open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dambjapurva iela

**Dambjapurva iela** ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Mežciema un Juglas robežā. Tā sākas pie Malienas un Hipokrāta ielas apļveida krustojuma, ved ziemeļu virzienā un beidzas krustojumā ar Palsas ielu. Dambjapurva ielas garums ir 145 metri.

Visā garumā Dambjapurva iela klāta ar asfalta segumu. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Dambjapurva ielu nekursē, bet Malienas, Hipokrāta un Mežciema ielā ir autobusa un trolejbusa pieturas "Dambjapurva iela".

Dambjapurva iela izveidota 2016. gada 30. augustā ar Rīgas domes lēmumu. Ielas nosaukums cēlies no Dambjapurva ezera, blakus kuram atrodas iela. Agrāk tā bija Tebras ielas posms. Adrešu maiņa oficiāli veikta 2016. gada oktobrī.

## Ielu savienojumi
Dambjapurva iela ir savienota ar šādām ielām:
* Malienas iela / Hipokrāta iela
* Palsas iela
* Kvēles iela / Tebras iela (savienojums ar bezvārda ceļu)

## Atsauces
Lūkass Hedžess

**Lūkass Hedžess** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris.

Savu karjeru sācis ar lomu Vesa Andersona filmā "Mēness lēkta karaļvalsts" (2012). Ieguvis atpazīstamību ar lomu Keneta Lonergana 2016. gada drāmā "Mančestra pie jūras", par ko viņu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā". 2017. gadā piedalījies filmās "Lady Bird: Laiks lidot" un "Trīs paziņojumi pie Ebingas Misūri štatā".

Par lomu filmā *[[Boy Erased]]* (2018) Hedžesu nominēja Zelta globusa balvai kategorijā "Labākais aktieris drāmas filmā". Piedalījies arī filmās "90. gadu vidū" (2018), *[[Waves]]* (2019), "Ļaujiet visiem izteikties" (*Let Them All Talk*, 2020) un "Piedod, mazā" (2025).

## Ārējās saites
Seksa pozas

[thumb|Erotiskā māksla, kas attēlo [Dzimumakts|dzimumaktu no aizmugures pozīcijas]]
**Seksa pozas** ir dažādi ķermeņu izvietojuma veidi dzimumakta vai citu seksuālās tuvības formu laikā. Tās var atšķirties pēc ķermeņu saskares pakāpes, komforta līmeņa, dziļuma, noteiktu erogēno zonu stimulācijas un fiziskās slodzes. Pastāv ļoti plašs pozu klāsts, un izvēli parasti ietekmē partneru vēlmes, anatomiskās īpatnības, veselības stāvoklis, kā arī kultūras un sociālie faktori.

Seksa pozu apraksti ir zināmi jau kopš seniem laikiem. Viens no pazīstamākajiem avotiem ir „Kāmasūtra” — sens indiešu traktāts, kas tiek piedēvēts Vātsjājanam Mallānagam (aptuveni 3.–5. gs.). Tajā, līdzās filozofiskiem un ētiskiem mīlestības aspektiem, tiek aplūkotas arī dažādas seksuālās mijiedarbības formas.

## Populārākās seksa pozas

# Misionāru poza
# No aizmugures (*Doggy style*)
# Sieviete augšā (*Cowgirl*)
# Karotes poza (*spooning*)
# Lotosa poza / klēpja poza (sēdus)
# Stāvus seju pret seju
# Sāniski seju pret seju
# Uz gultas malas / platformas
# Pret sienu (stāvus ar atbalstu)
# 69. poza

## Skatīt arī

* Orālais seks
* Anālais sekss

## Ārējās saites
Misionāru poza

thumb|right|250px|Misionāru poza
**Misionāru poza** ir viena no vispazīstamākajām un visbiežāk izmantotajām seksuālajām pozām dzimumakta laikā. Parasti viens partneris atrodas guļus uz muguras, bet otrs – virs viņa, vērsts ar seju pret partneri. Šī poza bieži tiek uztverta kā tradicionāla un tiek uzskatīta par vienu no visvienkāršākajām izpildījumā.

Pozas nosaukums tiek saistīts ar Eiropas kolonizācijas un kristīgās misijas laiku, kad misionāri šo pozīciju uzskatīja par “morāli pieņemamu” seksuālās tuvības formu. Tomēr šis skaidrojums mūsdienās tiek arī apšaubīts, un nosaukuma izcelsme nav viennozīmīgi pierādīta.

Misionāru poza ļauj partneriem uzturēt acu kontaktu, veicina fizisku tuvību un emocionālu saikni. To bieži izvēlas komforta, stabilitātes un vienkāršības dēļ.

## Skatīt arī
* Sekss

## Ārējās saites
Piedod, mazā

**"Piedod, mazā"** () ir 2025. gada ASV melnā komēdijdrāmas filma, kuras režisore, scenārija autore un galvenās lomas atveidotāja ir Eva Viktora. Citas lomas atveido Naomi Ekija, Luiss Kankelmi, Kellija Makkormaka, Lūkass Hedžess un Džons Kerols Linčs.

Filma stāsta par literatūras pasniedzēju, kura pēc seksuāla uzbrukuma cieš no depresijas.

Filmas "Piedod, mazā" pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā. Filmu izrādīja arī 2025. gada Kannu kinofestivālā. Latvijā pirmizrāde notika . Filmu izplatīja *[[A24]]*. Filma saņēma augstu kritiķu novērtējumu. Nacionālā kinofilmu pārraudzīšanas padome to nosauca par vienu no desmit labākajām 2025. gada neatkarīgajām filmām, kā arī par labāko debiju režijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kalemie

**Kalemie** (franču un ) ir pilsēta Kongo Demokrātiskajā Republikā, Tangaņikas provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Atrodas provinces ziemeļaustrumos Tangaņikas ezera krastā pie iztekošās Lukugu upes. Nozīmīgs transporta centrs — osta, lidosta un dzelzceļa līnijas galapunkts.

## Vēsture
Dibināta 1892. gada 3. janvārī kā Kongo Brīvvalsts militārs priekšpostenis cīņai pret arābu vergu tirgotājiem no Zanzibāras, kas apdraudēja Kongo baseinu. Sākotnēji militārais postenis tika ierīkots 15 km uz dienvidiem no Lukugu iztekas un nodēvēta par **Albērvilu** (*Albertville*) par godu princim Albēram, nākamajam Beļģijas karalim Albēram I. Vergu tirgotāji no Tangaņikas rietumu krasta tika padzīti 1893. gadā. Sākotnējā Albērvilas apmetne tika pamesta, bet nosaukumu attiecināja uz Mutoas posteni pie Lukugu, kas vēlāk izauga par mūsdienu pilsētu. 1914.—1915. gadā Albērvila kalpoja par atbalsta bāzi britu un beļģu spēkiem Austrumāfrikas kampaņā. 1915. gadā pilsēta tika savienota ar dzelzceļu, 1916. gadā — izbūvēta osta un Greinervilas ogļraktuves. 1971. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā, bet kopš 2015. gada ir jaunizveidotās Tangaņikas provinces centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lielā Zimbabve

**Lielā Zimbabve** () ir sena pilsēta un viens no nozīmīgākajiem Dienvidāfrikas vēsturiskajiem monumentālajiem kompleksiem, kas atrodas mūsdienu Zimbabves dienvidaustrumos netālu no Masvingo. Tas ir lielākais pirmskoloniālās Dienvidāfrikas akmens komplekss un bijušās Zimbabves karaļvalsts galvaspilsēta, kas pazīstama ar monumentāliem sausā mūrējuma akmens nocietinājumiem, konisko torni un sarežģīti veidotu pilsētvidi. Kā Lielās Zimbabves nacionālais piemineklis kopš 1986. gada komplekss iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Pilsēta attīstījās aptuveni 11.—15. gadsimtā, kļūstot par politisku, saimniecisku un rituālu centru, kas kontrolēja plašus tirdzniecības tīklus starp Dienvidāfrikas iekšzemi un svahili pilsētvalstīm Indijas okeāna piekrastē. Lielā Zimbabve pārraudzīja zelta, liellopu un citu resursu plūsmas, un arheoloģiskie pētījumi liecina, ka tās iedzīvotāju skaits sasniedza vairākus tūkstošus. Importa priekšmeti, piemēram, porcelāns, stikla krelles un metāla izstrādājumi, apliecina pilsētas integrāciju plašā reģionālās un starptautiskās tirdzniecības tīklā.

Komplekss sastāv no vairākām monumentālām zonām — Kalna kompleksa, Lielā iekšējā nocietinājuma un ielejas apbūves dzīvojamo kvartālu —, kas liecina par augsti attīstītu celtniecības tehniku un sarežģītu sociālo organizāciju. Lielā Zimbabve kalpoja kā šonu valdnieku (mambo) rezidence, administratīvais un amatniecības centrs, kā arī nozīmīga svētvieta. Tās simboliskās struktūras, tostarp koniskais tornis un slavenās ziepjakmens putnu skulptūras, kļuvušas par Zimbabves kultūras identitātes emblēmām. Kā viens no iespaidīgākajiem arheoloģiskajiem pieminekļiem Āfrikā Lielā Zimbabve ilustrē seno šonu valstu arhitektūras un sociālās organizācijas kulmināciju, apliecinot reģiona agrīno valstu veidošanās procesus, amatniecības attīstību un kultūras sasniegumus.

## Ārējās saites
Urofilija

thumb|Sieviete urinē vīrieša mutē
**Urofilija** ir parafilija, kurā cilvēks izjūt seksuālu uzbudinājumu saistībā ar urīnu un urinēšanas procesu. Tā var izpausties dažādos veidos, tostarp kā vēlme skatīties urinēšanu, smarža, pieskāriens vai urīna izmantošana seksuālo aktivitāšu laikā. Tā ietilpst netradicionālo seksuālo interešu grupā, un dažos gadījumos tā var būt saistīta ar psiholoģisku diskomfortu vai obsesīvi kompulsīvu uzvedību.

Lielākajā daļā sabiedrību urofilija tiek uztverta kā tabu un bieži tiek stigmatizēta.

## Veselības riski
Lai gan urīns parasti ir sterils tā izvadīšanas brīdī, urofiliska uzvedība var radīt veselības riskus, īpaši ja urīns nonāk saskarē ar atvērtām brūcēm, gļotādām vai ja partnerim ir infekcija. Pastāv arī risks saslimt ar urīnceļu infekcijām un seksuāli transmisīvajām slimībām, ja ir kontakts ar ķermeņa šķidrumiem.

## Ārējās saites
Gerontofilija

**Gerontofilija** ir parafilija, kurā cilvēks izjūt seksuālu vai romantisku pievilcību pret ievērojami vecākiem cilvēkiem, parasti gados veciem vai senioriem. Šī interešu forma ietilpst netradicionālo seksuālo preferenču grupā un reti tiek diagnosticēta klīniskā vidē, jo parasti tā netraucē ikdienas funkcionēšanu, ja tiek ievērota brīvprātīga piekrišana un personas ir pieaugušas.

Lielākajā daļā sabiedrību gerontofilija tiek uztverta kā tabu un var tikt stigmatizēta kultūras priekšstatu par vecumu un seksualitāti dēļ.

## Veselības un ētiskie apsvērumi
Ja pastāv liela vecuma atšķirība, jāņem vērā gan fiziskās veselības jautājumi, gan arī piekrišana un iespējamais varas līdzsvars attiecībās. Problēmas var rasties, ja kāds no iesaistītajiem nav spējīgs sniegt informētu piekrišanu vai ir atkarīgā stāvoklī.

## Ārējās saites
Akrotomofilija

**Akrotomofilija** ir parafilija, kurā cilvēks izjūt seksuālu uzbudinājumu saistībā ar cilvēkiem ar amputētām ekstremitātēm (piemēram, rokām vai kājām). Tā var izpausties kā vēlme skatīties, pieskarties vai fantazēt par amputētām ekstremitātēm seksuālo aktivitāšu kontekstā. Akrotomofilija ietilpst netradicionālo seksuālo interešu grupā, un dažos gadījumos tā var būt saistīta ar psiholoģiskiem traucējumiem vai obsesīvi kompulsīvu uzvedību.

Lielākajā daļā sabiedrību akrotomofilija tiek uztverta kā tabu un tiek stigmatizēta.

## Veselības un ētiskie apsvērumi
Akrotomofilija parasti nerada tiešus fiziskās veselības riskus, ja attiecības ir abpusēji pieņemamas. Tomēr ir svarīgi saglabāt cieņu pret partneri un aizsargāt emocionālo labsajūtu, lai nodrošinātu, ka personiskās robežas netiek pārkāptas.

## Ārējās saites
Sieviešu prezervatīvs

thumbnail|235px|Sieviešu prezervatīvs
**Sieviešu prezervatīvs** jeb **femidoms** ir kontracepcijas līdzeklis, ko izmanto dzimumakta laikā, lai izsargātos no nevēlamas grūtniecības un seksuāli transmisīvajām slimībām (STS), piemēram, no AIDS, gonorejas, hlamīdijām. Tas ir plāns, elastīgs maisiņš, ko ievieto makstī, un tas sedz maksts iekšējo sienu, lai sperma nenonāktu dzemdē. 

Sieviešu prezervatīviem ir divi gredzeni: viens cieši turas pie maksts augšējā gala, otrs paliek ārpusē, aptverot vulvu, lai nodrošinātu stabilitāti un papildu aizsardzību. Šis prezervatīva veids dod sievietēm kontroli pār kontracepciju un aizsardzību pret STS neatkarīgi no partnera.

## Veselības un lietošanas aspekti
Sieviešu prezervatīvs ir drošs, ja tiek lietots pareizi. To var ievietot pirms dzimumakta, un tas ir veids, kā samazināt gan nevēlamas grūtniecības, gan STS risku. Materiāli parasti ir lateksa vai poliuretāna bāzes, kas piemēroti cilvēkiem ar lateksa alerģiju.  

## Ārējās saites

*
Hlamidioze

thumb|''C. trachomatis''
**Hlamidioze** jeb **hlamidiāze** ir seksuāli transmisīva slimība, ko izraisa baktērijas *Chlamydia trachomatis*. Slimība bieži norit bez simptomiem, taču iespējami simptomi ir izdalījumi no dzimumorgāniem, sāpes urinēšanas laikā un diskomforts vēdera lejasdaļā. Neārstēta hlamidioze var radīt neauglību un olvadu bojājumus sievietēm, kā arī prostatas problēmas vai epididimītu vīriešiem. Infekcija parasti tiek nodota dzimumakta laikā.

## Ārstēšana
Hlamīdija tiek ārstēta ar antibiotikām. Savlaicīga diagnostika un ārstēšana samazina komplikāciju risku un novērš slimības tālāku izplatīšanos.
Klizmofilija

**Klizmofilija** ir parafilija, kurā cilvēks izjūt seksuālu uzbudinājumu saistībā ar klizmām vai citu veidu anālās irigācijas procedūrām. Tā var izpausties kā vēlme piedalīties klizmās, skatīties šo procedūru veikšanu vai fantazēt par to seksuālā kontekstā. Klizmofilija ietilpst netradicionālo seksuālo interešu grupā un dažos gadījumos var būt saistīta ar psiholoģiskiem traucējumiem vai obsesīvi kompulsīvu uzvedību.

Lielākajā daļā sabiedrību klizmofilija tiek uztverta kā tabu un tiek stigmatizēta.

## Veselības un ētiskie apsvērumi
Klizmofilija parasti nerada tiešus fiziskos veselības riskus, ja tiek ievēroti higiēnas un drošības noteikumi. Tomēr jāņem vērā iespējamās komplikācijas, piemēram, anālās gļotādas bojājumi vai infekciju risks, ja procedūras tiek veiktas nepareizi. Ētiski svarīgi ir nodrošināt pilnīgu brīvprātīgu piekrišanu iesaistītajām personām.

## Ārējās saites
Agalmatofilija

[thumb|[Seksa lelle uz dīvāna]]
**Agalmatofilija** ir parafilija, kurā cilvēks izjūt seksuālu vai romantisku uzbudinājumu pret statujām, manekeniem, lellēm vai citiem nedzīviem cilvēka formas objektiem. Šī uzvedība var izpausties kā vēlme pieskarties, fantazēt vai veikt seksuālas aktivitātes ar objektiem, kas attēlo cilvēka ķermeni.

Agalmatofilija ietilpst netradicionālo seksuālo interešu grupā un lielākajā daļā sabiedrību tiek uztverta kā tabu.

## Psiholoģiskie un veselības apsvērumi
Agalmatofilija parasti nerada tiešus fiziskos veselības riskus, taču var norādīt uz psiholoģisku vajadzību vai interesēm, kas ir netradicionālas. Ētiski tā ir droša, ja tiek praktizēta ar objektiem un nepārkāpj citu cilvēku tiesības vai privātumu.

## Ārējās saites
Seksa lelle

thumb|Jaunas paaudzes seksa lelles, kas izskatās kā manekeni
**Seksa lelle** ir objekts, parasti cilvēka formā, ko izmanto seksuālam priekam vai fantāziju apmierināšanai. Seksa lelles var būt izgatavotas no silikona, TPE (termoplastiskā elastomēra) vai citiem materiāliem, un tās var būt ļoti detalizētas, iekļaujot sejas, ķermeņa proporcijas un anatomiski pareizas dzimumorgānu formas.

Seksa lelles tiek izmantotas gan individuāli, gan pāru kontekstā, un tās var kalpot arī kā palīglīdzeklis seksuālās terapijas vai izglītības procesā.

## Veidi
* Reāla izmēra lelles – pilnīgi cilvēkam līdzīgas, bieži kustīgas vai ar elastīgām locītavām.
* Mazākas vai transportējamās lelles – vienkāršākas, parasti bez kustīgām locītavām.
* Interaktīvās lelles – aprīkotas ar sensoru tehnoloģijām, kas reaģē uz pieskārienu vai skaņu.

## Ārējās saites
Froterisms

**Froterisms** ir parafilija, kurā cilvēks izjūt seksuālu uzbudinājumu, berzējoties vai pieskaroties citiem cilvēkiem bez viņu piekrišanas, parasti publiskās vietās. Šī uzvedība ietver vēlmi sasniegt seksuālu apmierinājumu, kontaktējoties ar svešu cilvēku ķermeni, bieži vien intīmās zonas tuvumā.

Froterisms tiek uzskatīts par tabu un pretlikumīgu uzvedību lielākajā daļā sabiedrību, jo tas pārkāpj citu personu fiziskās robežas un var radīt emocionālu traumu.

## Veselības un juridiskie apsvērumi
Froterisms nereti tiek klasificēts kā krimināli sodāma seksuāla uzvedība, un tas var novest pie juridiskām sekām. No psiholoģiskā viedokļa tas var būt saistīts ar impulsa kontroles traucējumiem vai citiem neparastiem seksuālās uzvedības modeļiem. Terapija bieži ietver psiholoģisku konsultāciju un uzvedības terapiju.

## Ārējās saites
Petings

**Petings** () ir seksuāla aktivitāte, kurā partneri viens otru stimulē, pieskaroties ķermenim, īpaši intīmām zonām, bez dzimumakta. Tas ietver dažādas darbības, piemēram, krūšu, dzimumorgānu vai citas jutīgas ķermeņa vietas stimulāciju ar rokām, muti vai ķermeņa daļām, lai radītu seksuālu uzbudinājumu un apmierinājumu.

Petings bieži tiek izmantots kā priekšspēle pirms dzimumakta, kā drošs seksuālās aktivitātes veids vai kā alternatīva dzimumaktam, īpaši jauniešu vai pāru vidū, kuri vēlas izvairīties no grūtniecības vai STS riska.
Fingerings

**Fingerings** jeb stimulācija ar pirkstiem ir seksuāla darbība, kuras laikā partneris stimulē otra dzimumorgānus ar rokām vai pirkstiem, lai radītu seksuālu uzbudinājumu un gūtu orgasmu. Šī aktivitāte ir bieži sastopama gan kā priekšspēle pirms dzimumakta, gan kā pati par sevi apmierinoša seksuāla darbība.

Fingerings var ietvert:
* maksts stimulāciju sievietēm (iekšēju vai ārēju),
* dzimumlocekļa stimulāciju vīriešiem,
* anālo stimulāciju ar pirkstiem (ja partneri tam piekrīt).
Netīrā jaukā dzīve

**"Netīrā jaukā dzīve"** () ir 2002. gada Apvienotās Karalistes trillera filma, kuras režisors ir Stīvens Frīrss, bet scenārija autors ir Stīvens Naits. Filmā galvenās lomas atveido Čūetels Edžiofors, Odrija Totū, Serži Lopess, Sofija Okonedo, Benedikts Vongs un Zlatko Buričs.

Filma stāsta par nelegālajiem migrantiem Okvi (Edžiofors) un Senaju (Totū), kuri Londonā dzīvo un strādā, konstanti baidoties par deportāciju. Kādu dienu Okve viesnīcā, kurā viņš strādā, atrod cilvēka sirdi.

Filmas "Netīrā jaukā dzīve" pirmizrāde notika  Venēcijas kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta lauvas balvu. Filma saņēma pozitīvu kritiķu novērtējumu. Scenāristu Naitu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs".

## Atsauces

## Ārējās saites
Pollūcija

**Pollūcija** (latīņu: *pollutio*, burtiski — "netīrība") jeb **nakts ejakulācija** ir spontāna spermas izdalīšanās no dzimumlocekļa miega laikā, parasti saistīta ar seksuālu uzbudinājumu vai sapņiem ar seksuālu saturu. Pollūcija ir normāla fizioloģiska parādība, īpaši pusaudža vecumā, kad organisma hormonu līmenis paaugstinās, un var turpināties arī pieaugušā vecumā.

## Veidi
* Nakts pollūcija – spontāna ejakulācija miega laikā, bieži saistīta ar seksuāliem sapņiem.
* Spontāna ejakulācija nomodā – retos gadījumos var notikt bez seksuālas stimulācijas nomodā.
*
Pirofilija

**Pirofilija** ir parafilija, kurā cilvēks izjūt seksuālu uzbudinājumu saistībā ar uguni, dedzināšanu vai liesmu radīšanu. Tā var izpausties kā fantāzijas, vēlme piedalīties uguns ierosināšanā vai novērot ugunsliesmas seksuālā kontekstā. Pirofilija ietilpst netradicionālo seksuālo interešu grupā un dažos gadījumos var būt saistīta ar psiholoģiskiem traucējumiem vai impulsu kontroles problēmām.

Lielākajā daļā sabiedrību pirofilija tiek uztverta kā tabu un ir juridiski aizliegta, jo uguns ierosināšana var radīt materiālus zaudējumus, traumas vai dzīvības apdraudējumu.

## Veselības un juridiskie apsvērumi
Pirofilija nereti tiek saistīta ar piromāniju, kas ir psiholoģisks traucējums, kurā pastāv nekontrolēta vēlme iedarbināt uguni. Praktizējot pirofiliju, pastāv augsts fizisko un juridisko risku līmenis, un nepieciešama psiholoģiska palīdzība, lai novērstu kaitējumu sev un citiem.

## Ārējās saites
Vuajērisms

thumb|''Peeping Tom''
**Vuajērisms**, arī **vuārisms** vai **vuaierisms**,  ir parafilija, kurā cilvēks izjūt seksuālu uzbudinājumu, slepus novērojot citus cilvēkus, kuri ir pliki vai nodarbojas ar seksuālām aktivitātēm, bez viņu piekrišanas. Vuajērisms tiek uzskatīts par netradicionālu seksuālo interesi un ietver vēlmi iegūt seksuālu apmierinājumu no citu cilvēku intīmās privātās dzīves novērošanas.

Lielākajā daļā sabiedrību vuajērisms tiek uztverts kā tabu un ir juridiski aizliegts, jo tas pārkāpj citu personu privātumu un var radīt emocionālu traumēšanu.

## Veselības un juridiskie apsvērumi
Vuajerisms tiek klasificēts kā seksuāli novirzīta uzvedība un dažkārt var būt saistīts ar impulsa kontroles traucējumiem. No juridiskā viedokļa slepena novērošana var radīt kriminālatbildību, tostarp par privātuma pārkāpšanu un seksuālo vardarbību.

## Ārējās saites
Cefanjas grāmata

thumbnail|upright=0.9|Cefanjas grāmatas 13. gadsimta manuskripts
**Cefanjas grāmata** (, *séfer Ṣəfanjā*) jeb **Sofonija grāmata** (; ) ir viena no Tanaha pravietojumu tekstiem un divpadsmit mazo praviešu grāmatām, kur tā ierindojas devītajā vietā. Kristīgajās tradīcijās tā līdzīgi ierindota mazajos praviešos, atrodoties starp Habakuka un Hagaja grāmatām. Šis salīdzinoši īsais pravietojums piedēvēts pravietim Cefanjam, kur darbība notiek Jūdejas ķēniņa Josijas valdīšanas laikā (640–609. g. p.m.ē.). Vairums pētnieku uzskata, ka grāmatas kodols tapis 7. gadsimta beigās p.m.ē., visticamāk Josijas valdīšanas agrīnajās desmitgadēs un saistāms ar tempļa un kulta reformām ap 622. gadu p.m.ē. Šis periods Jūdejas valstībā bija politiski un reliģiski sarežģīts. Asīrijas impērija atradās norietā, Jaunbabilonija kļuva par jauno reģionālo spēku, bet sabiedrībā joprojām pastāvēja sinkrētiski un elkdievīgi kulti, kurus Cefanjas pravietojumi asi nosoda.

Cefanjas grāmatas centrālā tēma ir “Kunga diena” (*yom JHWH*) — visaptverošs dievišķas tiesas brīdis, kas skar gan Jūdeju un Jeruzalemi, gan apkārtējās tautas. Pravietojumos aprakstīta kosmiska mēroga tiesa, kas simboliski atgādina radīšanas “atgriešanu haosā”, atmaskojot elkdievību, sociālo netaisnību un politisko augstprātību. Tomēr blakus brīdinājumam par iznīcību grāmata ietver arī atjaunošanas un cerības motīvu — ideju par “pārpalikumu”, pazemīgu un taisnīgu kopienu, kas caur tiesu tiek attīrīta, glābta un atjaunota Sionā. Cefanjas grāmata tradicionāli tiek interpretēta kā būtisks pravietiskās literatūras avots, kas izgaismo eshatoloģiskos motīvus jūdaisma un kristietības tradīcijās, vienlaikus sniedzot ieskatu Josijas laikmeta reliģiskajās reformās, politiskajā spriedzes situācijā un teoloģiskajā skatījumā uz dievišķo tiesu un pestīšanu.

## Ārējās saites
Erotiskā asfiksija

**Erotiskā asfiksija** jeb **seksuālā hipoksija** ir parafilija, kurā cilvēks izjūt seksuālu uzbudinājumu saistībā ar elpošanas ierobežošanu vai skābekļa piegādes samazināšanu dzimumakta vai masturbācijas laikā. Šī prakse ietver dažādas metodes, piemēram, spiedienu uz kaklu, saites vai maskas lietošanu, lai radītu īslaicīgu skābekļa trūkumu un pastiprinātu orgasmu.

Erotiskā asfiksija ietilpst netradicionālo seksuālo interešu grupā un tiek uzskatīta par augsta riska darbību.

## Veselības un drošības apsvērumi
Šī prakse ir ārkārtīgi bīstama un var izraisīt nāvi, smadzeņu bojājumus, sirdsdarbības traucējumus vai citas nopietnas traumas. Par tās bīstamību tiek stingri brīdināts medicīnas un seksoloģijas literatūrā, un jebkāda līdzīga aktivitāte jāveic ar ārkārtīgu piesardzību, piekrišanu un zināšanām par drošības pasākumiem.

## Ārējās saites
Seksuālā disfunkcija

**Seksuālā disfunkcija** ir plašs medicīnisks un psiholoģisks termins, kas apzīmē traucējumus cilvēka spējai piedzīvot seksuālu uzbudinājumu, vēlmi vai apmierinājumu. Tā var ietekmēt seksuālo vēlmi, erekciju, ejakulāciju, orgasmu vai seksuālo apmierinājumu kopumā. Seksuālā disfunkcija var būt gan īslaicīga, gan hroniska, un tā var skart gan vīriešus, gan sievietes.

Seksuālā disfunkcija var rasties dažādu faktoru ietekmē. To var izraisīt fizioloģiski cēloņi, piemēram, hormonālas izmaiņas, asinsrites traucējumi, nervu bojājumi vai dažādas slimības, piemēram, diabēts. Tāpat nozīmīga loma var būt psiholoģiskiem faktoriem, tostarp stresam, trauksmei, depresijai un attiecību konfliktiem. Seksuālās funkcijas traucējumus var veicināt arī medikamenti un vielas, piemēram, daži antidepresanti, alkohols un narkotikas.

## Ārstēšana
Ārstēšana ir atkarīga no cēloņa un var ietvert:
* Medikamentozu terapiju (piem., sildenafils vīriešiem)
* Psihoterapiju vai seksuālo terapiju
* Dzīvesveida izmaiņas: stress, fiziskā aktivitāte, uzturs
* Partnera iesaisti attiecību un seksuālās komunikācijas uzlabošanai

## Atsauces
Androloģija

**Androloģija** (no grieķu: ἀνήρ, *anēr* — ‘vīrietis’ un *λογία, logia* — ‘mācība’) ir medicīnas nozare, kas specializējas vīriešu reproduktīvās sistēmas un dzimumorgānu funkciju izpētē, slimību diagnostikā, ārstēšanā un profilaksē. Tā aptver vīriešu fertilitātes traucējumus, hormonālās disfunkcijas, seksuālās veselības problēmas un ar novecošanu saistītas izmaiņas vīriešu organismā.

Androloģija cieši saistīta ar uroloģiju, endokrinoloģiju un reproduktīvo medicīnu, jo daudzi vīriešu dzimumveselības traucējumi ietekmē gan hormonālo līdzsvaru, gan urīnizvadorgānu sistēmu. Nozare pēta tādus stāvokļus kā erekcijas disfunkcija, priekšlaicīga ejakulācija, vīriešu neauglība, hipogonādisms, prostatas slimības un citas ar vīriešu dzimumfunkciju saistītas patoloģijas.

Androloģijā tiek izmantotas dažādas diagnostikas metodes — hormonālo rādītāju noteikšana, spermas analīze (spermogramma), ultrasonogrāfija, ģenētiskie testi, kā arī funkcionālie izmeklējumi, kas novērtē dzimumfunkciju un fertilitāti. Ārstēšana var ietvert hormonālo terapiju, medikamentozu ārstēšanu, psihoterapiju, ķirurģiskas procedūras, dzīvesveida izmaiņas un reproduktīvās medicīnas metodes, tostarp palīgnozares reproduktīvās tehnoloģijas.

Androloģija ir starpdisciplināra joma, kas sadarbojas ar uroloģiju, endokrinoloģiju, onkoloģiju, psihiatriju un reproduktīvās veselības speciālistiem, lai nodrošinātu visaptverošu pieeju vīriešu dzimumveselībai.

## Ārējās saites
Kazahu Nacionālā universitāte

**Kazahu Nacionālā universitāte** (kazahu: *Әл-Фараби атындағы Қазақ ұлттық университеті*) ir viena no vecākajām un prestižākajām augstākās izglītības iestādēm Kazahstānā. Tā atrodas Almati un ir valsts vadošā pētnieciskā universitāte.

Universitāte tika dibināta 1934. gadā kā Kazahstānas Valsts universitāte. 1991. gadā tai piešķīra nacionālās universitātes statusu, un tā tika nosaukta filozofa un zinātnieka Fārābī vārdā. KazNU ietilpst starp reģiona vadošajām universitātēm un regulāri ieņem augstas vietas starptautiskajos reitingos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Meidzi Konstitūcija

thumb|Lapa ar imperatora, valdības locekļu parakstiem un zīmoga nospiedumu par konstitūcijas publicēšanu
**Meidzi Konstitūcija** bija Japānas Impērijas pirmais modernā tipa pamatlikums, kas stājās spēkā 1890. gadā Meidzi restaurācijas periodā un noteica valsts politisko sistēmu līdz 1947. gadam. Tā tika izveidota, iedvesmojoties galvenokārt no Prūsijas konstitucionālā modeļa, un nostiprināja Japānas imperatoru kā valsts suverēnu ar plašām izpildvaras pilnvarām, tajā pašā laikā ieviešot arī divpalātu parlamentu, kur viena no palātām bija vēlēta. Konstitūcija formāli garantēja vairākas pilsoniskās brīvības, taču tās bieži tika ierobežotas ar likumu, un valdība praktiski saglabāja ļoti lielu kontroli pār politisko dzīvi. Meidzi konstitūcija radīja duālistisku pārvaldes sistēmu, kurā imperatora valdība un parlaments pastāvēja blakus, bet faktisko varu lielā mērā īstenoja militārā un birokrātiskā elite. 

Šis pamatlikums kļuva par Japānas industrializācijas, modernizācijas un militārās ekspansijas juridisko pamatu, līdz pēc Otrā pasaules kara to aizstāja 1947. gada Japānas Konstitūcija, kas noteica demokrātisku, parlamentāru un miermīlības principos balstītu valsts iekārtu.

## Ārējās saites
Liepājas Centra sākumskola

thumb|Liepājas Centra sākumskolas ēka Toma ielā 19.
**Liepājas Centra sākumskola** ir Liepājas sākumskola.

## Vēsture
Liepājas Centra sākumskolu Ūliha ielā 33 atvēra 1992. gada 20. jūlijā, par skolas direktori apstiprinot Veru Špaku. Skolēni pēc 4. klases beigšanas izglītību turpināja Liepājas 1. vidusskolā. Sakarā ar Liepājas 1. ģimnāzijas izvedi 2006. gadā, Centra sākumskolu pārveidoja par Centra pamatskolu 1.-6. klasēm.
No 2008. gada 1. septembra Liepājas Centra pamatskolas skolēni mācījās divās ēkās 1. – 4. klašu skolēni Ūliha ielā 33, bet 5. un 6. klašu skolēni Toma ielā 19.

2012. gadā skolu pārveidoja par Liepājas Centra sākumskolu. No 2016. gada Liepājas Centra sākumskolas 1.-3. klašu skolēni mācās Ūliha ielā 33, bet 4. - 6. klašu skolēni Toma ielā 19.

## Atsauces
Japānas Konstitūcija

thumb|Oriģinālā eksemplāra pirmā lappuse
**Japānas Konstitūcija** ir Japānas pamatlikums, kas stājās spēkā 1947. gada 3. maijā. Tā aizstāja Meidzi Konstitūciju un ieviesa parlamentāru demokrātiju, būtiski ierobežojot imperatora varu, pārvēršot viņu par valsts simbolu bez izpildvaras pilnvarām. Konstitūcija nostiprina varas dalīšanas principu starp likumdevēju, izpildvaru un tiesu, kā arī garantē plašas cilvēktiesības — vārda brīvību, pulcēšanās brīvību, dzimumu līdztiesību, tiesības uz izglītību un sociālo aizsardzību. 

Tās slavenākais un unikālākais elements ir 9. pants, kas aizliedz karu kā nācijas suverēnas tiesības un liedz uzturēt militārus spēkus agresīvai rīcībai, tomēr praksē Japānai ir Pašaizsardzības spēki, kuru statuss tiek interpretēts konstitucionāli pieļaujamās robežās. Konstitūcija paredz divpalātu parlamentu, ar pārstāvju palātu un padomnieku palātu, kā arī ļauj iedzīvotājiem ievērojamu līdzdalību politiskajā procesā. Lai gan par konstitūcijas grozīšanu tiek diskutēts jau daudzas desmitgades, dokumenta stingrie grozīšanas noteikumi un sabiedrības attieksme ir nodrošinājuši tā nemainību vairāk nekā 75 gadus, padarot to par vienu no ilglaicīgākajām demokrātiskajām konstitūcijām modernajā pasaulē.

## Ārējās saites
31. Kritiķu izvēles balva

**31. Kritiķu izvēles balvu** pasniegšanas ceremonija norisinājās , Santamonikas lidostas Bārkera angārā, Kalifornijā, un tajā apbalvoja labākos kino un televīzijas 2025. gada sasniegumus. Ceremoniju pārraidīja *[[E!]]* un *[[USA Network]]* televīzijas kanālos, un to ceturto gadu pēc kārtas vadīja komiķe Čelsija Handlere.

Nominācijas kino un televīzijas kategorijās paziņoja kabeļtelevīzijas E! un *USA Network* kanālos. Papildu televīzijas kanāliem nomināciju paziņošanu straumēja vietnē *criticschoice.com*, kā arī *[[Critics Choice Association]]*, *E!*, *E! Online* un *USA Network* *[[YouTube]]* kanālos; nominācijas izziņoja arī *Critics Choice Association* sociālo mediju kanālos. Nomināciju tiešraidi vadīja televīzijas personības Keltija Naita un Erina Lima Roudsa. Raiena Kūglera vēsturiskā pārdabiskā šausmu filma "Grēcinieki" ir kino nomināciju līdere ar septiņpadsmit nominācijām, kam seko Pola Tomasa Andersona asa sižeta trilleris "Cīņa pēc cīņas" ar četrpadsmit nominācijām. Televīzijas kategorijās *[[Netflix]]* miniseriāls *[[Adolescence]]* ir līderis ar sešām nominācijām, kam seko romantiskās komēdijas seriāls *[[Nobody Wants This]]* ar piecām nominācijām.

## Laureāti un nominācijas

### Kino
{| class="wikitable"

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā tīmekļa vietne
Zāmelis Adienis

**Zāmelis Adienis** ( — ) bija latviešu virsnieks, Krievijas Impērijas armijas un Latvijas Bruņoto spēku pulkvedis, Latvijas Neatkarības kara dalībnieks. Latvijas armijas Galvenā štāba priekšnieks (1919—1920).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Vecpils pagasta Kalnamuižas "Adieņos" zemnieka ģimenē. Pēc divu klašu pabeigšanas Jelgavas reālskolā, 1884. gada jūnijā kā savvaļnieks iestājās 112. Urālu kājnieku pulkā Kauņā. 1887. gadā absolvēja Viļņas junkurskolu. 1892. gadā tika paaugstināts par poručiku. 1900. gadā absolvēja Nikolaja Ģenerālštāba akadēmiju un tika paaugstināts par štābskapteini. Pēc tam dienēja kā rotu, vēlāk bataljonu komandieris un ieņēma divīzijas štāba priekšnieka amatu. Sasniedza kapteiņa (1901), apakšpulkveža (1905) un pulkveža (1910) dienesta pakāpes. Pirmā pasaules kara sākumā 1914. gadā tika nosūtīts uz fronti kā pulka komandieris, kur augustā kaujā pie Gumbinenas Austrumprūsijā cīņas laikā nokrita no zirga un krita vācu gūstā. Pēc tam visus atlikušos četrus kara gadus pavadīja kara gūstekņu nometnē Cistrinā, Prūsijā.

Pēc kara beigām tika atbrīvots un atgriezās Latvijā. Neatkarības kara sākumā iestājās Latvijas Pagaidu valdības bruņotajos spēkos Liepājā. 1919. gada 29. martā tika iecelts par Latvijas aizmugures apsardzības priekšnieku, kas pārzināja latviešu komandantūru darbu Kurzemē. Viņa vadībā komandantūras grūtos kara apstākļos uzturēja kārtību aizmugurē, veica mobilizāciju, rūpējās par karaspēka apgādi un organizēja pašvaldības iestādes. Amatā palika arī pēc aprīļa puča, kad vācu karavīri uzbruka un atbruņoja latviešu komandatūras. Vienlaikus viņš vadīja komisiju, kas izstrādāja veidojamās Latvijas armijas kareivju dienesta kārtību, pakāpju un apbalvošanas noteikumus.

1919. gada 11. augustā Z. Adienis nomainīja ģenerāli Augustu Ernestu Misiņu kā Latvijas armijas Galvenā štāba priekšnieku. Viņa pāraudzībā ietilpa Apsardzības ministrijas ģenerālštāba, mobilizācijas un vispārējā nodaļa, no 29. septembra arī Kara muzejs. No vasaras aktīvi vadīja mobilizāciju Kurzemes un Vidzemes divīziju vienību papildināšanai, tai skaitā Bermontiādes laikā rudenī. 1920. gada sākumā Galvenajā štābā iekļāva arī virsnieku un kareivju klubus un tā paša gada 14. janvārī štāba nodibināja karā iesaukto trūcīgo ģimeņu apgādības nodaļu. 1920. gada 31. maijā tika atbrīvots no Galvenā štāba priekšnieka amata un atvaļinājās no armijas dienesta.

Plašajā pārskatā par Galvenā štāba darbību no 1918. gada 18. novembra līdz 1920. gada 31. decembrim teikts, ka: 

1922. gada 31. martā atkal tika ieskaitīts aktīvajā kara dienestā un nosūtīts Kara skolas priekšnieka pulkveža Jāņa Ceplīša rīcībā, kas Z. Adieni iecēla par kara zinību lektoru. Veselības stāvokļa pasliktināšanās dēļ jau tā paša gada oktobrī pēc paša vēlēšanās atvaļinājās un apmetās uz dzīvi Kurzemē. Pēdējos dzīves gadus ārstējās sanatorijās.

Miris . Apglabāts Medzes pagasta kapos.

## Apbalvojumi
* Sv. Staņislava ordenis, II, III šķira;
* Sv. Annas ordenis, II, III šķira.

## Atsauces

## Ārējas saites
Ziemeļkivu

**Ziemeļkivu province** (, ) ir province Kongo Demokrātiskajā Republikā. Atrodas valsts ziemeļaustrumos, Kivu un Edvarda ezeru krastos, robežojas austrumos ar Ugandu, dienvidaustrumos — ar Ruandu, dienvidos — ar Dienvidkivu, rietumos — ar Maniemu un Čopo, bet ziemeļos — ar Ituri provinci. Administratīvais centrs un Goma, bet lielākā apdzīvotā vieta — Butembo. Administratīvi province dalās 3 lielpilsētās (Beni, Butembo un Goma) un 6 teritorijās. Province izveidota 1988. gadā, sadalot bijušo Kivu provinci.

## Atsauces

## Ārējās saites
Fuenlavrada

**Fuenlavrada** (, ) ir pilsēta un pašvaldība Spānijā, Madrides apgabalā, kas atrodas Madrides metropoles dienvidrietumos, aptuveni 17 km no galvaspilsētas centra. Tā ir viena no lielākajām un visapdzīvotākajām Madrides piepilsētām. Pašvaldības teritorija aizņem 39,41 km², un 2024. gadā tajā dzīvoja aptuveni 190 tūkstoši iedzīvotāju un līdz ar to tā ir piektā lielākā pilsēta Madrides apgabalā.

Vēsturiski Fuenlavrada bija neliels zemnieku ciems, taču 20. gadsimta otrajā pusē tā piedzīvoja ļoti strauju demogrāfisko un teritoriālo izaugsmi. Īpaši spēcīga transformācija notika 1970.–1980. gados, kad rūpniecības izaugsme, iekšējā migrācija un plaša dzīvojamo rajonu būvniecība pārvērta šo ārpilsētas apdzīvoto vietu par būtisku rūpniecības un dzīvojamo centru Madrides dienvidos. Mūsdienās Fuenlavrada ir cieši integrēta Madrides aglomerācijas transporta, nodarbinātības un pakalpojumu infrastruktūrā. Tā kļuvusi par nozīmīgu sociālekonomiskās integrācijas telpu ar daudzveidīgu iedzīvotāju struktūru, rūpniecības un loģistikas zonām, universitāšu klātbūtni un attīstītu sabiedriskā transporta tīklu. Šīs pilsētvides straujā attīstība padara Fuenlavradu par būtisku piemēru Spānijas pēckara urbanizācijas, metropolizācijas un reģionālās pārveides procesiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Beni (nozīmju atdalīšana)

**Beni** var būt:
* Beni — upe Bolīvijā
* Beni — pilsēta Kongo Demokrātiskajā Republikā
* Beni departaments
Huberts Bleins Volfešlēgelšteinhauzenenbergerdorfs vecākais

**Huberts Bleins Volfešlēgelšteinhauzenenbergerdorfs vecākais** (dzimis ; miris ; uzvārdu izrunā arī **Volfšterns**, **Volfs + 666**, **Volfs+585**, **Volfs+590**, un citi) bija Vācijā dzimis amerikāņu tipogrāfijas maketētājs, kuram bija garākais jebkad lietotais personvārds. Huberta uzvārds sastāv no 27 vārdiem un bija iekļauts Ginesa rekordu grāmatā. Katrs no viņa 26 vārdiem sākas ar atšķirīgu angļu alfabēta burtu alfabētiskā secībā; kam seko garš viena vārda uzvārds. Viņa vārda precīzs garums un rakstība ir radījusi ievērojamu apjukumu, daļēji tā dažādo atveidojumu dēļ gadu gaitā, no kuriem daudzos ir tipogrāfiskas kļūdas. Viena no garākajām un uzticamākajām publicētajām versijām ar 666 burtu uzvārdu ir šāda:
Adolph Blaine Charles David Earl Frederick Gerald Hubert Irvin John Kenneth Lloyd Martin Nero Oliver Paul Quincy Randolph Sherman Thomas Uncas Victor William Xerxes Yancy Zeus Wolfeschlegel­steinhausen­bergerdorff­welche­vor­altern­waren­gewissenhaft­schafers­wessen­schafe­waren­wohl­gepflege­und­sorgfaltigkeit­beschutzen­vor­angreifen­durch­ihr­raubgierig­feinde­welche­vor­altern­zwolfhundert­tausend­jahres­voran­die­erscheinen­von­der­erste­erdemensch­der­raumschiff­genacht­mit­tungstein­und­sieben­iridium­elektrisch­motors­gebrauch­licht­als­sein­ursprung­von­kraft­gestart­sein­lange­fahrt­hinzwischen­sternartig­raum­auf­der­suchen­nachbarschaft­der­stern­welche­gehabt­bewohnbar­planeten­kreise­drehen­sich­und­wohin­der­neue­rasse­von­verstandig­menschlichkeit­konnte­fortpflanzen­und­sich­erfreuen­an­lebenslanglich­freude­und­ruhe­mit­nicht­ein­furcht­vor­angreifen­vor­anderer­intelligent­geschopfs­von­hinzwischen­sternartig­raum Sr.

## Biogrāfija
Volfešlēgelšteinhauzenenbergerdorfs piedzima Bergedorfā (tagad Hamburgas daļa), Vācijā, Violetas (dzimusi Fleišere) un Edvarda Volfšterna ģimenē. Vēlāk viņš emigrēja uz ASV, apmetoties Filadelfijā. Viņa dzimšanas datums norādīts kā 1904. gada 29. februāris, taču 1964. gada ziņu avīzē bija rakstīts, ka viņa vecums ir 47 gadi, un Filadelfijas apgabala miršanas reģistros dzimšanas datums norādīts kā 1914. gada 4. augusts. Saskaņā ar publicista Beneta Serfa teikto, viņš kļuva par tipogrāfijas maketētāju. Viņa vārds pirmo reizi piesaistīja uzmanību, kad tas parādījās 1938. gada Filadelfijas telefonu grāmatā 1292. lpp., 3. slejā, 17. rindā, un tiesneša Džona Boila 1938. gada 25. maija tiesas lēmumā: "Volfešlegelšteinhauzenbergerdorfs jaunākais u. c. pret kompāniju *Yellow Cab Co.*, lūgums par kompromisa izlīgumu apmierināts" — vēlāk radās spekulācijas, ka lietu izbeidza, jo "viņi to nevarēja izrunāt tik sarežģītu uzvārdu".

Dēls Huberts Bleins Volfešlegelšteinhauzenbergerdorfs jaunākais piedzima Filadelfijā 1952. gadā un jau trīs gadu vecumā spēja izrunāt savu uzvārdu. Ģimenes vēstuļu veidlapās izmantoja formu "Huberts Bleins Volfešlegelšteinhauzenbergerdorfs".

## Skatīt arī
* Lenvairpulguingila
* Taumatafakatanihanakoauauotamateaturipukakapikimaunahoronukupokaifenuakitanatahu

## Atsauces

## Ārējās saites

* findagrave.com profils
Henriks Runds

**Henriks Runds** (dzimis  Liepājā, miris  Rīgā) bija latviešu ārsts, veselības aprūpes organizators.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1933. gadā Liepājā Voldemāra Runda ģimenē. Mācījās Liepājas 1. vidusskolā, studēja Latvijas Valsts Universitātes Medicīnas fakultātē. Bija Ārstnieciskās fizkultūras dispansera galvenais ārsts (1959-1965), 1964. gadā viņš kļuva par Latvijas Komunistiskās partijas biedru. Vēlāk bija Rīgas Traumatoloģijas un ortopēdijas ZPI galvenais ārsts (1965-1979) un P. Stradiņa Republikāniskās klīniskās slimnīcas galvenais ārsts (1979-1999). 

Miris 2008. gadā, apglabāts Pleskodāles kapos.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Latvijas PSR Nopelniem bagātais ārsts (1976)
* Triju Zvaigžņu ordenis, 5. šķira (1998)

## Atsauces
Ziemeļubangi

**Ziemeļubangi province** () ir province Kongo Demokrātiskajā Republikā. Atrodas valsts ziemeļrietumos Ubangi upes baseinā, robežojas ziemeļos ar Centrālāfriku, austrumos — ar Lejasveli, dienvidos — ar Mongalu, bet rietumos — ar Dienvidubangi provinci. Administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Gbadolite. Administratīvi province dalās 1 lielpilsētā (Gbadolite) un 4 teritorijās. Province izveidota 2015. gadā, sadalot bijušo Ekvatora provinci.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ļvivas tramvajs

thumb|Tramvajs I. Franko ielā, Ļvivā
**Ļvivas tramvajs** () ir Ļvivas pilsētas elektriskā tramvaja sistēma, vienīgā tramvaja sistēma Ukrainas rietumos, lielākā no Ukrainas šaursliežu tramvaja sistēmām. Operatīvo darbību veic komunālais uzņēmums *Ļvivelektrotrans*. Tīkla garums — 78,4 km (01.01.2017).

No 1880. līdz 1908. gadam tika izmantota zirgu vilce, bet no 1894. gada 31. maija — elektriskā. Tā ir otrā elektriskā tramvaja sistēma pēc Kijivas tramvaja.

Lielāko uzplaukumu sasniedza pirms Otrā pasaules kara, kad tas bija galvenais transporta veids pilsētā; kopš 20. gadsimta vidus pakāpeniski zaudē savas pozīcijas. 2010. gadā tramvajs veica 24,3 % pasažieru pārvadājumu pilsētā. 2023. gadā ir 8 maršruti.

Pēc 2023. gada rezultātiem Ļvivas tramvaju sistēma ieņēma priekšpēdējo vietu (12. no 13) pēc vidējā nominālā kustības ātruma starp Ukrainas pilsētām ar rādītāju 12 km/h.

Pēc 2024. gada rezultātiem Ļvivas tramvaju maršruti pārvadāja vairāk nekā 21,7 mlj pasažierus, ieskaitot visas pasažieru kategorijas.

## Ārējās saites
Kijivas tramvajs

thumb|Kijivas tramvajs
**Kijivas tramvajs** (ukraiņu: *Київський трамвай*) ir Kijivas pilsētas elektriskā tramvaju sistēma un viena no lielākajām un vecākajām tramvaja sistēmām Ukrainā. Tā ir viena no svarīgākajām Kijivas sabiedriskā transporta sastāvdaļām. Sistēmas ekspluatāciju nodrošina komunālais uzņēmums *Kиївпастранс*. Tīkla garums — 239,6 km (01.01.2021).

Pirmais Kijivas tramvajs tika atklāts 1892. gada 13. jūnijā, kļūstot par pirmo elektrisko tramvaju Krievijas impērijā. Līdz 20. gadsimta vidum tramvajs bija galvenais pilsētas transports, bet 1970.–1980. gados daļa līniju tika slēgtas par labu trolejbusiem un metro.

Mūsdienās Kijivas tramvaja sistēmu veido gan parastais pilsētas tramvajs, gan ātrgaitas tramvajs (t.s. ātrgaitas tramvaja līnija jeb Kijivas vieglais metro), kas tika atklāts 1978. gadā un bija pirmais šāda veida projekts Ukrainā.

Pilsēta turpina pakāpenisku parka modernizāciju, ieviešot zemās grīdas vagonus *Elektron* un modernizētas T3 sērijas vienības.

## Ārējās saites
Sāvienas muiža

**Sāvienas muiža** () bija viena no Vidzemes muižām, kas atradās Sāvienas ezera austrumu krastā. Muižas ansamblis ir daļēji saglabājies, ēkas ir kritiskā stāvoklī. 20. gadsimtā ap muižu izveidojies Sāvienas ciems.

## Vēsture
thumb|250px|left|Sāvienas ezera panorāma ar muižu.
Ziņas par Sāvienas muižas izveidošanos līdz mūsdienām nav saglabājušās. Senākais zināmais īpašnieks, kam muiža piederēja 1590. gadā, ir Kristians Vāgners. No 1650. gada muiža piederēja Kasparam Šneperlingam, bet no 1660. gada līdz 1920. gada agrārreformai – Helmersenu dzimtai.

Sāvienas muižas kungu māja celta 19. gadsimta vidū. Imants Lancmanis rakstīja, ka tā ir pats oriģinālākais vēlā klasicisma villas piemērs, kur dažādu apjomu korpusi un torņi papildināti ar eklektiskām dzegu konsolēm, kas nāk no "šveiciešu vasarnīcu" rotājumu loka.

Kungu māju nodedzināja 1905. gada revolūcijas laikā. Pēc ugunsgrēka to atjaunoja vien daļēji. Muižai bijis ziemas dārzs, kā arī parks ar retu sugu kokaugu un krūmu stādījumiem un trim liepu alejām. Līdz mūsdienām saglabājušās 15 eksotisku koku un krūmu sugas. Muižas ansamblī atradās magazīna, stallis, pārvaldnieka māja, ratnīca, lopbarības šķūnis, brūzis, rija un pīļu namiņš ar dīķi. Ap Sāvienas muižu atradās 4 lopu muižas.

thumb|right|260px|Sāvienas muižas kungu māja 2001. gadā.
Sāvienas ezera pretējā krastā atrodas tā saucamie Baronu kapi. Tos savai dzimtai iekārtoja Barons Pēteris fon Helmersens, tomēr 1905. gada revolūcijas laikā viņš emigrēja un neatgriezās. Kapos apbedīts muižas pārvaldnieks un daži citi muižas iemītnieki.

Starpkaru periodā kungu mājā atradās koppienotava un Tautas nams. Citās muižas ansambļa ēkās atradās pagasta valde un pasts ar telegrāfu.

Mūsdienās muižas ansamblis ar parku vairs nav apsaimniekots. Ēkas ir pamestas vai sabrukušas, bet parks ir aizaudzis.

## Skatīt arī
* Madonas apriņķa muižu nosaukumi

## Atsauces
Kamila Benē

**Kamila Benē** (; dzimusi ) ir franču biatloniste.

## Karjera
Ar biatlonu K. Benē sāka nodarboties 2014. gadā. 2016. gada decembrī viņa debitēja IBU kausā junioriem Lencerheidē. Nākamājā posmā Hohfilcenē Francijas komandas sastāvā uzvarēja stafetē. 2017. gada februārī viņa piedalījās Eiropas jaunatnes olimpiskajā festivālā un izcīnīja pilnu medaļu komplektu: zeltu sprintā, sudrabu stafetē un bronzu iedzīšanā. 2017. gada decembrī Obertilliahā Benē divreiz kāpa uz goda pjedestāla IBU kausā junioriem, izcīnot 2. un 3. vietu sprintā. 2018. gada Pasaules čempionātā junioriem Otepē viņa izcīnīja zelta medaļu stafetē, startējot Francijas komandā kopā ar Mirtilu Begu un Lū Žanmono. 2018. gada decembrī Lencerheidē pirmo reizi uzvarēja IBU junioru kausa posmā individuāli.

2019. gada Pasaules čempionātā jauniešiem un junioriem Brezno individuāli startēja jauniešu kategorijā un labāko rezultātu sasniedza 10 km distancē — 6. vietu. Stafetē viņa piedalījās junioru kategorijā un kopā Sofiju Šovo un L. Žanmono ieguva savu otro junioru pasaules čempionātu zelta medaļu. Tā paša gada Eiropas čempionātā junioriem Benē izcīnīja divas zelta godalgas — 12,5 km individuālajā distancē un sprintā.  ar 36. vietu sprintā viņa debitēja IBU kausā pieaugušajiem.

2020. gada Pasaules čempionātā junioriem Lencerheidē trešo gadu pēc kārtas izcīnīja zeltu stafetē. Individuāli labāko vietu sasniedza iedzīšanā, finišējot 5. pozīcijā. 2021. gada janvārī izcīnīja 3. vietu IBU kausa posmā sprintā, tas bija viņas pirmais pjedestāls šajā līmenī. 2021. gada Pasaules čempionātā junioriem Obertilliahā Benē ieguva divas zelta medaļas: 12, km individuālajā diatancē un stafetē, kur uzvarēja jau ceturto reizi.  viņa pirmo reizi uzvarēja IBU kausa posmā.

2024. gada Eiropas čempionātā viņa ieguva sudraba medaļu jauktajā stafetē, bet pēc gada Eiropas čempionātā Martello sudrabu sieviešu stafetē. 2024.—2025. gada sezonā Benē uzvarēja IBU kausa kopvērtējumā. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Holmenkollenē ar 13. vietu sprintā. Šajā posmā viņa kvalificējās arī savam pirmajam masu startam, kur ieguva 16. vietu.

2025.—2026. gada sezonu Benē iesāka Pasaules kausā un jau pirmajā posmā Estešundā izcīnīja savu pirmo Pasaules kausa goda pjedestālu karjerā — trešo vietu 15 km individuālajā distancē.  izcīnīja zelta medaļu stafetē.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules kausa kopvērtējums

### Pasaules čempionāts jauniešiem un junioriem

## Atsauces

## Ārējās saites
Goma

**Goma** (franču un ) ir pilsēta Kongo Demokrātiskajā Republikā, Ziemeļkivu provinces *de jure* administratīvais centrs un trešā lielākā pilsēta. Atrodas provinces dienvidaustrumos starp Kivu ezeru dienvidos un Ņiragongo vulkānu ziemeļos.

## Vēsture
Goma ir sena apdzīvota vieta tirdzniecības ceļā starp Centrālo Āfriku un Indijas okeāna piekrasti; tās nosaukums cēlies no bantu valodu *ngoma* — ‘bungas’. 1910. gadā ar Briseles vienošanos starp Beļģiju, Vāciju un Lielbritāniju Goma nostiprināta kā Beļģijas īpašums un attīstījās kā reģionāls administratīvais centrs. 1925. gadā ziemeļos no pilsētas izveidots Alberta nacionālais parks. 1993. gadā dibināta Gomas universitāte. Pilsēta smagi cietusi Pirmā (1996–1997) un Otrā Kongo kara (1998–2002) laikā, kad šeit ieplūda daudz bēgļu, kā arī 2002. gada Ņiragongo vulkāna izvirdumā. Pilsētas iedzīvotāju skaits strauji audzis no 78 tūkstošiem 1984. gadā līdz 250 tūkstošiem 2004. gadā un 780 tūkstošiem 2024. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nikolajs Rumjancevs

**Nikolajs Rumjancevs** (, 1754—1826) bija Krievijas Impērijas valstsvīrs, diplomāts, mecenāts un pēdējais Krievijas Impērijas kanclers (1809—1826). Napoleona karu laikā pēc Tilzītes miera līguma noslēɡšanas viņš atbalstīja kontinentālo blokādi pret Lielbritāniju, veicināja tirdzniecības attīstību un Krievijas ostu modernizāciju. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1754. gadā Pēterburgā ģenerālfeldmaršala Pjotra Rumjanceva ģimenē. Ieɡuvis izcilu privātu izglītību, viņš jau agrā jaunībā iesaistījās diplomātiskajā dienestā — strādāja Vīnē, Berlīnē un Londonā. Napoleona karu laikā 1807. gadā viņš kļuva par Krievijas Impērijas ārlietu ministru, bet 1809. gadā — par Krievijas Impērijas kancleru. Viņa politiskā darbība galvenokārt bija saistīta ar ārpolitiku un ekonomiskajām reformām. 

Liela Rumjanceva dzīves daļa bija veltīta zinātnei un kultūrai. Viņš kolekcionēja manuskriptus, senlietas, kartes un grāmatas, veidojot vienu no ievērojamākajām impērijas bibliotēkām. Vēlāk viņa kolekcija kļuva par pamatu Rumjanceva muzejam Maskavā — vienam no pirmajiem publiskajiem muzejiem Krievijā.

Miris 1826. gadā Pēterburgā pēc ilgas slimības.

## Ārējās saites

* Krievu biogrāfijas datubāze
* Rumjanceva muzeja materiāli
Aleksandrs Voroncovs

**Aleksandrs Voroncovs** (, 1741—1805) bija Krievijas Impērijas valstsvīrs un diplomāts, kurš no 1802. līdz 1805. gadam ieņēma kanclera amatu.

Dzimis ievērojamajā Voroncovu dzimtā, Voroncovs jau jaunībā sāka diplomātisko karjeru, strādājot Londonā un citās Eiropas galvaspilsētās. Imperatora Aleksandra I valdīšanas sākumā viņš kļuva par vienu no galvenajiem ārpolitikas veidotājiem, iestājoties par piesardzīgu kursu attiecībās ar Napoleona Franciju.

Voroncova darbība veicināja Krievijas diplomātijas stabilizāciju pēc Pāvila I valdīšanas krīzēm. Viņš atbalstīja mērenas reformas un nostiprināja valsts starptautisko autoritāti. 1805. gadā Voroncovs miris Maskavā.

## Ārējās saites