open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Žozefs Bonaparts

**Žozefs Bonaparts** (, , ), dzimis , miris  bija Napoleona I vecākais brālis. Tika iecelts par Neapoles karali (1806–1808). Pēc Napoleona iebrukuma Spānijā tika iecelts par Spānijas karali (1808–1813). Pēc Napoleona krišanas dēvēja sevi par Sirviljē grāfu (*Comte de Survilliers*). No 1817. līdz 1832. gadam dzīvoja ASV, pēc tam atgriezās Eiropā.

## Ārējās saites
Izabella II (Spānija)

thumb|Izabella II
**Izabella II** (; dzimusi , mirusi ) bija Spānijas karaliene (no 1833. gada 29. septembra līdz 1868. gada 30. septembrim). Viņa pagaidām ir bijusi vienīgā valdošā Spānijas karaliene, tomēr, ja skaita arī bijušās Leonas un Kastīlijas karalienes, Izabella ir trešā.

## Ārējās saites
Amadeo I

**Amadeo I** (dzimis , miris ) bija itāļu augstmanis, Spānijas karalis no Savojas dinastijas.

Pēc tam kad Spāņu revolūcija no troņa gāza Izabellu II, jaunais parlaments nolēma saglabāt monarhiju, taču izvēlēties jaunu valdošo dinastiju.  Amadeo I ievēlēja par Spānijas karali.  Madridē viņš zvērēja ievērot jauno konstitūciju.

Spāniju plosīja partiju nesaskaņas, republikāņu un monarhistu konspirācijas, politiķu atentāti. Situācijai valstī aizvien vairāk saasinoties,  Amadeo I atteicās no Spānijas troņa. Spāniju pasludināja par republiku.

## Ārējās saites
Alfonso XII Burbons

**Alfonso XII Burbons** (; dzimis , miris ) bija Spānijas karalis. Dzimis Madridē. 1868. gada revolūcijas rezultātā 11 gadu vecumā kopā ar māti, karalieni Izabellu II, tika izsūtīts trimdā. Mācījās Terēzes militārajā akadēmijā un Sandhērstā.

1870. gadā māte atteicās no troņa par labu dēlam un Alfonso kļuva par pretendentu uz Burbonu dinastijas troni. Pieņēma Alfonso XII vārdu, kaut arī karalis Alfonso XI Spānijā nekad nav valdījis. Spānijā ieradās 1874. gadā pēc Arsenio Martinesa Kamposa apvērsuma. Darbojās, lai izbeigtu dinastiju karus un nodibinātu mieru. Alfonso XII nomira Madrides rezidencē El Pardo no tuberkulozes 1885. gada 24. novembrī nepilnu 28 gadu vecumā. Par viņa troņmantnieku kļuva viņa dēls, Alfonso XIII, kurš piedzima jau pēc tēva nāves.

## Ārējās saites
Alfonso XIII

**Alfonso XIII** ( — ) bija Spānijas karalis. Viņš piedzima Madridē, sešus mēnešus pēc sava tēva Alfonso XII nāves. Līdz 16 gadu vecumam Spāniju pārvaldīja viņa māte Marija Kristīne, Austrijas erchercogiene. Jaunais karalis ieguva apkārtējo simpātijas ar savu drosmi un draudzīgumu. Viņa popularitāte būtiski pieauga pēc laulībām ar Anglijas karalienes Viktorijas mazmeitu Viktoriju Jevgēniju. Tajā pašā laikā Alfonso izrādīja savu vienaldzību pret daudzām sociālajām un ekonomiskajām problēmām. Viņš atzina Primo de Riveras diktatūru no 1923. līdz 1929. gadam.  Alfonso pieņēma republikāņu līderu ultimātu un atstāja Spāniju. Viņš vēlāk nomira Romā.

## Ārējās saites
Kito

**Kito** (, ) ir Ekvadoras galvaspilsēta. Pilsēta atrodas 2850 metru augstumā, netālu no Pičinčas vulkāna.

Kito vārds nāk no Kito indiāņu cilts nosaukuma. Pilsēta dibināta 1534. gadā.

thumb|center|577px|Kito

## Guápulo, Kito

File:(Guápulo) Buena Vista black and white.JPG
File:(Guápulo) Calle pic. z.JPG
File:(Guápulo) Calle pic. e.JPG
File:(Iglesia de Guápulo) vista to gonzalez suarez quito.JPG
File:(Iglesia de Guápulo) pic. b.JPG
File:(Guápulo) Calle pic. b.JPG
File:(Guápulo) Calle pic. a.JPG

## Sadraudzības pilsētas
Kito sadraudzības pilsētas ir:

*  Bogota, Kolumbija
*  Kadisa, Spānija
*  Doha, Katara
*  Guandžou, Ķīna
*  Guaruljosa, Brazīlija
*  Krakova, Polija
*  Lima, Peru
*  Lūivila, ASV
*  Madride, Spānija
*  Managva, Nikaragva
*  Medeljina, Kolumbija
*  Mehiko, Meksika
*  Lapasa, Bolīvija
*  Taibei, Taivāna
*  Asunsjona, Paragvaja

## Atsauces

## Ārējās saites

* Informācija par Kito angliski
Voroņeža (nozīmju atdalīšana)

**Voroņeža** var būt:

* Voroņeža (*Воронеж*) — pilsēta Krievijā, apgabala centrs
* Voroņeža (*Воронеж*) — upe Krievijā, Donas pieteka
Komeršs

250px|thumbnail|right|Vācu studenti Prāgā zemestēva (''landesvater'') ceremonijas laikā. Oskara Reksa (''Oscar Rex'') glezna (1905)
**Komeršs** ( — 'satiksme') ir tradicionāls svinīgs akts, ko organizē studentu un studenšu korporācijas Ziemeļeiropā un Centrāleiropā. Tas joprojām ir aktuāls Vācijā un saistītajās valstīs (Latvija, Igaunija, Polija). Komeršs ir jebkuras korporācijas lielākie svētki un parasti tiek rīkots divas reizes gadā, korporācijas dibināšanas gadskārtā un akadēmiskā gada noslēgumā — maijkomeršs. Tas sevī parasti ietver svinīgo daļu ar stingrām tradīcijām un neoficiālo daļu ar brīvāku atmosfēru. Komerša ceremonijas ietver dziedāšanu, svinīgas uzrunas un mielastu.

Studentu korporācijām neiztrūkstoša komerša sastāvdaļa ir *zemestēva* () ceremonija, kas ir uzticības zvēresta atjaunošana korporācijas devīzēm. Tam parasti seko vakara neoficiālā daļa ar mielastu un dziesmām. Mēdz būt arī kopīgas brokastis otrās svētku dienas rītā (kāterfrištiks).

Katru gadu tiek rīkots Baltijas tautu komeršs, pēc rotācijas principa mainot rīkotājvalsti (Vācija, Latvija, Igaunija, Polija). Tajā piedalās visas Baltijas tradīciju korporācijas.
Supertramp

***Supertramp*** ir progresīvā rokmūzikas/ārtroka grupa, kuru 1969. gadā izveidoja Riks Deiviss (*Rick Davies*) pēc flāmu miljonāra Stenlija Augusta Mīsgesa (*Stanley August Miesgaes*) iniciatīvas. Pirmais mūziķis, kurš tika uzņemts jaunveidojamajā grupā, bija Rodžers Hodžsons (*Roger Hodgson*). Grupa izlaida divas plates — *Supertramp* un *Indelibly Stamped* — katru savā sastāvā, pamatspēlētājiem grupā esot Rodžeram un Rikam.
Saratova

**Saratova** () ir pilsēta Krievijā, Volgas labajā krastā, Saratovas apgabala centrs. Liels rūpniecības centrs — aviobūve (lidmašīnas *[[Jak]]*). Vēsturiski Volgas vāciešu kultūras centrs.

## Vēsture
Tagadējās Saratovas vietā kopš seniem laikiem bijušas apdzīvotās vietas, zināmākā no tām — Zelta Ordas laikmeta Uveka, kas pastāvēja no 13. gadsimta vidus līdz 1395. gadam. 1590. gadā Volgas kreisajā krastā pēc Borisa Godunova rīkojuma dibināja cietoksni, pie kura izauga pilsēta. 1674. gadā apmetni pārcēla upes labajā krastā. No 1797. gada — Saratovas guberņas centrs. No 18. gadsimta vidus Saratova kļuvs par lielu upes ostu. Galvenā tirdzniecība noritēja ar sāli un zivīm, bet 19. gadsimtā — ar labību.

Otrā pasaules kara sākumā no Saratovas uz Kazahstānu un Sibīriju tika izvesti visi pilsētas vācu iedzīvotāji. Līdz 1992. gadam Saratova bija «slēgtā pilsēta» (pilsēta, kurā nebija atļauts brīvi ierasties), jo šeit atrodas lielas militārās rūpnīcas.

## Cilvēki
Saratovā dzimuši:
* Romāns Abramovičs - uzņēmējs
* Nikolajs Černiševskis - filozofs
* Konstantīns Fedins - rakstnieks
* Jevgeņijs Mironovs  - aktieris
* Aleksejs Rikovs - politiķis

## Atsauces

## Ārējās saites
Huans Karloss I

**Huans Karloss I de Burbons** (, dzimis  Romā, Itālijā) ir bijušais Spānijas karalis. Huans Karloss I kļuva par karali , divas dienas pēc Fransisko Franko nāves, saskaņā ar Franko izsludinātu pēctecības likumu.

Huans Karloss ir Burbonu dinastijas pārstāvis, viņa rados ir Anglijas karaliene Viktorija, Francijas karalis Luijs XIV, Svētās Romas imperators Kārlis V u.c.

2014. gada 2. jūnijā paziņoja par atteikšanos no troņa sava dēla Felipes labā. Felipe par karali kļuva .

2020. gada martā Spānijas karaliskā ģimene paziņoja, ka vairs nemaksās pabalstu bijušajam valsts vadītājam dažādu finanšu pārkāpumu dēļ. Augustā kļuva zināms, ka Huans Karloss devies trimdā uz Apvienotajiem Arābu Emirātiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Spānijas karaliskās ģimenes oficiālā mājaslapa  /
Laimas pulkstenis

thumb|Laimas pulkstenis

**"Laimas" pulkstenis** ir viens no Rīgas slavenākajiem simboliem. Tas uzbūvēts pēc pilsētas vadības vēlmes, lai cilvēki nekavētu darbu, 1924. gadā pēc arhitekta Artūra Medlingera projekta un sākotnēji tautā saukts Saeimas deputāta Andreja Veckalna vārdā, kurš izvirzīja tieši pretējo postulātu: pulkstenis pilsētniekiem vajadzīgs, lai tie neierastos darbā par ātru. 1930. gadu sākumā nesis saldumu ražotāja "*[[Riegert]]*" reklāmu, bet pēc tā pievienošanas izveidotajai "Laimai" 1936. gadā izdekorēts ar tās simboliku. Pēc Otrā pasaules kara pulkstenis kādu laiku tika izmantots kā varas iestāžu politinformācijas stends. Laukums pie Laimas pulksteņa ir viena no populārākajām tikšanās vietām gan rīdzinieku, gan Rīgas viesu vidū. 1999. gadā tas tika pilnībā rekonstruēts par AS "Laima" līdzekļiem. 2007. gada martā tam veikts kosmētiskais remonts. 2009. gada augustā atjaunoti sānu paneļi un pārkrāsota pamatne. 2017. gada 29. decembrī zīmols “Laima” par godu Latvijas simtgadei atklāja atjaunotu “Laimas” pulksteni, piešķirot tam jaunu izskatu.

Atjaunotā “Laimas” pulksteņa korpusa detaļas ir no nerūsošā tērauda, kas krāsotas tumši brūnā — šokolādes krāsā. Izgaismotajai daļai ir izmantots dzidrinātais stikls, bet apgaismojumam īpaši LED gaismekļi. Pulkstenī ir iebūvēta jauna akustiskā sistēma, kas speciāli projektēta un ražota tepat Latvijā. Papildus tam pulkstenī ir iebūvēti 4 LED ekrāni, kas atrodas zem ciparnīcu korpusa.

Viena no pulksteņa jaunajām funkcijām bija laika atskaites veikšana līdz Latvijas simtgadei — 2018. gada 18. novembra plkst. 17:00, kad Rīgas pilsētas II teātra ēkā (tagad — Latvijas Nacionālais teātris) tika parakstīta Latvijas Valsts deklarācija un pasludināta Latvijas Republikas suverenitāte. “Laimas” pulkstenis katrā apaļajā stundā atskaņo kādu no 24 iecienītām Raimonda Paula melodijām, kuras 2017. gada novembrī speciāli iespēlējis pats autors.

## Atsauces

## Ārējās saites
Atommasa

**Atommasa** jeb relatīvā molekulmasa  M_r \  ir dotās vielas molekulas (vai atoma) masas  m_0 \  attiecība pret 1/12 oglekļa atoma masas  m_{0C} \ :
:  M_r = \frac{m_0}{1/12 m_{0C}} \ 
Tā galvenokārt koncentrēta atoma kodolā, kura tilpums ir aptuveni 10-15 daļa no atoma tilpuma. Tā kā atomu un molekulu masas ir ļoti mazas, aprēķinos izdevīgi izmantot nevis masas absolūtās vērtības, bet gan relatīvās vērtības. Saskaņā ar starptautisku vienošanos visu atomu un molekulu masas salīdzina ar 1/12 oglekļa atoma masas (tā saucamā atommasu oglekļa skala).  Ķīmisko elementu atommasas izsaka atommasas vienībās *u*. 1 u = 1,6606 * 10-27 kg (apmēram atbilst 1/12 daļai no C-12 izotopa atoma masas). Atommasu, kas izteikta atommasas vienībās, sauc par relatīvo atommasu. Relatīvo atommasu apzīmē ar simbolu *M<sub>r</sub>*.
## Daži ķīmiskie elementi

Mūsdienās visu ķīmisko elementu relatīvās atommasas ir noteiktas samērā precīzi. Saskaitot relatīvās atommasas atomiem, no kuriem veidota molekula, var aprēķināt relatīvo molekulmasu.

## Skatīt arī
* Molekulu masa
* Vielas daudzums
* Avogadro skaitlis
* Molmasa

## Ārējās saites
GNU Free Documentation License

***GNU Free Documentation License*** (GNU FDL vai GFDL) ir GNU brīvās dokumentācijas licence (neoficiāls, juridiski neapstiprināts tulkojums).
GFDL ir *[[copyleft]]* licence brīvam saturam. Licenci ir izstrādājusi Free Software Foundation (FSF) GNU projektiem. Tā būtībā ir analogs GNU Vispārējai publiskajai licencei, kas ir domāta programmatūrai. Šī brīža GFDL stāvoklis ir versija 1.2.

Licence ir izstrādāta rokasgrāmatām, mācību grāmatām un izziņu materiāliem, kā arī dokumentācijai, kas tiek iekļauta GPL programmatūrā. Tomēr tā var tikt pielietota jebkuram rakstu darbam, neatkarīgi no tā tēmas. GFDL licencētu tekstu drīkst arī tirgot, tomēr tam ir jābūt pieejamam formātā, kas nodrošina tā neierobežotas labošanas iespējas.

Vikipēdija arī ir licencēta zem GFDL.

## Ārējās saites
* GFGL oficiālais teksts
Bulgāru valoda

**Bulgāru valoda** (pašnosaukums — *български език*) ir slāvu saimes, dienvidslāvu apakšgrupas valoda. Oficiālā valoda Bulgārijā, un viena no Eiropas Savienības oficiālajām valodām. Rakstība kirilicā. Bulgāru valodai visradnieciskākā valoda ir maķedoniešu valoda (abas valodas savstarpēji ir saprotamas).

## Bulgāru alfabēts

## Rakstība
Bulgāru valoda ir fonētiska valoda, kas nozīmē to, ka vārdi tiek izrunāti tāpat, kā rakstīti.

## Bulgāru īpašvārdu atveidošana

Bulgāru valodas īpašvārdu atveidošana latviešu valodas vidē tiek veikta pēc fonētiskās transliterācijas principa. Bulgāru valodas alfabēta burti un burtkopas tiek tieši pārlikti latviešu valodas ortogrāfijā, pakļaujot šos vārdus gramatizācijai.

Pēc šiem noteikumiem atveido bulgāru personvārdus, kā arī ģeogrāfiskos nosaukumus Bulgārijā. Bulgāru izcelsmes personvārdi sastopami arī Rumānijā, Ukrainā, Ziemeļmaķedonijā un Grieķijā, retāk citur pasaulē. Atveidojot citu pasaules reģionu bulgāru izcelsmes personu vārdus, jāņem vērā šajā zemē pieņemtā izrunas prakse.

Atveidojot Bulgārijā sastopamos turku personvārdus jāvadās pēc attiecīgās valodu atveides principiem.

## Ārējās saites
Somu valoda

**Somu valoda** (*suomen kieli*) ir Urāliešu valodu saimes somugru atzara valoda. Tā ir Baltijas jūras valodu grupas valoda, viena no divām Somijas valsts valodām (līdzās zviedru valodai). Tā ir arī viena no Eiropas Savienības oficiālajām valodām. Rakstības pamatā latīņu alfabēts. Somu valodu prot aptuveni 5,23 miljoni cilvēku. Zviedrijā, kur to ikdienā lieto aptuveni 200 tūkstoši cilvēku, somu valoda ir atzīta par minoritātes valodu. Nelielas somvalodīgo kopienas dzīvo Norvēģijas ziemeļos Finnmarkā, Krievijas federālajā subjektā Karēlijas Republikā un Igaunijā.

Pirmais zināmais teksts, kas publicēts somu valodā, ir garīdznieka, Jaunās derības tulkotāja somiski Mikaela Agrikolas 1543. gadā tulkotā un publicētā ābece "Abckiria".

## Dialekti
[thumb|300x300px|Somu valodas [Dialekts|dialektu karte|left]]
Somu valodas dialekti ir sadalīti divās grupās — rietumu un austrumu. Ārpus Somijas runāto dialektu klasifikācija ir politiski jutīgs jautājums, kas ir bijis strīdīgs kopš Somijas neatkarības iegūšanas 1917. gadā. Tas īpaši attiecas uz karēļu valodu Krievijā un *[[meänkieli]]* Zviedrijā, kuru runātājus bieži uzskata par apspiestām minoritātēm. Karēliešu valoda ir pietiekami atšķirīga no standarta somu valodas, lai tai būtu sava ortogrāfija. *Meänkieli* ir ziemeļu dialekts, kas gandrīz pilnībā saprotams jebkura cita somu dialekta runātājiem, kas Zviedrijā ieguva oficiālās minoritātes valodas statusu vēsturisku un politisku iemeslu dēļ, lai gan arī somu valoda ir oficiālā mazākumtautību valoda Zviedrijā. 1980. gados meänkieli valodā tika pārtulkoti daudzi teksti, grāmatas un Bībele, un tā turpina attīstīties jau kā atsevišķa valoda.

## Somu alfabēts
Somu alfabētā ir 29 burti.

Burti B, C, G, F, Q, W, X, Z un Å ir sastopami tikai personvārdos un vārdos, kuru cilme ir meklējama citās valodās.

## Skatīt arī

* Baltijas somi

## Atsauces

## Ārējās saites
Valsts ieņēmumu dienests

[thumb|Valsts ieņēmumu dienesta vecā ēka [Rīga|Rīgā]]
**Valsts ieņēmumu dienests** (**VID**) ir Finanšu ministrijas padotībā esoša tiešās pārvaldes iestāde, kas nodrošina nodokļu maksājumu un nodokļu maksātāju uzskaiti, valsts nodokļu, nodevu un citu valsts noteikto obligāto maksājumu iekasēšanu Latvijas Republikas teritorijā, kā arī iekasē nodokļus, nodevas un citus obligātos maksājumus Eiropas Savienības budžetam, īsteno muitas politiku un kārto muitas lietas.

## Funkcijas
VID:
* nodrošina valsts nodokļu, nodevu un citu valsts noteikto obligāto maksājumu iekasēšanu Latvijas teritorijā un uz muitas robežas, kā arī nodokļu, nodevu un citu obligāto maksājumu iekasēšanu Eiropas Savienības budžetam;
* īsteno muitas politiku;
* novērš un atklāj noziedzīgus nodarījumus valsts nodokļu, nodevu un citu valsts noteikto obligāto maksājumu jomā;
* nodrošina VID ierēdņu (darbinieku) apmācību, kā arī konsultē nodokļu maksātājus nodokļu normatīvo aktu piemērošanas jautājumos;
* reģistrē un uzskaita nodokļu maksātājus un kontrolē reģistrācijas dokumentu atbilstību likumu prasībām un faktiskajam stāvoklim;
* nodrošina akcīzes preču apriti reglamentējošu normatīvo aktu izpildi.

## Vēsture
Dienests izveidots 1993. gadā, apvienojot Muitas departamentu un Valsts finanšu inspekciju. Tas sākotnēji atradās Valsts ieņēmumu valsts ministru Viļa Krištopāna un Aijas Počas pakļautībā, vēlāk tika izveidots arī VID priekšnieka postenis, taču pašlaik dienesta darbu vada ģenerāldirektors. Valdība 2016. gada 8. novembrī VID vadītāja amatam apstiprināja Ilzi Cīruli, taču pēc viņas došanās mūžībā par VID ģenerāldirektora amata pienākumu izpildītāju iecelta VID ģenerāldirektora vietniece nodokļu jomā un nodokļu pārvaldes direktore Dace Pelēkā. No 2019. gada 5. februāra līdz 2022. gada 15. septembrim VID vadīja Ieva Jaunzeme, kas tika atstādināta no pienākumu pildīšanas pēc finanšu ministra Jāņa Reira rīkojuma, saistībā ar vairāku augstu VID amatpersonu arestiem pēc fiktīvu lietu ierosināšanas, uzsāktajām disciplinārlietām un vairākkārtēju zemu ierēdņa novērtējumu. Kopš 2022. gada 15. septembra par VID ģenerāldirektora amata pienākumu izpildītāju iecelta VID ģenerāldirektores vietniece, Informātikas pārvaldes direktore Indra Kārkliņa.

## Valsts ieņēmumu dienesta vadītāji
### Valsts ieņēmumu valsts ministri
* Vilis Krištopāns (1993 — 1994)
* Aija Poča  (1995 — 1999)

### Priekšnieki
* Jurijs Pupčenoks (1994 — 1995)
* Imants Griķis (1995 — 1996)

### Ģenerāldirektori
* Andrejs Sončiks (1996 — 2003)
* *[[Nelija Jezdakova]]* (p.i) (2003)
* Kārlis Ketners (2003 — 2004)
* *[[Nelija Jezdakova]]* (p.i) (2004)
* Dzintars Jakāns (2004 — 2009) I. termiņš
* Dzintars Jakāns (2009 — 2010) II. termiņš
* Nelija Jezdakova (p.i) (2010)
* Nelija Jezdakova (2010 — 2013)
* Ināra Pētersone (2013 — 2016)
* *[[Dace Pelēkā]]* (p.i.) (2016)
* Ilze Cīrule (2016 — 2018)
* *[[Dace Pelēkā]]* (p.i.) (2018 — 2019)
* Ieva Jaunzeme (2019 — 2022; 2023 — 2024)
* *[[Indra Kārkliņa]]* (p.i.) (2022 — 2023)
* Baiba Šmite-Roķe (2024 — *pašlaik*)

## Atsauces

## Ārējās saites
* VID mājaslapa
* VID uzziņas un metodiskie norādījumi
* VID vadīs Ilze Cīrule
Metāns

**Metāns** ir ķīmiskais savienojums, kura ķīmiskā formula ir CH4. Tas ir vienkāršākais ogļūdeņradis un pieder pie alkānu (piesātināto ogļūdeņražu) grupas. Metāns ir galvenā dabasgāzes sastāvdaļa. Normālos apstākļos tā ir bezkrāsaina, degtspējīga gāze, bez smakas. Metānu (dabasgāzes sastāvā) plaši lieto kā kurināmo un sintētiskā benzīna ražošanā. Rūpniecībā no metāna iegūst kvēpus kopēšanas ierīcēm. Metānam ir tikai viens izomērs.

Metāns ir viena no siltumnīcas efektu izraisošajām gāzēm, kas pastāv uz Zemes tās garozā un nokļūst atmosfērā derīgo izrakteņu — ogļu, naftas un dabasgāzes ieguves laikā, kā arī rodas, pūstot atkritumiem izgāztuvēs un kā dzīvu būtņu izvadgāze.

## Ķīmiskās reakcijas
Degot metānam, rodas oglekļa dioksīds un ūdens, reakcija notiek paaugstinātā temperatūrā. Metāna īpatnējais sadegšanas siltums ir 55,5 MJ/kg.

: CH4 + 2 O2 → CO2 + 2 H2O (, normālos apstākļos)

## Fizikālās īpašības
[thumbnail|upright=1.0|Metāna molekulas [tetraedrs|tetraedriskā forma]]
Normālos apstākļos (pie 0 °C) metāna blīvums ir aptuveni 0,717 kg/m³, savukārt -161,6 °C temperatūrā, kad metāns ir jau sašķidrinājies, tā blīvums ir 422,36 kg/m³. Metāna sašķidrināšanās temperatūra ir -161,6 °C, bet sacietēšanas temperatūra ir -182,49 °C.

## Izmantošana
Metānu plaši lieto kā kurināmo. Tā ir galvenā dabasgāzes sastāvdaļa (85-95%). Metāns ir arī vērtīga un lēta izejviela ķīmiskajā rūpniecībā. To izmanto daudzu rūpniecisko izejvielu ražošanā, piemēram, ūdeņraža, metanola, etiķskābes, acetanhidrīda, acetilēna, halogēnmetānu (hloroforma, metilēnhlorīda, tetrahloroglekļa un hlormetāna) ražošanā. Vēl tiek ražots sintētiskais kaučuks, iekšdedzes dzinēju degviela, sintētiskais benzīns, metanols, šķīdinātāji, tipogrāfijas krāsas un gumija. Metānu izmanto arī metināšanā un metālu griešanā.

## Drošība
Ja metāns nonāk gaisā un tā saturs ir no 5 līdz 15%, tas kļūst sprādzienbīstams. Ja metāna koncentrācija ir mazāka par 5%, tad šo metāna un gaisa maisījumu nevar aizdedzināt, bet ja ir lielāka par 15%, tas šis maisījums deg mierīgi. Tā kā metāns ir bez smaržas, tam mēdz pievienot odorantus — sēru saturošus organiskos savienojumus (piemēram, merkaptānus), lai pēc to asās, nepatīkamās smakas varētu konstatēt metāna iespējamo noplūdi.

Metāns tiek saukts arī par "raktuvju gāzi", jo mēdz uzkrāties akmeņogļu raktuvēs; ja raktuves netiek vēdinātas, tad gaiss kļūst sprādzienbīstams. Nereti bijuši gadījumi, kad metāna izraisīta sprādziena rezultātā iegruvušas raktuves un bojā gājuši cilvēki.

## Atsauces

## Ārējās saites
Iedzīvotāju blīvums

[300px|thumb|Iedzīvotāju blīvums pēc valsts, [2006. gads|2006]]

**Iedzīvotāju blīvums** jeb **apdzīvotība** ir skaitlisks lielums, kas parāda vidējo iedzīvotāju skaita attiecību pret noteiktu teritorijas vienību (parasti 1 km²). Parasti iedzīvotāju blīvumu aprēķina valstij, pašvaldībai, citai noteiktai teritorijai vai visai Zemei.

Pašlaik uz Zemes dzīvo vairāk nekā 8 miljardi cilvēku (2022. gada dati), un Zemes platība ir 510 miljoni km², tādējādi vidējais apdzīvotības blīvums ir 15,7 cilvēki uz km². Ja tiek ņemta vienīgi sauszemes platība (150 miljoni km²), tad vidēji uz kvadrātkilometra sauszemes dzīvo 53 cilvēki. Jāņem vērā, ka vairāk nekā puse sauszemes ir cilvēkam nepiemērota dzīves vide. Lielākā daļa cilvēku dzīvo netālu no jūras, vietās, kur pieejams dzeramais ūdens.

Latvijas iedzīvotāju blīvums ir 30,8 cilvēki uz km². (2014. gada dati)

Pārapdzīvotība ir pārāk liels iedzīvotāju skaits teritorijā salīdzinājumā ar tajā pieejamajiem resursiem. To izraisa nevienmērīga Zemes apdzīvotība. Pārapdzīvotības ietekmē palielinās antropogēnā slodze, proti, samazinās aramzemes un ūdens resursi, nav brīvu vietu, kur būvēt jaunas ēkas un celtnes, rodas piesārņojums un uzkrājas atkritumi.

## Atsauces
Popmūzika

**Popmūzika** jeb vienkārši **pops** ir populārās mūzikas žanrs, kas parasti tiek attiecināts uz komerciāli ierakstītu mūziku un tā pārsvarā ir orientēta uz jaunatnes auditoriju. Popmūzika ir arī estrādes mūzikas žanrs, kam raksturīgas relatīvi īsas, vienkāršas uzbūves un ritmiskas dziesmas, bieži vien par mīlestību, un tajās tiek izmantoti tehnoloģiskie jaunievedumi, lai veidotu jaunas muzikālās variācijas esošajām tēmām. Popmūzika ietekmējas no daudziem citiem populārās mūzikas novirzieniem, bet kā žanrs īpaši saistīta ar rokenrolu un vēlāk arī ar rokmūziku.

Popmūzika parasti tiek definēta kā mūzikas stils, kas ir vērsts uz singlu topiem, tomēr kā žanrs tā nav visu topā esošo dziesmu kopuma atspoguļojums un tiek uzskatīts, ka tā attīstās kā atsevišķs mūzikas žanrs. Popmūzika izveidojusies 1950. gados Amerikas Savienotajās Valstīs un Apvienotajā Karalistē.

## Vēsture
Termins ‘popdziesma’ pirmoreiz parādījās 1926. gadā, apzīmējot kādas dziesmas popularitāti sabiedrībā. Daudzi notikumi 1920. gadu mūzikas nozarē var tikt uzskatīti kā mūsdienu populārās mūzikas dzimšana, ieskaitot kantrimūziku un blūzu. Popmūzika kā mūzikas žanrs izveidojās 1950. gados Amerikas Savienotajās Valstīs un Apvienotajā Karalistē. Tās izcelsme ir saistīta ar rokenrolu, vēlāk arī ar rokmūziku.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Solists

**Solists** ir dziedātājs, instrumentālists vai dejotājs, kas izpilda solopartiju, arī sniedz solo priekšnesumu.
Ierakumi

thumb|200px|Ierakumi
**Ierakumi** ir zemē iedziļināta (izrakta) vaļēja fortifikācijas būve uguns un novērošanas pozīciju ierīkošanai un dzīvā spēka un kaujas tehnikas aizsardzībai. Ir kājnieku, artilērijas, mīnmetēju, tanku, kaujas mašīnu, bruņutransportieru u.c. ierakumi. Strēlnieku ierakumus savukārt iedala individuālajos (šaušanai ar automātu guļus, no ceļa, stāvus) un grupālajos (šaušanai ar granātmetēju, ložmetēju). Atsevišķus strēlnieku ierakumus savā starpā savieno ar tranšeju, tā iegūstot nodaļas ierakumus, kuru garums ir 50-60 m; tajos ierīko arī granātmetēju un ložmetēju rezerves pozīcijas, segtas spraugas un blindāžas, kā arī nišas munīcijas, pārtikas glabāšanai.

## Galereja

Attēls:Fallschirmjäger in der Verteidigung.JPG|alt=
Attēls:Окоп, укрепленный кирпичной кладкой на военном полигоне.png|alt=
Attēls:Guetteur au poste de l'écluse 26.jpg|alt=
Attēls:Mugas d'Alcubierre, Rota Orwell.jpg|alt=
Attēls:6thbritairbornenormandytrench.jpg|alt=
Attēls:Generals visit 16th SB 160610-A-WZ615-235.jpg|alt=
Attēls:US Navy 030209-N-5319A-005 Seabees of Naval Mobile Construction Battalion Seventy-Four (NMCB-74) have only ten minutes to dig.jpg|alt=
Attēls:US Navy 081104-N-7367K-011 Seabees assigned to Naval Mobile Construction Battalion (NMCB) 1 keep guard the protective lines from a fighting position at forward operating base zero.jpg|alt=
Attēls:US Navy 101017-N-4440L-022 Equipment Operator Constructionman Travis Love, assigned to the air detail of Naval Mobile Construction Battalion (NMCB).jpg|alt=


## Skatīt arī
* Karš no ierakumiem
Blindāža

[thumb|Rekonstruēta vācu blindāža [Ložmetējkalns|Ložmetējkalnā]]
thumb|Blindāžas pārseguma uzbūve
**Blindāža** (no ) ir slēgta aizsardzības būve 4—8 cilvēkiem lauka nocietinājumu sistēmā. Zemē iedziļinātas blindāžas sienas un pārsegumu veido no vairākām baļķu un zemes kārtām, arī no tērauda un dzelzsbetona pārvietojamām konstrukcijām. Blindāžai ierīko izturīgas atveramas durvis.

## Materiāli
Atkarībā no pieejamajiem materiāliem blindāžu var būvēt no zemes, koka, dzelzsbetona, akmens un metāla konstrukcijām.
thumb|Blindāžu veidi
Militārajos poligonos blindāža ir aizsargājama telpa, kas atrodas šaušanas zonā mērķa ekipējuma apkalpojošajam personālam. Tā ir būvēta no koka, to var ierakt tikai līdz pusei zemē, un tai nav maskēšanās.

## Ārējās saites

* https://army.armor.photos/fort/okop_5.shtml
Marseļa

**Marseļa** (, ) ir pilsēta Francijas dienvidos Vidusjūras krastā pie Ronas upes grīvas. Francijas otra lielākā pilsēta (aiz Parīzes). Lielākā Francijas osta un lielākā osta Vidusjūras krastos. Pilsētas iedzīvotāju sastāvs ir ļoti raibs, bet apmēram 25% no iedzīvotājiem ir Ziemeļāfrikas izcelsmes. Pilsētu, īpaši tās ziemeļu rajonus, kuros galvenokārt apmetušies imigranti, uzskata par krimināli visbīstamāko Eiropā. Pilsētā ir arī trešā lielākā ebreju kopiena Eiropā.

Pie Marseļas uz salas atrodas Ifas cietoksnis, kurā, pēc leģendas, bijis ieslodzīts grāfs Monte-Kristo. Francijas himna (Marseljēza) nosaukta pilsētas vārdā.

## Vēsture
Pilsētu ap 600. gadu p.m.ē. nodibina sengrieķu kolonisti no Fokejas (*Phocaea*) Jonijā un nosauc to par **Masāliju** (*Μασσαλία*). 49. gadā p.m.ē. pilsētu ieņem Cēzara leģioni un iekļauj Romas impērijā. Romieši pilsētu sauca par **Masīliju** (*Massilia*).

13. gadsimtā Marseļa kļuva par neatkarīgu republiku. 1423. gadā pilsētu izposta aragonieši. 1481. gadā Marseļa tiek iekļauta Francijas sastāvā.

19. gadsimtā Marseļa kļūst par modernu ostu. Tās attīstībai lielu impulsu deva Suecas kanāla attīstība un Francijas koloniālie iekarojumi.

1934. gadā Marseļā IMRO teroristi atentātā nogalināja Dienvidslāvijas karali Aleksandaru I un Francijas ārlietu ministru Luiju Bartū. Tas bija pirmais atentāts pasaulē, kurš uzņemts ar kinokameru.

## Izglītība

Marseļā ir izvietotas fakultātes trijām Eksas—Marseļas Universitātes sastāvā ietilpstošām universitātēm: 
* Eksas—Marseļas Universitāte I — Provansas Universitāte
* Eksas—Marseļas Universitāte II — Vidusjūras Universitāte
* Eksas—Marseļas Universitāte III — Pola Sezāna Universitāte

Marseļā atrodas arī četras "Lielās skolas" (), kuras formāli atrodas ārpus Francijas universitāšu sistēmas, bet ir tuvas tām pēc funkcijām un prestiža.

* Marseļas Centrālā skola
* Informātikas un jauno tehnoloģiju skola (*EPITECH*)
* Jaunāko zinātņu politehniskais institūts
* KEDGE Biznesa skola

## Cilvēki
Marseļā dzimuši:
* Antonēns Arto (*Antonin Artaud*) (1897-1948) - dramaturgs
* Sezārs Baldačīni (*César Baldaccini*) (1921-1998) - tēlnieks
* Moriss Bežārs (*Maurice Béjart*) (1927-) - baletmeistars
* Onorē Domjē (*Honoré Daumier*) (1808—1879) - grafiķis
* Fernandels (*Fernandel*) (1903-1971) - aktieris
* Mariuss Petipā (*Marius Petipa*) (1818—1910) - baletmeistars
* Žans-Pjērs Rampāls (*Jean-Pierre Rampal*) (1922-2000) - flautists
* Edmons Rostāns (*Edmond Rostand*) (1868-1918) - dzejnieks
* Luī-Adolfs Tjērs (*Louis-Adolphe Thiers*) (1797-1877) - politiķis
* Zinedins Zidāns (*Zinédine Zidane*) (1972-) - futbolists

## Atsauces

## Ārējās saites
Mēmele

**Mēmele**, Lietuvas teritorijā saukta **Nemunēle** (), ir upe Lietuvā un Latvijā. Tās garums ir 191 km (Latvijā 40 km), kritums 97 m (0,5 m/km). Sākas Lietuvā pie Rokišķiem, lejastecē tā 76 km tek pa Latvijas — Lietuvas robežu. Bauskā (lejpus Bauskas pilskalna) satekot ar Mūsu, veido Lielupi (labā krasta satekupe).

## Pietekas
* Apašča (Lietuvā)
* Vīžona (Lietuvā)
* Dienvidsusēja (114 km)
* Viesīte (59 km) 
* Neretiņa (25 km) 
* Rīkonu strauts (18 km)
* Žūru strauts (9 km)
* Saules strauts (7 km)

## Ārējās saites
* LĢIA vietvārdu datubāze
* Mēmele (copeslapa.lv)
* Mēmele Campo maršruti
Vampīrs

thumb|right|Glezna "''Vampīrs''", autors Filips Bērns-Džonss, 1897
**Vampīrs** ir mitoloģijā vai folklorā sastopama mītiska būtne, kura izdzīvo, pārtiekot no asinīm. Folkloristikas stāstos nemirstīgie vampīri bieži apciemo savus mīļotos, kā arī izraisa postu vai pat sēj nāvi apkārtnē, kurā tie dzīvoja, kad bija dzīvi. Šajos stāstos tie nēsā līķautus un bieži tiek aprakstīti kā melnīgsnēji ar sārtu vai tumšu seju, šis uzskats par vampīriem krasi atšķiras no tā, kas izplatīts mūsdienās. Kopš 19. gadsimta uzskata, ka tie ir bāli un miesās vāji tēli. Lai gan vampīriskie tēli ir sastopami daudzās kultūrās, terminu *vampīrs* sāka plaši pielietot tikai no 18. gadsimta sākuma, kad Rietumeiropā ienāca vampīru māņticība no reģioniem, kur jau pirms tam leģendas par tiem bija plaši izplatītas, kā, piemēram, no Austrumeiropas un Balkānu pussalas, lai gan vietējie tos dēvēja citos vārdos, piemēram, Grieķijā par *vrykolakas*, Rumānijā — *strigoi*. Līdz ar vampīru māņticības palielināšanos, Eiropā bija novērojamas masu histērijas un bija pat gadījumi, kad līķus uzdūra uz mietiem un cilvēki tika apsūdzēti vampīrismā.

Vampīrs lielākoties ir atdzīvojies miris cilvēks. Vampīriem bieži piedēvētas arī dažādas brīnumainas īpašības, piemēram, pārdabisks fiziskais spēks un ātrums, spēja pārvērsties par dzīvniekiem, ietekmēt laikapstākļus u.tml. Dažu tautu kultūrās vampīri attēloti arī kā dēmoni vai dzīvnieki (sikspārņi, suņi, zirnekļi u.c.). Vampīra tēls ir bieži izplatīts ne tikai folklorā, bet arī kino un literatūrā.

## Etimoloģija
No dienvidslāvu valodām esošā  vārda izveidojušies rietumeiropas (, , ).

## Atsauces un piezīmes
Valensija

**Valensija** (*Valencia*) var būt:

;Teritorijas:
* Valensija — autonomā komūna Spānijā,
* Valensija — viena no Valensijas autonomās komūnas provincēm,

;Pilsētas:
* Valensija — Filipīnās,
* Valensija — Spānijā,
* Valensija — Venecuēlā,

;Trases:
* Valensijas autodroms — Formula 1 testu trase,
* Valensijas ielu trase —Formula 1 sacīkšu trase,

;Cilvēki:
* Antonio Valensija (*Antonio Valencia*; 1985) — ekvadoriešu futbolists,
* Enners Valensija (*Enner Valencia*; 1989) — ekvadoriešu futbolists,

;Citi:
* Futbola klubs Valencia CF.
Mūsa

**Mūsa** ir viena no Lielupes satekupēm. Upe sākas Lietuvas teritorijā. Aiz Bauskas pilsdrupām, Mūsai satekot ar Mēmeli, rodas Lielupe.

## Upes raksturojums
Upe ir mierīga, tās krasti vietām ir aizauguši. Tuvāk Bauskai upes krasti kļūst stāvāki.
Tā ir sena zemgaļu valsts, vēlāk Livonijas-Lietuvas robežupe. Arī mūsdienās tā plūst 15 - 30 km attālumā no Latvijas - Lietuvas robežas, pie kam Latvijas teritorijā tās garums ir tikai 20 km, bet 6 km tā ir robežupe.

## Pietekas
* Vilkvede (LT), 
* Voverķe (LT), 
* Kulpe (LT), 
* Kroja (LT), 
* Daugivene (LT), 
* Mažupe (LT), 
* Lēvene (LT), 
* Pivesa (LT), 
* Viekšma (LT), 
* Tatula (LT), 
* Ceraukste (LV).

## Ārējās saites
Dzeloņstiepļu aizžogojums

[thumb|Dzeloņstiepļu aizžogojums ar [Bruno spirāle|Bruno spirāli]]

**Dzeloņstiepļu aizžogojums** kara nocietinājumu sistēmā ir aizžogojums, kas traucē pretinieka (pamatā kājnieku) pārvietošanos un samazina tā manevrētspēju.

Dzeloņstiepļu aizžogojumus ierīko aizsargājamā objekta teritorijā, apkārt tai, kā arī atsevišķu virzienu, flangu un spraugu nosegšanai. Ir pastāvīgie dzeloņstiepļu aizžogojumi (3—5 rindu tīkli, žogi, zemie dzeloņstiepļu aizžogojumi jeb ķērāji, vijumi, cilpas) un pārvietojamie dzeloņstiepļu aizžogojumi (eži ragaiņi, spirāles). Dažreiz dzeloņstiepļu aizžogojumus papildina ar mīnām, pieslēdz elektrisko spriegumu, kombinē ar mīnu laukiem u.c. Lietoti jau 1899.—1902. gada Angļu—būru karā, elektriskie dzeloņstiepļu aizžogojumi — Portarturas aizsardzībā Krievijas—Japānas karā.

## Ārējās saites
Dienvidāfrika (nozīmju atdalīšana)

**Dienvidāfrika** var būt:

* Dienvidāfrikas Republika - valsts Āfrikā
*Dienvidāfrika - reģions Āfrikā
Triptihs

[thumb|200px|right|Visslavenākais no Bizantiešu [ziloņkauls|ziloņkaula triptihiem: Arbaville Triptihs (10. gadsimts).]]

**Triptihs** (no grieķu *triptychē*) ir mākslas darbs, kas sastāv no trim savstarpēji savienotām daļām (parasti — trim gleznām). Triptihus bieži gleznoja renesanses mākslinieki, piemēram, Hieronīms Boss. Eiropā un citur, sākot ar gotikas periodu, bieži triptiha formā veidotas arī baznīcu un katedrāļu altārgleznas.

## Skatīt arī

* Diptihs
* Poliptihs
Ludzas rajons

**Ludzas rajons** bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR (1949-1990) un Latvijas Republikas (1990-2009) sastāvā. Tas atradās Latgales austrumos un robežojās ar Balvu rajonu ziemeļos, Krāslavas rajonu dienvidos un Rēzeknes rajonu rietumos, kā arī ar Krieviju un Baltkrieviju austrumos.

## Izveide un reorganizācija
1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas rezultātā **[[Ludzas apriņķis]]** tika sadalīts Kārsavas, Ludzas un Zilupes rajonos. 1952. - 1953. gadā Ludzas rajons ietilpa Daugavpils apgabalā. No 1959. Ludzas rajonam tika pievienots Zilupes rajons, bet 1962. gadā daļa no Kārsavas rajona. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Ludzas rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.

## Teritoriālais iedalījums (1983)
### Pilsētas
* Ludza
* Kārsava
* Zilupe
### Ciemi
Blontu - Brigu - Ciblas - Cirmas - Goliševas - Isnaudas - Istras - Lauderu - Līdumnieku - Malnavas - Mežvidu - Mērdzenes - Miglinieku - Nautrēnu - Nirzas - Ņukšas - Pasienes - Pildas - Pureņu - Pušmucovas - Rundēnu - Salnavas - Zaļesjes - Zvirgzdenes.

## Teritoriālais iedalījums (2008)
### Pilsētas
* Ludza
* Kārsava
### Novadi
* Ciblas novads
** Ciblas pagasts
** Līdumnieku pagasts
* Zilupes novads
** Zilupes pilsēta
** Zaļesjes pagasts

### Pagasti
Blontu pagasts - Brigu pagasts - Cirmas pagasts - Goliševas pagasts - Isnaudas pagasts - Istras pagasts - Lauderu pagasts - Malnavas pagasts - Mērdzenes pagasts - Mežvidu pagasts - Nirzas pagasts - Nukšu pagasts - Pasienes pagasts - Pildas pagasts - Pureņu pagasts - Pušmucovas pagasts - Rundēnu pagasts - Salnavas pagasts - Zvirgzdenes pagasts.

## Iedzīvotāji
Pēc 2000. gada 1. aprīļa tautas skaitīšanas datiem Ludzas rajonā dzīvoja 35 125 cilvēki. Kopš tā laika iedzīvotāju skaits ir krietni samazinājies negatīvā dabiskā pieauguma un emigrācijas dēļ.

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Likvidācija
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu"  un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu"  2009. gada 1. jūlijā Ludzas rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidoti šādi novadi:
* **[[Ciblas novads]]** 
* **[[Kārsavas novads]]** 
* **[[Ludzas novads (2009—2021)|Ludzas novads]]**
* **[[Zilupes novads]]**.

## Atsauces
Rēzeknes rajons

**Rēzeknes rajons** bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR (1949-1990) un Latvijas Republikas (1990-2009) sastāvā. Tas atradās Latgales vidienē un rietumos robežojās ar Preiļu un Madonas rajoniem, ziemeļos - ar Balvu rajonu, dienvidos - ar Krāslavas rajonu, bet austrumos - ar Ludzas rajonu. Rajona centrs atradās Rēzeknes pilsētā, kas pati neietilpa rajonā.

## Izveide un reorganizācija
Rēzeknes rajons tika izveidots  pēc **[[Rēzeknes apriņķis|Rēzeknes apriņķa]]** sadalīšanas Maltas, Rēzeknes, Varakļānu un Viļānu rajonos. Rajonā sākotnēji ietilpa 30 ciema padomes. 1952. - 1953. gadā Rēzeknes rajons ietilpa Daugavpils apgabalā. Teritoriālo pārveidojumu gaitā Rēzeknes rajonam 1957. gadā pievienoja reorganizētā Viļānu rajona Dricēnu, Pelsiņu un Puderu ciemus, 1959. gadā Maltas rajonu un 1962. gadā Viļānu rajonu, kuram jau 1956. gadā bija pievienots Varakļānu rajons.
 
1963. gadā Varakļānu pilsētu un Stirnienes ciemu, izņemot kolhoza «1. maijs» teritoriju, pievienoja Madonas rajonam, bet Upenieku ciemu un Stirnienes ciema kolhoza «1. maijs» teritoriju — Preiļu rajonam.

## Teritoriālais iedalījums (1983)
### Pilsēta
* Viļāni
### Pilsētciemats
* Malta ar lauku teritoriju

### Ciemi
Audriņu - Bērzgales - Čornajas - Dekšāru - Dricēnu - Feimaņu - Gaigalavas - Gailumu - Griškānu - Kantinieku - Kaunatas - Kruķu - Lendžu - Mākoņkalna - Nagļu - Ozolaines - Pušas - Radopoles - Rikavas - Ružinas - Sakstagala - Silmalas - Slobodas - Sokolu - Stoļerovas - Špēļu - Strūžānu - Vērēmu

## Teritoriālais iedalījums (2008)

### Pilsēta
* Viļāni

### Pagasti
Audriņu pagasts - Bērzgales pagasts - Čornajas pagasts - Dekšāru pagasts - Dricānu pagasts - Feimaņu pagasts - Gaigalavas pagasts - Griškānu pagasts - Ilzeskalna pagasts - Kantinieku pagasts - Kaunatas pagasts - Lendžu pagasts - Lūznavas pagasts - Maltas pagasts - Mākoņkalna pagasts - Nautrēnu pagasts - Nagļu pagasts - Ozolaines pagasts - Ozolmuižas pagasts - Pušas pagasts - Rikavas pagasts - Sakstagala pagasts - Silmalas pagasts - Sokolku pagasts - Stoļerovas pagasts - Strūžānu pagasts - Vērēmu pagasts - Viļānu pagasts

Platības ziņā lielākais bija Silmalas pagasts (195 km²), mazākais - Strūžānu pagasts (38 km²).

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

## Likvidēšana
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu"  un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu"  2009. gada 1. jūlijā Rēzeknes rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidoti Rēzeknes un Viļānu novadi.

## Atsauces
Rigsdags

**Rigsdags** () bija Dānijas parlaments no 1848. līdz 1953. gadam. Rigsdags sastāvēja no 2 palātām: folketinga (apakšpalātas) un landstinga (augšpalātas). 

Vairākas reizes mainījās parlamenta apakšpalātas deputātu skaits: sākotnēji tika ievēlēts 101 deputāts, pēc 1895. gada — 114, bet pēc 1915. gada — jau 151. Līdz 1915. gadam ievēlēja tikai vīriešus, kas vecāki par 30 gadiem, vēlāk vecuma ierobežojums tika noteikts līdz 25 gadiem. 1901. gadā Dānijas valdība kļuva atbildīga parlamenta apakšpalātas priekšā. 1915. gada Dānijas konstitūcija piešķīra sievietēm ne tikai balsstiesības, bet arī tiesības tikt ievēlētām parlamentā, kā arī ieviesa proporcionālās vēlēšanu sistēmas elementus abu Rigsdaga palātu vēlēšanu procesā.

1953. gadā Dānijā tika pieņemta jauna konstitūcija, līdz ar to tika ieviests vienpalātas parlaments — Folketings.
Chiaroscuro

[thumb|[Džovanni Baljones glezna "Dievišķā mīlestība un pasaulīgā mīlestība" (1602—1603), kurā redzams *chiaroscuro* lietojums]]
***Chiaroscuro*** (no itāļu — 'gaišstumšs') mākslas elements, ko definē kā asu kontrastu starp gaišo un tumšo. *Chiaroscuro* izveidošanās saistāma ar 16. gadsimtu, taču īpašu popularitāti tas ieguva 17. gadsimtā, kad dramatiskā efekta padziļināšanai uz atsevišķiem objektiem gleznā bieži krita gaisma no viena, parasti neredzama avota.

Šo tehniku dramatiskam efektam lietoja Karavadžo un Rembrants.
Hieronīms Boss

frameless|right
thumb|200px|Triptiha "Pasaulīgo baudu dārzs" labējais panelis, kurā attēlota elle
**Hieronīms Boss** (, dzimis ap 1450. gadā, miris ), īstajā vārdā **Jorens Antonīss van Ākens** (*Hieronymus van Aken*), bija nozīmīgs nīderlandiešu 15.—16. gadsimta gleznotājs. Starp viņa pazīstamākajiem darbiem minami triptihi "Pasaulīgo baudu dārzs" (1466) un "Siena vezums" (1500—1515). Uzskata, ka no Bosa būtiski ietekmējušies 20. gadsimta sirreālisti.

Bosa gleznām raksturīgas sīkas detaļas, drosmīgas un kontrastainas krāsas, groteska, liels daudzums simbolu, sirreāli tēli, izteikta oriģinalitāte. Daudzos viņa darbos attēloti dēmoni, pa pusei cilvēki un pa pusei dzīvnieki u.tml. fantastiski radījumi.

No Bosa ietekmējās, piemēram, Pīters Brēgels Vecākais, kurš līdzīgā stilā radīja vairākas gleznas, tostarp darbu "Nāves triumfs" (1562).

Kopumā Bosam piedēvē aptuveni 25 gleznas un 8 zīmējumus. Spānijas karalis Felipe II pēc Bosa nāves iegādājās vairākas viņa gleznas, kas tagad atrodas Prado muzejā Madridē (tostarp triptihs "Pasaulīgo baudu dārzs").

## Biogrāfija
Boss dzimis holandiešu un vācu mākslinieku ģimenē (viņa dzimta nāca no Vācijas pilsētas Āhenes). Lielāko daļu dzīves viņš pavadīja Hertogenbosā, pilsētā mūsdienu Nīderlandes dienviddaļā. 1463. gadā milzīgā ugunsgrēkā pilsētā nodega aptuveni 4000 mājas, kam, iespējams, bija zināma ietekme uz Bosa vēlāko daiļradi.

Saskaņā ar mākslinieku ģildes noteikumiem pēc tēva nāves viņa uzvārdā drīkstēja saukties tikai vecākais dēls, tāpēc Boss pieņēma savas dzimtās pilsētas vārdu, paralēli latīniskojot arī savu kristāmvārdu (viņš sāka parakstīties kā *Hieronymus*, nevis *Jeroen*). 1463. gadā viņš jau lietoja šo vārdu.

1480. gadā Boss apprecēja Aleitu van der Mervennu (*Aleyt van der Mervenne*), kas nāca no augstmaņu dzimtas.

1488. gadā Boss iestājās Mūsu Jaunavas brālībā, konservatīvā reliģiskā grupā, kurai bija visai liela ietekme un prestižs.

## Darbi (nepilnīgs uzskaitījums)

* "Ārprāta akmens izņemšana (muļķības dziedināšana)" (1475—1480; atrodas Prado muzejā Madridē)
* "Ecce Homo" (1475—1480; atrodas Štēdeles muzejā Frankfurtē)
* "Burvju mākslinieks" (1475—1480; atrodas Senžermēnas pie Lē municipālajā muzejā)
* "Pastarā tiesa" (pēc 1482. gada; atrodas Vīnes Mākslas akadēmijā)
* "Septiņi nāves grēki" (aptuveni 1480.—1485. gads; atrodas Prado muzejā Madridē)
* "Muļķu kuģis" (triptiha daļa, apm. 1500. gads; atrodas Luvrā Parīzē)
* "Siena vezums" (triptihs, apm. 1500. gads; kopijas atrodas Prado muzejā un Eskoriālā)
* "Svētā Antonija kārdināšana" (1505/6; atrodas Nacionālajā senās mākslas muzejā Lisabonā)
* "Svēto vientuļnieku triptihs" (aptuveni 1493.—1499. gads; atrodas Akadēmijas galerijā Venēcijā)
* "Pasaulīgo baudu dārzs" (triptihs, apm. 1500.—1510. gads; atrodas Prado muzejā Madridē, kreisā paneļa kopija arī Eskoriālā)
* "Kristus nes krustu" (1515/16; atrodas Tēlotājmākslas muzejā Gentē, cita versija — Mākslas vēstures muzejā Vīnē, vēl cita — Karaliskajā pilī Madridē)

## Ārējās saites
Kolāža

[thumb|Kolāža — ''[Majid Farahani*]]
*'Kolāža*' (no [[franču valoda|franču val.]] *coller'' 'pielīmēt') ir dažādu fragmentu apvienojums ar nolūku radīt ko jaunu. Tēlotājā mākslā tā ir tehnika, kurā papīra vai drēbes gabaliņi vai kādi priekšmeti tiek pielīmēti pie gluda pamata. Pirmie kolāžu kā nopietnu mākslas tehniku izmantoja kubisti (1912. gadā Pablo Pikaso, radot darbu "Klusā daba ar krēsla pinumu", pielīmēja pie audekla vaskadrānas gabalu). Līdzīgu tehniku — fotomontāžu — bieži izmantoja dadaismā un sirreālismā.

## Ārējās saites
* Galerija un piemēri
* Kolāža
Freska

[thumb|235px|Mikelandželo freska "[Ādama radīšana" Siksta kapelā (aptuveni 1511.g.).]]
thumb|235px|Freskas restaurācija.
thumb|235px|Fresku griesti.

**Freska** (no  — 'svaigs') ir glezniecības tehnika vai šajā tehnikā radīts mākslas darbs, kurā ar ūdenī izšķīdinātām krāsām glezno uz svaiga kaļķu apmetuma.. Eiropas mākslā (Egejas un antīkajā) izplatīta jau no otrā gadu tūkstoša pirms Kristus.

Pašu tehniku mēdz dēvēt par *buon fresco*, kurā krāsas pigmenta pulveri sajauc ar ūdeni un glezno uz mitra, nupat uzklāta kaļķu apmetuma. Fresku glezniecība ir īpaši piemērota sausam klimatam, un to kopš vēlīnajiem viduslaikiem līdz XVII gs. bieži lietoja Itālijā.

*Buon fresco* atšķiras no *fresco secco* ar to, ka pēdējā tiek gleznots uz sausa apmetuma. Šādā glezniecības tehnikā radīti darbi ir krietni mazāk izturīgi, jo pigments neiesūcas apmetumā. Dažkārt gleznotāji izmantoja abas tehnikas, papildinot jau nožuvušu fresku.

Tā kā *buon fresco* tiek strādāts uz nupat uzklāta apmetuma, izpētot darbu, iespējams redzēt, cik daudz uzgleznots vienā dienā. Renesanses Itālijā šo daudzumu dēvēja par *giornata*.

Ēģiptiešu kapeņu sienu gleznojumi parasti ir *fresco secco* tehnikā, savukārt sienu gleznojumi Pompejos un citur Romā — *buon fresco*. Freskas tehnikā darināti arī Leonardo da Vinči "Pēdējais vakarēdiens" un Mikelandželo Siksta kapelas griestu gleznojumi.

## Tehnoloģija
*Buon fresco* gleznošanas veidā uz pirmā apmetuma slāņa, ko uzklāja visā gleznojuma platībā, meistars vai kāds pieredzējis līdzstrādnieks ar *sinopu* — sarkanu pigmentu, izmantojot rūtojumu, pārnesa palielināti meistara zīmējumu, vēlāk varēja sākties darbs pie paša gleznojuma. Katru dienu gleznotājs uz pirmās apmetuma kārtiņas platības daļas, kādu bija plānots apgleznot, uzklāja *intonaco* jeb otro apmetuma kārtiņu , kurai bija jāpaliek mitrai tik ilgu laiku, kamēr meistars glezno. No tā arī ir radies tehnikas nosaukums *a fresko*.
Abas kārtiņas veidoja dzēsti kaļķi un smiltis. Pigmenti bija minerālu izcelsmes- silikāta un mālainas zemes, kas pretojās kaļķim, tāpēc gleznotājs sajauca ar ūdeni. Apmetumam žūstot, atbrīvojās oglekļa hidrāts, pārklājot virsmu ar caurspīdīgu garoziņu, tādā veidā fiksējot un aizsargājot pigmentu, kā arī padarot gleznojumus matētus. Freskas varēja saglabāties ilgu laiku, bet pie nosacījuma, ja bija labi sagatavota siena un ja nebija pārāk mitrs. Šis glezniecības tehnikas veids ir sarežģīts. Gleznotājam jāņem vērā, ka, apmetumam žūstot, mainās krāsas, tāpēc īpaši grūti bija veidot pēc iespējas nemanāmākas pārejas starp dažādās dienās gleznotajām darba daļām.
Šis gleznošanas veids atšķiras no *a secco* jeb sausās tehnikas, kurai pigmentu neatšķaida ar ūdeni un klāj uz sausa apmetuma. Sausās tehnikas *a secco* veiktie pārgleznojumi reti spēj ilgstoši saglabāt savu sākotnējo izskatu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Tehnoloģija
* Video par apmetuma klāšanu
* Video par freskas glezn. tehniku
* Video par Mikelandželo freskas glezn. tehniku
Apiņi

**Apiņi** (*Humulus*) ir kaņepju dzimtas ģints. Augs sastopams samērā bieži lapkoku mežos, krastmalās, krūmājos, parasti kopā ar alkšņiem. Tas ir līdz 6 m augsts daudzgadīgs divmāju lakstaugs, tā stublājs ir vijīgs, ar ar līkiem dzelonīšiem. Lapas staraini daivainas, pretējas. Apiņu vīrišķie ziedi ir zaļgani, sakopoti skarās, bet sievišķie ziedi — dzeltenīgi zaļgani, pa diviem seglapu žāklēs, sakopoti čiekurveida ziedkopā. Apiņi zied no jūlija līdz augustam. Pēc noziedēšanas seglapas izaug lielākas un izveidojas aromātiska roga. Apiņa rogas izmanto alus ražošanā un medicīnā, jaunos dzinumus — par piedevu salātiem.

Apiņu ģintī ietilpst 3 sugas:
* 
* 
* 

Latvijā sastopama tikai viena apiņu ģints suga — parastais apinis.

## Ārējās saites
* APINIS| Medicīnas termins
Toljati (nozīmju atdalīšana)

**Toljati** var būt:

* Toljati (Тольятти) - pilsēta Krievijā
* Palmiro Toljati (Palmiro Togliatti) (1893-1964) - itāļu politiķis
Toljati

**Toljati** () ir pilsēta Krievijas Eiropas daļā, Volgas kreisajā krastā uz ziemeļrietumiem no Samaras. Rajona centrs un liels autobūves (AvtoVAZ) centrs.

## Vēsture
thumb|200px|Baznīca Toljati|left
Līdz 1552. gadam pilsētas apkārtne ietilpa Kazaņas hanistes teritorijā. 
Dibināta kā cietoksnis Volgas krastā 1737. gadā. Par pilsētas dibinātāju uzskata Krievijas impērijas valstsvīru un vēsturnieku Tatiščevu (1686-1750). Pilsētas pirmais nosaukums bija **Stavropole pie Volgas** (*Ставрополь-на-Волге*). Šeit bija paredzēts nometināt kalmikus, lai iznīcinātu viņu klejojošo dzīvesveidu.
1924. gadā tika pazemināta statusā par ciemu (no 1946. gada — atkal pilsēta).

1950. gadā, sakarā ar Volgas HES celtniecību, vecā pilsēta tika appludināta un uzcelta jauna pilsēta citā vietā. 1964. gadā Stavropole pie Volgas tika pārsaukta pašreizējā vārdā par godu Itālijas komunistu līderim Palmiro Toljati (1893-1964).

1967.-71. gadā, sadarbībā ar FIAT, tika uzcelta gigantiska AvtoVAZ rūpnīca, kā ražotās automašīnas Žiguļi bija masveidīgākais auto zīmols PSRS.

## Sports
Toljati bāzēts Krievijas Augstākās līgas hokejā klubs Toljati "Lada".

## Atsauces

## Ārējās saites