open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vikipēdija erzju valodā

thumb|right|280px|Erzju Vikipēdijas logo
**Vikipēdija erzju valodā** ir bezmaksas Tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas erzju valodas versija.

## Statistika

Erzju valodas versija izveidota , un 2020. gada maijā tās apjoms bija ap 6000 rakstu. Pēc rakstu skaita 2020. gada maijā tā ieņēma 172. vietu starp visām Vikipēdijas valodu versijām. Šajā laikā tai bija 3 administratori un 27 aktīvie lietotāji (tādi, kas pēdējā mēneša laikā veikuši kādu izmaiņu). Enciklopēdijas dziļums (aptuvens un formāls kvalitātes novērtējums) — 27,32. Salīdzināšanai, latviešu Vikipēdijai šie skaitļi tobrīd bija 101 394 rakstu, 13 administratoru, 302 aktīvi lietotāji un dziļums 73,15.

## Vēsture

Par projekta iniciatoru 2007. gada jūlijā kļuva Maskavas students Andrejs Surikovs (*Sura*), Vikipēdijas krieviskās versijas dalībnieks. Iniciatīvas grupai pievienojās arī amerikāņu valodnieks Džeks Rūters (*Rueter*), kurš mācīja erzju valodu Somijā, žurnālists no Sanktpēterburgas Andrejs Petrovs (*Erzianj jurnalist*) un Uļjanovskas programmatūras inženieris Mihails Stepčenko.

2008. gada 19. februārī Vikipēdijas valodu komiteja atzina inkubatorā aizsākto erzju Vikipēdiju par veiksmīgu projektu, apstiprinot tā gatavību un atbilstību noteiktajām prasībām. Pēc tam dažus mēnešus eksperti sagatavoja platformu informācijas pārcelšanai no inkubatora un pārbaudīja rakstu autentiskumu. 2008. gada 26. maijā projekts oficiāli tika atklāts un visas lapas, kas iepriekš bija izveidotas Vikiinkubatorā, tika automātiski pārsūtītas turp. Jāatzīmē, ka tajā pašā dienā tika izveidota Vikipēdijas sadaļa tuvu radnieciskajā mokšu valodā.

Pirmajos sešos mēnešos par erzju sadaļas administratoriem izraudzīja dalībniekus *Sura*, *Rueter* un *Erzianj jurnalist*. Pēdējie divi joprojām ir starp aktīvākajiem erzju Vikipēdijas dalībniekiem. Pirmais 2018. gadā beidzis aktivitāti projektā.

2015. gada 16. maijā rakstu skaits erzju sadaļā pārsniedza 2000, 2017. gada 11. oktobrī tajā tika uzrakstīts 4000. raksts. Tomēr, pēc sekcijas dalībnieka Iļjas Vsjoravnova teiktā: "*Ļoti pietrūkst cilvēkresursu. Visa sadaļa turas uz dažu cilvēku darba. (...) Šķiet, ka erzjiem pašlaik pietrūkst apvienošanās, pat Tīmekļa projektu atbalstē.*"

## Skatījumi

Neskaitot tehniskās lapas, skatītākie raksti pēdējā mēnesī līdz 2020. gada 6. maijam bija: Angļu valoda, Pļava, ASV, Erzju valoda un 1913. gads. Vairums no šiem rakstiem ir visai īsi.

2020. gada aprīlī no 172 tūkstošiem erzju Vikipēdijas skatījumu 57 tūkstoši nāca no Lielbritānijas un 24 tūkstoši — no ASV, tālākajās vietās ierindojās Vācija (21 tūkstotis) un Krievija (10 tūkstoši).

## Skatīt arī

* Vikipēdija erzju valodā

## Atsauces
Vācijas futbola 2. Bundeslīga

**2. Bundeslīga** ir otrā pēc līmeņa profesionālā futbola līga Vācijā. Līga tika izveidota 1974. gadā. Pašlaik līgā spēlē 18 komandas.

Līdz 1981. gadam, kā arī 1991.—1992. gada sezonā, lai iekļautu Austrumvācijas klubus pēc Vācijas apvienošanas, līga bija sadalīta ziemeļu un dienvidu divīzijās. Pašreizējā formātā komandas, kas ieņem pirmās divas vietas sezonas beigās, tiek paaugstinātas uz Bundeslīgu, bet trešās vietas ieguvēji aizvada pārspēles ar Bundeslīgas 16. vietas ieguvējiem. Pēdējās divas vietas tiek pazeminātas uz 3. līgu, bet 16. vietas ieguvēji aizvada pārspēles ar 3. līgas 3. vietu par tiesībām saglabāt vietu 2. Bundeslīgā.

Visas 2. Bundeslīgas komandas piedalās arī Vācijas kausa izcīņā.

## Uzvarētāji
thumb|450px|2. Bundeslīgas čempioni

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā tīmekļa vietne
Zenta Ozola

**Zenta Ozola** (dzimusi , mirusi ) bija Sarkanās armijas sanitārā instruktore un komjauniete.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1923. gadā Rīgā, mācījusies 2. vidusskolā (kopš 1940. gada — 5. vidusskola). Ozola bija komjaunatnes aktīviste. 1941. gada jūnijā pēc vidusskolas izlaiduma, kad 22. jūnijā sākās Vācijas—PSRS karš, Ozola evakuējās uz Krievijas PFSR.

1941. gada oktobrī brīvprātīgi iestājās 201. latviešu strēlnieku divīzijas 122. pulkā. Sākumā norīkota darbā divīzijas avīzē, vēlāk panākusi savu pārcelšanu sanitārajā nodaļā. Ozola bija sanitārā instruktore, staršinas pakāpē. No 1942. gada oktobra strādāja laikraksta "Latvijas Strēlnieks" redakcijā. Vienā dienā (1942. gada 12. augustā) no kaujas lauka izglāba 32 cilvēkus, savāca 2500 patronu un 120 granātas. Par šo varonību padomju iestādes pēc nāves apbalvoja Zentu Ozolu ar Sarkanās Zvaigznes ordeni.

Gāja bojā no šķembas 1942. gada 9. decembrī Demjanskas katlā, glābjot ievainotos karavīrus un piegādājot munīciju. 1958. gadā pārapbedīta Rīgas Brāļu kapos. Uz sākotnējās kapu piemiņas zīmes virs vārda, uzvārda un dzīves gadiem bija izkalta piecstaru zvaigzne, mūsdienās zvaigznes vietā uzstādīta zīme ar krustu.

Pēc kara Zentas Ozolas vārdā tika nosaukta skola, kurā viņa bija mācījusies (Zentas Ozolas Rīgas 5. vidusskola, tagad — Rīgas Valsts vācu ģimnāzija) un 1973. gadā Gdaņskā uzbūvētais Latvijas Valsts jūras kuģniecības refrižerators "*Зента Озола*" (kopš 1994. gada — "*Zenia II*" zem Panamas karoga, tagad norakstīts). Tāpat pie 5. vidusskolas bija uzstādīts piemineklis — akmens ar uzrakstu "Zentas Ozolas piemiņai / 2 XII 1923 — 9 XII 1942", kurš novākts 2023. gada 25. oktobrī.

## Atsauces
Žoržs de la Nezjērs

**Žoržs de la Nezjērs** () bija franču vieglatlēts. Startējis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Dzīvesgājums
Nezjērs ir dzimis 1878. gadā Francijas galvaspilsētā Parīzē. Viņam bija divi vecāki brāļi Jozefs de la Nezjērs (gleznotājs) un Raimonds de la Nezjērs (ilustrators). Viņš mācījās internātskolā, kur viņam bija izcili panākumi vieglatlētikā un kļuva par Parīzes skolu krosa čempionu.

19. gadsimta beigās Nezjēram bija liela interese par automašīnām. 1899. gadā viņš tika iesaukts valsts dienestā un viņam bija jāpalīdz būvēt automašīnas, kas varētu pārvadāt Maksima tipa ložmetējus.

Sākoties Pirmajam pasaules karam, viņš tika iesaukts karadienestā. Viņš kā kaprālis dienēja 84. divīzijā. 1914. gada 9. oktobrī desmit jūdžu attālumā no Arasas Nezjērs gāja bojā ložmetēja ugunī.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Žoržs de la Nezjērs startēja vieglatlētikas skriešanas disciplīnā — 800 metri. Viņš startēja otrajā priekšskrējienā kopā vēl ar četriem citiem skrējējiem. Viņa iegūtais rezultāts precīzi nav zināms. Taču ir zināms, ka viņš ir bijis lēnāks par 2 minūtēm un 17 sekundēm. Viņš varētu būt ieņēmis 3. līdz 5. vietu šajā priekšskrējienā. Nezjērs fināla skrējienam nekvalificējās.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Žoržs de la Nezjērs (Sports Reference profils)
Polijas Olimpiskā komiteja

**Polijas Olimpiskā komiteja** (; abreviatūra: PKOl) ir Nacionālā Olimpiskā komiteja, kas pārstāv Poliju un tās sportistus olimpiskajās spēlēs un citos starptautiskajos sporta pasākumos. Olimpiskā komiteja tika izveidota 1919. gada 2. oktobrī un Starptautiskā Olimpiskā komiteja to atzina arī 1919. gadā. Komitejas galvenā mītne atrodas Polijas galvaspilsētā Varšavā. Polijas izmantotais SOK kods ir **POL**.

Polija olimpiskajās spēlēs startē kopš 1924. gadā. Līdz šim ir piedalījusies 21 vasaras olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz 1924. gada Parīzes spēlēs) un 23 ziemas olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz 1924. gada Šamonī spēlēs).

## Olimpiskās komitejas prezidenu uzskaitījums

## Biedru federācijas
Polijas nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Pašlaik Polijā darbojas 29 olimpiskās vasaras un 10 ziemas sporta federācijas, kā arī vairākas citu sporta veidu federācijas.

### Olimpisko sporta veidu federācijas

## Skatīt arī
* Polija olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Polijas profils SOK mājas lapā
Ž. Deferts

**Ž. Deferts** () bija franču tenisists. Viņš ir startējis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Deferts 1896. gada vasaras olimpiskās spēlēs startēja tenisa vienspēļu turnīrs. Viņš jau pirmajā kārtā zaudēja Grieķijas sportistam Dionisijam Kasdaglim un turpmākajā cīņā nepiedalījās.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ž. Deferts (SOK profils) 
* Ž. Deferts (Sports Reference profils)
Vērmanis un dēls

thumb|300px|Vērmaņa uzņēmumi (''Wöhrmanns Sägemühle'' un ''Wöhrmanns Eisengießerei'') Sarkandaugavas kartē (1876)
thumb|200px|Johans Kristofs Vērmanis (1784—1843)
**Vērmanis un dēls** () bija Vērmaņu dzimtai piederošs tirdzniecības un finanšu uzņēmums, kas 1819. gadā izveidoja un 1832. gadā modernizēja pirmo ar tvaika dzinēju darbināto kokzāģētavu Sarkandaugavas apkaimē, mūsdienu Tvaika ielas apkāŗtnē blakus Sarkandaugavas upei. 19. gadsimta vidū kokrūpniecības uzņēmums "Vērmanis un dēls" ražoja lielāko daļu no Rīgā pārdodamo dēļu.
Sarkandaugavā līdzās Vērmaņa kokzāģētavai atradās arī Vērmaņa mašīnbūves rūpnīca jeb dzelzslietuve, kas ražoja dažādus sūkņus, ugunsdzēsības iekārtas, lokomotīves, hermētiski noslēdzošās durvis, transmisijas, lauksaimniecības mašīnas (kuļmašīnas, sējmašīnas), alus darītavu iekārtas. 1847. gadā rūpnīcā izgatavoja pirmo tvaika dzinēju Vērmaņa kuģu būvētavas velkonim "Rīga".

## Vēsture
Uzņēmuma dibinātājs bija Melngalvju biedrības vecākais un Lielās ģildes loceklis Kristiāns Heinrihs (I) Vērmanis (1737—1813), kurš 1763. gadā ieradās no Lībekas un kļuva par partneri tirdzniecības kompānijās *Krupp & Wöhrmann* un *Wöhrmann & Detenhoff*, vēlāk izveidoja savu tirdzniecības namu "Vērmanis un dēls" (*Wöhrmann & Sohn*). 1804. gadā viņa jaunākais dēls Johans Kristofs Vērmanis (1784—1843) pārņēma tēva tirdzniecības un finanšu uzņēmumu un izveidoja vairākas fabrikas Rīgā un tekstilfabriku Sindi muižā (*Zintenhof*) pie Pērnavas.
1832. gadā J.K. Vērmanis kopā ar angļu firmu *"Hunt and Hill"* modernizēja kokzāģētavu (*Wöhrmanns Dampf-Sägemühle*) Sarkandaugavā. 1842. gadā firma pilnībā pārgāja Vērmaņa uzņēmuma īpašumā, tolaik uzņēmumā strādāja 60 strādnieki, un tā gada apgrozījums sasniedza 150 000 rubļu.
Pēc J. K. Vērmaņa nāves īpašumus pārņēma viņa dēls Kristiāns Heinrihs (IV) Vērmanis (1814—1874), kurš Tvaika ielā Sarkandaugavas apkaimē nodibināja tēraudlietuvi (*Eisengießerei*) un mašīnrūpnīcu. 1874. gadā kokzāģētavā strādāja 500 strādnieki, bet tās apgrozījums sasniedza 1 000 000 rubļu.

Vērmaņa mašīnbūves rūpnīcas patentētā kuļmašīna ieguva balvu 1877. gada izstādē Berlīnē, tolaik tajā strādāja ap 320—360 strādnieku.
1881. gadā kokzāģētavā izcēlās liels ugunsgrēks, kas iznīcināja lielāko daļa ražotnes. Uzņēmuma īpašnieki bija spiesti pārdot gandrīz bankrotējošo fabriku vācu firmai "Šaje".
Savukārt 1888. gadā bankrotēja Vērmaņa mašīnbūves rūpnīca, uz tās bāzes izveidojās Rozenkranca mašīnfabrika, Felzera mašīnfabrika, Langes un Skujes firmas.

1930. gadu vidū vēl darbojās bijušās fabrikas kokzāģētava, bet tās vietā līdz 2002. gadam – Valsts Rīgas kokapstrādes rūpnīca (Tvaika ielā 7, reizēm – Rīgas kokapstrādāšanas rūpnīca). 1997. gada septembrī rūpnīcu nopirka SIA "MAN-TESS".

## Atsauces
Užice

**Užice** (, , ) ir pilsēta Serbijas rietumos. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 59,7 tūkstoši iedzīvotāju. Tas ir Zlatiboras apgabala administratīvais centrs.

## Ārējās saites
Ilirs Meta

**Ilirs Meta** (; dzimis ) ir Albānijas politiķis, no 2017 līdz 2022. gadam bijis Albānijas prezidents.

## Dzīvesgājums
Studēja Tirānas universitātes ekonomikas fakultātē, politikā iesaistījās 1990. gadā pēc komunistiskā režīma krišanas, kad iesaistījies studentu protestos pret režīmu. No 1992. gada viņu ievēlēja visos parlamenta sasaukumos.  Meta kļuva par Albānijas premjerministru. Pēc 2001. gada parlamenta vēlēšanām sākotnēji savu amatu saglabāja, tomēr  to pameta, pamatojot to ar iekšējām nesaskaņām starp viņu un Sociālistiskās partijas līderi Fatosu Nano.
2004. gadā Meta pameta Sociālistisko partiju un dibināja savu partiju, Sociālistu integrācijas kustību.

 Metu ievēlēja par Albānijas prezidentu, ceturtajā kārtā par viņu nobalsoja 87 no 140 parlamenta locekļiem. 2021. gada 9. jūnijā Albānijas parlaments pret viņu oficiāli ierosināja impīčmentu. Albānijas Konstitucionālā tiesa 2022. gada 16. februārī atcēla impīčmentu un nolēma, ka viņam izvirzītās apsūdzības nepārkāpj konstitūciju. Līdz ar to viņš saglabāja prezidenta amatu līdz pilnvaru termiņa beigām .

## Atsauces

## Ārējās saites
Valentīna Islamova

**Valentīna Islamova** (; dzimusi ) ir bijusī Krievijas, tagad Kazahstānas brīvā stila cīkstone, Pasaules čempionāta, Eiropas spēļu un Āzijas čempionātu medaļniece, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.

## Biogrāfija
Valentīna Islamova dzimusi 1992. gadā Novosibirskas apgabalā. Ar cīņas sportu viņa nodarbojās kopš 2005. gada. Viņas pirmais treneris bija A. Gucs. Savā pirmajās starptautiskās sacensībās 2010.gada Pasaules junioru čempionātā viņa ieguva 5. vietu. 2011. gadā Krievijas junioru čempionātā Valentīna izcīnīja bronzas medaļu. Krievijas izlases komandas dalībniece Islamova bija no 2012. gada. 2015. gada Eiropas spēlēs viņa pārstāvēja Krieviju svara kategorijā 48 kg. Pēc divām uzvarām viņa iekļuva pusfinālā, kur zaudēja bulgārietei Elicai Jankovai. Pēc tam cīņā par bronzas medaļu pieveica vācu sportisti Žaklīnu Šellinu. 2016. gada Krievijas čempionātā viņa ieguva tikai trešo vietu un olimpiskajām spēlēm nekvalificējās.

2018. gada rudenī, pirmoreiz pārstāvot Kazahstānu, Valentīna Islamova piedalījās pasaules čempionātā, kur pirmajā cīņā zaudēja Ukrainas cīkstonei Oksanai Livačai, un palika 13. vietā. Nākamā 2019. gada pasaules čempionāta startā Islamova guva trīs uzvaras un iekļuva pusfinālā, kur viņas pretiniece bija rumāniete Alina Vuka. Pusfināla cīņa ritēja līdzīgi, un tai beidzoties rezultāta tablo rādīja 6:6. Tiesneši pēc papildus rādītājiem uzvaru piešķīra Vukai, savukārt Valentīna ieguva tiesības cīnīties par bronzas medaļu, kur viņas pretiniece bija ukrainiete Oksana Ļivača. Šīs cīņas ceturtajā minūtē gūstot plecu uzvaru, Valentīna Islamova spīdoši revanšējās savai pretiniecei par zaudējumu iepriekšējā pasaules čempionātā un tika apbalvota ar bronzas medaļu. Vēl divas bronzas medaļas Valentīna guva 2019. un 2020. gada Āzijas čempionātos.

## Galveno sacensību rezultāti
### Pasaules čempionāti

### Eiropas spēles

### Eiropas čempionāti

### Āzijas čempionāti

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Devalvācija

**Devalvācija** (no latīņu: *de* - 'nolaišana' + *valeo* 'kaut ko mainīt', 'izmaksas') ir oficiāla nacionālās naudas vienības kursa pazemināšana attiecībā pret citām valūtām vai zeltu.

Devalvācija ir arī faktiska konkrētas valūtas vērtības samazināšanās pret piesaistes valūtu jeb valūtas kursa kritums. Valūtas devalvāciju parasti veic ar monetārās politikas izpildītāja lēmumu.

Valūtas devalvācija samazina iekšzemē saražoto preču vērtību un sadārdzina ārzemēs saražoto produktu un pakalpojumu vērtību, tādējādi padarot izdevīgu preču eksportēšanu, bet neizdevīgu importēšanu. Valūtas devalvācija var būt izdevīga lielām valstīm, kuras spēj sevi nodrošināt ar iekšzemē saražotajiem produktiem un pakalpojumiem un eksportēt tos uz ārvalstīm.

Līdz pat 2014. gadam Latvijā daļa ekonomistu ieteica Latvijas lata devalvācijas monetāro politiku, ko viņi uzskatīja par iespēju celt valsts ekonomiku, taču pēc iestāšanās Eirozonā un eiro ieviešanas, Latvija savu monetāro politiku vairs nekontrolē.

## Atsauces


## Ārējās saites
9may.lv

***9may.lv*** (Biedrība "9maijs.lv") ir sabiedriska organizācija, kas rīkoja Uzvaras dienas pasākumus pie Rīgā esošā pieminekļa Padomju Latvijas un Rīgas atbrīvotājiem no vācu fašistiskajiem iebrucējiem. Biedrība bija cieši saistīta ar politisko partiju "Saskaņa".

## Vēsture
Biedrība *9maijs.lv* dibināta 2008. gada 13. jūnijā. Līdz 2012. gada maijam tās vadītājs bija Rīgas mērs Nils Ušakovs. Organizācija plašāku darbību uzsāka ar akcijām 2013. gada 1. maijā, bet 2020. gadā tās biedru skaits pārsniedza 100. *9may.lv* nodarbojās arī ar ziedojumu vākšanu veterānu vajadzībām un mirušo karotāju kapavietu uzkopšanu.
Tās deklarētais mērķis ir palīdzēt Latvijā dzīvojošiem Otrā pasaules kara veterāniem, kas karoja PSRS pusē un "saglabāt un vairot Latvijā piemiņu par Uzvaras dienu". Pirms 2011. gada biedrība arī piedalījās Georga lentīšu dalīšanas akcijās.

2015. gadā LTV1 raidījums *[[De Facto|de facto]]* ziņoja, ka lielāko daļu biedrības budžeta veidoja iemaksas no Krievijas vēstniecības Latvijā, un ka tās valdē ir Rīgas domes deputāti no “Saskaņas” – Vadims Baraņņiks un Svetlana Savicka, kā arī bijusī “Saskaņas” Saeimas frakcijas un Rīgas domes darbiniece Danuta Dembovska.

2022. gadā biedrība nolēma nepārsūdzēt aizliegumu rīkot svinības pieminekļa pakājē un kopš tā brīža vairs nav pieteikusies šādu pasākumu rīkošanai.

## Atsauces
Anrī Delabords

**Anrī Delabords** () bija franču paukotājs. Startējis divās vasaras olimpiskajās spēlēs — 1896. gada Atēnu un 1896. gada Parīzes spēlēs.

## Olimpiskās spēles
1896. gada Atēnu olimpiskajās spēlēs Delabords startēja paukošanā ar floreti. Delabords startēja pirmajā grupā, kur viņš zaudēja visas trīs cīņas. Viņa pretinieki bija Grieķijas sportisti Joannis Puls un Perikls Pjeraks-Mavromihalis, kā arī Francijas sportists Anrī Kallo.

1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs Delabords startēja paukošanā ar špagu. Viņš priekšsacīkstēs savā grupā palika aiz svītras kvalifikācijas iespējai un turpmāko cīņu neturpināja.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Anrī Delabords (SOK profils) 
* Anrī Delabords (Sports Reference profils)
Amitābha

**Amitābha** ( — 'tiešā gaisma') ir debesu Buda saskaņā ar mahājānas rakstiem, kuru pielūdz Ķīnā un Japānā, kur viņa vārds ir **Amida**. Tiek uzskatīts, ka viņš dzīvojis "šķīstajā zemē" tālu rietumos, uz kurieni ticīgie dodas pēc nāves.

## Atsauces

## Ārējās saites
HACCP

**HACCP** (no  — 'draudu analīze un kritiskie kontroles punkti') jeb **riska analīze un kritisko kontrolpunktu noteikšana** ir pārtikas nekaitīguma vadības sistēma, kurā analizē pārtikas aprites posmus pārtikas uzņēmumā, nosakot kritiskos punktus un ieviešot to kontroles mehānismus. Sistēmas pamatā ir Labas ražošanas un Labas higiēnas prakse. HACCP 1960. gados izstrādāja ASV, lai nodrošinātu drošu pārtiku kosmonautu apkalpēm, bet vēlāk sistēmu ieviesa Eiropā kā starptautisku pārtikas standartu.

## Pamatprincipi
HACCP sistēmas pamatā ir septiņi secīgi pamatprincipi:

* visu pārtikai radīto bioloģisko, fizikālo un ķīmisko draudu analīze;
* kritisko kontroles punktu (KKP) noteikšana, kuros pārtika var kļūt nedroša patērēšanai;
* KKP rādītāju robežu noteikšana, kuros draudi tiek novērsti pilnībā vai to rašanās iespējamība tiek samazināta līdz pieļaujamam līmenim;
* KKP rādītāju uzraudzības, novērtēšanas un mērīšanas prasību noteikšana;
* korektīvo darbību noteikšana gadījumā, ja KKP rādītāju robežvērtības tiek pārsniegtas;
* dokumentēšanas sistēmas ieviešana un uzturēšana;
* pārbaudes darbību novērtēšanas sistēmas ieviešana.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Labas ražošanas prakse
* Labas higiēnas prakse
* Kritiskais kontroles punkts

## Ārējās saites
* [KOMISIJAS PAZIŅOJUMS par vadlīnijām, kā īstenot pārtikas nekaitīguma pārvaldības sistēmas, kas aptver priekšnosacījumu programmas un uz HACCP principiem balstītas procedūras, ieskaitot atvieglinātu īstenošanu /elastību noteikta veida pārtikas uzņēmumos](https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/PDF/?uri=CELEX:52016XC0730(01))
Viktors Daškevičs

**Viktors Daškevičs** (, dzimis , miris ) bija baltkrievu teātra aktieris. Baltkrievijas Republikas Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (2016).

## Biogrāfija
Dzimis Čašņiku rajona Vjaciceravkas ciemā (Vitebskas apgabals).

1973. gadā absolvēja Baltkrievijas Valsts teātra un mākslas institūta Veras Redlihas kursu.

No 1973. līdz 1990. gadam strādāja Jakuba Kolasa vārdā nosauktajā nacionālajā akadēmiskajā teātrī. No 1990. līdz 1991. gadam bija baltkrievu teātra "Ļaļka" direktors. Sākot ar 1991. gadu atkal strādāja J. Kolosa teātrī. No 1981. līdz 2007. gadam bija šī teātra trupas vadītājs.

Miris 2020. gada 31. martā no vīrusa COVID-19 izraisītajām komplikācijām. Viktora Daškeviča nāve ir pirmā no COVID-19 izraisītā nāve Baltkrievijas teritorijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Francijas futbola 2. līga

**Francijas futbola 2. līga** jeb ***Ligue 2*** ir otrā pēc līmeņa profesionālā futbola līga Francijā. Līga tika izveidota 1933. gadā kā 2. divīzija (). Pašreizējais nosaukums ir kopš 2002. gada. Sponsorēšanas nolūkos pašlaik līgas oficiālais nosaukums ir ***Domino’s Ligue 2***. Līgā spēlē 18 komandas. 

Sezona parasti sākas augustā un noslēdzas maijā. Sezonas beigās komandas, kas ieņem pirmās divas vietas tiek paaugstinātas uz Francijas 1. līgu (*Ligue 1*). Trešās līdz piektās vietas ieguvēji piedalās izslēgšanas spēlēs par iekļūšanu *Ligue 1*. Pēdējās divas vietas tiek pazeminātas uz Nacionālo čempionātu (), bet 18. vietas ieguvēji piedalās pārspēlēs par vietas saglabāšanu *Ligue 2*. 

## Uzvarētāji
thumb|250px|Francijas 2. līgas trofeja

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
BeST (sakaru operators)

***ZAT BeST*** (*ЗАТ «БеСТ»*; darbojas ar zīmolu ***Life***) ir Baltkrievijas mobilo sakaru uzņēmums. Tas ir dibināts 2004. gadā. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Minskā.

*BeST* ir slēgta akciju sabiedrība. Tās 100 % kapitāldaļu pieder Turcijas pārvaldītājsabiedrībai *Turkcell Holding*, kas ietilpst *[[Turkcell]]* grupā.

*Life* pēc abonentu skaita ir trešais mobilo sakaru operators Baltkrievijā (pēc *[[MTS (Baltkrievija)|MTS]]* un *[[A1 (Baltkrievija)|A1]]*).
2023. gada novembrī tā mobilo sakaru pakalpojumus izmantoja 1,5 miljons abonentu.

## Vēsture
thumb|right|200px|Logotips līdz 2025. gadam
2004. gada 5. novembrī tika reģistrēta slēgta akciju sabiedrība ***ZAT Belaruskaja setka telekamunikacyj*** (*ЗАТ «Беларуская сетка тэлекамунікацый»*). Tā  dibinātāji bija valsts uzņēmumi: automatizācijas pētniecības uzņēmums *NDI srodkau autamatyzacyi* (*НДІ сродкаў аўтаматызацыі*; 75 % kapitāldaļu) un uzņēmums *Beltelekam* (*Белтэлекам*; 25 %). 2005. gada 24. martā tas saņēma licenci *[[GSM]]* standarta sakaru pakalpojumu sniegšanai, tīkls klientiem kļuva pieejams 2005. gada 21. decembrī.

2008. gada 29. jūlijā Turcijas telesakaru uzņēmuma *[[Turkcell]]* pārvaldītājsabiedrība *Turkcell Holding* parakstīja līgumu par 80 % *Belaruskaja setka telekamunikacyj* akciju iegādi par 600 miljoniem ASV dolāru.
2008. gada decembrī uzņēmums sāka sniegt pakalpojumus ar zīmolu ***life:)***, ko izmantoja *Turkcell* meitas uzņēmums Ukrainā *[[lifecell|Astelit]]*.
2009. gada novembrī *life:)* pirmais valstī uzsāka *[[3G]]* sakaru pakalpojumu sniegšanu.

2011. gada martā *life:)* pirmais Baltkrievijā sāka *[[3GPP Long Term Evolution|LTE]]* tehnoloģijas testēšanu (*4G*).
2012. gada 23. maijā *life:)* sāka valstī unikālu lojalitātes programmu *my life:)*, kas ļāva saņemt *GSM* bonusus un nozīmīgas atlaides dažādiem pasākumiem un pirkumiem.

2022. gada 9. decembrī *Turkcell* pabeidza *ZAT BeST* 20 % kapitāldaļu iegādi no Baltkrievijas Valsts īpašuma komitejas, tādējādi kļūstot par 100 % īpašnieku.
2025. gada 3. decembrī *BeST* veica zīmola maiņu, mainot logotipu, nosaukumu *life:)* uz *Life*, kā arī ieviešot saukli "*Так легко*" (Tik viegli).

## Skatīt arī
* *[[Lifecell]]* (Ukraina)
* *[[Turkcell]]*

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''life:)'' vietne
Zinsheima

**Zinsheima** (; ) ir pilsēta Vācijas dienvidrietumos, Bādenes-Virtembergas federālajā zemē. Pilsēta atrodas apmēram 22 kilometrus no Heidelbergas un 28 kilometrus no Heilbronnas. Pilsētā dzīvo apmēram 35 000 iedzīvotāju.

Pilsēta ir pazīstama ar Zinsheimas tehnikas muzeju (*Technik-Museum Sinsheim*), kurā ir plaša vēsturisko transporta līdzekļu kolekcija. Pilsētā atrodas *[[Rhein-Neckar-Arena]]* stadions, kurā savas mājas spēles aizvada futbola klubs *[[TSG 1899 Hoffenheim|Hoffenheim]]*.

## Attēlu galerija

Attēls:Sinsheim Hauptstr 127-133.jpg|Vēsturiskās celtnes pilsētas centrā
Attēls:Weiler-sh-burgsteinsberg.jpg|Steinsbergas pils
Attēls:Sinsheim altes Spital.jpg|Vecā slimnīca
Attēls:Sinsheim Stift Sunnisheim Sunnisheimgebäude.jpg|Klosteris *Stift Sunnisheim*
Attēls:Vliegmuseum langs A6 Duitsland.jpg|Zinsheimas tehnikas muzejs
Attēls:090103 RheinNeckarArena.JPG|*[[Rhein-Neckar-Arena]]* stadions


## Atsauces

## Ārējās saites

* Pilsētas oficiālā mājaslapa
TJK Legion

***TJK Legion*** ir Igaunijas futbola klubs no Tallinas. Klubs dibināts 2008. gadā, apvienojoties klubiem *Tallinna Jalgpalli Klubi* (TJK) un *Tallinna SK Legion*. 2019. gadā klubs uzvarēja Igaunijas otrajā pēc līmeņa līgā *[[Esiliiga]]* un pirmo reizi iekļuva Meistarlīgā. Mājas spēles aizvada Kadriorgas stadionā.

## Sasniegumi
* ***[[Esiliiga]]***
** Čempioni (1): 2019

## Sezonas

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Henrijs Rolinss

**Henrijs Lorenss Gārfīlds** (; dzimis ), labāk pazīstams kā **Henrijs Rolinss** (*Henry Rollins*), ir amerikāņu dziedātājs, dziesmu tekstu autors, mūziķis, aktieris, vadītājs, komiķis un aktīvists. Šobrīd vada iknedēļas radio šovu KCRW un ir regulārs žurnālu *Rolling Stone Australia* un *LA Weekly* rubriku autors.

Viņa Latvijas ebreju izcelsmes vecvectēvs Henahs Lubāns dzīvoja Rēzeknē un pirms Pirmā pasaules kara pārcēlās uz ASV, mainot vārdu uz Henrijs Lubans.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Rumānijas Olimpiskā komiteja

**Rumānijas Olimpiskā un Sporta komiteja** () ir Nacionālā Olimpiskā komiteja, kas pārstāv Rumāniju un tās sportistus olimpiskajās spēlēs un citos starptautiskajos sporta pasākumos. Olimpiskā komiteja tika izveidota tika izveidota 1914. gadā, tajā pašā gadā to atzina Starptautiskā Olimpiskā komiteja. Komitejas galvenā mītne atrodas Polijas galvaspilsētā Bukarestē. Rumānijas izmantotais SOK kods ir **ROM**.

Līdz 2004. gadam tās nosaukums bija **Rumānijas Olimpiskā komiteja** ().

Olimpiskajās spēlēs Rumānija piedalās kopš 1900. gada. Līdz šim tā ir startējusi 21 vasaras olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz 1900. gada Parīzes spēlēs) un 21 ziemas olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz 1928. gada Sanktmoricas spēlēs).

## Izpildkomitejas sastāvs
Rumānijas Olimpiskā komiteja šobrīd sastāv no:
* **Prezidents:** Mihajs Kovaliu;
* **Viceprezidenti:** Oktaviāns Morariu, Kamelija Poteca, Aleksandru Dedu;
* **Ģenerālsekretārs:** George Boroi;
* **Kasieris:** Vasile Luga;
* **Locekļi:** Irina Deleanu, Sandu Pops, Kristinela Romanesku, Adrians Stoika, George Visans, Alina Dumitru, Doina Melinte, Georgeta Damiana, Viorika Susanu, Puiu Gaspars, Aleksandru Heleuke, Valentīna Amato Zaharija.

## Biedru federācijas
Rumānijas nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Pašlaik Rumānijā darbojas 28 vasaras sporta veidu un 4 ziemas sporta veidu olimpiskās federācijas.

### Olimpisko sporta veidu federācijas

## Skatīt arī
* Rumānija olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Rumānijas profils SOK mājas lapā
Helsinku Universitāte

**Helsinku Universitāte** (, , ) ir 1640. gadā dibināta universitāte Somijas galvaspilsētā Helsinkos. Senākā universitāte valstī.

Dibināta kā **Abo Karaliskā akadēmija** () Turku. Pēc 1828. gada Turku ugunsgrēka pārcelta uz Helsinkiem un nosaukta par **Impērisko Aleksandra universitāti** (). 1917. gadā ieguva mūsdienu nosaukumu.

Mācības oficiāli notiek abās Somijas valsts valodās (somu un zviedru), bet vecākos kursos bieži angliski. Mācības notiek 11 fakultātēs.

Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami rakstnieks Juhani Ako (*Juhani Aho*), folklorists Ante Ārne, politiķe Tarja Halonena, politiķis Urho Kekonens, matemātiķis Gesta Mitāgs-Leflērs (*Gösta Mittag-Leffler*), politiķis Juho Kusti Pāsikivi, politiķis Lauri Kristians Relanders (*Lauri Kristian Relander*), politiķis Olli Rēns, jurists Kārlo Juho Stolbergs (*Kaarlo Juho Ståhlberg*), politiķis Pērs Ēvinds Svīnhūvuds, programmētājs Līnuss Tūrvaldss, rakstnieks Mika Valtari (*Mika Waltari*), ķīmiķis Arturi Ilmari Virtanens, filozofs Georgs Henriks fon Vrigts (*Georg Henrik von Wright*).

## Ārējās norādes

*
Margarita Žigunova

**Margarita Žigunova** (; dzimusi , mirusi ) bija krievu teātra un kino aktrise, baletdejotāja Māra Liepas otrā sieva.

## Biogrāfija
Margarita Žigunova dzimusi 1937. gada 20. februārī Kaļiņinas (tagad Tveras) apgabala Kņazevo ciematā. 1959. gadā beigusi Maskavas Mākslas teātra skolu-studiju (). Kopš 1960. gada Maskavas A. Puškina vārdā nosauktā dramatiskā teātra aktrise.

1959. gadā Rīgas Kinostudija uzņēma režisora Rolanda Kalniņa spēlfilmu "Ilze", kur galveno lomu filmā tēloja Margarita Žigunova. Filmēšanas laikā Cēsīs viņa iepazinās un vēlāk kļuva par baletdejotāja Māra Liepas sievu. 1962. gadā piedzima viņu pirmdzimtais — Andris, un tikai gadu un 11 mēnešus vēlāk — viņu meita Ilze. Vārdus saviem bērniem Māris un Margarita devuši par godu filmas varoņiem, kuras uzņemšanas laikā liktenis viņus savedis kopā.

Mirusi 2026. gada 11. februārī Maskavā.

## Lomas teātrī
* Aļonuška — bērnu lugā *"Аленький цветочек"* (S. Aksakova)
* Raina — komēdijā „Šokolādes zaldātiņš” (B. Šovs)
* Natali Puškina — drāmā "Pēdējās dienas" (Puškins) (M. Bulgakovs)
* Biče — komēdijā "Cilvēks un džentlmenis" (E. de Filipo)
* Lidočka — izrādē "Oblomovs" (pēc I. Gončarova romāna)
* Frosja — izrādē "Dramatiskā dziesma" (B. Ravenskihs un M. Ančarovs)
* Olga Pančenko — lugā "Katedra" (V. Vrubļevska)
* Ēģiptes mūmija — izrādē "Mēness vēdlodziņā" (*"Луна в форточке"*) R. Fedeņovs pēc M. Bulgakova
* Jeļena Nikolajevna — drāmā "Saules bērni" M. Gorkijs
* Anna Ivanova — izrādē *"Дни нашей жизни"* (L. Andrejevs)
* Tulkotāja — izrādē *"Cilvēka liktenis"* (M. Šolohovs)
* Alla Jurjevna — izrādē *"Пятый десяток"* (A. Beļinskis)
* Kapa — izrādē *"Аленький цветочек"* (S. Aksakova)
* Fotogrāfe — izrādē *"Подонки"* (J. Glovackis)
* Fermeriene — izrādē *"Любовь под вязами"* (J. Nils)

## Kinolomas
* Ilze — "Ilze" (1959, Rīgas Kinostudija)
* Juļka Maļceva — *"Жестокость"* (1959, «Мосфильм»)
* Otrā saimniece — *"Короткие истории"* (1963, «Центральное телевидение»)
* Epizodes — *"День за днём"* (1971, telefilma)
* Lidočka — *"Обломов"* (1972, filma izrāde, «Центральное телевидение»)
* Filipa II māte — *"Легенда о Тиле"* (1976, «Мосфильм»)
* Zinaida Agašina — *"В одном микрорайоне"* (1976, filma izrāde, «Центральное телевидение»)
* Epizode — *"Танго любви"* (2006, Daxifilm)
* Prokošina — *"Экстрасенсы-детективы"* (2011, televīzijas seriāls)
* Zaiceva — *"Возвращение Мухтара-7"* (2011, televīzijas seriāls)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Margaritas Žigunovas profils Maskavas A. Puškina vārdā nosauktā dramatiskā teātra mājas lapā 
* Margarita Žigunova fotogrāfijās
Istra (pilsēta)

**Istra** () ir pilsēta Maskavas apgabalā Krievijā, kas atrodas 40 km uz rietumiem no Maskavas pie Istras upes, Istras pilsētas apriņķa centrs. Dzelzceļa pietura Istra un stacija Novojerusaļimskaja Rīgas — Maskavas dzelzceļa līnijā. 

## Ģeogrāfija

Atrodas Kļinas—Dmitrovas grēdas dienvidu nogāzē, mēreni kontinentāla klimata joslā. Vidējā jūlija temperatūra +18°C, janvāra — -9°C. Gada nokrišņu norma — 617 mm. Zemākā temperatūra pilsētā pēdējos 100 gados bijusi -53°C 2011. gadā.

## Vēsture
Pirmoreiz rakstos minēta 1589. gadā kā Safatovas (*Сафа́тово*) ciems. 1630.—1781. Voskresenskojes ciems (*Воскресенское*), 1781.—1930. **Voskresenskas** pilsēta (*Воскресенск*), kopš 1930. gada nosaukta par Istru pēc cauri tekošās upes. Krievijā tas tiek uzskatīts par senu baltu toponīmu.

1656. gadā Voskresenskoju kopā ar vēl trīs blakus esošām sādžām nopirka Maskavas un Krievijas patriarhs Nikons, nolēmis uzbūvēt te jaunu visas pareizticības centru — Novojerusaļimskas jeb Jaunās Jeruzalemes klosteri (*Воскресенский Новоиерусалимский монастырь*). Būves laikā tajā vairākus gadus bija patriarha rezidence. Klostera būve tika pabeigta jau pēc Nikona nāves 1685. gadā.

1941. gada novembrī—decembrī pilsētiņa smagi cieta Otrajā pasaules karā, par ko saņēma Krievijas goda nosaukumu "Kara drosmes apdzīvotā vieta" (*Населённый пункт воинской доблести*). Vācu sapieri atkāpjoties uzspridzināja ne tikai pilsētas, bet arī Novojerusaļimskas klostera galvenās ēkas.

Pēc kara tika izstrādāti projekti pilsētas atjaunošanai, pirmais no kuriem paredzēja kūrorta izveidi, atjaunojot vēsturiskās 17. gadsimta ēkas un būvējot jaunas tā laika stilā. Projekts netika realizēts, tomēr tika uzbūvētas dažas ēkas paredzētajā stilā un pilsētas tuvumā atrodas vairākas sanatorijas. Daļēji tika atjaunotas klostera ēkas. Pamatā pilsētas ēkas celtas 1960.—1970. gados pēc padomju tipveida mikrorajonu projektiem.

## Mūsdienas

Pilsētas pēckara ekonomiskā attīstība saistās ar kalnraču tehnikas eksperimentālo rūpnīcu "*Ugļemaš*" un pilsētā izvietotajiem elektrotehniskajiem zinātniskajiem institūtiem. Mūsdienās pilsētā atrodas Slovēnijas farmaceitiskās firmas KRKA fabrika un Francijas firmas Danone bērnu barības fabrika.

Istrā atrodas drāmas teātris, 4 vispārizglītojošās skolas un muzejs—izstāžu centrs blakus Novojerusaļimskas klosterim. Pats klosteris atguva savas reliģiskās funkcijas 1994. gadā.

2020. gadā pilsētas administrāciju vadīja Tatjana Vituševa.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aleksandrs Halkokondilis

**Aleksandrs Halkokondilis** (; dzimis , miršanas gads *nav zināms*) bija grieķu vieglatlēts, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Halkokondilis olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja divās vieglatlētikas disciplīnās — 100 metru skriešanā un tāllēkšanā.

Tāllēkšanā viņš ar rezultātu 5.74 metri ieņēma 7. vietu deviņu sportistu konkurencē.

100 metru distancē viņš startēja otrajā piekšskrējienā, kur ar rezultātu 12.8 sekundes ieguva otro vietu un kvalificējās fināla skrējienam. Savukārt fināla skrējienā viņš 100 metru distanci veica 12.6 sekundēs un izcīnīja 5. vietu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Aleksandrs Halkokondilis (SOK profils) 
* Aleksandrs Halkokondilis (Sports Reference profils)
Augstienes Dievmātes kapela

**Augstienes Dievmātes kapela** jeb **Notrdamdio kapela** () ir 1955. gadā celta Romas katoļu kapela, kas atrodas Francijas ziemeļaustrumos, Augšsonas departamentā. Tas ir viens no franču-šveiciešu arhitekta Lekorbizjē pazīstamākajiem darbiem. 2016. gadā kā viena no 17 vietām trijos kontinentos, kas tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma objektā Lekorbizjē arhitektūras mantojums.

## Ārējās saites

*
Heidelbergas pils

**Heidelbergas pils** () ir pils drupas, kas paceļas pār Heidelbergas pilsētu un Nekāras upi Kēnigštūla pakalna ziemeļu nogāzē. Līdz 17. gadsimtam pils bija Kūrpfalcas valdnieku rezidence.

Pils senākās struktūras celtas pirms 1214. gada. Pili 1693. gadā Augsburgas līgas karā nopostīja Luija XIV karaspēks un pēc tam tā atjaunota tikai daļēji. Pils vismaz divreiz (1537. un 1764. gadā) degusi zibens spēriena rezultātā. Pils pagrabā atrodas Heidelbergas muca - vīna muca 219 000 litru tilpumā.

## Attēlu galerija

Hortus_Palatinus_und_Heidelberger_Schloss_von_Jacques_Fouquiere.jpg|Pils 1650. gadā
Heidelberg_corr.jpg|Heidelberga ar pili
HeidelbergSchloss2018-03-14-14-10-32.jpg|Heidelbergas pils
HeidelbergFriedrichsbau.jpg
Fassade_des_im_Deutsch–Französischen_Erbfolgekrieges_zerstörten_Ottheinrichsbaus.jpg
Grossesfass.jpg|Heidelbergas muca


## Ārējās saites

*
Pella

**Pella** () bija Maķedonijas galvaspilsēta (no 399. līdz 168. gadam p.m.ē). Maķedonijas Aleksandra dzimtā pilsēta. Mūsdienās šeit ierīkots arheoloģijas muzejs.

Pilsētas drupas mūsdienās atrodas Grieķijas ziemeļos Centrālās Maķedonijas perifērijā. Pirms Pellas par Maķedonijas galvaspilsētu kalpoja Aigi. Senatnē Pella bija ostas pilsēta pie Saloniku līča, mūsdienās tā atrodas apmēram 30 kilometrus iekšzemē. Pirmoreiz minēta Hērodota rakstos. 168. gadā pirms mūsu ēras to ieņēma romieši un tā pamazām zaudēja savu nozīmi. Arheoloģiskie izrakumi no 1915. gada. Saglabājušās mozaīkas.

## Attēlu galerija

Place_of_the_Dionysos_Mosaic_in_the_House_of_Dionysos,_built_in_325-300_BC,_Ancient_Pella_(7060180819).jpg
Shops_right_along_the_eastern_edge_of_the_agora,_Ancient_Pella_(7060295407).jpg
0_Mosaïque_de_la_chasse_au_lion_-_Musée_archéologique_de_Pella.JPG
Deer_hunt_mosaic_from_Pella.jpg


## Ārējās saites

*
Pēčas Universitāte

**Pēčas Universitāte** () ir universitāte Ungārijas dienvidu pilsētā Pēčā, valsts dienvidos. Uzskata sevi par 1367. gadā dibinātās viduslaiku Pēčas universitātes mantinieci. 

Pirmo universitāti Pēčā 1367. gadā nodibināja Ungārijas karalis Lajošs I Lielais, bet tā iznīka Osmāņu impērijas laikā 16. gadsimtā. 1785. gadā Jozefs II no Ģēras uz Pēču pārcēla karalisko akadēmiju, bet 1802. gadā Francis II to pārcēla atpakaļ uz Ģēru. Visbeidzot 1912. gadā universitātē tika nodibināta Počoņā (mūsdienu Bratislavā), kas, nodibinoties Čehoslovākijai, 1921. gadā tika pārcelta uz Pēču.

Universitātē ir 8 fakultātes un medicīnas skola. Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami politiķis Ante Starčevičs (*Ante Starčević*), politiķis Lāslo Šojoms un dzejnieks Šāndors Vērešs (*Sándor Weöres*).

## Ārējās norādes
* 
*
Bunratijas pils

**Bunratijas pils** (, ) ir 15. gadsimta pils Īrijas rietumos, Klēras grāfistē, netālu no Šenonas upes estuāra.

Pili, ceturto šajā vietā, ap 1425. gadu uzcēla Maknamaras dzimta. Pils vairākkārt mainīja īpašniekus, līdz 19. gadsimta beigās sagruva. Tā restaurēta 20. gadsimta piecdesmitajos gados un mūsdienās ir tūrisma objekts. Ap pili izveidots brīvdabas muzejs.

## Attēlu galerija

Bunratty_Castle-04-2017-gje.jpg
Bunratty_Castle-06-Fuehrung-2017-gje.jpg
Bunratty_Castle_Room.jpg


## Ārējās saites

*
Ceļojums uz Zemes centru (2008. gada filma)

**"Ceļojums uz Zemes centru"** () ir 2008. gada ASV zinātniskās fantastikas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Ēriks Brevigs. Šī ir 3D adaptācija franču rakstnieka Žila Verna romānam ar tādu pašu nosaukumu. Atšķirībā no romāna darbība notiek mūsdienās.

Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un nopelnīja 244 miljonus ASV dolāru pie 60 miljonu dolāru budžeta. 2012. gadā iznāca filmas turpinājums "Ceļojums uz Noslēpumu salu" (*Journey 2: The Mysterious Island*).

## Sižets
Dīvainais profesors vulkanologs Trevors Andersons (Brendans Freizers), kuru kolēģi izsmej par viņa ekscentriskajām teorijām, ceļo pa Islandi kopā ar savu brāļadēlu Šonu. Andersona brālis Makss, Šona tēvs, šai apvidū ir pazudis. Taču viņš atstājis par sevi atmiņu — grāmatu "Ceļojums uz Zemes centru" ar milzīgu skaitu dažādu piezīmju. Šajās piezīmēs viņi atrod kāda slavena profesora vārdu, taču atlidojuši uz Islandi, atklāj, ka profesors jau sen ir miris. Profesora meita Hanna ir dzīva, viņa skeptiski vērtē tēva sasniegumus, taču laipni piekrīt par 5000 Islandes kronām stundā pavadīt Trevoru un Šonu ekskursijā uz izdzisušu vulkānu. Pērkona negaisa dēļ aizgrūst ieeja alā, kurā viņi patvērušies, un varoņiem jāmeklē cits ceļš augšup. Alā viņi atrod ceļu uz pamestām šahtām un pēc tam uz dimantu atradnēm. Nonākuši uz nestabila pamata — maskavīta, zemei iegrūstot, viņi ieveļas pazemē. Zemes dzīlēs ceļotājiem paveras pārsteidzoša pazemes pasaule ("pasaule pasaules iekšienē"), ko apdzīvo bīstamas un dīvainas radības. Kādā kokā atrodot pazudušā Maksa mitekli un dienasgrāmatu, viņi uzzina, ka dažu stundu laikā temperatūra paaugstināsies līdz 93° C, un viņi var iet bojā. Ceļotāji nolemj meklēt ceļu augšup.

Pirmās grūtības ir pazemes pasaules temperatūras režīms. Filmas varoņiem vai nu jāpeld pāri plašai jūrai, kura mudž no plēsīgām zivīm un pleziozauriem, vai jāpaliek tur, kur valda 50° C karstums. Viņi uzbūvē plostu un dodas pāri jūrai, lai nonāktu pie “geizeru akas”, kas, ja var ticēt Maksa piezīmēm, izvedīs viņus virszemē. Ceļā draugus gaida daudz bīstamu piedzīvojumu, bet galu galā geizers tos izmet zemes virspusē caur Vezuvu Itālijā.

No pazemes valstības Šons paņem līdzi sauju dimantu un mirdzošu putnu, kas viņam palīdzēja ceļojuma laikā.

## Atsauces uz citām filmām
* Brauciens ar vagonetēm pamestajās raktuvēs ir atsauce uz filmas "Indiana Džonss un likteņa templis" braucienu ar vagonetēm filmas beigās.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā filmas vietne
Serbijas Olimpiskā komiteja

**Serbijas Olimpiskā komiteja** () ir Nacionālā Olimpiskā komiteja, kas pārstāv Serbiju un tās sportistus olimpiskajās spēlēs un citos starptautiskajos sporta pasākumos.

Komitejas galvenā mītne atrodas Serbijas galvaspilsētā Belgradā. Serbijas izmantotais SOK kods ir **SRB**.

Komitejas locekļi ir 47 sporta federācijas, kuras ievēl Izpildu padomi, kurā ir prezidents un septiņpadsmit locekļi.

## Vēsture
[200px|thumb|left|Piemineklis par godu Serbijas Olimpiskās kustības dibinātājam [Svetomirs Dukičs|Svetomiram Dukičam.]]
**Serbijas Olimpiskais klubs** () ir dibināts 1910. gada 23. februārī. Majots Svetomirs Dukičs tiek uzskatīts par olimpiskās kustības dibinātāju Serbijā. 1912. gadā *Serbijas Olimpiskais klubs* mainīja savu nosaukumu uz *Serbijas olimpiskā komiteja*, un tajā pašā gadā to atzina Starptautiskā Olimpiskā komiteja.

Pēc Dienvidslāvijas izveidošanas 1919. gadā Horvātijas galvaspilsētā Zagrebā tika izveidota
Dienvidslāvijas Olimpiskā komiteja (). 1927. gadā tā tika pārcelta uz Belgradu. Dienvidslāvijas Olimpisko komiteju Starptautiskā Olimpiskā komiteja atzina 1920. gadā. Pēc tam, kad Dienvidslāvijas Federatīvā Republika nomainīja savu nosaukumu uz Serbiju un Melnkalni, Olimpiskās komitejas nosaukums tika mainīts uz Serbijas un Melnkalnes Olimpisko kustību ().

Pēc Melnkalnes neatkarības referenduma 2006. gadā kļuva par neatkarīgu valsti. Līdz ar to Olimpiskā komiteja atgriezās pie sava sākotnējā nosaukuma.

Serbijas galvaspilsēta divas reizes ir sniegusi savu kandidatūru, lai organizētu vasaras olimpiskās spēles — 1992. un 1996. gadā.

## Izpildkomitejas sastāvs
Serbijas Olimpiskā komiteja šobrīd sastāv no:
* **Prezidents:** Božidars Maļkovičs;
* **SOK loceklis:** Nenads Lalovičs;
* **SOK Goda loceklis:** Borislavs Stankovičs;
* **Sporta komisijas priekšsēdētājs:** Ivans Miljkovičs;
* **Locekļi:** 
** 10 locekļi no Olimpiskajām sporta veidu federācijām: Mirko Nišovičs, Žeļko Trajkovičs, Veselins Jevrosimovičs, Zorans Gajičs, Predrags Danilovičs, Snežana Žugiča, Nenads Petkovičs, Iva Popovičs, Milorads Krivokapičs), Vladeta Radivojeviča;
** 3 locekļi, kurus izvēlējās Serbijas Olimpiskā komiteja: Žarko Zečevičs, Bogdans Obradovičs, Milica Mandičs;
* **Serbijas Sporta asociācijas loceklis:** Aleksandars Šoštars.

## Biedru federācijas
Serbijas nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Pašlaik Rumānijā darbojas 35 vasaras sporta veidu un 7 ziemas sporta veidu olimpiskās federācijas.

### Olimpisko sporta veidu federācijas

## Skatīt arī
* Serbija olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Serbijas profils SOK mājas lapā
Serbijas un Melnkalnes Olimpiskā komiteja

**Serbijas un Melnkalnes Olimpiskā komiteja** () bija Nacionālā Olimpiskā komiteja, kas pārstāvēja Serbiju un Melnkalni olimpiskajās spēlēs un citos starptautiskajos sporta pasākumos. Olimpiskā komiteja tika izveidota 2003. gada janvārī pēc Dienvidslāvija Olimpiskās komitejas nosaukuma maiņas, pēc Serbijas un Melnkalnes Konstitucionālās hartas pieņemšanas.

Serbijas un Melnkalnes Olimpiskās komiteja beidza pastāvēt 2006. gadā, pēc Melnkalnes neatkarības referenduma, kad Serbija un Melnkalne beidza pastāvēt un katra izveidoja atsevišķu valsti un savu olimpisko komiteju. Par Serbijas un Melnkalnes Olimpiskās komitejas oficiālo pēcteci kļuva Serbijas Olimpiskā komiteja.

## Pēcteči
* Melnkalnes Olimpiskā komiteja (2006 — *pašlaik*);
* Serbijas Olimpiskā komiteja (1910 — 1918, (2006 — *pašlaik*).

## Skatīt arī
* Serbija un Melnkalne olimpiskajās spēlēs

## Atsauces
Minsteres Universitāte

**Minsteres Universitāte** (vācu: *Universität Münster*), līdz 2023. gadam **Vestfālenes Vilhelma Universitāte Minsterē** () ir valsts universitāte Minsterē, Vācijā.

Universitāti 1780. gadā nodibināja Svētās Romas impērijas ķeizars Jozefs II Hābsburgs. 1843. gadā to pārdēvēja par Karalisko Teoloģijas un filozofijas akadēmiju (*Königliche Theologische und Philosophische Akademie*). 1902. gadā ar ķeizara Vilhelma II rīkojumu tai atjaunoja universitātes statusu, 1907. gadā nodēvējot par Vestfālenes Vilhelma Universitāti Minsterē. 

Mūsdienās Minsteres universitāte ir organizēta 15 fakultātēs un studiju nozarēs. Studentu skaits 2019./2020. studiju gadā pārsniedza 45 tūkstošus, profesoru skaits bija 558.

## Ārējās saites
Tvøroyrar Bóltfelag

***Tvøroyrar Bóltfelag***, pazīstams arī kā **TB**, ir Fēru Salu futbola klubs no Tveroiri. Klubs ir dibināts 1892. gadā, tas ir vecākais futbola klubs Fēru salās. Pašlaik spēlē Fēru Salu čempionāta augstākajā līgā (*Betrideildin*). Savas mājas spēles komanda aizvada *Við Stórá* stadionā, kura ietilpība ir 1600 vietu.  Kluba futbolisti ir septiņas reizes kļuvuši par Fēru Salu čempioniem, pēdējo reizi 1987. gadā, kā arī piecas reizes ieguvuši Fēru Salu kausu.

## Sasniegumi
* **[[Fēru Salu futbola premjerlīga|Fēru Salu Premjerlīga]]** (*Betrideildin*)
** Čempioni (7): 1943, 1949, 1951, 1976, 1977, 1980, 1987
** Vicečempioni (14): 1942, 1950, 1952, 1953, 1954, 1956, 1957, 1964, 1974, 1978, 1979, 1981, 1982, 1984
* **Fēru Salu kauss**
** Kausa ieguvēji (5): 1956, 1958, 1960, 1961, 1977
** Finālisti (4): 1962, 1971, 1978, 1981
* **Fēru Salu 1. līga**
** Kausa ieguvēji (4): 1948, 2001, 2004, 2014

## Sezonas

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
* Kluba profils UEFA vietnē 
* Kluba profils ''soccerway.com''
Reversais adrešu atrises protokols

**Reversais adrešu atrises protokols** ( (**RARP**)) ir viens no protokoliem TCP/IP, kas, izmantojot kāda ar internetu savienota lokālā tīkla darbstaciju adreses, ļauj noteikt šo darbstaciju IP adreses.

RARP protokols ir aprakstīts IETF rakstā RFC903. Šo protokolu uzskata par novecojušu, jo ir jaunāki protokoli, kuri atbalsta daudz vairāk funkciju nekā RARP protokols, piemēram, sākumpalaišanas protokols (BOOTP) un dinamiskas resursdatora konfigurēšanas protokols (DHCP).

RARP protokola pielietošanai ir nepieciešams viens vai vairāki tīkla resursdatori, kuru funkcija ir uzturēt kartēšanas datubāzi no aparatūras adresēm uz protokola adresēm, kā arī atbildēt uz pieprasījumiem no klientu resursdatoriem.

## Mūsdienu lietojumi
Neskatoties uz to, ka mūsdienās RARP protokolu ir aizstājuši citi protokoli, tomēr dažās sistēmās RARP tiek pielietots, piemēram:

CISCO Pārklājuma Transporta Virtualizācija (OTV). RARP tiek izmantots, lai atjauninātu 2. slāņa pārsūtīšanas tabulas, kad MAC adrese pārvietojas starp datu centriem.

## Atsauces
Georgijs Genimats

**Georgijs Genimats** (; dzimis , miršanas gads *nav zināms*) bija grieķu vieglatlēts, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

## 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Genimats olimpiskajās spēlēs startēja 100 metru skriešanas disciplīnā. Viņš startēja otrajā priekšskrējienā, kur ieņēma 4. vai 5. vietu, jo viņa iegūtais rezultāts nav zināms. Genimats nekvalificējās fināla skrējienam.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Georgijs Genimats (SOK profils) 
* Georgijs Genimats (Sports Reference profils)
Belkino (stacija)

**Belkino** () ir izmaiņas punkts Krievijas teritorijā, Pitalovas rajona Utrojas pagastā.

## Vēsture
1931. gada 25. augustā blakus Bielkinas ciemam dzelzceļa līnijā Rītupe—Daugavpils tika atklāts pieturas punkts "Vāveres". 1932. gada 11. maijā pieturas punkta nosaukumu izmainīja uz "**Vāvere**". 1942. gadā pie pieturas punkta tika atklāts izmaiņas punkts ar tādu pašu nosaukumu, 900 metru Abrenes stacijas virzienā. Pēckara gados "Vāvere" kartēs un sarakstos vairs neparādās. Sākot ar 1980. gadiem, vēl 300 metru Pitalovas stacijas virzienā, vilcienu dienesta grafikos ir atzīmēts izmaiņas punkts "Belkino".

## Atsauces