open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Valentīna Butāne

**Valentīna Butāne** (1929—2012) bija latviešu estrādes dziedātāja un vokālā pedagoģe Jelgavas mūzikas vidusskolā.
No 1956. gada līdz 1963. gadam ieskaņoja apmēram 70 estrādes dziesmu un piedalījās vairāku operešu radio ierakstos. 

## Biogrāfija
Dzimusi 1929. gada 9. maijā Daugavpilī. Mācījās Daugavpils mūzikas vidusskolā. 1952. gadā iestājās Latvijas Valsts konservatorijā un 1957. gadā absolvēja tās vokālo klasi. 
1956. gada aprīlī V. Butāne ieskaņoja Raimonda Paula pirmo estrādes dziesmu "Nenosūtītā vēstulīte jeb Liriskā dziesma", vēlāk arī "Puteņu jeb Jaungada valsis" un citas. 
Tajā pašā gadā popularitāti guva V. Butānes ieskaņotā Elgas Īgenbergas dziesma "Rīgas bulvāri". Ieskaņojusi arī Ringolda Ores "Pie ezera" un citu komponistu dziesmas.
V. Butāne strādāja Liepājas muzikālajā teātrī, kur iestudēja galvenās lomas operetēs, kā arī pati komponēja dziesmas. Pēdējos dzīves gadus viņa aizvadīja, dzīvojot Dobelē kopā ar dēlu.

Mirusi 2012. gada 14. martā Dobelē, apbedīta Dobeles Virkas kapos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Karogi

**Karogi** var būt:
* karogs — noteiktas formas simbols;
* Karogi — apdzīvota vieta Limbažu novada Staiceles pagastā;
* Karogi — latviešu rokgrupas Līvi pirmais albums.
Pēteris Sauleskalns

**Pēteris Sauleskalns** ( — ) bija latviešu politiķis. Bijis Tautas padomes loceklis un Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Latviešu zemnieku savienības biedrs.

## Biogrāfija
Pēteris Sauleskalns piedzima  Mētrienas pagasta «Aizjošniekos». Mācījies pagasta skolā un Ļaudonas draudzes skolā. Vēlāk ieguvis izglītību Krievijā, Gorku vidējā zemkopības skolā. Ieguvis augstāko izglītību Rīgas Politehniskā institūta Lauksaimniecības nodaļā.

Sauleskalns strādāja par muižas pārvaldnieku un skolotāju Krievijā, kā arī Priekuļu Lauksaimniecības vidusskolā. Pēc Latvijas Republikas dibināšanas iesaistījās pagaidu parlamenta — Tautas padomes — darbībā, strādāja tajā līdz 1920. gadam. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Latviešu zemnieku savienību. Amatā bija līdz 1922. gadam.

Pēteris Sauleskalns bija Malnavas Lauksaimniecības vidusskolas dibinātājs un pirmais direktors (amatā no 1921. līdz 1940. gadam), Malnavas Piensaimniecības sabiedrības priekšsēdētājs un Kārsavas Lauksaimniecības biedrības priekšsēdētājs. Apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni.

Otrā pasaules kara laikā devies trimdā, dzīves pēdējos gadus pavadījis pie meitas Laimas Bērziņas Pitsburgā. Miris .

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, 4. šķira Nr.321 (1927) 
* Triju Zvaigžņu ordenis, 3. šķira Nr.631 (1931)

## Atsauces
Tūjas

**Tūjas** ir mūžzaļu skujkoku ģints, kas pieder pie ciprešu dzimtas. Tūju ģintī izšķir piecas sugas, no kurām divas atrodamas Ziemeļamerikā un trīs Tuvajos Austrumos. Tūjas mēdz saukt arī par **dzīvības kokiem** (*arbor vitae*).

Mūsdienās tūjas tiek visbiežāk izmantotas dzīvžogos, kā arī dārzu apstādījumos.

## Pielietojums
Visbiežāk tūjas tiek izmantotas un audzētas, kā krāšņumkoki dārzos vai dzīvžogos. Privātmāju īpašnieki tās mēdz izmantot, lai aizsegtu savu teritoriju no kaimiņiem. 

Koksne ir viegla, mīksta un aromātiska. Tā viegli šķeļas un tai ir labas pretpuves īpašības. Vēsturiski tūjas ir tikušas izmantotas tautas medicīnā, piemēram, odu atbaidīšanā vai jostas rozes ārstēšanā. Kanādas pirmiedzīvotāji kādreiz lietoja *Thuja occidentalis* adatas, lai pagatavotu tēju ar augstu C vitamīna saturu, ko izmantoja cingas ārstēšanai vai profilaksei pret cingu. *Thuja plicata* koksne tiek izmantota arī ģitāru ražošanā.Tūjas sastāvā ir aktīva viela — tujons (GASS receptora antagonists).

## Ekoloģija
Tūju skujas mēdz ēst brieži, kas var nelabvēlīgi ietekmēt jauno tūju augšanu un sēklu izplatīšanos.

## Raksturojums
Tūjas ir mūžzaļi skujkoki, kas var izaugt līdz 3m (atsevišķas sugas pat līdz 61 metram). Miza ir šķiedraina un sarkanīgi brūna, kas jaunākiem augiem var plaisāt saules staru ietekmē. Skujas ir 1—10mm garas un ir plakanas. Izņēmums ir pavisam jaungadīgas tūjas — tām skujas ir adatveida. Vīrišķie čiekuri ir mazi, neuzkrītoši un atrodas dzinumu galos. Sievišķie čiekuri sākotnēji ir līdzīgi, bet tad izaug 1—2 cm gari 6—8 mēnešu laikā. Tūjas aug vidēji skābā un mitrā augsnē — ap 5,5—6,5 pH.

## Sugas
# *[[Thuja koraiensis]]* Nakai — Korejas tūja
# *[[Thuja occidentalis]]* L. — Austrumu tūja
# *[[Thuja plicata]]* Donn ex D.Don — Rietumu sarkanais ciedrs
# *[[Thuja standishii]]* (Gordon) Carrière — Japāņu tūja
# *[[Thuja sutchuenensis]]* (Gordon) Carrière — Sičuaņas tūja

## Atsauces
Aleksandra tirgus

thumb|270px|Vecais Rīgas Aleksandra tirgus ar zirgu tramvaja galapunktu (1899).
thumb|270px|Aleksandra tirgus Rīgā. 
**Aleksandra tirgus** bija tirgus vieta Rīgā, laukumā pirms tagadējā Brīvības un Tallinas ielas krustojuma, kur tagad atrodas Rīgas Jaunā Svētās Ģertrūdes Evaņģēliski luteriskā baznīca. Oficiāli tirgu izveidoja 1876. gada 1. jūlijā, un tas šai vietā atradās līdz 1902. gada rudenim.

## Vēsture
19. gadsimtā vietā, kur no Aleksandra (tagadējās Brīvības) ielas atzarojās Cēsu iela, līdz pat Rēveles (tagad Tallinas) ielai pletās plašs, vēl neapbūvēts laukums. Tā vidū atradās dziļa aka, no kuras pa garu koka cauruli ar rokām darbināmu sūkni jeb pumpi sūknēja labu dzeramo ūdeni gan ceļinieki, kas devās uz Rīgu, gan apkārtējie priekšpilsētas iedzīvotāji. Vēl 19. gadsimta pirmajā pusē Lielais pumpis tika uzskatīts par priekšpilsētas vistālāko punktu. Drīzumā šeit izveidojās ierasta, bet neatļauta tirdzniecības vieta. Izdevīga tā bija gan uz Rīgu atbraukušajiem zemniekiem ar pārtikas produktiem pārdošanai, kam nevajadzēja maksāt lielu tirgus nodokli, gan arī priekšpilsētas iedzīvotājiem, kam citādi bija jāmēro ceļš uz Daugavmalu, kur tobrīd atradās Rīgas galvenais tirgus.

1873. gadā iedzīvotāji iesniedza pilsētas rātei kolektīvu lūgumu ierīkot pastāvīgu pārtikas preču tirgu jau tradicionālā tirgus vietā pie Lielā pumpja. 1876. gadā tirgu atklāja un nosauca par Aleksandra pēc blakus esošās Aleksandra ielas. 19. gadsimta beigās katru dienu tirgū savas preces piedāvāja no 400 līdz 800 tirgotāju, svētdienās to skaits pārsniedza 900. Tas bieži apgrūtināja satiksmi, tādēļ 1897. gadā pieņēma lēmumu tirgu pārcelt uz pilsētai piederošu neapbūvētu lauku pie Aleksandra (tagadējā Brīvības) un Matīsa ielas krustojuma (kur mūsdienās atrodas Vidzemes tirgus).

1903. gadā Aleksandra tirgus vietā uzsāka Rīgas Jaunās Svētās Ģertrūdes Evaņģēliski luteriskās baznīcas celtniecību.

## Atsauces
Artūrs Vīgants

**Voldemārs Artūrs Vīgants** ( — ) bija latviešu advokāts un politiķis. Bijis Tautas padomes loceklis un Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Latviešu zemnieku savienības biedrs.

## Biogrāfija
Voldemārs Artūrs Vīgants piedzima  (pēc vecā stila — ) Rankas pagasta "Vecbirzuļu" saimnieka Jāņa Vīganta un Lienes dzimušas Galliņ ģimenē.
 Pēc vidējās izglītības iegūšanas sākotnēji nodarbojies ar lauksaimniecību, vēlāk iestājās Latvijas Universitātē, kur absolvēja Juridisko fakultāti.

Pēc Latvijas Republikas dibināšanas iesaistījās pagaidu parlamenta — Tautas padomes — darbībā, strādāja tajā līdz 1920. gadam. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Latviešu zemnieku savienību. Amatā bija līdz 1922. gadam. Strādājis arī Cēsu apriņķa padomē. Strādājis par zvērināta advokāta palīgu.

1934. gada vasarā Rīgas apgabaltiesa Vīgantam piesprieda 2 gadu cietumsods par 43 vekseļu viltošanu uz radinieku vārda un par obligāciju piesavināšanos. Pēc prokurora apelācijas novembrī Tiesu palāta apstiprināja sākotnējo spriedumu.

Miris 1935. gada 23. jūnijā Rīgas Centrālcietumā.

## Atsauces
Vīgants

**Vīgants** var būt:

* ‎Artūrs Vīgants (1880—1935) — latviešu advokāts un politiķis;
* Raimo Vīgants (1999) — latviešu distanču slēpotājs.

## Skatīt arī
* Vīgante
* Vīganti
Čebureks

thumb|250px|Divi čebureki

**Čebureks** (, , , , ) ir daudzu tjurku un mongoļu tautu virtuvju aitu taukos vārīts pusapļa formas neraudzētas mīklas pīrāgs ar smalkās sloksnītēs sagrieztas gaļas (bieži vien zirga gaļas) pildījumu. Retāk tajos pilda arī malto gaļu, brinzu, sieru, kartupeļus, sīpolus, sēnes, kāpostus, olu ar rīsiem un lokus, kas apkaisīti ar sāli un pipariem. Čeburekus vienmēr pasniedz karstus.

## Atsauces
Hožovas "Ruch"

thumb|270px|Hožovas "Ruch"
**Hožovas "Ruch"** () ir profesionāls futbola klubs no Hožovas Polijā.

## Sasniegumi
* **[[Ekstraklasa|Ekstraklasa (Pirmā divīzija)]]:
** Čempioni (5): 1933, 1934, 1935, 1936, 1938, 1951, 1952, 1953, 1960, 1967–68, 1973–74, 1974–75, 1978–79, 1988–89.
** Vicečempioni (6): 1950, 1956, 1962–63, 1969–70, 1972–73, 2011–12.
* **Polijas kauss:'''
** Kausa ieguvēji (3): 1950–51, 1973–74, 1995–96.
** Finālisti (6): 1962–63, 1967–68, 1969–70, 1992–93 (Hožovas "Ruch II"), 2008–09, 2011–12.

## Stadions
thumb|center|400px|Stadiona panorāma

## Pazīstami spēlētāji

*  Marcins Baščiņskis
*  Darjušs Gensjors
*  Rafals Grodzickis
*  Teodors Petereks
*  Kšištofs Važiha
*   Ernests Vilimovskis
*  Gerards Vodažs
*  Mareks Zjeņčuks

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kluba oficiālā vietne
* Hožovas "Ruch" (90minut.pl)
Klija

**Klija** ir latviešu cilmes uzvārds, cēlies no putna vārda "klija" ("meža vai lietus putns, kas, lietum nākot, kliedz") vai graudu sēnalas ("plācenis sakritis kā klijas"). Šāds uzvārds Latvijā pirmo reizi minēts Vidzemes guberņas Gulbenes draudzes novadā (*Klie* vai *Kley*, 1826), mūsdienās sastopams Jaungulbenē (3 personas).

## Skatīt arī
* Kliju apakšdzimta

## Atsauce
Aisti

[thumb|280px|1645. gadā iespiestas Eiropas vēstures kartes fragments, kas apkopo Tacita un citu seno autoru ziņas par ģermāņu cilšu izvietojumu tagadējās [Polijas teritorijā. Aisti (kartes augšējā labajā stūrī) lokalizēti Lietuvas teritorijā.]]
[thumb|280px|Aistu (''ÆSTIÆI'') teritorija Senās Sarmatijas (''Sarmatia Antiqua'') kartē (J. Ropers, ''Wilkinson's Atlas Classica'' (1801). [Kurši dēvēti par *Scyri*, igauņi par *Hirri*).]]

thumb|280px|Aisti un citas Eiropas tautas ap 125. gadu m.ē.
**Aisti** () jeb **aistiešu ciltis** (*Aestyorum gentes*) bija seno laiku apzīmējums Baltijas jūras dienvidaustrumu piekrastes iedzīvotājiem, kas pirmo reizi sastopams romiešu vēsturnieka Gaja Kornēlija Tacita ap 98. gadu sarakstītā darba „Par Ģermānijas atrašanās vietu un tautām” 45. nodaļā. Savukārt Jordāns piemin, ka 4. gadsimtā aistus Baltijas jūras („Ģermāņu okeāna”) krastā pakļāvis gotu ķēniņš Ermanariks. 
Aistu zemes () apraksts ietverts arī anglosakšu ķēniņa Alfrēda Lielā (849—899) Eiropas ģeogrāfijas aprakstā kā Vulfstana ceļojuma vēstījums.

Uzskata, ka par aistiem ('austrumniekiem') ģermāņi tolaik dēvējuši vai nu senprūšus vai visus baltus. Vikingu laikos par aistiem saka dēvēt visus „Austrumu ceļa” (*Austurveg*) iedzīvotājus. 13. gadsimta Indriķa hronikā par *Estones* dēvēti vienīgi igauņi, kuri paši sevi par „eesti” sākuši dēvēt tikai 19. gadsimta sākumā.

## Tacits par aistiem (ap 98. gadu m.ē.)

## Vulfstana stāsts (ap 880. gadu)
thumb|280px|Aistu zemes (''Baltic tribes'') lokalizācija 814. gada Eiropas kartē.

## Atsauces

## Literatūra
*
Libene (Šprēvalde)

**Libene (Šprēvalde)** (, ) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Dāmes-Šprēvaldes apriņķa centrs pie Šprēs upes uz dienvidaustrumiem no Berlīnes. Atrodas Šprēvaldē sorbu apdzīvotā apvidū.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta pirmoreiz rakstos minēta 1150. gadā kā Lauzicas markgrāfistes daļa un 1220. gadā ieguva Magdeburgas tiesības. No 1329. gada atradās Saksijas-Vitembergas hercoga īpašumā. 1367. gadā imperators Kārlis IV to iekļāva Bohēmijas sastāvā. 1623. gadā Bohēmijas karalis, imperators Ferdinands II Libeni iedeva kā ķīlu Saksijas kūrfirstam Johanam Georgam I, bet 1635. gadā tā tika atzīta par Saksijas īpašumu. Pēc Napoleona kariem Libene tika iekļauta Prūsijas sastāvā, vēlāk iekļaujoties Vācijas Impērijā. Otrā pasaules kara beigās 1945. gada 27. aprīlī to ieņēma PSRS karaspēks. Pēc kara tā ietilpa VDR.

## Cilvēki
Libene ir vingrotājas Kārinas Bitneres-Jancas (*Karin Büttner-Janz*, 1952) dzimtā pilsēta. Pilsēta darbojies luterāņu teologs un garīgāas mūzikas autors Pauls Gerharts (*Paul Gerhardt*, 1607-1676). Šeit 2007. gadā dibināta *[[deathcore]]* grupa *[[We Butter the Bread with Butter]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Stalīdzāni

**Stalīdzāni** (arī **Stalidzāni** un, latgaliešu, **Staleidzāni**) ir ciems Madonas novada Barkavas pagastā, autoceļu P84 (Madona—Varakļāni) un V903 (Mūrnieki—Stalidzāni—Gaigalieši) krustojumā, pie Dubītes ietekas Islienā.

1897. gadā katoļu ciemā bija 15 sētas ar 56 cilvēkiem.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Stalidzāni

**Stalidzāni** var būt:

*Stalīdzāni - skrajciems Krāslavas novada Andrupenes pagastā
*Stalidzāni - skrajciems Augšdaugavas novada Vaboles pagastā
*Madonas novada Barkavas pagasta Stalīdzānu ciema cits nosaukums
Karels Jaromīrs Erbens

**Karels Jaromīrs Erbens** (, dzimis , miris ) bija čehu folkloras vācējs, vēsturnieks, rakstnieks un dzejnieks.

Pazīstams kā 1853. gadā publicēto dzejas balāžu krājuma *Kytice* ("Ziedu pušķis") par čehu mitoloģiskas tēmām autors. Publicējis arī čehu tautasdziesmu krājumus *Písně národní v Čechách* un *Prostonárodní české písně a říkadla*. Publicējis čehu pasaku krājumu *Slovanská čítanka*. Ilggadējs Prāgas Nacionālā muzeja darbinieks. Vairākas Erbena balādes muzikālā formā pārlicis Antonīns Dvoržāks.

## Ārējās saites
Pēteris Keirāns

**Pēteris Keirāns** (dzimis , miris ) bija latviešu šaha problēmists.

## Dzīves gājums
Ar šaha kompozīciju P. Keirāns sācis nodarboties neilgi pirms pirmā pasaules kara. No 1912. gada savus uzdevumus viņš sūtīja laikraksta "Dzimtenes Vēstnesis" šaha nodaļai, kuru vadīja viens no toreiz labākajiem Latvijas problēmistiem Jānis Bētiņš. Pirmo panākumu P. Keirāns sasniedza 1913. gadā, kad minētā laikraksta gada konkursā viņa trīsvilcis ieguva otro godalgu. 

Pēc kara 1920. gada 20. aprīlī viņš iestājās 2. Rīgas Šaha biedrībā un aktīvi atsāka problēmista gaitas, piedaloties gan vietējo, gan daudzu ārzemju laikrakstu un žurnālu izsludinātajos šaha uzdevumu sastādīšanas konkursos, kuros ieguva vairākas atzinības. 

1930. gadā viņš bija viens no Latvijas Šaha problēmistu biedrības dibinātājiem un tika ievēlēts par tās kasieri. 1931. gadā viņu ievēlēja Latvijas Šaha savienības valdē. 1936. gadā vienlaikus ar vasaras olimpiskām spēlēm notika problēmistu olimpiāde, kurā Latvija izcīnīja bronzas medaļas. Komandas sastāvā bija arī Pēteris Keirāns.

P. Keirāns bija ne tikai labs šaha uzdevumu sastādītājs, bet arī risinātājs. 1934. gadā viņš kopā ar Latvijas komandu uzvarēja starptautiskās uzdevumu risināšanas sacensībās, bet 1936. gadā 30 dalībnieku konkurencē viņš izcīnīja individuālu uzvaru žurnāla *[[Deutsche Schachzeitung]]* rīkotajās uzdevumu ātrrisināšanas sacensībās.

Aktīvi strādājot Latvijas Šaha problēmistu biedrībā un vadot šaha kompozīcijas nodaļas žurnālos "Krusta mīkla, šahs, bridžs" 1935—1940) un "Sarkanais Sports" (1940—1941), Keirāns izaudzinājis daudzus talantīgus jaunos problēmistus. 

No 1912. gada publicējis vairāk par 400 uzdevumu, tai skaitā vairāk par 250 trīsvilču. Šaha uzdevumu konkursos izcīnījis vairāk par 100 atzinību. 1934. gada Latvijas čempionāta uzvarētājs trīsvilču grupā.

Par Keirāna tēmu nosaukta viena no tēmām šaha kompozīcijā.

## Uzdevumi

**1. uzdevuma risinājums**
: Iluzoriskā spēle: 1. ... La7-c5+ 2. Dc4xc5#; 1. ... Ze7xc6+ 2. Dc4xc6#; 1. ... Ze7xd5+ 2. Dc4xd5# 
: **1. Dc4-e2!** draud 2. De2xe7#;  **1. ... La7-c5+ 2. d4xc5#; 1. ... Ze7xc6+ 2. Tc7xc6#; 1. ... Ze7xd5+ 2. Ta5xd5#**
: 1. ... Ze7-g8 2. Zf6-e8#; 1. ... Ze7-g6(f5) 2. Zf6-e4#
: Uzdevumā attēlotas trīs matu maiņas pēc šaha balto karalim starp iluzorisko spēli un risinājumu.
 
**2. uzdevuma risinājums**
: **1. g2-g3** draud **2. Tb5-e5+ Zc6xe5 3. Zd3-c5#**
: **1. ... Th3xg3 2. Zc7-e8 Tg3-g6 3. Le6xf5#**
: **1. ... Le1xg3 2. Zc7-a6 Lg3-e6 3. Le6-d5#**

**3. uzdevums risinājums** 
: **1. Ld6-e5** Melniem gājiena spaids.
: **1. ... La2-b1 2. Zc7-b5! Ke5-d5 3. Zb5-c3#**
: **1. ... Zd2-b1 2. Lc7-b5! Ke4-f5 3. Lb5-d3#**
: **1. ... Zd2-c4 2. Zb2-a4! Ke4-d3 3. Ld7-f5#**

## Skatīt arī
Gājiena spaids

## Atsauces

## Papildu literatūra
* 

## Ārējās saites
* P. Keirāna šaha uzdevumi PDB datu bāzē
Jēkabs Jansons (1884)

**Jēkabs Jansons** (dzimis , miršanas datums nav zināms) bija latviešu politiķis. Bijis Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Latviešu zemnieku savienības biedrs.

## Biogrāfija
Jēkabs Jansons piedzima  Smiltenes pagasta «Vecčakstēs». 1908. gadā pabeidza Pleskavas Mērniecības skolu. 1909. gadā iestājās Maskavas Lauksaimniecības institūtā, Pirmā pasaules kara dēļ bija spiests pārtraukt studijas. 1914. gadā mobilizēts kā rezerves virsnieks. Maskavā iesāktās studijas pabeidza Latvijā pēc Rīgas Politehniskā institūta programmas. Pēc augstskolas pabeigšanas Jansons strādāja par mērnieku.

1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Latviešu zemnieku savienību. Amatā bija līdz 1922. gadam. 1928. gadā kandidēja 3. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Jaunsaimnieku un sīkgruntnieku partijas saraksta.

## Atsauces
Lentastes astrāpija

**Lentastes astrāpija**, arī **Meijera astrāpija** (*Astrapia mayeri*) ir paradīzes putnu suga, kas endēma Papua-Jaungvinejai. Lentastes astrāpiju atklāja 1938. gadā, un tā ir pēdējā atklātā šīs dzimtas suga. Ģeogrāfisko variāciju nav.

Tas ir viens no iespaidīgākajiem paradīzes putniem. Tēviņa astes spalvas vairāk nekā trīs reizes pārsniedz ķermeņa garumu, un proporcionāli izmēriem tās ir visgarākās astes spalvas putnu pasaulē. Apdraud medības un dabiskās vides izzušana. Līdzīgi citiem paradīzes putniem, krāšņā apspalvojuma un spilgto ādiņu dēļ astrāpijas joprojām nereti medī vietējie papuasu iedzīvotāji. 

## Izplatība
Sastopama kalnainos mežos Papua-Jaungvinejas Centrālās kalnu grēdas rietumu daļā 2400—3400 metru augstumā virs jūras līmeņa, dažkārt dzīvo arī zemāk līdz 1800 metriem.

## Izskats
thumb|left|180px|jauns tēviņš, kuram vēl nav attīstījušās garās astes spalvas
Kā vairumam dzimtas sugu, raksturīgs dzimumu dimorfisms. Tēviņu un krietni neuzkrītošāko mātīti līdz četrdesmitajiem gadiem uzskatīja par divu dažādu paradīzes putnu sugu pārstāvjiem. Ķermeņa garums tēviņam 32 cm, neskaitot divas centrālās astes spalvas, kas var pārsniegt 1 metru (līdz 125 cm), svars 134—164 grami. Mātītes ķermeņa garums bez astes 35 cm, astes garums 53 cm, svars 102—157 g.

Apspalvojums tēviņam samtaini melns, galva un krūtis zaigojoši zaļas, zilas un olīvkrāsā. Izteikti garās astes spalvas šauras, baltas; to gala daļa melna. Abu dzimumu pārstāvjiem augšknābi rotā tumši zaļš kamolveida spalvu pušķis. Mātīte brūna, brūnas arī krietni īsākās astes spalvas. Galva zaigojoša, līdzīgi tēviņam. Jaunajiem tēviņiem nav garo centrālo astes spalvu.

## Barība
Pamatā pārtiek no augļiem, īpaši šeflēras koka *[[Schefflera actinophylla]]* augļiem. Diētu papildina kukaiņi, zirnekļi un vardes. Kukaiņus astrāpija ar knābi izrok no zemes vai trupējoša koka.

## Vairošanās
thumb|240px|Jo garākas astes spalvas, jo tēviņš pārliecinošāk piesaista mātītes uzmanību
Ligzdošanas sezona ilgst gandrīz gadu (no maija līdz martam). Lentastes astrāpiju tēviņi ir poligāmi un sapārojas ar vairākām mātītēm. Riesta laikā vairāki tēviņi sapulcējas kopā. Dziedot tie pārlec no zara uz zaru, visā krāšņumā izrādot mātītēm savu apspalvojumu. Lai arī ļoti garā aste tēviņam nepalīdz izdzīvot, jo mēdz sapīties koka zaros, un briesmu gadījumos putnam mirkli pirms bēgšanas ir jāpagaida, līdz spalvas atpīsies un atbrīvosies, tomēr garās astes spalvas nodrošina mātītes uzmanību. Tā izvēlas tēviņu ar visgarāko asti, jo tā liecina par īpatņa veselību.

Dziļo kausveida ligzdu veido mātīte. Dējumā viena ola, perēšanas ilgums trīs nedēļas. Perē un par putnēnu rūpējas mātīte. Jaunā astrāpija izlido 25—30 dienu vecumā. Suga veido hibrīdformu ar Stefānijas astrāpiju, kuru līdz 1930. gadam klasificēja kā atsevišķu sugu.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Ribbon-Tailed Astrapia The Bird of Paradise
*Xeno-Canto: Ribbon-tailed Astrapia Astrapia mayeri Stonor, 1939
*ARKive: Ribbon-tailed astrapia (Astrapia mayeri)
*Avibase: Ribbon-tailed Astrapia Astrapia mayeri Stonor, 1939
Juris Ķēmanis

**Juris Ķēmanis** ( — ) bija latviešu jurists un politiķis. Bijis Latvijas Satversmes sapulces deputāts un iekšlietu ministra biedrs (1920—1922), Nacionālās apvienības pārstāvis.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Biržu pagasta «Zānos». 
Mācījās Biržu pagasta skolā, 1901. gadā pabeidza Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāziju, 1905. gadā — Maskavas Universitātes Juridisko fakultāti.
No 1905. līdz 1909. gadam strādāja Rīgas apgabaltiesā, bija tiesu amatu kandidāts. No 1909. līdz 1914. gadam bija zvērināta advokāta palīgs Rīgā.

Pirmā pasaules kara laikā (no 1914. līdz 1918. gadam) Pēterburgā bija Latviešu bēgļu centrālkomitejas vicepriekšsēdētājs. Darbojies Latviešu pagaidu nacionālās padomes Ārlietu nodaļā. 1918. gadā atgriezās Latvijā, bija Tiesu palātas loceklis.

1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Bezpartijisko grupu. Paralēli darbam parlamentā bija iekšlietu ministra biedrs. Abos amatos bija līdz 1922. gadam. Bezpartijisko grupas pārstāvji, to skaitā Ķēmanis, izveidoja partiju «Bezpartejiskais nacionālais centrs». Partija vēlāk bija zināma ar nosaukumu «Nacionālais centrs», darbības pēdējos gados — «Nacionālā apvienība». Ķēmanis bija ilggadējs partijas padomes dalībnieks.

1922. gada oktobrī Ķēmanis kļuva par zvērinātu advokātu. 1925. gadā kļuva par Zvērinātu advokātu padomes locekli. 1935. gadā kļuva par Latvijas Republikas Tieslietu ministrijas juristu konsultācijas pastāvīgo locekli.

Miris Asaros  pēc ilgas slimības. Apbedīts  Rīgas Meža kapos.

## Atsauces
Boriss Vipers

**Boriss Vipers** (, ; 1888–1967) bija krievu-austriešu cilmes Latvijas mākslas vēsturnieks, Latvijas Mākslas akadēmijas, vēlāk Latvijas Universitātes mācībspēks, profesors (1931).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1888. gada 16. aprīlī Maskavā Roberta Vipera un viņa sievas Anastasijas, dzimušas Ahramovičas,  ģimenē. Mācījās Maskavas 7. klasiskajā ģimnāzijā. Studēja Maskavas Universitātes vēstures un filoloģijas fakultātē (1906-1911).

1915. gadā ievēlēts par Maskavas Universitātes privātdocentu.
1918. gadā viņš aizstāvēja disertāciju "Klusās dabas attīstības problēmas". 1921. gadā ieguva *Dr. phil.* grādu un bija Maskavas Mākslas zinātnes institūta direktors (1923-1924).

1924. gadā pārcēlās uz dzīvi Latvijā, bija Latvijas Mākslas akadēmijas mācībspēks - sākumā kā ārštata docents, vēlāk kā vecākais docents. 1928. gadā arī viņa sievai un trim bērniem atļāva izbraukt no PSRS uz Latviju. 1931. gadā kļuva par Latvijas Universitātes profesoru filoloģijas un filozofijas fakultātē pie mākslas vēstures katedras, kur pasniedza mākslas vēsturi un teoriju (1931-1940). 
Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada pavasarī Boriss Vipers kopā ar tēvu Robertu Viperu pārcēlās uz Maskavu, kur turpināja mākslas vēstures pētījumus PSRS Zinātņu akadēmijas Materiālās kultūras vēstures institūtā. Sakarā ar Vācijas iebrukumu PSRS no 1941. līdz 1943. gadam pavadīja bēgļu gaitās Taškentā. Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja Maskavas Universitātē kā Aizrobežu mākslas zinātnieks, turpināja lasīt Latvijas Universitātē izstrādātos studiju kursus. Kad Vispārīgās mākslas zinātnes katedru (*кафедра общего искусствознания*) apvienoja ar Krievu mākslas katedru, 1954. gadā B. Viperu atbrīvoja no amata, un viņš nodarbojās ar aspirantu darbu vadīšanu PSRS Mākslas Zinātņu akadēmijas Mākslas vēstures institūtā. 
Miris 1967. gada 24. janvārī Maskavā.

## Darbi
thumb|200px|Baroque art in Latvia (1939., titullapa).
* *Проблема и развитие натюрморта. (Жизнь вещей)*. 1922. (krieviski, atkārtots izdevums 2005.)
* Latvju māksla. Rīga, 1927.
* Latvijas māksla baroka laikmetā (1937, Kultūras fonda prēmija)
* *Baroque art in Latvia*. Rīga, 1939. (angliski)
* Džotto. Rīga, 1938.
* Mākslas likteņi un vērtības. Rīga, 1940.
* *Английское искусство. Краткий исторический очерк*. Maskava, 1945. (krieviski)
* *Тинторетто*. Maskava, 1948. 
* *Борьба течений в итальянском искусстве XVI века (1520—1590). К проблеме кризиса итальянского гуманизма*. Maskava, 1956.
* *Становление реализма в голландской живописи XVII века*. Maskava, 1957.
* *Очерки голландской живописи эпохи расцвета (1640—1670)*. Maskava, 1962. 
* *Проблемы реализма в итальянской живописи XVII—XVIII вв*. Maskava, 1966. 
* *Статьи об искусстве*. Maskava, 1970.
* *Искусство Древней Греции*. Maskava, 1972.
* *Итальянский ренессанс XIII—XVI вв. В 2-х тт*. Maskava, 1977.
* *Архитектура русского барокко*. Maskava, 1978. (atk. 2008)
* *Введение в историческое изучение искусства*. Maskava, 1985. (atk. 2004, 2008, 2010)

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Atzinības Krusts III šķira (1939),
* Krievijas PFSR nopelniem bagātais mākslas darbinieks (1959), 
* PSRS Mākslas Zinātņu akadēmijas korespondētājloceklis (1962).

## Atsauces
Rolands Baiers

**Rolands Baiers** (; dzimis ) ir Šveices starptautiskais lielmeistars šaha kompozīciju risināšanā (1988).

## Biogrāfija
1983. gadā uzvarējis pirmajā Pasaules čempionātā šaha kompozīciju risināšanā individuālajā vērtējumā. 1988. gadā saņēmis starptautiskā lielmeistara nosaukumu šaha kompozīciju risināšanā. Nodarbojas arī ar šaha kompozīciju, īpaši dažādu mata uzdevumu sastādīšanu. FIDE viņam 1989. gadā ir piešķīrusi starptautiskā arbitra nosaukumu šaha kompozīcijā, bet 1992. gadā – FIDE meistara nosaukumu šaha kompozīcijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"
Arturs Keirāns

**Arturs Keirāns** (dzimis , miris ) bija latviešu šaha problēmists.

## Sasniegumi šaha kompozīcijā
No 1950. gada līdz 1954. gadam bijis Latvijas PSR šaha federācijas kompozīcijas komisijas priekšsēdētājs. No 1926. gada publicējis vairāk par 200 uzdevumu, galvenokārt divvilčus. Šaha uzdevumu konkursos izcīnījis vairāk par 50 atzinību, tai skaitā 15 pirmās godalgas. Trīs uzdevumi publicēti FIDE Albumā.
### Latvijas čempionāti
* 1934. gads — 2. vieta;
* 1938. gads — 1. vieta.

### Latvijas PSR čempionāti
* 1950. gads — 2. vieta trīsvilču grupā;
* 1951. gads — 1. vieta divvilču grupā.

### PSRS čempionāti
* 1947. gads — finālists;
* 1952. gads — finālists.
 
## Uzdevumi

**1. uzdevuma risinājums**
: **1. Ld1-g4** (draud 2. Lg1xf2# un 2. Lg4xe6 ~ 3. Ta4xa2#)
Tematiskajos variantos melnie draudus novērš veidojot patu:
: **1. ... f2xg1L 2. Zb2-d1** (gājiena spaids) **Lg1-e3/ Lg1-f2 3. Zd1xe3/ Zd1xf2#**
: **1. ... f2xg1Z 2. Lg4-d1** (gājiena spaids) **Zg1-e2/Zg1-f3 3. Ld1xe2/ Ld1xf3#**
: Blakusvarianti: 1. ... f2-f1L 2. Lg1-e3! d4xe3 3. Th1xf1#; 1. ... f2-f1D  2. Lg1xd4 Df1xh1 3. Z~#. 
**2. uzdevuma risinājums**
: Iluzoriskā spēle: 1. ... Te1-e3 2. Dg3-g4#; 1. ... Lg2-f3 2. Dg3-e5#; 1. ... Zb6xd5 2. Zf7-d6#
: **1. Dg3-f2!** (draud 2. Zb5-c3#) **1. ... Te1-e3 2. Df2-f5#**;  **1. ... Lg2-f3 2. Df2-d4#**; **1. ... Zb6xd5 2. Zb5-d6#**
: Uzdevumā attēlota matu maiņa starp iluzorisko spēli un risinājumu.

## Atsauces

## Papildu literatūra
* 

## Ārējās saites
* A. Keirāna šaha uzdevumi PDB datu bāzē
Noams Elkijs

**Noams Elkijs** (; dzimis , Ņujorkā) ir ASV matemātiķis un starptautiskais lielmeistars šaha kompozīciju risināšanā (2001).

## Biogrāfija
Piedzimis Manhatanā. Viņa tēvs ir inženieris, bet māte - klavieru skolotāja. Jau no agras bērnības ticis atzīts par ļoti apdāvinātu bērnu. Četrpadsmit gadu vecumā uzvarējis starptautiskā matemātikas olimpiādē. Piecpadsmit gadu vecumā beidzis vidusskolu, bet trīs gadus vēlāk - Kolumbijas Universitāti. Divdesmit gadu vecumā aizstāvēja matemātikas doktora grādu Hārvarda Universitātē. 1992. gadā kļuvis par jaunāko profesoru Hārvarda Universitātes vēsturē.

Aizraujas arī ar šahu un mūziku. Kā komponists ir autors vairāk nekā 50 muzikālajiem skaņdarbiem. 1986. gadā kļuvis par FIDE meistaru šahā, bet vēlāk nopietni pievērsies šaha kompozīcijām. 1996. gadā Telavivā, pārstāvot Izraēlu, uzvarējis Pasaules čempionātā šaha kompozīciju risināšanā individuālajā vērtējumā. 2001. gadā saņēmis starptautiskā lielmeistara nosaukumu šaha kompozīciju risināšanā. Pazīstams arī kā šaha kompozīciju sastādītājs. ASV šaha žurnālos *Chess Horizons* un *American Chess Journal* publicējis teorētisku rakstu sēriju par šaha galotnēm.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  personīgā lappuse Hārvarda Universitātes vietnē
*  šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"
The Elder Scrolls IV: Oblivion

***The Elder Scrolls IV: Oblivion*** ir spriedzes lomu spēles videospēle, kuru izstrādāja Bethesda Game Studios un publicēja *[[Bethesda Softworks]]* un *[[Take-Two Interactive]]* struktūrvienība *[[2K Games]]*. Tā ir ceturtā daļa *[[The Elder Scrolls]]* spriedzes fantāzijas video spēļu sērijā, kas seko The Elder Scrolls III: Morrowind un ir pirms The Elder Scrolls V: Skyrim. *Oblivion* pirmo reizi izlaida 2006. gada martā Microsoft Windows un Xbox 360 platformām. Spēles mobilo telefonu versiju izlaida 2006. gada maijā un PlayStation 3 versiju 2007. gada martā. Pēc vairāku, mazāku papildinājumu izlaišanas, klajā nāca liela papildinājumu paka — Shivering Isles. *The Elder Scrolls IV: Oblivion Game of the Year Edition* (versijā ietilpa gan *Shivering Isles*, gan oficiālā papildinājumu paka ''Knights of the Nine'') izlaida 2007. gadā Microsoft Windows, Xbox 360 un PlayStation 3 platformām. Piektās jubilejas versiju izlaida 2011. gadā.

*Oblivion *galvenais stāsts norisinās ap spēlētāja tēla centieniem kavēt fanātisku kultu, kuri zināmi kā "Mythic Dawn" un kuri plāno atvērt vārtus uz valstību "Oblivion". Spēle turpina atvērtās pasaules tradīciju, kurai sekoja tās priekšgājēji, atļaujot spēlētājam brīvi ceļot spēles pasaulē jebkurā laikā un nebeidzami ignorēt vai atlikt galvenā stāsta attīstību. Spēlētāju nepārtraukts mērķis ir uzlabot savu tēlu spējas, kuras ir konkrētu prasmju cipariskas reprezentācijas. Septiņas spējas spēles sākumā tiek izvēlētas kā galvenās (*major*), kamēr pārējās saglabājas sekundāras (*minor*). Spēles veidotāji koncentrējās uz ātrāku spēles gaitu un lielāku uzmanību stāstam, nekā sērijas iepriekšējās daļās.

*Oblivion* izstrāde sākās 2002. gadā, uzreiz pēc *Morrowind* izlaišanas. Grafiku izstrādei Bethesda izmantoja uzlabotu Havok fizikas dzinēju, augsti dinamiska diapazona apgaismojumu, procesuālu satura veidošanas rīkus, kas ļāva veidotājiem ātri izstrādāt detalizētas teritorijas un Radiant A.I. sistēmu, kas ļāva nespēlētāja tēliem (NPC) veidot izvēles un uzvesties daudz komplicētāk, nekā iepriekšējās sērijas daļās. Spēlē ir sērijā pirmo reizi pilnīgi ierunāti NPC un mūziku rakstījis apbalvotais komponists Jeremy Soule. Kopumā *Oblivion* kritiķi uzņēma labi un tas ir ieguvis vairākas industrijas un publikāciju balvas. To slavēja par iespaidīgām grafikām, plašu spēles pasauli un sarakstam sekojošiem NPC. Mēneša laikā spēlei pārdeva vairāk kā 1,7 miljonus kopiju un līdz 2011. gada novembrim to skaits pārsniedza 3,5 miljonus. Electronic Entertainment Design and Research, tirgus izpētes firma, spriež, ka spēlei pasaules mērogā ir pārdoti 9,5 miljoni kopiju.
Ofers Komajs

**Ofers Komajs** (; dzimis 1957. gadā) ir Izraēlas starptautiskais lielmeistars šaha kompozīciju risināšanā (1986).

## Biogrāfija
Skolas gados uzvarējis Izraēlas jauniešu matemātikas olimpiādē. Beidzis universitāti Telavivā ar maģistra grādu matemātikā. Kopā ar tēvu nodibinājis programmatūras kompāniju, kas specializējās dokumentu attēlu apstrādē. Brīvajā laikā nodarbojās ar matemātiskām mīklām un šahu.

1985. gadā pirmo reizi uzvarējis Pasaules čempionātā šaha kompozīciju risināšanā individuālajā vērtējumā. Par šo panākumu tajā pašā gadā saņēmis starptautiskā lielmeistara nosaukumu šaha kompozīciju risināšanā. 1999. gadā kļuvis par divkārtēju Pasaules čempionu šaha kompozīciju risināšanā individuālajā vērtējumā. Pazīstams arī kā šaha kompozīciju sastādītājs.

## Atsauces

## Ārējās saites

*  šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"
Šarlī Motē

**Šarlī Motē** (; dzimis  Valansā) ir bijušais Francijas šosejas riteņbraucējs, kura profesionālā karjera ilga no 1983. līdz 1994. gadam.

1986. gada Pasaules čempionātā Kolorādospringsā, ASV, Motē izcīnīja sudraba medaļu grupas braucienā, piekāpjoties Moreno Ardžentinam.

Motē bija viens no sava laika labākajiem Francijas šosejas riteņbraucējiem. Viņš kopumā uzvarēja 67 sacensībās, ieskaitot 1990. gada *[[Tour de Romandie]]* kopvērtējumā un astoņas reizes piedalījās *[[Tour de France]]*. Viņa labākais sniegums kopvērtējumā bija ceturtā vieta, divreiz — 1987. un 1991. gadā. Bez tā viņš uzvarēja arī trijos posmos (vienā 1990. un divos 1991. gadā). 1990. gadā viņš finišēja otrais *[[1990 Giro d'Italia|Giro d'Italia]]* kopvērtējumā.

Profesionālās karjeras laikā Morē bija reputācija kā tīram braucējam kurš nekad neizmantotu neatļautas vielas.

Pēc braucēja karjeras beigām Motē iesaistījās sacensību organizēšanā, 14 gadus strādājot *[[Critérium du Dauphiné]]* (ķā direktora asistents), bet 2010. gadā tika apstiprināts par *[[Grand Prix Cycliste de Québec]]* un *[[Grand Prix Cycliste de Montréal]]* sporta menedžeri. Motē strādājis arī pie Francijas izlases atlases 1997. un 1998. gada Pasaules čempionātā, kā arī kā UCI tehniskais delegāts 2004. un 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Atsauces
The Elder Scrolls V: Skyrim

***The Elder Scrolls V: Skyrim*** ir spriedzes lomu spēles atvērtas pasaules video spēle, kuru izstrādājuši Bethesda Game Studios un publicējuši Bethesda Softworks. Tā ir piektā daļa The Elder Scrolls sērijā un seko The Elder Scrolls IV: Oblivion. *Skyrim* izlaida 2011. gada 11. novembrī Microsoft Windows, PlayStation 3 un Xbox 360 platformām. Spēlei izlaisti arī trīs paplašinājumi (DLC) - Dawnguard, Hearthfire un Dragonborn, kuri iekļauti *The Elder Scrolls V: Skyrim - Legendary Edition*, kuru izlaida 2013. gada 4. jūnijā.

*Skyrim *galvenais stāsts virzās ap spēlētāja tēlu un tā pūlēm pieveikt *Alduin the World-Eater* - pūķi, kurš pēc pareģojuma iznīcinās pasauli. Spēle norisinās divsimts gadus pēc *Oblivion* un notiek Tamrielas provincē Skairimā. Spēles laikā spēlētājs pilda misijas un attīsta savu tēlu, uzlabojot tā spējas. *Skyrim* turpina atvērtās pasaules tradīciju, kurai ir sekojuši tā priekšgājēji, ļaujot spēlētājam brīvi ceļot spēles pasaulē jebkurā laikā un neierobežoti ilgi ignorēt vai atlikt galvenā stāsta izpildi.

Spēli izstrādāja izmantojot Creation Engine, kuru atjaunoja tieši šai spēlei. Komanda izvēlējās unikālu un daudzveidīgāku pasauli nekā to, kāda veidoja *Oblivion* attēloto Cyrodiil, kuru spēles direktors un izpildproducents Todd Howard uzskatīja par salīdzinoši mazāk interesantu. *Skyrim* iznākšanu sagaidīja kritikas gaviles ar recenzijām, kuras īpaši pieminēja atstrādāto tēlu attīstību un lielisko vidi, kā arī tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām video spēlēm. Spēli vairāk kā septiņos miljonos kopiju izsūtīja tirgotājiem jau pirmās nedēļas laikā un tā kopumā pārdevusi vairāk kā 20 miljonus kopiju.
Veidemanis

**Veidemanis** var būt:

* Kārlis Veidemanis;
* Kārlis Veidemanis (mākslinieks);
* ‎Miķelis Veidemanis.

## Skatīt arī
* Veidemane
Kriškalni

**Kriškalni** ir vidējciems Aizkraukles novada Aiviekstes pagastā, pagasta centrs. Atrodas Pļaviņu pilsētas ziemeļu pievārtē, faktiski saplūdis ar pilsētu. Atrodas 122,2 kilometru attālumā no Rīgas.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Conan (datorspēle)

***Conan ***ir 2007. gada spriedzes-piedzīvojumu spēle, kurā spēlētājs vada izslavēto varoni Konanu Barbaru. Šo tēlu ir radījis fantāzijas literatūras autors Robert E. Howard. Spēli publicēja THQ platformām Xbox 360 un PlayStation 3. Tās veidotājus Nihilistic Software radīt piedzīvojumu ar grafisku vardarbību un atkailināšanos iespaidoja video spēles God of War un Ninja Gaiden.

Spēlē Conan varonim ir misija atgūt savas zaudētās bruņas un uzveikt ļaunu burvi. Konans var cīnīties ar zobenu un vairogu, divroku ieročiem vai ar ieroci katrā rokā. Varonis spēli sāk ar vairākiem pamata uzbrukumiem un nogalinot ienaidniekus iegūst pieredzes punktus. Šos punktus spēlētāji var apmainīt pret papildus uzbrukuma veidiem, tādējādi uzlabojot varoņa cīņas spējas. Papildus tam, Konanam ir pieejamas arī maģiskas spējas, kuras iekļauj spēju pārvērst ienaidniekus akmenī un radīt uguns vētras. Spēlē ir iekļautas arī konteksta jutīgas spriedzes sekvences, kurās spēlētājam jānospiež ekrānā parādīta pogu virkne, lai pabeigtu darbības kā spēcīgu pretinieku nonāvēšana un mijiedarbība ar apkārtējo vidi.

Kritiķiem patika *Conan* cīņas sistēma un brutālās nāves, tomēr tie atzina, ka spēle nespēja mēroties ar pieredzi, kuru piedāvāja *God of War*. Reakcijasuz to, kā tika attēlots Konana visums, variēja. Vairāki kritiķi slavēja Frank Frazetta slavenā mākslasdarba emulāciju, toties citiem spēles grafikas šķita garlaicīgas un zemas izšķirtspējas. Audiālā ziņā, Zelta globusa balvas ieguvējs, aktieris Rons Pērlmans tika gan slavēts, gan kritizēts par savu sniegumu kā Konana balss. Komponists Mike Reagan saņēma suminājumus par spēles mūziku un vēlāk to izpildīja klātienē Video Games Live šovos. Neskatoties uz lielākoties pozitīvām recenzijām un komerciālajiem panākumiem kādi ir Conan franšīzei, *Conan *bija financiāls zaudējums THQ.
Erbens

**Erbens** var būt:

* Františeks Erbens (*František Erben*; 1874―1942) ― čehu sporta vingrotājs, treneris un skolotājs; 
* Karels Jaromīrs Erbens (*Karel Jaromír Erben*; 1811―1870) ― čehu folkloras vācējs, vēsturnieks, rakstnieks un dzejnieks.
Boriss Švānebahs

**Boriss (Bernhards) Švānebahs** (, , dzimis , miris ) bija Cēsīs dzimis vācbaltiešu izcelsmes Krievijas impērijas ģenerālis.

1849. gadā kā gvardes poručiks piedalījās Ungārijas 1848. gada revolūcijas apspiešanā, bet no 1854. līdz 1856. gadam kā gvardes pulkvedis - Krimas karā. No 1863. līdz 1874. gadam Švānebahs bija Aleksandra kara skolas Maskavā pirmais priekšnieks. 1892. gadā ieguva inženiera-ģenerāļa dienesta pakāpi.

## Ārējās saites
*Erik-Amburger-Datenbank
Stukmaņi

**Stukmaņi** ir ciems Aizkraukles novada Klintaines pagastā. Atrodas Daugavas labajā krastā pie autoceļa A6 (Rīga—Daugavpils—Krāslava—Baltkrievijas robeža (Pāternieki)). Pagasta centrs. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Stukmaņu muižu. Latvijas PSR laikā ciemu sauca arī **Selga**.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Lukava

**Lukava** (, ) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Dāmes-Šprēvaldes apriņķī pie Berstes upes uz dienvidiem no Berlīnes. Atrodas Šprēvaldē sorbu apdzīvotā apvidū.

## Vēsture

Apdzīvotā vieta pirmoreiz rakstos minēta 1276. gadā. 1492. gadā kļuva par vienu no Lejaslauzicas centriem. No 1635. gada - Saksijā. Trīsdesmitgadu kara laikā pilsēta bija viena no zviedru armijas bāzēm. Pēc Napoleona kariem Lukava tika iekļauta Prūsijas sastāvā, vēlāk iekļaujoties Vācijas Impērijā. Pēc kara tā ietilpa VDR.

## Atsauces

## Ārējās saites
Līkumi

**Līkumi** (agrāk arī **Līkummuiža** un **Stablitene**) ir ciems Jēkabpils novada Sēlpils pagastā, Daugavas kreisajā krastā iepretim Pļaviņām, autoceļa V777 (Ceļinieki—Pļavnieki) galā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Līkumu muižu (*Gut Stabliten*). Līkumos līdz 2019. gadam atradās sākotnēji bērnu un bāreņu nams, vēlāk Salas novada Ģimenes atbalsta centrs "Saulstari", kuru pārveido par centru bērniem ar veselības traucējumiem.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Ģimenes atbalsta centrs "Saulstari"
Bormaņu muiža

thumb|280px|Bormaņu muižas kungu māja mūsdienās.

**Bormaņu muiža** vai **Trapenes muiža** () ir muižas ēku un parka komplekss Smiltenes novada Trapenes pagasta Trapenē. Bormaņu muižas kungu māja celta 19. gadsimtā sākumā kā Gaujienas muižas īpašnieka fon Vulfa  medību pils, tagad tajā atrodas Trapenes kultūras nams. Medību vajadzībām bijis iekārtots "Fazānu dārzs". 1810. gadā Bormaņu muižas pārvaldnieka ģimenē dzimis fiziologs, Tērbatas Universitātes profesors (1842) un rektors Frīdrihs Biders (1810-1894). 
Līdz mūsdienām saglabājies arī zirgu stallis, parks ar četriem dīķīšiem. Vienā no muižas ēkām ierīkots arī Trapenes pagasta muzejs.

Pie ēkas piemineklis Linardam Laicenam (tēlniece G. Grundberga).

## Lapegļu gatve
No Vidzemes šosejas uz Bormaņiem ved piecus kilometrus garā Trapenes lapegļu gatve, kas ir viena no garākajām lapegļu gatvēm Latvijā. Alejā aug vairāk nekā 630 lapegļu, kā arī purva bērzi un liepas. Divus kilometrus no Līzespasta iestādīti jauktie koki — bērzi un lapegles, tad vienu kilometru ir tikai liepas un beidzot trīs kilometrus līdz Bormaņu muižās kungu mājai — tikai lapegles. Stādīšanas darbus 20. gadsimta sākumā vadījis muižkungs Tušs.

## Atsauces
Abhāzijas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Abhāzijas novietojums]]
**[[Abhāzija]]s administratīvo iedalījumu** veido **7 rajoni** un **1 pilsēta**. Šobrīd Abhāzija ir starptautiski neatzīta valsts - *de facto* Abhāzijas Republika. Pēc vairuma pasaules valstu, arī Latvijas, viedokļa - Gruzijas sastāvdaļa. Krievija, kuras karaspēks atrodas Abhāzijā, un dažas citas valstis atzīst Abhāziju *de iure*

## Administratīvā iedalījuma shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Rajoni

## Atsauces
Ziemeļkipras administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Ziemeļkipras novietojums]]
**[[Ziemeļkipra]]s administratīvo iedalījumu** veido **5 distrikti**, kuri sīkāk iedalās **12 apakšdistriktos**. Ziemeļkipra ir *de facto* neatkarīga, parlamentāra republika, kas atrodas Kipras ziemeļos. Tā savu neatkarību pasludināja 1983. gadā, ko ir atzinusi tikai Turcija.

## Administratīvā līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums
### Ili
 

## Atsauces
Vitauts Ļūdēns

**Vitauts Ļūdēns** (dzimis  Jelgavā, miris ) bija latviešu dzejnieks un publicists, pievērsies lirikai un liroepikai, īpašu uzmanību veltījis vēsturei un bērnu dzejai. Sakārtojis Edvarta Virzas un Elzas Stērstes darbu krājumus.

## Dzīves gājums
V. Ļūdēna māte Zelma bija Edvarta Virzas jaunākā māsa. Mācījās Bērzes septiņgadīgajā skolā un Bauskas 1. vidusskolā, strādāja Mežotnes mašīnu un traktoru stacijā par kombainieri un atslēdznieku. Studēja Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātē latviešu valodu un literatūru, pēcāk - žurnālistiku.

Strādāja par klubu darba metodiķi, kopš 1966. gada publicēja savu dzeju. No 1967. gada darbojās žurnālā „Liesma”, vēlāk laikrakstā „Literatūra un Māksla”. 20 gadsimta deviņdesmitajos gados pasniedza Latvijas ģeogrāfiju Nacionālo Bruņoto Spēku Mācību Centra karavīriem. ( Lilaste)

Apbalvots ar Ojāra Vācieša prēmiju bērnu dzejā un ar Viļa Plūdoņa prēmiju. Ar V. Ļūdēna dzeju sarakstītas kora un estrādes dziesmas, arī Jura Pavītola 1972. gadā sarakstītā un 1982. gadā aizliegtā dziesma "Vairogi".

Miris no smadzeņu triekas 2010. gada 27. maijā, apglabāts Usmas pagasta kapos.

## Dzejoļu krājumi
* Saules lidlauki, 1966
* Pulksteņi, 1967
* Trīsdesmitgadīgas acis, 1969
* Rudzu putenī, 1971
* Tāšu raksti, 1973
* Usmas un Mežotnes sonetas, 1975
* Vairogi, 1980 (Izlase)
* Vara vārtos, 1980
* Un meži, un meži, un meži, 1982
* Laiva, 1984
* Savās mājās, 1987 (Izlase un jauni dzejoļi)
* Ziemeļzeme, 1991
* Sudraba aplis, 1994
* Dzīves stāsts un 33 dzejoļi, 1996
* Zem debesu zeltainiem apiņiem, 2001

## Dzeja un proza bērniem
Zēni, zaķi, varavīksnes, 1966; Pāvu aste, lapsas aste, 1969; Miega dzirnas, 1971; Mārīte un vējš, 1971; Sisis Vijoļkāja, 1974; Maizes šūpulīši, 1975; Šņībīši Apelsīnijā, 1979; Meldru puikas, meldru vīri, 1981 (Izlase); Laimiņas valoda, 1983; Saulēniņi, 1986; Kalējdēls Didzis, 1986 (luga); Sudraba kalējs, tērauda kalējs. Sarunas ar Laimiņu par seniem laikiem Latvijā, 1991; Princis iet pa mākoņiem, 1993; Trešais susuriņš, 1998; Satiksimies avenēs, 1998; Pelēkās krāsas septiņi svētki, 2002; Klau, kur Vau? 2004.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis — 4. šķira nr. 90 (2007)
* 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme
* Nacionālo bruņoto spēku goda zīme "Par nopelniem"
* Nacionālās aizsardzības akadēmijas Atzinības zīme

## Atsauces
Cilvēks, kurš izdzīvoja

**"Cilvēks, kurš izdzīvoja"** () ir 2015. gada amerikāņu biogrāfisks vesterns, kura režisors ir Alehandro Gonsaless Injaritu. Filmas sižets daļēji veidots pēc Maikla Punkes romāna *The Revenant: A Novel of Revenge*.

Filma ir par mednieku Hjū Glasu, kuru savainoja grizlilācis un citi mednieki pameta vienu mežā. Tajā galvenās lomas attēlo Leonardo Di Kaprio, Toms Hārdijs, Vills Poulters un Dounels Glīsons.

Filmas pirmizrāde notika Losandželosā ,  tika sākta filmas izrādīšana kinoteātros ASV. Filmu "Cilvēks, kurš izdzīvoja" atzinīgi novērtējuši kritiķi, kas atzīmējuši Di Kaprio un Hārdija tēlojumu, Injaritu režiju un Lubecka operatora darbu. Filma tikusi nominēta dažādiem apbalvojumiem, tā tika atzīta par gada labāko drāmu Zelta globusa balvu un BAFTA kino balvu pasniegšanas ceremonijā. 88. Kinoakadēmijas balvai filma tika izvirzīta 12 nominācijās, no kurām ieguva trīs: "Labākais režisors" (Alehandro Gonsaless Injaritu), "Labākais aktieris galvenajā lomā" (Leonardo Di Kaprio) un "Labākais operatora darbs" (Emanuels Lubeskis).

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Andrejs Seļivanovs

**Andrejs Seļivanovs** (; , Karpinskā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šaha kompozīciju risināšanā (2008). Krievijas Valsts domes deputāts (1993—2003).

## Biogrāfija
Pēc vidusskolas un profesionāli tehniskās skolas beigšanas strādājis komjaunatnes darbā (1987—1990). No 1990. gada līdz 1992. gadam bijis laikraksta *Заря Урала* ("Urālu rītausma") sociālās nodaļas vadītājs. 1990. gadā ievēlēts par Sverdlovskas apgabala Krasnoturinskas pilsētas padomes deputātu. Šajā amatā strādājis līdz 1993. gadam, kad ievēlēts par Krievijas Valsts domes deputātu. 1995. un 1999. gados ticis atkārtoti pārvēlēts par Krievijas Valsts domes deputātu. 1995. gadā beidzis Urālu valsts juridisko akadēmiju. 1994. gadā ievēlēts par Krievijas šaha federācijas viceprezidentu, bet 1997. gadā par Krievijas šaha federācijas prezidentu un FIDE viceprezidentu. Kopš 2013. gada ir Krievijas olimpiskās komitejas izpilddirektora vietnieks.

2003. gadā Maskavā uzvarējis Pasaules čempionātā šaha kompozīciju risināšanā individuālajā un komandu vērtējumā. Vēlāk vēl divas reizes uzvarējis Pasaules čempionātā šaha kompozīciju risināšanā komandu vērtējumā. 2008. gadā saņēmis starptautiskā lielmeistara nosaukumu šaha kompozīciju risināšanā. Pazīstams arī kā šaha kompozīciju sastādītājs. Autors vairāk nekā 850 šaha etīdēm un uzdevumiem. Deviņas reizes uzvarējis Pasaules čempionātā šaha kompozīciju sastādīšanā — piecas reizes individuāli un četras reizes komandas sastāvā. Saņēmis starptautiskā arbitra nosaukumu šaha kompozīcijā un FIDE arbitrs šaha kompozīciju risināšanā. Šaha žurnālu *Шахматная композиция* ("Šaha kompozīcija") un *Уральский проблемист* ("Urālu problēmists") redaktors.

Precējies, ģimenē ir trīs bērni.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"
Jānis Taube

**Jānis Taube** ( — ) bija latviešu uzņēmējs un politiķis. Bijis Latvijas Satversmes sapulces deputāts, «Nacionālā centra» pārstāvis.

## Biogrāfija
Jānis Taube piedzima  Rīgā. Bērnību pavadīja Grenču pagastā, pabeidza Irlavas skolotāju semināru un Tukuma pilsētas skolu, pēc tam pārcēlās uz dzīvi Rīgā.

Taube nodarbojās ar uzņēmējdarbību, dibināja ādas siksnu rūpnīcu un apdrošināšanas sabiedrību «Latvijas Lloids». Taube darbojās Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības bankas un izdevniecības «Valters un Rapa» valdē, kā arī bija Latvijas Sporta biedrības goda priekšsēdētājs.

1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Bezpartejisko grupu. Amatā bija līdz 1922. gadam. Bezpartejisko grupas pārstāvji, to skaitā Taube, izveidoja partiju «Bezpartejiskais nacionālais centrs». Partija vēlāk bija zināma ar nosaukumu «Nacionālais centrs». Taube līdz 1926. gadam bija partijas padomes dalībnieks. 1920. gadā Taube bija Latvijas konsuls Ļeņingradā.

Miris Rīgas Sarkankalna slimnīcā . Apbedīts  Rīgas Meža kapos.

## Atsauces