open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Amhara

**Amharas nacionālā reģiona pavalsts** (, *yä-Amara Bǝḥerawi Kǝllǝlawi Mängǝst*) ir viena no Etiopijas reģionālajām nacionālajām pavalstīm. Tā atrodas valsts ziemeļdaļā, robežojas ziemeļrietumos ar Sudānu, ziemeļos — ar Tigraju, austrumos — ar Afāru, dienvidos — ar Oromiju, bet dienvidrietumos — ar Benišangulu Gumizu. Pavalsts galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Bahirdara, citas lielākās pilsētas ir Gondera, Dese, Debre Birhana un Debre Markosa. Lielākā daļa iedzīvotāju ir titulnācija amhari, pēc konfesionālās pārliecības — etiopiešu pareizticīgie.

## Ģeogrāfija
Amharas pavalsts aizņem Etiopijas kalnienes ziemeļdaļu, augstākais kalns ir Rasdašens  vjl. Reģiona reitumdaļā atrodas Tanas ezers, no kura sākas viena no Nīlas satekupēm — Zilā Nīla. 1969. gadā dibinātais Semena nacionālais parks 1978. gadā iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 

## Vēsture
Etiopijas impērijas laikā amharu apdzīvotās teritorija veidoja valsts kodolu, šeit atrodas divas no vēsturiskajām galvaspilsētām — Gondara un Debre Tabora, kā arī daudz nozīmīgu kultūras un vēstures pieminekļu. Impērijas laikā amharu zemes bija sadalītas vairākās provincēs: Bete Amhara, Godžama, Gondera, Angota, Dembija, Bezamo, Ševa un Lasta. Vienots amharu reģions tika izveidots 1995. gadā, apvienojot Godžamas un Begemderas provinces un daļu Vollo provinces.

## Atsauces

## Ārējās saites
Santabarbaras apgabals

**Santabarbaras apgabals** () ir viens no Kalifornijas štata administratīvajiem apgabaliem Amerikas Savienotajās Valstīs, kas atrodas valsts rietumos, Klusā okeāna piekrastē. Tas izceļas ar ievērojamu dabas ainavu daudzveidību, kultūras nozīmīgumu un ekonomisko aktivitāti, apvienojot urbānus centrus ar lauku un dabas teritorijām. Reģionāli apgabalu bieži pieskaita Dienvidkalifornijai, taču tas vienlaikus tiek uzskatīts arī par daļu no Kalifornijas Centrālās piekrastes (*Central Coast*). Ģeogrāfiski Santabarbaras apgabals atrodas Kalifornijas dienvidu daļā. Tas robežojas ar Venturas apgabalu dienvidaustrumos un Sanluisas Obispo apgabalu ziemeļrietumos, bet dienvidos to apskalo okeāns. Apgabals ietver piekrastes līdzenumus, auglīgas lauksaimniecības ielejas un kalnainu iekšzemi, kā arī vairākas Čenela salas. Četras no tām — Sanmigela, Santakrūza, Santaroza un Santabarbaras sala — ir daļa no Čenela salu nacionālā parka. Šāds novietojums nosaka Vidusjūras tipa klimatu, kas ir labvēlīgs gan iedzīvotāju dzīves kvalitātei, gan lauksaimniecībai, īpaši vīnkopībai.

Administratīvi Santabarbaras apgabals ir viens no Kalifornijas senāk dibinātajiem apgabaliem. Tas izveidots 1850. gada 18. februārī. Apgabala pārvaldes centrs ir Santabarbara, savukārt lielākā pilsēta pēc iedzīvotāju skaita ir Santamarija. Apgabala administrācija īsteno vietējās pašvaldības funkcijas, tostarp teritorijas plānošanu, sabiedrisko pakalpojumu nodrošināšanu un reģionālās attīstības koordināciju. Reģionālajā kontekstā Dienvidkalifornijā un Kalifornijas piekrastes reģionā kopumā Santabarbaras apgabalam ir būtiska nozīme. Tas ir svarīgs tūrisma, lauksaimniecības un pārtikas ražošanas, vīna nozares, izglītības un pētniecības, kā arī resursu ieguves (īpaši naftas) centrs. Apgabals kalpo kā ekonomisks un teritoriāls “tilts” starp Losandželosas metropoles ietekmes zonu un mazāk urbanizētajiem Centrālās piekrastes reģioniem, padarot to par nozīmīgu Kalifornijas piekrastes telpas sastāvdaļu.

## Ārējās saites
Budzis

[thumb|300px|[Graudi|Graudu atņemšana turīgākam Kubaņas zemniekam („budzim”) 1933. gadā, kolektivizācijas laikā]]

**Budzis** jeb **kulaks** (no  — 'dūre'; , ) bija zemnieks, kam Krievijas Impērijā piederēja vairāk nekā 3 hektāri zemes. Pēc 1917. gada Oktobra revolūcijas budža tēlu plaši izmantoja padomju propagandā, kurā tos pasludināja par „šķiras ienaidniekiem”, „ekspluatatoriem” un komunisma pretiniekiem. 1920. gadu beigās un 1930. gadu sākumā līdztekus kolektivizācijai Padomju Savienībā, jo īpaši Krievijas PFSR, pret miljoniem turīgāko zemnieku un viņu ģimenēm Apvienotā valsts politiskā pārvalde (OGPU) īstenoja plašu politisko represiju kampaņu — tā saukto atbudžošanu, kurā 1,5—2 miljonus par „budžiem” uzskatīto zemnieku izveda uz piespiedu darba nometnēm attālos PSRS apgabalos, kur simtiem tūkstoši gāja bojā skarbo apstākļu un bada dēļ, bet desmitiem tūkstošu tā saukto „budžu” OGPU izpildīja nāvessodu.

## Skatīt arī
* Atbudžošana

## Ārējās saites
Discocyclina discus

***Discocyclina discus*** ir izmirušu foraminīferu suga rotaliīdu kārtā un diskociklinīdu dzimtā. Sugu kā *Orbitolites discus* 1850. gadā aprakstīja šveiciešu zoologs un paleontologs Ludvigs Ritimeijers. Suga ir sastopama Francijā, Ziemeļitālijā, Polijā, Armēnijā, Gruzijā (bodrakas un alminas reģionālie stāvi), Ukrainas Karpatos un Krimā (bahčisarajas un simferopoles reģionālie stāvi), vidējā un augšējā eocēna nogulumos.

## Apraksts
Čaulai ir vidējs vai liels izmērs, kas var sasniegt 3 cm diametrā (mikrosfēriskā ģenerācija). Čaula ir plakana vai lēcveidīga. Centrālā pauguriņa gandrīz nav vai arī tas ir vāji izteikts. Čaulas pauguriņa izplūšanas rezultātā tā centrā ir viegli izliekta. Virsmu klāj smalkas granulas (0,1—0,03 mm), kas ir nevienmērīgi izmētātas, un tās ir vienāda lieluma gan uz pauguriņa, gan arī uz apkakles. Apkakle reizēm var būt viļņota. Apkakles mala ir ļoti plāna.

Makrofēriskās ģenerācijas embrijam ir tribliolepidīns līdz eulepidīns tips. Protokonhs ir liels, bieži vien neregulārs, to gandrīz pilnībā aptver deiterokonhs, kas ir nedaudz izstiepts pa galveno asi. Blakusembrionālās kameras ir skaitā no 30 līdz 40. Tām ir taisnstūrveida forma, un tās gandrīz nav atšķiramas no turpmākajām ekvatoriālajām kamerām. Kameru izstiepšanās ir novērojama tikai čaulas perifērijā. Sānu kameras ir rombveidīgas un veido rozeti no 6—8 gabalām, un bieži vien var izveidot divas rozetes vienlaicīgi, kas rada cilpveidības iespaidu.

## Atsauces
Priekšāda

**Priekšāda** jeb **priekšādiņa** () ir kustīga, atvelkama ādas kroka, kas daļēji vai pilnībā klāj dzimumlocekļa galviņu (*glans penis*). Tā ir normāla vīriešu ārējo dzimumorgānu anatomiska sastāvdaļa, kas veidojas embrionālās attīstības laikā un saglabājas pēc dzimšanas, ja netiek veikta apgraizīšana. Anatomiski priekšāda sastāv no ārējās ādas slāņa un iekšējās gļotādas virsmas. Tā veido aizsargājošu “pārsegu” galviņai un urīnizvadkanāla ārējai atverei. Priekšādas galvenās funkcijas ietver galviņas mehānisku aizsardzību, jutīgo nervu galu pasargāšanu no berzes un izžūšanas, kā arī mitras mikrovides uzturēšanu. Priekšāda ir labi apasiņota, tādēļ piedalās sensorās kairinājuma uztveres procesos. Miera stāvoklī tā parasti sedz galviņu, savukārt erekcijas laikā var brīvi atvirzīties.

Priekšāda ir sastopama ne tikai cilvēkiem, bet arī daudziem citiem zīdītājiem, tostarp primātiem. Dzīvniekiem to bieži raksturo kā dzimumlocekļa apvalku, kas miera stāvoklī aizsedz galviņu un dažām sugām arī lielāku dzimumlocekļa daļu. Lai gan priekšādas uzbūve, izmērs un funkcionālā nozīme dažādās sugās atšķiras, tās pamatuzdevums parasti ir līdzīgs, tas ir, aizsargāt dzimumorgānu no ārējās vides iedarbības.

## Ārējās saites
Šalona pie Sonas

**Šalona pie Sonas** (, ) ir vēsturiska pilsēta un komūna Francijas austrumos, Burgundijas–Franškontē reģionā, Sonas upes krastos. Tā atrodas vēsturiskajā Burgundijas teritorijā un ir viena no senākajām pilsētām šajā apgabalā, kuras urbāno attīstību gadsimtu gaitā veicinājusi tirdzniecība, amatniecība un administratīvās funkcijas. Pilsēta izveidojusies stratēģiski nozīmīgā vietā starp Dižonu un Lionu un mūsdienās kalpo par nozīmīgu reģionālu pakalpojumu, satiksmes un nodarbinātības mezglu. Šis novietojums vēsturiski nodrošināja pilsētai svarīgu lomu preču pārvadājumos un satiksmē starp Vidusfranciju un Ronas baseinu, veicinot ekonomisko izaugsmi un pilsētas nozīmi Sonas ielejā, kā arī ietekmi uz apkārtējo Šalonē (*Chalonnais*) apgabalu.

Administratīvi Šalona pie Sonas ir Sonas un Luāras departamenta apakšprefektūra un attiecīgā apgabala centrs; departamenta prefektūra (galvenais administratīvais centrs) atrodas Makonā. Šajā statusā pilsētā koncentrējas valsts pārvaldes iestādes, tiesu struktūras un sabiedriskie pakalpojumi, kas apkalpo plašu departamenta dienvidu un centrālo daļu. Reģionālā mērogā Šalonai pie Sonas ir būtiska nozīme kā administratīvajam, ekonomiskajam un kultūras centram, un tā tiek raksturota kā viena no vadošajām pilsētām departamentā (pēc iedzīvotāju skaita — lielākā). Tā kalpo par nozīmīgu nodarbinātības, izglītības un pakalpojumu centru, vienlaikus saglabājot bagātu kultūrvēsturisko mantojumu, kas nostiprina tās vietu Burgundijas–Franškontē pilsētu tīklā un Francijas austrumu reģionālajā struktūrā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Diskociklīnas

**Diskociklīnas** (*Discocyclina*) ir izmirušu kosmopolītisku foraminīferu ģints rotaliīdu kārtā un diskociklinīdu dzimtā. Ģinti ar nosaukumu *Orbitoides (Discocyclina)* 1870. gadā izveidoja vācu paleontologs Kārlis Gimbels. Ģints tipiskā suga ir *[[Discocyclina prattii]]* (Michelin, 1846). Šīs ģints pārstāvji dzīvoja paleogēna periodā no vidējā paleocēna līdz augšējam eocēnam. Ģints pārstāvji apdzīvoja tropiskās un mērenās klimatiskās joslas.

## Apraksts
Čaula ir liela (mikrosfēriskā čaula līdz 23 mm diametrā), diskveidīga vai lēcveidīga, plāna vai arī centrā uzpūsta. Makrosfēriskajam embrijam ir neliels lodveida protokonhs, kuru apkļauj lielāks nierveidīgs deiterokonhs. Pirmais kameru nepioniskais cikls var būt lielāks par nākamajiem. Radiālas septas ekvatoriālajās kamerās veido no taisnstūrveida kamerām koncentriskus gredzenus. Secīgo ciklu kameras savstarpēji mijas savās pozīcijās. Katra gredzena blakus esošās kameras radiālo sienu proksimālajā galā ir savstarpēji savienotas ar gredzenveida stoloniem. Secīgo gredzenu kameras ir savienotas ar diviem vai trim radiāliem stoloniem dažādos līmeņos. Čaulas biezuma lielāko daļu sastāda apmēram 15 līmeņos izvirzītās sānu kameras. Vertikālie stoloni savieno ekvatoriālā līmeņa kameras ar sānu kamerām. Labi attīstīti stabiņi nobeidzas ar virsmas papilām. Čaulas siena ir no kalcīta, ar tumšām viduslīnijām, kuras veido starpseptu telpa vai plaisas, bet nevis īstie kanāli. Čaulas virsma ir graudaina.

## Sistemātika
Diskociklīnu ģintī ir daudz sugu. Dažas no tām ir šādas::

* ģints: ***Discocyclina*** Gümbel, 1870 †
:* suga: *[[Discocyclina archiaci]]* (Schlumberger, 1903) †
:* suga: *[[Discocyclina augustae]]* van der Weijden, 1940 †
:* suga: *[[Discocyclina discus]]* (Rütimeyer, 1850) †
:* suga: *[[Discocyclina dispansa]]* (Sowerby, 1840) †
:* suga: *[[Discocyclina fortisii]]* (d'Archiac, 1850) †
:* suga: *[[Discocyclina prattii]]* (Michelin, 1846) †
:* suga: *[[Discocyclina pseudoaugustae]]* Portnaya, 1973 †
:* suga: *[[Discocyclina pulcra]]* (Checchia-Rispoli, 1909) †
:* suga: *[[Discocyclina radians]]* (d'Archiac, 1850) †
:* suga: *[[Discocyclina sella]]* (d'Archiac, 1850) †
:* suga: *[[Discocyclina spliti]]* Butterlin & Chorowicz, 1971 †
:* suga: *[[Discocyclina trabayensis]]* Neumann, 1955 †

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Cardano (kriptonauda)

***Cardano*** (ADA) ir kriptovalūta un blokķēdes platforma, kas paredzēta viedo līgumu (*smart contracts*) izstrādei un decentralizētu lietotņu darbībai. Projekts uzsākts 2015. gadā, un tā izstrādi koordinē uzņēmums *Input Output Global* (IOG), kuru vada Čārlzs Hoskinsons. *Cardano* ir atvērtā pirmkoda programmatūras projekts, kura izstrādē tiek izmantota akadēmiska pieeja un recenzēti zinātniski pētījumi.

*Cardano* tīkls izmanto apliecinājuma ar daļu (*proof-of-stake*) konsensa mehānismu ar nosaukumu *Ouroboros*, kas paredzēts energoefektīvai un mērogojamai transakciju apstiprināšanai. Atšķirībā no Bitcoin darba apliecinājuma modeļa, Cardano neprasa intensīvu skaitļošanas jaudu. Kriptovalūta ADA tiek izmantota transakciju veikšanai, tīkla drošības nodrošināšanai un pārvaldības procesos.

ADA emisija ir ierobežota ar algoritmu. Maksimālais iespējamais ADA daudzums ir aptuveni 45 miljardi vienību. Jaunu monētu izplatīšana notiek, izmantojot steikinga (*staking*) mehānismu. *Cardano* tīkls atbalsta viedos līgumus un decentralizētās finanšu (*DeFi*) risinājumus, kā arī digitālās identitātes un piegādes ķēžu pārvaldības lietojumus.

ADA tiek tirgota kriptovalūtu biržās gan pret bezseguma naudu, gan pret citām kriptovalūtām. *Cardano* projekts ir pazīstams ar pakāpenisku attīstības modeli, kas sadalīts vairākās attīstības fāzēs, nosauktās ievērojamu vēsturisku personu vārdos.

## Ārējās saites
Polkadot

***Polkadot*** (DOT) ir blokķēžu tīkls un kriptovalūta, kas paredzēta dažādu blokķēžu savietojamībai un datu apmaiņai. Projekta mērķis ir nodrošināt iespēju neatkarīgām blokķēdēm sadarboties vienotā ekosistēmā. Polkadot izstrādi vada *Web3 Foundation*, un tā galvenais izstrādātājs ir uzņēmums *Parity Technologies*. Projekta līdzautors ir Gevins Vuds, viens no *[[Ethereum]]* līdzdibinātājiem.

*Polkadot* arhitektūra sastāv no centrālās ķēdes — relejķēdes (*relay chain*) — un vairākām paralēlajām ķēdēm (*parachains*), kas var būt pielāgotas konkrētiem lietošanas gadījumiem. Relejķēde nodrošina tīkla drošību, konsensu un savietojamību, savukārt parachains var darboties ar atšķirīgiem noteikumiem un funkcijām.

Tīkls izmanto nominētā apliecinājuma ar daļu (*nominated proof-of-stake*, NPoS) konsensa mehānismu. DOT kriptovalūta tiek izmantota tīkla pārvaldībā, steikingā (*staking*) un jaunu parachain pieslēgšanai tīklam. Atšķirībā no dažām citām kriptovalūtām, DOT piedāvā elastīgu emisijas modeli bez stingra maksimālā piedāvājuma ierobežojuma.

*Polkadot* ļauj veidot decentralizētas lietotnes un pakalpojumus, kas darbojas pāri vairākām blokķēdēm. DOT tiek tirgots kriptovalūtu biržās gan pret bezseguma naudu, gan pret citām kriptovalūtām. Projekts tiek uzskatīts par vienu no nozīmīgākajiem mēģinājumiem risināt blokķēžu mērogojamības un savietojamības problēmas.

## Atsauces
Rževskis pret Napoleonu

**"Rževskis pret Napoleonu"** () ir 2012. gada Krievijas un Ukrainas vēsturiskās satīras komēdijas filma, kuras režisors ir Marjuss Vaisbergs. Tā ir 2008. gada filmas "Hitlers kaput!" sīkvels, un tajā galvenās, poručika Rževska un Napoleona lomas atveido Pāvels Derevjanko un Volodimirs Zelenskis, savukārt citas lomas atveidojuši Svetlana Hodčenkova, Mihails Galustjans, Žans Klods van Damme, Mihails Jefremovs, Marats Bašarovs, Ksenija Sobčaka, Anna Semenoviča, Anfisa Čehova un Jevhens Košovijs. 

Filmas sižets risinās 19. gadsimta sākuma Krievijā. Lai apturētu Napoleonu, kaislīgu sieviešu mīlētāju, krievu ģenerāļi nolemj viņam nosūtīt par sievieti pārģērbtu komisko poručiku Rževski. Tomēr, pats poručiks, lieki netērēdams laiku, uzsāk romānu ar "Mis Maskava 1810" Natašu Rostovu (Svetlana Hodčenkova).

Filmas pirmizrāde Krievijā notika 2012. gada 25. janvārī, bet Ukrainā — 26. janvārī. Filma saņēma pārsvarā negatīvas kritiķu atsauksmes un nopelnīja  7,8 miljonus ASV dolāru pie 8,5 miljonu budžeta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Cigārs

thumbnail|upright=1.2|Cigārs ar cigāra knaiblēm
**Cigārs** ir smēķēšanai paredzēts tabakas izstrādājums, kas parasti veidots kā cilindriski sarullēta tabaka un sastāv pilnībā vai gandrīz pilnībā no dabīgām tabakas lapām. Atšķirībā no cigaretēm cigārs nav ietīts papīrā. Cigāra ārējais apvalks parasti ir speciāli apstrādāta tabakas seglapa vai normatīvajos aktos pieļauts tabaku saturošs materiāls, piemēram, rekonstruēta tabaka. Smēķēšanas laikā cigāra dūmi parasti netiek ieelpoti plaušās, bet tiek turēti mutes dobumā, kas nosaka atšķirīgu lietošanas kultūru un fizioloģisko ietekmi salīdzinājumā ar cigaretēm, lai gan praksē lietošanas paradumi var atšķirties. Tabakas produktu klasifikācijā cigāri tiek izdalīti kā atsevišķa kūpināmās (degšanas) tabakas produktu kategorija līdzās cigaretēm, rullējamajai tabakai un pīpju tabakai. Šāds iedalījums pastāv arī Eiropas Savienības regulējumā. Cigāri veido atsevišķu kategoriju to konstrukcijas, sastāva, ražošanas tehnoloģijas un lietošanas veida dēļ. Tie var būt gan rūpnieciski ražoti, gan ar rokām savelti, un to kvalitāti lielā mērā nosaka tabakas izcelsme, fermentācijas process un velšanas prasmes.

Salīdzinot ar cigaretēm, cigāri parasti ir lielāki, satur ievērojami vairāk tabakas un deg lēnāk. Cigaretēs izmanto smalki sasmalcinātu tabaku, kas ietīta papīra apvalkā (bez tabakas satura) un bieži papildināta ar piedevām degšanas regulēšanai, savukārt cigāri sastāv no veselām vai rupji sagrieztām tabakas lapām un tiem nav papīra apvalka. Atšķirībā no pīpju tabakas, kas parasti ir brīvi (berami) sagatavota tabaka un paredzēta dedzināšanai pīpes traukā, cigārs ir patstāvīgs, sarullēts izstrādājums, kura lietošanai nav nepieciešami papildu smēķēšanas piederumi. Šīs atšķirības nosaka gan cigāru lietošanas tradīcijas un kultūru, gan arī to regulējumu un uztveri sabiedrībā.

## Ārējās saites
Faina Jukraina

***Faina Jukraina*** ( — 'Skaistā Ukraina') ir Ukrainas humoristisks seriāls. Seriāls tika pārraidīts laika posmā no 2008. līdz 2010. gadam.

Ģenerālproducents bija Dmitro Carenko. Aktieri — Andrijs Moločnijs un Serhijs Pritula. Programma ir britu šova *[[Little Britain]]* adaptācija.

*Faina Jukraina* tematiski bieži tiek salīdzināts ar Krievijas skeču seriālu "Naša Russia", abi raidījumi izmanto līdzīgu formātu un satīriskas pieejas sabiedrisko parādību attēlošanai.

## Ārējās saites
Jūliuss Štreihers

**Jūliuss Sebastians Štreihers** (; dzimis , miris ) bija nacistiskās Vācijas politiķis un augsta ranga funkcionārs, kā arī izdevējs, uzņēmējs. Viņa izdotais laikraksts *[[Der Stürmer]]* ieņēma centrālu lomu nacisma propagandā un pauda antisemītiskus uzskatus.

Piedalījies Pirmajā pasaules karā kā karavīrs, godalgots ar Dzelzs krustu. Pēc kara beigām turpināja strādāt par skolotāju. 1919. gadā Nirnbergā iesaistījies organizētā antisemītisma kustībā un jau kopš 20. gadu sākuma sadarbojies ar Ādolfu Hitleru. 1922. gadā J. Štreihers kopā ar savu politisko grupu iestājās NSDAP. Piedalījies Alus pučā.

Kopš 1923. gada izdeva savu laikrakstu *[[Der Stürmer]]*, kas kļuva par nacisma propagandas balstu. Izdevējdarbība bija arī ļoti ienesīga, padarot J. Štreiheru par multimiljonāru. Tāpat viņš guva panākumus politikā, kļūstot par nacistu partijas Frankonijas gauleiteru (no 1929. gada) un Reighstāga deputātu. Pazīstams ar savu amorālo uzvedību, par ko netika sevišķi augstu vērtēts nacistu elitē.

J. Štreihers tika tiesāts Nirnbergas procesā un notiesāts par kara noziegumiem un noziegumiem pret cilvēci (īpaši antismeītisma propagandu) un sodīts ar nāvi — pakārts 1946. gadā.

## Ārējās saites
Ripple

***Ripple*** (**XRP**) ir kriptovalūta un maksājumu protokols, kas paredzēts ātriem un zemu izmaksu starptautiskajiem naudas pārvedumiem. To izstrādā uzņēmums *Ripple Labs*, un tas darbojas uz izkliedētas virsgrāmatas tehnoloģijas pamata. Atšķirībā no daudzām citām kriptovalūtām, *Ripple* nav balstīts uz klasisku blokķēdi ar darba apliecinājumu (*proof-of-work*), bet izmanto īpašu konsensa mehānismu — *Ripple Protocol Consensus Algorithm* (RPCA).

XRP tīkls nav pilnībā decentralizēts tādā pašā nozīmē kā *[[Bitcoin]]*, jo sākotnējā emisija tika veikta centralizēti. Kopējais XRP apjoms ir ierobežots ar 100 miljardiem vienību, un jauni tokeni netiek radīti ieguves (*mining*) procesā. Liela daļa XRP sākotnēji tika piešķirta *Ripple Labs*, kas tos pakāpeniski laiž apritē saskaņā ar iepriekš noteiktiem nosacījumiem.

*Ripple* galvenais mērķis ir kalpot kā starpvalūta (*bridge currency*) finanšu iestāžu starptautiskajos norēķinos, samazinot transakciju laiku un izmaksas salīdzinājumā ar tradicionālajām banku sistēmām, piemēram, SWIFT. XRP transakcijas parasti tiek apstiprinātas dažu sekunžu laikā, un komisijas maksa ir ļoti zema. XRP tiek tirgots gan pret bezseguma naudu, gan pret citām kriptovalūtām, galvenokārt kriptovalūtu biržās.

*Ripple* tehnoloģiju ir testējušas un izmantojušas vairākas bankas un finanšu institūcijas, tomēr projekts ir bijis arī juridisku strīdu objekts, jo īpaši saistībā ar XRP klasifikāciju kā vērtspapīru vai kriptovalūtu.

## Atsauces
Bahirdara

**Bahirdara** (, *Bahərdar*) ir pilsēta Etiopijā, Amharas kilila galvaspilsēta un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas valsts ziemeļrietumos Tanas ezera dienvidu krastā pie Zilās Nīlas augšteces Abajas iztekas un  no valsts galvaspilsētas Adisabebas. Nozīmīgs ekonomiskais, transporta, kultūras, izglītības un politiskais centrs, viena no lielākajām valsts pilsētām, tūrisma centrs.

## Vēsture
Tiek uzskatīts, ka apdzīvotā vieta radusies ap 13. gadsimtu, kad šeit uzbūvēta Svētās Marijas baznīca; tās nosaukums tulkojumā no amharu valodas nozīmē ‘jūras krastā’. Rakstu avotos pirmoreiz minēta Beļģijas konsula Aleksandrijas Eduāra Blondela 1842. gada ceļojuma atskaitē, kur Bahirdara minēta kā ciems vai pilsētiņa ar dzīvīgu tirgu. Tiek lēsts, ka šeit dzīvoja ap 1200—2000 cilvēku.

1936. gada maijā Bahirdaru iekaroja Itālijas karaspēks. Itāļi attīstīja pilsētas infrastruktūru, padarot to par reģionālu centru teritorijām dienvidos no Tanas ezera. 1941. gadā Bahirdara atgriezās Etiopijas kontrolē un tā kļuva par Godžamas provinces apriņķa centru. 1995. gadā pilsēta kļuva par jaunizveidotā Amharas reģiona galvaspilsētu. Pilsētas iedzīvotāju skaits strauji izauga 20. gadsimta beigās un 21. gadsimta sākumā no 55 tūkstošiem 1984. gadā līdz 365 tūkstošiem 2023. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Toyota Gazoo Racing WRT

thumb|''Toyota Gazoo Racing WRT'' logotips
***Toyota Gazoo Racing World Rally Team*** ir Somijā bāzēta Pasaules rallija čempionāta (WRC) komanda, kas pārstāv automašīnu ražotāju *[[Toyota Motor Corporation|Toyota]]*. Komandas vadītājs ir bijušais WRC pilots Jari Mati Latvala, un 2026. gada pilotu vidū ir 2025. gada čempions Sebastjēns Ožjē, Takamoto Katsuta, Elfins Evanss un Olivers Sūlbergs. Komanda debitēja 2017. gada sezonā, kad tā startēja ar *[[Toyota Yaris WRC]]* automašīnu.

Komanda ir atsevišķa *Toyota Gazoo Racing* komandas operatīvā vienība, kas sacenšas Pasaules izturības sacīkšu čempionātā, un abas ir daļa no *[[Toyota Gazoo Racing Europe]]*.

2018. gadā komanda uzvarēja ražotāju čempionātā, kas bija *Toyota* pirmais panākums kopš 1999. gada, kam sekoja vēl citas uzvaras 2018. gadā un no 2021. līdz 2025. gadam. Komanda ir arī nodrošinājusi čempionu titulus braucējiem un stūrmaņiem 2019. gadā un no 2021. līdz 2025. gadam.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 

* Komandas profils vietnē ''wrc.com''
Sol Invictus

**Dies Natalis Solis Invicti** (“Neuzvarētā Saules dzimšanas diena”) bija senromiešu svētki, kas tika oficiāli saistīti ar saules dieva Sol Invictus kultu un 25. decembrī svinēts Romas impērijā, it īpaši no 3. gadsimta beigām. Imperators Aurēlijs (valdīja 270–275 CE) veicināja Sol Invictus kā svarīgu dievību, un 274. gadā Romas rajonā Campus Agrippae tika uzcelts un 25. decembrī iesvētīts templis šim dievam, kas papildināja valsts kultu un kalpoja par fokuspunktu saules cikla svinībām. Šo datumu vēlāk 4. gadsimtā nostiprina 354. gada hronogrāfija (Filokala kalendārs), kur 25. decembris ir atzīmēts kā *Natalis Invicti* festivāls ar sacīkstēm un citiem svinību elementiem. Šie svētki, kas simboliski sakrita ar ziemas saulgriežiem, ir uzskatāmi par fonu datuma izvēlei Kristus dzimšanas svinībām Romas Baznīcā.

Galvenais vēsturiskais avots, kas fiksē šos svētkus (*Natalis Invicti*) šajā datumā, ir 354. gada hronogrāfija, kurā 25. decembris vienlaikus parādās arī kā Kristus dzimšanas diena (12. daļa). Šis arī ir vissenākais vēsturiskais dokuments, kas liecina par Sol Invictus svētkiem. Tas, ka šīs ziņas atrodas dažādās sadaļās, pierāda, ka 354. gadā Romas kalendārā šie svētki pastāvēja paralēli. Viens bija valsts/pagānu kalendārs (6. sadaļa) ar spēlēm par godu Saulei, otrs bija baznīcas saraksts (12. sadaļa) ar mocekļu un Kristus piemiņas dienām.

## Atsauces
Georgs Bednorcs

**Johanness Georgs Bedhorcs** (; dzimis ) ir vācu fiziķis un materiālzinātnieks, kura zinātniskā darbība būtiski ietekmējusi mūsdienu cietvielu fiziku, īpaši supravadītspējas pētījumus. Viņš ir vislabāk pazīstams kā viens no augsttemperatūras supravadītspējas atklājējiem — parādības, kas 1980. gados izraisīja fundamentālu pavērsienu priekšstatos par supravadītspējas mehānismiem un ievērojami paplašināja tās potenciālās tehnoloģiskās pielietošanas iespējas. 1986. gadā, strādājot IBM Cīrihes pētniecības laboratorijā kopā ar Kārli Aleksandru Milleru, Bednorcs eksperimentāli atklāja supravadītspēju keramiskos vara oksīdu savienojumos, konkrēti Ba–La–Cu–O sistēmā. Šajos materiālos, kas pieder pie tā sauktajiem kuprātiem un ir radniecīgi perovskīta tipa oksīdiem, tika novērota supravadītspēja ar kritisko temperatūru aptuveni 35 K, kas bija būtiski augstāka (par aptuveni 12 K) nekā iepriekš zināmajos supravadītājos. Šie rezultāti pārsniedza klasiskās BCS teorijas prognozēto temperatūras diapazonu un iezīmēja jauna pētniecības virziena — augsttemperatūras supravadītspējas — sākumu.

Atklājums izraisīja strauju starptautisku pētniecības izrāvienu supravadītspējas jomā un noteica turpmākos pētījumus kuprātos, kuru mikroskopiskais supravadītspējas mehānisms joprojām nav pilnībā izskaidrots. Par šo izšķirošo ieguldījumu — “nozīmīgu izrāvienu supravadītspējas atklāšanā keramiskos materiālos” — Bednorcam un Milleram 1987. gadā kopīgi tika piešķirta Nobela prēmija fizikā, tikai vienu gadu pēc atklājuma publicēšanas. Tas ir viens no straujākajiem Nobela prēmijas piešķiršanas gadījumiem vēsturē un uzsver atklājuma fundamentālo nozīmi cietvielu fizikas teorijā, materiālzinātnē un ar enerģētiku saistītajās tehnoloģijās.

## Ārējās saites
Rutēnijas Lielkņaziste (1432—1435)

thumb|Rutēnijas Lielkņazistes karogs
**Rutēnijas Lielkņaziste** bija federāla valsts Lietuvas lielkņazistes Polocas, Vitebskas un Smoļenskas zemēs, ko 1432. gadā Lietuvas Lielkņazistes pilsoņu kara laikā dibināja no troņa gāztais Lietuvas dižkunigaitis Švitrigailis.

Par tās ģerboni izvēlēti Ģediminaišu stabi, bet karogu — Vītauta Dižā karogs, ko viņš kā Lietuvas un Rutēnijas lielkņazs 1410. gadā lietoja Grīnvaldes kaujā. Rutēnijas Lielkņaziste pastāvēja līdz 1435. gada vasarai, kad Pabaiskas kaujā Švitrigaili sakāva Polijas karaļa atbalstītais Lietuvas dižkunigaitis Žigimants.

## Ārējās saites
Fors Gnasingbe

**Fors Esozimna Gnasingbe** (, dzimis ) ir Togo politiķis. No 2005. līdz 2025. gadam Gnasingbe bija 4. Togo prezidents. Kopš 2025. gada maija Gnasingbe ir Togo premjerministrs jeb Togo Ministru padomes prezidents. Viņa tēvs Gnasingbe Ejadema bija Togo 3. prezidents.

Pēc tēva nāves 2005. gadā Gnasingbe ar armijas atbalstu tika iecelts par jauno Togo prezidentu. Tomēr, tā kā iecelšana amatā bija pretrunā ar konstitūciju, šāds lēmums izraisīja spiedienu no citām reģiona valstīm, kā rezultātā viņš pēc pāris nedēļām amatā atkāpās. 2005. gada aprīlī viņš uzvarēja pretrunīgi vērtētās prezidenta vēlēšanās. Gnasingbe prezidenta vēlēšanas uzvarēja arī 2010., 2015. un 2020. gadā.

2024. gadā Gnasingbe grozīja Togo konstitūciju, lielāko daļu prezidenta pilnvaru uzticot premjerministram, amatu pārdēvējot par Ministru Padomes prezidentu, faktiski pārveidojot Togo no prezidentālas republikas uz parlamentāru republiku. Tas mainīja arī prezidenta vēlēšanu kārtību — tagad prezidentu ievēl parlaments, nevis tauta. Opozīcija kritizēja šīs izmaiņas, jo jaunajā amatā netika noteikti termiņa ierobežojumi. 2025. gada maijā Gnasingbe tika iecelts Ministru padomes prezidenta amatā, savukārt bijušais opozīcijas līderis Žans Lisjēns Savi de Tove tika iecelts Togo prezidenta amatā. Gnasingbe tiek plaši kritizēts par viņa vadībā notiekošo demokrātijas regresu, kā arī viņš tiek raksturots kā diktators.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lietuvas Lielkņazistes pilsoņu karš (1432—1438)

thumb|Lietuvas valsts 13.—15. gadsimtā
**Lietuvas Lielkņazistes pilsoņu karš (1432—1438)** bija viens no Lietuvas pilsoņu kariem, kas 15. gadsimta pirmajā pusē Lietuvas Lielkņazistē pēc Vītauta Dižā nāves izcēlās starp Žigimantu un Švitrigaiļa piekritējiem par lielkņaza varu.

## Vēsture

### Priekšvēsture
Pēc Vītauta Dižā nāves 1430. gadā par Lietuvas lielkņazu bez Polijas Karalistes piekrišanas tika pasludināts Švitrigailis, kurš centās vājināt Polijas—Lietuvas ūniju un nostiprināt Lietuvas politisko patstāvību. Šī politika izraisīja pretestību Lietuvas katoļu magnātu vidū, kuri vēlējās ciešāku sadarbību ar Poliju.

### Kara sākums
1432. gadā Lietuvā notika apvērsums, kurā Švitrigailis tika gāzts, bet par lielkņazu pasludināts Žigimants. Tomēr Švitrigailis saglabāja kontroli pār plašām teritorijām valsts austrumos un dienvidos, balstoties uz pareizticīgo augstmaņu atbalstu un sadarbojoties ar Livonijas ordeni.

### Karadarbība
Pilsoņu kara laikā Lietuvas Lielkņaziste faktiski tika sašķelta divās daļās. Žigimants kontrolēja lietuviešu apdzīvotās zemes un saņēma militāru palīdzību no Polijas, savukārt Švitrigailis Polocas, Vitebskas un Smoļenskas zemēs 1432. gadā nodibināja Rutēnijas Lielkņazisti. Izšķirošais konflikta notikums bija Pabaiskas kauja 1435. gadā, kurā Žigimanta un Polijas spēki sakāva Švitrigaiļa un Livonijas ordeņa apvienoto karaspēku.

### Kara noslēgums
Pēc sakāves Pabaiskā Švitrigaiļa politiskā ietekme strauji samazinājās, lai gan atsevišķas sadursmes turpinājās līdz 1438. gadam. Pilsoņu karš beidzās ar Žigimanta varas nostiprināšanos un Lietuvas ciešāku politisko integrāciju ar Poliju. 1440. gadā Žigimants tika nogalināts, un par lielkņazu kļuva Kazimirs IV Jagellons.

## Ārējās saites
Anura Kumara Disanajake

**Anura Kumara Disanajake** (, dzimis ) ir Šrilankas politiķis. Kopš 2024. gada septembra Disanajake ir Šrilankas 10. prezidents.

Kopš 1980. gadiem pārstāvējis komunistisko *[[Janatha Vimukthi Peramuna]]* (JVP) partiju. 2004. gadā viņš tika ievēlēts parlamentā. No 2004. gada līdz 2005. gadam bijis Šrilankas lauksaimniecības ministrs. 2008. gadā viņš kļuva par JVP parlamenta līderi, bet 2014. gadā par partijas vadītāju. 2019. gadā viņš kļuva par politiskās alianses "Nacionālā tautas vara" (NPP) līderi.

Kandidējis 2019. gada prezidenta vēlēšanās, kur ieguvis 3% atbalstu. Kandidējis vēlreiz 2024. gada vēlēšanās, kurās otrajā kārtā uzvarējis, iegūstot 55,89% balsu. Disanajake kļuva par pirmo prezidentu, kura ievēlēšanai bija nepieciešama otrā kārta. Disanajake tiek raksturots gan kā marksists, gan kā neomarksists, gan arī kā pragmatists.

## Atsauces

## Ārējās saites
Latvijas Basketbola kauss

**Latvijas Basketbola Užavas kauss** ir basketbola turnīrs, kurā piedalās Latvijas vīriešu basketbola klubi. Turnīrs pastāv kopš 2020. gada, tomēr pirmā sezona netika izspēlēta, to pārtrauca ''Covid-19'' pandēmija. Pirmajās četrās sezonās par kausa ieguvēju kļuva klubs VEF Rīga (2022—2025), bet 2026. gadā turnīrā uzvarēja Valmiera Glass VIA. Turnīrs nodēvēts tā galvenā sponsora "Užavas alus" vārdā.

Kausa izcīņā piedalās Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas, Nacionālās basketbola līgas un Reģionālās basketbola līgas klubi. Rangā augstāk esošie klubi turnīrā iesaistās tā vēlākās fāzēs.

## Sezonas

## Finālspēles puslaika pārtraukuma mākslinieki

## Atsauces

## Skatīt arī
* Latvijas Basketbola līga
* Latvijas—Igaunijas Basketbola līga

## Ārējās saites
*
A Portuguesa

***A Portuguesa*** (burtiski — “Portugāļu [dziesma]”) ir Portugāles Republikas valsts himna un viens no Portugāles valsts oficiālajiem simboliem. Tā tika oficiāli nostiprināta kā nacionālā himna pēc republikāniskā apvērsuma un monarhijas gāšanas 1910. gadā. 1911. gada 19. jūnijā Portugāles Nacionālā konstitūcijas sapulce to apstiprināja par valsts himnu, aizstājot monarhijas laikā lietoto *[[Hino da Carta]]*. Portugāles konstitūcijā ir noteikts, ka valsts himna ir *A Portuguesa*, tādējādi tai piešķirot skaidru konstitucionālu statusu un nostiprinot tās saikni ar republikas vērtībām, nacionālo suverenitāti un pilsonisko apziņu. Himna tiek lietota valsts un militārajās ceremonijās, starptautiskos pasākumos, sporta sacensībās un citos gadījumos, kuros tiek reprezentēta Portugāles valsts. Oficiālajā un protokolu praksē parasti tiek izpildīts tikai pirmais pants un piedziedājums. Himnas teksts un melodija ir juridiski aizsargāti, un to lietojumu reglamentē Portugāles normatīvie akti par valsts simboliem.

Mūziku 1890. gadā sacerēja Alfredo Keils, bet tekstu sarakstīja Enrike Lopess de Mendosa. Darbs radās 1890. gadā kā patriotiska un politiska reakcija uz 1890. gada Lielbritānijas ultimātu Portugālei, kas izraisīja plašu sabiedrības neapmierinātību un veicināja republikāniskās kustības nostiprināšanos. Savas izteikti mobilizējošās un revolucionārās noskaņas dēļ *A Portuguesa* pakāpeniski kļuva par republikas idejas muzikālu simbolu. Portugāles nacionālajā identitātē *A Portuguesa* ieņem būtisku vietu kā muzikāls, vēsturisks un ideoloģisks valstiskuma simbols. Tās saturs pauž patriotismu, pretestību ārējai ietekmei un tautas vienotības ideju, vienlaikus atspoguļojot Portugāles ceļu uz politisko modernizāciju un republikas izveidi. Tādējādi himna nav tikai oficiāls muzikāls elements, bet Portugāles sabiedrībā arī nozīmīgs vēsturisks avots un identitātes nesējs.

## Ārējās saites
Benišangula Gumiza

**Benišangulas Gumizas reģions** (, *Benəšangul Guməz Kilili*) ir viena no Etiopijas reģionālajām nacionālajām pavalstīm. Tā atrodas valsts rietumdaļā Zilās Nīlas baseinā, robežojas rietumos ar Sudānu un Dienvidsudānu, ziemeļos un ziemeļaustrumos — ar Amharu, bet dienvidaustrumos un dienvidos — ar Oromiju. Pavalsts galvaspilsēta un lielākā apdzīvotā vieta ir Asosa. Lielākā daļa iedzīvotāju ir titulnācijas berti (benišanguli) un gumuzi, kā arī amhari un oromo, pēc konfesionālās pārliecības — musulmaņi, etiopiešu pareizticīgie un protestanti.

## Vēsture
Reģions izveidots 1995. gadā kā bertu un gumuzu nacionālā pavalsts, nodalot daļas no bijušajām Vollegas un Godžamas provincēm. Tās nosaukums veidots, apvienojot Sudānas un Etiopijas robežrajonā pastāvējušā bertu Benišangulas sultanātu, kas 19. gadsimtā iekļauts Etiopijā, kā arī pavalsts otras lielākās tautības gumuzu zemi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Local Hero

***Local Hero*** ir 1983. gada Apvienotās Karalistes komēdijdrāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Bills Forsaits. Filmā galvenās lomas atveido Pīters Rīgerts, Bērts Lankasters, Deniss Losons un Pīters Kapaldi. Filmai mūziku sarakstīja grupas *[[Dire Straits]]* vokālists un ģitārists Marks Nopflers.

Rīgerts atveido amerikāņu naftas kompānijas pārstāvi, kuru nosūtīta uz nelielu ciematu Skotijas rietumu krastā, lai ciematu un apkārtējo īpašumu iegādātos naftas pārstrādes rūpnīcas celtniecībai.

Filmas *Local Hero* pirmizrāde notika . Filma saņēma augstu kritiķu novērtējumu. Recenziju tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 100% vērtējums. *Local Hero* nominēja BAFTA kino balvai septiņās kategorijās, Forsaitam to saņemot to kategorijā "Labākais režisors". 1999. gadā Britu Kinoinstitūts filmu *Local Hero* nosauca par vienu no vislabākajām britu 20. gadsimta filmām.

## Sižets

“Maks” Makintairs ir jauns ambiciozs menedžeris Hjūstonas naftas kompānijā *Knox Oil and Gas*. Uzņēmuma ekscentriskais īpašnieks Fēlikss Hapers Maka uzvārda dēļ izvēlas tieši viņu, lai iegādātos maza Skotijas piekrastes ciemata Fernesas zemi naftas pārstrādes rūpnīcas būvniecībai. Hapers, kurš ir dedzīgs amatieris astronoms, liek Makam vērot debesis un nekavējoties paziņot viņam, ja viņš pamana kaut ko neparastu. Lai gan Maks patiesībā nav skots, viņš ar bažām dodas uz Skotiju, kur sadarbojas ar vietējo uzņēmuma pārstāvi Deniju Oldsenu un iepazīstas ar projekta plāniem.

Uzturoties Fernesā, Maks pamazām pierod pie lēnā dzīves ritma un iepazīst ciema iedzīvotājus, īpaši viesnīcas īpašnieku Gordonu Erkārtu un viņa sievu Stellu. Maks sāk justies iekšēji sašķelts, jo darījums nozīmētu ciemata iznīcināšanu, lai gan Fernesa un tās cilvēki viņam kļūst arvien tuvāki. Paši iedzīvotāji gan izliekas vienaldzīgi, cerot zemi pārdot un panākt lielāku kompensāciju.

Tikmēr Denijs sadraudzējas ar jūras pētnieci Marinu, kura uzskata, ka kompānija plāno būvēt jūras pētniecības centru. Viņa šķiet noslēpumaina un cieši saistīta ar jūru, un Denijs vēlāk atklāj, ka Marinai ir peldplēves starp pirkstiem. Tajā pašā laikā Amerikā Hapers zaudē pacietību ar savu terapeitu un nolemj pats doties uz Skotiju, lai pārņemtu sarunas savās rokās.

Kad darījums gandrīz noslēgts, atklājas, ka vietējais iedzīvotājs Bens Nokss ir pludmales īpašnieks un atsakās to pārdot par jebkādu cenu. Hapers, ieradies Fernesā, sadraudzējas ar Benu. Hapers izvēlas pārvietot naftas pārstrādes rūpnīcu un tā vietā izveidot observatoriju. Denijs piemin Marinas sapni par jūras pētniecības iestādi un iesaka apvienot abus "Hapera institūtā", ko Hapers atbalsta. Maks atgriežas Hjūstonā skumjš un pārdomu pilns. Tikmēr Fernesā telefona būdiņā sāk zvanīt telefons.

## Atsauces

## Ārējās saites
Asosa

**Asosa** (, *Āsosa*) ir pilsēta Etiopijā, Benišangulas Gumizas kilila galvaspilsēta un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas valsts rietumos  no valsts galvaspilsētas Adisabebas.

## Vēsture
Asosu 19. gadsimta beigās dibināja šeihs Hāgali Hasans, kurš bija arābu-sudāniešu tirgotāju un sludinātāju pēctecis, kas bija ieradušies šajā apgabalā 19. gadsimta pirmajā ceturksnī, lai tirgotos ar zeltu un vergiem. Pēc tam, kad Etiopija 1898. gadā iekaroja Benišangulas sultanātu, Asosa kļuva par reģiona politisko un ekonomisko centru. Tā bija cieši saistīta ar Etiopijas centrālo valdību un līdz 20. gadsimta 30. gadu vidum apgādāja to ar lielu daudzumu zelta un vergu.

Itāļu okupācijas laikā no 1936. līdz 1941. gadam Asosa bija Benišangulas komisariāta galvenā pilsēta, un šajā laikā tajā bija nozīmīgs tirgus, pasta nodaļa, telegrāfa nodaļa, slimnīca un lidosta. 1941. gada 11. maijā Beļģijas kontingents no Beļģijas Kongo ieņēma Asosu no Itālijas Desmitās brigādes, sagūstot 1500 itāļus, bet pārējiem dezertējot vai izklīstot.

Derga militārā režīma laikā, kas Etiopijā valdīja no 1974. līdz 1987. gadam, aptuveni 60 000 sausuma un bada skarto lauksaimnieku tika pārvietoti no augstienēm, galvenokārt no Vollo provinces, uz Asosas apkārtni. Pirmā lielā pārvietošanas programma valsts rietumos šeit jau bija sākusies 1979. gadā. Šīs programmas ietvaros vietējiem iedzīvotājiem bija jāatsakās no zemes un jāstrādā bez maksas jauno objektu būvniecībā. Šī bija arī viena no nedaudzajām teritorijām valstī, kur tika īstenota piespiedu lauksaimniecības kolektivizācija. Tā rezultātā mūsdienās lielākā pilsētas iedzīvotāju daļa ir oromo (41 %) un amhari (30 %), bet berti ir tikai ap 17 %.

1991. gadā Asosa kļuva par jaunizveidotā Benišangulas Gumizas kilila administratīvo centru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Levipeneropli

**Levipeneropli** (*Laevipeneroplis*) ir foraminīferu ģints miliolīdu kārtā. Ģinti 1936. gadā izveidoja čehu paleontologs Jaroslavs Šulcs. Ģints tipiskā suga ir *[[Laevipeneroplis laevigatus]]* (Karrer, 1868). Ģeohronoloģiski levipeneropli ir zināmi no miocēna līdz mūsdienām. Ģints ir kosmopolītiska.

## Apraksts
Čaula agrīnajā attīstības stadijā ir nautiloīda. Daudzskaitlīgas zemas kameras ir izvietotas blīvi, plakani trohospirāliski vai planispirāliski. Vēlāk čaula attinas un, saplacinoties, paplašinās no sāniem. Kameras pakāpeniski kļūst platākas un lokveidigas, kaut arī nedaudz paliek augstākas. Kameru iekšpuse nav sadalīta. Šuves ir iespiestas. Čaulas kalcīta sienas ir porcelānveidīgas. Pašu agrīno kameru sienas ir perforētas. Pieaugušiem īpatņiem čaula ir gluda un neornamentēta, izņemot ļoti smalkas pseidoporas. Atvere agrīnajā spirālē var sastāvēt no poru rindas atveres virsmas pamatnē, un, pieaugot kameru izmēriem, kļūst mediāli lokveidīga, bet pēc tam sastāv no divām poru rindām gar atveres virsmu. Čaulas attīšanās beigu stadijā tai var būt divas nobīdītas poru rindas vai arī viena rinda.

## Sistemātika
Levipeneroplu ģints sugas::

* ģints: ***Laevipeneroplis*** Šulc, 1936
:* suga: *[[Laevipeneroplis bradyi]]* (Cushman, 1930)
:* suga: *[[Laevipeneroplis inornatus]]* (Hofker, 1964) †
:* suga: *[[Laevipeneroplis laevigatus]]* (Karrer, 1868)
:* suga: *[[Laevipeneroplis malayensis]]* (Hofker, 1952)
:* suga: *[[Laevipeneroplis proteus]]* (d'Orbigny, 1839)
 
(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Lazdu graudaine

thumb|Sēne burtiski izlaužas caur mizu.
thumb|Salā sēnes augļķermenis parasti ir aizvērts
thumb|Īpaši liels puduris Aļaskā
thumb|Reizēm iekšpuses un ārpuses krāsu atšķirība ir liela
**Lazdu graudaine** (*Encoelia furfuracea*) ir Latvijā reta, maza, parasti uz atmirstošu koku stumbriem augoša sēne.

## Taksonomija
Šo koksni sadalošo sēni 1800. gadā aprakstīja vācu botāniķis Albrehts Vilhelms Rots (1757—1834), kurš tai deva binominālo zinātnisko nosaukumu *Peziza furfuracea.* Somu mikologs Pēters Ādolfs Karstens 1864. gadā šai sugai deva tās pašlaik pieņemto zinātnisko nosaukumu *Encoelia furfuracea*.

Agrākie sinonīmi ir *Peziza furfuracea* Roth *un Dermea furfuracea* (Roth) Schwein.

Ģenētiski pētījumi likuši domāt, ka graudaiņu ģints varētu būt polifilētiska un *E. furfuracea* ir ciešāk saistīta ar ģinšu *Velutarina*, *Cenangiopsis* un *Crumenulopsis* sugām.

### Etimoloģija
Specifiskais epitets *furfuracea* nozīmē “skrubains” vai “miltains” — atsauce uz šīs krūzveida sēnes neauglīgās ārējās virsmas tekstūru.

## Apraksts
* **[[Sēne|Augļķermenis]]**: sākumā noslēgts, vēlāk kausveidīgs ar robotu malu, beigās šķīvjveidīgs ar saplaisājušu malu; ar brūnu ārpusi, kas ar vecumu klūst gaišāka, un tumši brūnu (vēlāk bālējošu) gludu iekšpusi. Ārpuse (ekscipuls) izskatās nobārstīta ar sīkiem graudiņiem, taču tā ir ilūzija. Diametrs Latvijā 1-1,5 cm, ārzemju avoti norāda līdz 3—5 cm. Sēnes atplešanās ātrums atkarīgs no gaisa temperatūras (siltā laikā ātrāk), un sausā un vēsā laikā tie var atkal daļēji aizvērties. Ārējā virsma hidrofila, ātri uzsūc ūdeni. Augļķermeņi spēj saglabāties visu gadu.
* **[[Kātiņš (mikoloģija)|Kātiņš]]**: nav vai par to uzskata ap 2 mm platu un garu pamatni.
* **[[Trama (mikoloģija)|Mīkstums]]**: nav raksturīgas garšas un smaržas.
* **[[Sporas]]**: eliptiskas, gludas, nobirums masā balts. Izmēri 7,5—10/6—8 µm, pēc cita avota, 6—11,5/2—2,5 µm.
* **[[Aski]]**: cilindriski vālesveida, ar 8 sporām, 65—95/5,5—6,5 μm.

## Augšanas apstākļi
Aug ziemā un agrā pavasarī uz nesen atmirušiem vai mirstošiem lazdu (retāk melnalkšņu; kā izņēmums pieminēts arī skābardis) zariem un stumbriem, izlaužoties mazās grupās cauri mizai. Retāk sastopama uz ilgstoši nedzīvas koksnes. Sēne sastopama lielākajā daļā Eiropas un Āzijas, kā arī Ziemeļamerikā.

## Barības vērtība
Tiek uzskatīta par neēdamu.

## Līdzīgās sugas
Liepu graudaine (*Encoelia tiliacea*) — aug uz liepām, dzeltenīgi brūna, mazāk graudaina, augļķermeņi 0,5-1 cm diametrā. Aug vēlā rudenī, ļoti reta.

Latvijā neatrastā *Encoelia fimbriata* aug uz vītoliem, retāk plūmēm (visām graudainēm noteikšanā ir nozīmīgs konkrētais saimniekaugs), lielākos puduros nekā lazdu graudaine. Droša noteikšana ir ar mikroskopu asku un sporu izmēru atšķirības dēļ.

Ir daudz dažādu dzeltenbrūnu vai brūnu toņu kaussēņu. Galvenās lazdu graudaines makroskopiskās atšķirības no tām ir graudainā ārējā virsma un substrāts — gandrīz vienmēr lazda.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mycobank
* Index Fungorum
* Catalogue of Life
* NCBI Taxonomy browser
Lūks Kenārds

**Lūks Daglass Kenārds** (; dzimis  Midltaunā, Ohaio štatā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. 2026. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Losandželosas "Lakers".

## Karjera
Pēc spožas karjeras vidusskolu basketbolā L. Kenārds nokļuva vienā no NCAA čempionāta labākajām augstskolām Djūka Universitātē. Divus gadus spēlēja koledžā, otrajā sezonā būdams viens no komandas līderiem, bet pēc tam pieteicās 2017. gada NBA draftam, kur tika izraudzīts ar 12. numuru pirmajā kārtā. Spēlētāju izvēlējās Detroitas "Pistons", kura sastāvā viņš arī debitēja NBA. Pirmajā sezonā spēlēja arī fārmklubā Grandrepidsas "Drive".

2020. gada novembrī L. Kenārds tika aizmainīts uz Losandželosas "Clippers" triju komandu maiņas darījumā, kurā bija iesaistīts arī Bruklinas "Nets". 2023. gada februārī viņu aizmainīja uz Memfisas "Grizzlies" triju komandu maiņas darījumā, kurā bija iesaistīts arī Hjūstonas "Rockets". 2025. gada jūlijā L. Kenārds kā brīvais aģents parakstīja 11 miljonus dolāru vērtu viena gada līgumu ar Atlantas "Hawks". 2026. gada februārī viņu aizmainīja uz Losandželosas "Lakers" pret Geibu Vinsentu un nākotnes otrās kārtas drafta izvēli.

L. Kenārds ir spēlējis ASV U-18 izlasē, tās sastāvā kļūstot par Amerikas čempionu 2014. gadā, kad čempionāts notika ASV.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nāvi večiņai!

**"Nāvi večiņai!"** () ir 1955. gada Apvienotās Karalistes melnā kriminālkomēdija, kuras režisors ir Aleksandrs Makendriks. Filmā galvenās lomas atveido Aleks Giness, Sesils Pārkers, Herberts Loms, Pīters Selerss, Denijs Grīns, Džeks Vorners, Frenkijs Hoverds un Ketija Džonsone.

Filma stāsta par noziedznieku bandu, kuri, izliekoties par mūziķiem, ievācas Vilberforsas kundzes mājā, kas ir daļa no inkasatoru mašīnas aplaupīšanas plāna.

Filmas "Nāvi večiņai!" pirmizrāde notika . Filmu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs", kā arī BAFTA kino balvai četrās kategorijās, saņemot to kategorijā "Labākais britu scenārijs". 1999. gadā Britu Kinoinstitūts filmu "Nāvi večiņai!" nosauca par 13. labāko britu 20. gadsimta filmu.

Filmas jauns ekranizējums "Nāvi večiņai" izdots 2004. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Herberts Loms

**Herberts Loms** (; dzimis , miris ) bija čehu aktieris, kura karjera ilga vairāk nekā 60 gadu. Vislabāk pazīstams ar lomu septiņās "Rozā pantera" filmu sērijas filmās.

Pēc Čehoslovākijas okupācijas 1939. gadā, Loms pārcēlās uz Lielbritāniju. Loma citas zināmākās lomas ir filmās *[[The Seventh Veil]]* (1945), *[[Night and the City]]* (1950), "Nāvi večiņai!" (1955), "Karš un miers" (*War and Peace*, 1956), "Spartaks" (1960), *[[El Cid (filma)|El Cid]]* (1961), *[[Mysterious Island]]* (1961), *[[The Phantom of the Opera (1962. gada filma)|The Phantom of the Opera]]* (1962), *[[Gambit (1966. gada filma)|Gambit]]* (1966), *[[Mark of the Devil]]* (1970), *[[Count Dracula]]* (1970), *[[Asylum (filma)|Asylum]]* (1972), *[[Hopscotch]]* (1980), "Mirusī zona" (1983) un *[[The Devil's Daughter]]* (1991).

## Ārējās saites
Atgriešanās paradīzē

**"Atgriešanās paradīzē"** vai ***Return to Paradise*** var būtː

* "Atgriešanās paradīzē" (filma) — 1998. gada ASV drāmas filma
* "Atgriešanās paradīzē" (seriāls) — 2024. gada Austrālijas un Lielbritānijas televīzijas detektīvseriāls