Čehoslovāku vilku suns

**Čehoslovākijas vilku suns** jeb **Čehoslovākijas vlčaks** (, ) ir suņu šķirne, kas radusies 1955. gadā Čehoslovākijā veiktā eksperimenta rezultātā. Sākotnēji 48 darba līnijas vācu aitu suņi tika krustoti ar četriem Karpatu vilkiem. Mērķis bija izveidot šķirni ar vācu aitu suņa temperamentu, attīstītu bara instinktu un apmācāmību, kā arī Karpatu vilka spēku, uzbūvi un izturību. Šķirne tika izstrādāta militārām speciālajām operācijām, bet vēlāk tika izmantota meklēšanas un glābšanas darbos, apsardzē, izsekošanā un ganīšanā, medībās, kā arī suņu dresūras sacensību veidos adžilitī, obidiensā un kamanu sportā. Tā tika oficiāli atzīta par nacionālo šķirni Čehoslovākijā 1982. gadā, un Starptautiskā Kinoloģiskā federācija to atzina 1999. gadā.
## Izskats

Čehoslovākijas vilku suns pēc ķermeņa uzbūves un apmatojuma atgādina vilku. Minimālais augstums skaustā tēviņiem ir 65 cm, bet mātītēm - 60 cm; nav noteikta augšējā ierobežojuma. Ķermenis ir taisnstūrveida, augstuma un garuma attiecība ir 9:10 vai mazāka. Tēviņi parasti sver aptuveni 25 kg, bet mātītes - aptuveni 20 kg. Galva un izteiksme ir skaidri dzimumtipiskas. Raksturīgās pazīmes ir slīpas, dzintara krāsas acis un mazas, stāvas, trīsstūrveida ausis. Žokļi ir ļoti spēcīgi, ar pilnu zobu komplektu; pieņemams ir šķērveida sakodiens vai līdzens sakodiens. Mugurkauls ir taisns, spēcīgs kustībā, ar īsu jostasvietu. Krūtis ir lielas, plakanas, nevis noapaļotas. Vēders ir spēcīgs un ievilkts. Krusti ir īsi, nedaudz slīpi, un aste ir augstu novietota, brīvā stāvoklī sniedzoties līdz pēdvidum. Priekškājas ir taisnas un tuvu viena otrai, pēdas ir nedaudz izvērstas, un apakšdelmi un pēdvidus ir gari. Pakaļkājas ir muskuļotas, ar gariem apakšstilbiem un pleznas kauliem.
Apmatojums ir zonāls, no dzeltenpelēka līdz sudrabaini pelēkam, ar vieglu masku. Apmatojums ir taisns, pieguļošs un ļoti blīvs.
Čehoslovākijas vilku suņa tipiskā gaita ir galops. Suņa kustības ir vieglas un harmoniskas, ar gariem soļiem.
## Raksturs

Čehoslovākijas vilku suns ir drīzāk universāls suns, nevis specializēts suns. Tas ir ātrs, dzīvespriecīgs, ļoti aktīvs un drosmīgs. Čehoslovākijas vilku suņi veido spēcīgas sociālās saites ne tikai ar savu saimnieku, bet arī ar visiem ģimenes locekļiem. Tie var viegli saprasties ar citiem mājdzīvniekiem ģimenē, taču mijiedarbība ar nepazīstamiem dzīvniekiem var būt izaicinoša. Ir ļoti svarīgi savaldīt vilku suņa medību instinktus jau no ļoti jauna vecuma; pretējā gadījumā pieaugušā vecumā suns var kļūt agresīvs pret mazākiem dzīvniekiem. Kucēnus nekad nedrīkst turēt aplokā; tie ir jāsocializē un jāpieradina apkārtējai videi. Čehoslovākijas vilku suņu mātītes parasti ir vieglāk vadāmas, taču abu dzimumu īpatņi jaunībā var būt ļoti rosīgi.

Čehoslovākijas vilku suņi ir ļoti rotaļīgi un enerģiski. Tos ir viegli apmācīt, taču to uzvedība ir ļoti mērķtiecīga, un apmācībai nepieciešama spēcīga motivācija. Visbiežākais neveiksmes cēlonis ir suņa nogurums no viena un tā paša vingrinājuma neauglīgas atkārtošanas, kas noved pie suņa motivācijas zuduma. Šiem suņiem ir lieliska oža, un tie lieliski izseko smaržu. Tie ir ļoti neatkarīgi un arī var harmoniski strādāt barā, lai sasniegtu kopīgu mērķi. Ja nepieciešams, tie var viegli strādāt arī naktī.

Apmācot Čehoslovākijas vilku suņus, var rasties problēmas ar balss komandām. Riešana šiem suņiem nav dabiska; tie izmanto daudz plašāku pašizpausmes un komunikācijas līdzekļu klāstu ar saviem vienaudžiem un saimnieku (galvenokārt ķermeņa valodu, bet arī klusas skaņas, piemēram, rūkšanu, kunkšķēšanu un čīkstēšanu). Parasti Čehoslovākijas vilku suņa apmācība, lai sasniegtu konsekventus un uzticamus rezultātus, prasa vairāk praktisku zināšanu un lielāku izpratni, ņemot vērā tā jutīgumu un temperamentu.
## Interesanti fakti
2026. gada olimpisko spēļu laikā čehoslovāku vilku suns vārdā Nazguls ieguva plašu mediju uzmanību ieskrienot trasē distanču slēpošanas komandu sprinta kvalifikācijas sievietēm laikā.
## Atsauces

## Ārējās saites
* Slovākijas suņu audzētāju kluba mājaslapa