open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Laris Strunke

**Laris Strunke** (dzimis , miris ) bija Zviedrijas latviešu gleznotājs. Gleznoja ainavas, monumentālos gleznojumus interjerā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1931. gadā gleznotāja Niklāva Strunkes ģimenē. Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Zviedriju. 
No 1952. līdz 1954. gadam mācījās *Académie Libre* mākslas skolā, 1959. gadā absolvēja Stokholmas Mākslas akadēmiju. 

Kopš 1959. gada notikušas Strunkes personālizstādes dažādās Zviedrijas pilsētās, viņš arī piedalījies grupu izstādēs Zviedrijā, Norvēģijā, Itālijā, Meksikā, Dānijā, Ungārijā, Ķīnā, Somijā, Kanādā, Latvijā, Islandē, Vācijā, Austrālijā, Brazīlijā.
Lara Strunkes darbi atrodas daudzās privātās un publiskās mākslas kolekcijās Zviedrijā – Stokholmas Modernās mākslas muzejā, Nacionālajā mākslas muzejā Stokholmā, Gēteborgas Mākslas muzejā, Malmes Mākslas muzejā, Skiču muzejā Lundā, Vasteras Mākslas muzejā, Linšēpingas Mākslas muzejā, Eskilstunas mākslas muzejā, Tehnikas muzejā Laholmā, kā arī Ungārijas Nacionālajā galerijā Budapeštā, Latvijas Nacionālajā mākslas muzejā un Swedbank mūsdienu mākslas kolekcijā Rīgā. Viņa darbnīca iekārtota bijušajā Zviedrijas karaļa oranžērijā senajā Hāgas parkā, Stokholmas pievārtē.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Zviedrijas Karaliskās Mākslas akadēmijas Goda loceklis
* Triju Zvaigžņu ordenis, ceturtā šķira (2003)
* Latvijas Mākslinieku savienības zelta medaļa (2002)
* Zviedrijas Karaliskās Mākslas akadēmijas Egona Lundgrēna medaļa (2002)
* Prinča Eižena medaļa (2001)

## Atsauces

## Ārējās saites
* sverigesradio.se
Straumanis

**Straumanis** (no  — 'vīrs'; sieviešu dzimtē Straumane) ir jauktas cilmes (latviešu un vācu) uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Jānis Straumanis (1932—2015) — Latvijas gleznotājs;
* Mārtiņš Eduards Straumanis (1898—1973) — latviešu fizikālķīmiķis.

## Skatīt arī
*Strautmanis
Aleksandrs Junkers

**Aleksandrs Junkers** (dzimis , miris ) bija latviešu grafiķis. Viņš ir viens no kokgrebuma tehnikas pamatlicējiem latviešu grafikā un arī viens no nozīmīgākajiem pārstāvjiem.

No 1928. līdz 1930. gadam mācījies Rīgas Tautas augstskolas Zīmēšanas un gleznošanas studijā. No 1933. līdz 1935. gadam bijis Francijas žurnāla *Xylographie* korespondents Latvijā. Kopš 1929. gada piedalījās izstādēs. Veidojis galvenokārt klusās dabas un ainavas. Izveidojis vairāk nekā 30 grāmatām ilustrācijas kokgrebuma tehnikā. Tāpat nodarbojies ar latviešu kokgrebuma popularizēšanu Eiropā. 1945. gadā kļuva par Latvijas Mākslinieku savienības biedru.

## Atsauces
Junkers

**Junkers** var būt:

## Uzvārds
* Aleksandrs Junkers — latviešu grafiķis (1899–1976);
* Žans Klods Junkers — Luksemburgas un Eiropas Savienības politiķis (1954).

## Uzņēmuma nosaukums
* Junkers, vācu aviobūves uzņēmums
Tālivaldis Ķeniņš

**Tālivaldis Ķeniņš** (dzimis , miris ) bija Kanādas latviešu komponists un mūzikas pedagogs. Tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem Latvijas komponistiem.

## Biogrāfija
Tālivaldis Ķeniņš dzimis 1919. gada 22.aprīlī Liepājā. Viņa tēvs bija dzejnieks un politiķis Atis Ķeniņš, māte — rakstniece Anna Rūmane-Ķeniņa, viņa pusbrālis — ekonomists Gundars Ķeniņš-Kings.

Ķeniņš sāka mācīties mūziku pie Lūcijas Garūtas, pēc tam kopā ar vecākiem pārcēlies uz dzīvi Francijā, mācījās Grenoblē pie Anrī Millera.

No 1940. līdz 1944. gadam mācījās Latvijas konservatorijas Kompozīcijas klasē pie Ādolfa Ābeles un Jāzepa Vītola. Pēc Otrā pasaules kara Ķeniņš atkal devās uz Franciju un 1945. gadā iestājās Parīzes Konservatorijā, kur viņa profesori bija Tonī Obēns un Olivjē Mesiāns. Studēja Parīzes Konservatorijā no 1945. līdz 1950. gadam. 1950. gadā Ķeniņš saņēma UNESCO stipendiju un vēl gadu varēja turpināt studijas.

1951. gadā kopā ar sievu Valdu Dreimani pārcēlās uz dzīvi Kanādā, kur līdz 1966. gadam bija ērģelnieks un kora diriģents Svētā Andreja draudzē Toronto. No 1952. līdz 1984. gadam strādāja Toronto Universitātes Mūzikas fakultātē par pedagogu. No 1973. līdz 1974. gadam vadīja Kanādas Komponistu līgu.

## Darbi
Orķestrim komponētas 8 simfonijas, 12 koncerti, *Canzona Sonata* vijolei un stīgu orķestrim, *Beatae Voces Tenebrae* simfoniskajam orķestrim. Ķeniņš strādājis arī kamermūzikas jomā, sacerējis klaviermūzikas darbus, kā arī vokālās kompozīcijas. Komponēja kora dziesmas, dažādu tautu tautasdziesmu apdares, kantātes, oratorijas.

## Apbalvojumi
1995. gadā apbalvots ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Divas reizes saņēmis Pasaules brīvo latviešu apvienības KF prēmiju, 1994. gadā — Pasaules brīvo latviešu apvienības Tautas balvu. 2005. gadā saņēmis Lielo mūzikas balvu par mūža ieguldījumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* LMIC informācija 
* ''Letonika'' informācija
* ''Musica Baltica'' informācija
* 
* Canadian composer Talivaldis Kenins dies at 88 
* In Memoriam: Talivaldis Kenins
Aleksandrs Šmits

**Aleksandrs Šmits** (dzimis , miris ) bija latviešu bioķīmiķis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1892. gadā. 1911. gadā beidza mācības Ventspils reālskolā. Studēja Pēterburgas Kara medicīnas akadēmijā (1912—1916). Pirmā pasaules kara laikā bija Krievijas impērijas armijas jaunākais kara ārsts, 1919. gadā bija latviešu strēlnieku pulka ārsts. Pēc Krievijas pilsoņu kara beigām 1921. gadā atgriezās Petrogradā un 1922. gadā pabeidza studijas Petrogradas Kara medicīnas akadēmijā.    
No 1925. gada bija akadēmisks mācību spēks, viņa vadībā 1928. gadā PSRS firma "Farmakon" sāka ražot insulīnu no liellopu aizkuņģa dziedzeriem. 
No 1934. gada  vadīja Bioķīmijas katedru Ļeņingradas 2. Medicīnas institūtā. Šajā laikā vienlaicīgi bija arī Uztura institūta zinātniskais vadītājs (1935-1936). 
No 1936. līdz 1945. gadam bija Vissavienības Vitamīnu zinātniski pētnieciskā institūta direktors. 
1939. gadā kļuva par medicīnas zinātņu doktoru. Šmits izstrādāja metodi askorbīnskābes koncentrātu iegūšanai no skujām, kas bija svarīgi kara laikā. Viņš arī noorganizēja vienkāršas iekārtas vitamīnu ražošanai.

Pēc Latvijas okupācijas un Otrā pasaules kara beigām Šmits 1945. gadā atgriezās Latvijā.
Strādāja Rīgas Medicīnas institūtā par docētāju, vadīja LEKMI un Latvijas Bioķīmijas zinātniskās biedrību. Laikā no 1946. līdz 1949. gadam bija Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes dekāns. No 1947. līdz 1955. gadam bija Latvijas PSR Augstākās Padomes priekšsēdētāja vietnieks. No 1950. līdz 1973. gadam bija RMI Bioķīmijas katedras vadītājs. Šajā pat laikā no 1951. līdz 1953. gadam bija LZA Eksperimentālās medicīnas institūta direktors.

## Apbalvojumi
* Staļina prēmija (1951)
* Latvijas PSR Valsts prēmija.

## Darbi
Šmits publicēja vairāk kā 150 zinātnisko darbu insulīna un askorbīnskābes bioķīmijā un ražošanas tehnoloģijā, arī cilvēku parenterālajā barošanā. Pētījis aizkuņģa dziedzera hormona insulīna bioķīmiju, vitamīnu ķīmiju, to klīniskās lietošanas un ražošanas tehnoloģiju. Ieviesis vienkāršotu insulīna ražošanu PSRS (1928) un askorbīnskābes rūpniecisko sintēzi (1951).
*  Аскорбиновая кислота, ее природа и значение в живом организме. М.— Л., 1941. 

## Atsauces
Aleksandrs Klinklāvs

**Aleksandrs Klinklāvs** (dzimis , miris ) bija latviešu arhitekts. Viņa projektu sarakstā Latvijā ir tādas funkcionālisma stila ēkas kā Rudzīša nams Elizabetes ielā 65 un Neiburga īres nams Brīvības ielā 40 Rīgā (1932), Tērvetes sanatorija (1932), Latvijas Sarkanā Krusta slimnīca ar māsu skolu (1936), Rīgas pašvaldību darbinieku slimokases ēka Skolas ielā 5 (1937), Limbažu slimnīca (1937), Gustava Ērenpreisa velosipēdu fabrika (1938), Latvijas Finanšu ministrijas ēka (1940) u.c.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1899. gadā Sējas pagastā Pētera Klinklāva un viņa sievas Jūles, dzimušas Zeveres, ģimenē. Mācījās Mīlgrāvja proģimnāzijā. Pirmā pasaules kara laikā viņš devās bēgļu gaitās uz Krieviju, kur Arhangeļskā beidza vidusskolu. Pēc Brestļitovskas miera līguma atgriezās Latvijā un 1918. gadā iestājās Baltijas Tehniskajā augstskolā, bet studijas pārtrauca, lai piedalītos Latvijas brīvības cīņās. Pēc Latvijas Universitātes dibināšanas Klinklāvs turpināja studijas tās Arhitektūras nodaļā (1922—1930) un iestājās studentu korporācijā "Selonija". Pēc studiju beigšanas strādāja Latvijas Sarkanā krusta būvniecības daļā un izveidoja pats savu arhitekta biroju. No 1936. līdz 1940. gadam darbojās Latvijas Amatniecības kamerā. Pēc A. Klinklāva projekta Rīgā celtas daudzas modernas rūpnīcas, skolas un sabiedriskās celtnes.

Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1948. gadā pārcēlās uz dzīvi Kanādā, bija Monreālas firmas *Barott, Marshall & Meritt* galvenais projektētājs, piedalījās Monreālas Latviešu teātra un periodiskā izdevuma "Ziņotājs" dibināšanā, kādu laiku viņš veica arī šī izdevuma redaktora pienākumus.
No 1959. gada bija galvenais projektētājs Čikāgas firmā *Jensen, Halstead & Rummel*.
 
Miris 1982. gada 1. oktobrī vai 6. oktobrī, izvadīts 9. oktobrī Čikāgā.
1993. gadā viņa atraitne Irma Graudiņa Klinklāva arhīvu uzdāvināja Latvijas Arhitektūras muzejam.

## Projektētās ēkas

Tervetes_sanatorija_1932g.jpg|Tērvetes sanatorija (1932)
Latvijas Sarkanā Krusta Žēlsirdīgo māsu skolas ēka 1936.jpg|Latvijas Sarkanā Krusta Žēlsirdīgo māsu skolas ēka (1936)
Limbažu slimnīca 1937.jpg|Limbažu slimnīca (1937)
G.Erenpreis velosipedu fabrika.jpeg|Gustava Ērenpreisa velosipēdu fabrikas ēkas projekts (1938)
RigaSkolasIela5.jpg|Rīgas pašvaldību darbinieku slimokases ēka (1937), Skolas iela 5
Latvijas Finanšu ministrija.jpg|Latvijas Republikas Finanšu ministrija (1937—1940)
Ruhja linnavalitsuse hoone.JPG|Rūjienas pilsētas valdes nams (1935)
Elizabetes iela 65, Riga.jpg|Īres nams Elizabetes ielā 65 *Rudzīša nams* (1931)
RigaBrivibas40.jpg|Īres nams Brīvības ielā 40 (1934)


## Ārējās saites
* "Unrealised" Aleksandrs Klinklāvs Ilva Krišane. Neīstenotais Aleksandrs Klinklāvs. Mākslas Vēsture un Teorija 2003 (1), 5-15 lpp.

## Atsauces
Jurijs Jurovskis

**Jurijs Jurovskis** (; dzimis  Tbilisi, miris  Rīgā), īstajā vārdā **Georgijs Saruhanovs** (*Саруханов*), bija armēņu izcelsmes krievu aktieris un režisors. 

1912. gadā uzsāka aktiera karjeru, no 1914. līdz 1920. gadam strādājis dažādu Krievijas pilsētu teātros, no 1921. līdz 1924. gadam bijis Poļevickas trupā, kad pārcēlies uz dzīvi Latvijā.

No 1924. līdz 1926. gadam Jurovskis vadījis pretalkohola biedrības "Apziņa" teātra studiju. 1925. gadā sāka karjeru Rīgas Krievu drāmas teātrī gan kā aktieris, gan kā režisors. Kā režisors veidojis iestudējumus vairākos latviešu teātros, astoņus gadus Strādnieku teātrī, divus gadus Nacionālajā teātrī, kā arī Operas un baleta teātrī, bez tam vadīja inscenējumus arī Liepājas, Jelgavas un Daugavpils teātros.  1932. gadā sāka pasniegt aktiermeistarību dažādos Latvijas teātros. Kā viņa audzēkņi minami Edgars Zīle, Luijs Šmits, Hermanis Vazdiks, Olita Starka-Stendere.

Kā aktieris filmējies kino "Satikšanās pie Elbas" (1949), "Žukovskis" (1950), "Uz jauno krastu" (1955).

1949. gadā kļuva par Latvijas Teātra darbinieku savienības biedru. 1956. gadā saņēmis PSRS Tautas skatuves mākslinieka goda nosaukumu. Latvijas Teātra darbinieku savienība pasniedz Jurovska vārdā nosauktu balvu, ko pasniedz par spilgtiem aktierdarbiem mūsdienu dramaturģijas iestudējumos.

Slimojis ar vēzi. Apbedīts 4. janvārī Raiņa kapos Raiņa pieminekļa tuvumā.

## Atsauces
Augusts Francs Folcs

**Augusts Francs Folcs** (; dzimis , miris ) bija vācu tēlnieks. Tiek uzskatīts par vienu no nozīmīgākajiem dekoratīvās tēlniecības meistariem Rīgā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1851. gadā Magdeburgā. Studēja Berlīnes Karaliskajā mākslas akadēmijā. 1875. gadā pārcēlās uz dzīvi Latvijā. Strādāja par pedagogu Jungas-Štilingas zīmēšanas un gleznošanas skolā, vēlākajā Rīgas pilsētas mākslas skolā. 1876. gadā atvēra dekoratīvās tēlniecības darbnīcu, kas turpmākos 50 gadus bija vadošais uzņēmums savā nozarē Rīgā.

Ir vairāku Rīgas objektu autors, piemēram, Štricka nama vārtu apdare, Benjamiņu nama apdare, Rīgas pilsētas 2. teātra ēkas interjera apdare. Nodarbojies arī ar monumentālo tēlniecību. Bijis Rīgas Arhitektu biedrības sadarbības biedrs.

Folcs bija precējies divas reizes, vispirms ar Mariju Tūrmu 1882. gadā, pēc tam ar Olgu Jūliju Kalningu 1911. gadā.

Miris 1926. gadā Rīgā.

## Ieguldījums
Augusta Folca darbi ir vērojami galvenokārt Rīgā, daži no tiem ir:

* Dekoratīvas skulptūras portālā Krišjāņa Valdemāra ielā 31.
* Pfāba nams. 1876.
* Skulpturāla grupa. Kalpaka bulvāris. 8. 1883.
* Hermeja un Dionīsa tēli vārtu noformējumā savrupmājā Blieķu ielā. 1889―1891.
* Valsts Bankas ēka. 1901―1905.
* Rīgas pilsētas mākslas muzejs. 1903―1906.
* Biržas komercskola. 1902―1905.
* Rīgas Otrā (krievu) teātra ēka. 1900―1902.
* Kapu pieminekļi Lielajos kapos, Meža kapos
* A.&nbsp;Kronvalda kapa piemineklis Vecpiebalgā; granīts; 1893
* “Nimfa”, apstādījumos pie Nacionālās operas; 1893
* Rolanda skulptūra pie Melngalvju nama; 1896

## Galerija

Attēls:Iglesia de San Pedro, Riga, Letonia, 2012-08-07, DD 25.JPG|Oriģinālā Folca veidotā Rolanda statuja (bojāta Otrā pasaules kara laikā). Kopija stāv laukumā pie Melngalvju nama.
Attēls:La Maison des Têtes Noires (Riga).jpg|Alegoriskās skulptūras uz Melngalvju nama fasādes, kuras veidojis Folcs
Attēls:Opera Nacional, Riga, Letonia, 2012-08-07, DD 07.JPG|Strūklaka Latvijas Nacionālās operas priekšā. Folcs projektēja gan strūklaku, gan operas nama interjeru.
Attēls:Matisa iela 21, Riga, Latvia (2018).jpg|Folca veidotā skulptūra "Vīrs ar kannām" un ģerboņu ciļņi 1904. gadā būvētā ēkā, Rīgā, Matīsa ielā 21. 


## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija
* "Letonika" ieraksts
Gundaris Pone

**Gundaris Pone** (1932—1994) bija ASV latviešu komponists.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā. Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā kopā ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV. 1954. gadā absolvēja Minesotas Universitāti. 1964. gadā kļuva par pedagogu Ņujorkas universitātes Liberālo mākslu koledžā. 1982. gadā kļuva par māksliniecisko vadītāju mūzikas festivālā *Music in the Mountains*, kā arī sāka vadīt mūsdienu mūzikas ansambli *Pone Ensemble for New Music*. Komponējis simfoniskos darbus, kamermūziku.

1992. gadā kļuva par Latvijas Komponistu savienības biedru. 1992. gadā saņēma Pasaules brīvo latviešu apvienības KF prēmiju.
Miris  Ņujorkā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Composers.com'' informācija
Fakultāte

[thumbnail|right|255px|[Latvijas Universitātes Ķīmijas fakultāte]]
**Fakultāte** ( — ‘iespēja’) ir augstskolas struktūrvienība, kurā tiek veikts mācību, zinātniski pētnieciskais, kā arī administratīvais darbs. Parasti tās tiek organizētas atbilstoši vienai vai divām radniecīgām zinātnes nozarēm.

Augstskolu organizēšana fakultātēs aizsākās jau viduslaikos. Tolaik pastāvēja brīvo mākslu, medicīnas, jurisprudences, teoloģijas un citas fakultātes. 18. un 19. gadsimtā, norisinoties straujam tehniskajam progresam un diferencējoties zinātnei, parādījās jaunas fakultātes — fizikas un matemātikas, vēstures, filozofijas, filoloģijas, bioloģijas, tehniskā un citas.

Fakultāti vada dekāns, tā var būt sadalīta sīkākās struktūrvienībās — katedrās. Fakultātes citviet pasaulē sauc arī par departamentiem, institūtiem, koledžām un skolām.

## Atsauces un piezīmes
Fakultāte (nozīmju atdalīšana)

**Fakultāte** var būt:
* Fakultāte — augstskolas struktūrvienība;
* Fakultāte — naturālo skaitļu rindas progresīvs turpinājums.
Pseudophilautus hypomelas

***Pseudophilautus hypomelas*** ir varžu suga, kas pieder *[[Rhacophoridae]]* dzimtai. To uzskatīja par izmirušu kopš 1873. gada, bet 2010. gadā Šrilankas kalnos no jauna atklāja nelielu tās populāciju. Sākotnēji to uzskatīja par jaunu, zinātnei nezināmu sugu. Rūpīgi salīdzinoši pētījumi ar muzejā esošajiem, 137 gadus veciem eksponātiem ļāva *P. hypomelas* no izmirušās sugas statusa (EX) pārvietot uz kritiski apdraudēto (CR).

## Izplatība
Sugas izplatības areāls, kas nepārsniedz 10 km², ietilpst trešajā lielākajā Šrilankas rezervātā *Peak Wilderness sanctuary*. Varde sastopama tropu mežos 750 - 1400 metrus virs jūras līmeņa.

## Ārējās saites

* Manamendra-Arachchi, K. & de Silva, A. 2004. Pseudophilautus hypomelas .   2006 IUCN Red List of Threatened Species.
* Rediscovery of Pseudophilautus hypomelas.pdf [Pseudophilautus hypomelas jaunatklāšana [angļu valoda|angl.]]
Augusts De Morgans

**Augusts De Morgans** (; dzimis , miris ) bija britu matemātiķis un loģiķis. Pazīstams kā De Morgana likumu formulētājs. Londonas matemātiskās biedrības pirmais prezidents.

Dzimis Britu Austrumindijas kompānijas amatpersonas ģimenē. Kad Augustam bija septiņi mēneši, ģimene pārcēlās uz Lielbritāniju. Desmit gadu vecumā zaudēja tēvu. 1823. gadā iestājās Kembridžas Universitātē. No 1828. līdz 1831. gadam un no 1836. līdz 1866. gadam bija Londonas Universitātes koledžas matemātikas profesors. Izrādīja interesi par spirituālismu.

## Bibliogrāfija
*1836. *[http://books.google.com/books?id=GzMAAAAAQAAJ An Explanation of the Gnomonic Projection of the Sphere]*. London: Baldwin.
*1837. *[http://books.google.com/books?id=Kk8EAAAAQAAJ Elements of Trigonometry, and Trigonometrical Analysis]*. London: Taylor & Walton.
*1837. *[http://books.google.com/books?id=sRoPAAAAIAAJ The Elements of Algebra]*. London: Taylor & Walton.
*1838. *[http://books.google.com/books?id=NtA3AAAAMAAJ An Essay on Probabilities]*. London: Longman, Orme, Brown, Green & Longmans.
*1840. *[http://books.google.com/books?id=P0Vthoo21zgC The Elements of Arithmetic]*. London: Taylor & Walton.
*1840. *[http://books.google.com/books?id=drcIAAAAQAAJ First Notions of Logic, Preparatory to the Study of Geometry.]* London: Taylor & Walton.
*1842. *[http://books.google.com/books?id=mbw4AAAAMAAJ The Differential and Integral Calculus]*. London: Baldwin.
*1845. *[http://books.google.com/books?id=zPYDAAAAQAAJ The Globes, Celestial and Terrestrial]*. London: Malby & Co.
*1847. *[http://books.google.com/books?id=HscAAAAAMAAJ Formal Logic or The Calculus of Inference]*. London: Taylor & Walton.
*1849. *[http://books.google.com/books?id=7UwEAAAAQAAJ Trigonometry and Double Algebra]*. London: Taylor, Walton & Malbery.
*1860. *[http://books.google.com/books?id=Od3jgF5rZtgC Syllabus of a Proposed System of Logic]*. London: Walton & Malbery.
*1872. *[http://www.gutenberg.org/etext/23100 A Budget of Paradoxes]*. London: Longmans, Green.

## Ārējās saites
Morgans

**Morgans** var būt:

* Augusts De Morgans (*Augustus De Morgan*; 1806—1871) — britu matemātiķis;
* Endrū Morgans (*Andrew Morgan*; 1976) — ASV astronauts, virsnieks, ārsts;
* Džefrijs Dīns Morgans (*Jeffrey Dean Morgan*; 1966) — ASV aktieris;
* Dž. P. Morgans (*J. P. Morgan*; 1837—1913) — ASV finansists;
* Tomass Hants Morgans (*Thomas Hunt Morgan*) — ASV biologs, Nobela prēmijas laureāts;
* Vess Morgans (*Wes Morgan*; 1984) — Jamaikas futbolists.
Nobela miera prēmijas laureāti

thumbnail|Norvēģijas Nobela institūts. Šis institūts palīdz Norvēģijas Nobela komitejai izvēlēties Nobela miera prēmijas laureātus, kā arī organizēt ikgadējo apbalvojuma pasniegšanas ceremoniju Oslo.
**Nobela miera prēmiju** katru gadu piešķir Norvēģijas Nobela komiteja. Prēmija tiek piešķirta par nopelniem, kas veicinājuši valstu, tautu un citu organizāciju mieru un savstarpējo sadarbību, kā arī personām, kas kādas tautas vai valsts labā īstenojušas nozīmīgus miera pasākumus. Prēmiju pasniedz kopš 1901. gada (kā pirmie to saņēma Frederiks Pasī un Anrī Dināns), tā tiek pasniegta Norvēģijas galvaspilsētā Oslo 10. decembrī, kas ir arī Alfrēda Nobela nāves diena. Nobela prēmiju piešķir Norvēģijas Nobela komiteja, kuru veido 5 cilvēki, kas ir ievēlēti no Norvēģijas Parlamenta.

## Daži fakti
* Nobela miera prēmija tiek uzskatīta par visstrīdīgāko no Nobela prēmijām. Vairāki cilvēki, kas saņēmuši šo apbalvojumu, ir kritizēti par apbalvojuma piešķiršanas lietderību tieši viņiem.
* Mohandāss Karamčands Gandijs Nobela miera prēmijai tika nominēts 5 reizes, taču tā arī nevienu reizi tā viņam netika pasniegta. Pēc Gandija slepkavības 1948. gadā Nobela komiteja gribēja piešķirt viņam šo prēmiju, taču tas nebija juridiski iespējams, jo Gandijam nebija ne mantinieku, ne arī viņš bija kādas organizācijas pārstāvis. Tāpēc komisija nolēma, ka šajā gadā miera prēmija netiks piešķirta, ar paskaidrojumu, ka "nav piemērota kandidāta starp dzīvajiem".
* Dāgs Hammaršelds 1961. gadā ir viens no četriem cilvēkiem, kas šo apbalvojumu saņēmuši pēc nāves. Pēc šī gadījuma Nobela komiteja mainīja statūtus, lai nākotnē mirušam cilvēkam šo apbalvojumu būtu gandrīz neiespējami saņemt.
* Le Diks Tho (*Lê Đức Thọ*) 1973. gadā atteicās no apbalvojuma, uzskatot, ka viņš nevar to pieņemt, par iemeslu minot situāciju Vjetnamā."
* Lainuss Polings ir vienīgais cilvēks, kas saņēmis 2 Nobela apbalvojumus abas reizes kā vienīgais laureāts. 1954. gadā viņš saņēma Nobela prēmiju ķīmijā un 1962. gadā Nobela miera prēmiju.
* Šo apbalvojumu saņēmušas 18 sievietes, kas ir vairāk nekā citās Nobela prēmijas kategorijās.
* Tikai 2 no laureātiem ir Nobela miera prēmiju saņēmuši vairākkārt. Starptautiskā Sarkanā Krusta komiteja Nobela miera prēmiju saņēmusi 3 reizes (1917., 1944. un 1963. gadā). UNHCR (Apvienoto Nāciju Augstā komisāra birojs bēgļu jautājumos) Nobela miera prēmiju saņēmis 2 reizes (1954. un 1981. gadā).
* Jaunākā laureāte, kas saņēmusi Nobela miera prēmiju, bija Malāla Jūsafzaja (2014), kas saņēma Nobela miera prēmiju 17 gadu vecumā.
* Vecākais laureāts, kas saņēmis Nobela miera prēmiju, bija Juzefs Rotblats (1995), kas saņēma Nobela miera prēmiju 87 gadu vecumā.
* Nobela miera prēmija nav pasniegta 19 reizes (tas noticis biežāk nekā ar citām Nobela prēmijām).
* Līdz 2023. gadam Nobela miera prēmija ir piešķirta 104 reizes. Tā pasniegta 141 laureātam (111 personām un 30 organizācijām).

## Laureāti

### 1901—1910

### 1911—1920

### 1921—1930

### 1931—1940

### 1941—1950

### 1951—1960

### 1961—1970

### 1971—1980

### 1981—1990

### 1991—2000

### 2001—2010

### 2011—2020

### 2021—pašlaik

## Atsauces
Arnis Balčus

**Arnis Balčus** (dzimis ) ir latviešu foto un videomākslinieks. Studējis Vestminsteras universitātē Londonā. Izstādēs piedalās no 1994. gada. Darbi bijuši izstādīti Rīgā, Londonā, Berlīnē, Kopenhāgenā, Oslo un citur. Viņam iznākušas vairākas fotogrāmatas, kā piemēram, "Es draugi, mīļākie un citi" (2020), "Nākotne pieder nākotnes cilvēkiem" (2021), bet 2024. gadā - "Scēna", kas ir par jauniešu alternatīvo subkultūru Rīgā.

Arnis Balčus kopš 2011. gada ir žurnāla Foto Kvartāls galvenais redaktors.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Vidussaksijas apriņķis

**Vidussaksijas apriņķis** () ir apriņķis Vācijā, Saksijas federālajā zemē. Apriņķis robežojas ar Saksijas Leipcigas, Ziemeļsaksijas, Meisenes, Saksijas Šveices-Austrumu Rūdu kalnu, Rūdu kalnu apriņķiem, Kemnicu un Cvikavas apriņķi, kā arī Tīringenes Altenburgas Zemes apriņķi un Čehiju.

Vidussaksijas apriņķis iedalās 21 pilsētā un 33 kopienās. Pilsētas ir Augustusburga, Branda-Erbisdorfa, Burgštete, Dēbelne, Ēderana, Flēa, Frankenberga, Frauenšteina, Freiberga, Gēringsvalde, Grosširma, Hainihene, Harta, Leisniga, Luncenava, Mitveida, Pēniga, Rohlica, Rosveina, Valdheima, Zaida.

Apriņķī dzimusi marksiste Klāra Cetkina (1857—1933).

## Ārējās saites
Augustusburga

**Augustusburga** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī. Pār pilsētas apbūvi dominē no 1568. līdz 1572. gadam celtā Augustusburgas medību pils (*Jagdschloss Augustusburg*), mūsdienās motociklu muzejs un hostelis. No Erdmansdorfas ciemata dzelzceļa stacijas uz Augustusburgas pilsētu kalna galā ved funikuleris (*Drahtseilbahn Augustusburg*).

## Atsauces

## Ārējās saites

*Augustusburgas medību pils
*Drahtseilbahn Augustusburg
Gi Bara

**Gi Bara** (, īstajā vārdā Gi Villemss (*Guy Willems*); dzimis , miris ) bija Rīgā dzimis beļģu komiksu mākslinieks. Bez komiksiem darbojās arī kā Briseles avīzes *La Dernière Heure* žurnālists.

## Ārējās saites
*Gi Baras mājaslapa
Bara

**Bara** var būt:
* Bara — pilsēta Melnkalnē;
* Bara — pilsēta Ukrainā.

## Cilvēki ar šādu uzvārdu
* Gi Bara (īstajā vārdā **Gi Villemss** (*Guy Willems*); *Guy Bara*; 1923―2003) — beļģu komiksu mākslinieks.
Kabomani tapirs

**Kabomani tapirs** (*Tapirus kabomani*), arī **mazais melnais tapirs** ir viena no piecām tapiru dzimtas sugām. Tas ir vismazākais tapirs. Apdzīvo Amazones lietus mežus un sugas izplatības areāls, domājams, sakrīt ar līdzenumu tapira areālu. Par mazā melnā tapira atklāšanu tika paziņots 2013. gada decembrī, un tā kļuva par pirmo nepārnadžu sugu, kas atklāta pēdējos 100 gados.

## Etimoloģija
Sugas nosaukums atvasināts no vārdiem *arabo kabomani*, — tā šo tapiru dēvē vietējā paumari valodā. Savukārt par *mazo melno tapiru* to sauc nelielās, izolēti dzīvojošās karitianas cilts indiāņi.

## Izskats
Kabomani tapirs ir mazākais mūsdienās dzīvojošais tapirs. Tā ķermeņa garums ir 130&nbsp;cm, augstums 90&nbsp;cm, svars 110&nbsp;kg. Mātītes ir nedaudz lielākas par tēviņiem. Dzīvnieka krāsa ir no tumši pelēkas līdz tumši brūnai.

## Atklāšana
Jau 1914. gadā bijušais ASV prezidents un dzīvnieku mīļotājs Teodors Rūzvelts zinātniskas ekspedīcijas laikā Amazones baseinā uzskatīja, ka ir atklāta jauna tapiru suga. Arī divi vietējie mednieki zināja divu atšķirīgu veidu tapirus. Tomēr lielākā daļa ekspedīcijas dalībnieku visus notvertos tapirus pieskaitīja pie līdzenumu tapiriem, ieskaitot eksemplāru, kas tagad ir identificēts kā kabomani tapira sugai piederīgs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vilisa tornis

**Vilisa tornis** (), agrāk zināms ar nosaukumu ***Sears Tower***, ir 442 metrus (108 stāvus) augsts debesskrāpis Čikāgā, Amerikas Savienotajās Valstīs. No 1973. līdz 1998. gadam tā bija augstākā ēka pasaulē. 2013. gadā tā bija otra augstākā ēka ASV aiz *[[One World Trade Center]]* un devītā augstākā pasaulē. Debesskrāpis ir viens no populārākajiem tūristu apskates objektiem Čikāgā. Vidēji katru gadu to apmeklē vairāk nekā miljons tūristu. Līdz 2009. gada 16. jūlijam debesskrāpja nosaukums bija *Sears Tower*, bet, kad ēku pārņēma multinacionāls uzņēmums *[[Willis Group]]*, tā tika pārsaukta par Vilisa torni.

Kopš 2012. gada augusta ēkā atrodas aviokompānijas *[[United Airlines]]* galvenā mītne. Kompānijas biroji aizņem 20 ēkas stāvus.
Kompjeņas pamiers (1918)

thumbnail|right|250px|Kompjeņas pamiera parakstīšana
**Kompjeņas pamiers** tika noslēgts Pirmā pasaules kara laikā starp Antanti un Vācijas Impēriju, pārtraucot karadarbību Rietumu frontē.

1918. gada 29. septembrī Vācijas Impērijas ģenerālštābs informēja ķeizaru Vilhelmu II, ka vācu karaspēks vairs nav spējīgs karot Rietumu frontē. Oktobrī aizsākās sarunas par pamiera noslēgšanu, kā rezultātā 1918. gada 11. novembrī pulksten 05.11 franču maršala Ferdinanda Foša dzelzceļa vagonā, kas tobrīd atradās Kompjeņas mežā (Francija), noslēdza Kompjeņas pamieru. Tas stājās spēkā tajā pašā dienā pulksten 11.00, iezīmējot Antantes spēku uzvaru un vāciešu zaudējumu, tomēr tehniski tas nebija padošanās akts. Pamiers primāri paredzēja pārtraukt karadarbību, izvest vācu karaspēku no okupētajām teritorijām rietumos, atvelkot to Reinas kreisajā krastā, kā arī atzīt demilitarizētās joslas izveidošanu Reinas labajā krastā. Tāpat noteikumi paredzēja vācu flotes internēšanu, karamateriālu nodošanu u.c. noteikumus. Kopumā pamieru trīs reizes pagarināja līdz 1920. gada 10. janvārim, kad spēkā stājās Versaļas līgums.

## Noteikumi
Pamiera pamatnoteikumi:

*Karadarbības pārtraukšana sešu stundu laikā pēc pamiera parakstīšanas, tas ir, 11. novembrī pulksten 11 pēcpusdienā.
*Tūlītējs sākums un pabeigšana 15 dienu laikā pēc visa Vācijas karaspēka evakuācijas no Francijas, Beļģijas, Luksemburgas un Elzasas-Lotringas.
*Tam sekojoša visa vācu karaspēka evakuācija 17 dienu laikā no teritorijas Reinas rietumu krastā, kā arī 30 km rādiusā no tiltiem Reinas labajā krastā Maincas, Koblencas pilsētās. un Ķelne, tam sekojoša šo teritoriju okupācija, ko veic sabiedroto spēki un ASV.
*Visa Austrumu frontē esošā vācu karaspēka evakuācija uz Vācijas teritoriju, uz pozīcijām no 1914. gada 1. augusta (šī evakuācija jāveic, kad Antantes valdība uzskatīs, ka šajās teritorijās ir izveidojušies atbilstoši apstākļi).
*Brestļitovskas miera līguma ar Krieviju un Bukarestes miera līguma ar Rumāniju izbeigšana.
*Lielbritānijas flotes veiktā Vācijas jūras blokādes uzturēšana.
*Visu Vācijas flotes zemūdeņu un citu vācu rīcībā esošu kuģu internēšana.
*Nodošana labā stāvoklī: 5000 lielgabalu, 25 000 ložmetēju, 3000 mīnmetēju, 1700 lidmašīnu, 5000 lokomotīvju un 150 000 vagonu.

## Galvenie dalībnieki
Sabiedrotajiem viss iesaistītais personāls bija militārpersonass. Abi galvenie parakstītāji bija:

*Francijas maršals Ferdinands Fošs, sabiedroto augstākais komandieris
*Pirmais jūras lords admirālis Rosslins Vemiss, Lielbritānijas pārstāvis
Citi delegācijas locekļi bija:

*Ģenerālis Maksims Veigāns, Foša štāba priekšnieks (vēlāk Francijas virspavēlnieks 1940. gadā)
*Kontradmirālis Džordžs Houps, pirmā jūras lorda vietnieks
*Kapteinis Džeks Māriots, britu jūras kara flotes virsnieks, Pirmā jūras lorda jūras spēku palīgs
Vācijai četri parakstītāji bija:

*Matiass Ercbergers, civilais politiķis
*Grāfs Alfrēds fon Oberndorfs no Ārlietu ministrijas
*Ģenerālmajors Detlofs fon Vinterfelds, armija
*Kapteinis Ernsts Vanselovs, flote

## Atsauces

## Ārējās saites
Pamiera teksts (angliski)
Kompjeņas pamiers

**Kompjeņas pamiers** var būt:

* Kompjeņas pamiers — pamiers starp Antanti un Vācijas impēriju;
* Kompjeņas pamiers — pamiers starp Trešo Reihu un Francijas Petēna valdību.
Branda-Erbisdorfa

**Branda-Erbisdorfa** () ir vēsturiska kalnraču pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī uz dienvidiem no Freibergas.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1209. gadā. No 1913. līdz 1929. gadam pilsētā ražoja automašīnas *Elite*.

## Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Pilsētā atrodas vairāki tehnikas vēstures muzeji.

## Atsauces

## Ārējās saites
Burgštete

**Burgštete** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī. Tā atrodas 12 km uz ziemeļrietumiem no Kemnicas.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1170. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dēbelne

**Dēbelne** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī pie Freibergas Muldes upes.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 981. gadā. 1429. gadā to nopostīja husīti, bet 1637. gadā - zviedri. Otrā pasaules kara laikā Dēbelnes rūpnīcā *Metall- und Lackwarenfabrik Johannes Großfuß* tika uzkonstruēts ložmetējs MG-42, šos ložmetējus tur vēlāk arī ražoja.

## Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
No 1892. līdz 1926. gadam pilsētā funkcionēja zirgu tramvajs. Kopš 2007. gada zirgu tramvaja kustība ir atjaunota.

## Cilvēki
Dēbelne ir gleznotāja Ēriha Hekela (1883-1970) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Dēbelnas zirgu tramvajs
Frankenberga (Saksija)

**Frankenberga** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī pie Čopavas upes.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1188. gadā. 1923. gadā Frankenburgā tika nodibināts autobūves uzņēmums Framo, 1934. gadā tā tika pārcelta uz Hainiheni. Trešā reiha laikā uz ziemeļiem no pilsētas bija ierīkota Zahsenburgas koncentrācijas nometne.

## Ekonomika
Pie pilsētas atrodas Vācijas armijas kara bāze.

## Cilvēki

Frankenburga ir futbolista Pēra Klūges (*Peer Kluge*, 1980) dzimtā pilsēta

## Atsauces

## Ārējās saites
Ēderana

**Ēderana** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1286. gadā. Pilsēta attīstījās kā tekstilrūpniecības centrs.

## Cilvēki
Edērana ir poļu mākslinieka Igora Mitoraja (*Igor Mitoraj*, 1944) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Flēa

**Flēa** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī Čopavas un Flēas upju sateces vietā.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1399. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Frauenšteina

**Frauenšteina** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī.

## Vēsture
Pilsēta attīstījusies ap 1272. gadā celto Frauenšteinas pili.

## Cilvēki

Frauenšteina ir mūzikas instrumentu meistara Gotfrīda Zilbermaņa (*Gottfried Silbermann*, 1683-1753) un vieglatlēta Tomasa Šenlēbes (*Thomas Schönlebe*, 1965) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rayo Vallecano

***Rayo Vallecano*** ir Spānijas futbola klubs no Madrides priekšpilsētas Valjekasas. Klubs dibināts 1924. gadā, pašlaik spēlē Spānijas Pirmajā divīzijā jeb *La Liga*. Komanda mājas spēles aizvada Campo de Fútbol de Vallecas stadionā. Augstākais sasniegums Spānijas čempionātos kluba vēsturē ir 2012.–2013. gada sezonā izcīnītā 8. vieta.

## Vēsture
*Rayo Vallecano* tika dibināts 1924. gada 29. maijā, kluba pirmais prezidents bija Hulians Uerta. Sākotnēji komanda spēlēja dažādos amatieru turnīros. 1949. gadā, iedvesmojoties no Argentīnas kluba *[[River Plate]]*, komandas formastērpu dizainā parādījās sarkana diagonāla svītra, kas kļuva par kluba atpazīstamības zīmi. Tajā gadā komanda arī pirmo reizi iekļuva Spānijas Trešajā divīzijā. 1956. gadā pēc uzvaras Trešajā divīzijā komanda pirmo reizi iekļuva Spānijas futbola čempionāta Otrajā divīzijā.

1976.–1977. gada sezonā *Rayo Vallecano* ierindojās trešajā vietā Otrajā divīzijā un pirmoreiz kluba vēsturē iekļuva Pirmajā divīzijā. Debijas sezonā tika izcīnīta 10. vieta, taču jau pēc neveiksmīgas sezonas 1980. gadā Pirmā divīzija bija jāatstāj. Vēlāk vairākas reizes izdevās atgriezties augstākajā līgā, taču atkal klubs drīz tika pazemināts.   

2010.–2011. gada sezonā klubs izcīnīja otro vietu Otrajā divīzijā un pēc astoņu gadu pārtraukuma atgriezās Pirmajā divīzijā. 2012.–2013. gada sezonā klubs sasniedza savu visu laiku labāko rezultātu, ierindojoties 8. vietā Pirmās divīzijas noslēguma tabulā.

## Sasniegumi
* **[[Spānijas futbola čempionāta Otrā divīzija|Otrā divīzija]]**
** Vicečempioni (4): 1988–89, 1991–92, 1994–95, 2010–11 
* **Otrā B divīzija**
** Uzvarētāji (2): 1984–85, 2007–08

## Komandas sastāvs
:**.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā kluba vietne
Sērglikozīdi

[thumb|right|250px|Sērglikozīdu vispārējā uzbūve ar atšķirīgo ''R'' [sānvirkne|sānvirkni]]

**Sērglikozīdi** jeb **glikozinolāti** ir organisku savienojumu klase, glikozes un aminoskābes atvasinājumi, kas sasaistīti caur divvērtīgā sēra tiltiņu. Sastopami praktiski visos krustziežu dzimtas augos, piemēram, Briseles kāpostos, brokoļos, galviņkāpostos un ūdenskresēs kā vielmaiņas starpprodukts.

## Ķīmiskā uzbūve

Katram glikozinolātam ir centrālais oglekļa atoms, kas ar sēra atomu ir piesaistīts tioglikozes grupai (veidojot sulfētu aldoksīmu) un ar slāpekļa atomu — sulfātgrupai. Vēl centrālajam oglekļa atomam ir piesaistīta sānvirkne, kas katram sērglikozīdam ir atšķirīga (piemēram, sinigrīnam tā ir alilgrupa) un nosaka konkrētā savienojuma specifisko bioloģisko aktivitāti augos un to sastāvdaļās.

## Atsauces
Freiberga

**Freiberga** () ir universitātes pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķa centrs. Vecpilsēta ir pilsētbūvniecības piemineklis.

## Vēsture
Pilsēta radās 1183. gadā kā Kristiānsdorfas ciems, un bija pirmā vieta Rūdu kalnos, kur tika atklātas sudraba atradnes. Septiņgadu kara laikā 1762. gadā pie pilsētas notika Freibergas kauja, kurā prūši sakāva austriešus. Pilsēta attīstījās kā kalnrūpniecības centrs, bet kopš universitātes dibināšanas 1765. gadā - arī viens no svarīgākajiem kalnu un mineraloģijas zinātnes centriem pasaulē. 19. gadsimta vidū Freibergas apkārtnē tika iegūti minerāli, no kuriem tika izdalīti jauni ķīmiskie elementi - germānijs un indijs.

## Ekonomika
Freibergā atrodas Saksijas Kalnrūpniecības virspāvalde (*Sächsisches Oberbergamt*). Šeit atrodas kompāniju SolarWorld (saules baterijas) un Siltronic (silīcija plāksnes) struktūrvienības.

## Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Pilsētā atrodas 1765. gadā dibinātā Freibergas Kalnrūpniecības Tehniskā universitāte (*Technische Universität Bergakademie Freiberg*).

Jūnija beigās pilsētā notiek tradicionālie Kalnraču pilsētas svētki (*Bergstadtfest*).

Freibergā atrodas vēl VDR laikos celta mormoņu baznīca (*Freiberg-Tempel*).

## Cilvēki
Freiberga ir mūziķa ATB (1973), Saksijas kūrfirsta Augusta (*August*, 1526-1586), ģeodēzista Frīdriha Roberta Helmerta (*Friedrich Robert Helmert*, 1843-1917), Saksijas kūrfirsta Morica (*Moritz*, 1521-1553), ķīmiķa Klemensa Vinklera (*Clemens Winkler*, 1838-1904) dzimtā pilsēta.

Freibergas universitātē mācījušies tādas personas kā Kristiāns Leopolds fon Buhs (*Christian Leopold von Buch*), Aleksandrs fon Humbolts, Mihails Lomonosovs, Frīdrihs Moss (*Friedrich Mohs*), Novaliss (*Novalis*), Abrahams Gotlobs Verners (*Abraham Gottlob Werner*). 1800. gadā kopā ar ģimeni Freibergā dzīvoja Kārlis Maria fon Vēbers. 1825. gadā Freibergā dzīvoja norvēģu matemātiķis Nīlss Henriks Ābels. Pilsētā bērnību pavadījis biologs Ginters Blobels (*Günter Blobel*).

## Atsauces

## Ārējās saites

*Freibergas universitāte
Ebro

**Ebro** (, ) ir upe Spānijas ziemeļaustrumos. Tā ir otra garākā upe Pireneju pussalā. Par to garāka ir tikai Težu. Upes garums ir 910 km, bet sateces baseina platība —  km². Lielākās pilsētas upes krastos ir Reinosa, Miranda de Ebro, Logronjo, Tudela, Saragosa, Tortoza, Amposta un Deltebre.

## Ārējās saites
Oriona miglājs

**Oriona miglājs** (arī **M 42**, **NGC 1976**) ir emisijas miglājs, kurš atrodas aptuveni 1350 ± 22 gaismas gadu attālumā no Zemes Oriona zvaigznājā zem Oriona jostas. Tas ir spožākais difūzais miglājs un ir redzams ar neapbruņotu aci. Miglājs ir ļoti liels, tas aizņem apmēram 85 x 60 loka minūtes lielu debess apgabalu (apgabals vienlīdzīgs apmēram 4 pilnmēnešiem). Oriona miglājs ir daļa no daudz lielāka Oriona molekulārā mākoņa kompleksa. Miglājs ir tuvākā vieta Zemei, kur „dzimst” jaunas zvaigznes.
 
Oriona miglājs ir viens no visvairāk pētītajiem un fotografētajiem objektiem nakts debesīs. Tas ir devis zinātniekiem daudz informācijas par zvaigžņu un planētu veidošanos no putekļu un gāzu mākoņiem. Oriona miglājā ir novēroti gan protoplanetārie diski, gan brūnie punduri. 1954. gadā Oriona miglājā atklāja Herbiga—Haro objektus. Tie ir milzīgi (apmēram 10 reižu lielāki par Plutona orbītu ap Sauli) zvaigžņveida vielas sabiezinājumi, kurus parasti izmet T Tau tipa jaunas zvaigznes. Šie objekti kustas ar milzīgu ātrumu, līdz pat 300 - 400 km/s.

## Atklāšana
Iespējams, ka miglāju pirmais atklāja franču astronoms Nikolā-Klods Fabri de Peiresks (*Nicolas-Claude Fabri de Peiresc*) jau 1610. gadā. Viņš savus datus nepublicēja, vien veica personīgus pierakstus. Pirmais datus par miglāju 1619. gadā nopublicēja šveiciešu matemātiķis un astronoms Johans Baptists Cizats (*Johann Baptist Cysat*). Vēlākajos gados miglāju cits no cita neatkarīgi atklāja vēl vairāki ievērojami astronomi, arī Kristiāns Heigenss, kura miglāja zīmējums tika publicēts 1659. gadā.
[150px|left|thumb|[Orions (zvaigznājs)|Oriona zvaigznājs. Oriona miglājs redzams kā izplūduša zvaigzne Oriona "zobena" vidū.]]
## Novērojumi
Oriona miglājs ir novērojams ar neapbruņotu aci pat vietās ar nelielu gaismas piesārņojumu. Tas ir redzams kā vidējā „zvaigzne” Oriona „zobenā”. Jau nelielā binoklī var sākt redzēt miglāja aprises. Teleskopā raugoties, miglājā spilgti izceļas Trapeces zvaigžņu kopa, kura savu nosaukumu ieguvusi asterisma dēļ – tās četras spilgtākās zvaigznes izskatās veidojam trapeci.

## Zvaigžņu veidošanās
Oriona miglājs ir ievērojams kā vieta, kurā veidojas jaunas zvaigznes. Novērojumi miglājā līdz šim ir atklājuši apmēram 700 zvaigznes dažādās attīstības stadijās. Ar Habla kosmisko teleskopu miglājā atklāti vairāk kā 150 protoplanetārie diski. Tie ir gāzes un putekļu diski ap zvaigznēm, no kuriem rodas planētas.
## Tuvākie objekti
* M 43 - atrodās uz ziemeļiem no Oriona miglāja, tam blakus (atdala izteikta līnija Oriona miglāja augšdaļā);
* M 78 - atstarojošo miglāju komplekss uz ZZA no ζ Ori;
* NGC 1977, NGC 1973 un NGC 1975 - atstarojošo miglāju komplekss uz ziemeļiem no M 42/43;
* NGC 1980 - blāvs atstarojošais miglājs uz dienvidiem no M 42/43;
* IC 434 - Zirga Galvas miglājs;
* NGC 2024 - Liesmas miglājs - uz austrumiem no ζ Ori.

## Atsauces
Kārlis Gustavs fon Zīverss

thumb|270px|Kārlis Gustavs fon Zīverss ģenerāļa uniformā
**Kārlis Gustavs fon Zīverss** (*Carl Gustav Graf von Sievers*, 1772-1856) bija Cēsu pilsmuižas īpašnieks, Krievijas Impērijas armijas ģenerālleitnants.
Napoleona karu laikā Kēnigsbergas kara komandants un krievu okupētās Austrumprūsijas gubernators (1813-1815).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1772. gada 8. novembrī Vecates muižā Kārļa Eberharda fon Zīversa (1745–1821) un Martas Juliānas, dzimušas fon Mengdenas (1748-1837) ģimenē. Mācījās Krievijas Impērijas II artilērijas kadetu korpusā (1785-1789), no 1792. gada dienēja Rostovas karabinieru pulkā, piedalījās poļu-krievu karā un Koscjuško sacelšanās apspiešanā. 1799. gada viņu paaugstināja par pulkvedi. 
No 1800. gada dienēja kavalērijā, no 1802. gada bija Starodubskas dragūnu pulka komandieris, no 1803. gada ģenerālmajors un dragūnu pulka komandieris. Dienvidkrievijā viņš apprecējās ar Helēnu Duņinu, 1806. gadā piedalījās krievu-turku karā un karos pret Napoleonu (1806-1809). Piedalījās Krakovas ieņemšanā un gandrīz visās Krievijas militārajās akcijās Prūsijā un Austrijā.

1812. gada kara laikā bija IV kavalērijas rezerves korpusa komandieris, piedalījās kaujās pret uzbrūkošo Napoleona armiju pie Nemunas, Mogiļevas, Saltanovkas, Smoļenskas un Borodinas. Krievu armijai atkāpjoties uz Maskavu, komandēja arjergarda kavalēriju sadursmēs pie Možaiskas, Tatarkas, Krasnajas Pahras un Čirikovas. Krievijas Impērijas armijas pretuzbrukuma laikā 1813. gadā vadīja Pilavas cietokšņa ieņemšanu Austrumprūsijā, paaugstināts par ģenerālleitnantu un 2. dragūnu divīzijas komandieri. Kēnigsbergas kara komandants (1813-1815). 
Pēc kara ģenerālis fon Zīverss apmetās pie sievasmātes Vodolagi. 1821. gadā pēc tēva nāves Kārlis Gustavs fon Zīverss saņēma mantojumā Cēsu pils muižu, 1823. gadā viņš iegādājās Dukuru muižu. Ap 1825. gadu viņš sāka veidot Cēsu pils parku.

1837. gadā viņš kļuva par īsteno slepenpadomnieku.

Miris 1856. gada 18. martā Maskavā.

## Literatūra
* Jānis Baltiņš. Gutshöfe der Grafen Sievers: Kultureller und wissenschaftlicher Mittelpunkt in Livland. Lüneburg, 1997

## Atsauces
Mandarīns

**Mandarīns** (*Citrus reticulata*) ir neliels, mūžzaļš citrusaugu ģints koks vai krūms, no kuriem iegūst augļus, kas arī tiek saukti par mandarīniem. Mandarīnus dažreiz sauc arī par tanžerīniem vai klementīniem, lai gan korektāk būtu, ja par tanžerīniem sauktu tikai sarkanīgi oranžus mandarīnus, kurus iegūst no *[[Citrus tangerina]]* citrusaugiem, bet par klementīniem vienas konkrētas mandarīnu šķirnes augļus.

Par mandarīnu izcelsmes vietu uzskata Ķīnas dienvidus un Vjetnamas dienvidus. Savvaļā tie nav sastopami. Tos tikai kultivē. Eiropā mandarīni audzēšanai tika ievesti tikai 19. gadsimta sākumā.

Pēc Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) datiem 2011. gadā vislielākā mandarīnu raža pārliecinoši tika ievākta Ķīnā (gandrīz puse no visas kopējās pasaules ražas). Nākamā lielākā mandarīnu audzētāju valsts ir Spānija (aptuveni 8% no pasaules ražas).

Daudzās valstīs mandarīnu ēšana un to smarža ir kļuvusi par neatņemamu Ziemassvētku daļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kuršinskis

**Kuršinskis** (; sieviešu dzimtē **Kuršinska** (*Kurszyńska*)) ir poļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

*Ādolfs Kuršinskis (1882—1933) — latviešu inženieris, politiķis;
*Andrejs Kurcijs (īstajā vārdā Andrejs Kuršinskis; 1884—1959) — latviešu ārsts, dzejnieks, rakstnieks un politiķis.
Ādolfs Kuršinskis

**Ādolfs Kuršinskis** ( — ) bija Latvijas inženieris un politiķis. Bijis Latvijas satiksmes ministrs no 1920. gada jūnija līdz 1921. gada jūnijam.

## Biogrāfija
Ādolfs Kuršinskis piedzima  Asītes pagasta "Apsēs". Beidzis Liepājas reālskolu, studējis Rīgas Politehniskajā institūtā.

1905. gada revolūcijas laikā propagandēja sociāldemokrātiskās idejas. Līdz Latvijas Republikas dibināšanai 1918. gadā bija pedagogs un privātas komercskolas direktors Liepājā. Vācu okupācijas laikā bijis pašvaldības dalībnieks. 1918. gadā Latvijas Pagaidu valdība iecēla Kuršinski par Lejaskurzemes apgabala priekšnieku. 1919. gadā bēdzis uz Vāciju, neilgi pēc tam atgriezies. Iecelts par satiksmes departamenta direktoru. 1920. gada jūnijā kļuva par Latvijas satiksmes ministru, amatā bija līdz 1921. gada jūnijam.

Pēc tam devies uz Maskavu, kur bija Latviešu evakuācijas nodaļas vadītājs. Vēlāk strādājis par revidentu Finanšu ministrijā. Darbojies politikā, bija Progresīvās apvienības biedrs un centrālās valdes loceklis.

Ādolfs Kuršinskis sliktas pašsajūtas dēļ  nogādāts Rīgas pilsētas 2. slimnīcā, kur nomira . Apbedīts  Raiņa kapos.

## Atsauces
Strūga

thumb|400px|right|Strūga
thumb|400px|Strūgas konstrukcija. J. K. Broces zīmējums
**Strūga** ir kravu pārvadāšanai paredzēta upes liellaiva ar plakanu dibenu. Strūgu izmantoja arī kravas pārcelšanai no lielāka kuģa, kas lielo izmēru dēļ nevarēja iebraukt ostā.

## Vēsture
thumb|400px|Strūga pie Pontonu tilta. Nezināma autora gravīra, 19. gs. vidus
Strūgas kā Daugavai tipisks transporta līdzeklis pirmo reizi minētas 15. gadsimtā. Kopš viduslaikiem līdz 19. gs. otrai pusei tās lietoja preču nogādāšanai no Daugavas augšteces apgabaliem līdz Rīgai. Strūgas izmantoja lielajā pavasara ūdenī, vienas strūgas apkalpe sastāvēja no 40-50 vīriem. 18. gs. otrajā pusē Rīgā katru pavasari nonāca 700-1400 strūgu, no kurām vasaras darba meklējumos nokāpa 30 līdz 40 tūkstoši krievu un baltkrievu, no kuriem daļa devās atpakaļ kājām. Tikai nedaudzas no pavasarī atbraukušajām strūgām devās atpakaļ, jo lielākā daļa tika pārdotas Rīgā, un koki izlietoti par šķūņu, staļļu un nelielu māju būvmateriāliem. Strūgu izmantošana apsīka 20.gs. sākumā līdz ar daudz izdevīgākā dzelzceļa attīstību.

## Apraksts
Strūgas dibens ir plakans, tas sastāv no vienas plakaniski liktu planku kārtas. Tām pāri šķērsām ir koku stumbri ar atstātu saknes daļu, kas ar stumbru veido taisnu leņķi un tiek izmantots kā sānu sienu apšuvuma stiprinājums. Stumbri kārtoti, pamīšus liekot saknes un tievgaļus. Lielām strūgām šādu stumbru ir ap 50. Tos satapo ar laivas dibena plankām, bet izliektās sānu apšuvuma plankas pienaglo ar lielām dzelzs naglām. Plankas nav zāģētas, bet izcirstas no šķeltiem stumbriem tā, ka katrs stumbrs deva tikai divas plankas. Strūgu garums bija 30 līdz 50 metru, platums - apmēram 1/3 daļa no garuma. Katra strūga spēja uzņemt līdz 190 tonnām kravas.

## Atsauces
Tomass Beiess

**Tomass Beiess** (; dzimis apmēram 1701. gadā, miris ) bija angļu matemātiķis, statistiķis un prezbiteriāņu mācītājs. Vislabāk pazīstams ar varbūtību teorijas formulu: Beiesa teorēma.

Viņa tēvs bija nonkonformisma mācītājs. Studējis Edinburgas Universitātē loģiku un teoloģiju. 1733. gadā kļuva par prezbiteriāņu mācītāju kādā Tanbridžvelsas kapelā. Šeit viņš kalpoja līdz 1752. gadam. Ir zināms, ka dzīves laikā Beiess publicēja divus darbus, no kuriem viens bija par teoloģiju un otrs — matemātiku:

# *Divine Benevolence, or an Attempt to Prove That the Principal End of the Divine Providence and Government is the Happiness of His Creatures* (1731)
# *An Introduction to the Doctrine of Fluxions, and a Defence of the Mathematicians Against the Objections of the Author of The Analyst* (tas tika publicēts 1736. gadā anonīmi), kurā viņš atbalstīja rēķinu ieviešanu.

Ričards Praiss rediģēja Beiesa darbu un 1763. gadā, divus gadus pēc viņa nāves, publicēja darbu *An Essay towards solving a Problem in the Doctrine of Chances*. Šajā darbā ir iekļauts apgalvojums, kas pašlaik ir pazīstama kā Beiesa teorēma.

## Atsauces
Gēringsvalde

**Gēringsvalde** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1233. gadā. Līdz 19. gadsimtam attīstījās kā linu audumu ražošanas centrs, bet vēlāk - kā mēbeļu un darbarīku ražošanas centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Stadt Geringswalde
* Geringswalder Postmeilensäule
Sekretariāts

**Sekretariāts** (;  — ) bija amerikāņu tīrasiņu sacīkšu zirgs.

1973. gadā kļuva par pirmo ASV trīskāršā kausa ieguvēju pēdējo 25 gadu laikā. Visās trijās sacensībās, kas ietilpa trīskāršā kausa sacensību ciklā, Sekretariāts uzstādīja distances rekordus — Kentuki derbijā uzvarēja ar 1:59 2/5, *Preakness Stakes* — 1:53 un *Belmont Stakes* — 2:24. Visi šie rekordi nav pārspēti līdz mūsdienām. Sekretariāts tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem tīrasiņu zirgiem. 1999. gadā ESPN to ierindoja 35. vietā 20. gadsimta izcilāko sportistu sarakstā, tas bija augstāk ierindotais sacīkšu zirgs rangā. Laikraksts *The Blood-Horse* to ierindoja otrajā vietā pēc *[[Man o' War]]* zirga 100 labāko 20. gadsimta ASV sacīkšu zirgu rangā.

Zirga īpašniece bija Penija Čenerija, to trenēja Lisjēns Lorēns, lielāko daļu zirga sacīkšu karjeras viņa žokejs bija kanādietis Rons Tērkots. Sekretariāts bija 168 cm augsts un 533 kg smags.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* ESPN Sports Century