open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ērihs Hekels

**Ērihs Hekels** (; dzimis , miris ) bija vācu ekspresionisma gleznotājs un grafiķis. Kopā ar Ernstu Ludvigu Kirhneru, Kārli Šmitu-Rotlufu un Frici Bleilu Drēzdenē 1905. gadā dibināja mākslinieku apvienību "*[[Die Brücke]]*" ("Tilts").

Dzimis Dēbelnē. No 1897. līdz 1904. gadam nmēcījās ģimnāzijā Hemnicā, kur iepazinās ar Kārli Šmitu-Rotlufu. Kādu laiku studēja Drēzdenes Tehniskajā augstskolā, tomēr mācības pameta, lai nodarbotos ar mākslu. Pēc "*[[Die Brücke]]*" nodibināšānas 1905. gadā faktiski veica tās menedžera pienākumus.

Kā brīvprātīgais sanitārs piedalījās Pirmajā pasaules karā. Pēc nacistu nākšanas pie varas Hekela māksla tika ieskaitīta deģenaratīvās mākslas kategorijā. 1944. gadā liela daļa no Hekela mākslas darbiem tika iznīcināta Sabiedroto uzlidojumā. Pēc Otrā pasaules kara līdz 1955. gadam pasniedza Karlsrūes Augstākajā mākslas skolā. 

Portrait of a Man- Erich Heckel.jpg|Vīrieša portrets (ap 1918. gadu)
VMFA 2009-152 v1 TF x-1024x886.jpg|Ziemas ainava (1915)


## Ārējās saites

* Erihs Hekels ''artcyclopedia''
2014.—2015. gada UEFA Čempionu līgas sezona

**2014.—2015. gada UEFA Čempionu līgas sezona** ir Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 60. sezona un 23. ar UEFA Čempionu līgas nosaukumu. Sezonas finālspēle notiks 2015. gada 6. jūnijā Berlīnes Olimpiskajā stadionā, Vācijas galvaspilsētā Berlīnē.

## Grupu turnīrs
### A grupa

### B grupa

### C grupa

### D grupa

### E grupa

### F grupa

### G grupa

### H grupa

## Izslēgšanas spēles

### Astotdaļfināli

|}

### Ceturtdaļfināli

|}

### Pusfināli

|}

### FInāls
Kārlis Ārens

**Kārlis Ārens** (dzimis , miris ) bija Latvijas futbolists un basketbolists. Latvijas basketbola izlases rindās Ārens izcīnīja sudraba medaļas Eiropas čempionātā basketbolā, bet futbolā 1949. gadā izcīnīja Francijas kausu.

Kārlis Ārens bija precējies ar ievērojamo basketbolisti un volejbolisti Tatjanu Bistrovu-Ārenu. Ar futbolu nodarbojās arī Kārļa Ārena dēli Alvis un Ēriks.

## Biogrāfija

Ārens bija daudzpusīgs sportists, karjeras sākumā vairāk uzmanības pievērsa basketbolam, spēlējot arī Latvijas izlasē, bet vēlāk par viņa pamata sporta veidu kļuva futbols. Tomēr futbolā viņa karjera uzplauka salīdzinoši vēlu, tālab neatkarīgās Latvijas futbola izlases rindās viņš uzspēlēt nepaspēja, lai gan trīsdesmito gadu beigās to pārstāvēja arī daudzi par viņu jaunāki sportisti, kuriem nebija lemts sasniegt tādus panākumus futbolā kā Ārenam.

Līdzās futbolam un basketbolam, Ārens aktīvi nodarbojās arī ar citiem sporta veidiem, tai skaitā volejbolu un novusu. Novusā 1937. un 1938. gadā Ielu dzelzceļnieku komandas sastāvā piedalījās Latvijas meistarsacīkstēs, turpināja to spēlēt arī pēc pārcelšanās uz ASV. Bija viens no Ziemeļamerikas latviešu novusa savienības dibinātājiem. Turnīros piedalījās līdz pat dzīvesbiedres nāvei astoņdesmito gadu vidū.

## Futbola karjera

Pirmā nopietnā komanda - 1936. gadā Rīgas pirmās līgas vienība "13", gadu vēlāk debitē Virslīgā V. Ķuzes komandas sastāvā, taču komanda pēc 1937.-38. gada Virslīgas sezonas pirmā riņķa Ķuzes komanda savu dalību no turnīra atsauca. Līdz padomju okupācijai Ārens spēlēja RPDS (ielu dzelzceļnieku) komandā, bet okupācijas apstākļos - RDKA vienībā. Pēc vācu okupācijas vispirms nonāca "Bekona eksporta" komandā, bet sākot ar 1942. gadu - Rīgas ASK sastāvā, kuras rindās kļuva par divkārtēju Latvijas meistaru un šajā laikā tika uzskatīts par labāko latviešu aizsargu.

Otrā pasaules kara beigās Kārlis Ārens, būdams leģionārs, nokļuva Manheimā, Vācijā, futbolu spēlēja latviešu komandās, tai skaitā - trimdā nonākušo Latvijas futbolistu izlasē spēlēs pret spēcīgākajām Vācijas vienībām. 1946./47. gada sezonā pārstāvēja *[[Schwaben Augsburg]]* komandu Vācijā, bet jau nākamajā sezonā Ārens ar ģimeni pēc Aleksandra Vanaga ieteikuma pārcēlās uz Franciju, kur futbolu spēlēja Parīzes "Racing" sastāvā. Francijas augstākajā līgā Ārens aizvadīja 51 spēli, guva 5 vārtus; pa vidu pussezonu uzspēlēja citā Parīzes komandā (*CA Paris*) 2. divīzijā, bet 1951.-52. gada sezonu aizvadīja *[[Stade Francais]]* komandas rindās. Lielākais sasniegums - 1948.-49. gada sezonā izcīnītais Francijas kauss.

1953. gadā Kārlis Ārens beidza profesionālo futbolista karjeru, kopā ar ģimeni pārceļoties uz ASV. Amerikā Ārens tomēr gluži no futbola neatvadījās, bet turpināja to spēlēt Ņujorkas *Lithuanians* komandā, no 1953. līdz 1957. gadam bija tās spēlējošais treneris. Vēl vienu sezonu profesionālajā futbolā Ārens tomēr aizvadīja - 1957.-58. gada sezonu viņš aizvadīja Amerikas futbola līgas komandas *Brookhattan* sastāvā, kur pat tika izvēlēts visas līgas izlasē spēlei pret vienu no Zviedrijas spēcīgākajām vienībām *Norkkoping*.

## Atsauces
Leopolds fon Buhs

**Kristiāns Leopolds fon Buhs** (; dzimis , miris ) bija vācu ģeologs un paleontologs.

Viens no redzamākajiem ģeologiem 19. gadsimta pirmajā pusē. Zinātniski definējis juras laikmetu ģeoloģijā. Ieviesis kalderas jēdzienu.

Studējis Freibergā kopā ar Aleksandru fon Humboltu un Abrahamu Gotlobu Verneru. Daudz ceļojis - pa Vāciju, Itāliju, Skandināviju, Kanāriju salām, Franciju, līdz sirmam vecumam.

## Ārējās saites
Fērbenksa

**Fērbenksa** () ir pilsēta Aļaskā, ASV. Atrodas štata vidienē Tananas upes krastā. Ar vairāk nekā 32,5 tūkstošiem iedzīvotāju 2020. gadā tā ir otrā lielākā pilsēta štatā pēc Ankoridžas. Pilsētā atrodas vecākā no pašreizējām Aļaskas universitātēm — Aļaskas Universitāte Fērbenksā.

Fērbenksa dibināta 1901. gadā, pēc diviem gadiem ta ieguva pilsētas tiesības.

## Iedzīvotāji

## Klimats

## Sadraudzības pilsētas
Fērbenksas sadraudzības pilsētas ir:
* Erdeneta, Mongolija
* Fanano, Itālija
* Pune, Indija
* Tainaņa, Taivāna
* Jakutska, Krievija
* Jelounaifa, Kanāda
## Atsauces

## Ārējās saites

*
Kārlis Baumanis (tēlnieks)

**Kārlis Baumanis** (dzimis  Raunā, miris ) bija latviešu tēlnieks, grafiķis un mākslas vēsturnieks.

1947. gadā Baumanis ir beidzis Latvijas Mākslas akadēmijas Tēlniecības nodaļu. Laikā no 1946. līdz 1976. gadam bijis docētājs Latvijas Universitātē un Rīgas Politehniskajā institūtā.

No 1944. gada bija piedalījies izstādēs. Tēlniecībā nodarbojies ar portretu, figurālu kompozīciju, kapa pieminekļu, monumentālo darbu veidošanu. Bijis viens no Raiņa kapu memoriālā ansambļa veidotājiem. Bija apmēram 40 rakstu par mākslas vēsturi un tēlniecības jautājumiem autors. 1966. gadā iznāca Baumaņa monogrāfija "Teodors Zaļkalns".

1959. gadā kļuvis par Latvijas Mākslinieku savienības biedru, 1976. gadā saņēmis Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kārlis Baumanis
Jānis Asars (rakstnieks)

**Jānis Asars** (1877—1908) bija latviešu rakstnieks, revolucionārs, literatūrkritiķis un publicists. Sabiedriski politiskos un literatūrkritiskos rakstos Asars uzsvēra dzīves un mākslas saskari un attīstību, vērsās pret novecojušām dogmām un kanoniem.

## Dzīves gājums
Dzimis 1877. gada 27. februārī Kauguru pagasta "Mičkēnu" māju kalpa ģimenē. Hermaņa Asara brālis. Mācījās Kauguru pagastskolā (1885-1888), E. Heines privātskolā Valmierā (1888-1891), Nikolaja ģimnāzijā Rīgā (1891-1896). 1892. gadā tika publicēti Asara pirmie literārie darbi, galvenokārt tulkojumi. Studēja Rīgas Politehniskā institūta Ķīmijas nodaļā (1896-1899, 1900-1902). Rakstu krājuma "Vārpas" līdzsastādītājs (1894-1895), laikraksta "Dienas Lapa" (1897) un žurnāla "Mājas Viesa Mēnešraksts" līdzstrādnieks (no 1901). No 1902. gada marta līdz maijam atradās apcietinājumā, izslēgts no institūta. Pilnībā nodevās literatūrkritikai.

1905. gada revolūcija Latvijā|1905. gada revolūcijas]] laikā aktīvi piedalījās sabiedriski politiskajos notikumos, darbojās Federatīvajā komitejā. Piedalījās Tautskolotāju kongresā 1905. gada novembrī, prasīja demokratizēt un padziļināt pamatizglītības apguvi. Sākoties revolūcijas apspiešanai, 1906. gadā devās uz Pēterpili, kur strādāja laikrakstos "Pēterburgas Atbalsis", "Pēterburgas Latvietis", "Progress", "Ņevas Viļņi" u. c. 1906. gada beigās devās bēgļu gaitās tālāk uz Somijas lielhercogisti, kur Helsinkos rediģēja žurnālu "Rīts" (1907) un publicēja grāmatu "Vispārīga pasaules rakstniecības vēsture" (I, 1907). Somijā Asars saslima un ārstējās nervu klīnikā, bet 1908. gada sākumā brālis viņu pārveda uz Rīgu un ievietoja Šēnfelda nervu klīnikā. Pēc žandarmērijas rīkojuma Asaru pārvietoja uz valsts psihiatrisko slimnīcu.
 
Miris 1908. gada 31. jūlijā Rīgā, apbedīts Lielajos kapos, kur 1926. gadā atklāts piemineklis. Viņa vārdā nosauktas ielas Rīgā, Liepājā, Jelgavā un Ainažos.

## Darbi
* "Mākslas un kultūras sakars XIX gadu simtenī" (1901)
* "Jaunākais mūsu rakstniecībā" (1902)
* "Gogolis" (1902)
* "Emīls Zolā" (1902)
* "Vēstules par ārzemju rakstniecību" (1902)
* "Henriks Ibsens — jaunlaiku klasiķis" (1903)
* "Jaunākās parādības mūsu rakstniecībā" (1904)
* "Aspazija un viņas dzeja" (1904)
* "Ko Andrievs Niedra mums sludina?" (1905)
* "Mūsu tautskola" (1905)
* "Māksla un revolūcija" (1906)
* "Kā Baltijas muižniecība tikusi pie savām privilēģijām" (1907)
* "Spīdzināšanas Baltijā" (1907)
* "Vispārīga pasaules rakstniecības vēsture" (1907)
* Kopoti raksti 4 sējumos (pēc nāves, 1908-1911)

## Literatūra
* Knope E. Jānis Asars — spilgta personība latviešu literatūras un mākslas vēsturē. LPSR ZA Vēstis, 1977., nr. 4
* Eglīte, Dita. Jānim Asaram — 125. Pasākumu cikls "Modernisma priekšteči un pravieši" Jāņa Akuratera muzejā. Literatūra un Māksla Latvijā. Nr.11 (2002. gada 14. marts), 14.lpp.
* Viese, Saulcerīte. Jānis Asars un Aspazija. Literatūra un Māksla Latvijā. Nr.12 (2002. gada 21. marts), 6.lpp.

## Atsauces
Lutuhine

**Lutuhine** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā, Lutuhines rajona centrs. Izvietojusies apgabala dienviddaļā Viļhivkas upītes krastos 23 km no apgabala centra Luhanskas.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta radusies 1897. gadā kā netālās metālvelmējumu rūpnīcas ciemats pie būvējamās dzelzceļa stacijas. Vēlāk nosaukts par godu vācu uzņēmējam Šmitam par **Šmitovku** *(Шмидтовка)*. 1925. gadā ciemats un dzelzceļa stacija pārdēvēti par godu ģeologam un sabiedriskajam darbiniekam Leonīdam Lutuhinam. 1965. gadā izveidots Lutuhinas rajons, ciematam piešķirts pilsētas statuss un tā kļuva par rajona centru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mihails Psells

**Mihails Psells** (, dzimis 1017. vai 1018. gadā, miris 1078. gadā, pēc citām ziņām bijis dzīvs 1096. gadā) bija bizantiešu mūks, politiķis, vēsturnieks, filozofs. Vēsturiskā sacerējuma "Hronogrāfija" autors, kurā aprakstījis Bizantijas vēsturi no 976. līdz 1078. gadam.

Lielākā daļa no Mihaila Psella biogrāfijas zināma no viņa rakstiem. Kalpojis deviņiem Bizantijas imperatoriem, pie dažiem ļoti augstos valsts amatos. Viens no pirmajiem, kurš Viduslaikos atdzīvināja interesi par Platonu. Kādu laiku mācīja Konstantinopoles universitātē. Rakstījis par daudzām zinātniskām, filozofiskām un reliģiskām tēmām, cita starā devis dēmonu klasifikāciju. Rakstījis arī epitāfijas, panegirikus, bēru himnas un runas.

## Ārējās saites
901. gads

**901. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.

## Notikumi
* 15. februāris vai 22. februāris — Ludviķis III kļuva par Svētās Romas imperatoru.

### Nezināms datums

## Dzimuši

## Miruši
* 18. februāris — Sābits Ibn Kurra, musulmaņu matemātiķis, fiziķis, astronoms
* 8. jūlijs — svētais Grimvalds, benediktiešu mūks
903. gads

**903. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.

## Notikumi
* jūlijs vai augusts — Leons V kļuva par Romas pāvestu.

### Nezināms datums
* Vikingi iebruka un sāka kontrolēt Angliju.

## Dzimuši

## Miruši
* jūlijs — Benedikts IV, Romas pāvests
850. gads

**850. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.

## Notikumi

### Nezināms datums
* Tika izveidota Kastīlijas grāfiste, kas 11. gadsitmā kļuva par Kastīlijas Karalisti. Par tās pirmo grāfu tika iecelts Rodrigo.
* Imperators Montoku kļuva par Japānas imperatoru. Viņa priekštecis bija Imperators Ninmjo.
* Ir datēts pirmais vikingu uzbrukums Velsas krastos.

## Dzimuši
* Imperaors Seiva, Japānas imperators

## Miruši
* *iespējams*
** Al-Horezmī, persiešu matemātiķis un astronoms
Orb-2

***Orb-2*** jeb ***Orbital Sciences CRS Flight 2***, saukts arī par ***Spaceship Janice Voss*** bija ASV uzņēmuma *[[Orbital Sciences Corporation|Orbital Sciences]]* bezpilota kravas kosmosa kuģa *[[Cygnus (kosmosa kuģis)|Cygnus]]* lidojums. Tā bija Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) apgādes NASA programmas *[[Commercial Resupply Services]]* otrā *Orbital Sciences* misija. Kosmosa kuģis palaists 2014. gada jūlijā, bet novadīts no orbītas augustā.

Kosmosa kuģis nosaukts astronautes un *Orbital* darbinieces Dženisas Vosas vārdā, kura mirusi 2012. gadā.

## Derīgā krava
Kosmosa kuģa hermētiskajā nodalījumā atradās 1656 kg kravas: lietas apkalpei (pārtika, apģērbs, higiēnas materiāli; 764,2 kg), rezerves daļas stacijas iekārtām (355,1 kg), zinātniskās ierīces, to skaitā nanopavadoņi un to izmešanas mehānismi (327,0 kg), datoru, foto un video iekārtas (8,1 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aprīkojums (39,4 kg).

Ar *Cygnus* uz staciju tika atvests 31 nanopavadonis un to izmešanas mehānismi; pavadoņus paredzēs palaist brīvā lidojumā no stacijas *[[Kibo (SKS)|Kibo]]* moduļa.

## Lidojuma gaita
*Cygnus* tika palaists  16:52:14 UTC ar nesējraķeti *[[Antares 120]]* no Vidusatlantiskā reģionālā kosmoporta (*MARS*) starta laukuma *LP-0A*.
Pēc atdalīšanās no raķetes *Cygnus* izvērsa tā saules bateriju paneļus un veica sākotnējās pārbaudes. Nākamo dienu laikā kosmosa kuģis pamazām paaugstināja orbītas augstumu.

16. jūlijā *Cygnus* pietuvojās SKS. Kosmosa kuģi ar stacijas manipulatoru, kuru vadīja Stīvens Svonsons, satvēra 10:36 UTC. Tad to pārvietoja uz *[[Harmony (SKS)|Harmony]]* moduļa pret Zemi vērsto pieslēgvietu. Saslēgšanās procedūra pabeigta 12:53 UTC.

15. augustā 09:14 UTC ar manipulatoru *Canadarm2* *Cygnus* tika atvienots no *Harmony* moduļa un 10:40 UTC palaists brīvā lidojumā. Pie SKS atrašanās laiks bija 29 dienas 20 stundas 21 minūtes.

Nākamo dienu laikā kosmosa kuģis veica vairākus manevrus, lai pazeminātu orbītu.
17. augustā tas tika novadīts no orbītas. Pēdējā dzināja iedarbināšana veikta 12:33 UTC. Aptuveni 13:22 UTC *Cygnus* iegāja atmosfērā un sadega virs Klusā okeāna dienviddaļas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ISS Commercial Resupply Services Mission (Orb-2) Orbital
* Cygnus Orb-2 Mission Updates spaceflight101.com
Kvintiliāns

**Marks Fabijs Kvintiliāns** (, dzimis ap 35. gadu, miris ap 100. gadu) bija romiešu retors no Spānijas, runas mākslas mācību grāmatas "Institutio oratoria" autors.

Dzimis Spānijā. Tēvs Nerona valdīšanas laikā nosūtīja Kvintiliānu uz Romu, lai mācītos retora amatu. Atgriezās dzimtenē, vēlāk atkal devās uz Romu. Apmēram Četru imperatoru gadā atvēra retoru skolu, kurā citu starpā mācījās Plīnijs Jaunākais un, iespējams, Tacits un Juvenāls. 88. gadā pameta mācīšanu. Kādu laiku bija Domiciāna bērnu skolotājs. Ap 95. gadu izdeva savu darbu "Institutio oratoria".

"Institutio oratorio" ir vispilnīgākā oratoru mākslas grāmata, kas nonākusi līdz mums no Senajiem laikiem. Viduslaiku sākumā zināma fragmentos, pilnu grāmatu Podžo Bračolīni 1416. gadā atrada klosterī.

## Ārējās saites

* "Institutio oratoria" un "Declamationes maiores"
Sjona

**Sjona** (, , ) ir pilsēta Valē kantonā, Šveicē, kantona administratīvais centrs. Atrodas Šveices dienvidrietumos.

Sākumā bijusi ķeltu un romiešu apmetne ar nosaukumu *Sedunum*, 6. gadsimta beigās kļuva par bīskapa sēdekli. No 999. līdz (daļēji) 1798. gadam Sjonas bīskapam bija garīgā un laicīgā vara Valē kantonā. Starp ievērojamām celtnēm pilsētā ir *[[Basilique de Valère]]* un *[[Château de Tourbillon]]*. 2012. gada decembrī pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedza 31,2 tūkstošus, no kuriem vairākums ir frančvalodīgie.

## Iedzīvotāji

## Klimats

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Vitēlijs

**Auls Vitēlijs Germanīcs Augusts** (; dzimis , miris ) bija 8. Romas impērijas imperators astoņus mēnešus 69. gadā.

Bija trešais imperators Četru imperatoru gadā pēc Galbas un Otona.  viņu Romā nogalināja Vespasiāna kareivji un Vespasiāns kļuva par nākamo imperatoru.

## Ārējās saites

* Vitēlija dzīve
Atlants

**Atlants** ir ģeogrāfijas, vēstures vai citas nozares karšu sakopojums vienā izdevumā. Papildu atlantos atrodamajām kartēm un diagrammām, atlantos bieži ir arī attēli, tabulas, fakti par iekļautajiem apgabaliem. Nosaukumu "atlants" pirmais lietojis Gerhards Merkators.

Par pirmo atlantu tiek uzskatīts Abrahama Orteliusa 1570. gada *Theatrum orbis terrarum*. Mūsdienām plašāk lietotie atlanti ir *Andrees Allgemeiner Handatlas* (1881–1930), Krievijas *Atlas Mira* (*Атлас Мира*; pirmoreiz izdots 1954. gadā) un *London Times* izdotais *Atlas of the World* (1955–1959).

## Atsauces

## Ārējās saites
Oskars Gulbis

**Oskars Gulbis** (dzimis , miršanas datums nav zināms) bija Latvijas politiķis. Bijis 4. Saeimas deputāts, Latvijas Komunistiskās partijas biedrs.

Oskars Gulbis piedzima  Valtenberģu pagastā. Ieguvis pamatskolas izglītību, strādājis par apavstrādnieku.

1931. gadā kandidējis, bet nav ticis ievēlēts 4. Saeimā no Strādnieku un zemnieku partijas (Latvijas Komunistiskās partijas) saraksta, bet 1932. gada aprīlī kļuva par deputātu pēc tam, kad no amata atkāpās viņa partijas biedrs Konstantīns Mežulis.

## Atsauces
Jelgavas cukurfabrika

**Jelgavas cukurfabrika** bija pārtikas ražošanas uzņēmums, akciju sabiedrība, kas ražoja no cukurbietēm cukuru. Uzņēmums atradās Cukura ielā 22, Jelgavā.

Uzņēmums tika dibināts 1926. gadā kā privāta akciju sabiedrība, nākamajā gadā tas kļuva par valsts uzņēmumu, 1995. gadā ieguva akciju sabiedrības statusu. Uzņēmuma pārvaldes ēka tika uzcelta 1925. gadā pēc Eižena Laubes projekta. Cukurfabrikas pirmais direktors bija J. Laže seniors.

Līdz 1940. gadam tika ražots cukurbiešu cukurs, 1935. gadā tika saražotas 500 tonnas diennaktī, no 1950. gadu beigām, jau atrodoties PSRS sastāvā, — arī cukurs no importēta cukurniedru jēlcukura, savukārt 1970. gadu beigās tika sākta šķidrā cukura ražošana. 1981. gadā te tika saražoti 104,25 tūkstoši tonnu cukura. Produkcija tika realizēta Latvijā, Igaunijā, kā arī tuvākajos Krievijas PFSR apgabalos. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Jelgavas cukurfabrika nodarbojās ar cukurbiešu cukura ražošanu, 2003. gadā tika saražoti 53,4 tūkstoši tonnu cukura, kā arī ar siltumenerģijas un elektroenerģijas ražošanu. 2003. gadā uzņēmuma apgrozījums sasniedza 18,1 miljonu latu.

2004. gadā cukurfabrikā bija 182 darbinieki.

2006. gadā tika paziņots par cukura ražošanas pārtraukšanu (tā tika pārtraukta 2007. gadā).

Mūsdienās Jelgavas cukurfabrika pilnībā nojaukta un tās vietā 2013. gadā tika uzsākta kravas vagonu rūpnīcas būvēšana, taču sakarā ar ES sankciju ieviešanu pret Krieviju 2014. gadā rūpnīca darbu tā arī nesāka.

## Foto galerija

Attēls:Jelgavas cukura etiķetes.JPG|Jelgavas cukurfabrikas etiķešu rullis
Attēls:Jelgavs cukurs pakas izklajums.jpg|Jelgavas cukurfabrikas 1 kilograma pakas izklājums
Attēls:Jelgavas cukurs.JPG|Jelgavas cukurfabrikas 1 kilograma cukura paka
Attēls:Jelgavas cukurfabrikas etiķete.png|Jelgavas cukurfabrikas etiķete


## Atsauces
Liepājas cukurfabrika

**Liepājas cukurfabrika** bija pārtikas ražošanas uzņēmums, akciju sabiedrība. Uzņēmums atradās Grīzupes ielā 2, Liepājas Tosmares apkaimē.

## Vēsture
Uzņēmums dibināts 1933. gadā, daļēji izmantojot kādreizējās Liepājas Kara ostas darbnīcas ēkas. Pēc Otrā pasaules kara to atjaunoja, no Vācijas saņemot izvestās ražošanas iekārtas. 1956. gadā uzsāka cukura ražošanu arī no cukurniedru jēlcukura, 1972. gadā uzsāka šķīstošās kafijas ražošanu.
Jēlcukuru importēja no Kubas un Francijas, savukārt kafijas pupiņas no Angolas, Brazīlijas, Etiopijas, Gvinejas un Indijas. 1983. gadā saražoja 67,5 tūkstošus tonnu rafinētā smalkā cukura un 797 tonnas šķīstošās kafijas.

2005. gadā uzņēmumā bija apmēram 280 darbinieki, sezonā — apmēram 600. 2005. gadā uzņēmuma apgrozījums sasniedza 6,6 miljonus latu, 2007. gadā — 5,7 miljonus. 2007. gadā Liepājas cukurfabrika beidza cukura ražošanu saskaņā ar Eiropas Savienības īstenoto cukura reformu un tika uzsākta uzņēmuma restrukturizācija, kas tika pabeigta 2009. gadā.

## Atsauces
Stāvoklis

**Stāvoklis** var būt:

* bezsvara stāvoklis (fizika);
* grūtniecības stāvoklis;
* ģeogrāfiskais stāvoklis;
* līdzsvara stāvoklis (fizika);
* mainīgais apziņas stāvoklis (prāta stāvoklis);
* oksidēšanas stāvoklis (ķīmija).
Hermanis Asars

**Hermanis Asars** (1882—1942) bija latviešu žurnālists un revolucionārs. Alkoholisma apkarošanas kustības aktīvists.

## Dzīves gājums
Dzimis 1882. gada 7. martā Kauguru pagastā rentnieka ģimenē. Jāņa Asara brālis. Mācījās Kauguru pagastskolā, E. Heines privātskolā Valmierā. Studēja Tērbatas Universitātē farmāciju, bija aptiekāra māceklis Valmierā (1897-1900), aptiekāra palīgs Rīgā (1900-1905). Līdztekus darbojās atturības biedrībā "Auseklis", strādāja laikrakstos "Dienas Lapa" (1902-1903) un "Pēterburgas Avīzes" (1905). Publicēja demokrātiskas ievirzes rakstus par izglītības, literatūras u. c. jautājumiem, teātra recenzijas. 1905. gada revolūcijas laikā aktīvi piedalījās sabiedriski politiskajos notikumos, par piedalīšanos revolucionārajā kustībā arestēts. Pēc atbrīvošanas vadīja žurnālu "Stari" (1908) un piedalījās Latviešu skatuves biedrības un Jaunā Rīgas teātra dibināšanā, bija laikraksta "Jaunā Dienas Lapa" redakcijas loceklis (1909-1914).

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma strādāja laikrakstā "Jaunais Vārds" un žurnālā "Domas" (1914-1915). Par Krievijas armijas un valdības kritiku Petrogradas Latviešu bēgļu kongresā 1915. gada oktobrī viņu apcietināja un izsūtīja uz Irkutskas guberņas Ņižņeudinskas pilsētu. Pēc 1917. gada Februāra revolūcijas H. Asaru ievēlēja par Irkutskas guberņas zemstes valdes priekšsēdētāja vietnieku. Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gadā viņu kā Irkutskas latviešu pārstāvi ievēlēja Sibīrijas valsts domē. 1919. gadā viņš Irkutskā organizēja Sibīrijas, Urālu un Tālo Austrumu latviešu nacionālo centru un Vidussibīrijas latviešu koloniju pārstāvju kongresu, kas ievēlēja Sibīrijas un Urālu latviešu nacionālo padomi. Bija biļetena "Brīvā Latvija" redaktors. 1920. gadā kopā ar Imantas pulku atgriezies Rīgā, strādāja laikrakstā "Latvijas Sargs" (1920-1922), bija laikraksta "Latvis" galvenā redaktora palīgs (1921-1928), Rīgas pilsētas domnieks (1923).

Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada 31. martā viņu apcietināja un deportēja uz PSRS. Miris 1942. gadā Gulaga nometnē.

## Darbi
* L. Andrejeva "Karalis bads" tulkojums (1908)
* G.Hauptmaņa "Pirms saules lēkta" tulkojums (teātrī 1908, grāmatā 1909)
* "Par gaišāku un labāku nākotni" (1939)
* "Kas mums darāms?" (1939)

## Atsauces
Sokrats Sholastiķis

**Sokrats Sholastiķis** (, dzimis ap 380. gadu, miris pēc 439. gada, ap 450. gadu) bija 5. gadsimtā grieķiski rakstošs romiešu vēsturnieks. Kristīgās baznīcas vēstures grāmatas "Baznīcas vēsture" (*Ἐκκλησιαστική Ἱστορία*, *Historia Ecclesiastica*) autors. Darbā aprakstījis baznīcas vēsturi no 305. līdz 439. gadam.

Jau senatnē nekas nebija zināms par Sokrata dzīvi, kā tikai tas, ko viņš aprakstījis savā darbā. Dzimis Konstantinopolē. Mācījies no pagānu priesteriem, kuri bija padzīti no Aleksandrijas. Ceļojis, apmeklējot Paflagoniju un Kipru.

Savā darbā it kā turpināja Cēzarejas Eisebija vēsturi. Sokrata darbs ir viens no nedaudzajiem avotiem par Hipatijas darbību. Aprakstījis arī novaciāņus un ariāņus.

## Ārējās saites
ISSN

thumb|ISSN 0317-8471
**Starptautiskais standarta seriālizdevuma numurs** (; **ISSN**) ir unikāls numurs, kas sastāv no astoņām zīmēm, ar ko var identificēt periodikas izdevumu. Šis ir starptautiski akceptēts apzīmējums seriālo izdevumu reģistrēšanai un identificēšanai. Parasti numurs ar defisi tiek sadalīts divos četrzīmju numuros, kurā pēdējais ir kontrolcipars, tas var būt 0—9 vai X.

1975. gadā tika publicēts ISO standarts ISO 3297, kurā nodefinēta ISSN sistēma. Latvijā ISSN numurus piešķir Bibliogrāfijas institūta ISSN centrs.

## Atsauces
Rīgas vēsturiskais centrs

**Rīgas vēsturiskais centrs** ir UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā iekļauts objekts. UNESCO sarakstā to iekļāva  ar nr. 852. Rīgas vēsturiskais centrs aizņem 1,4% no Rīgas platības (ir 438,3 ha liels), tajā atrodas apmēram 4000 ēkas. Aizsardzības zona sasniedz 1574,2 ha. Šis ir viens no trim objektiem Latvijā, kas iekļauti Pasaules mantojuma sarakstā (kopā ar Kuldīgas vecpilsētu un Strūves ģeodēzisko loku).

Rīgas vēsturisko centru UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā iekļāva pēc kritērija i un ii.

UNESCO komiteja atzinusi, ka "Rīgas vēsturiskajam centram, kuru veido salīdzinoši labi saglabājies viduslaiku un vēlāko laiku pilsētas struktūra, ir ievērojama universāla vērtība, un to rada viduslaiku apbūve, jūgendstila arhitektūras daudzums un kvalitāte, kurai līdzīgas nav citur pasaulē, kā arī 19. gadsimta koka arhitektūra".

2003. gadā pieņēma Rīgas vēsturiskā centra saglabāšanas un aizsardzības likumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* UNESCO Pasaules mantojuma objekts
* Rīgas vēsturiskais centrs
* "Cita Rīga" ieraksts
* Rīgas vēsturiskā centra saglabāšanas un aizsardzības likums
* Rīgas vēsturiskā centra saglabāšanas un aizsardzības noteikumi
915. gads

**915. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.

## Notikumi
* jūnijs — notika Gariljāno kauja starp Kristiešu līgu un Fātimīdu dinastiju.
* decembris — Berengars no Friuli tika kronēts par Svētās Romas imperatoru.

### Nezināms datums

## Dzimuši
* Vilhelms III, Akvitānijas hercogs

## Miruši
* Spitigņevs, Bohēmijas hercogs
918. gads

**918. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.

## Notikumi

### Nezināms datums

## Dzimuši

## Miruši
* 6. jūlijs — Vilhelms I, Akvitānijas hercogs
* 10. septembris — Balduīns II, Flandrijas grāfs
* 23. decembris — Konrāds I, Austrumfranku karalistes valdnieks
921. gads

**921. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.

## Notikumi

### Nezināms datums
* Fātimīdi galvaspilsētu pārcēla uz Ifrīkiju.
* Austrumfranku karalis Heinrihs I Putnuķērājs iebruka Saksijā.

## Dzimuši
* Edmunds I, Anglijas karalis

## Miruši
* 1. septembris — Rihards I, Burgundijas hercogs
* 15. septembris — svētā Ludmila, Bohēmijas valdniece
* Vratislavs I, Bohēmijas hercogs
Bohorodčanu rajons

**Bohorodčanu rajons** () ir Ukrainas Ivanofrankivskas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Ivanofrankivskas apgabala Rožņativas, Kalušas, Tismenicjas un Nadvirnas rajoniem, kā arī Aizkarpatu apgabala Tjačivas rajonu.

Rajonā pie Maņavas ciema atrodas Kijivas patriarhāta Ukrainas pareizticīgās baznīcas Maņavas klosteris (*Манявський скит*). Rajonā tika uzņemta padomju 1967. gada filma "Vijs" pēc Nikolaja Gogoļa stāsta motīviem. Rajonā naftas un dabasgāzes atradnes. 

## Ārējās saites
*
Rafals Majka

**Rafals Majka** (; dzimis ) ir bijušais Polijas šosejas riteņbraucējs, kurš pārstāv *[[UCI ProTeam]]* komandu **'.

== Karjera ==

Par profesionāli kļuvis 2011. gadā pievienojoties **' komandai.

2013. gadā viņš pirmoreiz piedalījās *[[Giro d'Italia]]* un iesaistījās cīņā ar Karlosu Betankuru par uzvaru jauno braucēju ieskaitē, šajā cīņā gan priekšpēdējā posmā piekāpjoties kolumbietim. Noslēgumā viņš ierindojās septītajā vietā kopvērtējumā, astoņas minūtes aiz uzvarētāja Vinčenco Nibali. Gadu vēlāk viņš uzlaboja savu rezultātu, iegūstot sesto vietu.

2014. gada Tour de France Majka uzvarēja divos kalnu posmos un kalnu ieskaites kopvērtējumā. 2015. gada sacensībās viņš uzvarēja vienā no sacensību posmiem. 2016. gada Tour de France Majka atkārtoti uzvarēja kalnu ieskaites kopvērtējumā.

2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja trešo vietu grupas braucienā, finišējot aiz Grega Van Avermāta un Jakoba Fūglsanga, kas kopīgi panāca viņu divus kilometrus pirms finiša.

2020. gada oktobrī Majka parakstīja līgumu ar **, kur kļuva par Tadeja Pogačara mentoru un vienu no galvenajiem palīgiem.

Karjeru noslēdza 2025. gada oktobrī pēc ''Giro di Lombardia'' sacensībām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Progress M-24M

***Progress M-24M*** (***Прогресс М-24М***; SKS apzīmējums ***ISS-56P***) bija Krievijas automātisks kravas kosmosa kuģis kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Tas kosmosā bija no 2014. gada jūlija līdz novembrim.

## Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2322 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela 1410 kg, skābeklis (26 kg), gaiss (22 kg), ūdens (420 kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1324 kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces.

## Lidojuma gaita
*Progress M-24M* tika palaists  21:44:44 UTC ar nesējraķeti *[[Sojuz-U]]* no Baikonuras kosmodroma starta laukuma 1 palaišanas iekārtas 5.
24. jūlijā pēc sešām stundām kosmosa kuģis pietuvojās stacijai. Saslēgšanās automātiskā režīmā notika 03:31 UTC pie *[[Pirs (SKS)|Pirs]]* moduļa.

 04:38 UTC *Progress M-24M* atvienojās no SKS. Autonomā lidojumā no 2. līdz 19. novembrim tiks veikts eksperiments *Otraženije*.

 *Progress M-24M* tika novadīts no orbītas. 23:00 UTC bremzēšanas manevram tika iedarbināts kosmiskā aparāta dzinējs. Kosmosa kuģis nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā. Nesadegušās daļas aptuveni 23:46 UTC iekrita Klusā okeāna dienviddaļā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Progress M-24M lapa SKS Lidojumu vadības centrā
Dienvidu reģions (Kamerūna)

**Dienvidu reģions** (, ) ir viens no desmit Kamerūnas reģioniem, atrodas valsts dienvidu daļā. Robežojas ar Piekrastes reģionu ziemeļos, ar Centrālo reģionu ziemeļaustrumos, ar Austrumu reģionu austrumos un ar Ekvatoriālo Gvineju, Gabonu un Kongo Republiku dienvidos. Dienvidu reģionu rietumos apskalo Gvinejas līcis. Reģiona kopējā platība ir 47 110 km2 un tas ir ceturtais lielākais Kamerūnas reģions pēc platības. 2005. gadā Dienvidu reģionā dzīvoja 634 655 iedzīvotāji (mazākais Kamerūnas reģions pēc iedzīvotāju skaita). Reģiona administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Ebolova.

## Ārējās saites
Rozbeķu pils

thumb|270px|Rozbeķu pilsdrupas 18. gadsimtā
thumb|270px|Rozbeķu pilsdrupas 2014. gada vasarā
thumb|270px|Rozbeķu pils pamatu uzmērījums 20. gadsimta sākumā
**Rozbeķu pils** () bija Rīgas arhibīskapijas vasaļu pils 14.-16. gadsimtā senā Rozulas pilsnovada teritorijā. Mūsdienās tās vietā netālu no Rozulas ciema atrodamas **Rozbeķu jeb Rozulas pilsdrupas** pie Stalbes pagasta Pilskalnu mājām.

Uz pilsdrupām ved pussabrukusi laipa, no kādreiz iespaidīgās pils ir palicis tikai viens tornis, mūru un aizsargvaļņu paliekas. Ir iespējams apskatīt pilsdrupas gan no iekšienes, gan no ārienes.

## Vēsture
Arhibīskapa vasaļa Rozena mūra pils uzcelta pie Limbažu — Straupes lielceļa 14. gadsimtā. Vietvārds *Rosula* tiek skaidrots kā līvu vārda *ros-ala* ("Rosu novads") latinizēta forma un norāda par seno meslu atkarību no varjagiem rusiem.

Pirmo reizi Henkem Rozenam izlēņotās Rozbeķu pils (*Rosenbeck*) vārds rakstītajos avotos atrodams 1372. gadā. Kādā 1385. gada dokumentā parādās nākamā pils saimnieka arhibīskapa vasaļa Voldemāra Rozena vārds. 1399. gadā arhibīskaps Jānis no Vallenrodes Rozbeķu pilnovadu ar tā pieciem pagastiem un 12 ciemiem () izlēņoja Jānim Vildenbergam, bet Jānis IV Ambundi 1419. gadā to izlēņoja Bertramam no Ikšķiles. 1431. gada Oto Rozenam izsniegtajā lēņa grāmatā teikts, ka arhibīskaps viņam Straupes draudzē izlēņoja Rozbeķu pili un tās novadu, Kūlēnu, Uzkalna, Rupsalas ciemus, Pētera Šūmahera ("kurpnieka") apakšlēni un tā zemi, tāpat Rubenes krogu, Svētezeru, Unguru un Ēiķēnu ezerus.

Arhibīskapu un ordeņa savstarpējo cīņu laikā 1479. gadā, kad arhibīskaps Silvestrs Stodevešers noslēdza savienību ar Zviedrijas karali, pili ieņēma Livonijas ordenis. 1480. gados pilī saimniekoja Persevalu dzimta, kas uzturēja pils kapelu ar kapelānu. 1493. gadā arhibīskaps Miķelis Hildebrands no Branta Lūdes nopirka pusi pilsnovada ar Rupsalas un Billēnu ciemiem. No kādas lēņa pārdošanas grāmatas redzams, ka 1498. gadā vasaļa Valdemāra Ikskila meitas pusi Rozbeķu pils pārdeva Patkulu dzimtai.
1518. gadā pili savā īpašumā ieguva Georgs (Jorgs) Krīdeners, kura pēcnācējiem tā piederēja līdz 17. gadsimta otrajai pusei.

1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā nodēvēta par Rozbeķu pilsnovada citadeli (, ).
Poļu—zviedru kara laikā ēku ieņēma zviedru Sēdermanlandes hercogs Kārlis, bet 1601. gada vasarā pili nodedzināja vaivads Šišinskis. Zviedru Vidzemes laikā Krīdeneri zaudēja tiesības uz Rozbeķu muižu.

## Pils apraksts tās dalāmajā grāmatā (1477)
Pilij bija tornis ar ēdamzālēm un pagrabu, divas velvētas telpas pie ēdamzālēm ar virtuvi, ērberģis, kapela, gaļas žāvētava. Pils piebūvē bija neprecēto sieviešu istabas ar pagrabu zem tām. Pilsnovadā jeb muižā ietilpa lauki, pļava un birzs, dzirnavas ar dīķi, zvejošanas tiesības Rustēga (*Arellen*) jeb Ungura ezerā. Pie pils piederēja arī Sulānu (*Sulen*), Uzkalnu (*Uszkalnen*), Baišānu (*Beysen*) ciemi un Ķelpes kunga sēta ar ezeru.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
Galējo Ziemeļu reģions (Kamerūna)

**Galējo Ziemeļu reģions** (, ) ir viens no desmit Kamerūnas reģioniem, valsts ziemeļu daļā. Robežojas ar Ziemeļu reģionu dienvidos, ar Čadu austrumos un ar Nigēriju rietumos. Reģiona kopējā platība ir 34 263 km2 un tas ir sestais lielākais Kamerūnas reģions pēc platības. 2005. gadā Galējo Ziemeļu reģionā dzīvoja 3 111 792 iedzīvotāji, tādējādi tas bija lielākais Kamerūnas reģions pēc iedzīvotāju skaita. Reģiona administratīvais centrs un lielākā pilsēta Marva.

## Ārējās saites
Miusinska

**Miusinska** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā, pakļauta Hrustaļnijas pilsētas padomei. Izvietojusies apgabala dienvidrietumos Miusas upes krastos  no apgabala centra Luhanskas. Miusinskas pilsētai administratīvi pakļauti Korinnes, Ļisnes un Novojeļizavetivkas ciemi.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta kā **Novopavļivkas** *(Новопавлівка)* ciems (sloboda) 1887. gadā. Attīstījusies kā akmeņogļu ieguves centrs. 1938. gadā piešķirts pilsētciemata statuss, 1965. gadā — pilsētas statuss un tagadējais nosaukums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dolinas rajons

**Dolinas rajons** () ir Ukrainas Ivanofrankivskas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Ivanofrankivskas apgabala Kalušas un Rožņativas rajoniem un Bolehivas pilsētu, kā arī Ļvivas apgabala Skoles, Strijas un Židačivas rajoniem un Aizkarpatu apgabala Mižhirjas rajonu.

Dolinas rajons ir etnogrāfiskās grupas – boiku apdzīvotības areālā. Rajona teritorijā atrodas dabas piemineklis Dovbuša klintis (*Скелі Довбуша*). Rajonā naftas atradnes.

## Ārējās saites
*
941. gads

**941. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.

## Notikumi

### Nezināms datums
* 941. gadā rūsu ķēniņš Ingvars Rurika dēls (krievu: *Игорь*) ar savu vikingu karadraudzi uzbruka Konstantinopolei.
* Oda kļuva par Kenterberijas arhibīskapu.

## Dzimuši
* Lotārs, Rietumfranku karalis no 954. līdz 986. gadam

## Miruši
Piekrastes reģions (Kamerūna)

**Piekrastes reģions** (, ) ir viens no desmit Kamerūnas reģioniem, atrodas valsts dienvidrietumu daļā. Robežojas ar Dienvidu reģionu dienvidos, ar Dienvidrietumu reģionu ziemeļrietumos, ar Rietumu reģionu ziemeļos un ar Centrālo reģionu austrumos. Piekrastes reģionu rietumos apskalo Gvinejas līcis. Reģiona kopējā platība ir 20 248 km2 un tas ir astotais lielākais Kamerūnas reģions pēc platības. 2005. gadā reģionā dzīvoja 2 510 263 iedzīvotāji (trešais lielākais Kamerūnas reģions pēc iedzīvotāju skaita). Reģiona administratīvais centrs un lielākā pilsēta Duala.

## Ārējās saites
Rietumu reģions (Kamerūna)

**Rietumu reģions** (, ) ir viens no desmit Kamerūnas reģioniem, atrodas valsts rietumu daļā. Robežojas ar Ziemeļrietumu reģionu ziemeļos, ar Centrālo reģionu austrumos, ar Piekrastes reģionu dienvidos un ar Dienvidrietumu reģionu rietumos. Reģiona kopējā platība ir 13 892 km2 (mazākais Kamerūnas reģions pēc platības). 2005. gadā reģionā dzīvoja 1 720 047 iedzīvotāji un tas bija ceturtais lielākais Kamerūnas  reģions pēc iedzīvotāju skaita. Reģiona administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Bafusama.

## Ārējās saites
69. gads

**69. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.

## Notikumi

### Nezināms datums
* Romas impērijā viena gada laikā valdīja četri imperatori. Līdz 15. janvārim valdīja Galba, kuru nogalināja Otona kavalērija. Par Romas imperatoru kļuva Otons, kad 16. aprīlī piekāpās konfliktā ar Vitēliju un veica pašnāvību. Nākamais imperators Vitēlijs valdīja līdz 22. decembrim, kad viņu nogalināja Vespasiāns, kas kļuva par ceturto Romas imperatoru viena gada laikā.

## Dzimuši
*Polikarps (Πολύκαρπος), kristiešu svētais (miris 156.)
*Svetonijs (*Gaius Suetonius Tranquillus*), romiešu vēsturnieks (miris ap 122.)

## Miruši
* 15. janvāris — Galba, Romas imperators
* 16. aprīlis — Otons, Romas imperators
* 22. decembris — Vitēlijs, Romas imperators
125. gads

**125. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.

## Notikumi

### Nezināms datums
* Ziemeļāfrikā plosījās mēris. Numīdijā no tā mira aptuveni 500 tūkstoši cilvēku.
* Senajā Ķīnā Haņu dinastijas valstī valdīja trīs imperatori. Gada sākumā valdīja Aņdi, tad Beisjanhou, kas tika nogalināts, un tad par imperatoru kļuva Šuņdi.

## Dzimuši
*iespējams*
* Auls Gellijs, romiešu jurists un rakstnieks

## Miruši
Joniskais orderis

thumb|Joniskais orderis
**Joniskais orderis** (, cēlies no *Iones* — ‘jonieši’) ir viens no trim klasiskās arhitektūras un Senās Grieķijas arhitektūras orderiem.

Joniskajam orderim ir raksturīgas dziļas kanelūras, bāze un kapitelis ar volūtām. Radies 6.—5. gadsimtā p.m.ē. Senajā Grieķijā Mazāzijas un Atikas apgabalā, kurus apdzīvoja jonieši.

## Ārējās saites
* Joniskais orderis 
* Orderi
Korintiskais orderis

[thumb|Korintiskais orderis [Panteons (Roma)|Panteonā]]
**Korintiskais orderis** ir viens no trim klasiskās arhitektūras un Senās Grieķijas arhitektūras orderiem.

Korintiskajam orderim ir raksturīgs vieglums kolonnu kārtojumā, kā arī grezns kapitelis. Tas izveidojies 5. gadsimta p. m.ē. otrajā pusē. Izveidojies, dekoratīvi bagātinot joniskā ordera elementus. Nosaukts pēc Grieķijas pilsētas Korintas.

## Ārējās saites
* 
* Orderi
Haličas rajons

**Haličas rajons** () ir Ukrainas Ivanofrankivskas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Ivanofrankivskas apgabala Tismenicjas, Kalušas un Rohatinas rajoniem, kā arī Ternopiļas apgabala Pidhajcu un Monastiriskas rajoniem.

Haličas rajonā atrodas Krilosa - senās Haličas (Galičas) vieta, kas 12. gadsimtā bija Galīcijas kņazistes galvaspilsēta.

## Ārējās saites
*
Doriskais orderis

[thumb|Doriskais orderis [Partenons|Partenonā]]
**Doriskais orderis** ( — ‘Senās Grieķijas doriešu ciltīm raksturīgs’) ir viens no trim klasiskās arhitektūras un Senās Grieķijas arhitektūras orderiem.

Doriskajam orderim ir raksturīgs divdaļīgs kapitelis, kolonnas ar seklām kanelūrām un bez bāzes, kā arī antablements, kam dekoratīvajā joslā mijas vertikālu iegriezumu plātnes ar ciļņiem. Šis ir masīvākais un smagnējākais no visiem sengrieķu arhitektūras orderiem. Tas radies 6. gadsimtā p.m.ē. Senajā Grieķijā doriešu apgabalos, kad celtniecībā tika sākta akmens konstrukciju izmantošana.

## Ārējās saites
* Doriskais orderis 
* Orderi
Ziemeļrietumu reģions (Kamerūna)

**Ziemeļrietumu reģions** (, ) ir viens no desmit Kamerūnas reģioniem, atrodas valsts ziemeļrietumu daļā. Robežojas ar Dienvidrietumu reģionu dienvidrietumos, ar Rietumu reģionu dienvidos, ar Adamavas reģionu austrumos un ar Nigēriju ziemeļos. Reģiona kopējā platība ir 17 812 km2 (otrais mazākais Kamerūnas reģions pēc platības). 2005. gadā reģionā dzīvoja 1 728 953 iedzīvotāji un tas bija piektais lielākais Kamerūnas reģions pēc iedzīvotāju skaita. Reģiona administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Bamenda.

## Ārējās saites
Vestienas pauguraine

**Vestienas pauguraine** ir dabas apvidus Vidzemes augstienē. Atrodas augstienes dienvidos. Pauguraine ir 892 km liela, kas sastāda 1,38% no Latvijas teritorijas. Tās garums ir 50 km (dienvidrietumu—ziemeļaustrumu virzienā), platums — 25—30 km. Šī ir vecākā daļa Vidzemes augstienē.

Pauguraines virsas absolūtais augstums pārsniedz 180 m v.j.l., daudzās vietās tiek pārsniegti arī 200 m v.j.l. Astoņi pauguri Vestienas paugurainē ir augstāki par 280 m, kas visi ir starp desmit augstākajiem pauguriem Latvijā. Te atrodas arī augstākā Latvijas virsotne — Gaiziņkalns (311,5 m v.j.l.).

## Augstākie punkti

## Atsauces
Ziemeļu reģions (Kamerūna)

**Ziemeļu reģions** (, ) ir viens no desmit Kamerūnas reģioniem, atrodas valsts ziemeļu daļā. Robežojas ar Galējo Ziemeļu reģionu ziemeļos, ar Adamavas reģionu dienvidos, ar Nigēriju rietumos, ar Čadu austrumos un ar Centrālāfrikas Republiku dienvidaustrumos. Reģiona kopējā platība ir 65 576 km2 un tas ir trešais lielākais Kamerūnas reģions pēc platības. 2005. gadā Ziemeļu reģionā dzīvoja 1 687 959 iedzīvotāji un tas bija sestais lielākais Kamerūnas reģions pēc iedzīvotāju skaita. Reģiona administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Garva.

Reģionu klāj savanna. Cilvēku darbības rezultātā reģiona floras daudzveidība ir ievērojami samazinājusies un vairākas augu sugas ir sastopamas tikai upju ielejās, kā arī daudzas dzīvnieku un augu sugas mūsdienās ir izdzīvojušas tikai Ziemeļu reģionā izveidotajos nacionālajos parkos — Faro nacionālajā parkā, Benues nacionālajā parkā un Bubandžidas nacionālajā parkā.

## Ārējās saites
Kamerūnas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Kamerūnas novietojums]]
**[[Kamerūna]]s administratīvais iedalījums** veido **10 reģioni**. Katru no reģioniem pārvalda ievēlēta reģionālā padome un prezidenta iecelts gubernators. 2008. gada 12. novembrī spēkā stājās reģionālā reforma, kuras laikā visas provinces tika pārvērstas par reģioniem. Reģioni ir sīkāk iedalīti **58 departamentos**, kas savukārt ir sīkāk iedalīti apriņķos. Vietējā vara tiek realizēta komūnās kā 2 lielpilsētu komūnās, 9 pilsētu komūnās ar speciālu statusu, 11 pilsētu komūnās un 305 lauku komūnās.

Pēc platības lielākais reģions ir Austrumu reģions (109 002 km²), bet mazākais — Rietumu reģions (13 892 km²). Pēc iedzīvotāju skaita lielākais reģions ir Galējo Ziemeļu reģions (3 111 792 iedzīvotāji), bet mazākais — Dienvidu reģions (634 655 iedzīvotāji).

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Reģioni

## Atsauces
2014. gada Vuelta a España

**2014. gada ''[[Vuelta a España]]*** sākās  un noslēdzās 14. septembrī. Šī bija 69. reize, kad notika šīs šosejas riteņbraukšanas sacensības. Sacensībās bija iekļauti astoņi kalnu posmi, pieci vidēju kalnu posmi, pieci līdzenumu posmi un trīs braucieni uz laiku (viens komandā un divi individuālie). Atklāšanas posms notika Spānijas dienvidu krastā [[Heresa de la Frontera|Heresas de la Fronteras]] pilsētā. Maršruts virzījās pretēji pulksteņa rādītāja virzienam caur valsts dienvidaustrumiem, šķērsojot ziemeļus un noslēdzoties [[Santjago de Kompostela|Santjago de Kompostelā]], pirmo reizi 21 gada laikā ārpus [[Madride]]s.

== Komandas un braucēji ==
Visas 18 *UCI World Tour* komandas tika automātiski ielūgtas sacensībām, papildus tika ielūgtas vēl četras komandas.



†: Ielūgtās komandas

=== Favorīti pirms sacensībām ===
Pirms sacensību starta par kopvērtējuma favorītiem tika uzskatīti pēdējais uzvarētājs [[Kriss Horners]], [[2014. gada Giro d'Italia]] čempions [[Nairo Kintana]], [[Hoakims Rodrigess]] un [[Alehandro Valverde]]. Pēc izstāšanās no *Tour de France'' par dalību sacensībās paziņoja arī Kriss Frūms  un Alverto Kontadors. Pie tālākiem kopvērtējuma favorītiem pieskaitīti Karloss Betankurs, Fabio Aru, Tibo Pino, Rigoverto Urans, Endrū Talanskis un Denjels Mārtins.

## Posmi

## Klasifikāciju līderi

## Rezultāti

### Kopvērtējums

### Punktu klasifikācija

### Kalnu karaļa klasifikācija

### Kombinācijas klasifikācija

### Komandu klasifikācija

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Marta Luīse

**Marta Luīse** (; dzimusi ) ir pašreizējā Norvēģijas karaļa Haralda V un viņa sievas karalienes Sonjas vienīgā meita. Ir ceturtā līnijā uz Norvēģijas troni pēc brāļa Hokona un viņa diviem bērniem.

Precējusies ar rakstnieku Āri Bēnu, viņiem ir trīs meitas. Nodarbojusies ar tradicionālo norvēģu pasaku izplatīšanu plašākai publikai. Ir vairāku grāmatu un klausāmgrāmatu autore, piedalījusies bērnu TV programmu producēšanā.

1990. gadā tika veiktas izmaiņas Norvēģijas konstitūcijā, kuru rezultātā uz Norvēģijas troni pretendē vispirms vecākais bērns neatkarīgi no dzimuma. Tomēr šīs izmaiņas attiecināmas vienīgi uz pēc 1990. gada dzimušajiem bērniem, līdz ar to Hokons palika augstāk līnijā uz Norvēģijas troni.

## Ārējās saites

* Oficiālā biogrāfija
Otamaņivka

**Otamaņivka** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā, pakļauta Sorokines pilsētas padomei. Izvietojusies apgabala dienvidaustrumos  no Sorokines pilsētas un  no apgabala centra Luhanskas. Pilsētai administratīvi pakļauts Novosimejkines ciemats.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1954. gadā pie 1936. gadā izpētītajām akmeņogļu iegulām. 1959. gadā nosaukta par **Molodohvardijsku** (*Молодогвардійськ*) godu Otrā pasaules kara laika jauniešu pagrīdes organizācijai «Jaunā gvarde» *(Молода гвардія)*. Pilsētā un tās apkaimē darbojas četras šahtas. Kopš 2014. gada pilsēta atrodas Krievijas okupācijā. 2024. gadā pilsēta pārdēvēta tagadējā vārdā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Horodenkas rajons

**Horodenkas rajons** () ir Ukrainas Ivanofrankivskas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Ivanofrankivskas apgabala Sņatinas, Kolomijas un Tlumačas rajoniem, Ternopiļas apgabala Bučačas un Zaļiščiku rajoniem, kā arī Čerņivcu apgabala Zastavnas un Kicmaņas rajoniem.

## Ārējās saites
*
Novodružeska

**Novodružeska** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā, pakļauta Lisičanskas pilsētai. Izvietojusies apgabala rietumos Siverskijdonecas krastā  no Lisičanskas un  no apgabala centra Luhanskas. 

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1935 gadā sakarā ar akmeņogļu ieguves šahtas *Novodruzheska* būvniecību. Šahta nodota ekspluatācijā 1939. gadā. 1952. gadā izbūvēta vēl viena šahta (*Tomashevska-Pivdenna*), 1963. gadā Novodružeskai piešķirts pilsētas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hokons (kroņprincis)

**Norvēģijas kroņprincis Hokons** (; dzimis ), pilnā vārdā **Hokons Mangnuss** (*Haakon Magnus*), ir pašreizējā Norvēģijas karaļa Haralda V un viņa sievas karalienes Sonjas vecākais dēls un Norvēģijas troņa troņmantnieks. Tāpat ir Dānijas princis.

Dienējis Karaliskajā Norvēģijas jūras kara flotē. Kad viņa tēvs nevarēja pildīt amata pienākumus, to darīja Hokons.  iededza Olimpisko spēļu lāpu atklāšanas ceremonijā. Ir vecākā māsa Marta Luīse. Precējies ar Meti Māritu, viņiem ir kopīgi divi bērni.

## Ārējās saites
* Oficiālā biogrāfija
Mete Mārita

**Mete Mārita** (; dzimusi **Hjesema Heibī** (*Tjessem Høiby*) ) ir Norvēģijas troņmantnieka Hokona sieva.

Viņas saderināšanās ar kroņprinci Hokonu 2000. gadā tika vērtēta pretrunīgi, jo viņa nenāca no ievērojamas ģimenes un bija vientuļā māte. Apprecējušies 2001. gadā, viņiem ir divi kopīgi bērni. Ja Hokons kļūs par Norvēģijas karali, Mete Mārita kļūs par trešo karalieni Norvēģijas vēsturē, kas nenāk no augstdzimušas ģimenes.

## Ārējās saites
* Oficiālā biogrāfija
Marita Koha

**Marita Koha** (; dzimusi ), bijusi arī **Marita Koha Meiere** (*Marita Koch Meier*), ir bijusī vācu vieglatlēte, piedalījusies sprinta distanču sacensībās. Karjeras laikā pārstāvējusi Vācijas Demokrātisko Republiku (Austrumvāciju), uzstādījusi 16 pasaules rekordus stadionā un 14 rekordus telpās. Viņai pašlaik pieder arī pasaules rekords 400 m sprintā —  šo distanci veica 47,60 sekundēs.

Piedalījusies divās Olimpiskajās spēlēs (, ). 1980. gadā Maskavā izcīnīja zeltu 400 m individuālajā distancē un Vācijas komandas sastāvā sudrabu 4×400 m stafetē. Vēl Koha ir trīs zelta un vienas sudraba medaļas laureāte Pasaules čempionātā — visas medaļas izcīnīja pirmajā Pasaules čempionātā 1983. gadā Helsinkos (zelts 200 m, 4×100 m stafetē, 4×400 m stafetē, sudrabs 100 m), kur viņa bija veiksmīgākā sportiste. Eiropas čempionātā izcīnījusi sešas zelta medaļas: 1978. gadā Prāgā, 1982. gadā Atēnās un 1986. gadā Štutgartē kļuva par čempioni 400 m individuālajā un 4×100 m stafetes distancē.

1979. gadā Koha kļuva par pirmo sievieti, kas 200 m distanci veikusi ātrāk par 22 sekundēm, uzstādot pasaules rekordu 21,71 s, kas tika pārspēts vienīgi 1988. gadā. Kohas sportiskie sasniegumi kopā ar citu Vācijas Demokrātiskās Republikas sieviešu neparasti augstie sasniegumi vieglatlētikā izraisīja sarunas par iespējamo anabolisko steroīdu vai cita veida dopinga lietošanu, tomēr pašai Kohai ņemtās dopinga analīzes nekad nebija pozitīvas.

Piecas reizes tikusi atzīta par Austrumvācijas gada labāko sportisti.

Vēlāk apprecējusies ar savu treneri Volfgangu Meieru.

## Personiskie rekordi

## Ārējās saites