskās skaitļu teorijas attīstību 19. gadsimtā, kā arī modularitātes teorēmas pierādīšanu 20. gadsimtā. Šī teorēma ir viena no vispazīstamākajām teorēmām visā matemātikas vēsturē.

## Vēsture

Nav zināms Fermā pierādījums visiem n > 2, bet ir zināms, ka Fermā teorēmu ir pierādījis gadījumam n = 4. Tādā gadījumā teorēmu ir pietiekoši pierādīt gadījumiem, kad kāpinātājs n ir pirmskaitlis. Nākamajos divos gadsimtos (1637 - 1839) teorēma tika pierādīta pirmskaitļiem 3, 5 un 7, kaut arī Sofija Žermēna pierādīja speciālu gadījumu visiem pirmskaitļiem, kas mazāki par 100. 19. gs. vidū Ernsts Kummers pierādīja teorēmu lielai pirmskaitļu klasei, ko sauc par regulāriem pirmskaitļiem. Balstoties uz Kummera darbu un izmantojot datorus, citi matemātiķi spēja pierādīt teorēmas pareizību visiem nepāra pirmskaitļiem, kas nepārsniedz četrus miljonus. Šīs teorēmas "brīnišķīgais pierādījums" mūsdienās aizņem 130 lapaspuses.

## Skatīt arī

* Pitagora trijnieks

## Ārējās saites
Zemgaļu sacelšanās (1259)

**1259. gada zemgaļu sacelšanās** un fogtu izraidīšana notika 1259. gadā, ko veicināja vāciešu sakāve Skodas kaujā. Garīdznieki un fogti, kas ievāca nodevas, Zemgales novados bija nometināti pēc tam, kad 1254.gada aprīlī Zemgale tika sadalīta starp Rīgas arhibīskapu un Livonijas ordeni. Sacelšanās karavadonis Šabis (*Schabe*) ierosināja likt fogtiem pilnā drošībā atstāt zemgaļu zemes, lai saglabātu mieru ar kristiešiem. 

Livonijas mestrs Burhards no Hornhauzenas steidzami sūtīja ziņnešus uz Siguldas, Aizkraukles un Igaunijas pilīm, lai pulcinātu ordeņa komturus un fogtus uz ordeņa apspriedi Rīgā. Sapulce nolēma nākamajā ziemā celt zemgaļu zemē jaunu cietoksni zemgaļu pakļaušanai. 

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Tērvetes aplenkums un Dobes pils uzcelšana (1259)

[250px|thumb|[Livonijas konfederācijas karte XIII. gs. vidū. Livonijas ordeņa karaspēks devās no Rīgas karagājienā uz dienvidrietumiem.]]

**1259. gada Tērvetes aplenkums** un **Dobes pils uzcelšana** notika zemgaļu sacelšanās apspiešanai rīkotā apvienotā krustnešu karaspēka 1259./1260. gada ziemas karagājiena laikā.

Rīgā tika sapulcināts viss Livonijas konfederācijas karaspēks - ne tikai ordeņa komturi un fogti, bet arī Rīgas arhibīskapa un Tērbatas, Kurzemes, Sāmsalas-Vīkas bīskapu karavīri un Dānijas ķēniņam pakļautās Ziemeļigaunijas karaspēks. Ordenim pakļautie igauņu karavīri no Jervas, Sakalas un Peltsamā, līvu un letu karavīri ieradās pajūgos ar ragavām, kurās salika pārtiku. Karagājiena laikā tiem pievienojās arī kuršu karaspēks ar savu karogu.
 
Tērvetes pilskalna ieņemšanai tika uzbūvēti bīdāmtorņi (lejasvācu: *ebenhôe*; latīņu: *propugnaculum*) - uz riteņiem, vai veltņiem pārvietojami koka torņi vairākstāvu mājas augstumā. Tos uzbīdīja uz pils grāvī samestiem kokiem, lai varētu sasniegt Tērvetes pils nocietinājumu augšu. Kad bīdāmtorņi tika piestumti pils sienai, tad sākās cietokšņa vaļņu šturmēšana, kas ilga visu dienu. Ar metamšķēpiem tika nogalināti daudzi karavīri abās pusēs. Daudzi uzbrucēji zaudēja dūšu un atkāpās, zemgaļu karavīri atstāja nocietinājumus un metās viņus vajāt. Kauja turpinājās līdz rītausmai un beidzās ar apvienotā krustnešu karaspēka atkāpšanos.

Nespēdams ieņemt Tērvetes pili, ordeņa mestrs nolēma uzcelt savu militāro bāzi Dobenes pilsnovada Dobes pilskalnā, kas tika nostiprināts ar aizsarggrāvjiem. Jaunajā cietoksnī tika atstāts ordeņa karavīru garnizons. 

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Ārējās saites
* Senlatviešu pils attēls
* Krustnešu uzbrukums ar bīdāmtorņiem
Johanness Hevēlijs

**Johanness Hevēlijs** (, , ; dzimis , miris ) bija Dancigas astronoms un birģermeistars. Tiek uzskatīts par Mēness kartogrāfijas pamatlicēju, kā arī ieviesa vairākas jaunus zvaigznājus, no kuriem septiņi tiek atzīti arī mūsdienās - Medību Suņi, Ķirzaka, Mazais Lauva, Lūsis, Vairogs, Sekstants un Lapsiņa.

Hevēlija observatorija 1640. gada gravīrā|thumb|400px|left

## Dzīvesgājums
Dzimis 1611. gadā Dancigā Bohēmijas izcelsmes aldara ģimenē. Mācījās tieslietas Leidenes Universitātē. Vēlāk ceļoja uz Franciju un Angliju, kur tikās ar Pjēru Gasendī, Marēnu Mersennu un Atanāsiju Kirheru. 1634. gadā atgriezās dzimtajā pilsētā un tur nodzīvoja līdz mūža beigām. 1635. gadā apprecēja divu māju īpašnieci Katerīnu Rebeški (*Katharine Rebeschke*), bet 1636. gadā iestājās aldaru ģildē, un kopš 1643. gada bija tās vadītājs.

Tomēr kopš 1639. gada Hevēlija galvenā interese bija astronomija. Uz savu trīs māju jumta viņš uzkonstruēja milzīgu Keplera teleskopu ar 45 m lielu fokusattālumu. Lai pārvietotu šo konstrukciju bija nepieciešama matrožu brigāde. Dažādos laikos observatoriju bija ieradušies apskatīt gan Polijas karalis Jans III Sobeskis, gan angļu astronoms Edmonds Halejs. Observatorijas izveidē Hevēliju konsultēja Roberts Huks un Džons Flamstīds. 1647. gadā Hevēlijs latīņu valodā publicēja darbu *Selenographia, sive Lunae descriptio*, kurā aprakstīta Mēness virsma, bet 1687. gadā - *Firmamentum Sobiescianum sive Uranographia*, kurā ieteica desmit jaunus zvaigznājus, no kuriem septiņi tiek atzīti mūsdienās.

1662. gadā mira Hevēlija sieva, un viņš apprecējās vēlreiz ar tirgoņa meitu Elizabeti Kopmani (*Elisabetha Koopmann*), kura palīdzēja Hevēlija pētījumos, bet pēc viņa nāves publicēja neizdotos rakstus, tāpēc bieži tiek uzskatīta par pirmo vēsturē zināmo sievieti - astronomi. 1679. gada 26. septembrī nodega Hevēlija observatorija, kur izdevās daļēji atjaunot. 1687. gadā, savā dzimšanas dienā, viņš 76 gadu vecumā mira. Apglabāts Dancigas Svētās Katrīnas baznīcā.
## Piemiņa
Astronoma vārdā bija nosaukts Polijas kuģniecības kompānijas "Polijas okeāna līnijas" prāmis "MS Jan Heweliusz", kurš 1993. gada 14. janvārī pie Rīgenes salas nogrima. Traģēdijā bojā aizgāja 56 cilvēki, un tā kļuva par lielāko miera laiku kuģu katastrofu Polijas vēsturē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Casey

**Casey** var attiekties uz:
* Keisija grēda *(Casey Range)*
* Keisija līcis *(Casey Bay)*
* Keisi polārstacija *(Casey Station)*
Ņūkomba līcis

**Ņūkomba līcis** () ir Bada krasta Mosona jūras piekrastes līcos Austrumantarktīdā. Līcis ir ap 3 km garš 1,5 - 2,5 km plats un izvietojies starp Klārka un Beilija pussalām iepretī Vindmilas salu arhipelāgam. Pirmoreiz apzināts 1947. gadā no operācijas Highjump aerofotogrāfijām. Līča apsekojumus un mērījumus 1957. gada februārī veica okeanogrāfs Viliss Treslers *(Willis L. Tressler)* ar kuģi *Glacier* un nosauca kuģa stūrmaņa Roberta Ņūkomba *(Robert C. Newcomb)* vārdā.

Līča ziemeļu krastā atrodas pamestā polārstacija Vilksa, dienvidu - austrāliešu vissezonas stacija Keisi.

## Atsauces
Saspēles vadītājs

**Saspēles vadītājs** () ir viena no tradicionālajām basketbola pozīcijām. Saspēles vadītājs, iespējams, ir vissarežģītākā basketbola pozīcija, jo viņam jārūpējas par komandas saspēli, kā jau liecina pats pozīcijas nosaukums, lai bumba īstajā laikā nokļūtu pie pareizā spēlētāja. Saspēles vadītājam salīdzinājumā ar citiem spēlētājiem ir visvairāk jāizprot trenera dotie norādījumi un spēles plāns. Vidējais saspēles vadītāju augums ir 175–190 cm, taču ir izņēmumi, piemēram, Maģiskais Džonsons.

## Atsauces
* The Basketball Handbook (pg 14) (2004). Lee H. Rose
Vieglais uzbrucējs

**Vieglais uzbrucējs** () ir viena no tradicionālajām basketbola pozīcijām. Vieglie uzbrucēji parasti ir nedaudz īsāki, ātrāki par spēka uzbrucējiem un centriem. Vieglais uzbrucējs ir visdaudzpusīgākā basketbola pozīcija. Vidējais vieglo uzbrucēju augums ir 195—208 cm. Vieglā uzbrucēja galvenais uzdevums spēlē ir gūt punktus.

Ir daudz izcilu vieglo uzbrucēju, kas ir labi pazīstami ar savu ieguldījumu un daudzpusību. Neismita memoriālajā basketbola slavas zālē iekļauti vieglie uzbrucēji, piemēram, Džūljuss Īrvings, Lerijs Bērds, Džeimss Vortijs, Eldžins Beilors, Pols Pīrss, Džons Havličeks, Skotijs Pipens, Alekss Inglišs, Bernards Kings, Kriss Mulins, Dominiks Vilkinss, Riks Berijs, Grants Hills , Tamika Kačingsa, Šerila Millere un Šerila Svūpsa.

## Atsauces
* The Basketball Handbook (pg 14) (2004). Lee H. Rose
Spēka uzbrucējs

**Spēka uzbrucējs** () ir viena no tradicionālajām basketbola pozīcijām. Spēka uzbrucējiem laukumā ir diezgan līdzīgi pienākumi kā centriem. Spēka uzbrucēja galvenais uzdevums ir savākt atlēkušās bumbas. Šīs pozīcijas spēlētāji parasti bez grūtībām spēj ietriekt bumbu grozā no augšas (veikt *[[slam dunk]]*). Vidējais spēka uzbrucēju augums ir 200—210 cm.

## Atsauces
* The Basketball Handbook (pg 14) (2004). Lee H. Rose
Centrs (basketbols)

[thumb|Centra spēlētājs [Karīms Abduldžabārs]]
**Centrs** () ir viena no tradicionālajām spēlētāju pozīcijām basketbolā. Centri parasti ir visgarākie basketbolisti, viņu vidējais augums ir 210—225 cm. Svarīgākie centra pienākumi ir spēle zem groziem, savākt atlēkušās bumbas. Labākie centra spēlētāji ir bijuši Bills Rasels, Vilts Čemberlens un Arvīds Sabonis. Viena no slavenākajām sieviešu centra spēlētājām ir bijusī latviešu basketboliste Uļjana Semjonova.

## Atsauces
* The Basketball Handbook (pg 14) (2004). Lee H. Rose
Belgradas "Partizan" (basketbols)

**Belgradas "Partizan"** () ir profesionāls Serbijas basketbola klubs, kas dibināts . Klubs bāzēts Serbijas galvaspilsētā Belgradā. Klubs spēlē nacionālajā čempionātā, Adrijas līgā un Eirolīgā. Belgradas "Partizan" ir 1991.—1992. gada sezonas Eiropas čempionvienību kausa ieguvējs. Klubs ieguvis 3 Korača kausus un ir astoņpadsmitkārtējs Serbijas čempions. Savas mājas spēles klubs aizvada *Pionir Hall* arēnā.

No 2012. gada līdz 2014. gadam Belgradas "Partizan" spēlēja latviešu basketbolists Dāvis Bertāns.

## Ārējās saites

* Kluba oficiālā mājaslapa
Belgradas "Partizan"

**Belgradas "Partizan"** var būt:

* Belgradas "Partizan" (*Кошаркашки клуб Партизан*) — basketbola klubs;
* Belgradas "Partizan" (*Фудбалски клуб Партизан*) — futbola klubs.
S2

**S2** () bija amerikāņu vasaras polārstacija glacioloģisko pētījumu veikšanai, kas bija ierīkota Lo leduskupola vidienē, ap 80 km no piekrastes stacijas Vilksas. Staciju ierīkoja 1957. gada vasarā un tā sākotnēji atradās tikai 10 km no Vilksas *(Site 1)*. Vēlāk tā tika pārvietota leduskupola vidienē 1139 m augstumā *(Site 2)*. Stacija sastāvēja no vienas cilindriskas barakas (t.s. *Jamesway hut*), ģeneratora, noliktavas un glacioloģijas laboratorijas, kas bija savienoti ar segtu tuneli. Pētniecības programmas laikā ledājā tika izrakta 36 m dziļa šahta.

Vairāku gadu laikā virs stacijas uzkrājās bieza sniega kārta, kas 1996. gadā sasniedza 15 m biezumu. Sniega un firna slāņa spiediena rezultātā lielākā daļa stacijas telpu ir sabrukušas un to apmeklēšana ir bīstama.

## Atsauces
Karšuva

**Karšuvas zeme** (), vēsturisko tekstu tulkojumos saukta arī par **Karšavu** vai **Kārsavu** (lietuviešu: *Karšuva*, vācu: *Karschowen*, krievu: *Кoрсувa*) bija seno baltu zeme Nemunas lejteces labajā krastā tagadējās Lietuvas dienvidrietumos, kas 13. un 14. gadsimtā bija ilgstošas karadarbības zona starp Lietuvas dižkunigaitijas un Vācu ordenim pakļautajām zemēm.

## Teritorija
Vairums vēsturnieku Karšuvas teritoriju lokalizē starp Nemunas, Dubīsas un Mīnijas upēm tagadējo Žemaitijas un Mazās Lietuvas etnogrāfisko reģionu dienviddaļā. Mūsdienās šīs teritorijas lielāko daļu aizņem Tauraģes apriņķis.

## Iedzīvotāji
Karšuvas iedzīvotāji senajās hronikās dēvēti par karšuviešiem, vēlāk tie ieplūda žemaišu subetnosā.
Karšuviešu apdzīvotās zemes robežojās ar skalvju un kuršu (Ceklis, Pilsāts) zemēm.

## Vēsture
* 1237. gada 17. septembrī, atsaukdamies uz pāvesta Gregorija IX 1234. gada 28. februāra bullu, legāts Modenas Viļums noteica šādas Kurzemes un Zemgales bīskapiju robežas: Kursas bīskapijā ietilpa apgabals starp Nemunu un Ventu līdz Lietuvai kā arī novadi starp Abavu, Ventu un Zemgales robežām; Zemgales bīskapijā palika visa pārējā Zemgale un nekuršu novadi starp Nemunu un Daugavu šaipus Neres upei.
* 1253. gada 21. augustā Romas pāvests Inocents IV apstiprināja Livonijas ordenim zemes, ko sakarā ar savu kronēšanu tam dāvinājis Lietuvas karalis Mindaugs - visu Karšuvu un Vangu, kā arī pusi Dainavas un Raseiņu [dokumentā: pusi no Raseiņiem (*Rasseyene*), Laukuvas (*Lukowe*), Betigalas (*Betegalle*), Arjogalas (*Eregalle*) un Dainavas (*Deynowe*) teritorijas, bet visu Kuleni, Karšuvu, Kraži (*Crase*), Nadravu (*Nederowe*), Veizi (*Weyze, aliud Weyse*) un Vangu (*Wange*)]. Pāvests Inocents IV arī uzdeva Livonijas un Prūsijas arhibīskapam Albertam II iesvētīt un nozvērināt Vācu ordeņa brāli Krišjāni par Lietuvas bīskapu saskaņā ar karaļa Mindauga vēlēšanos.
* 1255. gada 20. janvārī Romas pāvests Aleksandrs IV ņēma savā aizsardzībā jaundibināto Rīgas arhibīskapiju "Livonijas salā" kopā ar tai pakļautajām sekojošajām sufraganbīskapijām, starp kurām minēta arī Veršovijas bīskapija (), ko parasti uzskata par Karšuvas sagrozītu nosaukumu.
* 1259. gada pavasarī Karšuvas pakļaušanai tika uzcelta Vācu ordeņa pils "Georgenburg" (Svētā Jurģa pils), kas atradusies tagadējā Jurbarkā (Gudavičius, 1989). Žemaiši netālu no krustnešu pils Kalnēnu (*Kalnenai*) pilskalnā uzcēla savu cietoksni (Tautavičius, 1975). Starp abiem cietokšņiem 1260. gadā notika Jurbarkas kauja.
* 1260. gadā Romas pāvests Aleksandrs IV apstiprināja Vācu ordenim tiesības uz divām trešdaļām no Kursas teritorijas, kā arī tiesības uz zemēm, kas tika saņemtas kā vasaļa dāvana no Lietuvas karaļa Mindauga un Lietuvas bīskapa Krišjāņa. Pēc sagrāves Durbes kaujā, Vācu ordenis bija spiests uz laiku atteikties no Karšuvas.
* 1337. gadā Svētās Romas impērijas ķeizars Ludviķis IV uzdeva Vācu ordenim pakļaut Aukštaitijas, Žemaitijas un Karšuvas provinces, kas norāda, ka Karšuva ir bijusi autonoma lietuviešu zemju daļa.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Svētā Jurģa pils lokalizācija Karšuvā, "Lituanus", 1983.  (angliski)
Berijs

**Berijs** var būt:

* Brents Berijs (*Brent Barry*; 1971) — ASV basketbolists un basketbola komentētājs;
* Čaks Berijs (*Chuck Berry*; 1926—2017) — ASV ģitārists, dziedātājs un dziesmu autors;
* Gerets Berijs (*Gareth Barry*; 1981) — angļu futbolists;
* Makss Berijs (*Max Barry*; 1973) — Austrālijas rakstnieks;
* Riks Berijs (*Rick Barry*; 1944) — ASV basketbolists;
* Roberts Berijs (*Robert Berry*; 1846—1929) — ASV flotes virsnieks, jūrasbraucējs un polārpētnieks;
* Taisons Berijs (*Tyson Barrie*; 1991) — Kanādas hokejists.

## Skatīt arī
* Beri — pilsēta Velsā
* Berija sala (*Barry Island*) — sala Antarktikā.
2009. gada Pasaules čempionāta hokejā izlašu sastāvi

Šeit ir visu **[[2009. gada Pasaules čempionāts hokejā|2009. gada Pasaules čempionāta hokejā augstākās divīzijas]] izlašu sastāvi**.

## A grupa
### 
* **Galvenais treneris**:  Glens Henlons

### 
* **Galvenais treneris**:  Lindijs Rafs

### 
* **Galvenais treneris**:  Pets Kortina

### 
* **Galvenais treneris**:  Jāns Filcs

## B grupa
### 
* **Galvenais treneris**:  Deivs Hendersons

### 
* **Galvenais treneris**:  Ūve Krups

### 
* **Galvenais treneris**:  Vjačeslavs Bikovs

### 
* **Galvenais treneris**:  Ralfs Krīgers

## C grupa
### 
* **Galvenais treneris**:  Larss Bergstrēms

### 

* **Galvenais treneris**:  Oļegs Znaroks

### 
* **Galvenais treneris**:  Bengts Oke Gustafsons

### 
* **Galvenais treneris**:  Rons Vilsons

## D grupa
### 
* **Galvenais treneris**:  Vladimīrs Rūžička

### 
* **Galvenais treneris**:  Pers Bekmans

### 
* **Galvenais treneris**:  Juka Jalonens

### 
* **Galvenais treneris**:  Rojs Johansens

## Skatīt arī
* 2009. gada Pasaules čempionāts hokejā
* 2008. gada Pasaules čempionāta hokejā izlašu sastāvi
* 2010. gada Pasaules čempionāta hokejā izlašu sastāvi

## Atsauces
Nestors Mahno

**Nestors Mahno** (, ; dzimis , miris ) bija ukraiņu anarhokomunists, kurš no 1918. līdz 1921. gadam vadīja zemnieku veidoto Revolucionāro Ukrainas nemiernieku armiju (), kura kādu laiku kontrolēja lielu daļu Ukrainas dienviddaļas. Armijas kontrolētajos apgabalos tika ieviesta vara, kura balstījās uz anarhisma principiem. Mahno arī pazīstams kā Krievijas pilsoņu kara ieroča — tačankas izgudrotājs.

thumb|Mahno armijas galvenie darbības apgabali tālaika Jekaterinoslavas guberņā|300px
## Dzīvesgājums
Dzimis nabadzīgā zemnieku ģimenē Huļajpolē, tagadējā Zaporižjas apgabalā. No 1895. gada bija sezonas strādnieks, no 1903. gada strādāja kādā Huļaipoles rūpnīcā.

Piedalījās 1905. gada revolūcijā.

1910. gada 22. martā viņam piesprieda nāvessodu, ko nomainīja ar beztermiņa katorgu. Pārvietots uz Butirku cietumu Maskavā, kur iepazinās ar anarhistu Pjotru Aršinovu.

Pēc Februāra revolūcijas tika atbrīvots un devās uz dzimto pilsētu, kur kļuva par vietējās padomes līderi, un aicināja uz radikāliem sociāliem pārkārtojumiem.

Pēc Oktobra revolūcijas cita starpā apmeklēja arī Maskavu, kur tikās ne tikai ar ietekmīgiem anarhistiem, bet arī ar boļševiku līderiem, to skaitā Ļeņinu. Vēlāk atkal devās uz dzimto pilsētu, kur organizēja bruņotu cīņu. Ap Mahno pamazām grupējās nemiernieku grupas, kas cīnījās gan pret Ukrainas valsti Simona Petļuras vadībā, gan Antona Deņikina baltgvardiem. Cīnoties pret Deņikinu, noslēdza vienošanos ar boļševikiem. Eksistē nepārbaudīti dati, ka par kaujām pret Deņikinu Mahno esot apbalvots ar Sarkanā Karoga Ordeni.

1919. gada jūnija sākumā Mahno sarāva saites ar Sarkano armiju, bet 1919. gada 6. jūnijā Ļevs Trockis pasludināja Mahno "ārpus likuma". Mahno spēki turpināja ciņas pret Ukrainas Tautas republikas karaspēku un Deņikina vadīto Brīvprātīgo armiju, pulcējot ap sevi citas kaujas vienības.

1919. gada 1. septembrī Mahno deklarēja Revolucionārās Ukrainas nemiernieku armijas izveidi un nostiprināja varu reģionā.

1920. gada rudenī Mahno spēki atkal noslēdza vienošanos ar boļševikiem par kopēju cīņu pret Pjotra Vrangeļa spēkiem Krimā. Kad Vrangeļa spēki tika sakauti, Padomju vara piedāvāja Mahno armijai pārdislocēties uz Ziemeļkaukāzu. Kad Mahno atteicās, Sarkanā armija uzbruka anarhistu spēkiem.

Mahno armija vairākus mēnešus ar kaujām pārvietojās pa Ukrainu, līdz 1921. gada 28. augustā, Sarkanās armijas vajāts, Mahno ar savas armijas atliekām pārgāja Rumānijas robežu.

Pēc neilgas uzturēšanās Polijā un Vācijā vēlāk līdz mūža galam dzīvoja Parīzē, kur, neskatoties uz sliktu veselību, bija spiests strādāt smagus darbus. Vienlaicīgi Mahno sāka rakstīt savus memuārus. Pirmais sējums, "Krievijas revolūcija Ukrainā", parādījās 1927. gadā. Šie memuāri, kas apraksta notikumus līdz 1918. gadam, palika nepabeigti.

Mahno mira no tuberkulozes 1934. gada 25. jūlijā. 28. jūlijā, klātesot simtiem cilvēku, notika viņa kremācija Perlašēza kapsētas kolumbārijā, kur viņa urna glabājas aiz numura 6685.

## Atsauces

## Ārējās saites

* makhno.ru 
* Nestora Mahno arhīvs (22 valodās)
USA-212

**USA-212** jeb **X-37B OTV-1** (**X-37B Orbital Test Vehicle 1**) bija ASV kompānijas Boeing būvēta eksperimentāla bezpilota kosmoplāna X-37B pirmā eksemplāra pirmais kosmiskais lidojums. Tas Zemes orbītā tika palaists  un pēc vairāk kā septiņiem mēnešiem nolaidās .

*OTV-1* tika palaists  23:52 UTC ar nesējraķeti Atlas V/501 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta kompleksa *SLC-41*. Pēc ieiešanas orbītā tam dots nosaukums *USA-212*

Kosmiskais aparāts palaists ASV Gaisa spēku uzdevumā, tāpēc par tā derīgo kravu ir maz informācijas. Oficiali paziņots, ka tas paredzēts "dažādu eksperimentu veikšanai un tajā izvietoti pavadoņa sensori, apakšsistēmas, komponenti un attiecīgas tehnologijas, lai demonstrētu transportēšanu kosmosā un atpakaļ". Zināms, ka *X-37B* orbītā spēj darboties līdz 270 dienām.

9. augustā *X-37B* ar vairākiem manevriem izmainīja orbītas augstumu (pacēla vidēji par 27,5 km). Lai gan tas oficiāli netika paziņots, orbītas maiņu pirmais pamanīja amatieru debess vērotājs no Keiptaunas Gregs Robertss.

thumb|left|240px|''X-37B'' pēc nolaišanās
 09:16 UTC, pēc gandrīz 225 dienu misijas kosmosā, *X-37B* nolaidās uz zemes Vandenberga Gaisa spēku bāzē.

## Atsauces
Sēra heksafluorīds

**Sēra heksafluorīds** SF6 ir sēra un fluora binārais savienojums, kurā sēram ir augstākā oksidēšanas pakāpe +6. Sēra heksafluorīds ir bezkrāsaina, smaga (6 reizes smagāka par gaisu) gāze, kas ir ķīmiski inerta un cilvēkam praktiski nekaitīga. Sēra heksafluorīdu sauc arī par **elegāzi** (saīsinājums no *elektriskā gāze*), jo to lieto elektrotehnikā kā izolējošu vielu. SF6 ūdenī šķīst vāji, labi šķīst nitrometānā.

## Vēsture
Sēra heksafluorīdu pirmais ieguva franču ķīmiķis Anrī Muasāns (*Henri Moissan*) savu fluora pētījumu laikā.

## Molekulas uzbūve
Sēra heksafluorīda molekulā centrālais sēra atoms ir *sp<sup>3</sup>d<sup>2</sup>* hibridizācijas stāvoklī un veido 6 pilnīgi vienādas hibridizētās orbitāles, tādēļ SF6 molekulai ir pilnīgi simetriska oktaedra forma.

## Iegūšana
Sēra fluorīdu var sintezēt no vienkāršām vielām (sadedzinot sēru fluorā):
:S + 3F2 → SF6
Tas veidojas arī, sadaloties sarežģītākiem sēra fluorīdiem:
:S2F10 → SF6 + SF4

## Ķīmiskās īpašības
SF6 ir ķīmiski ļoti stabila viela — tā nereaģē ar ūdeni, uz to neiedarbojas ne sārmi, ne skābes. Hidrolīzes reakcijai SF6 + 3H2O → SO<sub>3</sub> + 6HF Gibsa brīvās enerģijas izmaiņa ir izteikti negatīva (–460 kJ/mol), tātad tā būtu enerģētiski izdevīga. Tomēr reakcija nenorisinās sēra heksafluorīda izteikti zemās reaģētspējas dēļ — tam ir liels jonizācijas potenciāls, turklāt sēra atoms ir pilnībā piesātināts kā koordinatīvi, tā arī vērtības ziņā.

Karsējot reaģē ar metālisku nātriju (vieglāk reakcija norisinās, ja nātrijs ir izšķīdināts amonjakā):
:SF6 + 8Na → 6NaF + Na<sub>2</sub>S

Spēcīgi karsējot (līdz 400&nbsp;°C) reaģē ar sērūdeņradi:
:2SF6 + 6H2S → S8 + 12HF

## Izmantošana
Tā kā sēra heksafluorīds ir ķīmiski inerts, tam ir labas dielektriķa īpašības un liela molekulas masa, to pielieto par gāzveidīgu izolējošu materiālu augstsprieguma elektroiekārtās (ģeneratoros, loka dzēšanas ierīcēs). Elegāzi lieto arī par tehnoloģisko vidi elektronikas rūpniecībā un metalurģijā. Tā kā sēra heksafluorīdam ir liela siltumietilpība, bet zema siltumvadītspēja un viskozitāte, to var izmantot aukstumiekārtās par aukstumnesēju.

Sēra heksafluorīdu lieto medicīnā ultraskaņas izmeklējumu (doplerogrāfijas un ehokardiogrāfijas) kvalitātes uzlabošanai. Ievadot asinīs, tas paaugstina asiņu ultraskaņas atstarošanas spēju un palielina iegūto attēlu izšķirtspēju.

## Interesanti fakti
Ieelpojot sēra heksafluorīdu, balss tembrs jūtami pazeminās (tāpat kā, ieelpojot hēliju — paaugstinās).

## Literatūra
* N. Ahmetovs. Neorganiskā ķīmija. R:, Zvaigzne, 1978, 336. - 337. lpp.

## Atsauces
Martins Heinrihs Klaprots

**Martins Heinrihs Klaprots** (; dzimis , miris ) bija vācu aptiekārs un ķīmiķis, ķīmisko elementu cirkonija (1789) un urāna (1789) atklājējs. Tāpat 1803. gadā neatkarīgi no Jensa Jākoba Bercēliusa un Vilhelma Hīzingera, Klaprots atklāja ķīmisko elementu cēriju. Klaprots izgudroja nosaukumus ķīmiskajiem elementiem telūrs (1798), titāns (1795). Viens no sava laika izcilākajiem ķīmiķiem.

Dzimis Vernigerodē. Strādāja par aptiekāra palīgu Kvedlinburgā, Hannoverē, Berlīnē un Dancigā, līdz 1771. gadā pārcēlās uz Berlīni un kļuva par aptiekāru. 1787. gadā iecelts par ķīmijas lektoru Prūsijas Kara artilērijas akadēmijā. Kad 1810. gadā tika nodibināta Berlīnes Universitāte, Klaprots kļuva par tās ķīmijas profesoru. Miris Berlīnē 1817. gadā.

Klaprots bija viens no sava laika redzamākajem flogistona teorijas pretiniekiem. Izcēlās ar precizitāti minerālu sastāva noteikšanā, kas ļāva atklāt jaunus ķīmiskus elementus, kaut arī Klaprotam neizdevās tos izdalīt tīrā veidā. 1798. gadā atklāja polimorfisma parādību.

Galvenie Klaprota darbi sakopoti sešu sējumu izdevumā *Beiträge zur chemischen Kenntnis der Mineralkörper* (1793—1815, Berlīne).

Klaprota vārdā nosaukts Mēness krāteris.

## Ārējās saites
1992. gada vasaras olimpiskās spēles

**1992. gada vasaras olimpiskās spēles** bija divdesmit piektās vasaras olimpiskās spēles. Tās no  līdz 9. augustam notika Spānijas pilsētā Barselonā (Katalonija). Oficiāli spēles atklāja Spānijas karalis Huans Karloss I.

Barselonas olimpiskajās spēlēs piedalījās 169 valstis.

## Sporta veidi
Barselonas olimpiskajās spēlēs kā paraugdemonstrējumu sporta veidi tika iekļauti pelota, hokejs ar skrituļslidām un tekvondo.

## Spēļu rīkošanas vietas izvēle
Barselona par 25. vasaras olimpisko spēļu mājvietu tika izvēlēta  91. Starptautiskās Olimpiskās komitejas sesijā Lozannā, Šveicē.

## Latvija Olimpiskajās spēlēs

Latviju 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs pārstāvēja 34 sportisti (25 vīrieši un 9 sievietes) 13 sporta veidos. Latvijas karogu atklāšanas ceremonijā nesa svarcēlājs Raimonds Bergmanis. Latvijas sportisti izcīnīja 3 medaļas: sudraba medaļas kanoe airēšanā Ivans Klementjevs un šaušanā Afanasijs Kuzmins, bet bronzu riteņbraukšanā izcīnīja Dainis Ozols. Latvija medaļu kopvērtējuma tabulā ierindojās 40. vietā.

## Medaļu kopvērtējums

## Skatīt arī
* Olimpiskās spēles
* Vasaras olimpiskās spēles
* Starptautiskās Olimpiskās komitejas valstu un teritoriju kodi

## Atsauces

## Ārējās saites

* SOK jumtalapa par Barselonas olimpiskajām spēlēm
Ivans Klementjevs

**Ivans Klementjevs** (dzimis  Buntikos, Jēkabpils rajonā) ir Latvijas krievu izcelsmes kanoe airētājs un politiķis. Triju olimpisko medaļu ieguvējs. Bijis vairāku Saeimas sasaukumu un Rīgas domes deputāts, pārstāvot partiju "Saskaņa".

1985.—1994. gadā septiņas reizes kļuva par Pasaules čempionu kanoe vieninieka distancē (no tām 6 reizes 1000 m distancē, 1 — 10 000 m), trīskārtējs pasaules vicečempions un bronzas laureāts, bija  čempions 1000 m kanoe vieninieka distancē, pārstāvot PSRS izlasi, tad Latvijas izlases sastāvā izcīnīja divas olimpiskās sudraba medaļas 1000 m distancē  Barselonā un  Atlantā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1960. gadā Jēkabpils rajona Buntiku ciemā daudzbērnu vecticībnieku ģimenē. Viņa tēvs bija dzelzceļnieks, māte mājsaimniece. Māte nomira, kad Ivanam bija 13 gadi. Kopā ar brāļiem mācījās Rīgas dzelzceļnieku 11. profesionāli tehniskajā skolā, kurā bija airēšanas sporta sekcija. Jaunākais brālis Jefimijs Klementjevs arī bijis augsta līmeņa kanoe airētājs, bet pēc tam pievērsies politikai, arī viņš ir bijis Saeimas deputāts.

1981. gadā iekļuva PSRS izlasē, bija PSRS Nopelniem bagātais sporta meistars. Līdztekus līdz 1985. gadam studēja Latvijas Valsts Fiziskās kultūras institūtā un turpināja aspirantūras studijas Sanktpēterburgas zinātniski pētnieciskajā fizkultūras institūtā. 1992. gadā kopā ar brāli Jefimiju Rīgā nodibināja airēšanas sporta klubu "Brāļi Klementjevi". 1993. gadā Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijā ieguva doktora grādu pedagoģijā.

1994. gadā pēc nesaprašanās ar Latvijas sporta vadību starptautiskās sacensībās pārstāvēja Poliju, bija Bidgoščas sporta kluba biedrs. Polijas izlases sastāvā piedalījās 1994. gada Pasaules čempionātā. Sportista karjeru beidza 1997. gadā un strādāja par treneri (trīs gadus no 1997. līdz 2001. gadam bija Spānijas izlases treneris) un sporta funkcionāru, pievērsās politiskajai darbībai.

## Politiskā darbība
1985. gadā iestājās PSKP.

2001. gadā ievēlēts Rīgas domē no PCTVL saraksta, kurā piedalījās arī I. Klementjeva pārstāvētā Tautas Saskaņas partija. 2004. gadā no Tautas Saskaņas partijas saraksta nesekmīgi kandidējis Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet 2005. gadā tāpat nav ticis ievēlēts Rīgas domē. 2006. gadā pirmo reizi kļuvis par parlamenta deputātu, kad ievēlēts 9. Saeimā no partiju apvienības "Saskaņas Centrs", bet 2009. gadā vēlreiz nesekmīgi piedalījies Eiropas Parlamenta vēlēšanās.

2010. un 2011. gadā no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta ievēlēts arī 10. un 11. Saeimā. Nesekmīgi kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās 2014. gadā. 2014. gada rudenī ievēlēts 12. Saeimā no partijas "Saskaņa" saraksta, bet 2018. gadā ievēlēts 13. Saeimā. Kandidēja arī 14. Saeimas vēlēšanās 2022. gada rudenī, taču "Saskaņas" saraksts nepārvarēja 5% barjeru.

## Apbalvojumi
1999. gadā saņēma IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Literatūra
Ivans Klementjevs. Kanoe profesors. Rīga, Latvijas Olimpiskā akadēmija, 2019. — 112 lp. — ISBN 978-9934-19-782-6

## Atsauces

## Ārējās saites
Kauja pie Dobes (1260)

[250px|thumb|[Livonijas konfederācijas karte XIII. gs. vidū. Dobes pils atradās Zemgales rietumu daļā.]]

**1260. gada Dobes kauja** notika 1259./1260. gada ziemā žemaišu karaspēka iebrukuma laikā Zemgalē. Karagājiena mērķis bija ieņemt ordeņa galveno bāzi Dobenes zemē (vācu: *hûs Dobên*), ko Livonijas ordeņa mestrs Burhards fon Hornhūzens neilgi pirms bija licis uzcelt zemgaļu sacelšanās apspiešanai.

Žemaiši, kas Atskaņu hronikā pamīšus saukti arī par lietuvjiem (*Lettowen*), sapulcināja lielu karaspēku, kuru vadīja dzelzs bruņās tērpti karavadoņi. Pirmo uzbrukumu ordeņa garnizons atsita un žemaiši izveidoja kara nometni pie aplenktās pils. Ordeņa brāļi un viņu karakalpi uzbrukumā necieta. Tā kā žemaišu pusē bija daudz kritušo un ievainoto, tad viņi pieņēma lēmumu atkāpties. 

Pavasarī Livonijas mestrs Burhards ar ziņnesi atsutīja uz Dobes pili pavēli turpināt pils apsardzi. Uz to ordeņa brāļi atbildējuši: “Ar tā kunga svētību un ar jūsu padomu dzīvību mēs nežēlosim un šai pilī neslinkosim". Tomēr pēc sagrāves Durbes kaujā Dobenes garnizons pili bija spiests atstāt un tā vairs nekad netika atjaunota.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Armintija Praisa

**Armintija Praisa** (; dzimusi  Milvoki, ASV) ir profesionāla amerikāņu basketboliste, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā, pašlaik (2010) pārstāv WNBA klubu Atlantas "Dream". 2007. gada WNBA draftā viņu izraudzījās Čikāgas "Sky" ar kopējo 3. kārtas numuru. Savā pirmajā sezonā WNBA tika atzīta par sezonas labāko jauno spēlētāju.

## Atsauces
* Lady Rebel Armintie Price chosen third overall in 2007 WNBA Draft 

## Ārējās saites
Emīlija Gomisa

**Emīlija Gomisa** (; dzimusi  Ziginšorā, Senegālā) ir Francijas basketboliste, spēlē saspēles vadītājas pozīcijā, Francijas sieviešu basketbola izlases dalībniece, pašlaik (2010) pārstāv LFB klubu ESB Villeneuve-d’Ascq. Ir spēlējusi WNBA klubā Ņujorkas "Liberty". Ronketi kausa fināliste 2002. gadā, Francijas vicečempione 2003. gadā un 2007. gada Francijas čempione.

Kopā ar Francijas izlasi izcīnīja zelta medaļu 2009. gada Eiropas čempionātā Latvijā, sudrabu , bronzu 2011. gada Eiropas čempionātā.

## Ārējās saites
Jana Vesela

**Jana Vesela** (; dzimusi  Prāgā, Čehoslovākijā) ir profesionāla čehu basketboliste, Čehijas sieviešu basketbola izlases dalībniece, pašlaik (2010) pārstāv Čehijas līgas klubu BK Brno.

Kopā ar Čehijas izlasi izcīnīja zelta medaļu 2005. gada Eiropas čempionātā Turcijā.

## Ārējās saites
Katrīna Resa

**Katrīna Resa** (; dzimusi  Salornā, Itālijā) ir profesionāla itāļu basketboliste, spēlē centra pozīcijā, Itālijas sieviešu basketbola izlases dalībniece, pašlaik (2010) pārstāv WNBA klubu Minesotas "Lynx". 2007. gada WNBA draftā viņu izraudzījās Minesotas "Lynx" ar kopējo 24. kārtas numuru.

## Ārējās saites
* WNBA.com profils
Marks Štreits

**Marks Štreits** (; dzimis  Englisbergā, Šveicē) ir bijušais profesionāls šveiciešu hokejists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijušais Šveices hokeja izlases dalībnieks un bija arī izlases kapteinis. Karjeras laikā pārstāvēja NHL klubus Pitsburgas "Penguins", Monreālas "Canadiens", Filadelfijas "Flyers", Ņujorkas "Islanders" un Šveices Nacionālā līgas klubus Cīrihes "Lions", HC Davos, SC Bern, HC Fribourg-Gottéron.

## Spēlētāja karjera
Savu profesionāļa karjeru sāka 18 gadu vecumā nacionālajā čempionātā Fribourg-Gottéron klubā 1995.—1996. gada sezonā. 2004. gada NHL draftā viņu izraudzījās Monreālas "Canadiens" ar kopējo 262. kārtas numuru, kad Štreitam bija jau 26 gadi.

2011. gada septembrī Štreits kļuva par Ņujorkas "Islanders" kapteini.

2013. gada vasarā noslēdza četru gadu līgumu ar Filadelfijas "Flyers". 2017. gada 1. martā vispirms tika aizmainīts uz Tampabejas "Lightning", taču pāris stundas vēlāk tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins". Kopā ar "Penguins" sezonas izskaņā Štreits izcīnīja Stenlija kausu.

2017. gada 30. oktobrī Streits paziņoja, ka beidz profesionālā hokejista karjeru pēc aizvadītām 12 NHL sezonām.

Kopā ar Šveices izlasi ir cīnījies visos Pasaules čempionātos kopš 1998. gada, vēl spēlēja 2006 un 2010. gada Olimpiskajās spēlēs.
## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* The Internet Hockey Database profils 
* NHL.com profils
Milica Daboviča

**Milica Daboviča** (; dzimusi  Cetiņē, Dienvidslāvijā) ir serbu basketboliste, spēlē saspēles vadītājas pozīcijā, Serbijas sieviešu basketbola izlases dalībniece, pašlaik (2010) pārstāv Serbijas klubu ŽKK Partizan Beograd.

## Klubi
* Herceg Novi Beograd (2000-02)
* Beopetrol (2002-03)
* Crvena Zvezda Beograd (2003-04)
* Jekaterinburgas "UGMK" (2004)
* Nis Vojvodina Nid Novi Sad (2004-05)
* Jekaterinburgas "UGMK" (2005-06)
* Maskavas apgabala "SpartaK" (2006-07)
* Viļņas "TEO" (2007)
* BC Moscow (2007-08)
* USO Mondeville (2008)
* Besiktas Cola Turkey (2008-09)
* HATIS Yerevan (2009)
* Paleo Faliro (2009-2010)
* ŽKK Partizan Beograd (2010-pašlaik)

## Ārējās saites
* Eurobasket Women 2009 profils
Vjačeslavs Bikovs

**Vjačeslavs Bikovs** (; dzimis  Čeļabinskā, PSRS) ir bijušais padomju hokejists, tagad treneris.

## Karjera
Spēlējis centra uzbrucēja pozīcijā. 1989. gada NHL draftā viņu izraudzījās Kvebekas "Nordiques" ar kopējo 169. kārtas numuru, taču nekad nav spēlējis NHL.

Par Krievijas izlases galveno treneri kļuva . Kopā ar izlasi ir izcīnījis zelta medaļas 2008. un 2009. gada Pasaules čempionātos. Bikovs bijis arī *[[HC Fribourg-Gotteron]]*, Maskavas CSKA, Ufas "Salavat Julajev" galvenais treneris. 2013.-14. gada sezonas izskaņā pēc Jukas Jalonena atlaišanas īslaicīgi bija arī Sanktpēterburgas SKA galvenais treneris.

## Ārējās saites
Georgs fon Kihlers

**Georgs Kārlis Frīdrihs Vilhelms fon Kihlers** (; dzimis , miris ) bija vācu ģenerālfeldmaršals Otrā pasaules kara laikā.

## Dzīvesgājums
Dzimis Hānavas apkaimē. Pēc kadetu skolas beigšanas 1900. gadā iestājās vācu armijas dienestā. No 1910. līdz 1913. gadam studēja Prūsijas kara akadēmijā (*Preußische Kriegsakademie*), vēlāk dienēja vācu ģenerālštābā.

Pirmā pasaules kara laikā cīnījās artilērijā Rietumu frontē, arī pie Sommas un Verdenas. Pēc kara cīnījās brīvkorpusos (*freikorps*) Baltijā, apbalvots ar Baltiešu Krustu. 1932. gadā kļuva par divīzijas komandieri Austrumprūsijā. 1939. gadā tieši Kihlera daļas ieņēma Lietuvas Klaipēdas apgabalu.

Otrā pasaules kara sākumā Kihlers komandēja 3. armiju, kas dislocējās Austrumprūsijā. 1939. gada septembrī Vērmahta 3. armija piedalījās Polijas kampaņā, ieņemot Poļu koridoru un Dancigu, kā arī piedalījās uzbrukumā Varšavai. Pēc tam fon Kihlers tika norīkots komandēt 18. armiju, kas 1940. gada vasarā piedalījās iebrukumā Nīderlandē, Beļģijā un Francijā. 18. armija beidza šīs fāzes karadarbību, aplencot britu karaspēku Dinkerkā.

1942. gada 17. februārī Kihlers tika iecelts par armiju grupas "Ziemeļi" komandieri. Kihlers komandēja armiju grupu līdz pat 1944. gada janvārim, tomēr nespējot ieņemt Ļeņingradu. 1942. gada 30. jūnijā fon Kihleram tika piesķirta ģenerālfeldmaršala pakāpe. 1944. gada janvārī Ļeņingradas blokāde tika pārrauta un, kad Kihlers pieprasīja armijas atkāpšanos līdz Lugas upei, viņš tika atcelts no amata.
[thumb|Feldmaršals [fon Lēbs (pa labi) ar Kihleru (vidū) artilērijas novērošanas punktā Austrumu frontē, 1941. gada oktobris]]

Pēc kara Kihleru arestēja ASV okupācijas zonas varas iestādes un 1948. gadā viņam piesprieda 20 gadus cietumā par darbību pret partizāniem Austrumu frontē. Pēc pieciem gadiem (1953. gadā) tika atbrīvots no ieslodzījuma vecuma un veselības stāvokļa dēļ. Miris 1968. gadā.

## Ārējās saites
Spārnu pilskalns

300px|thumb|Spārnu pilskalna zīme

**Spārnu kalns** jeb **Spārnu pilskalns** ir sens zemgaļu pilskalns Spārņa ezera austrumu krastā pie "Guntiņām". Mūsdienās tas atrodas Dobeles novada Īles pagastā, dažus km no Īles muižas kungu mājas un Dobeles-Īles lielceļa, netālu no Pokaiņu meža.

Valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis, apstiprināts ar Kultūras Ministrijas 29.10.1998 rīkojumu Nr.128 kā Valsts aizsardzības objekts Nr.: 761. "Spārnu kalns - pilskalns".

## Raksturojums
Pilskalns ir apmēram 30 m augsts ar iegarenu formu un 2 m augstu uzbērumu ziemeļu daļā. Kalna malas ir neparasti stāvas, gandrīz 45° leņķī, kas zemgaļu pilskalnos ir retums. Pilskalns ir izkopts un no tā paveras skats uz Spārnu ezeru. Braucot no Īles Dobeles virzienā, gar Īles luterāņu baznīcu jānogriežas pa labi uz lauku ceļu, kas aizvedīs līdz pilskalnam.

## Vēsture
Arheoloģiskie izrakumi pilskalnā nav veikti, tāpēc pilskalna apdzīvotības laiks nav precīzi nosakāms. Pēc atsevišķiem savrupatradumiem pilskalna apdzīvotību aptuveni var datēt ar vēlo dzelzs laikmetu jeb 11-12.gs. Ņemot vērā, ka pilskalns, lai arī neliels, bet ir spēcīgi nocietināts un atrodas Spārnu ezera krastā, vēsturnieki to identificē ar Spārnenes pilsnovada pārvaldes centru. Izteikta arī maz ticama hipotēze, ka tur atradusies Raktes pils.

## Foto galerija

Attēls:2010 09 04 13Sparnu17.JPG|alt=
Attēls:2010 09 04 13Sparnu14.JPG|alt=
Attēls:2010 09 04 13Sparnu10.JPG|alt=
Attēls:2010 09 04 13Sparnu05.JPG|alt=
Attēls:Sparnu pilskalns.jpg|alt=|Spārnu pilskalna 3D modelis
Attēls:Sparnu pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Spārnu pilskalna 3D modelis


## Atsauces

## Ārējās saites
* enciklopedija.lv
* Pilskalna attēls un apraksts vietnē www.zemgaletourism.lv 
* www.latvijas-pilskalni.lv
Klementjevs

**Klementjevs** (, no personvārda Klements (*Клеме́нт*); sieviešu dzimtē Klementjeva (*Клеме́нтьева*)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Andrejs Klementjevs (*Андрей Клеме́нтьев*; 1973) — Latvijas politiķis;
* Antons Klementjevs (*Антон Клеме́нтьев*; 1990) — Krievijas hokejists;
* Ivans Klementjevs (*Иван Клеме́нтьев*; 1960) — Latvijas kanoe airētājs, treneris un politiķis;
* Jefimijs Klementjevs (*Ефи́мий Клеме́нтьев*; 1963) — Latvijas kanoe airētājs, treneris un politiķis.
Praisa

**Praisa** var būt:

* Armintija Praisa;
* Edīte Praisa;
* Šellija Anna Freizere-Praisa.

## Skatīt arī
* Praiss
Bikovs

**Bikovs** (, no vārda bullis *(бык)*; sieviešu dzimtē Bikova *(Бы́кова)*) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Dmitrijs Bikovs (*Дмитрий Быков*; 1977) — krievu hokejists;
* Vjačeslavs Bikovs (*Вячеслав Аркадьевич Быков*; 1960) — bijušais padomju hokejists, tagad treneris.
Jelgavas komturi

thumb|400px|Bauskas fogteja, Jelgavas un Dobeles komturejas pēc to dienvidu daļu zaudēšanas 1422. gadā.
thumb|400px|Bauskas fogteja, Dobeles un Jelgavas komturejas (''Komth:Mitau'') karte .
**Jelgavas komturi** () bija Livonijas ordeņa pavēlnieki **Jelgavas komturejas** teritorijā 1272. - 1495. gadā. Viņu rezidence bija vecā Jelgavas pils uz Lielupes Garās salas.

1495. gadā Jelgavas komtureja tika pievienota Livonijas ordeņa landmaršala pārvaldes teritorijai.

Attēls:Mitau Ordensburg 1703.jpg|Jelgavas komturu pils (1703)
Attēls:Mitaw Schloss.jpg|Jelgavas komturu rezidence - vecā Jelgavas pils (no Zviedrijas kara arhīva)



## Jelgavas komturu saraksts
* 1272 bruņinieks Johans
* 1305—1312 Johans Lešs (Johann Lesch)
* 1323 Johans no Lēvenbergas (Johann von Löwenberg)
* ap 1340 Burhards no Dreilēbenes (Burchard von Dreileben)
* 1347 Vilhelms no Zonenbergas (Wilhelm von Sonnenberg)
* 1349 Hildebrands no Lentes (Hildebrand von Lenthe)
* 1385—1393 Dītrihs no Veilburgas (Dietrich von Weilburg)
* 1413—1420 Cise no Rūtenbergas (Cisse von dem Rutenberg)
* 1420—1422 Dītrihs Krā (Dietrich Kra)
* 1422—1426 Franks no Farsemas (Frank von Varssem)
* 1436—1439 Heinrihs Šleiers (Heinrich Schleier)
* 1439 Matiass no Boningenes (Mathias von Boningen)
* 1451 Hermanis no Zevinghauzenes (Hermann von Sevinghausen)
* 1472 Oto no Hēkelumas (Otto von Hoekelum)
* 1483—1489 Vesels no Štrinkedes (Wessel von Strünkede)
* 1492—1495 Gerlahs no Hēveles (Gerlach von Hövel)