open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hobiti

thumb|200px|right|Hobita attēlojums (Džo Sofranko) muzikālajā komēdijā Gredzenu pavēlnieks, Cincinnati.

**Hobiti** () ir autora Dž. R. R. Tolkīna izdomātas būtnes, kas izceļas ar savu mazo augumu un miermīlīgo dabu.

Hobiti pirmo reizi ir pieminēti Dž. R. R. Tolkīna grāmatā *[[Hobits (grāmata)|Hobits]]*, kuras galvenais varonis ir hobits vārdā Bilbo Baginss. Hobitiem ir atvēlēta nozīmīga loma arī šī autora visievērojamākajā sacerējumā *[[Gredzenu pavēlnieks]]*.

## Āriene un fiziskās dotības
Saskaņā ar Dž. R. R. Tolkīna aprakstu hobiti pēc izcelsmes ir tuvāki cilvēkiem, nekā elfiem. Hobitu mierīgais dzīves ritms nodrošina viņiem ilgu mūžu, lai gan retais pārkāpj simts gadu slieksni.

Viņi ir maza auguma - vidēji 3 pēdas (1 m) gari, un nedaudz sliecas uz tuklumu. Hobitu kājām ir raksturīgs biezs vilnai līdzīgs apmatojums, kas sākas zem potītēm uz leju un sedz visu pēdas virspusi. Šis apmatojums nodrošina siltumu, tāpēc hobiti ir pieraduši vienmēr staigāt basām kājām. Viņu sejas parasti ir apaļīgas un labsirdīgas, un viņiem neaug bārda. Hobitu mati parasti ir brūni un lokaini. Viņi dod priekšroku apģērbam dzeltenos un zaļos toņos.

Hobitiem nepiemīt nekādas brīnumainas dotības, kas līdzinātos tām, kādas Tolkīna grāmatās ir piedēvētas elfiem un dažām citām būtnēm. Tomēr hobiti māk ļoti klusu staigāt un brīnišķīgi slēpties - tik labi, ka no cilvēka viedokļa šīs iemaņas līdzinās burvju mākai.

Gan *Hobitā*, gan *Gredzenu pavēlniekā* piedzīvojumu gaitā hobitu biedri vairākkārt atzīst, ka hobitos "slēpjas vairāk, kā acs spēj saskatīt". Šie vārdi galvenokārt attiecas uz negaidīto fizisko izturību un attapību, ko laiku pa laikam izrāda galvenie varoņi.

## Raksturs un kultūra
[thumb|right|Hobitu mājvietu - alu attēlojums [Gredzenu pavēlnieka filmu triloģija|Gredzenu pavēlnieka filmu triloģijā.]]
Tolkīns savās grāmatās uzsver, ka hobiti ir ārkārtīgi miermīlīgi un vienkārši ļaudis. Viņiem nav Viduszemē savas karaļvalsts, nav lielu pilsētu un viņu starpā nav karotāju. Hobiti dzīvo zemē, ko viņi paši dēvē par Šīru, un ļoti reti kāds hobits interesējas, kas notiek ārpus tās.

## Vārda izcelsme
Vārda "hobits" izgudrošanu parasti piedēvē Tolkīnam. Viņš pats reiz teica, ka kādu dienu pašam sev par pārsteigumu uz baltas lapas uzrakstīja: "Alā reiz dzīvoja hobits", un no šī teikuma viņa fantāzija vēlāk uzbūra pasaku bērniem.

## Ietekme uz mūsdienu kultūru
Dž. R. R. Tolkīna grāmatu popularitāte ir nodrošinājusi plašu vārda "hobits" un viņu tēla atpazīstamību.

Hobitiem līdzīgas būtnes bieži parādās fantāzijas žanra darbos, kā arī lomu spēlēs, datorspēlēs un animācijas filmās. Tā kā autortiesību likumdošana aizsargā vārdu "hobits" kā intelektuālo īpašumu, kas pieder Tolkīna mantiniekiem, citi autori ir spiesti lietot savos darbos pašu izgudrotus nosaukumus šīm radībām, piemēram, "bobits" vai "pusaudziņš" (angl. *halfling* - vārds, ko dažreiz attiecībā uz hobitiem izmanto arī Tolkīns savās grāmatās).

Atsaucoties uz Tolkīna radīto tipāžu, vārds "hobits" dažkārt tiek izmantots, lai apzīmētu kaut ko mazu un, bieži, nevainīgu.

## Ārējās saites
1993. gada F1 sezona

**1993. gada F1 sezona** bija 44. F1 sezona. Tā sākās  un beidzās .

Par pārliecinošu čempionu kļuva francūzis Alēns Prosts, kuram tas bija ceturtais tituls. Tā bija viņa pēdējā sezona F1, tāpēc nākamgad neviens nelietoja numuru 1. Viņa komanda, *[[Williams F1|Williams]]*, kura, turklāt, izcīnīja arī konstruktoru kausu, varēja lietot numurus 0 un 2. Tāpat bija arī šogad, jo no F1 aizgāja Naidžels Mensels.

## Komandas un piloti

## Kopvērtējumi un rezultāti
### Pilotu kopvērtējums

### Konstruktoru kauss

### Sacīkstes

## Atsauces
Senmartēna

**Senmartēna** (), oficiāli **Senmartēnas Kopiena** (*Collectivité de Saint-Martin*) ir Francijas aizjūras teritorija Mazajās Antiļu salās, kas atrodas Senmartēnas salas ziemeļu daļā. Senmartēnas kopējā platība ir 53,2 km2 un tā aizņem aptuveni 60% no kopējās salas platības. Atlikušos 40% salas dienvidu daļā aizņem Nīderlandes Karalistei piederošā Sintmārtena. Senmartēnai pakļautas arī vairākas mazākas salas, lielākā no kurām ir Tintamara. Pēc 2014. gada datiem Senmartēnā dzīvo 35 107 iedzīvotāji. Senmartēnas galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Marigo.

Tā kā Senmartēna ir daļa no Francijas, tās oficiālā valūta ir eiro, bet kā maksāšanas līdzeklis tiek izmantots arī dolārs. Senmartēnas ekonomika galvenokārt balstās uz tūrismu un finanšu pakalpojumu sniegšanu.  
Katru gadu Senmartēnu apmeklē apmēram viens miljons tūristu un tiek lēsts, ka aptuveni 85% no Senmartēnas iedzīvotājiem strādā ar tūrismu saistītos sektoros.

Salai nosaukumu ir devis Kristofors Kolumbs, kurš salu nosaucis par godu kristiešu svētajam Svētajam Mārtiņam no Tūras. Tas tādēļ, jo Kolumbs salu atklāja 1493. gada 11. novembrī, dienā kad kristiešu pasaulē tiek svinēta Svētā Mārtiņa diena. Līdz 2007. gadam Senmartēna veidoja daļu no Gvadelupas aizjūras reģiona un departamenta.

2017. gada 6. septembrī, Senmartēna pamatīgi cieta no viesuļvētras Irmas. Viesuļvētras rezultātā tika iznīcinātas vai bojātas, 95% no kopējām Senmartēnas būvēm, četri cilvēki tika nogalināti, bet piecdesmit ievainoti. 11. septembrī salā viesojās Francijas prezidents Emanuels Makrons, kurš apskatot radušos bojājumus piešķīra 50 miljonus eiro salas atjaunošanai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Megadeth

***Megadeth*** ir amerikāņu smagā metāla mūzikas grupa, kuras līderis ir tās dibinātājs, dziedātājs, ģitārists un dziesmu autors Deivs Masteins. Grupu 1983. gadā Losandželosā izveidoja Masteins un basģitārists Deivids Elefsons. Tas notika pēc tam, kad Masteins tika izmests no smagā metāla grupas *[[Metallica]]*. Līdz šim *Megadeth* ir izdevusi 13 studijas albumus, sešus koncertalbumus, divus mazalbumus, 30 singlus, 32 mūzikas video un trīs izlases albumus.

Kā amerikāņu trešmetāla kustības aizsācēji, *Megadeth* 1980. gados ieguva starptautisku popularitāti, bet piedzīvoja vairākas grupas sastāva izmaiņas, galvenokārt to dalībnieku dažādo atkarību dēļ. Masteins un Elefsons ir vienīgie grupas dalībnieki, kuri tajā darbojas kopš grupas pirmsākumiem. Vairāk nekā 27 grupas aktīvajos gados, vairāk nekā 20 dažādi cilvēki ir oficiāli bijuši kā daļa no grupas, un Masteins ir vienīgais biedrs, kurš grupu nekad nav pametis.

*Megadeth* ir pazīstama ar diezgan vienveidīgiem dziesmu tekstiem, kas ietver politiku, karu, atkarības, personiskās attiecības un reliģiju. *Megadeth* ir pārdevusi vairāk nekā 38 miljonus albumu visā pasaulē. Kopumā grupa ir saņēmusi 11 *[[Grammy]]* nominācijas. *Megadeth* ir izdevusi vairākus albumus, kas ieguva platīna vai zelta statusu, ieskaitot *[[Rust In Peace]]* (1990) un *[[Countdown to Extinction]]* (1992).

## Vēsture

Deivs Masteins sākotnēji bija ģitārists grupā *Metallica*, kurā viņš spēlēja grupā līdz 1983. gadam, līdz tika izmests par dzeršanu, narkotiku lietošanu un vardarbīgu uzvedību. Divus mēnešus pēc atlaišanas Masteins un basģitārists Deivs Elefsons Losandželosā izveidoja *Megadeth*. Masteins vēlāk teica: „Kad mani izmeta no *Metallica*, viss ko es atceros, ir tas, ka es gribēju asinis. Viņu. Es gribēju būt ātrāks un smagāks nekā viņi.”

1984. gadā *Megadeth* ierakstīja trīs dziesmu lenti, kas tika nosaukta par *1984 Demo*, un kurā dzirdams Masteins, Elefsons un bundzinieks Lī Rauhs. Tajā bija dziesmu *Last Rites/Loved to Death*, *Skull Beneath the Skin*, un *Mechanix* agrākās versijas. Grupa uzstājās dažos koncertos 1984. gadā, pirms Lī Rauha vietā pieņēma bundzinieku Garu Semjuelsonu. *Megadeth* parakstīja līgumu ar Ņujorkā balstīto, neatkarīgo ierakstu firmu *[[Combat Records]]*. Tā paša gada decembrī grupai kā otrais ģitārists pievienojās Kriss Polends.

## Diskogrāfija

* *[[Killing Is My Business… and Business Is Good!]]* (1985)
* *[[Peace Sells… but Who's Buying?]]* (1986)
* *[[So Far, So Good… So What!]]* (1988)
* *[[Rust In Peace]]* (1990)
* *[[Countdown to Extinction]]* (1992)
* *[[Youthanasia]]* (1994)
* *[[Hidden Treasures]]* (1995)
* *[[Cryptic Writings]]* (1997)
* *[[Risk (album)|Risk]]* (1999)
* *[[The World Needs a Hero]]* (2001)
* *[[The System Has Failed]]* (2004)
* *[[United Abominations]]* (2007)
* *[[Endgame]]* (2009)
* *[[Th1rt3en]]* (2011)
* *[[Super Collider]]* (2013)
* *[[Dystopia]]* (2016)
* *[[The Sick, the Dying... and the Dead!]]* (2022)
* *Megadeth* (2026)

## Ārējās saites
* Megadeth oficiālā mājaslapa
Tīruma zilausis

**Tīruma zilausis** (*Consolida regalis*) ir viengadīgs gundegu dzimtas lakstaugs. 

## Raksturojums
left|thumb|Kaltētas Tīruma zilauša lapas un sēklas
Augums vidējs, 25—70 cm. Sakne brūngana, vārpstveida, parasti mazliet saliekta. Stumbrs pacils, stipri zarojas, kailsvai mazliet pūkains. Lapas divkārt vai trīskārt plūksnaini dalītas, uz stumbra sakārtotas pamīšus. Apakšējās lapas ar kātiem, augšējās sīkākas, sēdošas. Ziedi spilgti violeti, ļoti reti bāli zili, bāli rožaini vai balti, līdz 4 cm gari, skrajos ķekaros. Kauslapas piecas, līdzīgas vainaglapām, augšējā apziedņa lapa ar 1,4—2 cm garu piesi. Vainaglapa viena, tā atrodas piesī un veidojusies, saaugot četrām vainaglapām. Putekšņlapas 8—10. Zied no jūnija līdz septembrim. Auglis — daudzsēklu somenis, kails, ar īsu knābīti. Sēklas tumši pelēkas, klātas ar plēvainām zvīņām. Augs ir indīgs. Sēklas satur indīgus alkaloīdus delsonīnu un delkozīnu. Arī auga zaļās lapas ir indīgas. 

## Izplatība
Suga izplatīta Eirāzijā, izņemot Eiropas ziemeļdaļu.

Latvijā ir izplatīta visā teritorijā. Aug atmatās, nezālienēs, sējumos, sevišķi bieži rudzu sējumos, retāk gar ceļiem.

## Izmantošana
Augs ir indīgs. Izmanto krāsošanai, Austrumu medicīnā. No sēklām pagatavo pulveri, ko lieto kukaiņu iznīcināšanai. Dārzos kultivē kā krāšņumaugu; tā formu un krāsu dažādība ir ļoti liela.
Sīkā peļastīte

**Sīkā peļastīte** (*Myosurus minimus*) ir viengadīgs Gundegu dzimtas lakstaugs.

## Raksturojums
Augums neliels, līdz 20 cm. Lapas lineāras, sakārtotas rozetē. Ziedi zaļgandzelteni, pa vienam garu ziednešu galos. Ziedgultne atgādina vārpu, garums līdz 5 cm. Zied maijā, jūnijā. Auglis — riekstiņu kopauglis.

## Izplatība
Suga izplatīta Eiropā, izņemot ziemeļdaļu, Rietumāzijā, Ziemeļamerikā.

Latvijā sastopams visā teritorijā. Aug tīrumos, atmatās, ceļmalās.
Smaiļošana un kanoe airēšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**[[Kanoe airēšana]]s** sacensības **[[2008. gada vasaras olimpiskās spēles|2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]** notika no 11. līdz 23. augustam, Šunji olimpiskajā airēšanas un kanoe parkā, Pekinā.

## Slaloma sacensības
left

Tika sadalīti 4 medaļu komplekti šādās disciplīnās:
* K-1 vīriešiem
* C-1 vīriešiem
* C-2 vīriešiem
* K-1 sievietēm

## Smaiļošanas un kanoe airēšanas sacensības

Tika sadalīti 12 medaļu komplekti šādās sacensībās:

* K-1 500m vīriešiem
* K-1 1000m vīriešiem
* K-2 500m vīriešiem
* K-2 1000m vīriešiem
* K-4 1000m vīriešiem
* C-1 500m vīriešiem
* C-1 1000m vīriešiem
* C-2 500m vīriešiem
* C-2 1000m vīriešiem
* K-1 500m sievietēm
* K-2 500m sievietēm
* K-4 500m sievietēm

## Kvalifikācija

## Medaļu reitings
Austrālāzija

thumb|250px|right|Austrālāzija
**Austrālāzija** ir termins, ko dažkārt izmanto, lai apzīmētu Okeānijas reģionu, kas iekļauj Austrāliju, Jaunzēlandi, Jaungvineju un tuvākās salas Klusajā un Indijas okeānā (Ašmora un Kartjē Salas, Austrumtimora, Ziemsvētku Sala, Kokosu (Kīlinga) Salas, Norfolka). Terminu ieviesa Šarls de Bross *(Charles de Brosses)* 1756.g. publicētajā darbā *Histoire des navigations aux terres australes*. Nosaukums ir atvasināts no latīņu valodas un nozīmē "dienvidos no Āzijas".

## Politiskā ģeogrāfija
Ģeopolitiski terminu "Austrālāzija" visbiežāk lieto, lai kopīgi apzīmētu Austrāliju un Jaunzēlandi, dažkārt iekļaujot arī Papua-Jaungvineju. Pastāv daudzas organizācijas, kuru nosaukumā iekļauts "(Karaliskā) Austrālāzijas biedrība" un kas attiecināmas uz Austrāliju un Jaunzēlandi.
thumb|200px|Austrālāzijas olimpiskais karogs

Agrākos laikos nosaukumu "Austrālāzija" lietoja apvienotajām Austrālijas un Jaunzēlandes sporta komandām, piemēram, tenisa komanda starp 1905. un 1913.g. (Deivisa kausa ieguvēja 1907., 1908., 1909. un 1911.g.) un olimpiskā komanda 1908. un 1912.g. vasaras Olimpiādēs.

## Ekoloģiskā ģeogrāfija
No ekoloģiskā viedokļa Austrālāzija ir atsevišķs ekoreģions ar kopēju evolūcijas vēsturi, floras un faunas īpatnībām. Šādā kontekstā Austrālāzijā iekļaujama Austrālija, Jaungvineja un tuvākās Indonēzijas salas no Lombokas līdz Sulavesi. Jaunzēlande šajā ziņā veido atsevišķu ekoreģionu.

## Atsauces
* 
* Australasia Encyclopædia Britannica Eleventh Edition
Augstais gaiļpiesis

**Augstais gaiļpiesis**, arī **augstais zilausis** (*Delphinium elatum*) ir daudzgadīgs gundegu dzimtas lakstaugs.

Dažkārt tautas valodā un arī presē par "gaiļpiesi" vai "gaiļpiesīti" dēvē gaiļbiksītes, kuru dzeltenie puduri vietām grezno pavasara košo zāles zaļumu. Taču augstais zilausis ir ļoti indīgs un, jaucot šo abu augu nosaukumus, reizēm arī zāļu tējām un salātiem noderīgās gaiļbiksītes uzskata kā pārtikā nelietojamu augu.

## Apraksts
thumb|left
Augstums 1 — 2 m. Stublājs stāvs, dobs, kails vai apakšdaļa klāts ar retiem, uz leju noliektiem matiņiem. Stublāja augšdaļa ar nedaudziem īsiem zariem. Lapas kātainas, staraini šķeltas 3 — 7 daļās, uz stublāja pamīšus. Saknenis īss, ļoti spēcīgi veidots.

Ziedu krāsu variē no gaiši līdz tumši zilai. Izaudzētas dažādas šķirnes arī violetiem, baltiem un pildītiem ziediem. Ziedi sakārtoti garos ķekaros uz stublāja un zaru galos. Kauslapas 5, no tām augšējā veido garu piesi. Vainaglapas 4, no kurām augšējās divas veido piešus, bet apakšējās 2 ir brīvas, iegarenas.

## Izplatība
Suga izplatīta Eiropas daļas mežu joslā līdz Francijai rietumu virzienā un Serbijai dienvidos, Sibīrijas austrumos, Kazahstānā, Kirgizstānā, Siņdzjanas reģionā un Mongolijas ziemeļos.

## Izplatība Latvijā
Latvijā ļoti reti; lielākās populācijas Ogres un Lobes upju krastos, galvenokārt palienes baltalksnājos, arī skrajos, jauktos bērzu un priežu mežos, mežmalās, klajumos. Vietām pārgājis savvaļā. Zied jūnijā un jūlijā.

## Izmantošana
Ilgi ziedošs krāšņumaugs. Gaiļpiesis ir indīgs, sevišķi jaunākie augi. 

## Galerija

Attēls:Delphinium elatum a2.jpg
Attēls:Delphinium elatum a1.jpg|Savvaļas augstā gaiļpieša ziedi
Attēls:Delphinium x cultorum.jpg|Kultivēta augstā gaiļpieša ziedi
Attēls:5693 - Schynige Platte - Oberberghorn, Aconitum.JPG


## Atsauces

## Literatūra
* Latvijas PSR Flora II. Prof. Dr. P. Galenieka redakcijā. Latvijas Valsts izdevniecība. Rīgā 1955.
Letipea bāka

**Letipea bāka** (igauniski — *Letipea tuletorn*) atrodas Igaunijas ziemeļdaļā uz Letipea raga. 
__TOC__
## Vēsture
Bāka šajā vietā atrodas kopš 1815. gada. Pašreizējā bāka uzcelta 1951. gadā.

## Raksturojums
Bākas augstums ir 14 m. Bāku veido četrstūrains betona tornis ar galeriju, bez laternas. Tornis ir baltā krāsā. Gaismas elements atrodas 17 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (1 s deg, 1 s pārtraukums, 1 s deg, 1 s pārtraukums, 1 s deg, 1 s pārtraukums, 1 s deg, 11 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 7 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu, diennakts tumšajā laikā.
## Ārējās saites
* Estonian Maritime Navigation
* Letipea bāka 2008
Sējas melnsēklīte

**Sējas melnsēklīte** (*Nigella sativa*) ir viengadīgs Gundegu dzimtas lakstaugs.

## Raksturojums
Augums vidējs, 20 — 30 cm. Stumbrs stāvs, rievains, kails. Lapas divkārt vai trīskārt dalītas lineārās plūksnās. Ziedi bāli zili vai balti, pa vienam. Zied no jūnija līdz augustam. Auglis — someņu kopauglis. Sēklas trīsšķautnainas ar daudzām šķērsrievām.

## Izplatība
Suga izplatīta Āzijas dienvidrietumos un Vidusjūras apvidū.

Latvijā izplatīts reti (ievazāts augs). 

## Izmantošana
150px|left|thumb|Sējas melnsēklītes sēklas 
Sējas melnsēklītes sēklas tiek izmantotas kā garšvielas. Tās piedod asi rūgtu garšu un vāju zemeņu smaržu. Pievieno saldumiem un liķieriem. Kopš seniem laikiem augs tiek izmantots tautas medicīnā. Avicenna par auga sēklām ir teicis, ka tās stimulē ķermeņa enerģiju un palīdz atgūties no noguruma un nomāktības.
Sebastjēns Lēbs

**Sebastjēns Lēbs** (; dzimis  Ageno, Elzasā, Francijā) ir franču autorallija pilots. Viņš ir vienīgais astoņkārtējais WRC pasaules čempions sporta veida vēsturē. Visus savus čempiona titulus un WRC uzvaras viņš ir izcīnījis kopā ar savu monegasku stūrmani Danielu Elenu. S. Lēbam pieder vairāki rekordi, tostarp, visvairāk izcīnītās uzvaras WRC posmos.

## Autobraucēja karjera
Sākotnēji S. Lēbs bija vingrotājs. Viņš kļuva par vairākkārtēju Elzasas čempionu. Tikai 1995. gadā, 21 gada vecumā, viņš pievērsās autosacīkstēm. 2002. gadā viņš aizvadīja savu pirmo sezonu WRC sacīkstēs *[[Citroën WRC|Citroën]]* komandas sastāvā. Tosezon francūzim izdevās vienreiz uzvarēt. Jau savā otrajā sezonā S. Lēbs bija nopietns titula kandidāts, tomēr čempionāta izskaņā viņš zaudēja norvēģim Peteram Sūlbergam ar viena punkta starpību. 2004. gadā S. Lēbs jau dominēja WRC čempionātā un izcīnīja savu pirmo titulu.

Viņš kļuva par čempionu arī gadu vēlāk, tomēr atlika tā izcīnīšanu. Pēc tam, kad avārijā gāja bojā Marko Mertina stūrmanis Maikls Pārks, S. Lēbs apzināti nopelnīja divu minūšu sodu un atkrita uz 3. vietu, zaudējot izredzes sakrāt pietiekami punktus titula izcīnīšanai Velsas rallijā. 2006. gadu *Citroën* pavadīja testējot jauno *C4 WRC*, tāpēc komanda nepiedalījās sacīkstēs. S. Lēbs brauca *Citroën* atbalstītajā *Kronos* komandā un kļuva par trīskārtēju čempionu. 2007. gadā S. Lēbs uzveica Markusu Grenholmu, kurš beidza savu karjeru, un kļuva par četrkārtēju čempionu - pirms tam to bija paveicis vienīgi Tomijs Mekinens. 2008. gadā S. Lēbs titulu garantēja priekšpēdējā rallijā, viņa galvenais konkurents sezonas gaitā bija Miko Hirvonens. 2009. gadā viņš kļuva par seškārtējo pasaules čempionu, sīvā konkurencē ar M. Hirvonenu uzvarot pēdējā rallijā Lielbritānijā, un kopvērtējumā apsteidzot konkurentu tikai par vienu punktu. 2010. gadā viņš uzvarēja jau septītajā Pasaules čempionātā un to pašu paveica arī 2011. gadā, otrajā vietā atstājot savu komandas biedru Sebastjēnu Ožjē.
Klements Etlijs

**Klements Ričards Etlijs, Pirmais grāfs Etlijs** (; dzimis ; miris ) bija Lielbritānijas politiķis. No 1935. līdz 1955. gadam Etlijs bija Leiboristu partijas vadītājs, bet Otrā pasaules kara laikā bija premjerministra Vinstona Čērčila vietnieks. Parlamenta vēlēšanās 1945. gada jūlijā Leiboristu partija sakāva Čērčila vadīto Konservatīvo partiju, Etlijs kļuva par valsts premjerministru un darbojās amatā no 1945. līdz 1951. gadam. Kā Sabiedroto pārstāvis piedalījās Potsdamas konferencē. Etlijs bija pirmais leiboristu premjerministrs Lielbritānijas vēsturē, kurš vadīja valsti visu parlamenta sasaukumu, un pirmais leiborists, kuru atbalstīja parlamenta vairākums.

Politiski Etlijs bija viens no "pēckara konsensa" un kursa uz labklājības valsti izveidotājiem, un lielā mērā balstījās uz keinsisma pamatprincipiem. Tika nacionalizēti svarīgākie smagās rūpniecības (ogļu ieguves un metalurģiskie) un infrastruktūras (elektrības uzņēmumi un dzelzceļš) uzņēmumi. 1951. gadā 20% britu rūpniecības bija valsts īpašumā. Tika radīta sabiedriskā veselības aizsardzības sistēma (*National Health Service*). Kaut arī konservatīvie iesākumā pretojās šiem jaunievedumiem, tomēr vēlāk visas britu politiskās partijas pamatos akceptēja ekonomisko sistēmu, līdz pat Mārgaritas Tečeres reformām 20. gadsimta 80. gados.

Etlijs bija premjers laikā, kad sākās Britu koloniālās impērijas sabrukums un neatkarību ieguva Indija, Pakistāna, Mjanma, Šrilanka, Jordānija un Izraēla.

Dzimis Londonā, jurista ģimenē. Studēja Oksfordas Universitātē. Pēc tās beigšanas strādāja strādnieku zēnu klubā Londonas Īstendā, kur, redzēdams nabadzību un grūtos apstākļus, kļuva par leiboristu. Pirmā pasaules kara laikā cīnījās Galipoli kaujā. Pēc kara pievērsās politikai, un 1922. gadā kļuva par parlamenta deputātu, bet pēc leiboristu smagās sakāves 1931. gada vēlēšanās izvirzījās par vienu no leiboristu partijas līderiem.

## Ārējās saites
Pasaules rallija čempionāts

**Pasaules rallija čempionāts** () jeb **WRC** ir starptautiskas autorallija sacīkstes. Tās ir pasaules prestižākās autorallija sacensības, čempions izcīna pasaules rallija čempiona titulu. Pasaules rallija čempionātu organizē FIA.

WRC sezona parasti sastāv no 13, trīs līdz četru dienu, rallija posmiem, kas tiek braukti pa segumu, sākot no grants un asfalta līdz sniegam un ledus. Katrs rallijs parasti tiek sadalīts 15—25 ātrumposmos, kuri tiek veikti pretēji pulksteņa virzienam līdz pat 350 kilometriem pa slēgtu ceļu.

## WRC čempioni

## Atsauces

## Ārējās saites

* 

* Rally database at eWRC-results.com
Rimi Olimpiskais centrs

***Rimi'' Olimpiskais centrs''' (sākotnēji '''Olimpiskais sporta centrs''', iepriekš ***Elektrum* olimpiskais centrs*') ir daudzfunkcionāla iekštelpu sporta būve Grostonas ielā 6b, Rīgā. Atrodas blakus Arēnai Rīga. 

## Raksturojums
Olimpiskajā centrā pieejama daudzfunkcionāla halle, futbola zāle, basketbola zāle, vieglatlētikas celiņi, peldbaseins, cīņas sporta laukumi, vingrošanas laukumi. kā arī biroju telpas. Kompleksā notiek arī izstādes un konferences. Šobrīd centrā atrodas vairāku sporta organizāciju biroji, piemēram, Latvijas Futbola federācijas. Sporta centrā savas mājas spēles aizvada basketbola klubi Rīgas VEF, Latvijas Universitāte un Rīgas TTT. 

Iepriekš centru par savu spēļu norises vietu bija izvēlējušies kādreizējie basketbola klubi BK Barons/LMT un ASK Rīga.

## Vēsture
Centrs tika atklāts 2005. gada vasarā bijušā Rīgas hipodroma vietā. 2006. gadā to izmantoja NATO samita vajadzībām. 

2009. gada futbola Virslīgas sezonas pirmās spēles tika aizvadītas Olimpiskā sporta centra futbola zālē. Daļa 2016. gada pasaules čempionāta florbolā spēļu tika aizvadītas *Elektrum* olimpiskajā centrā.

2015. gadā tika noslēgts reklāmas līgums ar Latvenergo un 2016. gadā sporta būve ieguva **''Elektrum'' olimpiskā centra** nosaukumu.

2018. gada janvārī pabeigta centra peldbaseina un SPA kompleksa rekonstrukcija. 

2020. gada decembrī beidzās reklāmas līgums, tāpēc atgriezās sākotnējais Olimpiskā sporta centra nosaukums.

Sporta centrs uzņēma daļu 2021. gada Pasaules čempionāta hokejā spēļu, futbola zālē izveidojot hokeja laukumu un sēdvietas 6000 skatītājiem. 2021. gada rudenī, sākot jauno sezonu, sporta centrs noslēdza jaunu reklāmas līgumu ar *[[Rimi Baltic]]*, kļūstot par *Rimi* Olimpisko centru.

## Atsauces


## Ārējās saites

*Oficiālā vietne
Džidži Galli

**Džanluidži "Džidži" Galli** (; dzimis , Liviņjo, Itālijā) ir itāļu rallija pilots.

Viņa debija WRC norisinājās 1998. gada Sanremo rallijā. Tolaik viņš brauca ar N grupas Mitsubishi Carisma. Viņa pirmā sacīkste ar WRC spēkratu bija 2004. gada Monako rallijs. 2005. gadā viņš brauca Mitsubishi rūpnīcas komandā, bet 2006. gadā viņš sešos posmos brauca ar Peugeot 307 WRC. Togad, Argentīnas rallijā, itālis izcīnīja savu pirmo pjedestālu. 2007. gadā viņš brauca trīs posmos ar Citroën Xsara WRC, privātkomandā Aimont Racing. Kopš 2008. gada viņš brauc Stobart Ford komandā un vija plānots, ka viņš piedalīsies visos posmos.

, Vācijas rallija pirmajā dienā, Galli piedzīvoja smagu avāriju. Tās rezultātā itālis lauza kreisās kājas augšstilbu un bija spiests priekšlaicīgi beigt sezonu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa ,
Kosmiskā aparāta virzīšana

250px|thumb|Tālvadības kamera nofilmē tuvumā ''Space Shuttle'' galvenā dzinēja darbību testu laikā.

**Kosmiskā aparāta virzīšana** ir paņēmiens, kura rezultātā tiek mainīts kosmiskā aparāta ātrums vai virziens. Šajā ziņā pastāv daudz un dažādu paņēmienu. Katram paņēmienam ir savi trūkumi un priekšrocības. Kosmiskā aparāta virzīšana ir viena no visvairāk pētāmajām sfērām kosmonautikā, lai atrastu lētākas un ātrākas pārvietošanās metodes kosmosā. Lielākā daļa kosmisko aparātu mūsdienās tiek virzīti uz priekšu, ar lielu ātrumu izsviežot darbvielu no sprauslas. Šādus dzinējus sauc par raķešdzinējiem.

Visus pašreizējos kosmiskos aparātus no Zemes kosmosā palaiž ar nesējraķetēm, kuras darbina ķīmiskie raķešdzinēji, kaut gan dažām pirmajā pakāpē tiek izmantotas arī lidmašīnas ar gaisa reaktīvajiem dzinējiem. Lielākajai daļai pavadoņu un starpplanētu zonžu, lai tos ievadītu un noturētu pareizajā orbītā vai trajektorijā un pareizā orientācijā, tiek izmantoti vienkārši un droši ķīmiskie raķešdzinēji.

Tā kā ķīmiskie raķešdzinēji patērē samērā daudz degvielas, kura ir jāņem līdzi no Zemes, tiek meklēti lētāki virzīšanas veidi. Pavadoņu nogādāšanai uz ģeostacionāro orbītu pēdējā laikā populārāki kļūst jonu dzinēji.

Ir notikuši vairāki saules buru eksperimenti kosmosā, kur virzīšanai tiek izmantots radiācijas spiediens.

## Atsauces
2008. gada WRC sezona

**2008. gada WRC sezona** bija 36. Pasaules rallija čempionāta sezona. Tā sākās  un beidzās . Čempiona titulu izcīnīja Sebastjēns Lēbs, bet konstruktoru kausu ieguva *[[Citroën (WRC komanda)|Citroën]]*.

## Komandas un piloti

### Piezīmes

**†** Tikai piloti, kuri var iegūt punktus, saņem rezervētus numurus.
**a**: Halids al Kasimi piedalīsies 10 posmos kopā ar BP-Ford Abu Dhabi komandu.
**b**: Stobart Ford plāno pieteikt Divālu, H. Sūlbergu un Vilsonu (skat **c** un **d**), nominējot vienu no viņiem punktiem, atkarībā no seguma.
**c** Divāla starti ir atkarīgi no viņa budžeta - viņš piedalīsies Montekarlo, Spānijā un Vācijā un gatavojas piedalīties sešās sacīkstēs, pamatā asfalta, ieskaitot Jordānijas.
**d**: Heningam Sūlbergam ir plānoti septiņi starti Munchi's Ford komandā, ieskaitot Meksikas ralliju.
**e**: Munchi's Ford plāno piedalīties tikai 10 no 15 rallijiem.
**f**: Berijs Klārks Munchi's Ford komandā par punktiem cīnījās Turcijas rallijā
**g**: Ariss Vovoss par Munchi's Ford punktiem cīnījās Grieķijas rallijā

## Kopvērtējumi un rezultāti
### Pilotu kopvērtējums

### Komandu kopvērtējums

### Sacīkstes
Pļavas silpurene

**Pļavas silpurene** (*Pulsatilla pratensis*) ir daudzgadīgs Gundegu dzimtas lakstaugs.

## Raksturojums
Augums neliels, līdz 30 cm. Spēcīgs saknenis. Augs klāts ar biezu apmatojumu. Apakšējās lapas ar kātiem, vairākkārt plūksnaini šķeltas, plaukst reizē ar ziediem vai nedaudz vēlāk. Augšējās lapas dziļi šķeltas vai dalītas, pie pamatnes saaugušas kopā. Ziedi bāli violeti, iesarkani, pa vienam. Zied no aprīļa, līdz jūnija sākumam. Dažreiz uzzied arī otrreiz rudenī. Auglis — riekstiņš ar irbuli.

## Izplatība
Suga izplatīta Eiropas vidienē un austrumos.

Latvijā ir izplatīts visā teritorijā, visbiežāk piejūrā. Aug priežu mežos un sausos pakalnos, kāpās.

## Izmantošana
Iecienīts dekoratīvais augs akmensdārzos. Aizsargājams augs, iekļauts Latvijas Sarkanajā grāmatā. Izmanto tautas medicīnā. Lapu ekstraktam ir baktericīdas un fungicīdas īpašības.
  
## Atsauces

## Ārējās saites
Jumindas bāka

**Jumindas bāka** () atrodas Igaunijas ziemeļdaļā uz Jumindas pussalas, pie Somu līča.

## Vēsture
Bāka šajā vietā atrodas kopš 1937. gada. 2006. gadā tornim augšdaļā tika pievienoti astoņi metāla cilindri, tādējādi to pagarinot.

## Raksturojums
Bākas augstums ir 32 m. Bāku veido apaļš betona un metāla tornis ar galeriju un laternu. Torņa apakšējā daļa ir baltā krāsā, augšējā melnā un sarkanā. Gaismas elements atrodas 40 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (3 s deg, 2 s pārtraukums, 3 s deg, 7 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 12 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu, diennakts tumšajā laikā.
2007. gadā Igaunijas pasts izdeva pastmarku ar bākas attēlu.

## Ārējās saites
* ''Estonian Maritime Navigation''
* Jumindas bāka 2007

## Atsauces
Betmens

**Betmens** ir supervaronis *DC Comics* komiksos, kuru radījuši mākslinieks Bobs Keins (*Bob Kane*) un rakstnieks Bills Fingers (lai gan oficiāli visi nopelni tiek Keinam). Stāstus par Betmenu publicē "Detective Comics, Inc." kompānija un tas pirmo reizi parādījās "Detective Comics" 27. izdevumā 1939. gada maijā.

## Biogrāfija
Betmens ir Brūsa Veina slepenā identitāte. Veins ir amerikāņu miljonārs (vēlāk miljardieris), sieviešu mīlulis, rūpniecības uzņēmējs un filantrops. Bērnībā pieredzējis savu vecāku slepkavību, viņš zvērējis atriebties noziedzniekiem. Cīņās pret noziedzniekiem viņš valkā speciālu kostīmu, kas atgādina sikspārņa tēlu (*Bat-Suit*). Kostīms viņam kalpo gan identitātes slēpšanai, gan pretinieku iebiedēšanai. Betmena cīņa pret noziedzniekiem norisinās Gotemas pilsētā (komiksu autoru izdomāta pilsēta). Gotemsitijā viņš visiem pazīstams kā Brūss Veins.

## Aprīkojums
Tā kā Betmenam nav superspēju, viņš izmanto lielu arsenālu ar specializētiem augsto tehnoloģiju transportlīdzekļiem, kā arī sīkrīkus savā karā pret noziedzību, kuru dizainā bieži ir sikspārņa motīvs. Betmena galvenais transportlīdzeklis Betmobilis, kas parasti tiek attēlots kā melns auto. Betmens glabā lielāko daļa savu ierīču savā jostā (*utility belt*). Gadu gaitā tā ir saturējusi visdažādākos noziedzības apkarošanas instrumentus un ieročus.

## Filmas

thumb|150px|Betmena filmu ienākumi un kritiķu novērtējums
1966. gada filmā "Betmens" Betmenu tēlo aktieris Adams Vests. Tima Bērtona filmās "Betmens" un "Betmens atgriežas" Betmenu tēlo aktieris Maikls Kītons. Džoela Šūmahera pirmajā Betmena filmā "Betmens uz mūžu" Betmenu tēloja Vels Kilmers, bet otrajā "Betmens un Robins" Džordžs Klūnijs. Kristofera Nolana triloģijā, kurā ietilpst filmas "", "Tumšais bruņinieks" un "Tumšais bruņinieks atgriežas", Betmenu tēlo Kristians Beils. 2016. gada filmā "Betmens pret Supermenu: Taisnības rītausma" Betmenu tēlo Bens Afleks.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Teodors Žeriko

**Teodors Žeriko** (;  — ) bija franču gleznotājs un litogrāfs. Viņš bija viens no romantisma kustības aizsācējiem.

## Biogrāfija
Žeriko dzimis Ruānā, Francijā un mācījās vispirms pie Karla Vernē, kurš bija slavens ar saviem zirgu gleznojumiem, bet vēlāk pie Pjēra Narcisa Gerēna apguva kompozīciju. Taču drīz Žeriko nolēma apgūt glezniecību Luvrā kopējot Rubensa, Ticiāna, Velaskesa un Rembranta darbus. Viņa pirmais ievērojamais darbs bija "Impērijas gvardes jēgeru virsnieks uzbrukumā" tika izstādīts Parīzes Salonā 1812. gadā, tajā atklājas Rubensa stila ietekme un Žeriko vēlme gleznot sava laika nevis vēsturiskus notikumus. Gūto panākumu iespaidā Žeriko pievērsās zirgu un kavalēristu gleznošanai, piemēram, 1814. gadā tika istādīta glezna "Ievainotais kirasieris", kura neguva īpašus panākumus. Pēc tam Žeriko divus gadus pašmācībā studēja figūru veidošanu un kompozīciju. 1816. gadā Žeriko devās ceļojumā uz Itāliju, kur viņu aizrāva Mikelandželo darbi. 1817. gadā viņš atgriezās Francijā un atkal pievērsās militārām tēmām par kurām izgatavoja litogrāfiju sēriju, kas tiek uzskatīta par vienu šī žanra agrīnajiem meistardarbiem. 1819. gadā viņš pabeidza vienu no saviem ievērojamākajiem darbiem "Medūzas plosts". 

## Gleznu izlase

JEAN LOUIS THÉODORE GÉRICAULT - La Balsa de la Medusa (Museo del Louvre, 1818-19).jpg|*[[Medūzas plosts]]* (1818-19)
GericaultHorseman.jpg|*Jēgeru virsnieks uzbrukumā* (1812)
Jean Louis André Théodore Géricault - Portrait of a Young Man - 2001.280 - Minneapolis Institute of Arts.jpg|*Jauna vīrieša portrets*. (1818)
Jean Louis Théodore Géricault 001.jpg|*Zirgu skriešanās sacīkstes* (1821)
Théodore Géricault nu masculino.jpg|*Akts*
Proletariāts

thumb|200px|Proletariāts kā kapitālistiskās sistēmas pamats un visvairāk ekspluatētais slānis
**Proletariāts** ( no  — 'nabagi') ir sabiedrības slānis, kam nepieder īpašums un ražošanas līdzekļi. Tā galvenais iztikas avots ir sava darbaspēka pārdošana. Pēc sabiedrības noslāņošanās teorijas proletariāts atrodas starp sīkburžuāziju un lumpenproletariātu. Terminu ieviesa Kārlis Markss un Lorencs fon Šteins. Senajā Romā proletariāts bija visnabadzīgākais slānis, kas Romai deva tikai pēcnācējus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Medūzas plosts

**Medūzas plosts** ir franču romantisma gleznotāja Teodora Žeriko glezna.

Šīs gleznas sižets balstīts uz patiesu notikumu 1816. gadā, kad pēc Francijas fregates „Medūza” uzskriešanas uz sēkļa, apmēram četrus kilometrus no Rietumāfrikas krastiem, glābšanas laivu trūkuma dēļ daļa apkalpes — ap 150 cilvēku — tika evakuēta uz no kuģa detaļām pagatavota plosta. Sākumā glābšanas laivas mēģināja vilkt plostu līdz, tomēr drīz glābšanas laivās esošie nolēma, ka vilkt plostu būs pārāk sarežģīti un, pārcirtuši virvi, pameta uz plosta esošos bez pārtikas un ūdens. Uz plosta palikušie sāka cīnīties savā starpā, galu galā dzīvi palika piecpadsmit cilvēku, no kuriem pieci drīz pēc izglābšanas mira. Kad par notikušo uzzināja Francijā sākās liels skandāls, jo kuģa kapteinis bija noskaņots pret Napoleonu. Stāsts par šo nelaimes gadījumu iespaidoja toreiz 25 gadus veco Žeriko, kurš gleznā atainojis mirkli, kad, īsi pirms izglābšanas, uz plosta vēl izdzīvojušie pamana tālumā kuģi un mēģina pievērst tā uzmanību, taču tas atkal pazūd. Glezna tapusi 1818.-1819. gadā, tā ir lielformāta (491 × 717 cm) eļļas gleznojums.
Ozolīšu saulkrēsliņš

**Ozolīšu saulkrēsliņš** (*Thalictrum aquilegifolium*) ir daudzgadīgs gundegu dzimtas lakstaugs.

## Raksturojums
Augums liels, līdz 150 cm. Stumbrs stāvs, zarojas. Lapas līdzīgas ozolītes lapām, divkārt vai trīskārt plūksnaini saliktas. Ziedi zaļganbalti, sakārtoti blīvās vairogveida skarās. Apziedņa lapas ātri nobirst, bet paliek violetas putekšņlapas. Zied jūnijā, jūlijā. Auglis — riekstiņu kopauglis.

## Izplatība
Suga izplatīta Eiropas vidienē, Sibīrijā, Tālajos Austrumos, Japānā.

Latvijā augs izplatīts visā teritorijā. Aug ēnainos krūmājos, mežmalās.

## Izmantošana
Dekoratīvs augs. Indīgs. Izmanto homeopātijā.

## Ārējās saites
Karbimadalas bāka

**Karbimadalas bāka** () atrodas Igaunijas teritoriālajos ūdeņos Somu līcī, iepretī Mūgas ostai.
__TOC__

## Vēsture
Bāka šajā vietā atrodas kopš 1986. gada. Līdz 2003. gadam bāka darbojās kā Tamnēmes vadlīnijas priekšējā vaduguns kopā ar Tamnēmes bāku (pārtrauca darbu 2003. gadā).

## Raksturojums
Bākas augstums ir 15 m. Bāku veido apaļš betona tornis ar dubultu galeriju, bez laternas. Torņa apakšējā daļa ir sarkanā krāsā, augšējā balta. Galerijas sarkanas. Gaismas elements atrodas 16 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta, sarkana un zaļa, atkarībā no virziena (0,3 s deg, 0,7 s pārtraukums, 0,3 s deg, 0,7 s pārtraukums, 0,3 s deg, 0,7 s pārtraukums, 2 s deg, 5 s pārtraukums). Gaismas signāli redzami 6 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu, diennakts tumšajā laikā.

## Ārējās saites
* ''Estonian Maritime Navigation''
* Attēls
Sakala

thumb|250px|Senās Igaunijas zemes pirms XIII gs.
[thumb|250px|Senās Igauņu zemes karte Latviešu Indriķa laikā ([Matīss Siliņš, 1890).]]
[thumb|250px|right|Dienvidigaunijas dialekti mūsdienās. Sakaliešu valodas [Substrāts (valodniecība)|substrāts saglabājies kā Mulgi dialekts.]]

**Sakala** () bija seno igauņu zeme, kas 13. gs. sākumā robežojās ar līvu Metsepoles zemi un letgaļu Tālavas zemi dienvidos un igauņu Ugandi zemi austrumos. Pašlaik tās teritorijā Igaunijā atrodas Vīlandes apriņķis un daļa no Pērnavas un Valgas apriņķiem. Sakalai daļēji piederējušas arī šobrīd Latvijas teritorijā esošās zemes uz ziemeļiem no Sedas upes, ieskaitot Rūjienas pilsētu.

## Sakalas vietvārdi Vidzemē
* *Ruhja* — Rūjiena,
* *Pikksaare* — Piksāri
* *Nausküla* — Naukšēni
* *Härgmäe* — Ērģeme
* *Asti* — Burtnieku ezers (robeža starp sakaliešu, līvu un letgaļu zemēm)
* *Säde* — Sedas upe (robeža starp sakaliešu un letgaļu zemēm)

## Vēstures hronoloģija

* 1061. gadā senajās slāvu hronikās pieminētie "sosoli", kas nodedzinājuši Tērbatas pili, iespējams, ir bijuši sakalieši.
* 1208. gadā ugauņi kopā sakaliešiem iebruka Tālavā un aplenca Beverīnas pili. Tajā pašā gadā letgaļi Rūsiņa vadībā iebruka Sakalā un to izpostīja.
* 1211. gadā notika Sakalas administratīva centra Vīlandes pils ieņemšana, kas ir sīki aprakstīta Livonijas Indriķa hronikā.
* 1224. gadā Sakala kļuva par Livonijas ordeņa zemi Livonijas konfederācijas sastāvā.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari,
* Karagājiens uz Sakalu (1208),
* Kauja pie Imeras,
* Pirmais karagājiens uz Sakalu un Vilandes aplenkums (1211),
* Karagājieni uz Ridalu un Sakalu (1215),
* Igauņu karagājieni uz Līvzemi un Tālavu (1215),
* Svētā Matīsa dienas kauja.
Ģederts Eliass

**Ģederts Eliass** (1887—1975) bija latviešu revolucionārs un mākslinieks, viens no reālistiskās glezniecības pārstāvjiem, Latvijas Mākslas akadēmijas pedagogs (1925—1953), Latvijas PSR Tautas mākslinieks (1962).

Ģederts Eliass radījis aptuveni 1000 eļļas gleznu un vairākus simtus akvareļu, zīmējumu un pasteļu, kuru lielākā daļa atrodas Jelgavas Vēstures un mākslas muzejā.

## Biogrāfija
Dzimis 1887. gada 23. septembrī Platones pagasta "Zīlēnos" (tagad Jelgavas novads). Mācījās Jelgavas reālskolā, kur, zīmēšanas skolotāja K. Vīsnera pamudināts, sāka nopietni nodarboties ar gleznošanu. Jelgavā viņš konsultējās glezniecībā pie Jāņa Valtera, Rīgā — pie Vilhelma Purvīša (1902—1904).

Aktīvā piedalīšanās 1905. gada revolūcijas kustībā krasi izmainīja Eliasa dzīves gaitu. Viņš bija vairāku revolūcijas notikumu dalībnieks, ar segvārdu "Straume" piedalījās apcietināto kaujinieku atbrīvošanā no Rīgas policijas pārvaldes un uzbrukumā Krievijas Valsts bankai Helsinkos. Mākslinieku apcietināja un ieslodzīja Rīgas Centrālcietumā. 1907. gadā viņam izdevās emigrēt uz Somiju, tad uz Dāniju un Beļģiju. Tur viņš turpināja glezniecības studijas, apmeklēja Briseles Karalisko mākslas akadēmiju (1908—1913), kā arī papildināja zināšanas Parīzē (1913). Latvijā viņš atgriezās 1914. gadā. Pirmā pasaules kara laikā dzīvoja Maskavā (1916—1917). 1919. gada sākumā Eliass strādāja Latvijas Sociālistiskā Padomju Republikas Mākslas darbu aizsardzības komisijā.

Kopš 1925. gada viņš Latvijas Mākslas akadēmijā vadīja akta gleznošanas klasi, bet kopš 1932. gada bija figurālās glezniecības meistardarbnīcas vadītājs. Piedalījās "Rīgas mākslinieku grupas" izstādēs. Šī perioda Eliasa pamattēma glezniecībā bija latviešu zemnieku darbs un lauku daba, ko mākslinieks tvēra skaudrā un vitāli piesātinātā tēlojumā. Gleznoja arī aktus, klusās dabas un portretus. Mākslinieks ar dziļu izpratni un pietāti ieskatījās zemnieku dzīvē, strādādams piesātinātā, patumšā krāsu gammā, kurā ielaužas asi gaismas kontrasti. Smagnējas, kompaktās kompozīcijas ir kā noveles par lauku cilvēku darbu un dzīvi.

Pēc Otrā pasaules kara, kad mākslas izpausmes padomju režīma apstākļos tika ideoloģiski reglamentētas, arī Ģederts Eliass piedzīvoja pārmetumus par formālismu. Miris 1975. gada 29. janvārī Rīgā.

## Literatūra
* Māksla un arhitektūra biogrāfijās. 1995., 146.—147. lpp.;
* A. Osmanis. Ģederts Eliass. Rīga, 1995. (MME);
* Latviešu tēlotāja māksla: 1860 — 1940. R., 1986.;
* J.Siliņš. Latvijas māksla: 1915 — 1940, I. Stokholma, 1988.;
* Unerwartete Begegnung: lettische Avantgarde: 1910 — 1935. Köln, 1990. (vāciski)
Dzeltenais saulkrēsliņš

**Dzeltenais saulkrēsliņš** (*Thalictrum flavum*) ir daudzgadīgs Gundegu dzimtas lakstaugs.

## Raksturojums
Augums liels, līdz 150 cm. Stumbrs stāvs, zarojas, spēcīgi aplapots. Lapas trīsstūrainas, atstāvošas, divkārt vai trīskārt plūksnaini saliktas. Apakšējās lapas ar kātiem, augšējās sēdošas. Ziedi gaiši zaļgandzelteni, sakārtoti blīvā vairogveida skarā. Zied jūnijā, jūlijā. Auglis — riekstiņu kopauglis.

## Izplatība
Suga izplatīta Eiropā un Āzijas ziemeļu un rietumu daļā.

Latvijā ir izplatīts visā teritorijā. Aug mitrās vietās ūdenstilpju krastos, pļavās. 

## Izmantošana
Labs nektāraugs. Ir indīgs. Dekoratīvs augs.
150px|left|Dzeltenā saulkrēsliņa ziedi
Taizemes provinces

250px|thumb|Karte, kurā attēlotas visas 76 Taizemes provinces.

**[[Taizeme]]s provinces** ( (*changwat*), ) pavisam kopā ir 75, kuras parasti iedalas piecās provinču grupās — dažreiz Austrumu grupu savieno kopā ar Centrālo provinču grupu. Galvaspilsēta Bangkoka nav province, bet gan īpašā administratīvā teritorija, bet to parasti ieskaita kā 76. provinci, kurai ir tādas pašas tiesības kā pārējām provincēm. Provinču nosaukumi ir tādi paši kā to pārvaldes centriem. Ar dažiem izņēmumiem, piemēram Songkhlas, Čonburi un Pračuapas Khiri Khanas provincēs, pārvaldes centrs ir arī lielākā provinces pilsēta.

Bangkoka ir lielākā province gan pēc iedzīvotāju skaita, gan pēc iedzīvotāju blīvuma. Mazākā pēc iedzīvotāju skaita ir Ranongas province, bet pēc blīvuma Mae Hong Sonas province. Pēc platības lielākā province ir Nahonas Ratčasimas province, savukārt mazāka ir Samutas Songkhramas province.
Ninnus

**Ninnus** (? — 1211) bija Gaujas līvu vecākais, kas pieminēts Livonijas Indriķa hronikā 1210. (XIV, 10) un 1211. gadā (XV, 7). Piedalījies kristiešu karagājienā uz Sontaganas novadu Igaunijā 1210. gadā, miris kara izraisītajā sērgā 1211. gadā.

## Ninnus pārvaldītā teritorija
Uzskata, ka Ninnus pārvaldītās zemes atradās Gaujas kreisajā krastā, kur bija Dabreļa īpašumi. Iespējams, Ninnus valdījumi bija starp Siguldu un Cēsīm, jo Priekuļos ir Niniera ezers (Endzelīns, 1961). Personvārda izcelsme un nozīme nav skaidra. Varbūt to var saistīt ar vārdu ninnis, kas var apzīmēt “zirni” (Endzelīns, Hauzenberga 1938).

## Atsauces

## 13. gadsimta Latvijas nominālie un faktiskie valdnieki Ninnus laikā
Atbilstoši viduslaiku politiskajām tradīcijām katrai Senlatvijas zemei bija savs faktiskais valdnieks, kas atradās vasaļattiecībās ar savu feodālo senioru. Pakļaujoties savam senioram, vasalis ieguva savu zemi, vai daļu no tās atpakaļ kā lēni. Gaujas līvu vecākais Ninnus pēc kristīšanas kļuva par Livonijas bīskapa Alberta vasali, pretī saņemot savu pilsnovadu kā lēni. Pēc līvu zemju sadalīšanas 1207. gadā viņš kļuva par Zobenbrāļu ordeņa vasali un ar savu karadraudzi piedalījās karagājienā pret nekristītajiem ciltsbārāļiem Sontaganā.
Jeloustona

**Jeloustona** () var būt:
* Jeloustona — upe ASV
* Jeloustona — ASV televīzijas seriāls
* Jeloustonas nacionālais parks
Batman

**Batman** var būt:

* Betmens — supervaronis DC Comics komiksos;
* Batmana — pilsēta Turcijā.

## Skatīt arī
* Betmens (nozīmju atdalīšana)
Valkas ģimnāzija

**Valkas ģimnāzija** ir Valkas skola, kas realizē pamatizglītības otrā posma (7. – 9. klase) programmu un vidējās izglītības programmas - vispārizglītojošā virziena programmu, matemātikas, dabaszinātņu un tehnikas virziena programmu un neklātienes apmācības programmu.

## Vēsture
thumb|270px|Valkas ģimnāzija un Tērauda pamatskola (pirms 1940).
1920. gada 2. augustā Valkas pilsētas domes sēdē apstiprināja skolu komisijas lēmumu atvērt reālskolas tipa vidusskolu, ierādot telpas bijušajā Jāņa Cimzes vadītā Vidzemes draudzes skolu skolotāju semināra ēkā.
**Valkas pilsētas vidusskola** sāka darbību 1920. gada 27. septembrī, bet 1921. gada 1. maijā tā tika pārdēvēta par Valsts Valkas vidusskolu. Skolas pirmais direktors bija Jūlijs Brūniņš.
1926. gadā tapa jaunas skolas ēkas projekts, kura autors bija Izglītības ministrijas arhitekts Indriķis Blankenbergs.
1929. gada septembrī skola no vecās Cimzes semināra ēkas tika pārcelta uz jauno namu, bet celtniecības darbi tika pabeigti tikai 1931.gadā. 1932. gada 1. aprīlī skola tika pārdēvēta par **Valsts Valkas Jāņa Cimzes ģimnāziju**.
No 1938. līdz 1944. gadam skolas direktors bija Aleksis Ķīsis.

Otrā Pasaules kara laikā skolas telpās tika iekārtots Vācijas armijas kara hospitālis, bet 1944. gada 1. oktobrī tika atjaunota Valkas pilsētas vidusskola. No 1950. gada janvāra līdz 1955. gada 1. septembrim skola tika dēvēta par **Valkas vidusskolu**, pēc tam par **Valkas 1. vidusskolu**. 1957. gadā skolā tika iekārtots novadpētniecības stūrītis, bet 1958. gadā — muzejs.

2003. gada 7. jūlijā skola atguva ģimnāzijas vārdu. 2003. gadā atklāja Sporta halli un dienesta viesnīcu Semināra ielā 27a. 2005. gada februārī ģimnāzijā atklāja pirmo FM 104,5 skolas radio Latvijā.

2016. gadā ģimnāziju apvienoja ar Valkas pamatskolu un atgrieza tai Valkas Jāņa Cimzes ģimnāzijas nosaukumu.

Valkas ģimnāzijai ir savs Informācijas centrs, kurā ir mediju zāle, bibliotēka un lasītava. Bibliotēkas fondā ir 12 000 mācību grāmatu un daiļliteratūras fondā 13 000 grāmatu.

### Skolas nosaukumi
* Valkas pilsētas vidusskola (1920)
* Valsts Valkas vidusskola (1921)
* Valsts Valkas Jāņa Cimzes ģimnāzija (1932)
* Valkas pilsētas vidusskola (1944)
* Valkas vidusskola (1950)
* Valkas 1. vidusskola (1955)
* Valkas ģimnāzija (2003)
* Valkas Jāņa Cimzes ģimnāzija (2016)

## Skolas absolventi
* Aldonis Builis, pedagogs un politiķis,
* Gunārs Bundzis, Latvijas pārstāvis Eurojust,
* Sandris Metuzāls, vēsturnieks, žurnālists, 
* Elga Kagaine, valodniece, 
* Velga Krile, dzejniece, 
* Valdis Ķikāns, literatūrzinātnieks, 
* Roberts Ķīlis, sociālantropologs,
* Vija Upmale, rakstniece,
* Imants Zauls, alpīnists.

## Skolas karogs
Karoga metu izstrādājis mākslinieks J. Bīne. Ģerboņa aizmugurē neredzami krustojas lāpa ar ozolzaru. Karoga devīze „Visu Tēvzemei Latvijai”. Karogā ievietotā Latvijas karte apzīmē zemes mācību un vēsturi, grāmata – vispārējo zināšanu simbolu, kokle – latviskos tikumus un mūziku, kura bija izcelta Cimzes skolā. Karogā redzama vecā Cimzes skolas ēka un ģimnāzija. Dominējošās krāsas skolas karogā – zila un dzeltena.

## Ārējās saites
* Ģimnāzijas bijusī mājaslapa

## Skatīt arī
* Valgas ģimnāzija

## Atsauces
64 bitu arhitektūra

**64 bitu arhitektūra** ir mikroprocesoru arhitektūra un tai atbilstošs instrukciju kopums. Tā ir x86 arhitektūras paplašinājums ar pilnīgu atpakaļsavienojamību. x86-64 (x86_64, AMD64) instrukciju kopumu šobrīd atbalsta Athlon 64, Athlon 64 FX, Athlon 64 X2, Turion 64, Opteron, Pentium D, Pentium Extreme Edition, Celeron D, Core 2 Duo, Xeon, kā arī vēlīnie Pentium 4 un Sempron procesori. Šogad 64 bitu procesoru saimei ir pievienojies arī VIA Isaiah. Microsoft un Sun Microsystems 64 bitu instrukciju kopuma apzīmēšanai izmanto terminu x64.

## Mīti
64 bitu arhitektūra tradicionālā izpratnē negarantē ātrdarbības pieaugumu, bet gan nodrošina efektīvāku procesora darba dalīšanu un lielāka datu apjoma tūlītēju apstrādi.. Tas ir sevišķi svarīgi, ja jāapstrādā lieli datu masīvi, jāveic profesionāla video vai audio montāža, kā arī grafikas darbi. To uzskatāmi pierāda testi.

## Kritika
Neskatoties uz 64 bitu procesoru izplatības lielo līmeni, tā iespējas aizvien netiek pietiekami efektīvi izmantotas. Tas no vienas puses ir saistīts ar procesora instrukciju kopumā pieejamo 32 bitu arhitektūras emulāciju, kas ļauj darbināt gandrīz visas 32 bitu programmas, no otras puses, ar to, ka programmatūras izstrādātāji nav ieinteresēti izdarīt lielus finansiālus ieguldījumus, programmu pārveidē, kā ieguvums ir visai apšaubāms no biznesa viedokļa.

## Atsauces
Taizemes administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Taizemes novietojums]]
**[[Taizeme]]s administratīvo iedalījumu** veido **75 provinces** un **1 īpašās pārvaldes apbabals**. Provinces parasti iedalās piecās provinču grupās - dažreiz Austrumu grupu savieno kopā ar Centrālo provinču grupu. Galvaspilsēta Bangkoka nav province, bet gan īpašā administratīvā teritorija, bet to parasti ieskaita kā 76. provinci, kurai ir tādas pašas tiesības, kā pārējām provincēm. Provinču nosaukumi ir tieši tādi paši, kā to administratīviem centriem. Ar dažiem izņēmumiem, piemēram Songhlas, Čonburi un Pračuapkhīrīkhanas provincēs, administratīvais centrs ir arī lielākā provinces pilsēta. Provinces sīkāk iedalās **796 distriktos**. 

Bangkoka ir lielākā province gan pēc iedzīvotāju skaita, gan pēc iedzīvotāju blīvuma. Mazākā pēc iedzīvotāju skaita ir Ranonas province, bet pēc blīvuma Mēhonsonas province. Pēc platības lielākā province ir Nakhonratčhasīmas province, savukārt mazāka ir Samutsonkhrāmas province.

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Īpašās pārvaldes apbabals

### Provinces

## Atsauce
U

thumb|right|100px|Burts "U".

**U** ir latīņu alfabēta divdesmit pirmais burts.
[130px|thumb|Burts "U" [Amerikāņu zīmju valoda|amerikāņu zīmju valodā]]

## Vēsture

Burta U rakstība radusies no vāles (ḥḏ) vai vistas simbola ēģiptiešu hieroglifos. Apmēram 1700. gadā p.m.ē feniķiešu alfabētā parādījās burta *vāv* līniju zīmējums. No tā radās grieķu burts "ipsilons" (ύψιλον), no kā cēlušies latīņu burti "F", "Y", "V" un "U". Modificētā burta "ipsilons" rakstība kā burts "V" pārgāja uz latīņu alfabētu. Viduslaikos sāka lietot arī šī burta noapaļoto "U" paveidu, kas pakāpeniski kļuva par atsevišķu burtu.