Carnikava

**Carnikava** (no  — ‘ošleja’,  — ‘Gaujas grīva’) jeb agrāk **Sānkaule** ir vairāk nekā 800 gadu sena apdzīvota vieta Ādažu novadā un ir Carnikavas pagasta centrs. Atrodas Vidzemes rietumos netālu no Gaujas ietekas Rīgas līcī tās kreisajā krastā. Pēc iedzīvotāju skaita Carnikava ir otrais lielākais ciems Latvijā un 38. lielākā apdzīvotā vieta valstī (2025. gada dati), pārsniedzot četrdesmit četru Latvijas pilsētu iedzīvotāju skaitu, tajā skaitā tādus novadu centrus kā Saulkrasti, Valka un Smiltene.

## Vēsture
Carnikava — 18. un 19. gadsimtos saukta arī kā Meņģeļu muiža — pirmo reizi minēta Indriķa Livonijas hronikā 1211. gadā kā līvu karaspēka pulcēšanās vieta (kā *Coywemunde* un *Coiwemunde*), daļa no Kubeseles novada. "Latviešu Avīzes" 19. gadsimta pirmajā pusē kā pamatnosaukumu latviešu valodā min — Sānkaule, Krišjānis Barons rakstīja — Sānkeaute.

Pēc Viļņas ūnijas parakstīšanas 1566. gadā 16. decembrī Sigismunds II Augusts piešķīra Carnikavu lēnī kādreizējam Rīgas Doma prāvestam Johanam Minsteram (*Johannes von Münster*), bet 1588. gada 19. martā to nopirka Ludolfs fon der Brinkens (*Ludolph Von Der Brincken*).

1626. gadā Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs Krimuldas pilsnovadā nodeva pusi Carnikavas kā allodu (neierobežotu dzimtīpašumu) ģenerālkambarkungam Didrihsonam, otra puse (*Neyhoff, Zarneko, Penners*) tika nodota kā lēnis majoram Paulam Vulfam, esot karalienei Kristīnei kā īpašniecei; 1627. gadā dižciltīgais Pauls Vulfs atpirka Gerda Didrihsona daļu par 1500 dālderiem, 1653. gadā karaliene Kristīne piešķīra to Vulfa dēliem Jēkabam, Gustavam, Jānim, Kārlim un Hermanim Vīgantam, 1662. gada 13. maijā piešķīra tiesības muižu pārdot, 1674. gada 23. novembrī muižu par 11 000 specija Alberta dālderiem ieguva landrāts Gustavs fon Mengdens, bet 1678. gadā Mengdenam kronis piešķīra tiesības lietot uz 1626. gada privilēģijas pamata Didrihsona daļu; 1678. gadā karalis Kārlis XI izpirka šīs daļas ar visām tiesībām.

Pirmo tautasdziesmu latviešu valodā publicējis Carnikavas mācītājs, ķecerīgais Tērbatas Universitātes profesors Frīdrihs Meins. Līdz 2017. gada 10. decembrim, kad baznīcu nodedzināja, 1728. gadā celtā Carnikavas baznīca bija visvecākā Vidzemes koka baznīca. Carnikavas pagasta teritorija veidojusies no Gaujas Meņģeļu muižas, kuras dzimtskungs 18. gadsimta otrajā pusē bija Sv. Romas impērijas grāfs Ernsts Reinholds fon Mengdens, pēc kura pasūtījuma, īstenojot itāliešu projektu Kristofa Hāberlanda būvēta greznākā pils Vidzemē — Carnikavas pils. Carnikavas kapi izveidoti 1773. gadā, šajā laikā arī celts arhitektūras piemineklis Mengdenu kapliča, kura izdemolēta Otrā pasaules kara laikā. 1782. gadā muiža ar tās kapellu piederēja pie Daugavgrīvas draudzes, 1826. gadā — pie Ādažu. 1849. gada 8. janvārī Kristians Panders par 85 tūkstošiem sudraba rubļu ieķīlāja muižu savam brālim Pēterim Panderam, kurš 19. gadsimta otrajā pusē sāka pārdot mājas vietējiem zemniekiem un zvejniekiem, bet bez zvejas tiesībām — par tām vajadzēja maksāt atsevišķu nomu.

Carnikavas jeb Meņģeles pagastu nodibināja tikai 1866. gadā. Carnikavieši 1875. gadā nodibināja labdarības biedrību un ar kori piedalījās II Vispārējos Dziesmu svētkos. Kopš 19. gadsimta Carnikavas pagastā darbojās draudzes skola. Carnikava izsenis ir pazīstama ar lašu un nēģu zveju. 1906. gada 14. maijā *[[Tēvija (laikraksts)|Tēvija]]* ziņoja, ka muižu no P. Pandera par 500 000 rubļu nopircis Heinrihs Gēgingers. 1917. gada 30. septembrī nodeg Carnikavas muižas pils, iespējams — Krievijas Impērijas armijas karavīru tīšas vai netīšas rīcības dēļ. Neilgi pēc tam Rīgas operācijas ietvaros Carnikavu ieņem vācu armija.

Latvijas Neatkarības kara laikā 1919. gada janvārī Carnikavu ieņem Padomju Latvijas armija. No 24. līdz 27. maijam komunistus no Carnikavas padzen Atsevišķās latviešu brigādes 1. kavalērijas divizions Aleksandra Loevinga-Lēvinga vadībā kopā ar Landesvēru. Kad varu pēc tam apkārtnē pārņem provāciskā Niedras valdība, 1919. gada jūnijā un jūlijā Cēsu kauju ietvaros Carnikavu atbrīvo apvienotais igauņu-latviešu karaspēks. Starpkaru laikā ciemā darbojas 1875. gadā dibinātā Carnikavas labdarības biedrība un citas organizācijas, kā arī 1924. gadā dibinātā zvejas rūpniecības (akciju) sabiedrība "Carnikava". 1933. gadā labdarības biedrības vajadzībām tiek uzcelts Tautas nams "Ozolaine" un 1934. gadā — dzelzceļa līnijas Zemitāni—Rūjiena tilts pār Gauju.

Otrā pasaules kara laikā 1941. gada 28. un 30. jūnijā pie dzelzceļa tilta notiek kaujas starp padomju karavīriem un latviešu nacionālajiem partizāniem, kas novērš tilta uzspridzināšanu. 1944. gadā vācu karaspēks no Carnikavas apkārtnes atkāpjas bez kaujas, taču saspridzina tiltu, kuru pēc kara atjauno līdzīgā izskatā. Līdz 1949. gadam Carnikava bija Ādažu pagasta centrs. 1945. gadā Ādažu pagastā tika izveidots Carnikavas ciems, bet 1954. gadā to pievienoja Ādažu ciemam. Ciemā atradās zvejnieku kolhozs "Carnikava".

Carnikavas pagasts Rīgas rajona sastāvā izveidots 1992. gada 2. aprīlī, kad no Ādažu pagasta tika atdalītas zvejnieku kolhoza «Carnikava» zemes un vasarnīcu ciemi gar šoseju P1. 2006. gada 21. martā pagasts tika reorganizēts par novadu, kurš 2009. gada 1. jūlijā kļuva par savu pirmā līmeņa pašvaldību. 2021. gada 1. jūlijā administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Carnikavas novadu pievienoja Ādažu novadam kā Carnikavas pagastu. 

2025. gada beigās un 2026. gada sākumā Ādažu novada pašvaldība uzsāka priekšdarbus, lai Carnikava nākotnē iegūtu pilsētas statusu.

## Iedzīvotāji

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Izglītība un kultūra
Carnikavā darbojas deviņgadīgā skola, jauniešu deju kolektīvs "Abi divi", pirmskolas bērnu deju grupa "Dālderītis", vidējās paaudzes deju kolektīvs "Arnika". Daudzi no kolektīviem darbojas Carnikavas centrā esošajā Tautas namā "Ozolaine" (atklāts 1933. gadā). No 2024. gada 1. septembra plānots Carnikavas pamatskolai piešķīra vidusskolas statusu. Garajā ielā 20 atrodas Ādažu novada Mākslu skolas Carnikavas mācību punkts.

## Personības

Carnikavā savā īpašumā strādājis biologs, embrioloģijas tēvs Kristians Panders, no 1827. līdz 1842. gadam veicot zinātnisko izpēti par paleontoloģiju, īpaši devona un silūra periodu. Carnikavas muižas centra izdzīvojušajā pārvaldnieka namā (mūsdienās — Jūras iela 2) pēc Latvijas brīvības cīņu beigām līdz savai nāvei dzīvoja ģenerālis Mārtiņš Vācietis ar ģimeni. Carnikavas ciema daļa Sautiņi radusies no paraugsaimniecības, kurā saimniekoja vairāku Saeimas sasaukumu deputāts un lauksaimnieks Eduards Grantskalns.

Carnikavas novada Siguļu kapsētā atdusas viens no ievērojamākajiem latviešu dzejniekiem Ojārs Vācietis ar dzīvesbiedri dzejnieci — Ludmilu Vācieti (Azarovu). Carnikavā ilgstoši dzīvojis riteņbraucējs Toms Skujiņš, kurš 2021. gadā tika atzīts par Carnikavas novada gada sportistu. Carnikavā no 1990. gadu vidus līdz savai nāvei 2024. gadā dzīvoja metālmākslinieks un viens no Latvijas BMX sporta aizsācējiem Helmuts Āķis.

## Carnikavas nēģi

Carnikavas nēģus uzskata par latviešu delikatesi. Apaļmutnieks upes nēģis (*Lampetra fluviatilis*) pieder bezžokļaiņu *Agnatha* virsklases nēģu klasei, ir pat miljons gadu sena suga. Carnikavieši senāk nēģi dēvēja par zutiņu, lai neizklausītos vāciski, bet smalkajās aprindās to dēvēja par neinaugu (no  — 'deviņacis'). 20. gadsimta divdesmito un trīsdesmito gadu laikrakstos Carnikava dēvēta par "nēģu karalisti". Carnikavā vērienīgi svin Nēģu svētkus.

## Attēlu galerija

Attēls:Gauja pie Carnikavas.jpg|Gauja
Attēls:Nēģu iela.jpg|Nēģu iela
Attēls:Daudzīvokļu mājas.jpg|Daudzīvokļu mājas
Attēls:Gājēju tilts pār Vecgauju.jpg|Gājēju tilts pār Vecgauju
Attēls:TiltiCarnikavā.jpg|Tilti Carnikavā pāri Gaujai
Attēls:Draudzes nams.jpg|"Laivu māja" - Carnikavas luterāņu draudzes mājvieta
Attēls:Carn dome.jpg|Carnikavas pagasta pārvalde
Attēls:Carnikavas stacija 03 (cropped).jpg|Carnikavas dzelzceļa stacija 2018. gadā
Attēls:Carnikavasstacija.jpg|Carnikavas dzelzceļa stacija 2020. gadā


## Skatīt arī
* Carnikavas ielu uzskaitījums
* Latvijas lielāko ciemu uzskaitījums

## Atsauces

## Ārējās saites
* Carnikavas novada mājas lapa