open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Barnetas kauja

**Barnetas kauja** () bija kauja 15. gadsimta Anglijā Sarkanās un Baltās rozes karā. Kauja, kurā 1471. gada 14. aprīlī uz ziemeļiem no Londonas satikās Jorkas dinastijas piekritēji karaļa Eduarda IV vadībā un Lankasteru dinastijas piekritēji Vorikas grāfa, saukta "karaļu radītāja" (*kingmaker*) Ričarda Nevila vadībā. Lankasteri kaujā piedzīvoja zaudējumu, krita arī ietekmīgais Vorikas grāfs Nevils. Kopā ar tā paša gada 4. maija uzvaru Tjūksberijas kaujā Eduards IV nostiprinājās tronī. Eduarda uzvara nodrošināja jorkistiem 14 gadus Anglijas tronī.

## Ārējās saites

## Literatūra
*Britnell, Richard (1997). "Country Politics". The Closing of the Middle Ages?: England, 1471–1529. Oxford: Blackwell Publishers. ISBN 978-0-631-16598-9.
*Brooke, Richard (1857). "The Field of the Battle of Barnet". Visits to Fields of Battle, in England, of the Fifteenth Century: To which are Added Some Miscellaneous Tracts and Papers Upon Archaeological Subjects. London: John Russell Smith. OCLC 43406489. Retrieved 28 January 2009.
*Burne, Alfred (1950). "The Battle of Barnet, April 14th, 1471". The Battlefields of England. London: Methuen and Company. OCLC 3010941. Retrieved 8 February 2009.
*Carpenter, Christine (2002) [1997]. The Wars of the Roses: Politics and the Constitution in England, c. 1437–1509. Cambridge Medieval Textbooks. New York: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-31874-7. Retrieved 16 March 2009.
*Cox, John (2007). "History and Guilt". Seeming Knowledge: Shakespeare and Skeptical Faith. Texas: Baylor University Press. ISBN 978-1-932792-95-9. Retrieved 8 February 2009.
*Edelman, Charles (1992). "The Wars of the Roses: 2 and 3 Henry VI, Richard III". Brawl Ridiculous: Swordfighting in Shakespeare's Plays. Manchester: Manchester University Press. ISBN 978-0-7190-3507-4. Retrieved 12 April 2009.
*Goodman, Anthony (1990) [1981]. "Local Revolts and Nobles' Struggles, 1469–71". The Wars of the Roses: Military Activity and English Society, 1452–97. London: Taylor and Francis. ISBN 978-0-415-05264-1. Retrieved 6 March 2009.
*Goy-Blanquet, Dominique (2003). "Unhappy Families". Shakespeare's Early History Plays: From Chronicle to Stage. Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-811987-6. Retrieved 8 February 2009.

## Atsauces
Pēteris Birkerts

**Pēteris Birkerts** (1881—1956) bija latviešu literatūrzinātnieks un folklorists. Pirmais savācis un sakopojis latviešu tautas anekdotes.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1881. gada 15. janvārī Jaunsvirlaukas pagasta "Jaunbitēnos" lauksaimnieka Jāņa Birkerta (1839—1922) ģimenē. Mācījās Baltijas skolotāju seminārā Kuldīgā (1897—1900), no kura izslēgts par marksisma propagandu, 1902. gadā ieguva tautskolotāja tiesības. 1904. gadā iestājās LSDSP un piedalījās 1905. gada revolūcijā. Pēc revolūcijas sakāves 1906. gadā devās bēgļu gaitās uz Šveici, 1907.—1911. gadā dzīvoja ASV, kur studēja jurisprudenci Indiānas Valparaiso Universitātē, vēlāk filozofiju un socioloģiju Ņujorkas Kolumbijas Universitātē.

1913. gadā Birkerts atgriezās dzimtenē un strādāja žurnālistikā, pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gadā strādāja par skolotāju Maskavā, dienēja latviešu strēlnieku pulkos (1916—1917). Pēc Februāra revolūcijas darbojās Rīgas strādnieku deputātu padomes Juridiskajā sekcijā.
Krievijas pilsoņu kara laikā dzīvoja Smoļenskā un lasīja lekcijas vietējā universitātē un pedagoģiskā institūtā (1918—1920). 1919. gadā apprecējās ar Mēriju Šopu, viņiem 1925. gadā piedzima dēls Gunārs.
Pēc atgriešanās Latvijā lasīja lekcijas Tautas augstskolā un Jelgavas Skolotāju institūtā (1920—1928). 1923. gadā Birkerts pievērsās latviešu folkloras vākšanai un izpētei, izveidoja savu folkloras arhīvu, kas bija otrs lielākais pēc Latviešu folkloras krātuves; folkloras materiālu interpretācijai izvēlējās kontekstus atšķirīgās zinātņu nozarēs, lielākoties strādāja "zinātniskā vientulībā" kopā ar vecāko brāli literatūrzinātnieku Antonu Birkertu (1876—1971). 1933. gadā kopā ar Antonu Birkertu pārņēma Raiņa un Aspazijas arhīvu.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā iestājās jaunnodibinātajā Latvijas PSR Rakstnieku savienībā. Pēc Otrā pasaules kara beigām strādāja Latvijas Valsts universitātē, tomēr 1948. gadā viņu no darba universitātē atbrīvoja.

Miris 1956. gada 18. februārī Jūrmalā, apglabāts Lielupes kapos Bulduros.

## Darbi
* 1921: "Socioloģija: skolām un pašmācībai".
* 1921: "Psiholoģija: vidusskolām, skolotāju semināriem un pašmācībai".
* 1922: "Daiļradīšanas psiholoģija. I. Mākslinieka personība".
* 1923: "Pedagoģiskā psiholoģija".
* 1925: "Daiļradīšanas psiholoģija. II. Mākslinieka tapšanas gaita".
* 1926: "Mīlas psiholoģija. I. Romantiskā mīla".
* 1927: "1905. gada revolūcijā cietušie Latvijas skolotāji".
* 1927: "Ko tauta saka par baznīcu un mācītājiem".
* 1928: "Mūsu revolūcijas varoņi un mocekļi".
* 1928: "Pedagoģiskie viduslaiki tagadējā Latvijā".
* 1929: "Atjauta tautas anekdotēs".
* 1929: "Anekdotes estētika".
* 1935: "Rūdolfs Blaumanis kā jauno mākslas talantu audzinātājs".
* 1936: "Mīlas filozofija Aspazijas lirikā".
* 1937: "Latvju tautas dzīves gudrība. 1. daļa. Laimes problēma".
* 1937: "Latvju tautas dzīves gudrība. 2. daļa. Darba filozofija".
* 1937: "Ievads latvju tautas prātniecībā".
* 1937: "Latvju sakāmvārda filozofija".
* 1938: "Latvju tautas estētika. I. Cilvēka skaistums".
* 1939: "Latvju tautas estētika. II. Gara estētika un kritika".

## Atsauces
Juris Bebris

**Juris Bebris** (1859–1951) bija latviešu skolotājs, publicists un rakstnieks. Ilgus gadus aktīvi darbojās Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijā kā pedagoģiskās literatūras referents, kā  kordiriģents vadīja vairākus korus.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1859. gada 6. aprīlī Cesvaines pagasta "Ludzēs" pareizticībā pārgājuša lauksaimnieka ģimenē. Mācījās Kārzdabas pareizticīgo draudzes skolā, kuru beidza  1873. gadā un apguva skolotāja amatu Baltijas skolotāju seminārā Rīgā (1876-1881). 1880. gada II Vispārējos latviešu dziesmu svētkos Bebru Jura vadītais Baltijas Skolotāju semināra vīru koris ieguva godalgu.
Strādāja par Rucavas pagastskolas skolotāju (1881-1888), šajā laikā viņu iespaidojusi Rucavas mācītāja Kārļa Rīmšneidera personība. Vēlāk bija Palangas elementārskolas pārzinis (1888-1903) un Liepājas elementārskolas pārzinis (1903-1915). Palangā apprecējās ar tulkotāju Natāliju Riekstiņu (pseidonīms Bideru Natālija), viņiem piedzima pieci bērni.

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma J. Bebris devās bēgļu gaitās uz Tērbatu, pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gadā atgriezās Liepājā, bija laikraksta "Kurzemes Vārds" un žurnāla "Jaunatnes Domas" redaktors (1919), Liepājas Latviešu biedrības priekšnieks (1919-1920). Tautas padomes loceklis no Latvijas Radikāldemokrātiskās partijas.

Rakstīja par bērnu audzināšanu laikrakstos "Liepājas Atbalss", "Latvija", "Kurzemes Vārds", "Latvietis", "Latvijas Vēstnesis", žurnālos "Austrums", "Izglītības Ministrijas Mēnešraksts" un citur. 
Strādāja par Rīgas apriņķa tautskolu inspektoru (1920-1926), dzīvoja un strādāja Rīgā (1926-1933), vēlāk Asaros Rīgas Jūrmalā rakstīja atmiņu grāmatas.

Miris 1951. gada 2. februārī Asaros, Jūrmalā. Apbedīts Asaru kapos.

## Darbi
Bebru Juris publicēja dzejoļus, stāstus, recenzijas, rakstus par valodniecību un pedagoģiju. Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas vasaras sapulcē 1896. gadā viņš sniedza bibliogrāfiski kritisku pārskatu par mācību un bērnu grāmatu izdošanu. Latviskojis I. Turgeņeva, N. Gogoļa, A. Čehova, P. Rozegera u.c. autoru darbus.
* Lietuviešu dainas (1894)
* A. Kronvalda "Dzimtenes mācība" (tulkojums no vācu valodas, 1922)
* "Dziedāšanas mācības metodika" (1922) 
* "Vēstures mācības metodika" (1925)
* "Dziesmu vācelīte" (dziesmu izlase skolām, veidota kopā ar Jēkabu Mediņu, Krišu Melnalksni un Āolfu Šilleru, 1925)
* "Ganuzēna darbi un nedarbi" (1942) 
* "Ganuzēns skolā un darbā" (1944).

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis 4. (1926) un 3. šķira (1933)  
* Lietuvas Vītauta Dižā ordenis (1939)
* Tēvzemes balva (1939)

## Atsauces
Zalckammergūta

**Zalckammergūta** () ir novads Austrijā uz austrumiem no Zalcburgas ap Traunas upi. Ievērojams tūrisma centrs. Daļa no Zalckammergūtas 1997. gadā iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Apvidum raksturīgas gleznainas kalnu ainavas ar daudziem ezeriem. Zalckammergūta no seniem laikiem bija pazīstama kā sāls ieguves vieta. 1846. gadā Hallštates apkaimē tika atrasts aizvēsturisks kapulauks, kas deva nosaukumu arheoloģiskajai Hallštates kultūrai. No 1745. līdz 1850. gadam Zalckammergūtas raktuves pārvaldīja Impēriskā Sāls pārvalde (*Salzoberamt*) Gmundenē.

## Ārējās saites
Latvijas valsts apbalvojumi

alt=|thumb|250x250px|Latvijas Republikas Nacionālo bruņoto spēku speciālo uzdevumu vienības (SUV) kareivja goda zīme. 1996. gads
**Latvijas Valsts [[Apbalvojums|apbalvojumi]]** ir ordeņi un goda zīmes. Ordeņus pasniedz un pārvalda ordeņu kapituls, kas pieņem lēmumus par personu apbalvošanu un ordeņu piešķiršanu, bet goda zīmes pasniedz aizsardzības ministrs. Saskaņā ar Valsts apbalvojumu likumu, valsts apbalvojumi ir Triju Zvaigžņu ordenis un tā goda zīme, Viestura ordenis un tā goda zīme, Atzinības krusts un tā goda zīme un 1991.gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme. 

Pirmais ordenis, Atzinības krusts, tika izveidots Kurzemes un Zemgales hercogistē. Latvijas Sociālistiskajā Padomju Republikā 1917. gadā tika izveidoti pirmie ordeņi, tostarp 2004. gadā tika atjaunots Atzinības krusts par piemiņu Kurzemes un Zemgales hercogistei. Latvijas Republikas ordeņi tika likvidēti Latvijas PSR laikā. Ordeņi tika atjaunoti pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas.

## Piešķirtie ordeņi
alt=|thumb|250x250px|Triju zvaigžņu ordeņa 1. pakāpes goda zīme. 1924.—1940. gadā
Avots: Prezidenta kanceleja.

## Latvijas Republikas ordeņi

## Latvijas Republikas ordeņu goda zīmes

Šīs goda zīmes tiek piešķirtas kopā ar ordeni.

## Citi Latvijas apbalvojumi

## Skatīt arī
*Latvijas Republikas atbrīvošanas cīņu 10 gadu jubilejas piemiņas medaļa

## Ārējās saites
* Medaļas un ordeņi. (wordpress.lv)—Detalizēts apraksts par Latvijas apbalvojumiem un goda zīmēm. 
* Aizsardzības ministrija. (blogspot.com)—Detalizēts apraksts par dažiem no Latvijas apbalvojumiem, goda zīmēm. 
* Nacionālā enciklopēdija—Detalizēts apraksts par Latvijas ordeņiem. 
* Pie formas tērpa nēsājamie apbalvojumi (PDF)—Pie formas tērpa nēsājamie Latvijas Republikas aizsardzības ministra, Nacionālo bruņoto spēku komandiera, regulāro spēku vienību un Zemessardzes komandieru apbalvojumi. 

## Atsauces
Magda Štaudingera-Voita

**Magda Štaudingere-Voita** (—) bija augu fizioloģe, biopolimēru pētniece, viena no lielmolekulāro savienojumu ķīmijas pamatlicējām un Nobela prēmijas laureāta (1953) Hermaņa Štaudingera atraitne un ilggadēja viņa līdzstrādniece. 1996. gadā par ieguldījumu mūsdienu molekulārās bioloģijas izveidē un atbalstu Latvijas zinātnei saņēma Latvijas Zinātņu akadēmijas Lielo medaļu. 

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1902. gadā 17. augustā Elvā latviešu ārsta Oskara Voita (vēlākais Latvijas sūtnis Vācijā un Šveicē (1921–1932), Nīderlandē un Ungārijā (1925–1932)) ģimenē. Bērnību pavadīja Sanktpēterburgā, tēva diplomāta karjeras dēļ daudz ceļoja pa Vāciju, Ungāriju un Šveici, apguva vācu, franču, angļu un krievu valodu. Apguva klavieru un vijoles spēli.

Absolvēja Berlīnes universitāti (1925) un Latvijas Universitāti (1927). Strādāja par Latvijas Universitātes Botānikas laboratorijas asistenti pie profesora Nikolaja Maltas. 1927. gada vasarā Helgolandes bioloģijas institūtā studējot augus, sastapa Hermani Štaudingeru un abi uzsāka kopīgu darbu pie makromolekulu izpētes.
No 1937. līdz 1953. gadam pētīja lielmolekulāros savienojumus sava vīra vadītajā institūtā Freiburgā, Vācijā.

Bija Starptautiskās universitāšu sieviešu federācijas (*International Federation of University Women*) komitejas locekle un priekšsēdētāja (1965—1968), UNESCO Vācijas dabaszinātņu komisijas priekšsēdētāja (1970—1975), vēlāk šīs komitejas goda locekle, pirmā koordinatore UNESCO biosfēras programmā.
Vairākkārt ziedoja Latvijas Zinātņu akadēmijai ar mērķi līdzekļus izmantot prēmijām, stipendijām un pensionētiem LZA locekļiem.

Mirusi 1997. gadā Freiburgā. Ropažu kapos izveidota piemiņas zīme Magdas vecākiem, kā arī Magdai un Hermanim Štaudingeriem.

## Darbi
30 zinātnisku rakstu autore par lielmolekulāro vielu (celulozes, šķiedru, muskuļu proteīnu) mikroskopisko pētniecību, pētīta šķiedru morfoloģija, makromolekulu un molekulāro koloīdu nozīme dzīvības norisēs.

1969.—1976. gadā pēc vīra nāves izdeva viņa kopotos rakstus 7 sējumos.

## Atsauces

## Bibliogrāfija
*
*

## Ārējās saites

*''WorldCat'' publikācijas
Vėlių Namai

***Vėlių Namai*** ir 2006. gadā Prāgā izveidots tumšā ambienta projekts. Tā skaņdarbu tematika ir baltu pagānisms, nāve, vientulība, kara un garu pasaules. Projekta vienīgais dalībnieks ir Jūliuss Mite (*Julius Mitė*), kurš iedvesmojies no tādām grupām kā *[[Dead Can Dance]]*, *[[Shape of Despair]]*, *[[Wardruna]]*, *[[Sunn O)))]]* un *[[Sigur Ros]]*. Patlaban izdoti trīs *Vėlių Namai* studijas albumi.

Projekts vairākkārt uzstājies Latvijā — 2016. gadā (25. novembrī Daugavpilī, klubā „Artilērijas Pagrabi” un 26. novembrī Rīgā, klubā „Nabaklab”) un 2019. gadā (17. oktobrī Rīgā, peldošajā galerijā Noass un 18. oktobrī Jelgavā, „Melno Cepurīšu Balerijā”).

## Vēsture

2009. gadā *Perineum Productions* 50 eksemplāru tirāžā izdeva *Vėlių Namai* debijas albumu *Pasiklyde* (no lietuviešu valodas — 'zaudēts'). Albums ierakstīts dažādās Prāgas vietās.

2016. gadā izdevniecība *P3lican* 200 eksemplāru numurētā tirāžā izdeva projekta otro studijas albumu *Laumių Šokis*. Gandrīz viss albums ir instrumentāls, izņemot 6. skaņdarbu, kurā dzied Hanna Noulza (*Hannah Knowles*).

## Diskogrāfija

### Studijas albumi

### Videogrāfija
* Kažkur miške (2016)
* Aftensinn (ft Espen Winther) (2019)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Projekta oficiālā ''Facebook'' lapa
* Projekta oficiālā ''Bandcamp'' lapa
* Magnus Altküla (2019. gada 17. oktobris) Par vikingiem, upurakmeņiem un kuršiem. *[[tvnet.lv]]*. Skatīts: 2019. gada 20. oktobrī.
Yeni Malatyaspor

***Yeni Malatyaspor***  ir profesionāls Turcijas futbola klubs no Malatjas. Klubs ir dibināts 1986. gadā kā *Malatya Belediyespor*, pašreizējais nosaukums ir kopš 2009. gada. Pašlaik spēlē Turcijas Superlīgā. Mājas spēles komanda aizvada Jaunajā Malatjas stadionā (*Yeni Malatya Stadyumu*), kura ietilpība ir 25&nbsp;745 skatītāju vietas. 2016.—2017. gada sezonā ieguva otro vietu Turcijas Pirmajā līgā un pirmoreiz iekļuva Superlīgā.

## Sasniegumi
* **Turcijas Pirmā līga**
** Vicečempioni (2): 2016–17

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa  
* Kluba profils UEFA vietnē 
* Kluba profils ''soccerway.com''
Sivasspor

***Sivasspor***  ir profesionāls Turcijas futbola klubs no Sivasas. Klubs ir dibināts 1967. gadā, pašlaik spēlē Turcijas Superlīgā. Mājas spēles komanda aizvada *[[Yeni 4 Eylül stadions|Yeni 4 Eylül]]* stadionā, kura ietilpība ir 27&nbsp;532 skatītāju vietas. *Sivasspor* labākais sasniegums Superlīgā ir 2. vieta 2008.—2009. gada sezonā.

## Sasniegumi
* **[[Turcijas futbola Superlīga|Turcijas Superlīga]]**
** Vicečempioni (1): 2008–09
* **Turcijas Pirmā līga**
** Čempioni (2): 2004–05, 2016–17

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa 
* Kluba profils UEFA vietnē 
* Kluba profils ''soccerway.com''
Çaykur Rizespor

***Çaykur Rizespor***  ir profesionāls Turcijas futbola klubs no Rizes. Klubs ir dibināts 1953. gadā, pašlaik spēlē Turcijas Superlīgā. Mājas spēles komanda aizvada *Çaykur Didi* stadionā, kura ietilpība ir 15&nbsp;558 skatītāju vietas.

## Sasniegumi
* **Turcijas Pirmā līga**
** Čempioni (3): 1978–79, 1984–85, 2017–18
** Vicečempioni (2): 2002–03, 2012–13

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa 
* Kluba profils UEFA vietnē 
* Kluba profils ''soccerway.com''
1981. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

**1981. gada [[Pasaules čempionāts cīņas sportā]]** abās cīņas sporta disciplīnās notika šķirti: sacensības grieķu-romiešu cīņā no 28. līdz 30. augustam Oslo (Norvēģija), bet brīvajā cīņā no 11. līdz 14. septembrim  Skopjē (Dienvidslāvija).

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Medaļu ieguvēji
### Brīvā cīņa (vīrieši)

### Grieķu-romiešu cīņā vīriešiem

## Ārējās saites
* United World Wrestling Database
Gajoka tilts

**Gajoka tilts** bija koka tilts pār Daugavu Daugavpilī, kas savienoja Gajoka un Grīvas apkaimes. Uzbūvēts Pirmā pasaules kara beigās. 1919. gada kauju laikā tika daļēji sagrauts, 1920. gadā to atjaunoja poļu armijas karavīri, kas piedalījās Latvijas brīvības cīņās. 1922. gadā Daugavpils pilsētas vadība pieņēma lēmumu aizdedzināt tiltu, jo palu laikā pie tā sablīvējās lielas ledus masas, kas draudēja pārraut pilsētas aizsargdambi.

## Atsauces
Denizlispor

***Denizlispor***  ir Turcijas sporta klubs no Denizli. Klubs ir dibināts 1966. gadā. Plašāk pazīstams ar tā profesionālo futbola komandu, kas pašlaik spēlē Turcijas Superlīgā. Mājas spēles aizvada Denizli Ataturka stadionā, kura ietilpība ir 18&nbsp;745 skatītāju vietas. *Denizlispor* futbolistu labākais sasniegums ir 5. vieta, kas tika sasniegta 2001.—2002. un 2003.—2004. gada sezonās.

## Sasniegumi
* **Turcijas Pirmā līga**
** Čempioni (2): 1982–83 (grupas uzvarētāji), 2018–19

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa 
* Kluba profils UEFA vietnē 
* Kluba profils ''soccerway.com''
Imperatoru klubs

**"Imperatoru klubs"** () ir 2002. gada ASV drāmas filma, kas balstīta uz Etana Kanina īso stāstu *The Palace Thief*. Filmas režisors ir Maikls Hofmans. Galvenās lomas atveido Kevins Klains, Emīls Hiršs, Embets Deividzs, Robs Morovs, Edvards Hērmans un Heriss Julins. Filmas pirmizrāde notika  Toronto kinofestivālā.

Ideālistisks pirmsskolas skolotājs Viljams Hunderts mēģina pāraudzināt jaunu skolnieku Sedžviku Bellu, kuram ir uzvedības traucējumi.

## Atsauces

## Ārējās saites
MKE Ankaragücü

***MKE Ankaragücü***  ir profesionāls Turcijas futbola klubs no Ankaras. Klubs ir dibināts 1910. gadā, pašlaik spēlē Turcijas Superlīgā. Mājas spēles komanda aizvada *[[Eryaman stadions|Eryaman]]* stadionā, kura ietilpība ir 22&nbsp;000 skatītāju vietu. 1949. gadā kluba futbolisti ir uzvarējuši Turcijas čempionātā. Divas reizes (1972. un 1981. gadā) ir izcīnīts Turcijas kauss.

## Sasniegumi
* **Turcijas futbola čempionāts** (1924—1951)
** Čempioni (1): 1949
* **[[Turcijas kauss futbolā|Turcijas kauss]]**
** Kausa ieguvēji (2): 1971–72, 1980–81
** Finālisti (3): 1972–73, 1981–82, 1990–91
* **Turcijas Pirmā līga**
** Čempioni (1): 1968–69, 1976–77
* **Ankaras futbola līga**
** Čempioni (1): 1923–24, 1935–36, 1936–37, 1948–49, 1951–52, 1955–56, 1956–57

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa 
* Kluba profils UEFA vietnē 
* Kluba profils ''soccerway.com''
Inese Ikstena

**Inese Ikstena** (dzimusi **Zanda Ikstena**  Rīgā; mirusi  Rīgā) bija latviešu uzņēmēja, administratīvā darbiniece un politiķe, 13. Saeimas deputāte. Partijas "Latvijas attīstībai" biedre, Saeimā ievēlēta no apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta. Viņai bija darba pieredze nevalstiskajā sektorā, publiskajā pārvaldē un privātajā sektorā, kā arī viņa bija eksperte labā pārvaldībā, e-lietās, finansēs, Eiropas projektos un fondos.

## Dzīvesgājums
1986. gadā pabeidza mācības Olaines 1. vidusskolā. 2002. gadā ieguva Sociālo zinātņu bakalaura grāds ekonomikā Latvijas Lauksaimniecības universitātē. 2014. gadā ieguva maģistra grādu valsts pārvaldē un uzņēmumu un iestāžu vadītāja kvalifikācijā Biznesa augstskolā Turība.

No 2010. līdz 2017. gadam I. Ikstena strādāja kā eksperte Eiropas Komisijas ģenerāldirektorāta D — finanšu instrumentu un reģionālajā programmā Briselē (Beļģija). 2011. gadā bija vecākā konsultante Reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrijā. No 2011. līdz 2016. gadam bija arī padomes locekle Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisijā.

2017. un 2018. gadā bija SIA "ACT" finanšu direktore un SIA "I&I Consulting" valdes priekšsēdētāja.

Mirusi 2021. gada 5. jūnijā pēc ilgstošas onkoloģiskas slimības.

### Politiskā darbība
I. Ikstena bija partijas "Latvijas attīstībai" valdes locekle. 2018. gadā I. Ikstena tika ievēlēta 13. Saeimā no partiju apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta. I. Ikstena 13. Saeimā vadīja Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas Parlamentārās asamblejas Latvijas delegāciju, ir E-pārvaldības apakškomisijas sekretāre, Ilgtspējīgas attīstības komisijas priekšsēdētāja biedre un darbojās Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisijā, Pašvaldību sistēmas pilnveidošanas apakškomisijā un Informācijas tehnoloģiju un inovatīvas uzņēmējdarbības apakškomisijā. 2019. gadā nesekmīgi kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās.

## Personīgā dzīve
Precējusies ar Ēvaldu Ikstenu. Ģimenē uzauguši trīs bērni, viņu vidū kultūras žurnāliste un filozofe Eva Johansone.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aplaupīt 30 minūtēs

**"Aplaupīt 30 minūtēs"** () ir 2011. gada melnā kinokomēdija, kuras režisors ir Rubens Fleišers. Galvenās lomas atveido Džesijs Aizenbergs, Denijs Makbraids, Azizs Ansari, Niks Svardsons, Maikls Penja un Freds Vords. Filmas pirmizrāde notika .

Divi noziedznieki Dveins un Treviss, kuri tikai nesen sākuši nodarboties ar noziedzību, nolaupa picu piegādātāju Niku, piestiprina viņam pie krūtīm bumbu un piedraud, ka Nikam ir tikai pāris stundas, lai aplaupītu banku.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gençlerbirliği S.K.

***Gençlerbirliği S.K.***  ir profesionāls Turcijas futbola klubs no Ankaras. Klubs ir dibināts 1923. gadā, pašlaik spēlē Turcijas Superlīgā. Mājas spēles komanda aizvada *[[Eryaman stadions|Eryaman]]* stadionā, kura ietilpība ir 22&nbsp;000 skatītāju vietu. Kluba futbolisti ir divas reizes uzvarējuši Turcijas čempionātā līdz Superlīgas izveidei — 1941. un 1946. gadā. Klubs ir divreiz uzvarējis arī Turcijas kausa izcīņā (1987. un 2001. gadā ).

## Sasniegumi
* **Turcijas futbola čempionāts** (1924—1951)
** Čempioni (2): 1941, 1946
** Vicečempioni (1): 1950
* **[[Turcijas kauss futbolā|Turcijas kauss]]**
** Kausa ieguvēji (2): 1986–87, 2000–01
** Finālisti (3): 2002–03, 2003–04, 2007–08
* **Turcijas premjerministra kauss**
** Finālisti (1): 1946
* **Ankaras futbola līga**
** Čempioni (9): 1929–30, 1931–32, 1932–33, 1934–35, 1939–40, 1940–41, 1945–46, 1949–50, 1950–51

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa 
* Kluba profils UEFA vietnē 
* Kluba profils ''soccerway.com''
Gaziantep FK

***Gaziantep FK***  ir profesionāls Turcijas futbola klubs no Gaziantepas. Klubs ir dibināts 1988. gadā, pašlaik spēlē Turcijas Superlīgā. Mājas spēles komanda aizvada Gaziantepas stadionā (pazīstams arī kā *Kalyon* stadions), kura ietilpība ir 33&nbsp;502 skatītāju vietas. Līdz 2016. gadam klubs bija pazīstams kā *Gaziantep Büyükşehir Belediyespor*.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa 
* Kluba profils UEFA vietnē 
* Kluba profils ''soccerway.com''
Katrīna Rudzīte

**Katrīna Rudzīte** (dzimusi **Kuduma** 1991. gada 25. septembrī Liepājā) ir latviešu dzejniece.

## Biogrāfija
Studējusi sociālantropoloģiju Latvijas Universitātē (2014—2017) un kultūras un starpkultūru studijas Latvijas Kultūras akadēmijā.

Viņas debijas krājums "Saulesizplūdums" 2015. gadā saņēmis Latvijas Literatūras gada balvu kategorijā "Labākā debija". Piedalījusies Jauno autoru seminārā un Rakstnieku savienības organizētajos rakstniecības kursos. Dzejnieces rakstītās literatūras kritikas un viedokļa raksti publicēti žurnālā "Satori", laikrakstos "Kultūras Forums", "Diena".  Darbojas sieviešu stendapā.

2025. gadā krājums "Dažas piezīmes par ķermeni" nominēts Dzejas dienu balvai.

Darbojas Latvijas PEN, 2024. gadā ievēlēta par valdes priekšsēdētāju.

## Bibliogrāfija

### Dzeja
* *Saulesizplūdums*. Rīga: Literatūras Kombains, 2014.
* *Ērti pārnēsājami spārni*. Rīga: Neputns, 2020.
* *Dažas piezīmes par ķermeni*. Rīga: Punctum, 2025.

## Atsauces
Briseles Dienvidu stacija

**Briseles Dienvidu stacija** (, ) ir dzelzceļa stacija, kas atrodas Beļģijas galvaspilsētā Briselē. Tā ir pēc apkalpoto pasažieru skaita lielākā dzelzceļa stacija Beļģijā. Netālu no stacijas atrodas Dienvidu tornis, kas ir augstākā celtne Beļģijā.

Pirmo staciju Briseles dienvidu rajonā - Bogāras staciju (*Gare des Bogards*) uzcēla 1839. gadā. Līdz ar dzelzceļu attīstību tā kļuva par mazu un 1869. gadā uz dienvidiem no vecās stacijas uzcēla jaunu staciju. Stacijas mūsdienu viedols tika iegūts no 1939. līdz 1954. gadam, kad Briseles Dienvidu staciju izbūvēja pēckara modernisma stilā. Bez satiksmes uz Beļģijas pilsētām Briseles Dienvidu stacija nodrošina pasažieru vilcienu kustību uz Franciju, Lielbritāniju, Luksemburgu, Nīderlandi, Vāciju.

## Ārējās saites

*
Göztepe S.K.

***Göztepe S.K.***  ir Turcijas sporta klubs no Izmiras. Klubs ir dibināts 1925. gadā. Pazīstams ar profesionālo futbola komandu, kas pašlaik spēlē Turcijas Superlīgā. Mājas spēles aizvada Bornovas stadionā, kura ietilpība ir 9138 skatītāju vietas. Kluba futbolisti ir divas reizes (1969. un 1970. gadā) izcīnījuši Turcijas kausu. 1950. gadā komanda uzvarēja Turcijas čempionātā.

## Sasniegumi
* **Turcijas futbola čempionāts** (1924—1951)
** Čempioni (1): 1950
** Vicečempioni (1): 1942
* **Turcijas Pirmā līga**
** Čempioni (3): 1977–78, 1980–81, 2000–01
** Vicečempioni (2): 1989–90, 1990–91
* **[[Turcijas kauss futbolā|Turcijas kauss]]**
** Kausa ieguvēji (2): 1968–69, 1969–70
** Finālisti (1): 1966–67
* **Turcijas superkauss**
** Kausa ieguvēji (1): 1970
** Finālisti (1): 1969
* **Turcijas premjerministra kauss**
** Finālisti (1): 1950
* **Turcijas federācijas kauss**
** Kausa ieguvēji (1): 1962–63
* **Izmiras futbola līga**
** Uzvarētāji (6): 1938–39, 1941–42, 1942–43, 1943–44, 1949–50, 1952–53

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa  
* Kluba profils UEFA vietnē 
* Kluba profils ''soccerway.com''
Kalmārs un valis

**"Kalmārs un valis"** () ir 2005. gada drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Noa Baumbaks. Galvenās lomas atveido Džefs Denjelss, Lora Linnija, Džesijs Aizenbergs, Ouens Klains, Viljams Boldvins un Anna Pakvina. Filmas pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā.

Filmas sižets notiek 1986. gadā Bruklinā, kur divi pusaudži Valts un Frenks cenšas aprast ar savu vecāku šķiršanos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Āfrikas sadalīšana

thumbnail|235px|Āfrika 1913. gadā. Ar melnām līnijām novilktas mūsdienu valstu robežas
**Āfrikas sadalīšana** jeb **Āfrikas pakļaušana** bija daļa no Āfrikas kolonizācijas procesa. Laikā no 1881. līdz 1914. gadam, kas vēsturniekiem ir zināms arī kā jaunais imperiālisms, Eiropas lielvaras iebruka Āfrikā, okupēja, sašķēla un gandrīz pilnībā kolonizēja to. 1870. gadā 10% no Āfrikas atradās Eiropas valstu kontrolē, bet 1914. gadā Eiropa kontrolēja gandrīz 90%. Tikai Libērija, Etiopija un Derviša (daļa no mūsdienu Somālijas) nebija pakļauta. Eiropas lielvaras Āfriku sadalīja vairāku iemeslu dēļ. Āfrikā ieguva nozīmīgus dabas resursus, lielvaras sacentās savā starpā par sava veida prestižu, reliģijas izplatīšana, kā arī Āfrikas iekšpolitikas jautājumi.

1884. gada Berlīnes konference, kurā tika noteiktas eiropiešu intereses Āfrikā un tirdzniecība ar to, tiek uzskatīta par nozīmīgāko punktu Āfrikas sadalīšanas procesā. Šajā konferencē Eiropas lielvaras sadalīja Āfriku izvairoties no militāras agresijas vienai pret otru, lai gan Āfrikas sadalīšana vēlāk bija arī viens no Pirmā pasaules kara cēloņiem.
## Skatīt arī
*Fašodas incidents
Radioloģiskie ieroči

**Radioloģiskie ieroči** ir ieroči, kuru primārais mērķis ir saindēt apkārtni vai personas ar radiāciju. Tos parasti uzskata par masu iznīcināšanas ieročiem, taču tos var izmantot arī specifiska mērķa nonāvēšanai, kā piemēram, Aleksandra Ļitviņenko noindēšana ar radioaktīvo poloniju-210. Radioloģiskie ieroči no kodolieročiem atšķiras ar to, ka kodolieroču primārais mērķis ir apkārtnes sagraušana ar sprādzienu, bet radiācijas noplūde ir tikai to blakusefekts.

## Skatīt arī
* "Netīrā" bumba
Magento

***Magento*** ir atvērtā koda elektroniskās tirdzniecības platforma, kas veidota izmantojot PHP. Tā ir viena no populārākajām atvērtā koda e-komercijas sistēmām internetā. Šī programmatūra ir izveidota izmantojot *Zend Framework*. *Magento* avota kods tiek izplatīts saskaņā ar atvērtā pirmkoda iniciatīvu (OSI), ko apstiprinājusi atvērtās programmatūras licence (OSL) v3.0, kas ir līdzīga AGPL, bet nav saderīga ar GPL .

Programmatūra sākotnēji tika izstrādāta *Varien, Inc*, ASV. Uzņēmuma galvenā mītne atrodas *Culver City*, Kalifornijā. Tās izveidē piedalījās arī brīvprātīgie palīgi.

## Atsauces
Kurjers (filma)

**"Kurjers"** () ir 2002. gada asa sižeta filma, kuras režisori ir Korijs Jūens un Luiss Leterjērs.

Filma ir par kurjeru Frenku Mārtinu, kas pārvadā kravas, neuzdodot liekus jautājumus, neprasot pasūtītāju vai saņēmēju vārdus un neinteresējoties par to, kas ir sūtījumā. Galvenās lomas atveido Džeisons Steitems, Šu Kī, Fransuā Berleāns un Mets Šulcs. Filmas pirmizrāde notika 2002. gada 2. oktobrī.

Filmai ir izdoti vairāki turpinājumi: "Kurjers 2" (2005), "Kurjers 3" (2008) un "" (2015). Ir izdots arī televīzijas seriāls *[[Transporter: The Series]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Debesu valstība

**"Debesu valstība"** () ir 2005. gada vēsturiskā drāmas filma, kuras režisors un producents ir Ridlijs Skots. Galvenās lomas atveido Orlando Blūms, Eva Grīna, Gasans Masuds, Džeremijs Aironss, Deivids Tjūliss, Brendans Glīsons un Īeins Glens. Filmas pirmizrāde notika  Londonā.

Filmas sižets notiek 12. gadsimtā, krusta karu laikā. Ibelīnas Balians ceļo uz Jeruzalemi, kur viņš sevi atklāj kā Jeruzalemes un tās iedzīvotāju aizstāvi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Melnais skaistulis

**"Melnais skaistulis"** () ir 1994. gada ASV un Apvienotās Karalistes kopražojuma piedzīvojumu drāmas filma, kas balstīta uz Annas Sevelas tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisore un scenārija autore ir Kerolaina Tompsone. Galvenās lomas atveido Šons Bīns un Deivids Tjūliss. Filmas pirmizrāde notika .

Filmā zirgs "Melnais skaistulis" stāsta savu autobiogrāfiju, filmas skatītājiem ļaujot iepazīties gan ar savu, gan ar citu zirgu un to saimnieku likteņiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vidzemes Landrātu kolēģija

[thumb|200px|[Vidzemes bruņniecības ģerbonis, ko lietoja Landrātu kolēģija.]] 
thumb|200px|Vidzemes Landrātu kolēģijas nodokļu zīme (1912).
**Vidzemes Landrātu kolēģija** () bija Zviedru Vidzemes, vēlāk Rīgas guberņas, Rīgas vietniecības un Vidzemes guberņas priekšstāvības un pašpārvaldes institūcija. Landrātus uz mūžu ievēlēja Vidzemes landtāgs.

## Zviedru Vidzemes laikā
Vidzemes landrātu kolēģiju ar 1643. gada 4. jūlija rezolūciju izveidoja Zviedrijas karalienes Kristīnes valdība un vēlēja tā paša gada oktobrī Cēsu landtāgā. Sākumā tajā bija 6 landrāti, bet no 1648. gada 12 landrāti, kas pārstāvēja Rīgas, Cēsu, Tērbatas, Pērnavas apriņķus.  Ievēlētos landrātus apstiprināja Vidzemes ģenerālgubernators. Vidzemes landrātu kolēģijai bija katru gadu jāsasauc Vidzemes jātnieku pulks apmācībai un skatei (pulkā ņēma vienu jātnieku no katriem 15 arkliem zemnieku zemes). Trīs landrāti bija pastāvīgi Vidzemes hoftiesas asesori.
1654. gadā Vidzemes landtāgs nolēma, ka divi landrāti pārmaiņus darbosies kā ģenerālgubernatora padomnieki. Strīdu laikā ar Patkulu 1660. gadā Zviedrijas karalis Kārlis IX samazināja landrātu skaitu atkal līdz sešiem, bet 1694. gadā atcēla Vidzemes landrātu kolēģiju. 

## Krievijas impērijas laikā
Pēc Vidzemes un Igaunijas kapitulācijas 1711. gadā Vidzemes Landrātu kolēģija atjaunoja savu darbību ar diviem Rīgā rezidējošiem landrātiem. Pēc Lielā Ziemeļu kara beigām 1723. gadā sasauktais Vidzemes landtāgs nolēma, ka būs tikai viens Rīgā rezidējošais landrāts, kas katru mēnesi mainīsies.

Kopš 19. gadsimta sākuma visa landrātu kolēģija ietilpa bruņniecības konventā, bet atsevišķi landrāti ieņēma dažādus bruņniecības amatus. 
Kopš 1827. gada Vidzemes bruņniecības namā rezidējošo landrātu algoja no bruņniecības kases un viņš piedalījās guberņas valdes un palātas sēdēs. No 1875. gada Landrātu kolēģija ievēlēja vienu pastāvīgu priekšstāvi uz trīs gadiem. Viņiem sava darbība bija jākoordinē ar Vidzemes landmaršaliem. 

## Likvidēšana
Pēc Februāra revolūcijas Vidzemes landrātu kolēģijas kā valsts varas institūcijas funkcijas pārņēma 1917. gada 26. martā (13. martā pēc VS) ievēlētā Vidzemes Pagaidu zemes padome, kas sākotnēji atbalstīja Latvijas apvienošanās un pašnoteikšanās idejas, bet vēlāk nokļuva lielinieku ietekmē un 1918. gada 2. janvārī nodeva savas funkcijas Iskolatam.
Satversmes sapulce 1920. gada 29. jūnijā atcēla visas Vidzemes bruņniecības privātās un publiskās tiesības un priekšrocības, līdz ar to oficiāli pārtraucot Vidzemes landrātu kolēģijas darbību.

## Atsauces
Dzelzceļa tilts (Daugavpils)

**Dzelzceļa tilts** ir tilts pār Daugavu Daugavpilī. Tika uzbūvēts uz Dzelzceļa līnijas Pēterburga—Varšava, netālu no Daugavpils cietokšņa.

Uzbūvēts 1858—1862 gados pēc Staņislava Kerbedza projekta. Atklāts 1862. gada 21. maijā, kad atklāja vilcienu kustību dzelzceļa līnijas Pēterburga—Varšava posmā Dinaburga—Kauņa. Sākotnēji tas bija metāla tilts ar trim kopnēm, tas bija apvienots dzelzceļa un pajūgu transporta tilts. 1919. gada septembrī tilta vidējais laidums tika uzspridzināts. 1931. gadā to aizvietoja ar arkveidīgu kopni, ar kuru tilts stāvēja līdz 1944. gadam, kad to iznīcināja vācu armija. Atjaunošanas darbi sākās 1948. gadā un 1949. gada 9. martā tilts tika atjaunots, kopš tā laika izskats nemainījās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rūpniecības iela (Rīga)

**Rūpniecības iela** ir Rīgas iela Centra un Pētersalas-Andrejsalas apkaimēs. Sākas krustojumā ar Elizabetes ielu un beidzas krustojumā ar Pētersalas ielu, klāta ar asfalta segumu.

## Ielu savienojumi
Rūpniecības iela ir savienota ar šādām ielām:
* Elizabetes iela
* Vidus iela
* Hanzas iela
* Pētersalas iela

## Vēsture
Rīgas ielu sarakstos ielu var atrast ap 1861. gadu, kad tā minēta kā **Aizmugurējā Ķeizardārza iela** (*Hintere Kaiserliche Garten Strasse*), jo tā gāja gar Ķeizardārza aizmuguri. 1885. gadā iela tika pārdēvēta par Rūpniecības ielu (*Промышленная улица*), jo gar ielas malu atradās virkne rūpniecības uzņēmumu. Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā pārdēvēta par **Zemessardzes ielu** (*Landeswehrstraße*).

## Atsauces

## Skatīt arī
* Centra rajons
* Centrs
* Ziemeļu rajons
* Pētersala-Andrejsala
Rūpniecības iela

**Rūpniecības iela** var būt:

* Latvijas pilsētās:
** Rūpniecības iela — iela Rīgā;
** Rūpniecības iela — iela Daugavpilī;
** Rūpniecības iela — iela Jelgavā;
** Rūpniecības iela — iela Jūrmalā;
** Rūpniecības iela — iela Liepājā;
** Rūpniecības iela — iela Ventspilī;
** Rūpniecības iela — iela Aizkrauklē;
** Rūpniecības iela — iela Alūksnē;
** Rūpniecības iela — iela Apē;
** Rūpniecības iela — iela Aucē;
** Rūpniecības iela — iela Balvos;
** Rūpniecības iela — iela Bauskā;
** Rūpniecības iela — iela Cēsīs;
** Rūpniecības iela — iela Dobelē;
** Rūpniecības iela — iela Iecavā;
** Rūpniecības iela — iela Jēkabpilī;
** Rūpniecības iela — iela Kuldīgā;
** Rūpniecības iela — iela Limbažos;
** Rūpniecības iela — iela Līvānos;
** Rūpniecības iela — iela Lubānā;
** Rūpniecības iela — iela Ludzā;
** Rūpniecības iela — iela Madonā;
** Rūpniecības iela — iela Mazsalacā;
** Rūpniecības iela — iela Rūjienā;
** Rūpniecības iela — iela Saldū;
** Rūpniecības iela — iela Skrundā;
** Rūpniecības iela — iela Smiltenē;
** Rūpniecības iela — iela Talsos;
** Rūpniecības iela — iela Tukumā;
** Rūpniecības iela — iela Valmierā.

* Citās apdzīvotās vietās:
** Rūpniecības iela — iela Garkalnes pagasta Berģos;
** Rūpniecības iela — iela Bēnes pagasta Bēnē;
** Rūpniecības iela — iela Elejas pagasta Elejā;
** Rūpniecības iela — iela Ērgļu pagasta Ērgļos;
** Rūpniecības iela — iela Ciblas pagasta Felicianovā;
** Rūpniecības iela — iela Rankas pagasta Gaujasrēveļos;
** Rūpniecības iela — iela Inčukalna pagasta Inčukalnā;
** Rūpniecības iela — iela Jaunpiebalgas pagasta Jaunpiebalgā;
** Rūpniecības iela — iela Lēdurgas pagasta Lēdurgā;
** Rūpniecības iela — iela Matīšu pagasta Matīšos;
** Rūpniecības iela — iela Mālpils pagasta Mālpilī;
** Rūpniecības iela — iela Neretas pagasta Neretā;
** Rūpniecības iela — iela Pampāļu pagasta Pampāļos;
** Rūpniecības iela — iela Brīvzemnieku pagasta Puikulē;
** Rūpniecības iela — iela Rojas pagasta Rojā;
** Rūpniecības iela — iela Žīguru pagasta Žīguros.

## Skatīt arī
* Rūpnieku iela
Džeks Hjūzs

**Džeks Hjūzs** (; dzimis ) ir amerikāņu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2026) Hjūzs spēlē Nacionālā hokeja līgas kluba Ņūdžersijas "Devils" rindās.

## Spēlētāja karjera
Savu debiju Nacionālajā hokeja līgā Hjūzs aizvadīja 2019. gada 17. oktobrī. Viņš kļuva par trešo visu laiku jaunāko Ņūdžersijas "Devils" spēlētāju, kas atzīmējies ar rezultativitātes punktu. Debijas sezonā Hjūzs 61 spēlē atzīmējās ar 21 rezultativitātes punktu.

ASV hokeja izlases rindās spēlējis 2019. gada Pasaules čempionātā. Junioru vecumā bija 2018. un 2019. gada Pasaules U-18 čempionātu rezultatīvākais spēlētājs.

## Ārējās saites
Maksims Tretjaks

**Maksims Tretjaks** (, dzimis ) ir krievu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2020) pārstāv komandu HK Soči. Viņš ir pazīstamā vārtsarga Vladislava Tretjaka mazdēls.

## Spēlētāja karjera
Sāka nodarboties ar hokeju triju gadu vecumā. Līdz sešu gadu vecumam spēlēja uzbrucēja pozīcijā, pēc tam kļuva par vārtsargu. 12 gadu vecumā atnāca uz Maskavas CSKA hokeja skolu. 2012. gadā sāka spēlēt JHL kluba Maskavas "Krasnaja Armija" rindās, šajā komandā aizvadīja 3 sezonas. 2015. gadā debitēja Augstākās hokeja līgas komandas Maskavas "Zvezda" sastāvā. 2016. gadā parakstīja līgumu ar KHL klubu Vladivostokas "Admiral". 2017. gada rudenī līgums ar spēlētāju tika lauzts un viņš atgriezās Maskavas CSKA. 2018. gada vasarā parakstīja līgumu ar Rīgas "Dinamo" komandu. Tajā sezonā aizvadīja vienu spēli, nomainot Timuru Biļaļovu mačā pret Novosibirskas "Sibirj". 2018. gada decembrī līgums tika lauzts. 2019. gada vasarā Tretjaks atgriezās Rīgas "Dinamo" komandā, taču, līdzīgi kā gadu iepriekš, aizvadījis vien dažas spēles decembrī no komandas rindām tika atbrīvots.

2020. gadā noslēdza līgumu ar hokeja klubu "Soči".

## Atsauces

## Ārējās saites
Laimonis Siliņš

**Laimonis Siliņš** (—) bija ASV latviešu aktieris un režisors.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1926. gadā Rīgā. 1934./1935. gadā kā bērns sācis darboties Latvijas radiofona teātrī. 
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur pabeidza mācības ģimnāzijā un darbojās pārvietoto personu (DP) nometnes teātrī. 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi Oklendā ASV.

Palo Alto *Comedia* teātra aktieris un režisors (1956–1965). 
1966. gadā kopā ar četriem citiem aktieriem Sanfrancisko nodibināja "Mazo teātri Sanfrancisko". Dibināšanas brīdī tā dalībniekiem profesionālas teātra izglītības nebija, taču bija vēlēšanās izveidot teātri, kas pamatā lika aktieru saskaņotu darbību, cilvēku raksturu un personību attiecību veidošanu. Kopš 1971. gada Sanfrancisko Mazais teātris viesizrādēs sāka braukt uz Rīgu. 
Darbojās teātrī *Comedia Theatre Manhatan Play*.
Kopš 1990. gada Latvijas Teātra darbinieku savienības biedrs.
1997. gadā apbalvots ar 5. šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
2013. gada novembrī Laimonis Siliņš Rīgā saņēma Spēlmaņu nakts balvu par mūža ieguldījumu.
2016. gadā pārtrauca vadīt teātri.

Miris 2019. gadā Sanfrancisko.

## Literatūra
* V. Hausmanis. Laimonis Siliņš un Sanfrancisko mazais teātris. Apgāds „Zinātne", 2014.

## Atsauces
Pūķa sirds

**"Pūķa sirds"** () ir 1996. gada asa sižeta piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Robs Koens. Galvenās lomas atveido Deniss Kveids, Deivids Tjūliss, Pīts Postlvaits, Dīna Mejere, Džūlija Kristija un Šons Konerijs. Filmas pirmizrāde notika  Ziemeļamerikā.

Filma nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākie vizuālie efekti".

Bruņiniekam un pūķu bendem Bouenam jāapvienojas ar pūķi Drako, lai apturētu ļauno karali, kam piešķirta daļēja nemirstība.

## Atsauces

## Ārējās saites
Zēns strīpainajā pidžamā

**"Zēns strīpainajā pidžamā"** () ir 2008. gada ASV un Apvienotās Karalistes vēsturiskās drāmas traģēdijas filma, kas balstīta īru rakstnieka Džona Boina 2006. gada tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors un scenārija autors ir Marks Hermans. Galvenās lomas atveido Eisa Baterfīlds, Džeks Skanlons, Deivids Tjūliss, Vera Fārmiga, Rūperts Frends un Deivids Heimans. Filmas pirmizrāde notika  Kārnegijas filmu festivālā.

Bruno ir astoņus gadus vecs puika, kura tēvs ir vācu koncentrācijas nometnes komandants. Kādu dienu Bruno iepazīstas un sadraudzējas ar ebreju zēnu Šmuelu, kas dzīvo šajā nometnē. Šī draudzība maina abu zēnu dzīves uz visiem laikiem.

Boina romāns, pēc kura motīviem tapusi filma, ar nosaukumu "Puisēns svītrainā pidžamā" 2013. gadā izdots latviešu valodā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Grandesta

**Grandesta** (,  — ‘Lielie Austrumi’) ir administratīvais Francijas reģions, kas atrodas valsts ziemeļaustrumos. Reģions tika izveidots , apvienojot trīs iepriekšējos reģionus — Elzasu, Lotringu un Šampaņu-Ardēnus. Bija plānots, ka reģiona nosaukums varētu būt arī **Elzasa-Šampaņa-Ardēni-Lotringa** (*Alsace-Champagne-Ardenne-Lorraine*). Grandestas administratīvais centrs ir Strasbūra. 2016. gadā reģionā dzīvoja 5,56 miljoni cilvēku.

Grandestas izveidošana 2016. gadā Elzasā bija ļoti nepopulāra. Tika plānots, ka 2021. gadā Elzasa atdalīsies no pārējās Grandestas, izveidojot atsevišķu Francijas reģionu.

## Ārējās saites
Valkas iela (Rīga)

**Valkas iela** ir Rīgas iela Ziemeļu rajonā, Centra apkaimē. Valkas iela sākas pie krustojuma ar Ausekļa ielu un beidzas pie krustojuma ar Hanzas ielu, tā klāta ar asfalta segumu.

## Vēsture
Pirmo reizi Rīgas adrešu grāmatās Valkas iela ir sastopama 1867. gadā ar nosaukumu **Mazā Palisādu iela**. 1885. gadā tā ieguva Valkas ielas nosaukumu.

## Ielu savienojumi
Valkas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Ausekļa iela
* Veru iela
* Vīlandes iela
* Hanzas iela

## Skatīt arī
* Ziemeļu rajons
* Centrs
75. gads

**75. gads** () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.

## Notikumi

### Romas Impērija
* Par Romas konsuliem ievēlēja imperatoru Vespasiānu un viņa dēlus Titu Flāviju Cēzaru Vespasiānu Augustu.
* Uzcelts Miera templis (lat. Templum Pacis) Romā

## Dzimuši

## Miruši
* 5. septembris Hou (Vēlīnās) Haņ dinastijas imperators Liu Džuans (劉莊 - Liú Zhuāng)

## Atsauces
Savādā spēle

**"Savādā spēle"** () ir 1994. gada vēsturiskā mistērijas drāmas filma, kas balstīta uz Ričarda N. Gudvina memuāriem *Remembering America: A Voice From the Sixties*. Filmas režisors un viens no producentiem ir Roberts Redfords. Galvenās lomas atveido Džons Turturo, Robs Morovs, Reifs Fainss, Deivids Peimers un Pols Skofīlds. Filmas pirmizrāde notika .

Jauns jurists Ričards Gudvins izmeklē kādu televīzijas viktorīnas lietu, kurā, iespējams, gūta uzvara ar negodīgiem līdzekļiem. Viktorīnas uzvarētājs Čārlzs van Dorens ir viens no tiem cilvēkiem, kuru iesaisti krāpniecībā, ko Gudvins izmeklē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Valters Dakša (izdevniecība)

**Valters Dakša** ir grāmatu un periodikas izdevniecība, kas dibināta 2017. gadā.

Izdevniecības dibinātājs ir grāmatu kolekcionārs Valters Dakša.

Izdevniecības izdotā Eināra Pelša izlase "Condom" grāmatu mākslas konkursā "Zelta ābele" saņēmusi speciālu balvu par novatorismu izdevējdarbībā. 2019. gadā izdevniecība saņēma Ventspils domes Izcilības balvu.

2022. gadā izdevniecība sākusi izdot avangarda mēnešrakstu "Avīzes Nosaukums", bet 2024. – iknedēļas vizuālās mākslas žurnālu "Māxlas Žurnāls".

## Izdotās grāmatas
* Einārs Pelšs, *Demon Condom*. Rīga: Valters Dakša, 2017.
* Einārs Pelšs, *Rembo 2016*. Rīga: Valters Dakša, 2018.
* Dainis Deigelis, *Dievs beidz*. Rīga: Valters Dakša, 2018.
* *Kā pārvarēt niezi galvaskausā*. Jauno dzejnieku antoloģija. Rīga: Valters Dakša, 2018.
* Linora Goraļika, *Akmens papīra lapu tur / Камень удерживает бумагу*. Rīga: Valters Dakša, 2018.
* Jeļena Glazova, *Alkatība / Алчность*. Rīga: Valters Dakša, 2019.
* Vasilijs Karasjovs (kā Reinis Sirmābols), *Iekavas un komentāri*. Rīga: Valters Dakša, 2019.
* Andis Surgunts*, Es nekad nebiju redzējis dzejoli, kuram nosaukums ir Andis Surgunts*. Rīga: Valters Dakša, 2021.
* Einārs Pelšs, *Digi dīgi*. Rīga: Valters Dakša, 2021.
* Krišjānis Zeļģis, *Pieaugušie*. Saldus: Valters Dakša, 2021.
* Rvīns Varde, *Vardes arhipelāgs*. Saldus: Valters Dakša, 2021
* Aleksandrs Grebņevs, *Grebļa efekts*. Saldus: Valters Dakšā, 2021.
* Māris Bišofs, *444 Māra Bišofa ideju ilustrācijas*. Saldus: Valters Dakša, 2021.
* Anna Belkovska, *Veranda*. Saldus: Valters Dakša, 2022.
* Jeļena Glazova, *Naivums*. Saldus: Valters Dakša, 2022.
* Einārs Pelšs (kā Artist Romeo). *Pieaugušie*. Saldus: Valters Dakša, 2022.
* Eriks Naivo. *Ritms/Ритм*. Saldus: Valters Dakša, 2022.
* Gaiķu Māris. Traka lapsa pār ceļu. Saldus: Valters Dakša, 2022.
* Cedriņš Pēteris. The Penetralium. Saldus: Valters Dakša, 2022.
* Māris Bišofs. Dom-raxti. Saldus: Valters Dakša, 2022.
* Kaspars Zalāns. Telegrammas. Saldus: Valters Dakša, 2023.
* Rolands Virks. Cilvēki man nepatīk. Telegrammas. Saldus: Valters Dakša, 2023.
* Elīna Vendija Rībena. Kreveles. Saldus: Valters Dakša, 2023.
* Alise Stefānija Miļuhina. 100 latviešu burti. Saldus: Valters Dakša, 2023.
* Hoder. Komikss: Es tevi mīlu. Saldus: Valters Dakša, 2023.
* Guntis Kursišs. Sāpes un ziedi. Saldus: Valters Dakša, 2023.
* Vilis Kasims. Atvaros. Saldus: Valters Dakša, 2023.
* Māris Bišofs. Bilžu grāmata. Saldus: Valters Dakša, 2024.
* Sintija Sudmale. Uz manas mēles. Saldus: Valters Dakša, 2024.
* Ivars Šteinbergs. Ābece. Saldus: Valters Dakša, 2024.

## Atsauces
Latvija 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**Latvija** piedalījās , kas no  līdz  notika Tokijā, Japānā. Latvijai šīs bija 12. vasaras olimpiskās spēles.

## Labākie sasniegumi
Latvijas komanda izcīnīja zelta medaļas olimpisko spēļu 3x3 basketbola turnīrā, kas bija pirmās olimpiskās zelta medaļas šī sporta veida vēsturē, kā arī pirmās olimpiskās zelta medaļas Latvijai vasaras olimpiskajās spēlēs 9 gadu laikā, kopš Māra Štromberga zelta BMX riteņbraukšanā 2012. gadā Londonā. Vēl vienu olimpisko medaļu Latvijai izcīnīja Artūrs Plēsnieks, kurš ieguva trešo vietu svarcelšanā svara kategorijā līdz 109 kg.




## [[Attēls:Basketball pictogram.svg|30px]] 3x3 basketbols

;3x3 basketbols

## [[Attēls:Wrestling pictogram.svg|30px]] Cīņas sports

;Brīvā cīņa sievietēm

## [[Attēls:Judo pictogram.svg|30px]] Džudo

## [[Attēls:Equestrian pictogram.svg|30px]] Jāšanas sports

Latvija ar vienu jātnieku kvalificējās pēc individuālā ranga Starptautiskās Jāšanas sporta federācijas (FEI) kvalifikācijas C grupā (Centrālā un Austrumeiropa). Tā bija Latvijas sportistu debija šajā sporta veidā.

### Konkūrs

## [[Attēls:Karate pictogram.svg|30px]] Karatē

## [[Attēls:Modern pentathlon pictogram (pre-2025).svg|30px]] Modernā pieccīņa

## [[Attēls:Swimming pictogram.svg|30px]] Peldēšana

;Sievietes

;Vīrieši

## [[Attēls:Cycling (road) pictogram.svg|30px]] Riteņbraukšana

### [[Attēls:Cycling (road) pictogram.svg|30px]] Šoseja
Startam vīriešu grupas braucienā pēc nāciju ranga bija kvalificējušies divi riteņbraucēji.

### [[Attēls:Cycling (BMX) pictogram.svg|30px]] BMX

## [[Attēls:Rowing pictogram.svg|30px]] Smaiļošana un kanoe airēšana

## [[Attēls:weightlifting pictogram.svg|30px]] Svarcelšana

;Vīrieši

## [[Attēls:Shooting pictogram.svg|30px]] Šaušana

## [[Attēls:Tennis pictogram.svg|30px]] Teniss

;Sievietes

## [[Attēls:Athletics pictogram.svg|30px]] Vieglatlētika

Latvijas vieglatlēti kvalificējās vai nu pēc Pasaules ranga vai arī ar rezultātiem sacensībās (līdz trīs dalībniekiem katrā disciplīnā):

;Sievietes
;Skriešana

;Laukuma disciplīnas

;Vīrieši
;Laukuma disciplīnas

;Soļošana

## [[Attēls:Volleyball (indoor) pictogram.svg|30px]] Volejbols

### Pludmales volejbols
Latvijas vīriešu un sieviešu pludmales volejbola pāri kvalificējās spēlēm, iekļūstot olimpiskās kvalifikācijas turnīra finālā.

;Vīrieši

;Sievietes

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Olimpiskās komitejas mājaslapa
Dīvainās dienas

**"Dīvainās dienas"** () ir 1995. gada ASV zinātniskās fantastikas trillera filma, kuras režisore ir Ketrina Bigelova. Galvenās lomas atveido Reifs Fainss, Andžela Baseta, Džuljeta Lūisa, Toms Saizmors, Vinsents D'Onofrio un Maikls Vinkots. Filmas pirmizrāde notika .

## Sižets
Filmas sižets norisinās 1999. gada pēdējās divās dienās Losandželosā. Lenijs Nero ir bijušais policists, kurš nu kļuvis par melnā tirgus pārstāvi. Lenijs nodarbojas ar *SQUID* disku pārdošanu; šie diski ļauj to lietotājam pieredzēt diskā ierakstītas emocijas un fiziskas sajūtas. Ar *SQUID* disku palīdzību Lenijs sāk izmeklēt kādas prostitūtas slepkavību; šī izmeklēšana noved pie konspirācijas atklāšanas.

## Atsauces

## Ārējās saites