open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Trūkumzālītes

**Trūkumzālītes** () ir neļķu dzimtas augu ģints. Tās dabiskais izplatības areāls ir no Eiropas līdz Mongolijai un Himalajiem, no Makaronēzijas līdz Arābijas pussalai un Āfrikai, no Bolīvijas līdz Argentīnas ziemeļrietumiem, kā arī Dienvidāfrikā.

## Sugas
Ģintī ir klasificētas šādas sugas un dabiski sastopams hibrīds:

* Kailā trūkumzālīte (*Herniaria glabra*) L.
* *Herniaria abyssinica* Chaudhri
* *Herniaria acrochaeta* (Bornm.) Chaudhri
* *Herniaria algarvica* Chaudhri
* *Herniaria alpina* Chaix
* *Herniaria amoena* Çeleb. & Favarger
* *Herniaria arabica* Hand.-Mazz.
* *Herniaria argaea* Boiss.
* *Herniaria austroamericana* Chaudhri & Rutish.
* *Herniaria baetica* Boiss. & Reut.
* *Herniaria bicolor* M.G.Gilbert
* *Herniaria boissieri* J.Gay
* *Herniaria bornmuelleri* Chaudhri
* *Herniaria cachemiriana* J.Gay
* *Herniaria canariensis* Chaudhri
* *Herniaria capensis* (Haw.) Steud. ex Bartl.
* *Herniaria caucasica* Rupr.
* *Herniaria ciliolata* Melderis
* *Herniaria cinerea* DC.
* *Herniaria cyrenaica* F.Herm.
* *Herniaria degenii* (F.Herm.) Chaudhri
* *Herniaria erckertii* F.Herm.
* *Herniaria ericifolia* C.C.Towns.
* *Herniaria fontanesii* J.Gay
* *Herniaria fruticosa* L.
* *Herniaria glaberrima* (Emb.) Maire
* *Herniaria grimmii* F.Herm.
* *Herniaria hemistemon* J.Gay
* *Herniaria hirsuta* L.
* *Herniaria incana* Lam.
* *Herniaria latifolia* Lapeyr.
* *Herniaria litardierei* (Gamisans) Greuter & Burdet
* *Herniaria lusitanica* Chaudhri
* *Herniaria maritima* Link
* *Herniaria maskatensis* Bornm.
* *Herniaria mauritanica* Murb.
* *Herniaria micrantha* A.K.Jacks. & Turrill
* *Herniaria* × *montenegrina* Pérez Dacosta & Mateo
* *Herniaria nigrimontium* F.Herm.
* *Herniaria olympica* J.Gay
* *Herniaria oranensis* Chaudhri
* *Herniaria orientalis* F.Herm.
* *Herniaria parnassica* Heldr. & Sartori ex Boiss.
* *Herniaria pearsonii* Chaudhri
* *Herniaria permixta* Jan ex Guss.
* *Herniaria pisidica* Brummitt
* *Herniaria polygama* J.Gay
* *Herniaria pujosii* Sauvage & Vindt
* *Herniaria regnieri* Braun-Blanq. & Maire
* *Herniaria riphaea* Font Quer
* *Herniaria saxatilis* Brummitt
* *Herniaria scabrida* Boiss.
* *Herniaria schlechteri* F.Herm.
* *Herniaria* × *urrutiae* Pérez Dacosta & Uribe-Ech.

## Atsauces
Lauhanvuori nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1123694"
}

**Lauhanvuori nacionālais parks** () ir 1982. gadā izveidots nacionālais parks Somijas dienvidrietumos daļā, Dienvidpohjanmā reģionā. Nacionālā parka teritoriju raksturo priežu meži, purvi un strauti. Teritorija ir līdzeni, izņemot 231 metrus augsto Lauhanvuori pauguru.

## Galerija

Lauhanvuori 23.jpg
Lauhanvuori Kivijata.jpg|Akmenskrāvumi Lauhanvuori kalnā
Spitaalijärvi Lauhanvuori.jpg


## Ārējās saites

*
Istras ezers (dabas liegums)

**Istras ezers** ir 1977. gadā izveidots dabas liegums 330,9 ha platībā Ludzas novada Istras pagastā teritorijā ap Istras ezeru. Istras ezera Panu sala atrodas valsts aizsardzībā jau no 1925. gada. Ap eitrofo ezeru atrodas skujkoku un lapkoku meži, kā arī aizsargājami pļavu biotopi.

No ES Biotopu direktīvas aizsargājamiem biotopiem ir sastopami:
*eitrofi ezeri ar iegrimušu ūdensaugu un peldaugu augāju
*staignāju meži
*veci jaukti platlapju meži
*sugām bagātas ganības un ganītas pļavas
*veci vai dabiski boreāli meži

## Ārējās saites

* Istras ezers, Dabas aizsardzības pārvalde
Davidkova (bijušais ciems, Maskava)

thumb|Maskavas apkārtnes 1823. gada karte. Redzams Davidkovas ciems
**Davidkova** (krievu: *Давыдково*) bija ciems, kas 1960. gadā tika iekļauts Maskavas sastāvā. Ciemata nosaukums ir saglabāts Maskavas rajona nosaukumā "Fili Davidkova".

19. gadsimta vidū Davidkova kļuva par populāru Maskavas priekšpilsētu.

## Atsauces
Hidžāza vilājets

thumb|Hidžaza vilājets 1900. gadā
**Hidžāza vilājets** (turku: *Hicaz Vilayeti*) bija Osmaņu impērijas province no 1872. līdz 1919. gadam. Hidžāza vilājets ietvēra visu Sarkanās jūras Arābijas pussalas piekrastes teritoriju (Hidžāza reģionu) no Sīrijas vilājeta līdz Jemenas vilājeta ziemeļu robežai.

Neraugoties uz dabas resursu trūkumu, reģions kā islāma dzimtene bija ļoti nozīmīgs politiski, līdz ar to tas bija osmaņu valdīšanas leģitimitātes avots. Ārpus pilsētām osmaņu vara bija vāja. Pastāvīgie turku garnizoni atradās tikai Mekā un Medīnā.

## Ārējās saites
Iškodras vilājets

thumb|Iškodras vilājets 1900. gadā
**Iškodras vilājets** (turku: *İşkodra Vilayeti*) bija Osmaņu impērijas province 1867.–1913. gadā, aptvēra mūsdienu Melnkalnes un Albānijas teritorijas. Tā platība 19. gadsimta beigās bija 13 800 km².

1911. gadā vilājeta iedzīvotāju skaits bija 349 455 cilvēku, lielākā etniskā grupa bija albāņi, musulmaņi. 

1912. gadā un 1913. gada sākumā šo teritoriju Pirmā Balkānu kara laikā okupēja Balkānu savienības dalībvalstis. 1914. gadā gandrīz visa Iškodras vilājeta teritorija kļuva par Albānijas sastāvdaļu.

## Ārējās saites
Giritas vilājets

thumb|Giritas vilājets
**Giritas vilājets** (turku: *Vilayet-i Girit*) bija Osmaņu impērijas province Krētas salā 1864.–1897. gadā. 1897. gadā to okupēja Grieķija.

Saskaņā ar pēdējo Osmaņu impērijas tautas skaitīšanu 1881. gadā 76 % iedzīvotāju bija pareizticīgie kristieši (grieķi) un 24 % bija musulmaņi. Musulmaņi veidoja vairāk nekā 60% iedzīvotāju trīs lielākajās pilsētās salas ziemeļos.

## Ārējās saites
Hīdavendigāras vilājets

thumb|Hīdavendigāras vilājets 1900. gadā
**Hīdavendigāras vilājets** (turku: *Vilâyet-i Hüdâvendigâr*) bija Osmaņu impērijas province 1867.–1922. gadā. Tās galvaspilsēta bija pilsēta Bursa. 

Pirms Pirmā pasaules kara vilājetā dzīvoja 1 844 637 cilvēki. Līdz ar monarhijas gāšanu un Osmaņu impērijas sabrukumu Hīdavendigāras vilājets beidza pastāvēt. 

Pēc grieķu—turku kara grieķu tautības iedzīvotāji tika pārcelti uz Grieķiju. Pēc armēņu un grieķu iedzīvotāju masveida iznīcināšanas Pirmā pasaules kara laikā bijušajā vilājetā praktiski nepalika iedzīvotāju, kas nebija musulmaņi.

## Ārējās saites
Podoljas ejālets

thumb|Podoljas ejālets
**Podoljas ejālets** (turku: *Podolya Eyaleti*) bija Osmaņu impērijas teritoriāla vienība, kas pastāvēja no 1672. līdz 1699. gadam un ieņēma Podolijas teritoriju (Ukrainas dienvidrietumos un Moldovas ziemeļaustrumos).

1699. gadā Osmaņu impērija atdeva Podoliju Polijai.
Patvinsuo nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q591025"
}

**Patvinsuo nacionālais parks** () ir 1982. gadā izveidots nacionālais parks Somijas austrumos, Ziemeļkarēlijas reģionā. 

Nacionālā parka teritorija daudz purvu, izveidotas marķētas takas apmēram 80 kilometru garumā.

## Galerija

Patvinsuo pitkospuut.jpg
Patvinsuo Suomunjärvi 2.jpg
Patvinsuo.jpg


## Ārējās saites

*
Pētera I administratīvi teritoriālās reformas (1708—1725)

**Pētera I administratīvi teritoriālās reformas** bija cara Pētera I īstenota Krievijas caristes pārvaldes reforma, kuras gaitā tās teritoriju Lielā Ziemeļu kara laikā 1708. gadā sadalīja astoņās lielās guberņās, kurām pēc Vidzemes un Igaunijas kapitulācijas 1713. gadā pievienoja okupēto Rīgas guberņu. 1719. gadā guberņas sadalīja provincēs. Rīgas guberņa no 1713. līdz 1726. gadam sastāvēja no Rīgas provinces un Smoļenskas provinces.

## 1708. gada reforma
Pēc Zviedrijas armijas iebrukuma Krievijā cars Pēteris 1708. gada 18. (29.) decembrī deva rīkojumu izveidot astoņas guberņas:
# Arhangelogorodas guberņu ar 20 pilsētām Pjotra Goļicina vadībā;
# Azovas guberņu ar 77 pilsētām Fjodora Apraksina vadībā;
# Ingermanlandes guberņu ar 29 pilsētām Aleksandra Menšikova vadībā;
# Kazaņas guberņu ar 71 pilsētu Pjotra Apraksina vadībā;
# Kijivas guberņu ar 56 pilsētām Dmitrija Goļicina vadībā;
# Maskavas guberņu ar 39 pilsētām Tihona Strešņeva vadībā;
# Sibīrijas guberņu ar 30 pilsētām Matveja Gagarina vadībā;
# Smoļenskas guberņu ar 17 pilsētām Pjotra Saltikova vadībā.

Pēc Rīgas iekarošanas cars Pēteris 1713. gada lika izveidojot Rīgas guberņu, iekļaujot tajā likvidēto Smoļenskas guberņu. 1714. gadā no Kazaņas guberņas lika atdalīt Ņižņijnovgorodas, bet 1717. gadā Astrahaņas guberņu.

## 1719. gada reforma
1718. gada 26. novembrī cars Pēteris apstiprināja Senāta lēmumu par Zviedrijas reģionālās pārvaldes ieviešanu Krievijā.
1719. gada 29. maijā (9. jūnijā) cars Pēteris iekarotās Zviedru Igaunijas teritorijā lika izveidot Rēveles guberņu un citās guberņās izveidot šādas provinces:
# Arhangelogorodas guberņā:	Arhangelogorodas, Gaļičas, Ustjugas, Vologdas provinces;
# Azovas guberņā: Bahmutas, Jeļecas, Šackas, Tambovas, Voroņežas provinces;
# Kazaņas guberņā: Kazaņas, Penzas, Svijažskas, Ufas provinces;
# Kijivas guberņā:	Belgorodas, Kijivas, Orlas, Sevas provinces;
# Maskavas guberņā: Jurjevo-Poļskas, Kalugas, Kostromas, Maskavas, Pereslavas-Zaļeskas, Rjazaņas Perejaslavas, Suzdaļas, Tulas,	Vladimiras provinces;
# Ņižņijnovgorodas guberņā:	Alatiras, Arzamasas, Ņižņijnovgorodas provinces;
# Rīgas guberņā: Rīgas, Smoļenskas provinces;
# Sanktpēterburgas guberņā:	Beloozeras, Jaroslavļas, Narvas, Novgorodas, Pošehonas, Pleskavas, Sanktpēterburgas, Tveras, Ugličas, Veļikije Luku, Viborgas provinces; 
# Sibīrijas guberņā: Soļikamskas, Tobolskas, Vjatkas provinces.

Pēc Krievijas Impērijas dibināšanas 1721. gadā guberņu un provinču skaits vairākkārt mainījās. Katrīnas II valdīšanas laikā 1775. gadā guberņu iedalījumu provincēs atcēla un sāka veidot vietniecības.

## Skatīt arī
* Krievijas Impērijas guberņas
99. autobusu maršruts (Daugavpils)

**99. autobusu maršruts** bija Daugavpils sabiedriskā transporta pagaidu autobusu maršruts, kas kursēja no Autoostas pilsētas centrā līdz Cialkovska ielai Ķīmiķu ciematā. Maršruts tik atklāts 2023. gada 17. aprīlī un līdz 2023. gada 26. aprīlim aizstāja uz remontdarbu laiku slēgto 1. tramvaju maršrutu.

Katru dienu pa maršrutu kursēja 2 autobusi. Maršrutu apkalpoja Daugavpils Satiksme.

## Maršruts
Virzienā **Autoosta** — **[[Cialkovska iela]]** autobusi kursēja pa šādām ielām: Lāčplēša iela, Vienības iela, Imantas iela, Daugavas iela, 18. novembra iela, Valkas iela, Miera iela, Smilšu iela un Jātnieku iela.

Virzienā **[[Cialkovska iela]]**  — **Autoosta** autobusi kursēja pa šādām ielām: Jātnieku iela, Smilšu iela, Miera iela, Valkas iela, 18. novembra iela, Daugavas iela, Imantas iela un Viestura iela.

## Pieturvietas
99. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 26 pieturas, katrā virzienā pa 13.

## Ārējās saites
* Saraksts DS mājaslapā
Krievijas Impērijas guberņas

thumb|300px|Krievijas Impērijas guberņas (1898)

**Krievijas Impērijas guberņas** bija Krievijas Impērijas guberņas, kuras sāka veidot pēc Pētera I administratīvi teritoriālās reformas. 1719. gadā guberņas sadalīja provincēs.

Ķeizarienes Katrīnas II valdīšanas laikā 1775. gadā guberņu iedalījumu provincēs atcēla un sāka veidot vietniecības, bet pēc viņas nāves Pāvils I 1796. gadā atjaunoja Krievijas Impērijas dalījumu guberņās un apriņķos.

## Ārējās saites
Krievu brīvprātīgo korpuss

**Krievu brīvprātīgo korpuss** () ir 2022. gada augustā izveidota krievu labējo brīvprātīgo vienība, kas kopš 2022. gada Krievijas—Ukrainas karā cīnās Ukrainas pusē. Korpuss ir pakļauts Ukrainas Aizsardzības ministrijai un ir daļa no Ukrainas Galvenās izlūkošanas pārvaldes. Korpuss ir lielākā no Krievijas Federācijas pilsoņiem sastāvošā militārās opozīcijas daļa.
thumb|Korpusa karavīri
Korpuss rekrutē personālu no krievu un citiem Krievijas emigrantiem, kuri galvenokārt dzīvo Ukrainā.

Vienības komandieris ir Deniss Kapustins (zināms arī kā Deniss Ņikitins), neonacistu vidū populārā zīmola *White Rex* dibinātājs.

## Dalība karadarbības operācijās
BBC norādīja, ka KBK karavīri 2022. gadā darbojas Zaporižjas un Doneckas virzienā.

2023. gada 22. maijā KBK kaujinieki piedalījās kaujās Belgorodas apgabalā.

2023. gada 2. martā Krievu brīvprātīgo korpuss paziņoja par savu ierašanos Brjanskas apgabalā.

2024. gada 12. martā Krievu brīvprātīgo korpuss kopā ar Leģionu "Krievijas Brīvība" un Sibīrijas bataljonu veica vēl vienu uzbrukumu Krievijas Belgorodas un Kurskas apgabala teritorijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Рекрутинг до РДК // Дмитро «Апостол» Карпенко
Glacioizostāze

thumb|Glacioizostāzes ātrums dažādas zemeslodes vietās.
**Glacioizostāze** ir litosfēras vertikāla kustība, ko izraisa virs tās esošā ledāja masas palielināšanās vai samazināšanās.

Jo smagāks ir ledājs virs virsmas, jo dziļāk litosfēra iegrimst astenosfērā, bet ledājam kūstot, astenosfēra atgūst savu sākotnējo formu blakus esošo litosfēras daļu spiediena ietekmē. 

## Pēcledus laikmeta vēsture
Jaunākā ledus laikmeta noslēgumā pirms vairāk nekā 11 000 gadiem Ziemeļeiropas, Ziemeļamerikas un Austrumsibīrijas teritoriju klāja līdz 3000 metru bieza ledus sega. 
Kad pleistocēna beigās un holocēna sākumā ledus sega sāka samazināties, sākās glacioizostatiskā korekcija jeb zemes garozas celšanās, kas turpinās tūkstošiem gadu.
Pirmajā fāzē, kas beidzās apmēram pirms 2000 gadiem, pacēlums bija līdz 75 mm gadā. Sākoties otrajai fāzei, pacēlums samazinājās līdz 25 mm gadā un turpina samazināties. Mūsdienu pacēlums nepārsniedz 18 mm gadā.

Turpinās arī Latvijas zemes virsmas lēna celšanās, kuras ātrums pieaug ziemeļrietumu virzienā. Turklāt kontinentu dreifa dēļ Latvija kopā ar Baltijas vairogu lēni dreifē uz ziemeļaustrumiem ar ātrumu aptuveni 25 mm/gadā attiecībā pret Zemes masas centru.
Serhijs Sternenko

**Serhijs Sternenko** (, dzimis , Sadove, Odesas apgabals, Ukraina) ir ukraiņu galēji labējais nacionālists, sabiedriskais aktīvists, jurists un blogeris.

Sternenko ir nevalstiskās organizācijas "Nebajduži" (*Небайдужі*) vadītājs, viens no "Tautas lustrācijas" dibinātājiem un bijušais galēji labējās grupas "Labējais sektors" Odesas reģionālās nodaļas valdes loceklis un vadītājs.

## Dzīves gājums
Dzimis 1995. gada 20. martā Odesas apgabalā, Ukrainā. Serhija tēvs ir bijušais robežsargs, bet māte — skolotāja. Līdz 2014. gadam viņš nodarbojās ar grupu "reklamēšanu" sociālajos tīklos.

Astoņpadsmit gadu vecumā viņš kļuva par aktīvu protestētāju pret Viktoru Janukoviču. 2013. gada beigās viņš pievienojās Eiromaidanam Odesā un drīz vien kļuva par tā līderi. 2015. gada maijā tika iekļauts labdarības fonda "Žurnālisti par demokrātiju" veiktajā Odesas reģiona nozīmīgo personu reitingā "100 ietekmīgie odesieši" (56. vieta).

Pēc labējā sektora izveides Odesā 2014. gada 5. februārī viņš 22. martā sāka strādāt par reģionālā centra vadītāju.

2016. gada 31. augustā Sternenko vadītie Labā sektora pārstāvji pārgrieza Maskavas patriarhāta Ukrainas pareizticīgo baznīcas priestera dēla automašīnas riepas par Krievijas Impērijas karoga piestiprināšanu pie automašīnas, tās īpašnieks tika piekauts un nodots policijai.

2017. gada 5. februārī viņš atkāpās no amata un pameta Labējo sektoru.
thumb|Sadursmes pie Ševčenkivskas tiesas (12.06.2020)
2020. gada 11. jūnijā Serhijam Sternenko tika paziņots par aizdomām par tīšu slepkavību un nelikumīgu aukstā ieroča nēsāšanu. 15. jūnijā Kijivas Ševčenkivskas rajona tiesa piemēroja mājas arestu. Tajā pašā dienā pie Ševčenkivskas tiesas ēkas notika sadursmes starp nacionālistu organizāciju aktīvistiem un policistiem.

2021. gada 21. janvārī tiesa atcēla mājas arestu un atbrīvoja Sternenko.

2021. gada 23. februārī ar Odesas Primorskas rajona tiesas lēmumu Sternenko tika notiesāts par Kominternovskas rajona padomes locekļa Serhija Ščerbiča nolaupīšanu uz 7 gadiem un 3 mēnešiem. Vēlāk viņam atkal tika piemērots mājas arests.

2022. gada 24. februārī, kad sākās Krievijas iebrukums Ukrainā, Sternenko pievienojās Kijivas teritoriālajai aizsardzībai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lustrācija Ukrainā

[thumb|Lustrācijas komitejas emblēma [giljotīnas formā]]
**Lustrācija Ukrainā** () ir piekļuves ierobežošana valsts dienestam un darbam pašvaldībās Ukrainā personām, kuras bijušo politisko režīmu laikā ieņēma augstus amatus, bijušās Padomju Savienības speciālo dienestu darbiniekiem, kā arī personām, kuras tur aizdomās par saistību ar korupciju.

Lustrācijai pakļautas arī personas, kas ieņēma vadošus amatus Komunistiskajā partijā, komjaunatnes orgānos un KGB darbinieki.

Lustrācijas procedūras Ukrainā nosaka , kas stājās spēkā 2014. gada oktobrī.

Saskaņā ar Tetjanas Kozačenko teikto, no aptuveni 700 tūkstošiem amatpersonu tika lustrēti aptuveni 5 tūkstoši.

## Atsauces
Ukrainas Katoļu universitāte

**Ukrainas Katoļu universitāte** () ir privāta augstākās izglītības iestāde Ļvivā, Ukrainā. Tā ir pirmā katoļu universitāte bijušās PSRS teritorijā un pirmā Ukrainas grieķu katoļu baznīcas dibinātā universitāte.

Universitātes teritorijā atrodas starptautiskās kristiešu kustības "Ticība un gaisma" sekretariāts.

## Vēsture
1929. gada 6. oktobrī notika **Ļvivas Teoloģijas akadēmijas** atvēršana. Apvienojot ap sevi daļu Rietumukrainas inteliģences, akadēmija kļuva par teoloģijas un filozofijas zinātņu centru. 10 gadu laikā akadēmija ievērojami paplašinājās: tika atvērtas jaunas fakultātes un katedras, profesoru skaits pieauga līdz 40 cilvēkiem.

1945. gadā akadēmiju slēdza, mācībspēki emigrēja, tika represēti vai pārtrauca darbību.

1992. gadā tika izveidota komisija Teoloģijas akadēmijas atjaunošanai. 1994. gadā Ļvivas bīskapu sinode nobalsoja par akadēmijas atjaunošanu, tā paša gada septembrī akadēmija tika oficiāli atvērta.

1999. gadā tā saņēma starptautisku akreditāciju. Tajā pašā gadā notika pirmais studentu izlaidums.
[thumb|Ukrainas Katoļu universitātes korpuss [Snopkiva|Snopkivā]]
2002. gadā augskola tika pārdēvēta par Ukrainas Katoļu universitāti.

## Studijas
Ukrainas Katoļu universitāte sagatavo bakalaurus šādās studiju jomās:

* Teoloģija
* Vēsture
* Datorzinātne
* Politikas zinātne
* Psiholoģija
* Sociālā pedagoģija
* Socioloģija
* Kulturoloģija
* Filoloģija
* Biznesa analītika

Maģistrantūra:

* Teoloģija
* Vēsture un arheoloģija
* ekumeniskās zinātnes
* Inovācijas un uzņēmējdarbība
* Žurnālistika
* Klīniskā psiholoģija
* Mediju komunikācija
* Tiesību zinātne
* Cilvēkresursu vadība u. c.

## Ārējās saites
Vidinas ejālets

thumb|Vidinas ejālets
**Vidinas ejālets** (turku: *Vidin Eyaleti*) bija Osmaņu impērijas province ar centru Vidinā (mūsdienu Bulgārijā), kas pastāvēja no 1846. līdz 1864. gadam.
Narvīka

**Narvīka** () ir pilsēta Nūrlannes filkē Norvēģijas ziemeļos, Narvīkas komūnas administratīvais centrs. Izvietojusies aiz ziemeļu polārā loka, Norvēģu jūras Ofotfjorda krastā. Visu gadu neaizsalstoša osta, Narvīkas—Kirunas—Lūleo dzelzceļa galapunkts. 2023. gadā Narvīkā dzīvoja nedaudz vairāk par 14 000 iedzīvotāju.

## Vēsture
1898. gadā Zviedrijas Rigsdags pieņēma lēmumu aiz polārā loka izbūvēt dzelzsrūdas transporta dzelzceļu no Kirunas Zviedrijas ziemeļos uz Narvīku. 1902. gada 1. janvārī Narvīkas ciems ieguva pilsētas statusu. Dzelzceļa būvi pabeidza 1902. gada novembrī, 1903. gada 14. jūlijā to oficiāli atklāja Zviedrijas un Norvēģijas karalis Oskars II.

Narvīkas pilsēta stipri cieta Otrā pasaules kara kaujās 1940. gada aprīlī un maijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bitlisas vilājets

thumb|Bitlisas vilājets 1892. gadā
**Bitlisas vilājets** (turku: *Vilâyet-i Bitlis*) bija viens no sešiem "armēņu" vilājetiem Osmaņu impērijā. Pārtrauca pastāvēt 1923. gadā Turcijas Republikas reformu rezultātā.

Zaudējums Pirmajā pasaules karā izraisīja kurdu neatkarības kustības izvēršanos. Turcijas cīņa pret kurdiem aptvēra arī Bitlisas vilājetu. Tomēr turku valdībai izdevās to noturēt.

Saskaņā ar 1885. gada pirmās Osmaņu tautas skaitīšanas rezultātiem (publicēti 1908. gadā) provincē dzīvoja 388 625 cilvēki. Galvenās tautas bija armēņi (47,1 %) un kurdi (33,8 %), dzīvoja arī turki, asīrieši un haldei.

## Ārējās saites
Erzurumas vilājets

thumb|Erzurumas vilājets 1900. gadā
**Erzurumas vilājets** (turku: *Erzurum Vilayeti*) bija Osmaņu impērijas administratīvi teritoriālā vienība ziemeļaustrumos, viens no sešiem armēņu vilājetiem.
Saskaņā ar 1844. gada tautas skaitīšanas datiem 82 % iedzīvotāju bija armēņi. Tomēr jau 1893. gada visās apdzīvotajās vietās dominēja musulmaņi.

## Vēsture
Erzurumas ejālets 1865. gada administratīvās reformas kļuva par vilajetu. 1875. gadā to sadalīja sešos mazākos vilajetos: Erzurumas, Vanas, Hakari, Bitlisas, Hozatas un Karsas vilājetos. 1888. gadā Hakari vilajetu pievienoja Vanas vilājetam, bet Hozatas vilājetu Mamīretilazizas vilājetam.
1877.–1878. gada Krievijas—Turcijas kara laikā 1877. gada oktobrī Krievijas karaspēka okupētajā teritorijā izveidoja Erzurumas apgabalu. 1878. gada Berlīnes kongress nolēma to atdot Osmaņu impērijai, bet Karsu un Čildiru anektēja Krievijas impērija, izveidojot Karsas apgabalu.

Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā Armēņu genocīda laikā Erzurumas pilsētā nogalināja aptuveni 25 000 armēņu. 
1916. gada 1. martā Krievijas Kaukāza armija iekaroja Erzurumas pilsētu un gandrīz visu Erzurumas vilājeta teritoriju un tas ietilpa militārajā ģenerālguberņā "Rietumarmēnijas administrācija" (), kurā bija četri apgabali (Vana, Hnusa, Erzuruma un Trabzona), kas savukārt bija sadalīti 29 rajonos. 1917. gada 5. decembrī Padomju Krievija un Osmaņu impērija noslēdza pamieru, bet 1918. gada 12. martā turku karaspēks ieņēma Erzurumas pilsētu.
1922. gadā Erzurumas vilājets kļuva par Turcijas Republikas sastāvdaļu.

The Russo-Turkish War in Caucasia, 1877.gif|1877. gada krievu-turku kara laikā Krievijas okupētā teritorija
ATD of the regions of Turkey occupied by Russian troops during WW1.png|Pirmā pasaules kara laikā Krievijas okupētā teritorija ar četriem apgabaliem
Наступление турок в 1918 году.svg|Osmaņu pretuzbrukums (1918)

## Ārējās saites
Slančevbrjaga

**Slančevbrjaga** ( — 'saulainais krasts') ir lielākais piejūras kūrorts Bulgārijā un ir daļa no Nesebaras pilsētas. Atrodas pie Melnās jūras līča starp Varnas (90 km) un Burgasas (36 km) pilsētām. Kūrortam 10 km gara un līdz 100 m plata pludmale tā centrālajā daļā.

## Mūsdienās
thumb|Pludmale
Pēc Bulgārijas Tautas Republikas pastāvēšanas beigām kūrorts sāka intensīvi attīstīties. Tā kā centrālā daļa bija apbūvēta, galvenā apbūves zona tika pārvietota uz ziemeļiem. Tas ir noteicis kūrorta mūsdienīgo izskatu: pilsētas centrālajā daļā ir lētākas, sociālisma laika viesnīcas, bet ziemeļu daļā ir vairāk jaunu, modernu un dārgāku viesnīcu. Pēdējos gados veco ēku vietā ir uzbūvētas modernas viesnīcas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rosejka

**Rosejka** () ir ciems Odesas apgabalā, Ukrainā.

Rosejka ir balneoloģiskais kūrorts, ko no trim pusēm ieskauj ūdenstilpes.

Rosejkas kūrortā ir vairāk nekā 50 atpūtas vietu. Rosejkas kāpas garums ar pludmalēm ir aptuveni 50 km, platums 100-300 m. Kūrortu ar Melnās jūras krastu savieno koka tiltiņi pāri ezeram.

Ciemata centrā atrodas veikali, kafejnīcas, bāri, tirdzniecības stendi, tirgi. Daudzas kūrorta kafejnīcas piedāvā dzīvo mūziku.

## Ārējās saites
Vakārijas

**Vakārijas** () ir monotipiska ģints neļķu dzimtā, kurā ietilpst tikai viena suga — **Spānijas vakārija** (*Vaccaria hispanica*).

Tā ir sākotnēji dienvidaustrumu Eiropā un Rietumāzijā sastopama suga, kura ir plaši ieviesusies ārpus pamatareāla (ievazāts augs vai dārzbēglis). Suga ir reti sastopama arī Latvijā (pārsvarā Rīgā un tās apkaimē), kur tā ir ievazāts (adventīvs) augs.

## Apraksts
Spānijas vakārija ir viengadīgs, 20—50 cm garš, zilganzaļš lakstauks. Tā stublājs ir stāvs un sākot no vidus bagātīgi zaro. Lapas uz stublāja ir sēdošas, pretēji novietotas un olveidīgi lancetiskas. Lapas plātnes mala ir gluda, gals smails un pamats — neizteikti sirdsveidīgs. Ziedi skrajā vairogveida dihāzijā stublāja un zaru galā. Ziedam ir 5 kauslapas un vainaglapas. Kauss ir dzeltenzaļš, 1—1,5 cm garš, uzpūsts, piecšķautņains. Vainags ir sārts, 1—2,5 cm garš, sekli daivains vai jomains, bez vainadziņa. Auglis ir ovāla pogaļa ar melnām sēklām, kas mazliet garāka nekā kauss. Zied no jūnija līdz augustam.

## Atsauces


## Ārējās saites
Hakari

**Hakari** (turku: *Hakkâri*, kurdu: *Colemêrg*, armēņu: *Ջուլամերրիկ*) ir pilsēta un rajons Hakari ilā, Turcijā, kā arī tās administratīvais centrs.

Pilsētā dzīvo galvenokārt kurdi, 2022. gadā iedzīvotāju skaits bija 60 098.

Pilsēta atrodas aptuveni 40 kilometru attālumā no Irākas—Turcijas robežas.

## Ievērojami iedzīvotāji
Ahmeds Hani — kurdu dzejnieks, filozofs un domātājs.

## Ārējās saites
Stambulas vilājets

thumb|Stambulas vilājets 1900. gadā
**Stambulas vilājets** (turku: *İstanbul Vilayeti‎*) bija Osmaņu impērijas administratīvi teritoriālā vienība (1864—1922) mūsdienu Turcijā, Bosfora šauruma krastā.

Beidza pastāvēt 1922. gadā līdz ar monarhijas gāšanu un Osmaņu impērijas likvidāciju.
thumb|Vilājeta 1907. gada karte
1914. gadā vilājetā dzīvoja 560 434 musulmaņi, 205 752 pareizticīgie, 82 880 armēņi un 52 126 ebreji. Iedzīvotāju skaits kopā bija 909 978 cilvēku.

## Ārējās saites
Ignalina (Baltkrievija)

**Ignalina** (baltkrievu: *Ігналіна*) ir ciemats Vitebskas apgabala Vjerhņadzvinskas rajonā Baltkrievijā.

Ciemats atrodas Latvijas—Baltkrievijas—Krievijas pierobežā.

Ir attīstīta liellopu audzēšana.

## Iedzīvotāji
Ciematā galvenokārt dzīvo baltkrievi.

Iedzīvotāju skaits:
Ukrainas neatkarības deklarācija (1991)

thumb|Ukrainas neatkarības pasludināšanas akts
**Ukrainas neatkarības pasludināšanas akts** (ukraiņu: *Акт проголошення незалежності України*) jeb **1991. gada Ukrainas neatkarības deklarācija** ir dokuments, kas tika pieņemts 1991. gada 24. augustā Ukrainas PSR Augstākās Padomes ārkārtas sesijā un ar kuru tika pasludināta Ukrainas neatkarība un neatkarīgas Ukrainas valsts izveide.

Akta projektā vārda "pasludināšana" vietā tika lietots vārds "atjaunošana", ņemot vērā, ka Ukrainas (Ukrainas Tautas Republikas) neatkarība tika pasludināta jau agrāk — 1918. gada 22. janvārī ar Centrālās Radas Ceturto universālu. Tomēr oficiālajā dokumentā tas netika minēts.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Ukrainas neatkarības deklarācija (1918)

## Ārējās saites
Ilmājas iela

**Ilmājas iela** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Ziepniekkalnā. Ilmājas iela sākas krustojumā ar Tadaiķu ielu un beidzas krustojumā ar Kartupeļu ielu. Kopējais ielas garums ir 380 metri. Iela klāta ar asfalta segumu, šeit ir pārsvarā dzīvojamo namu apbūve.

Iela ir nosaukta Ilmājas — apdzīvotās vietas Dienvidkurzemes novadā — vārdā.

## Ielu savienojumi
Ilmājas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Tadaiķu iela (T veida krustojums)
* Silenes iela (T veida krustojums)
* Stelpes iela (T veida krustojums)
* Skaistkalnes iela
* Mālu iela
* Kartupeļu iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Ziepniekkalns

## Atsauces
Katoļticība Baltkrievijā

[thumb|[Jaunava Marija|Jaunavas Marijas Svētā vārda arhikatedrāle Minskā]]
**Katoļticība Baltkrievijā** (baltkrievu: *Каталіцтва ў Беларусі*) ir otra lielākā reliģiskā konfesija Baltkrievijā.
[thumb|[Svētā Barbara|Svētās Barbaras baznīca Vicjebskā]]
2012. gadā veiktā aptauja liecina, ka 10% respondentu sevi identificēja kā piederīgus šai konfesijai (aptuveni 9,5% no kopējā iedzīvotāju skaita). Saskaņā ar pašas Katoļu baznīcas datiem, valstī ir aptuveni 1,4 miljoni ticīgo. Visvairāk ticīgo dzīvo valsts rietumos (galvenokārt Grodņas apgabalā, kur katoļi veido vairāk nekā 60 % iedzīvotāju), lai gan katoļu kopienas pastāv visā Baltkrievijā.

## Vēsture
Latīņu kristietības izplatības sākums mūsdienu Baltkrievijas teritorijā dažkārt tiek attiecināts uz 10. un 11. gadsimta miju. Katoļticība Baltkrievijā sāka aktīvi izplatīties 14. gadsimta beigās, kad Lietuvas dižkunigaitis Jogaila apmaiņā pret Polijas kroņa saņemšanu sāka pievērst katoļticībai agrāk pagānisko Žemaitijas un Aukštaitijas (tagadējā Lietuvas Republika) muižniecību, vienlaikus radot privilēģijas katoļiem.

Jezuītu organizētajām skolām bija nozīmīga loma katolicisma izplatībā, nodrošinot kvalitatīvu izglītību visu konfesiju bērniem.

1791. gadā Baltkrievijas teritorijā latīņu katoļi veidoja 38 % iedzīvotāju, vēl 39 % bija grieķu katoļi. Baznīcās palīgvaloda bija poļu. Viens no rusifikācijas politikas īstenošanas pasākumiem bija mēģinājums aizstāt poļu palīgvalodu baznīcās ar krievu valodu. Atsevišķi priesteri sprediķoja baltkrievu valodā, tās lietošana pastiprinājās 20. gadsimta sākumā.

Pēc padomju-poļu kara beigām Padomju Baltkrievijā sākās organizēta kampaņa pret reliģiju, kas skāra arī katoļus. Sekoja represijas, tostarp garīdznieku nošaušana. Savukārt Rietumbaltkrievijā, kas atradās Polijas pakļautībā, katoļu baznīcai bija priviliģēts stāvoklis, valsts atbalstīja cilvēku pievēršanos katoļticībai.

Otrā pasaules kara laikā daži Rietumbaltkrievijas katoļu priesteri veica vairākus varoņdarbus, lai glābtu ebrejus no nacistiem.

Pēc Staļina nāves amnestētie garīdznieki sāka atgriezties Baltkrievijas PSR, dažiem no viņiem izdevās reģistrēt jaunas draudzes tukšās baznīcu ēkās ar lielu ticīgo skaitu.

Pašlaik dievkalpojumi notiek baltkrievu un poļu valodā. Katoļu baznīca ir atzīta par tradicionālo reliģiju un ir atbrīvota no nodokļu maksāšanas, taču tajā pašā laikā valsts to finansiāli neatbalsta. Personāla trūkuma dēļ daudzi garīdznieki ir no Polijas un citām valstīm.

2020. gada protestu laikā Baltkrievijā katoļu priesteri paši piedalījās miermīlīgos protestos, nosodot drošības spēku vardarbību un palīdzot cietušajiem. Tam sekoja politiskas represijas pret katoļu garīdzniecību, un Baltkrievijas katoļu baznīcas vadītājs Tadeušs Kondruševičs atkāpās no amata.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hvara

**Hvara** ir pilsēta Hvaras salā, Horvātijā. Pilsētas teritorija 76,10 kv.km. Patstāvīgo iedzīvotāju skaits 2001. gadā bija 3138, 2011. gadā 4251, 2021. gadā — 3979.

Savienojumu ar kontinentālo Horvātijas daļu un tuvākajām salām nodrošina prāmji. Pilsētā atrodas autobusu stacija satiksmei uz citām salas pilsētām.

## Tūrisma galamērķis
Tūrisma attīstība sākusies jau 19. gadsimta otrajā pusē, kad saulainā klimata dēļ Hvaru apmeklēt ieradās ziemas sezonā. Mūsdienās viens no populārākajiem Horvātijas masu tūrisma galamērķiem primāri vasaras mēnešos.

Pilsētas centru veido Sv. Stepana laukums, lielākais laukums Dalmācijā. Sākotnēji neliels līcis, kas laika gaitā aizpildīts, dodot vietu laukumam. Šeit atrodas Sv. Stepana katedrāle, kuras vēsture sākas 13. gadsimtā, kad diecēzes sēdekli no Stari Gradas pārcēla uz Hvaru. Katedrāle celta laikā no 16. gadsimta līdz 18. gadsimtam Venēcijas renesanses stilā. Katedrāles zvanu tornis pabeigts 1550. gadā.

Vecās pilsētas centru ap Matija Ivaniča ieliņu veido Grodas apkaime, kas atrodas uz ziemeļiem no centrālā Sv. Stepana laukuma. Kalnā virs pilsētas atrodas cietoksnis, kura celtniecību venēcieši uzsāka 1278. gadā. 1551. gadā vecā cietokšņa vietā uzbūvēts jaunāks, kurā iedzīvotāji slēpās no 1571. gada Osmaņu impērijas karaspēka uzbrukuma. Pēdējās ievērojamās izmaiņas veiktas 1775. un 1776. gadā, Marijas Terēzijas valdīšanas laikā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kiborgi (filma)

**"Kiborgi"** () ir 2017. gada Ukrainas kara drāmas filma par kaujām Doneckas lidostā bruņotā konflikta laikā Ukrainas austrumos. Filmas režisors ir Ahtems Seitablajevs.

Ukrainas karavīru grupa pirmo reizi ierodas pie kaujās bojātās Doneckas lidostas vecās termināļa ēkas. Kāds brīvprātīgais ar pseidonīmu "Mažors", mūziķis un ietekmīgu vecāku dēls, ir slepeni aizbēdzis karot un cenšas izprast savu lomu šajā karā. Kopā ar viņu ir vēl seši karavīri, kuru prototipi ir īsti ukraiņu karavīri.

Filmas pirmizrāde Ukrainā notika 2017. gada 6. decembrī — Ukrainas Bruņoto spēku dienā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Baltais krauklis

**"Baltais krauklis"** () ir 2022. gada Ukrainas kara drāmas filma. Filmas režisors ir Marians Bušans, scenārija autori Marjans Bušans un Mikola Voronins. Filma uzvarēja Ukrainas Valsts filmu aģentūras 11. konkursa atlasē.

Šis ir stāsts par pacifistu ekociemnieku no Horļivkas, kurš vēlas dzīvot mierā un harmonijā ar dabu, taču Donbasā ienāk karš. Galvenajam varonim piemīt asa taisnīguma izjūta, viņš nevēlas samierināties ar beztiesiskumu un kļūst par Ukrainas brīvprātīgo snaiperi.

Filmā diezgan reālistiski ir attēlots zemas intensitātes karš, ko separātistu spēki no 2014. gada pavasara līdz 2022. gada februārim īstenoja pret Ukrainu Donbasa reģionā. Tā parāda reālo situāciju frontes līnijā no ukraiņu perspektīvas.

Filmu izdeva . Recenziju apkopojošajā vietnē *Rotten Tomatoes*, balstoties uz 18 profesionālām recenzijām, filmas vērtējums ir 78%.

## Atsauces

## Ārējās saites
Virzas (augi)

**Virzas** () ir neļķu dzimtas augu ģints. Tās dabiskais izplatības areāls ir mērenajā un subtropu joslā, kā arī kalnos tropu reģionos.

Ģintī ir klasificētas vairāk nekā 170 sugas.

## Sugas
Latvijā ir sastopamas šādas sugas:

* Biezlapu virza (*Stellaria crassifolia*) Ehrh.
* Birztalas virza (*Stellaria nemorum*) L.
* Cietā virza (*Stellaria holostea*) L.
* Dūkstu virza (*Stellaria uliginosa*) Murray
* Parastā virza (*Stellaria media*) (L.) Vill.
* Purva virza (*Stellaria palustris*) Retz.
* Skrajā virza (*Stellaria longifolia*) Muhl. ex Willd.
* Zāļlapu virza (*Stellaria graminea*) L.

Citas ģintī klasificētās sugas (nepilns saraksts):

* *Stellaria abortiva*
* *Stellaria alsine*
* *Stellaria apetala*
* *Stellaria aquatica*
* *Stellaria borealis*
* *Stellaria calycantha*
* *Stellaria chinensis*
* *Stellaria corei*
* *Stellaria crispa*
* *Stellaria cupaniana*
* *Stellaria flaccida*
* *Stellaria humifusa*
* *Stellaria irrigua*
* *Stellaria littoralis*
* *Stellaria longipes*
* *Stellaria neglecta*
* *Stellaria nitens*
* *Stellaria obtusa*
* *Stellaria porsildii*
* *Stellaria pubera* 
* *Stellaria pungens* 
* *Stellaria recurvata*

## Galerija

Attēls:Stellaria crassifolia 0431.jpg|*Stellaria crassifolia*
Attēls:Stellaria media 3 RF.jpg|*Stellaria media*
Attēls:Stellaria humifusa kangersuatsiaq 2007-07-27 1.JPG|*Stellaria humifusa*
Attēls:Stellaria neglecta3 eF.jpg|*Stellaria neglecta*
Attēls:Stellaria pubera - Star Chickweed.jpg|*Stellaria pubera*


## Atsauces
Spulgotnes

**Spulgotnes** () ir neļķu dzimtas ģints. To bieži vien neizdala kā atsevišķu taksonu un sugas tiek klasificētas kā plaukšķenes (*Silene*).

## Sugas
Ģintī ir klasificētas sugas:

* Baltā spulgotne (*Melandrium album*, sinonīms *Silene alba*)
* Sarkanā spulgotne (*Melandrium dioicum,* sinonīms *Silene dioica*)  — 
* *Melandrium divaricatum* Fenzl
* *Melandrium fimbriatum* (Nutt.) Rohrb.
* *Melandrium keiskei* (Miq.) Ohwi
* *Melandrium lapponicum* Kuzen.

## Atsauces
Osipenko (uzvārds)

**Osipenko** () ir ukraiņu cilmes uzvārds, kas cēlies no ebreju personvārda .

## Cilvēki ar šādu uzvārdu

* Jevgeņija Osipenko (1973), krievu cīkstone
Parhomenko

**Parhomenko** () ir ukraiņu cilmes uzvārds, kas cēlies no grieķu personvārda Parfenijs jeb Parhoms.

## Cilvēki ar šādu uzvārdu

* Oleksandrs Parhomenko (1886—1921), ukraiņu un krievu revolucionārs

## Apdzīvotas vietas

* Parhomenko — ciems Luhanskas apgabala Krasnodonas rajonā Ukrainā
Polonizācija

thumb|Polijas vēsturiskās robežas
**Polonizācija** () jeb **pārpoļošana** ir poļu kultūras, jo īpaši poļu valodas, pārņemšana vai ieaudzināšana zemēs, kuras ir pakļautas poļu kultūras ietekmei un kuru iedzīvotāji nav poļi.

Termins radies 16. gadsimtā un cēlies no Polijas nosaukuma latīņu valodā — *Polonia*.

## Vēsture

### Polijas Republikā
Pēc Rīgas miera līguma noslēgšanas dažas etniskās ukraiņu, baltkrievu un lietuviešu teritorijas kļuva par Polijas sastāvdaļu. Šajās zemēs tika izveidotas Polijas pārvaldes iestādes un īstenota kultūras politika, kuras mērķis bija apvienot nacionālās kultūras. Sanācijas politika diskriminēja vietējos nepoļu iedzīvotājus. Nacionālo kustību aktīvisti tika vajāti.
thumb|Dekrēts par poļu valodas kā vienīgās valsts valodas ieviešanu no Čehijas anektētajā Silēzijā 1938. gadā
1938. gada 1. oktobrī poļi okupēja dažas Čehijas teritorijas, 8. oktobrī Silēzijas vojevodistes deputāti pasludināja poļu valodu par vienīgo valsts valodu šajā apgabalā.

## Ārējās saites
Floriana

**Floriana** (, ) ir nocietināta pilsēta un vietējā pašvaldība Maltā. Atrodas Maltas salas ziemeļaustrumos tieši blakus valsts galvaspilsētai Valletai. Florianā ir nedaudz vairāk par 2000 iedzīvotājiem.

Florianas vēsture aizsākas 1636. gadā, kad šajā vietā izbūvētas Valletas nocietinājumu papildus līnijas ārpus pilsētas-cietokšņa teritorijas. Tās tika nosauktas nocietinājumu autora itāļu militārā inženiera Pjetro Paolo Floriani vārdā, kura vārds arī kļuvis par Florianas nosaukuma avotu. No 1724. gada teritorija starp Florianas un Valletas nocietinājumiem tika sākta apbūvēt, veidojoties Valletas piepilsētai. Šo gadu uzskata par Florianas dibināšanas gadu.

Florianā bāzējas viens no labākajiem Maltas futbola klubiem *[[Floriana F.C.]]*, kas 26 reizes izcīnījis Maltas čempionu titulu un 20 reizes uzvarējis Maltas kausa izcīņā.

## Ārējās saites
Si mažors

**Si mažors** ir uz si nots balstīta mažora tonalitāte, kas sastāv no skaņām si, do, re, mi, fa, sol un la. Si mažora paralēlā tonalitāte ir sol minors, bet vienvārda tonalitāte — si minors. Si mažora tonalitātē pie atslēgas ir piecas zīmes — do diēzs, re diēzs, fa diēzs, sol diēzs un la diēzs. Mūzikā si mažoru izmanto diezgan reti.
Fa♯ mažors

**Fa mažors** ir 
uz fa nots balstīta mažora tonalitāte, kas sastāv no skaņām fa, sol, la, si, do, re un mi. Fa mažora paralēlā tonalitāte ir re minors, bet vienvārda tonalitāte – fa minors. Fa mažora tonalitātē pie atslēgas ir sešas zīmes – fa diēzs, sol diēzs, la diēzs, do diēzs, re diēzs un mi diēzs. Fa mažors ir diezgan bieži izmantots.

## Kompozīcijas
Populārākais skaņdarbs fa mažorā ir Edvarda Grīga skaņdarbs “Kalnu karaļa alā”.
Jaceņuks (uzvārds)

**Jaceņuks** () ir ukraiņu cilmes uzvārds, kas cēlies no ebreju personvārda . Cilvēki ar šādu uzvārdu:

* Arsēnijs Jaceņuks (1974) ir Ukrainas politiķis, ekonomists un jurists
Ziemeļukraina

thumb|Ziemeļukraina. Sarkanā krāsā iezīmēti tradicionāli Ziemeļukrainai pieskaitāmie apgabali, dzeltenā - tai reizēm pieskaitāmie
**Ziemeļukraina** () ir kultūrvēsturiskais reģions, tajā ir iekļauti mūsdienu Čerņihivas, Kijivas un Žitomiras apgabali, bieži arī Sumu, Volīnijas un Rivnes apgabali.

Ziemeļukraina ir reģions ar lielu kultūras, reliģisko un rūpniecisko nozīmi, tā teritorijā atrodas Ukrainas galvaspilsēta Kijiva. Nozīmīgas pilsētas ir Čerņihiva, Žitomira, Sumi, Bila Cerkva, Brovari, Irpiņa u. c.

Baltkrievijas robežas tuvums ir atstājis iespaidu uz reģiona etnisko sastāvu. Iedzīvotāju vidū ir diezgan daudz baltkrievu, ebreju (Kijivas apgabalā) un poļu (Žitomiras apgabalā). Saziņai izmanto ukraiņu un krievu valodu, kā arī krievu-ukraiņu sarunvalodu jeb suržiku.

## Skatīt arī

* Rietumukraina
* Dienvidukraina
* Centrālukraina
* Austrumukraina
Mijmaiņas darījumi

thumb|''EUR mijmaiņas darījums konvertācija pret USD un USD mijmaiņas darījums konvertācija pret EUR''
**Mijmaiņas darījums** () ir atvasināts līgums, ar kuru divas puses apmainās ar naudas plūsmām vai saistībām no diviem dažādiem finanšu instrumentiem. Lielākā daļa mijmaiņas darījumu ietver naudas plūsmas, kuru pamatā ir nosacīta pamatsumma, piemēram, aizdevums vai obligācija, lai gan instruments var būt gandrīz jebkas. Katra naudas plūsma ietver vienu mijmaiņas darījumu posmu. Viena naudas plūsma parasti ir fiksēta, bet otra ir mainīga un balstās uz etalona procentu likmi, mainīgo valūtas maiņas kursu vai indeksa cenu.

Visizplatītākais mijmaiņas darījumu veids ir procentu likmju mijmaiņas darījums. Mijmaiņas darījumi netiek tirgoti biržās, un privātie investori parasti neiesaistās mijmaiņas darījumos. Drīzāk mijmaiņas darījumi ir ārpusbiržas līgumi galvenokārt starp uzņēmumiem vai finanšu iestādēm, kas ir pielāgoti abu pušu vajadzībām.

## Mērķi
Mijmaiņas darījums ļauj darījumu partneriem apmainīties ar naudas plūsmām. Piemēram, uzņēmums, kas saņem vai maksā fiksētu procentu likmi, var dot priekšroku to maiņai pret mainīgu likmi (vai otrādi). Vai arī naudas plūsmu ģenerējoša aktīva turētājs var vēlēties to apmainīt pret cita aktīva naudas plūsmām. Šādas mijmaiņas darījuma mērķis ir pārvaldīt risku, iegūt finansējumu ar izdevīgāku likmi, nekā tas būtu pieejams, izmantojot citus līdzekļus vai spekulēt par nākotnes atšķirībām starp mijmaiņas naudas plūsmām.

## Veidi
* Procentu likmju mijmaiņas darījumi
* Preču mijmaiņas darījumi
* Valūtas mijmaiņas darījumi 
* Kredīta mijmaiņas līgums (CDS)
* REPO

## Atsauces
Klaipēdas osta

**Klaipēdas osta** () ir osta Lietuvas pilsētā Klaipēdā. Šī ir viena no dažām neaizsalstošām ostām Ziemeļeiropā. Pēc tonnāžas tā ir otrā lielākā Eiropas Savienības osta Baltijas jūrā. Kalpo arī par kruīza kuģu ostu. Pasažieru prāmju līnijas kursē uz Ķīli, Karlshamnu, Kopenhāgenu un citām Eiropas pilsētām.

## Vēsture
thumb|left|250px|Klaipēdas osta 20. gadsimta sākumā
Jau 13. gadsimtā Mēmele (senākais Klaipēdas nosaukums) bija iesaistīta jūras tirdzniecībā. Klaipēdas osta vairākus gadsimtus konkurēja ar Gdaņskas un Kēnigsbergas ostu. 20. gadsimta sākumā tā nonāca Lietuvas Republikas Satiksmes ministrijas jurisdikcijā.

Līdz Pirmajam pasaules karam ostas galvenā krava bija kokmateriāli. 20. gadsimtā par ostas precēm kļuva minerāli un celulozes preces. Tika izbūvēta arī zvejniecības un kuģubūves nozares atbalsta infrastruktūra.

## Pašreizējais stāvoklis
thumb|250x250px|2018. gadā Klaipēdas ostā pārkrāva vairāk nekā 46 miljonus tonnu kravu
thumb|250px|Kuģi ostā
1991. gadā, pēc Lietuvas neatkarības atjaunošanas, tika izveidota Klaipēdas Valsts jūras ostas pārvalde, kas sāka pārvaldīt ostu un atbalstīt tās integrāciju plašākā Lietuvas transporta sistēmā. Pārvalde ir atbildīga par ostas infrastruktūras uzturēšanu, rekonstrukciju un modernizāciju, savukārt par iekraušanas un izkraušanas operācijām ir atbildīgi atsevišķi neatkarīgi termināļi. Ostas zeme un infrastruktūra pieder valstij, bet notiek privatizācija.

Osta var uzņemt kuģus, kuru garums nepārsniedz 250 metrus ar iegrimi līdz 13,5 metriem. Ostas teritoriju apkalpo divas dzelzceļa stacijas un automaģistrāle, kas savieno Klaipēdu ar Kauņu, Viļņu un tuvāko valstu pilsētām, piemēram, Minsku, Kijivu un Maskavu.

1997. gadā ostā pārkrāvēja 16,13 miljonus tonnu kravu, bet 2010. gadā to apjoms pārsniedza 31 miljonu tonnu. 2010. gadā tika pārvadāti aptuveni 321 000 pasažieru, kuri izmantoja prāmjus, kas kursēja uz Ķīli un Zasnicu (Vācija), Ohusu (Zviedrija), Kopenhāgenu un Fredericiju (Dānija).

2015. gadā ostas pārvalde noslēdza līgumu ar Austrijas uzņēmumu *[[STRABAG]]*, lai padziļinātu kuģošanas kanālu līdz 15 metru dziļumam.

Ostā strādā vairāki lieli objekti un uzņēmumi:
* Kuģu būvētava "Baltija"
* *DFDS Seaways*
* Kuģniecības uzņēmums "Limarko"
* Klaipēdas sašķidrinātās dabasgāzes stacija
* Klaipedas jūras kravu pārvadājumu kompānija
* AS *Klaipėdos Smeltė*
* *Klaipėdos Nafta*
* BLRT Grupp


Klaipedos uostas.jpg|Kruīza kuģu termināļa krastmala
Klaipedos uostas1.jpg|Iekraušana
Klaipedos uostas5.jpg|Osta
Klaipėdos jūros vartai.Iš aukščiau.jpg|Jūras vārti
Costa Magica in Memel.JPG|Kruīza kuģis *[[Costa Magica]]* Klaipēdas ostā


## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
* Informācija par Klaipēdas ostu
* Prāmji no Vācijas uz Klaipēdu DFDS Seaways (Germany)
Valsts kase

**Valsts kase** ir tiešās pārvaldes iestāde Latvijā, kas atrodas Finanšu ministrijas pārraudzībā. Tās pamatmērķis ir nodrošināt drošu un efektīvu valsts finanšu pārvaldību, ņemot vērā sabiedrības intereses. Pārvaldnieks ir atbildīgs par Valsts kases darbību, un viņa amatu ieceļ vai atbrīvo Finanšu ministrs.

Valsts kases darbība koncentrējas uz vairākiem virzieniem, tostarp valsts budžeta izpildi, valsts parāda un naudas līdzekļu vadību, valsts aizdevumu un galvojumu vadību, Eiropas Savienības fondu un ārvalstu finanšu palīdzības sertifikācijas iestādes funkciju realizāciju, grāmatvedības uzskaites pakalpojumu sniegšanu un iestādes pārvaldību.

## Valsts kases funkcijas

Valsts kases funkcijas ietver:
* Valsts budžeta izpildes un finanšu uzskaites organizēšanu;
* Asignējumu piešķiršanu un maksājumu veikšanu no valsts budžeta ieņēmumiem;
* Valsts parāda vadību;
* Normatīvajos aktos noteikto ES politiku instrumentu, Eiropas Ekonomikas zonas finanšu instrumenta un Norvēģijas valdības divpusējā finanšu instrumenta maksājumu iestādes un sertifikācijas iestādes funkcijas un nacionālās atbildīgās amatpersonas uzdotās nacionālā fonda funkcijas;
* Citas funkcijas, kas noteiktas atbilstoši normatīvajiem aktiem.

## Valsts kases uzdevumi

Valsts kases uzdevumi:
* Uzdevumi, kas noteikti Budžeta un finanšu vadības likumā;
* Resursu nodrošināšanu valsts budžeta deficīta finansēšanai un parāda saistību izpildei;
* Investīcijas no valsts budžeta līdzekļiem;
* Valsts parāda saistību reģistrācija un realizācija;
* Valsts budžeta izpildes kontu atvēršana un pārvaldība Latvijas Bankā un citās kredītiestādēs;
* Uzskaites veikšana par izsniegtajiem valsts aizdevumiem un to saistību izpildes uzraudzība;
* Valsts un pašvaldību budžetu izpildes informācijas sagatavošana un nodrošināšana;
* Grāmatvedības uzskaites metodoloģisko norādījumu izstrāde valsts pārvaldes iestādēm, pašvaldībām un to iestādēm;
* Līdzekļu aizņemšanās organizēšana finanšu tirgos;
* Valsts vārdā sniegtās galvojuma dokumentu novērtēšana un galvojumu saistību uzraudzība atbilstoši normatīvajiem aktiem;
* Finanšu instrumentu izmantošanas izdevumu sertifikācija un finanšu instrumentu līdzekļu pieprasīšana no to devēja;
* Starptautiskās reitinga aģentūras apmeklējuma organizēšana un investoru attiecību vadība;
* Citi uzdevumi, kas noteikti citos normatīvajos aktos.

## Valsts kases struktūra

Valsts kases organizācijā ir 16 departamenti un Birojs. Lai ierobežotu finanšu riskus līdz minimumam, Valsts kase izmanto funkciju nodalīšanas principu, kas atbilst labākajai praksei finanšu iestādēs un Eiropas parāda vadības birojos. Šajā principā ir trīs galvenās funkcijas: klientu apkalpošana un finanšu darījumu veikšana, finanšu risku pārvaldīšana, kā arī norēķinu, uzskaites un pārskatu sagatavošana.

thumb|center|Valsts kases struktūra

## Atsauces
Kalētu pilskalns

**Kalētu pilskalns** atrodas Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Kalētu pagasta dienvidos, pie Lietuvas robežas, robežupes Apšes labajā krastā. Valsts nozīmes kultūras piemineklis. Tam ir neregulāras formas plakums 70 x 100 metru izmērā. Pilskalna datējums — vidējais vai vēlais dzelzs laikmets.

## Ārējās saites

* Kalētu pilskalns
Melnkalnes bīskapija

**Melnkalnes bīskapija** (melnkalniešu: *Митрополство Црногорско*) bija no Osmaņu impērijas praktiski neatkarīga teokrātiska valsts, kas pastāvēja Balkānos no 1516. līdz 1852. gadam.

19. gadsimta pirmajā pusē veikto reformu rezultātā Melnkalnes metropolīti kļuva par autokrātiskiem valdniekiem. Tomēr 1850. gados turku valdība uzskatīja Melnkalni par daļu no Osmaņu impērijas.

Līdz 1878. gadam Melnkalnē nebija pilsētu. Melnkalniešu mājas bija nelielas, būvētas no neapkaltiem akmeņiem, ar salmu jumtiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pārvācošana

[thumb|250px|[Sudetu apgabals|Sudetu apgabala vācieši pēc Sudetu pievienošanas nacistiskajai Vācijai 1938. gada oktobrī aizkrāso Šumperkas ceļa zīmes nosaukumu čehu valodā]]
**Pārvācošana** jeb **ģermanizācija** () ir vācu valodas un kultūras izplatīšana nevācu tautu vidū brīvprātīgas vai piespiedu pārtautošanas ceļā.

Vācu ordenī, Austrijas Impērijā, Prūsijā un Vācijas Impērijā pārvācošana bieži vien bija valsts politika, nevācu mazākumtautībām neļāva vai pat aizliedza lietot dzimto valodu, kā arī apspieda to tradīcijas un kultūru. Nacistiskajā Vācijā vācu valodas uzspiešanu nomainīja genocīda politika pret atsevišķām jau vācvalodīgām nevācu tautām.

## Pārvācošana Latvijā
Darbojoties vāciskajā saimnieciskajā vidē, Rīgas latvieši pārvācoja kristīšanas dokumentos fiksētos vienkāršos latviskos vārdus — Jānis (Janne), Līze, Ede u.tml., sākās arī uzvārdu vāciskošana, piemēram, Jānis Reņģītis parakstījās kā *Johann Rengiet*, Sīmanis Raņķis kā *Simon Ranck*. Lielākā daļa šajā laika posmā radušos latviešu uzvārdu bija vāciskas, zviedriskas vai poliskas cilmes, piemēram, Jānis Šteinhauers (vācu: *Steinhauer* — 'akmeņkalis').

Pēc neatkarīgās Latvijas Republikas dibināšanas sākās pretējs process, kad vācbaltiešu minoritāte zaudēja līdz šim priviliģēto statusu.

## Skatīt arī
* Pārkrievošana
* Polonizācija