Marko Polo

**Marko Polo** (; dzimis ap 1254. gadu, miris ) bija Venēcijas tirgotājs, ceļotājs un valdnieka sūtnis, kurš kļuva slavens ar saviem ceļojumiem uz Āziju (1271—1295) un ar grāmatu *[[Il Milione]]* (latviski bieži saukta par “Marko Polo ceļojumiem”), kurā viņš aprakstīja savus novērojumus un piedzīvojumus. Viņš vairāk nekā divdesmit gadus pavadīja Tālajos Austrumos, tostarp Mongoļu impērijas un Juaņu dinastijas hana Hubilaja galmā, kur veica administratīvus un diplomātiska rakstura uzdevumus. Polo pieraksti bija viens no pirmajiem detalizētajiem eiropiešu avotiem par Āzijas ģeogrāfiju, kultūru, saimniecību un politiku, ievērojami paplašinot viduslaiku Eiropas zināšanas par reģionu. Viņa darbs būtiski ietekmēja kartogrāfiju un tika plaši izmantots 15.—16. gadsimta atklājumu laikmetā.

## Bērnība
Marko Polo piedzima aptuveni 1254. gadā Venēcijā vai tās apkaimē tirgotāju ģimenē. Viņa tēvs Nikolo Polo un tēvocis Mafeo Polo bija turīgi un pieredzējuši Venēcijas tirgotāji, kuri jau pirms Marko dzimšanas devās tālos un ilgstošos braucienos uz Austrumiem, tostarp uz Konstantinopoli, tālāk pāri Melnās jūras reģionam uz Krimu un Centrālāziju, kur nonāca Buhārā. No turienes viņi turpināja ceļu un sasniedza Dadu (mūsdienu Pekinu), kur sastapa Mongoļu impērijas hanu Hubilaju. Šīs pieredzes un tirdzniecības tīklu dēļ Polo ģimene ieņēma nozīmīgu vietu Venēcijas tirgotāju elites aprindās. Marko māte nomira, kad viņš bija vēl bērns, un viņu galvenokārt audzināja radinieki. Agrīnajos gados Marko, visticamāk, saņēma labu izglītību, kas ietvēra lasīšanas, rakstīšanas, aritmētikas un tirgošanās prasmju apguvi, kā arī iepazīšanos ar Vidusjūras reģiona tirdzniecības tradīcijām. Šīs zināšanas vēlāk palīdzēja viņam pielāgoties sarežģītajiem un daudzveidīgajiem Austrumu tirgiem. 1269. gadā Nikolo un Mafeo atgriezās Venēcijā, un 1271. gadā Marko pievienojās tēvam un tēvocim viņu nākamajā ceļojumā uz Āziju.

## Ceļojums uz Āziju
thumbnail|upright=1.0|Marko Polo ceļojuma karte (sarkanā krāsā iekrāsots maršruts uz Āziju, bet zaļā krāsā ceļš uz mājām)
1271. gadā Marko Polo kopā ar tēvu Nikolo un tēvoci Mafeo devās no Venēcijas Republikas uz Mongoļu impēriju, lai sasniegtu hana Hubilaja galmu. Šī ceļojuma mērķis bija atbildēt uz hana Hubilaja iepriekšējo aicinājumu atgriezties pie viņa ar Romas pāvesta vēstījumiem un misijas pārstāvjiem. Pēc jūras ceļa līdz Ako ostai Levantē viņi saņēma pāvesta legāta Teobaldo no Pjačencas akreditācijas vēstules mongoļu valdniekam. No Ako ceļš veda uz Kilikiju un tālāk cauri Austrumanatolijai un Ziemeļirānai, šķērsojot Erzurumu un Tebrīzu, līdz viņi nonāca Hormuza apkaimē pie Persijas līča. Tur tika apsvērts jūras maršruts uz Indiju un tālāk uz Austrumiem, taču kuģu sliktais stāvoklis lika atteikties no šī plāna. Polo izvēlējās turpināt ceļu pa sauszemi caur Persiju (Horazānu) un Centrālāziju.

Pēc ilgākas uzturēšanās Badahšānā viņi šķērsoja Pamiru un sasniedza Kaši (Kašgaru), nokļūstot galvenajā Zīda ceļa maršrutā. Tālāk viņi sekoja oāžu ķēdei gar Taklamakana tuksneša dienvidu malu — Jarkandu, Hotanu, Čerčenu un Lopnoru — līdz Šažou (Dunhuanai) Gaņsu provincē un no turienes devās uz mongoļu galma rezidencēm. Ceļojuma laikā Polo piedzīvoja gan smagas klimata un reljefa grūtības, gan sastapās ar dažādām tautām un kultūrām. Ap 1275. gadu (dažu pētnieku prāt 1274. gadā) viņi sasniedza Juaņu dinastijas vasaras galvaspilsētu Šandu un pēc tam pievienojās galmam Dadu (mūsdienu Pekinā). Hans Hubilajs uzņēma viņus labvēlīgi, un Marko, būdams jaunietis ar valodu un diplomātiskām prasmēm, ātri ieguva valdnieka uzticību, kas pavēra viņam iespējas ceļot pa plašo impēriju.

## Kalpošana hanam Hubilajam
Pēc ierašanās Juaņu dinastijas galmā Marko Polo kopā ar tēvu Nikolo un tēvoci Mafeo nostiprināja labas attiecības ar hanu Hubilaju, kurš viņus iecēla par uzticamiem sūtņiem un padomniekiem. Marko, pateicoties savām novērošanas spējām, valodu zināšanām un pielāgošanās prasmēm, ātri izpelnījās valdnieka uzticību un tika nosūtīts dažādās diplomātiskās, administratīvās un izziņas misijās pa plašo impēriju, tostarp uz Juņnaņu, Kinsai (Handžou) un, iespējams, arī uz Birmu. Viņa uzdevumi bieži ietvēra vēstījumu nodošanu attāliem reģioniem, tirdzniecības ceļu un pasta staciju tīkla pārraudzību, vietējo apstākļu izpēti un starpniecību starp galmu un provincēm. Avotos uzsvērta arī Polo kā tulka loma; viņš pārvaldīja persiešu un mongoļu valodu, bet saskarsmē ar ķīniešu valodu bieži izmantoja persiešu tulkus.

Grāmatā *[[Il Milione]]* Polo sniedz vienus no detalizētākajiem Rietumu laikabiedru aprakstiem par Juaņu impērijas pārvaldi. Tajā aprakstīja centrālās administrācijas struktūru ar “divpadsmit baroniem”, kas bija atbildīgi par Lielā hana lietām, provinces līmeņa tiesnešiem un rakstvežiem, kā arī par tirdzniecības tīkla un fiskālās politikas īpatnības. Viņš pievērš uzmanību sāls nodokļiem, muitas ieņēmumiem Zaitonā (Cjuaņdžou) un papīra naudas vispārējai apgrozībai, kas Eiropā bija neparasta. Īpašu vietu Polo aprakstos ieņem pilsētas un to saimnieciskā dzīve. Viņš detalizēti atspoguļo galma rezidenci Dadu (Pekinā), Lielā kanāla nozīmi un tirgus darbību, kā arī raksturo Kinsai (Handžou) kā milzīgu, labiekārtotu metropoli ar attīstītu ceļu, ielu un pārvaldes infrastruktūru. Savos vērojumos Polo apraksta arī Sužou un citus pilsētu centrus, amatniecību, lauksaimniecību un resursus, sniedzot viduslaiku Eiropai unikālu ieskatu Austrumu saimniecībā un pārvaldē.

## Atgriešanās Venēcijā
Pēc ilgstošas prombūtnes un veiktiem vairāk kā  kilometru Marko Polo 1295. gadā atgriezās Eiropā. Informācija par viņa tālākajām gaitām ir skopa, tomēr ir zināms, ka laikā, kad Venēcijas Republika karoja ar citu tā laika tirdzniecības lielvalsti Dženovas Republiku, Marko Polo nokļuva dženoviešu gūstā. Tieši laikam, ko līdz 1299. gada maijam viņš pavadīja cietumā kopā ar rakstnieku Rustičello, var pateikties par to, ka Marko Polo ceļojumi tika pierakstīti un kļuva pieejami gan laikabiedriem, gan vēlāko gadsimtu pētniekiem. Nav zināms vai ceļotājs pats prata rakstīt, bet diezgan droši var apgalvot, ka šāda apjoma tekstu viņš saviem spēkiem uzrakstīt nebūtu varējis.

Pēc atgriešanās no gūsta Marko Polo dzīvoja Venēcijā un izveidoja ģimeni. Turpat arī viņš ir miris, domājams, 1324. gadā, tomēr citi avoti uzskata, ka vēlāk, līdz 1325. gada jūnijam.

## ''Il Milione'' (“Marko Polo ceļojumi”)
Marko Polo un viņa tēva un tēvabrāļa ceļojumu aprakstu grāmata *[[Il Milione]]* (“Marko Polo ceļojumi”) ir viens no darbiem, kas atstājuši vislielāko ietekmi uz nākamo gadsimtu ceļotājiem, ģeogrāfiem un kartogrāfiem. Šeit aprakstītas ne vien zemes, kurās ir bijuši Polo ģimenes tirgotāji, bet arī zemes, par kurām viņi savu ceļojumu laikā ir uzzinājuši neklātienē. Vienlaikus Marko Polo ceļojumi un to apraksti ir izraisījuši šaubas gan laikabiedros, gan vēlāko gadsimtu pētniekos un ļoti iespējams, ka daļa no ceļojumiem un tajos piedzīvotā ir apzināti vai nejauši pārspīlēti un izdomāti, par ko liecina virkne trūkumu un pretrunu aprakstos.

## Atsauces

## Ārējās saites