open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lietuviešu karagājieni uz Tālavu un Lielvārdi (1213)

[250px|thumb|[Livonijas konfederācijas karte XIII. gs. vidū. Lietuviešu karagājieni notika no Lietuvas teritorijas (kartē - *Grand Duchy of Lithuania*) cauri Sēlijai uz Tālavu un Lielvārdes novadu.]]

**1213. gada lietuviešu karagājieni uz Tālavu un Lielvārdi** notika pēc tam, kad lietuvieši lauza gada sākumā noslēgto miera līgumu ar krustnešiem pie Kokneses. Vispirms viņu karaspēks iebruka Tālavas zemēs, sagūstīja Trikātas vecāko Tālivaldi un kopā ar viņa dēlu Varibulu centās aizvest gūstā uz Lietuvu. Lietuviešu kunigaitis Daugerūts noslēdza pret krustnešiem vērstu miera līgumu ar Novgorodas kņazu, bet atpakaļceļā tika sagūstīts uz ieslodzīts Cēsīs, kur izdarīja pašnāvību. Pēc tam lietuvieši tā paša gada nogalē iebruka Lielvārdes novadā un aizveda gūstā tās vecāko Uldeveni, kas vēlāk tika izpirkts. Zobenbrāļi mestra Folkvīna vadībā sakāva lietuviešu karaspēku un nogalināja viņu karavadoni. Ziemā lietuvieši vēlreiz pārcēlās pāri Daugavai, bet tika sakauti, kaujā krita lietuviešu karavadonis Steksis.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Ārējās saites
* Tomas Baranauskas. "Lietuvos valstybės ištakos". Vilnius, 2000, 317 p. (angliskais kopsavilkums)
Harolds Makmillans

**Moriss Harolds Makmillans, Pirmais Stoktonas grāfs** (; dzimis , miris ) bija britu politiķis no Konservatīvās partijas. Bija Lielbritānijas premjerministrs no 1957. gada 10. janvāra līdz 1963. gada 18. oktobrim.

## Dzīvesgājums

Dzimis Londonā, grāmatizdevēja ģimenē. Piedalījās Pirmajā pasaules karā, kur smagi ievainots. 1924. gadā Makmillans tika pirmoreiz ievēlēts parlamentā. Pirms Otrā pasaules kara bija pazīstams kā nomierināšanas politikas kritiķis. Kara laikā darbojās Vinstona Čērčila kabinetā. No 1942. līdz 1945. gadam darbojās tiešā Čērčila pakļautībā kā valdības pārstāvis Vidusjūras reģionā. Pēc kara no 1951. līdz 1954. gadam bija celtniecības ministrs (*Ministry of Housing and Local Government*), bet no 1954. līdz 1955. gadam — aizsardzības ministrs Čērčila kabinetā. 1955. gadā bija ārlietu, bet no 1955. līdz 1957. gadam — finanšu ministrs (*Chancellor of the Exchequer*) Entonija Īdena kabinetā.

Pēc Īdena atkāpšanās 1957. gadā kļuva par Lielbritānijas premjerministru. Makmillans turoināja Lielbritānijas kā labklājības valsts izveidi, pamatojoties uz keinsisma postulātiem, un veidodams jaukta tipa ekonomiku. Ārlietās Makmillans atjaunoja ciešo sadarbību ar ASV, kura bija pasliktinājusies pēc Suecas krīzes. Makmillana valdību laikā notika britu impērijas dekolonizācija un vairums Āfrikas un Āzijas britu koloniju kļuva neatkarīgas. Sadarbībā ar ASV tika paplašināta britu kodolprogramma un 1957. gada 8. novembrī Klusajā okeānā veiksmīgi tika izmēģināta pirmā britu ūdeņraža bumba. Lielbritānijas centienus iestāties Eiropas Ekonomiskajā kopienā 1963. gada 29. janvārī neitralizēja Francija, uzlikdama veto šim lēmumam. 1963. gada vasarā izcēlās Prufumo skandāls, kurš iedragāja valdības tēlu. Slimības (kā vēlāk izrādījās — kļūdainas diagnozes) dēļ, Makmillans 1963. gada 18. oktobrī atkāpās no amata.

## Ārējās saites
Hanoja

**Hanoja** (, tulkojumā "pilsēta starp upēm") ir Vjetnamas galvaspilsēta. 2010. gadā Hanojā dzīvoja 6,91&nbsp;miljons iedzīvotāju. Pēc šī rādītāja tā ir tikai otra lielākā pilsēta Vjetnamā aiz Hošiminas. Pilsēta atrodas Honas (Sarkanās upes) krastos.

## Vēsture
Hanoja ir dibināta 1010. gadā. Pilsētas strauja attīstība sākās ar 1882. gadu, kad Indoķīnā ieradās franči. No 1902. līdz 1945. gadam Hanoja bija Franču Indoķīnas galvaspilsēta. Otrā pasaules kara laikā to okupēja Japānas impērija. 1954. gadā komunistiskā Vjetmina neatkarības koalīcija piespieda frančus atkāpties no Indoķīnas, un Hanoja kļuva par Vjetmina galveno štābu un Ziemeļvjetnamas galvaspilsētu. Vjetnamas kara laikā Hanoja bieži tika bombardēta. 1976. gadā tā kļuva par visas Vjetnamas galvaspilsētu.  Hanoja kļuva trīs reizes lielāka, jo tai tika pievienotas vairākas apkārtējās provinces un reģioni. Pašlaik pilsētas platība ir aptuveni 3,3 tūkstoši kvadrātkilometri.

## Ģeogrāfija
Hanojā galvenokārt valda subtropu okeāniskais klimats. Gada vidējā gaisa temperatūra ir 23,5&nbsp;°C. Karstākais ir jūlija mēnesis, kad vidējā gaisa temperatūra sasniedz 28,9&nbsp;°C, bet vēsākais ir janvāris, kad vidējā temperatūra ir 16,4&nbsp;°C. Vidējais nokrišņu daudzums ir 1676 mm gadā. Lietainākais ir augusts, kad nolīst aptuveni 318 mm nokrišņu, bet sausākais ir janvāris ar vidēji 18,6 mm nokrišņu.

## Administratīvais iedalījums
Hanoja administratīvi sīkāk tiek dalīta 10 pilsētas apgabalos, 18 lauku apgabalos un 1 pilsētā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sarkanais milzis

right|thumb|300px|Saules un sarkanā milža iekšējā uzbūve. ''ESO'' attēls.
**Sarkanais milzis** ir liela un ne pārāk karsta zvaigzne, tās virsmas temperatūra ap 3000 K. Pārsvarā sarkanie milži ir maiņzvaigznes. Mūsu pašu Saule kļūs par sarkano milzi pēc apmēram 5 miljardiem gadu. Sarkanais milzis ir stadija, kad zvaigznes kodolā paaugstinās temperatūra un hēlija "degšanas" ātrums palielinās. Ap zvaigznes (tai skaitā nākotnē arī mūsu Saules) kodolu rodas ūdeņraža čaulveida "degšanas" slānis, tas uzkarsē virs kodola esošos slāņus un tādā veidā uzpūš zvaigzni. Zvaigznes rādiuss un spožums pieaug.

Kopā ir 4 zvaigznes mūža stadijas:
* zvaigznes "piedzimšanas" stadija;
* zvaigznes mūža garākais periods, kuru astronomi sauc par galvenās secības stadiju;
* "pusmūža" veca zvaigzne — periods, kad tās spožums, salīdzinot ar sākuma stadijas spožumu, ir pieaudzis par 30 procentiem un turpina augt;
* zvaigznes beigu stadija, periods, kad tā sāk kļūt par sarkano milzi.

## Atsauces
Latvija 2009. gada Pasaules čempionātā vieglatlētikā

**[[Latvija|Latviju]] [[2009. gada Pasaules čempionāts vieglatlētikā|2009. gada Pasaules čempionātā vieglatlētikā]]**, kurš norisinājās Berlīnē, Vācijā 2009. gadā, laikposmā no  līdz , pārstāvēja 15 sportisti - 12 vīrieši, 3 sievietes. Sportistu vidū bija 2004. un 2008. gada Olimpisko spēļu sudraba medaļnieki - šķēpmetēji Vadims Vasiļevskis un Ainārs Kovals - gan 2006. gada EČ uzvarētājs, 2002. gada EČ sudraba medaļas ieguvējs 110 m/b distancē Staņislavs Olijars, gan 2009. gada Eiropas U-23 čempionāta uzvarētājas: septiņcīņniece Aiga Grabuste un šķēpmetēja Madara Palameika.

50 km soļošanā nestartēja Arnis Rumbenieks, jo viņa sasniegtais rezultāts 3.58:25 netika sasniegts oficiālās sacensībās.

Labāko rezultātu no Latvijas vieglatlētiem uzrādīja šķēpmetējs Vadims Vasiļevskis, kas finālā ieguva 4. vietu.

## Sastāvs
### Vīrieši

Rezervisti:
* Kārlis Alainis (Sķēpmešana; A normatīvs; PR, SR - 81,64)

### Sievietes

## Vīrieši
### 200 m

**Sacensību kalendārs**
* Kvalifikācija: 
* Ceturtdaļfināls: 
* Pusfināls: 
* Fināls: 

#### Latvijas pārstāvis

### 800 m

**Sacensību kalendārs**

* Kvalifikācija: 
* Pusfināls: 
* Fināls: 

#### Latvijas pārstāvji

### 110 m/b

**Sacensību kalendārs**

* Priekšsacīkstes: 
* Pusfināls: 
* Fināls: 

#### Latvijas pārstāvis

### Lodes grūšana

**Sacensību kalendārs**
* Kvalifikācija: 
* Fināls: 

#### Latvijas pārstāvis

### Vesera mešana

**Sacensību kalendārs**
* Kvalifikācija: 
* Fināls: 

#### Latvijas pārstāvji

### Šķēpmešana

**Sacensību kalendārs**
* Kvalifikācija: 
* Fināls: 

#### Latvijas pārstāvji

### Desmitcīņa

**Sacensību kalendārs**
 - 

#### Latvijas pārstāvis

### 50 km soļošana

**Sacensību kalendārs**

* Fināls: 

#### Latvijas pārstāvis

## Sievietes
### 400 m/b

**Sacensību kalendārs**

* Priekšsacīkstes: 
* Pusfināls: 
* Fināls: 

#### Latvijas pārstāve

### Šķēpmešana

**Sacensību kalendārs**
* Kvalifikācija: 
* Fināls: 

#### Latvijas pārstāve

### Septiņcīņa

**Sacensību kalendārs**
 - 

#### Latvijas pārstāve

## Piezīmes un atsauces

## Ārējās saites
* Čempionāta oficiālā mājaslapa 
* Čempionāta mājaslapa
Sahalīna

**Sahalīna** (,  — *Karafuto-tō*) ir sala Āzijas austrumu piekrastē, lielākā Krievijas Federācijas sala tās dienvidaustrumos. Krastus apskalo Ohotskas jūra austrumos un Japāņu jūra dienvidaustrumos. Tatāru šaurums to atdala no kontinenta, bet Laperūza šaurums — no Hokaido salas.

## Vēsture
1855. gadā noslēgtajā Šimodas līgumā Sahalīnas sala bija Japānas un Krievijas impērijas kopējas pārvaldes teritorija jeb kondomīnija.  
Tomēr 1875. gada Pēterburgas līgumā Krievijas impērija atteicās no Kuriļu salām, pretī iegūstot Sahalīnu pilnīgi savā īpašumā. 
Pēc zaudētā Krievijas-Japānas kara 1905. gada Krievijas impērija Portsmutas līgumā atteicās no Sahalīnas dienvidu daļas, kur tika nodibināta japāņu Karafuto prefektūra. Otrā pasaules kara beigās PSRS 1945. gadā iesaistījās Sabiedroto valstu karā pret Japānu ar nosacījumu, ka tā iegūs visu Sahalīnu un Kuriļu salas.

Pēc kara beigām Japāna Sanfrancisko līgumā (1951) atteicās no Sahalīnas un Kuriļu salu ziemeļu daļas, ko tā bija ieguvusi 1905. gada 5. septembrī parakstītā Portsmutas līguma rezultātā. Tomēr PSRS valdība atteicās atdot Japānai Kuriļu salu dienvidu daļu.

## Klimats
Sahalīnas klimats ir vēss, mērenais musonu klimats (janvāra vidējā temperatūra no -6&nbsp;°C dienvidos līdz -24&nbsp;°C ziemeļos, augustā atbilstoši no +19 līdz +10&nbsp;°C. Ziema ir ilga un sniegaina, vasara ir īsa un vēsa. Gada vidējā temperatūra salas ziemeļos ir -1,5&nbsp;°C, dienvidos +2,2&nbsp;°C. Saules radiācijas daudzums ir no 410 kJ gadā ziemeļos līdz 450 kJ gadā dienvidos. Maksimālā gaisa temperatūra vasarā šeit sasniedz +32&nbsp;°C, minimālā ziemā -30,5&nbsp;°C. Gada nokrišņu daudzums ir 800 mm.

## Ārējās saites
Īrija (nozīmju atdalīšana)

**Īrija** var būt:

* Īrija — valsts Britu salās
* Īrija — viena no Britu salu salām
* Ziemeļīrija — Apvienotās Karalistes daļa Īrijas salas ziemeļos
Vaivads

**Vaivads** var būt:

* vaivads — augstmaņa vai administratīvs tituls Austrumeiropas valstīs;

## Uzvārds
Latviešu uzvārds, viens no populārākajiem Latgales iedzīvotāju uzvārdiem.

* Henrijs Buks-Vaivads, uzņēmējs, jurists;
* Jānis Vaivads (1946), politiķis.
* Jānis Vaivads (1974), politiķis, uzņēmējs, mežizstrādes inženieris, Ādažu novada domes priekšsēdētāja vietnieks (2025–).

## Skatīt arī
* Vaivods

## Atsauces
Estonia

**Estonia** var būt:

* Igaunijas angliskais nosaukums
* "Estonia" — prāmis, kas  nogrima Baltijas jūrā

## Skatīt arī
* Igaunija (nozīmju atdalīšana)
Svētais Pēteris

**Svētais Pēteris** (, *Pétros*, īstajā vārdā **Simeons bar Jona** (Jonas dēls)) bija ebrejs, viens no divpadsmit Jēzus Kristus apustuļiem (mācekļiem), viens no agrīnās kristiešu baznīcas līderiem, katolicismā tradicionāli tiek uzskatīts par pirmo Romas bīskapu un līdz ar to par pirmo Romas pāvestu. Sīmaņa vārds Jaunajā Derībā ir pieminēts 75 reizes, kā Pēteris pieminēts 154 reizes (tiekot saukts vārdā *Pétros* — "klints"), bet 9 reizes Jēzus viņu sauca par *Kefa*. Ikonogrāfijā apustuli Pēteri parasti attēlo ar atslēgu rokās, kas simbolizē uzticēto ticības sargāšanu.

## Dzīvesgājums

Simeons (jeb, kā latviešu literatūrā iegājies — **Sīmanis**) dzimis ap 1. gadu Betsaidā (Palestīna), mazpilsētiņā Galilejas ezera krastā. Pēc nodarbes zvejnieks. Strauja un nesavaldīga rakstura cilvēks. Bijis precējies (viņa sievasmāte, kuru Jēzus izdziedināja, dzīvoja Kafarnaumā).

### Ticības ceļš
Jēzus sludināja Ģenecaretes ezera krastā. Klausītāju pūlis traucēja, tāpēc ieraudzījis divas krastam pietauvotās laivas, kurās no zvejas atgriezušies zvejnieki skaloja tīklus, Jēzus iekāpa Sīmaņa laivā. Sēžot šajā improvizētajā katedrā, Jēzus turpināja sludināt. Kad Jēzus beidza runāt, viņš teica Sīmanim: „Dodies dziļāk un izmet savus tīklus zvejai”. Sīmanis atbildēja: „Mācītāj, visu nakti mēs strādājām, bet nekā nesazvejojām; tomēr Tavā vārdā es izmetīšu tīklu”. Tīkls izrādījās pilns ar lomu un Sīmanis krita pie Jēzus kājām, sacīdams: „Aizej no manis, Kungs, jo es esmu grēcīgs cilvēks!” Jēzus sacīja Sīmanim: „Nebaidies! No šī laika tu zvejosi cilvēkus”. Tā Sīmanis kļuvis par vienu no pirmajiem četriem Jēzus mācekļiem. Pēteris bija pirmais, kurš Jēzu nosauca par Mesiju.

Jēzus aresta brīdī Pēteris izrāvis zobenu, lai aizstāvētu Kristu, taču Jēzus licis viņam savaldīties: "Bāz savu zobenu viņa vietā, jo visi, kas ņem zobenu, no zobena aizies bojā".

Saskaņā ar Evaņģēliju, Pēteris bija paša Kristus izraudzītais Viņa vietnieks zemes virsū, klints, uz kuras Kristus uzcēla savu Baznīcu: “Svētīgs tu esi, Sīmani, Jonas dēls, jo miesa un asinis tev to neatklāja, bet Mans Tēvs, kas ir debesīs. Un Es tev saku: tu esi Pēteris, un uz šās klints Es gribu celt Savu draudzi, un elles vārtiem to nebūs uzvarēt. Un Es tev došu Debesu valstības atslēgas; un, ko tu siesi virs zemes, tas būs siets arī debesīs; un, ko tu atraisīsi virs zemes, tam jābūt atraisītam arī debesīs.”

Pēc Kristus augšāmcelšanās apustulis Pēteris, sludinot kristietību, apceļoja ne tikai Svētās zemes pilsētas un ciemus, bet arī Sīriju, Ziemeļāfriku un Spāniju. Viņš izveidoja Jeruzalemes kristiešu kopienu un kļuva par pirmo Romas bīskapu. Ap 67. gadu, Nerona īstenoto vajāšanu laikā labprātīgi atdeva sevi tiesas rokās un tika sists krustā ar galvu uz leju.

Jaunajā Derībā iekļautas viņa sarakstītās vēstules ticīgo draudzēm.

## Skatīt arī
* Romas pāvestu uzskaitījums

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pāvests paziņo par apustuļa Pāvila pīšļu atrašanu
Pēteris (priekšvārds)

**Pēteris** ir tradicionāls vīriešu priekšvārds daudzām tautām. Cēlies no grieķu valodas *Πέτρος* — ‘akmens’, ‘klints’. Latvijas teritorijā pirmoreiz fiksēts 1292. gadā Rīgā. Deminutīvās formas ir Pēcis, Pēča, Pičus u.c. Vārdadienu svin 29. jūnijā.

## Izplatība Latvijā
Pēc Latvijas Republikas Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes datiem 2016. gada 31. decembrī Latvijā Latvijas Iedzīvotāju reģistrā bija reģistrētas 8 899 personas ar vārdu *Pēteris*.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Pēteris
* Pēteris I
* Pēteris III
* Svētais Pēteris

## Citās valodās
* Petrus, latīniski
* Pīters, angliski
* Pjērs (*Pierre*), franciski
* Pedro, spāniski
* Petro (*Pietro*), itāliski
* Pjotrs (*Piotr, Пётр*), poliski, krieviski
* Pēters, igauniski
* Petras, lietuviski
* Petrs, čehiski
* Pērs, zviedriski
* Peders, dāniski
* Peka, somiski
* Pīts (*Piet*), holandiski
* Pīters, latgaliski

## Ārējās saites
* vardadienas.lv
Sīmanis

**Sīmanis** ir sens vīriešu personvārds. Atvasināts no vārda Simons, kas savukārt cēlies no ebreju שִׁמְעוֹן, *Šimʻôn* — ‘tas, kurš sadzird’. Vārda angļu forma ir Saimons un slāvu forma - Semjons. Latvijas teritorijā pirmoreiz fiksēts Mārcienā 1562. gadā. Vārdadienu svin 5. janvārī. 2013. gadā Latvijā bija reģistrēts 21 Sīmanis.

Sastopams arī latviešu uzvārds **Sīmanis** (sieviešu dzimtā **Sīmane**). Personas ar šādu uzvārdu:
* Ādolfs Sīmanis (1909—1979), futbolists;
* Andrejs Sīmanis (1867—1926), jurists un politiķis;
* Dāvis Sīmanis jaunākais (dzimis 1980), režisors;
* Dāvis Sīmanis vecākais (1942—2007), kinooperators;
* Haralds Sīmanis (1951—2022), mūziķis.
* Sīmanis Kānanietis — viens no Jēzus Kristus apustuļiem
* Svētais Pēteris (dzimšanas vārds Simeons jeb Sīmanis)

## Atsauces

## Ārējās saites
* vardadienas.lv
Derīgie izrakteņi

thumb|230px|Derīgo izrakteņu iegūšana Ungārijā
**Derīgie izrakteņi** ir iežu un minerālu sakopojumi Zemes garozā, kuru ķīmiskais sastāvs un fizikālās īpašības ļauj tos efektīvi izmantot kā izejvielas tautsaimniecībā.

**Vērtīgie derīgie izrakteņi** ir:
* Kurināmais — nafta, dabasgāze, kūdra, akmeņogles, brūnogles, degslāneklis, antracīts
* Nerūdas derīgie izrakteņi — kaļķakmens, smiltis, māls, granīts
* Rūdas (melno un krāsaino metālu rūdas)
* Hidrominerālie derīgie izrakteņi (pazemes minerālūdeņi un saldūdeņi)
* Kalnu ķīmiskie derīgie izrakteņi — apatīts, fosfāti, minerālsāļi
* Dārgakmeņi — dimants, dzintars u.c.

**Vispārizplatītie derīgie izrakteņi** ir gruntis, kuras tiek izņemtas, pārvietotas, apstrādātas un izmantotas ceļu infrastruktūras, aizsprosta dambju u.c. būvlaukumu zemes klātnes izbūvē, kad tās pārvieto no vienas zemes nodalījuma joslas vietas uz citu. Ceļu būvniecības, rekonstrukcijas un uzturēšanas vajadzībām nepieciešamos derīgos izrakteņus (vispārizplatītos) ceļa īpašnieks bez īpašas atļaujas un maksas drīkst iegūt ceļa zemes nodalījuma joslā.

## Atsauces
Monblāns

**Monblāns** (, ; , ; tulkojumā — "Baltais kalns") ir Alpu kalnu augstākā virsotne un augstākā virsotne Eiropas Savienībā. Monblāns atrodas Alpu rietumu daļā, Monblāna masīvā, kas izvietojies uz Francijas un Itālijas robežas. Monblāns pēc relatīvā augstuma ir 11. augstākā virsotne pasaulē, bet Eiropā otra augstākā aiz Kaukāzā esošā Elbrusa. Pēc absolūtā augstuma Monblāns ir 7. augstākā virsotne Eiropā (viss pirmais sešinieks atrodas Kaukāzā). Monblāna absolūtais augstums ir 4808,72 m, relatīvais augstums ir 4696 m. Tuvākā virsotne, kas ir augstāka par Monblānu, atrodas 2812 km attālumā.

Saskaņā ar 1860. gadā noslēgto starptautisko līgumu Monblāns tiek dalīts starp Itāliju un Franciju, lai gan kopš tā laika joprojām ir zināmas pretrunas un dažādi kartogrāfiskie avoti pilnībā piešķir Monblānu vienai no abām valstīm. Monblāna pakājē Francijas pusē atrodas neliela pilsētiņa Šamonī, no kuras tad arī biežāk tiek kāpts kalnā un Senžervelebēna, bet Itālijas pusē kalna pakājē atrodas Kurmaijora. Monblāns nav īpaši tehniski grūti pievārējama virsotne, bet jebkurā gadījumā prasa papildu iemaņas un sagatavotību. Parasti, lai uzkāptu šajā virsotnē, ir vajadzīgas 3 dienas, ja negadās nekādas problēmas (vētra, sniegputenis un tā tālāk), izmanto 3 nometnes. Monblānā 1786. gadā pirmie uzkāpa Žaks Balmats (*Jaques Balmat*) un Mišels Pakards (*Michel Paccard*). Blakus atrodas arī skaista Aiguille du Midi virsotne (3842 m), uz kuras var nokļūt ar pacēlāju.

Monblāna apledojuma platība ir virs 200 km2. Virsotnes dienvidu pusē atrodas Freneja ledājs, Brenvas ledājs, Mjadžes ledājs, Monblāna ledājs un Bruljarda ledājs, bet ziemeļu pusē ir Bosona ledājs un Takonazas ledājs. Zem kalna 1957. gadā sāka būvēt Monblāna tuneli, tas tika pabeigts 1965. gadā. Tunelis ir 11,6 km garš un savieno Franciju ar Itāliju. Uz Monblānu dodas ne tikai alpīnisti, bet arī snovbordisti, kalnu slēpotāji un vienkārši pārgājienu cienītāji.

## Atsauces

## Ārējās saites
Less Pols

**Lesters Viljamss Polsfus** (, dzimis ; miris ), plašāk zināms kā **Less Pols**, bija amerikāņu džeza, kantrī un blūza ģitārists, dziesmu autors, lutjers un izgudrotājs. Viņš bija viens no cietā ķermeņa elektriskās ģitāras pionieriem, un viņa prototips, saukts par *Log* (baļķi), kalpoja par iedvesmu *Gibson Les Paul* izveidošanai 1941. gadā, ko vēlāk sāka izplatīt kompānija "*[[Gibson Guitar Corporation]]*".

Viņa izgudrojums lika pamatus modernajam rokenrolam un kļuva par mūzikas instrumentu tādām mūzikas leģendām kā Pīts Taunzends un Džimijs Peidžs. Vēlāk viņš izstrādāja daudzceliņu ieraksta tehnoloģiju, ļaujot mūziķiem ierakstīt atsevišķus instrumentus un vokālās daļas un vēlāk tās apvienot vienā veselā ierakstā. Less Pols atstāja milzīgu ieguldījumu populārās mūzikas attīstībā. "Viņš bija futūrists, un pretēji futūristiem, kas raksta par lietām un paredz tās, viņš tās radīja," norādīja kompānijas "*Gibson Guitar Corporation*" priekšsēdētājs Henrijs Juskevičs.

"Patiesībā viņš pats iemācījās spēlēt ģitāru, lai demonstrētu savas elektroniskās teorijas," atzina grupas "*[[The Rolling Stones]]*" ģitārists Kīts Ričardss. "Mēs visi esam parādā viņa darba un talanta priekšā."

"Lesa Pola vārds ir ikonisks un pazīstams ikvienam topošam un jau atzītam ģitāristam," sacīja grupas "*[[Kiss]]*" ģitārists un solists Pols Stenlijs. "Pateicoties viņa ģitārai, pēdējos 50 gados tika radīts daudz labas mūzikas."

Taču Pols bija ne tikai izgudrotājs, bet arī izcils mūziķis. Viņa pirmie ieraksti tika izdoti 1944. gadā. Laikā no 1949. līdz 1962. gadam viņš kopā ar savu sievu Meriju Fordu laida klajā 36 zelta ierakstus, tostarp tādus hitus kā "*Vaya Con Dios*" un "*How High the Moon*". Pols satika Fordu četrdesmitajos gados, strādājot kā studijas mūziķis Losandželosā. Piecdesmitajos gados pāris veidoja radio raidījumu "*The Les Paul Show*", ko pārraidīja no savām mājām Ņūdžersijā, bet vēlāk pielāgoja to televīzijas formātam un pārdēvēja abu vārdos - "*The Les Paul & Mary Ford Show*".

Pols aktīvi uzstājās gandrīz līdz savai nāves dienai. 2005. gadā viņš izlaida albumu "*Les Paul & Friends: American Made, World Played*", kas ieguva "Grammy" balvu, un tajā pašā gadā tika uzņemts Nacionālo izgudrotāju slavas zālē.

## Piezīmes

## Ārējās saites

* 

* Les Paul Chasing Sound  biography
* Les Paul Live in New York  concert film
* Remembering Les Paul Audio interviews at WGN Radio
* ''The Les Paul Show'', Audio archive (free mp3s) of Les Paul's radio show
* "Classic Tracks: Les Paul & Mary Ford 'How High the Moon at Sound on Sound
* Les Paul's final interview at *Performing Musician*
* Les Paul Audio Interview at NAMM Oral History Collection (2001)
Augstāk, tālāk, stiprāk

**Augstāk, tālāk, stiprāk** ir latviešu repera Ozola otrais studijas albums, kas tika izdots 2002. gada 19. aprīlī.

## Dziesmu saraksts
# Gads (Intro)
# Jauna diena
# Dāvāja Māriņa
# Prikids (skits)
# Kas i a?
# Paņemt visu
# Kopā
# Atslābsti (Beatbox skits)
# Augstāk, tālāk, stiprāk
# Tu un Es
# Klubs
# Nedziedāšu (skits)
# O Z O Ls
# Centrā
# Es esmu
# Pirmoreiz
Ziemeļu žirafe

**Ziemeļu žirafe** (*Giraffa camelopardalis*) ir Āfrikā dzīvojošs pārnadžu (*Artiodactyla*) kārtas zīdītājs. Tā ir viena no četrām mūsdienās dzīvojošām žirafu ģints (*Giraffa*) sugām. Savvaļā mājo apmēram 4800 ziemeļu žirafes, no kurām visretāk sastopamā ir Nigērijas žirafe.

Ziemeļu žirafi parasti var novērot atklātā vai krūmu savannā, bet, ja barības resursi ir nabadzīgi, žirafes dodas barības meklējumos dziļākos un biezākos mežos. Žirafes ir ļoti iecienījušas akāciju audzes. Vairāk par žirafes anatomiju un īpatnībām var izlasīt galvenajā rakstā žirafes.

## Sistemātikas izmaiņas
Saskaņā ar mūsdienu sistemātiku ziemeļu žirafei ir 3 pasugas, lai gan nesenā pagātnē tika izdalīta arī ceturtā pasuga — Rotšilda žirafe  (*G. c. rothschildi*). Tomēr jaunāko ģenētisko pētījumu rezultātā šī pasuga tika apvienota ar Nūbijas žirafes (*G. c. camelopardalis*) pasugu, izdalot Rotšilda žirafi kā ekotipu. 

## Sistemātika

## Atsauces

## Ārējās saites
*Nationalgeographic: Giraffe
*ARKive: Giraffe (Giraffa camelopardalis)
*EOL: Giraffa camelopardalis
Daugerūts

**Daugerūts** jeb **Dangerūts** (latīņu: *Daugeruthe*, *Dangeruthe*, lietuviešu: *Dangerutis*), viens no agrīnās Lietuvas kunigaišiem, Lietavas valdnieks. Pieminēts Indriķa hronikas aprakstos par 1209.-1213. gada notikumiem Livonijā.

Daugerūta pārvaldītā teritorija atradās Daugavas kreisajā krastā, robežojoties ar Jersiku un Sēliju. Daugerūta rezidence atradusies Senajā Daugelišķu (*Senasis Daugėliškis*) pilskalnā netālu no tagadējās Ignalinas pilsētas.

Daugerūts bija Jersikas valdnieka Visvalža sievastēvs un sabiedrotais cīņās ar krustnešiem un to vasaļiem Tālavas letgaļiem un Daugavas līviem. Valdnieku ģimeņu laulība norāda uz ciešo Jersikas un Lietavas sadarbību šajos gados. Daugerūts centās izveidot vēl plašāku koalīciju pret krustnešu Livonijas bīskapu Albertu un Zobenbrāļu ordeni, iekļaujot tajā arī Novgorodas kņazu Mstislavu Mstislaviču, laikā, kad 1213. gadā notika lietuviešu karagājieni uz Tālavu un Lielvārdi. Atgriežoties no sarunām Novgorodā, Daugerūtam uzbruka Cēsu Bertolda kareivji un ieslodzīja viņu Cēsu pilī.

Lai arī Cēsīs ieradās leišu delegācija, kas veica sarunas par Daugerūta izpirkšanu no gūsta, viņš neskaidros apstākļos tika nogalināts vai izdarīja pašnāvību. Iespējams, ka viņa nāve izraisīja otro karu pret Jersiku (1214) un trešo karu pret Jersiku (1215), kuros iesaistījās arī leišu karaspēks.

Baltkrievu vēsturnieks Vjačaslavs Nasēvičs izteicis hipotēzi, ka Daugerūts bijis lietuviešu dižkunigaiša un pirmā Lietuvas karaļa Mindauga tēvs  Indriķa hronikā kunigaitis Tranaitis vēršas pie karaļa Mindauga ar vārdiem: "Tēvs tavs liels karalis bija, kādam mūsu laikos līdzvērtīgu neatrast".

Daugerūta sagūstīšana un nāve aprakstīta Raiņa dzejolī "Daugava. Sērdieņu dziesma".

## Atsauce

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
* Mindauga dzimta
Alberta laukums

right|thumb|250px|Alberta laukums (2009)
**Alberta laukums** ir laukums Vecrīgā (1170 m²), kuru veido pamīšus betona plāksnēm izklāts placis, ar mūrējumiem ierāmēti terasveida paaugstināti zālieni un laukumu šķērsojošās Vecpilsētas, Mazās Peitavas, Alksnāja un Kalēju ielas, bet dienvidos laukumu norobežo 13. janvāra iela.

Laikā no 1990. gada līdz 2000. gadam laukums bija iecienīta neformālās jaunatnes, tā saucamo *interneta čatotāju* tikšanās vieta. Tās notika Alberta laukumā esošajā krodziņā "Alberts" (līdz krodziņa slēgšanai). 2001. gadā fonds "Vilki" te uzbūvēja līvu jeb lībiešu sētu, kas kādu laiku bija iecienīts rīdzinieku un tūristu apskates objekts. Kopš 2000. gada 15. marta Vecpilsētas ielā 12 atrodas literāri - muzikālais klubs "Četri balti krekli", kur skan latviešu mūzika un uzstājas populāras latviešu *rock*, *pop*, šlāger, *country* un citu mūzikas stilu grupas.

## Vēsture
right|thumb|150px|Dekoratīvais objekts

Viena no vissenāk apdzīvotajām Rīgas vietām, kur no 10. līdz 11. gadsimtam Rīdzenes upes ielokā atradies lībiešu ciems. Arheoloģiskajos izrakumos atrastas arī mūrētas ēkas paliekas, kas iespējams celta vēl pirms 1201. gada. Atsedzot 5 metrus biezo kultūrslāni, arheologi atrada vairākus tūkstošus senlietu un 12. gadsimta koka ēku paliekas.

17. gadsimtā bija ierīkota zirgu pasta stacija, ko likvidēja 19. gadsimta 80. gados. Pasta kantora ēku un zirgu staļļus nojauca un 1889. gadā to vietā iekārtoja skvēru, ko 1890. gadā nosauca par **Alberta skvēru**, bet 1923. gadā pārsauca par **Alberta laukumu**.

## Atsauces
Zviedru vārti

**Zviedru vārti** var būt:
* Zviedru vārti Priekules muižā — 17. gadsimta valsts nozīmes arhitektūras piemineklis;
* Zviedru vārti Vecrīgā — 17. gadsimmta valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

## Skatīt arī
* Vārti (nozīmju atdalīšana)
Zviedru vārti Vecrīgā

right|thumb|300px|Zviedru vārti
**Zviedru vārti** ir 17. gadsimta valsts nozīmes arhitektūras piemineklis Vecrīgā, vienīgie pilsētas aizsargmūra vārti, kas saglabājušies līdz mūsu dienām (savulaik tādi bijuši astoņi).

Pēc bastionu izbūvēšanas vecajam aizsargmūrim vairs nebija praktiskas nozīmes, un XVII gs. pilsētas rāte tam atļāva no ārpuses piebūvēt namus. 1698. gadā Torņa ielā 11 dzīvojamā namā izlauza noslēdzamu caurbrauktuvi, lai savienotu mūra ārpusei piebūvēto kvartālu un zviedru garnizona kazarmas ar iekšpilsētu — t.s. *Zviedru vārtus*. Vārtus atvēra, saulei lecot, un slēdza, saulei rietot — atslēgas glabājās Rātsnama telpās. Vārtus pārstāja slēgt 19. gadsimta sākumā un vēlāk izņēma no eņģēm. Tagad viņu eja atrodas pie Trokšņu un Aldaru ielas krustojuma.

Virs vārtiem abās pusēs atrodas lauvas bareljefs kā Zviedrijas karaļa simbols, paši vārti dekorēti ar dolomītu no Sāremā, darbus esot veicis mūrnieks Henriks Henke. Līdzās vārtiem ēkā iebūvētas aizsargmūra bijušā Jirgena torņa atliekas.

1926. gadā vārtu ēku sāka īrēt Rīgas Arhitektu biedrība, kas veica tajā pārbūves un restaurāciju, izveidojot Arhitektu namu, bet tagad tajā atrodas Latvijas Arhitektu savienība. Ēkas fasāde veidota stilizētā baroka stilā. 1980.-1990. gados tā vēlreiz restaurēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Āži

**Āži** (agrāk arī **Āžmuiža**) ir ciems Talsu novada Dundagas pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā pie autoceļa V1307  no pagasta centra Dundagas un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta netālu no bijušās Āžu *(Asen, Ahsen)* muižas centra.

## Atsauces
Senais alu lācis

**Senais alu lācis** jeb **Deningera lācis** (*Ursus deningeri*) ir lāču dzimtas (*Ursidae*) lāču ģints (*Ursus*) izmirusi suga.

Senais alu lācis dzīvoja pleistocēnā pirms 700 000 gadiem, un pirms 300 000 gadiem tas bija attīstījies par Eiropas alu lāci (*Ursus spelaeus*). Senais alu lācis pamatā bija veģetārietis un alās pārlaida ziemu, guļot ziemas miegu. Diezgan bieži ziemas miega laikā lāči mira, cēloņi varēja būt dažādi. Gadsimtu laikā alās sakrājās liels skaits lāču kaulu un zobu. Kādreiz pastāvēja uzskats, ka senais alu lācis ir bijis gan Eiropas alu lāča, gan brūnā lāča (*Urus arctos*) priekštecis. Senā alu lāča galvaskausam veicot DNS analīzi, zinātnieki secinājuši, ka senais alu lācis ir cieši saistīts ar Eiropas alu lāci, bet nav bijis brūnā lāča priekštecis un tiem nav radniecisku saišu.

Senā alu lāča ķermeņa garums bija apmēram 2,7 m, augstums skaustā 1,5 m, svars 250—350 kg.

## Atsauces
Ašgabata

**Ašgabata** () ir Turkmenistānas galvaspilsēta un valsts lielākā pilsēta. No 1919. līdz 1927. gadam pilsētu dēvēja par **Poltoracku**. Tajā dzīvo aptuveni 700 tūkstoši iedzīvotāju, no kuriem lielākā daļa ir turkmēņi. Citas lielas minoritātes ir krievi, armēņi un azerbaidžāņi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Svelgats

**Svelgats** jeb **Žvelgaitis** (latīņu: *Svelgates*) bija agrīnās Lietuvas karavadonis. Pirmais no Lietavas zemes vadoņiem, kura vārds pieminēts rakstu avotos - Indriķa hronikā. Iespējams, kunigaitis, vai karavadonis kāda cita leišu kunigaiša pakļautībā.

1205. gada ziemas beigās Svelgats, kas raksturots kā "bagāts un ļoti varens kungs" ar apmēram 2000 jātniekiem gar Rīgu devās sirojumā uz igauņu zemēm. Pa ceļam, viņi jau bija sirojuši zemgaļu zemēs. Svelgats ar pavadoņiem tiek sagaidīts pie Rīgas, un sveikts ar miestiņa kausu. Svelgats saviem pavadoņiem min, ka pēc veiksmīga sirojuma igauņu zemēs, mājupceļā Rīga būtu jānoposta.

Neilgi pēc tam, zemgaļu Tērvetes zemes vadonis Viestards ierodas Rīgā un piedāvā rīdziniekiem noslēgt militāru savienību pret leišiem, kas apdraud gan Rīgu, gan Viestarda zemes. Pēc Rīgas piekrišanas, Viestards Ikšķiles pils apkārtnē sapulcina karaspēku, kam pievienojas zobenbrāļi un Ikšķiles pārvaldnieka Meiendorfas Konrāda kareivji.

Pēc veiksmīga karagājiena, Svelgata karaspēks ar igauņu zemēs salaupīto, ieradās Turaidā pie lībiešu vadoņa Kaupo uz atpūtu. Par to uzzināja Viestarda izlūki, kas ziņoja, ka Svelgata karaspēks no Turaidas tālāk dodas uz Ropažiem un Ikšķili.

Kauja pie Ropažiem notiek dziļā sniegā. Apvienotais zemgaļu un krustnešu karaspēks Viestarda vadībā smagi sakauj leišus, nogalinot vismaz 1200 karotājus. Kaujā ievainotais Svelgatis sēž ragavās, kur viņu atrod un ar šķēpu nodur Rīgas bīskapa kareivis Teodors Šillings. Svelgatim nogriež galvu, un iemet ragavās, kas pilnas ar nogalināto leišu galvām. Kristiešu un zemgaļu kareivji arī nogalina daļu no leišu sagūstītajiem igauņiem, kā arī sagrābj un savā starpā sadala leišu karalaupījumu.

Uzzinot par savu vīru nāvi, Lietuvā esot pakārušās vismaz 50 sievietes, lai, atbilstoši baltu ticējumiem, pievienotos saviem vīriem aizsaulē.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
  
## Literatūra
* Vanda Daugirdaitė-Sruogienė. Lietuvos istorija. Čikāga. 1966. (lietuviski)
* Tomas Baranauskas. The Formation of the Lithuanian State 
(angliskais kopsavilkums grāmatai: Tomas Baranauskas. Lietuvos valstybės ištakos. Vilnius, "Vaga", 2000, 317 p., )
Steksis

**Steksis** jeb **Stekse** ( vai *Steksė*) bija Lietuvas kunigaitis (latīņu tekstā: *regulus*), kas 1213./1214. gada ziemā vadīja lietuviešu iebrukumu pāri Daugavai krustnešu kontrolētajās latviešu zemēs. Cēsu Bertolda vadībā Zobenbrāļu ordenis kopā ar Tālavas un Autines fogtu Pleskavas kņazu Vladimiru Mstislaviču sakāva lietuviešus. Karavadonis (*princeps*) Steksis krita kaujas laikā.

## Literatūra
* Tomas Baranauskas. The Formation of the Lithuanian State 
(angliskais kopsavilkums grāmatai: Tomas Baranauskas. Lietuvos valstybės ištakos. Vilnius, "Vaga", 2000, 317 p., )

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Kongo

**Kongo** (, , ), agrāk pazīstama arī kā **Zaira**, ir upe Āfrikas centrālajā daļā ar kopējo garumu ap 4700 kilometri, kas tādējādi to padara par otru garāko upi Āfrikas kontinentā.

Kā Kongo upe tiek dēvēta no okeāna līdz Bojomas ūdenskritumiem pie Kisangani pilsētas. Augšpus ūdenskritumiem to dēvē par Lualabu; tā sākas no Katangas plato pie Zambijas robežas. Kongo un Lualabas kopējais garums ir 4374 km, bet Kongo tālākā izteka ir Čambeši, kas sākas uz dienvidiem no Tangaņikas ezera un plūst cauri Bangveulu un Mveru ezeriem kā Luapula un Luvua. Skaitot no Čambeši, Kongo kopējais garums ir ap 4700 km (pēc citiem datiem — 4835 km). Atlantijas okeānā Kongo ietek jau kā 11 km plata, milzīga upe, kuras dziļums vietām pārsniedz 200 m. Kuģojama tā ir vairākos posmos 3000 km garumā; nekuģojamajos posmos gar upes krastu izbūvētas dzelzceļa līnijas. Sateces baseina platība ir 3 680 000 km². Lielāko daļu sava tecējuma upe tek pa Kongo Demokrātiskās Republikas teritoriju. Tālāk tā tek pa Kongo DR un Kongo Republikas robežu. Pašās beigās tā nedaudz atrodas arī Angolas pašos ziemeļos.

Kongo ir daudz pieteku. Lielākās no tām ir Ubangi un Kasai. Kongo un tās pietekas ir galvenie transporta ceļi cauri tropisko mežu džungļiem. Upe ir bagāta ar zivīm. Kongo ir krāčaina un pirms ietekas okeānā veido vairākus ūdenskritumus. Upe ir ūdenīga, jo plūst pa ekvatoriālā un subekvatoriālā klimata apgabaliem.

## Skatīt arī

* Kongo Demokrātiskā Republika
* Kongo Republika

## Atsauces

## Ārējās saites
Mekonga

**Mekonga** (; , *Tônlé Mékôngk*; , *Maenam Khong*; , *Mæ̀n̂ả k̄hong*; , *Megaung Myit*; , *Méigōng Hé*) ir upe dienvidaustrumu Āzijā, Indoķīnas pussalas lielākā upe. Mekonga ir pēc dažādiem avotiem no 4350 līdz pat 4909 km gara ar sateces baseinu ap 795 000 km². Nozīmīga reģiona transporta artērija, kā arī lauksaimniecības un zvejas vieta.

Upe sākas Tibetas kalnienē Ķīnā netālu no Jandzi iztekas Saņdzjanjuaņas (Trīs upju izteku) nacionālā dabas rezervāta teritorijā. Cjinhai provincē un Tibetā to dēvē par **Dzačhu** (, *Za Qu*), bet noplūstot Juņnaņā — par **Laņcandzjanu** (, *Láncāng Jiāng* — ‘Mutuļojošā zaļā upe’). Augštecē un vidustecē Mekonga plūst pa dziļu aizu ar daudzām krācēm un ūdenskritumiem. Juņnaņā upē uzbūvētas vairākas hidroelektrostacijas, no šejienes upe kļūst kuģojama. Savā tecējumā vairākos posmos upe veido Mjanmas—Ķīnas (10 km), Mjanmas—Laosas (100 km) un Taizemes—Laosas (850 km) valstu robežas. Laosas dienvidos pirms noplūšanas Kambodža līdzenumā upi aizķērso viens no pasaules plašākajiem ūdenskritumiem — Khonas ūdenskritumi (līdz 21 m augsts), kas sadala upi divos kuģojamos posmos — augšējā un apakšējā. Dienvidos no Pnompeņas sākas Mekongas delta. Tā aizņem ap 70 000 km2 lielu teritoriju un iestiepjas diezgan tālu jūrā. Lielā sanešu daudzuma dēļ tā pieaug par 80-100 m gadā. Delta ir ļoti purvaina.

Mekonga gūst ūdeņus galvenokārt no nokrišņiem, bet augštecē arī no sniega un ledus kušanas ūdeņiem. Plūdi upē augštecē ir augustā, lejtecē oktobrī. Viszemākais ūdens līmenis ir aprīlī. Augštecē Mekonga 1 - 2 mēnešus gadā aizsalst.

## Atsauces

## Ārējās saites
Otrais karagājiens uz Jersiku (1214)

**Otrais karagājiens uz Jersiku** notika 1214. gada beigās pēc bīskapa Alberta Kokneses vasaļu iniciatīvas, neraugoties uz 1212. gada Jersikas miera līgumu. Par karagājiena iemeslu krustneši minēja Jersikas ķēniņa Visvalža sodīšanu par savu vasaļa saistību nepildīšanu un sadarbību ar lietuviešiem viņu 1213. gada kagājienos. 
Kokneses bruņnieku Meinarda, Johannesa un Jordana vadībā krustnešu karaspēks kopā ar letgaļu karavīriem no Kokneses devās uz Jersiku. Naktī krustneši ar viltu ieņēma pils aizsargvalni un no rīta ielauzās Jersikā un izlaupīja pilsētu.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Valērijs Borčins

**Valērijs Borčins** (; dzimis 1986. gada 3. jūlijā Povadimovā, Mordvijā) ir erzju tautības Krievijas vieglatlēts, soļotājs. 2008. gada olimpiskajās spēlēs, būdams 22 gadus vecs, Borčins kļuva par visu laiku jaunāko olimpisko čempionu soļošanā.

2005. un 2006. gadā izcieta diskvalifikāciju par dopinga lietošanu.

2006 Eiropas čempionātā viņš izcīnīja sudraba medaļu 20 kilometru distancē, bet 2009. gada Pasaules čempionātā viņš kļuva par uzvarētāju 20 kilometru distancē, šo panākumu atkārtojot arī 2011. gada Pasaules čempionātā Tegu.

## Ārējās saites
Karagājieni uz Ridalu un Sakalu (1215)

**1215. gada karagājieni uz Ridalu un Sakalu** notika 1214./1215. gada ziemā un pavasarī pēc Rīgas krustnešu aicinājuma. Tajā piedalījās ap 3000 krustnešu un ap 3000 viņu sabiedroto Gaujas un Daugavas līvu un letu, ko vadīja Tālivalža dēli, kā arī Zobenbrāļu ordenis. Līvi sākotnēji mēģināja novirzīt karagājienu pret kuršiem, bet tas viņiem neizdevās. Karagājiens notika caur bīskapam pakļauto Metsepoles novadu un Sontaganas novadu uz vēl nepakļautajiem Ridalas un Rotelvikas novadiem, kurus trīs dienas postīja un izlaupīja.

Otrs karagājiens tā paša gada pavasarī notika uz Leoles pili, kurā valdīja Sakalas vecākais Lembits. Krusta karotāji trīs dienās ieņēma Leoles pili, izlaupīja Sakalu un aizveda gūstā šīs pils vecākos, Lembitu un pārējos.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Atsauces
Nigēra (upe)

**Nigēra** (, ) ir Rietumāfrikas lielākā upe. Tās garums ir  — trešā garākā Āfrikā aiz Nīlas un Kongo. Baseina platība ir  km2. Nigēra gūst ūdeņus no vasaras musonu lietus. Augštecē plūdi sākas pie Bamako jūnijā, bet maksimumu sasniedz septembrī un oktobrī. Gada vidējā notece ir 378 km3. Nigēras izteka atrodas Gvinejā, Sjerraleones robežas tuvumā, tālāk upe tek pa Mali, Nigēru, Nigēras un Beninas robežu, lejtecē tā tek caur Nigērijas teritoriju un ietek Gvinejas līcī. Lielākās pietekas ir Milo, Bani, Sokoto, Kaduna un Benue.

2002. gadā Nigēras augštecē, Gvinejas teritorijā, divas teritorijas tika iekļautas Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā - "Nigēras izteka" 180 400 ha platībā un Nigēra-Mafū 1 015 450 ha platībā. Tie ir ievērojami mitrāji. Šeit mīt apdraudētā zivju suga *Arius gigas*, kā arī aug apdraudētais *Afzelia africana* jeb Āfrikas mahagons. 2004. gadā Rāmsaras konvencijas sarakstā tika iekļauta Masina Nigēras vidustecē.

## Ārējās saites
Teodors Eniņš

**Teodors Eniņš** ( — ) bija latviešu ārsts un politiķis, Latvijas labklājības ministrs, Liepājas pašvaldības vadītājs.

## Biogrāfija
Dzimis Liepājā  būvtehniķa Kārļa Eniņa un mājsaimnieces Ludmilas Ivanovas ģimenē. T. Eniņam bija brālis Andris (komponists) un māsa Ruta. Pamata izglītību ieguvis Liepājā, no 1950. līdz 1954. gadam mācījies Liepājas 1. vidusskolā un Liepājas Mūzikas vidusskolas pūšamo instrumentu klasē. No 1954. līdz 1960. gadam studējis Rīgas Medicīnas institūta Vispārējās ārstniecības fakultātē, ieguvis ārsta diplomu.

1960. gadā sācis strādāt par ķirurgu un neiroķirurgu Liepājas Centrālajā slimnīcā. No 1990. līdz 1991. gadam bija tās Traumatoloģijas un ortopēdijas nodaļas vadītājs. Ieviesis magnētisko impulsu terapiju.

Pārtraucis darbu līdz ar kļūšanu par labklājības ministru, 1994. gadā atsācis darbu slimnīcā. Pēc nodarbībām medicīnas skolā un darba slimnīcā Teodors Eniņš arī lasījis lekcijas ķirurģijā Liepājas Pedagoģijas akadēmijā. 1997. gadā beidzis aktīvās darba gaitas veselības stāvokļa dēļ.

Pēc aiziešanas pensijā daudz laika pavadījis kopā ar sievu Ainu un ģimeni lauku mājā "Ramati" Sieksātē, Kuldīgas rajona Rudbāržu pagastā. Pēc vairākiem insultiem un ilgstošām slimībām, miris . Apglabāts Rudbāržu pagasta Sprīžu kapos.

## Politiskā darbība
1988. gadā Eniņš iesaistījies Latvijas Tautas frontes Liepājas nodaļas dibināšanā. Līdz 1989. gadam bijis viens no tās līdzpriekšsēdētājiem. 1990. gadā no LTF saraksta ievēlēts Augstākajā Padomē. Kļuvis par Sociālās nodrošināšanas un veselības aizsardzības komisijas priekšsēdētāja vietnieku.  iecelts par labklājības ministru Godmaņa valdībā. Amatu zaudējis  līdz ar valdības nomaiņu. Par nopelniem Latvijas labā iecelts par Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri.

1994. gada pašvaldības vēlēšanās kandidējis uz vietu Liepājas domē no "Mēs Liepājai" saraksta. Ar 8 no 15 balsīm par kļuvis par Liepājas mēru, pārspējot LTF kandidātu Jāni Imantu Birzkopu. 1997. gada pašvaldību vēlēšanās nav kandidējis un  par domes priekšsēdētāju kļuvis Uldis Sesks.

## Personīgā dzīve
Teodors Eniņš bija precējies ar mūzikas skolotāju Ainu. Pārim bija divi bērni: dēls Dzintars un meita Dace. T. Eniņam ir četras mazmeitas.

## Atsauces
Igauņu karagājieni uz Līvzemi un Tālavu (1215)

**1215. gada igauņu karagājieni uz Līvzemi un Tālavu** notika 1215. gada otrajā pusē kā atmaksas karagājieni par krustnešu postījumiem tā paša gada sākumā Ridalā un Sakalā. Tajā piedalījās sāmsaliešu, ridaliešu, sakaliešu un ugauņu karaspēki.

Sāmsalieši ar akmeņiem nosprostoja Daugavas ieteku jūrā pie Daugavgrīvas un tuvojās Rīgai. Zobenbrāļu ordeņa bruņinieki sargāja pilsētas vārtus, bet līvu karavīri atspieda sāmsaliešus atpakaļ līdz viņu kuģiem. 
Ridalieši iebruka Metsepoles novadā, bet drīz vien atkāpās. 

Sakalieši un ugauņi aplenca Autines pili, bet atkāpās Cēsu Zobenbrāļu priekšā. Trikātā viņi sagūstīja un līdz nāvei spīdzināja veco Tālavas letgaļu vadoni Tālivaldi .

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Atsauces
Otrais karagājiens uz Sontaganu un Sāmsalu (1216)

**1216. gada otrais karagājiens uz Sontaganu un Sāmsalu** notika 1215./1216. gada ziemā pēc Rīgas krustnešu aicinājuma. Tajā piedalījās viņu sabiedrotie līvi un leti un Zobenbrāļu ordenis. Karagājiens notika pa aizsalušo jūras krastu. Krusta karotāji deviņas dienas aplenca Sontaganas pili, līdz ridalieši apsolīja pieņemt kristības sakramentu līdz ar visiem kristietības pienākumiem. Pēc nedaudzām atpūtas dienām viņi devās karagājienā uz Sāmsalu, kur sapulcējās pie kādas no pilīm, cīnījās ar tiem, kas bija pilī, dažus ievainoja un nogalināja, bet ārkārtīgi stingrā sala dēļ nemēģināja ieņemt pašu pili . 

Pavasarī igauņi kopā ar Polockas kņazu Vladimiru gatavojās atriebības karagājienam, lai atkal nosprostotu Daugavas ieteci jūrā un mēģinātu ieņemt Rīgu. Kņaza Vladimira pēkšņās nāves dēļ šis atbildes karagājiens izjuka. Sāmsalieši palu laikā devās augšup pa Salacas upi un izlaupīja letu ciemus ap Burtnieku ezeru.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Atsauces
Kristians Kentvels

**Kristians Kentvels** (dzimis 1980. gada 30. septembrī Misūri, ASV) ir amerikāņu vieglatlēts, lodes grūdējs.

Viņš ir 2009. gada Pasaules čempions lodes grūšanā. 2008. gada olimpiskajās spēlēs Kentvels izcīnīja sudraba medaļu. 2004. un 2008. gadā viņš triumfēja arī Pasaules čempionātā telpās.

Viņa personīgais rekords lodes grūšanā ir 22,54 metri, ko viņš sasniedza 2004. gada 5. jūnijā.

## Ārējās saites
Lineta Masai

**Lineta Čepkvemoi Masai** (*Linet Chepkwemoi Masai*; dzimusi 1989. gada 5. septembrī) ir kenijiešu vieglatlēte, garo distanču skrējēja.

Viņa ir 2009. gada Pasaules čempione 10 000 metru skrējienā. 2008. gada olimpiskajās spēlēs Masai 10 000 metru distancē palika 4. vietā.

## Ārējās saites
Tukuma 2. vidusskola

**Tukuma 2. vidusskola** ir vidējās izglītības iestāde Tukumā, kā arī skolēnu ziņā lielākā skola Tukuma novadā. Tajā darbojas vairāki kori, vokāli instrumentālais ansamblis. Tāpat var piedalīties arī citās ārpusklases nodarbībās, piemēram, ritmikas, satiksmes noteikumu apguves nodarbībās un citās. Skolā tiek izdota sava avīze.

## Vēsture
Skola savas durvis pirmo reizi vēra 1969. gada 1. septembrī. Tobrīd tā bija lielākā Tukuma rajona skola. Tās atvēršana ļāva atslogot citas Tukuma pilsētas skolas, kuras izjuta telpu trūkumu. Latvijas PSR laikā skolā bija gan latviešu, gan krievu valodas plūsmas. Pirmais skolas direktors bija Roberts Vaļums. Pēc viņa no 1972. līdz 1978. gadam skolu vadīja Jevgeņija Poduhoviča. Pēc viņas skolas vadītāja vietu ieņēma Pēteris Kokins, kurš pirms tam bija Tukuma Raiņa vidusskolas direktors. No 1983. gada skolu vadīja Vilis Seleckis, no 1987. gada Juris Celmiņš.

Atmodas kustības laikā 1989. gadā par skolas direktoru iecēla M. Zaharenko, šajā laikā skolā bija konfrontācija starp dažādu politisko uzskatu skolotājiem. 1993. gadā pārtrauca mācīšanu krievu valodā un skolu sāka vadīt Ināra Kravale. Šobrīd skolu vada Anita Locāne.

## Atsauces un piezīmes
Pirmais karagājiens uz Hariju (1216)

**1216. gada karagājiens uz Hariju** notika 1216. gada vasarā pēc Igaunijas pirmās sadalīšanas. Tajā piedalījās Igaunijas un Livonijas bīskapu sabiedrotie līvi un leti, un Zobenbrāļu ordenis, ko vadīja tā mestrs Folkvīns. Karagājiens virzījās uz ziemeļiem caur jau iepriekšējos gados kristīto Sakalas zemi, kur par pavadoņiem tika paņemti šīs zemes vecākie. Četrās dienās tika nopostīta Igaunijas vidienē esošā Harijas zeme.

## Skatīt arī

* Livonijas krusta kari

## Atsauces
Letgaļu karagājieni uz Ugauniju (1215)

**1215. gada letgaļu karagājieni uz Ugauniju** notika 1215. gada vasarā kā atmaksas karagājieni par igauņu iebrukumu Tālavā un Tālivalža nogalināšanu. Tajā piedalījās letgaļu karaspēks Tālivalža dēlu vadībā kopā ar Zobenbrāļu ordeņa bruņniekiem no Cēsīm. Iebrucēji visu vasaru ar deviņiem karapulkiem nopostīja Ugaunijas zemi līdz Tērbatai tā, ka tur vairs nebija atrodami ne cilvēki, ne pārtika.

Ugaunijas un Sakalas igauņi nosūtīja uz Rīgu ziņnešus un piedāvāja mieru, lai "iegūtu vāciešu un letu mūžīgo brālīgo mīlestību".

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Atsauces
Kauja pie Sāmsalas (1215)

**1215. gada kauja pie Sāmsalas** notika 1215. gada vasarā starp kādā Sāmsalas ostā iesprostoto krustnešu armiju un apvienoto igauņu karaspēku. Tā ilga divas nedēļas un tajā piedalījās vairāki tūkstoši sāmsaliešu un citu igauņu cilšu karavīru, kas bija ieradušies no visas Igaunijas gan zirgos, gan kājām, gan gandrīz divsimt sirotājkuģos.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Atsauces
Hollywood Records

***Hollywood Records*** ir ASV ierakstu kompānija, kura savu darbību sāka 1989. gadā. Vēlāk kompāniju nopirka *[[Universal Music Group]]*. Kompānija ir bāzēta ASV. Kopā ar kompāniju ir sadarbojusies grupa *[[Queen]]*, *[[Grace Potter and the Nocturnals]]*, *[[Plain White T's]]*, un *[[Breaking Benjamin]]*, 
*[[ZZ Ward]]*, jaunpienācēji ir Lūsija Heila, Valora, Čerija Bomba, Beatrise Millere, Stefano Langons,
Koko Džonsa, Māsas Makleinas, kā arī *[[Disney Channel]]* zvaigznes *[[Selena Gomez & the Scene]]*, Demija Lovāto, R5,
Bridžita Mendlere, Zendaja, un Bella Torna.

## Ārējās saitess
* Oficiālā mājaslapa
Otrais karagājiens uz Jervu (1217)

**Otrais karagājiens uz Jervu** notika 1216./1217. gada ziemā pēc Rīgas krustnešu aicinājuma. Tajā bez krustnešiem piedalījās arī viņu sabiedrotie līvu, letu un ugauņu karavīri.
Karagājiens šķērsoja nesen kristīto Sakalas zemi, kuras vecākie kļuva par ceļvežiem, un sasniedza Jervas zemi. Krustneši izpostīja Jervas un Virijas zemes. Pēc tam Jervas vecākie apsolīja pieņemt kristīgo ticību.

## Skatīt arī

* Livonijas krusta kari

## Atsauces
Eniņš

**Eniņš** (sieviešu dzimtē Eniņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Guntis Eniņš (1933), dabas pētnieks un politiķis;
* Ģertrūde Eniņa (1926—2019), ārste;
* Teodors Eniņš (1934—2008), ārsts un politiķis;
* Vladimirs Eniņš (1936—2014), jūrnieks un politiķis.
Fribūra

**Fribūra** (, ) ir pilsēta Šveicē, Fribūras kantona galvaspilsēta. Pilsēta atrodas Zānes upes abos krastos, kas ir viena no lielākajām upēm Šveicē. Tā ir nozīmīgs ekonomikas, izglītības un finanšu centrs. Pilsēta ir viena no vislabāk saglabājušajām vecpilsētām Šveicē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Olga Kaņiskina

**Olga Kaņiskina** (; dzimusi  Mordvijā) ir Krievijas bijusī vieglatlēte, soļotāja.

Piedalījusies divās olimpiskajās spēlēs (, ). 2008. gadā Pekinā viņa izcīnīja zelta medaļu, uzstādot jaunu olimpisko rekordu, finišējot ar laiku 1:26,31. Iepriekšējo rekordu, kas tika uzstādīts 2000. gadā, Kaņiskina laboja par vairāk kā divām minūtēm. Pēc četriem gadiem Londonā O. Kaņiskina sākotnēji izcīnīja sudraba medaļu, kas tika vēlāk atņemta dopinga pārkāpumu dēļ.

Viņa ir arī 2007. gada Pasaules čempione un 2006. gada Eiropas čempionāta sudraba medaļas ieguvēja. Sākotnēji bija izcīnījusi arī zelta medaļas 2009. un 2011. gada Pasaules čempionātā, kā arī 2010. gada Eiropas čempionātā, bet šie rezultāti tika anulēti, jo tika konstatētas anomālijas sportistes bioloģiskajā pasē. 2016. gada martā Sporta arbitrāžas tiesa anulēja Kaņiskinas rezultātus laikposmā no 2009. gada 15. augusta līdz 2012. gada 15. oktobrim.

## Atsauces

## Ārējās saites