open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Reimersas acu klīnika

thumb|250px|Klīnikas ēka Raiņa bulvārī 7
thumb|150px|Klīnikas ēka Baznīcas ielā 13.
**Reimersas acu klīnika** jeb **Reimersa atraitnes acu dziednīca trūcīgajiem Rīgā** () bija pirmā acu klīnika Latvijā, kas pastāvēja no 1864. līdz 1936. gadam. Tajā bija 60 stacionāra vietas un ambulance.

Līdz 1936. gadam klīnika atradās Raiņa bulvārī 7 Rīgā. Ēkas projekta autors bija arhitekts Heinrihs Šēls.

## Vēsture
Reimersas acu klīnika nosaukta Vilhelmīnes Reimersas, dzimušas Tonas (*Wilhelmine Reimers, geb. Thonn*) vārdā. Viņa bija bagātā tirgotāja Rīgas rātskunga, Lielās ģildes locekļa un goda pilsoņa Reinholda Kārļa Reimersa (*Reinhold Carl Reimers*, 1769.-1836.) otrā sieva.
Savā testamentā Vilhelmīne Reimersa novēlēja lielu daļu no sava mantojuma un dzīvojamo māju Jēkaba ielā acu dziednīcas ierīkošanai mazturīgajiem Rīgas iedzīvotājiem, tomēr testamenta izpildadministrācija izšķīrās par jaunas ēkas celtniecību un šim mērķim nopirka zemes gabalu Troņmantnieka bulvārī (tagad Raiņa bulvārī 7).

Par topošās acu dziednīcas direktoru tika izvēlēts Rīgas Pilsētas slimnīcas direktors Bernhards Frīdrihs Bērenss (*Bernhard Friedrich Baerens*, 1795-1863), kas medicīnas doktora grādu bija ieguvis par acs lēcas fizioloģijas un patoloģijas pētījumiem.
Ēkas pirmo pamatakmeni 1861. gada 25. augustā ielika Baltijas provinču ģenerālgubernators Aleksandrs Suvorovs, bet tās atklāšana aizkavējās sakarā ar B.F. Bērensa nāvi. Acu dziednīca tika atklāta tikai 1864. gada 2. janvārī un tās pirmais direktors līdz 1880. gadam bija Kārlis Valdhauers (1821-1899), pēc tam Jons Eižens Štafenhāgens (*John Eugen Stavenhagen*, dzimis 1842).

1936. gadā Acu klīniku pārcēla uz Baznīcas ielu 13, kur pēc Otrā pasaules kara tā kā acu poliklīnika pastāvēja līdz 1951. gadam.

### Ēkas izmantošana
1936. gadā pēc Kārļa Ulmaņa valdības rīkojuma klīnikas ēku nacionalizēja un tajā ierīkoja valdības iestādes.
Pēc Latvijas okupācijas klīnikas ēkā atradās LPSR Tautas komisāru padome (1940-1941), LPSR Augstākās padomes prezidijs, LPSR Celtniecības un Arhitektūras ministrija, Rīgas pilsētas Arhitektūras un celtniecības pārvalde.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas ēkā iekārtojās ASV vēstniecība Latvijā (1992-2011). No 2012. gada līdz 2022. gada pavasarim ēkā bija izvietots Latvijas Okupācijas muzejs.
Frīdrihs Vilhelms I Hoencollerns (kūrfirsts)

**Frīdrihs Vilhelms I** (; dzimis , miris ), saukts arī par **Lielo kūrfirstu** (*Der Große Kurfürst*), bija Hoencollernu dinastijas Brandenburgas-Prūsijas valdnieks. Brandenburgas kūrfirsts no 1640. gada līdz savai nāvei 1688. gadā un vienlaikus arī Prūsijas hercogs, Klēves hercogs un Markas grāfs. Kā Prūsijas hercogs līdz 1660. gadam bija Polijas—Lietuvas ūnijas vasalis.

Tēvs — Brandenburgas kūrfirsts Georgs Vilhelms. Atšķirībā no tēva neveiksmīgās politikas Frīdrihs Vilhelms I veica reformas valstī, Brandenburga-Prūsija nostiprinājās, kas ļāva Frīdriha Vilhelma I dēlam kļūt par Prūsijas karali. Pats būdams kalvinists, ievēroja reliģisko toleranci. 1685. gadā izdeva Potsdamas ediktu, kurā aicināja vajātos hugenotus apmesties Brandenburgā. Atbalstīja tirdzniecību. Veicināja ceļu un kanālu izbūvi. Iesaistījās Otrajā Ziemeļu karā, kura rezultātā Prūsijas hercogiste kļuva par suverēnu valsti.

## Ārējās saites
Anhels Di Marija

**Anhels Di Marija** (; dzimis ) ir Argentīnas futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā. Kopš 2023. gada Anhels di Marija pārstāv Portugāles Premjerlīgas klubu Lisabonas "''Benfica''" un no 2008. gada līdz 2024. gadam pārstāvējis Argentīnas futbola izlasi. Pirms tam di Marija savā profesionālā futbolista karjerā ir pārstāvējis Argentīnas klubu Rosario Central, Portugāles klubu Benfica, Spānijas klubu Madrides "Real", Anglijas klubu Manchester United, Francijas klubu Parīzes "Saint-Germain" un Itālijas klubu Turīnas "Juventus".

## Sasniegumi
**Benfica**

* Portugāles Premjerlīga: 2009—10
* Taça da Liga: 2008—09, 2009—10

**Real Madrid**

* Spānijas La Liga: 2011—12
* Copa del Rey: 2010—11, 2013—14
* Spānijas Superkauss: 2012
* UEFA Čempionu līga: 2013—14
* UEFA Superkauss: 2014

**Paris Saint-Germain**

* Francijas 1. līga: 2015—16, 2017—18, 2018—19, 2019—20, 2021—22
* Coupe de France: 2015—16, 2016—17, 2017—18, 2019—20, 2020—2021
* Coupe de la Ligue: 2015—16, 2016—17, 2017—18, 2019—20
* Trophée des Champions: 2016, 2018, 2019, 2020

**Argentīnas U20 izlase**

* FIFA U-20 Pasaules kauss: 2007

**Argentīnas U23 izlase**

* Vasaras olimpiskās spēles zelta medaļa: 2008
**Argerntīna**

* FIFA Pasaules kauss: 2022
* Copa América: 2021, 2024
* Finalissima: 2022
## Atsauces

## Ārējās saites

* Real Madrid profils 
* Topforward profils
Estebans Granero

**Estebans Granero** (; dzimis ) ir bijušais Spānijas futbolists, kurš spēlēja uzbrūkošā pussarga pozīcijā. Estebans Granero ir dzimis Madridē, kurā arī iesāka savu futbolista karjeru.

## Sasniegumi
**Real Madrid**

* Spānijas La Liga: 2011–12
* Spānijas Karaļa kauss: 2010–11
* Spānijas Superkauss: 2012

## Ārējās saites

* Real Madrid profils
Šēls

**Šēls** var būt:

* Heinrihs Šēls (1829—1909) — Latvijas arhitekts;
* Juhans Šēls (*Johan Scheel*, 1889—1958) — norvēģu šaha problēmists;
* Pauls Šēls (1878—1971) — latviešu pedagogs, Tautas padomes loceklis;
* Valters Šēls (*Walter Scheel*, 1919—2016) — vācu politiķis, Vācijas prezidents.
Serhio Agvero

**Serhio Agvero** (; dzimis ) ir bijušais argentīniešu futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Argentīnas izlases dalībnieks.

Agvero sāka karjeru klubā "Independiente". 2003. gada 5. jūlijā viņš kļuva par jaunāko spēlētāju debijā Argentīnas pirmajā divīzijā 15 gadu un 35 dienu laikā, laužot rekordu, ko 1976. gadā dibināja Djego Maradona. 2006. gadā Agvero pārcēlās uz Eiropu, lai spēlētu par Spānijas čempionāta klubu "Atlético Madrid", par maksu 23 miljonu eiro apmērā. Viņš pats sev izvirzīja vārdu, piesaistot Eiropas augstāko klubu uzmanību,gūstot 101 vārtus, savukārt 2010. gadā uzvarot UEFA Eiropas līgas un UEFA Super kausa izcīņā.

Agvero 2011. gada jūlijā pārcēlās uz Premjerlīgas klubu "Mančestras City", par 35 miljoni sterliņu mārciņu. Savas debijas sezonas pēdējā dienā ar klubu Agvero guva 94. minūtē izšķirošos vārtus pret Queens Park Rangers, kas 44 gadu laikā nopelnīja City savu pirmās līgas titulu.  Viņš ir augstākais neeiropietis Premjerlīgas vēsturē, ar vairāk nekā 100 vārtiem divīzijā. 2017. gada 1. novembrī Aguero kļuva par Mančestras City visu laiku labāko vārtu guvēju - ar savu 178 vārtu guvumu  pret Napoli. Kopumā "City" sastāvā piecas reizes kļuvis par Anglijas Premjerlīgas čempionu. Ar 260 vārtiem viņš ir "City" visu laiku labākais vārtu guvējs. Premjerlīgā guvis 184 vārtus, kas viņu padara par visu laiku labāko vārtu guvēju, kas ir dzimis ārpus Anglijas.

2021. gadā pievienojies "La Liga" komandai FC Barcelona, tomēr decembrī, sirds problēmu dēļ, paziņojis par karjeras beigām.

Starptautiskā līmenī “Agüero” pārstāvēja Argentīnu  FIFA U-20 Pasaules kausa izcīņā 2005. gadā un 2007. gadā, uzvarot abos turnīros. Agvero spēlēja 2008. gada Pekinas Olimpiādē, gūstot divus vārtus 3-0 pusfināla uzvarā pret Brazīliju, jo Argentīna turpināja doties pretīm zelta medaļai.  Agvero tika izvēlēts pārstāvēt Argentīnu 2010. gada FIFA Pasaules kausa izcīņā, 2011. gada Copa América, 2014. gada FIFA Pasaules kausa, 2015. gada Copa América un Copa América Centenario, sasniedzot pēdējo trīs turnīru finālu.

## Sasniegumi
**Atlético Madrid**

* UEFA Eiropas līga: 2009–10
* UEFA Superkauss: 2010

**Manchester City**

* Anglijas Premjerlīga: 2011–12, 2013–14, 2017–18, 2018–19, 2020–21
* FA kauss: 2018–19, finālists: 2012-13
* Anglijas Līgas kauss: 2013–14, 2015–16, 2017–18, 2018–19, 2019–20, 2020-21
* FA Community Shield: 2012, 2018, 2019
* UEFA Čempionu līga finālists: 2020-21

**Argentīnas U20 izlase**

* FIFA U20 Pasaules kauss: 2005, 2007

**Argentīnas U23 izlase**

* Vasaras olimpiskās spēles: 2008

**Argentīnas izlase**
* Copa America: 2021
* FIFA Pasaules čempionāts finālists: 2014

**Individuālie sasniegumi**

* Zelta puisēns: 2007
* Anglijas Premjerlīgas labākais vārtu guvējs: 2014–15
* ''Manchester City'' gada labākais spēlētājs: 2011–12, 2014–15

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Vladimirs Osipovs

**Vladimirs Osipovs** (dzimis 1954. gada 30. aprīlī) ir FK Liepājas Metalurgs galvenais treneris. Pirms tam strādājis par kluba galvenā trenera palīgu, bet pēc Jurija Andrejeva aiziešanas no trenera amata 2008. gadā viņš kopā ar komandas dublieru treneri Viktoru Lukinu, kas bija viņa palīgs lielajā komandā, kļuva par komandas galveno treneri, līdz vietā tika sameklēts jauns galvenais treneris Rīdigers Abramčiks. Sākumā Osipovs strādāja ar Metalurga jauniešu komandām, vēlāk arī trenēja dublierus, bet bijušais Metalurga treneris Benjamins Zeļkēvičs vēlāk viņu uzaicināja lielajā komandā par savu palīgu. Osipovs atzīst, ka daudz mācījies no tā sauktā trenara "Bena" un teicis, ka viņš esot futbola metrs. Viņam esot arī paticis, kā komandu savulaik esot trenējis viens no kluba bijušajiem treneriem Anatolijs Šeļests, kurš komandu vadīja 2001. gadā.

## Darbs ar komandu

Pēc tam, kad pēc LMT Virslīgas 2010 sezonas galvenā trenera amatu pameta Rīdigers Abramčiks, par kluba galveno treneri kļuva Vladimirs Osipovs. Jaunajā LMT Virslīgas 2011. gada sezonā viņa vadībā komandas sastāvs tika krietni nomainīts, nekā tas bijis līdz šim, pēdējos gados. Tik kardinālas izmaiņas komandas sastāvā vēl nebija bijušas. Komanda tika papildināta ar ļoti daudziem dublieru komandas spēlētājiem. Pagaidām komanda sezonu aizvada diezgan "slideni", tad zaudē tad atkal uzvar, reizēm tiek zaudēts pat ievērojami vājākam komandām, bet tas viss ir saprotams, jo komandai ir jauns treneris un jauns sastāvs, kas ir ļoti jauns un vēl ir zināms pieredzes trūkums. Šajā sezonā komanda viņa vadībā ir iekļuvusi arī Latvijas kausā futbolā ceturtdaļfinālā, astotdaļfinālā ar rezultātu 3:1 pārspējot Latvijas futbola 2. līgas čempionus, kas tā rezultātā tagad spēlē Latvijas futbola 1. līgā klubu SFK Varavīksne. Šosezon viņa vadībā spēja aizkļūt arī līdz Baltijas līgas pusfinālam, kur ar rezultātiem 0:5 un 0:1 divu spēļu summā piedzīvoja sagrāvi ar rezultātu 0:6 pret LMT Virslīgas 2010. gada čempioniem Skonto FC. Vēl jāpiebilst, ka komanda startēja arī UEFA Eiropas līgā, kur izkrita jau pirmajā kārtā, piekāpjoties divu spēļu summā ar rezultātu 1:4 Austrijas iepriekšējās sezonas vicečempioniem Zalcburgas "Red Bull". Pašmāju stadionā Metalurgi ļoti lielam problēmas Zalcburgiešiem nesagādāja un zaudēja ar rezultātu 1:4, bet izbraukumā komanda izskatījās jau daudz labāk un spēja pat nospēlēt neizšķirti 0:0. Tas ir arī varbūt tāpēc, ka Zalcburgas komandai vairs nebija ko zaudēt.
Gundega Grīva

**Gundega Grīva** (dzimusi ) ir latviešu žurnāliste un bijusī vieglatlēte, kas startēja šķēpa mešanā. Viņas tēvs ir vieglatlētikas treneris Māris Grīva, viņas māsas Lauma un Māra arī bija vieglatlētes.

2008. gadā viņa izcīnīja uzvaru Latvijas čempionātā šķēpa mešanā A vecuma grupā, 2009. gada Latvijas čempionātā junioriem izcīnīja sudraba medaļu šķēpa mešanā. 2011. gada Universiādē viņa izcīnīja 11. vietu (48,06 m). 2011. gada Eiropas U-23 čempionātā viņa izcīnīja 17. vietu šķēpa mešanā ar 49,38 m. 2012. gadā kļuva par Latvijas vicečempioni tāllēkšanā un 2013. gadā izcīnīja 3. vietu Latvijas čempionātā šķēpmešanā. 

2013. gada Eiropas U-23 čempionātā viņa izcīnīja 7. vietu šķēpa mešanā ar rezultātu 53,21 m. 2013. gada Universiādē viņa pēc otrās vietas diskvalifikācijas par dopingu izcīnīja bronzas medaļu ar 53,71 m.

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites

* All-Athletics profils
Māra Grīva

**Māra Grīva** (dzimusi ) ir latviešu vieglatlēte, startē tāllēkšanā un trīssoļlēkšanā. Viņas tēvs ir vieglatlētikas treneris Māris Grīva, viņas māsas Lauma un Gundega, kā arī brālis Jānis Svens Grīva (šķēpa mešana), arī ir vieglatlēti.

2009. gada Eiropas U-23 čempionātā viņa izcīnīja 17. vietu tāllēkšanā ar rezultātu 6,14 m. 2009. gada Universiādē M. Grīva ieņēma 14. vietu trīsoļlēkšanā (12,43 m) un 19. vietu tāllēkšanā (5,83 m). 

2010. gada Eiropas kadetu čempionātā M. Grīva izcīnīja sudraba medaļu trīsoļlēkšanā ar 13,28 m. 

left|thumbnail|upright=0.8|Māra Grīva sacensībās
No 2011.-2013. gadam pārstāv Nebraskas Universitāti Amerikā, kopā izcīnot 9 konferences (Big 12 un Big 10) 1. vietas. 2011. gadā, pārstāvot Universitāti, sasniegts personīgais rekords trīssoļlēkšanā (13.81m). Augstākā sasniegtā vieta NCAA studentu čempionātā - 4. vieta tāllēkšanā (2013. gads).

2011. gada Eiropas U-23 čempionātā viņa izcīnīja augsto 5. vietu tāllēkšanā ar rezultātu 6,59 m.

2011. gada Universiādē izcīnīja 12. vietu tāllēkšanā (6,17 m) un 11. vietu trīsoļlēkšanā (12,49 m). 

2012. gada Eiropas čempionātā viņa ar 6,00 metrus tālu lēcienu tāllēkšanā palika 27. vietā kvalifikācijā, tādējādi nekvalificējoties finālsacensībām. 

2017. gadā Pasaules Universiādē Taipejā kvalificējās finālsacensībām tāllēkšanā (8. vieta ar 6,16m) un trīssoļlēkšanā. Izcīnīta bronzas medaļa trīssoļlēkšanā ar 13.58m, par 1 centimetru atpaliekot no sudraba medaļas. 

2019. gadā pirmo reizi startējot Eiropas telpu čempionāta (Glāzgova) ar 6,41m un atkārtotu personīgo rezultātu telpās izcīnīja 10. vietu.

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites

* LVS profils
* Nebraskas profils  
* Athletic profils
Krista Makolife

thumb|Krista Makolife
**Krista Makolife** (; dzimusi  Bostonā, mirusi ) bija amerikāņu skolotāja un astronaute, kura bija viena no septiņiem grupas biedriem, kas gāja bojā ''Challenger'' katastrofā īsi pēc starta.
 
1985. gadā vairāk kā no 11000 pretendentiem viņa tika izvēlēta, lai piedalītos NASA *Teacher in Space Project*, un būtu pirmā skolotāja, kas bijusi kosmosā. Diemžēl 1986. gada 28. janvārī kosmosa kuģis eksplodēja 73 sekundes pēc starta.

## Ārējās saites
Kalnamuiža (Smiltenes pagasts)

**Kalnamuiža** ir ciems Smiltenes novada Smiltenes pagastā, pagasta centrs. Atrodas Smiltenes pilsētas ziemeļu pierobežā, Abula kreisajā krastā  no novada domes Smiltenē un  no Rīgas. Atrodas bijušās Smiltenes muižas vietā. Kalnamuižā atrodas pagasta pārvalde un Smiltenes tehnikums. Muižas komplekss un parks ir valsts nozīmes arhitektūras un dabas pieminekļi. Austrumos no Kalnmuižas Tepera ezera krastā atrodas sporta komplekss ar autosporta un kartinga trasēm un stadionu.

## Vēsture
Tagadējā Kalnamuižas ciema vietā 1370. gadā Rīgas arhibīskapam tika uzcelta nocietināta Smiltenes pils, kas nopostīta 16. un 17. gadsimta karos. 1530. gadā pilsnovadu savā īpašumā ieguva Rīgas arhibīskapa koadjutors Brandenburgas Vilhelms. Pēdējais Smiltenes pilsmuižas (*Schloss Smilten*) īpašnieks no 1893. gada bija firsts Pauls Līvens, kuram pateicoties muižā un Smiltenes miestā tapa slimnīca, pirmā HES Baltijā, nabagu patversme, kokzāģētava, šaursliežu dzelzceļš uz Valmieru un Smilteni. 1922. gadā Smiltenes pilsmuižā tika ierīkota viengadīga piensaimnieku skola, kas vēlākos gados izauga par Smiltenes sovhoztehnikumu, pie kā pēckara gados izauga saimniecības ciemats.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.


Attēls:Smiltenes muižas kungu māja.jpg|Skats uz Smiltenes muižas ēku no Vidus ezera puses (ap 1920)
Attēls:Smiltenes klēts.JPG|Smiltenes muižas klēts
Attēls:Smiltenes lopu kūts.tif|Muižas lopu kūts


## Atsauces
Braisa Dalasa Hauarda

**Braisa Dalasa Hauarda** (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise un kinorežisora Rona Hauarda meita.

Viņa uzsāka aktrises karjeru ar lomu sava tēva 1989. gada filmā *Parenthood*, taču nākamos dažus gadus viņa izpildīja vairākas mazas lomas. Aktrise kļuva pazīstama pēc filmēšanās M. Naita Šjāmalāna filmās "Ciems" (2004) un "Ūdensmeitene" (*Lady in the Water*, 2006).

Par lomu Keneta Branas filmā *[[As You Like It]]* (2006) Hauardu nominēja Zelta globusa balvai.

Vēlāk piedalījusies supervaroņu filmā "Zirnekļcilvēks 3" (2007), asa sižeta filmā "Terminators: Glābšana" (2009), fantāzijas filmā "Aptumsums" (2010), drāmā "Kalpone" (2011), komēdijdrāmā "50/50" (2011), krimināldrāmā "Zelts" (2016), fantāzijas filmā "Pīts un pūķis" (*Pete's Dragon*, 2016), muzikālajā filmā ''Rocketman'' (2019), spiegu komēdijā "Ārgails" (*Argylle*, 2024) un kriminālkomēdijā *[[Deep Cover]]* (2025). Atveidojusi lomu arī trijās "Juras laikmeta parks" filmu cikla filmās (2015—2022).

## Ārējās saites
Marselu

**Marselu** (; dzimis ) ir bijušais Brazīlijas futbolists, kurš spēlēja kreisās malas aizsarga un kreisās malas pussargs pozīcijā. Karjeras laikā pārstāvējis  Brazīlijas klubu Fluminense, Spānijas *[[La Liga]]* klubu Madrides "Real", Grieķijas klubu Pirejas "Olympiacos". Pārstāvējis arī Brazīlijas futbola izlasi.

## Klubu karjera
Marselu ir dzimis Brazīlijā, kur viņš arī uzsāka savas profesionālā futbolista gaitas Riodežaneiro klubā Fluminense. 2007. gada janvārī Marselu parakstīja līgumu ar Spānijas *[[La Liga]]* klubu Madrides "Real". Savu pirmo spēli Madrides "Real" sastāvā Marselu aizvadīja 2010. gada 7. janvāri, uznākot uz laukuma maiņā spēlē pret Akoruņas "Deportivo". Tika uzskatīts, ka Marselu tika iegādāts kā potenciālais Robertu Karluša aizvietotājs, jo abi bija "tipiski brazīļu stila malējie aizsargi". Taču laika gaitā Madrides "Real" treneri sāka izmantot Marselu kā malējo pussargu, līdz 2010. gadā par Madrides "Real" galveno treneri kļuva portugālis Žuzē Mouriņu, kurš atsāka un joprojām izmanto Marselu kā kreisās malas aizsargu.

2023. gada 24. februārī "Fluminense" paziņoja par Marselu atgriešanos klubā. 2023. gada 4. novembrī viņš piedalījās Copa Libertadores finālā pret Argentīnas Boca Juniors klubu Maracanã stadionā, kas beidzās ar "Fluminense" kluba uzvaru ar rezultātu 2:1 pēc papildlaika, Marselu kļuva par 12. spēlētāju, kurš izcīnījis gan Čempionu līgas, gan Copa Libertadores titulus.

2024. gada 2. novembrī Marselu pēc savstarpējas vienošanās ar kluba vadību pameta Brazīlijas klubu. 2025. gada 6. februārī viņš, izmantojot savus sociālo mediju kanālus, paziņoja par spēlētāja karjeras noslēgšanu.

## Personiskie sasniegumi
Madrides "Real" sastāvā Marselu ir sešas reizes triumfējis *La Liga* čempionātā (2006–07,2007–08,2011–12,2016–17,2019–20,2021-22), divas reizes izcīnījis Spānijas Karaļa kausu (2010–11, 2013-14), kā arī četras reizes triumfēja Spānijas Superkausa izcīņā (2008, 2012, 2017, 2020). Brazīlijas futbola izlases sastāvā Marselu 2008. gada vasaras olimpiskās spēlēs izcīnīja bronzas medaļu. Kopā izlases sastāvā Marselu ir nospēlējis 6 spēles un guvis 1 vārtus.

## Privātā dzīve
Marselu ir precējies ar savu ilggadējo draudzeni Klarisu Alvisu, 2008. gadā viņiem piedzima pirmais bērns. 2011. gada 26. jūlijā Marselu ieguva Spānijas pilsonību.

## Karjeras statistika
### Klubu
:*Statistika atjaunota 2011. gada 10. augustā.*

## Sasniegumi
**Real Madrid**

* Spānijas La Liga: 2006–07, 2007–08, 2011–12, 2016–17, 2019–20, 2021–22
* Copa del Rey: 2010–11, 2013–14
* Spānijas Superkauss: 2008, 2012, 2017, 2019–20, 2021–22
* UEFA Čempionu līga: 2013–14, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2021–22
* UEFA Superkauss: 2014, 2016, 2017
* FIFA Klubu Pasaules kauss: 2014, 2016, 2017, 2018
**Fluminense**

* Campeonato Carioca: 2005, 2023
* Copa Libertadores: 2023
* Recopa Sudamericana: 2024
**Brazīlija**

* FIFA Konfederāciju kauss:2013
## Atsauces

## Ārējās saites

* Madrides "Real" profils 
* Goals profils
Kalnamuiža

**Kalnamuiža** var būt:
* Tērvetes agrākais nosaukums
* Hofcumberges pils latviskais nosaukums
* Kalnamuiža (Skaistkalnes pagasts) — ciems Skaistkalnes pagastā
* Kalnamuiža (Smiltenes pagasts) — ciems Smiltenes pagastā
* Kalnamuiža (Kalsnavas pagasts) — ciems Kalsnavas pagastā
* Kalnamuiža (Zalves pagasts) — ciems Zalves pagastā
* Kalnamuiža (Stalbes pagasts) — kalns Stalbes pagastā
* Kalnamuiža (Stāmerienas pagasts) — muiža Stāmerienas pagastā

* Kalnmuiža (Kandavas pagasts) cits nosaukums
* Kalnienas stacijas sākotnējais nosaukums

## Skatīt arī
* Kalnmuiža
Lauciene

**Lauciene** (agrāk **Nurmuiža**) ir ciems Talsu novada Laucienes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Nurmuižupītes krastos pie autoceļa P128  no novada domes Talsiem un  no Rīgas.
Laucienē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, kultūras nams, sporta centrs, bibliotēka, brīvā laika pavadīšanas centrs, pasts, ģimenes ārsta prakse, Nurmes baznīca.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie 16. gadsimta otrajā pusē celtās Nurmuižas pils (*Nurmhusen*), kas piederēja Firksu dzimtai. Iespējams, ka pils celta uz kādas vecākas vasaļa pils pamatiem un jau 14. gadsimtā pie tās pastāvējis miestiņš, kas karos vairākkārt nopostīts. 

Latvijas PSR laikā muižas pilī bija padomju saimniecības «Okte» administrācija un Lauciene veidojās kā saimniecības ciemats. 
Laucienes ciemā iekļauts bijušais ciems Laucienes pansionāts.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Valdheima

**Valdheima** var būt:

*Valdheima ir Irlavas vāciskais nosaukums
*Valdheima ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē
Irlava

**Irlava** ir ciems Tukuma novada Irlavas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Abavas kreisajā krastā,  no novada centra Tukuma un  no Rīgas.

Irlavā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, kultūras nams, bibliotēka, Irlavas Sarkanā Krusta slimnīca, Sporta nams, Bērnu un jauniešu centrs “Sapņi”, kādreizējais Raiņa vārdā nosauktais bērnunams.

## Vēsture
Irlava (*Irmlau*) vēstures avotos pirmoreiz minēta 1453. gadā kā Livonijas ordeņa lēnis. Tagadējais Irlavas ciems ar nosaukumu **Valdheima** izveidojies 19. gadsimta vidū 5 km uz ziemeļaustrumiem no Irlavas muižas (tagadējos Vaskos) pie doktorāta un pagastu draudzes skolas. Šeit tika uzcelts apvienotais Irlavas un Grenču pagastnams. 1840. gadā Irlavā tika izveidots Irlavas skolotāju seminārs, kuru slēdza Baltijas pārkrievošanas laikā 1900. gadā. 

Pēc Latvijas valsts dibināšanas gadam bijušajā semināra ēkā darbojās Irlavas mazgadīgo noziedznieku zemkopības un amatniecības kolonija (1920–1944), kuru pēc Otrā pasaules kara 1946. gadā pārveidoja par Raiņa vārdā nosaukto bērnunamu. 1972. gadā uzcēla jaunu dzīvojamo korpusu audzēkņiem un daudzdzīvokļu namu darbiniekiem.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Monster (Paramore singls)

***Monster*** ir amerikāņu alternatīvā roka grupas *[[Paramore]]* singls no 2011. gada filmas "Transformeri 3: Mēness no otras puses" oficiālā skaņu celiņa. Singls tika izdots . Šī ir pirmā grupas dziesma, kuras ierakstā nav piedalījušies brāļi Faro. Singls *Billboard* Hot 100 topā ierindojās 36. vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Paramore'' oficiālā mājaslapa
Jānis Sakne

**Jānis Sakne** ( — ) bija latviešu gleznotājs — ainavists un dekorators, gleznotāju Jūlija Madernieka un Jaņa Rozentāla audzēknis.

## Biogrāfija
Jānis Sakne dzimis 1868. gada 31. augustā Katlakalna pagastā strādnieku ģimenē. Mācījies Jēzus baznīcas skolā Rīgā. Māksliniecisko izglītību ieguvis, mācoties no 1905. gada Jūlija Madernieka mākslas studijā un Jaņa Rozentāla mākslas studijā. No 1912. līdz 1914. gadam papildinājies Parīzē. Pirmā pasaules kara gados bijis zīmēšanas un veidošanas skolotājs. Kā dekorators vai dekoratora palīgs strādājis Jaunajā Rīgas teātrī (1909-1912) un Latvijas Nacionālajā operā (1918-1922) pie Jāņa Kugas, kopā ar Oto Skulmi Latvijas Nacionālajā teātrī (1922-1923), kā arī Dailes teātrī (1928-1932), Krievu tautas namā (1926-1928). Strādājis arī Skrīveros, Raunā, Ogrē, Odzienā, Slokā, Vecpiebalgā, Stopiņos, Tērvetē, Zaubē un Neretā. Miris 1950. gada 3. martā Rīgā.

## Mākslinieciskā darbība
Gleznojis ainavas un sadzīves žanra darbus, izmantojot eļļas un pasteļa tehniku. 
### Izstādes
Izstādēs piedalījies no 1910. gada, kad piedalījies 1. latviešu mākslinieku izstādē, kurā eksponējis gleznas, keramiku un koka skulptūras. Piedalījies Neatkarīgo mākslinieku vienības rīkotajās izstādēs (1923-1931). 
### Personālizstādes
Personālizstādes noritējušas Rīgā 1923. un 1926. gadā.
## Izmantotā literatūra
* Red. Vanaga, A. *Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga:Preses nams, 2000. 255 lpp.

## Ārējās saites
* www.katlakalns.lv
## Atsauces
Nuri Šahins

**Nuri Šahins** (; dzimis ) ir Vācijā dzimis turku futbola treneris un bijušais futbolists, kas spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Turcijas izlases spēlētājs.

## Klubu karjera
Šahins ir dzimis Rietumvācijā, kurā viņš arī uzsāka savas futbolista gaitas, pārstāvot jauniešu klubu *RSV Meinerzhagen*, bet kopš 2000. gada Dortmundes "Borussia" jauniešu klubu.

Dortmundes "Borussia" jauniešu klubā Šahins nospēlēja 5 gadus, līdz 2005. gadā Šahinu izsauca uz Dortmundes "Borussia" pirmo komandu. 2005. gada 6. augustā Šahins, būdams 16 gadus un 335, aizvadīja savu pirmo spēli Dortmundes "Borussia" pirmās komandas sastāvā un kļuva par visu laiku jaunāko spēlētāju, kurš ir aizvadījis spēli Vācijas Bundeslīgā. 25. novembrī Šahins guva savus pirmos vārtus Bundeslīgā, kļūstot arī par Bundeslīgas visu laiku jaunāko vārtu guvēju.

2007. gadā Dortmundes "Borussia" pamainījās galvenais treneris, un līdzšinējais galvenais treneris Bērts van Mārveiks kļuva par Nīderlandes futbola Goda divīzijas kluba Feyenoord galveno treneri. Viņš savā jaunajā klubā vēlējās redzēt tieši Šahinu, un Šahins tika izīrēts Feyenoord uz 2007.-08. gada sezonu. Pēc īres Šahins atgriezās Dortmundē un kļuva par vienu no galvenajiem spēlētājiem komandā, palīdzot uzvarēt 2010.-11. gada sezonā.

2011. gada 9. maijā Šahins parakstīja 6 gadu līgumu par Spānijas *La Liga* grandu Madrides "Real". Tiek lēsts, ka Madrides klubam spēlētājs izmaksāja 10 miljonus eiro. Pats Šahins pārejas sakarā minēja iespēju spēlēt lielā klubā ar varenu vēsturi un lielisko iespēju trenēties pie portugāļu speciālista Žuzē Mouriņu. Diemžēl Šahins pirmssezonas sagatavošanās treniņā guva traumu, kuras dēļ viņš tā arī neaizvadīja nevienu pirmssezonas pārbaudes spēli.
 
2012.—2013. gada sezonas pirmajā pusē tika izīrēts Anglijas Premjerlīgas klubam *[[Liverpool FC|Liverpool]]*, bet 2013. gada janvārī atgriezās Dortmundes "Borussia". Sākotnēji tika noslēgts īres līgums, bet 2014. gada aprīlī Dortmundes klubs izpirka viņa līgumu.

## Karjera izlasē
Lai arī Šahins ir dzimis Rietumvācijā, viņš ir turku izcelsmes, kuru viņš arī izvēlējās pārstāvēt. Pieaugušo Turcijas futbola izlasi Šahins pārstāv kopš 2005. gada. Turcijas izlases sastāvā Šahins ir aizvadījis 52 spēles un guvis divus vārtus. Savus pirmos vārtus Šahins guva pārbaudes spēlē pret Vācijas izlasi.

## Personiskie sasniegumi
Nuri Šahins savā profesionālā futbolista gaitās ir triumfējis vienu reizi Nīderlandes kausā futbolā (2007—08), vienu reizi triumfējis Vācijas Bundeslīgā (2010-11), kurā viņš tika atzīts par sezonas labāko spēlētāju visā līgā. 2005. gada Pasaules U-17 futbola čempionātā Šahins tika atzīts par trešo labāko spēlētāju visā turnīrā, kā arī viņš kļuva par turnīra otro labāko vārtu guvēju.

## Karjeras statistika
### Klubu
:*Statistika atjaunota 2011. gada 11. augustā.*

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa  ,
Dižstende

**Dižstende** ir ciems Talsu novada Lībagu pagastā. Izvietojusies Stendes upes augštecē pie autoceļiem A10 un P120  no pagasta centra Mundigciema,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

Dižstendē atrodas Lībagu sākumskola ar bērnudārzu, kultūras nams, bibliotēka, luterāņu baznīca. Stendes muižas ēku komplekss un parks ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Lielākie uzņēmumi ir Valsts Stendes graudaugu selekcijas institūts un AS "Stendes selekcijas un izmēģinājumu stacija".

## Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušo Stendes muižu (Lielstendes, Dižstendes; *Groß-Stenden*). Stende rakstu avotos pirmoreiz minēta 1288. gadā kā Teidāna Egles (Talsu Tīdemaņa) lēnis. No 1556. gada līdz agrārajai reformai muiža piederējusi Brigenu (*von der Brüggen*) dzimtai. 1922. gadā Stendes muižā izveidota Stendes selekcijas un izmēģinājumu stacija, kas sākumposmā nomājusi  zemes. 1937. gadā **Stendesmuiža** pārdēvēta par Dižstendi. Padomju laikā ciems saukts par **Selekciju**.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Frīdrihs Vilhelms II Hoencollerns

**Frīdrihs Vilhelms II** (); dzimis , miris ) bija Hoencollernu dinastijas Prūsijas karalis un Brandenburgas kūrfirsts no 1786. gada līdz savai nāvei 1797. gadā.

Frīdriha Lielā brāļadēls. Kļuva par karali pēc Frīdriha Lielā nāves 1786. gadā, jo pašam Frīdriham Lielajam bērnu nebija. Atšķirībā no Frīdriha Lielā bija dzīves baudītājs; Frīdriham Vilhelmam II bija vētraina privātā dzīve. Atbalstīja mūziku un mākslu. Frīdriha Vilhelma II laikā tika uzcelts Berlīnes simbols — Brandenburgas vārti. Politikā ietekme bija karaļa favorītēm un favorītiem.

Ārpolitiski, 1789. gadā sākoties Franču revolūcijai, Frīdrihs Vilhelms II kopā ar Austriju iesaistījās Pirmās koalīcijas karā, piedzīvodams sakāvi. Iesaistījās Polijas dalīšanā.

1797. gadā Frīdrihs Vilhelms II mira un atstāja valsti finansiāli un politiski grūtā stāvoklī.

## Ārējās saites
Tožima

**Tožima** (, vēsturiski arī Šternberga Neimarkā ()) ir pilsēta Polijas rietumos, Lubušas vojevodistē. Līdz 1945. gadam atradās Vācijā, bet, pamatojoties uz Jaltas un Potsdamas konferenču lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai.

Radās 12. gadsimtā. Iespējams, vācu nosaukums cēlies no Magdeburgas arhibīskapa Šternberga vārda. Otrā pasaules kara laikā tika nopostīti 85% no pilsētas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Variņi

**Variņi** ir ciems Smiltenes novada Variņu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Palsas upes krastos  no novada centra Smiltenes un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados pie Variņu mājām un ūdensdzirnavām kā kolhoza «Oktobris» centrālais ciemats. Variņos atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, tautas nams, pasta nodaļa, vairāki veikali, bibliotēka.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Žirona

**Žirona** (, ) ir Spānijas pilsēta Katalonijas ziemeļaustrumos, Žironas provinces administratīvais centrs.

Vēsturiski pilsēta veidojusies vairāku Teras upes pieteku vietā ap cietoksni, kas tika uzcelts Senās Romas laikā. No 12. līdz 15. gadsimtam, kad Spānijas karalis padzina ebrejus no Katalonijas, šeit atradās viena no pazīstamākajām Eiropas kabalistikas skolām. Francijas robežas tuvums nereti kalpoja par iemeslu aplenkumiem un pilsētas īslaicīgai pārejai franču rokās. Mūsdienās pilsētas 39 km² plašajā teritorijā dzīvo gandrīz simts tūkstoši iedzīvotāju. Daudzās baznīcas, vēsturiskās celtnes un citi arhitektūras objekti kalpo par iemeslu tam, ka Žirona ir viens no tūristu mērķiem, apmeklējot Kataloniju. Pilsētā darbojas Žironas universitāte. Satiksmi nodrošina autobusi, dzelzceļš, kā arī Žironas lidosta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Šternberga

**Šternberga** var būt:
* Kalniešu agrākais nosaukums
* Šternbergas pilsēta Vācijā
* Tožimas Polijā vāciskais nosaukums
Mežciems (Jaunsvirlaukas pagasts)

**Mežciems** ir ciems Jelgavas novada Jaunsvirlaukas pagastā. Izvietojies Vircavas upes kreisajā krastā pie autoceļa P94  no pagasta centra Staļģenes,  no novada centra Jelgavas centra un  no Rīgas.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju okupācijas laikā, kad pie Zemgales mežniecības izveidojās Jelgavas MRS ciemats.

1964. gadā Jelgavas mežrūpniecības saimniecībā nodeva ekspluatācijā jauno ēku kompleksu Lediņu tuvumā, kur tika sevišķi uzlaboti darba apstākļi transporta ceha strādniekiem. Labiekārtotajā remontdarbnīcā bija atsevišķi cehi benzomotorzāģu «Družba» un elektrozāģu ķēžu asināšanai, motoru piestrādei, metināšanai un citam. Remontu darbnīcā bija septiņas auto un traktoru remonta bedres. Tika uzcelta automātiska degvielas stacija, kur automašīnas un traktori ātri varēja saņemt degvielu.

Blakus šim jaunajam ēku kompleksam tika uzsākta divu 24-dzīvokļu trīsstāvu dzīvojamo ēku, jaunas mežrūpniecības saimniecības kantora ēkas ar ēdnīcu un veikalu celtniecība. Tā veidojās jauns ciemats «Mežciems».

Pēc 10 gadiem ciemats bija kļuvis par paraugu visā Jelgavas rajonā ar gaumīgi izveidotu apkārtni ar zālienu laukumiem, iekopto Vircavas upītes krastmalu, priedulājiem, iedēstītu birzīti, asfaltētiem laukumiem un celiņiem. Tas bija ainavu veidotāja inženiera D. Rieksta nopelns. Mežrūpnieku mākslinieks A. Pols izveidoja arī dekoratīvo iekārtojumu telpās, kas neatpalika no labā ārējā ansambļa.

Jelgavas MRS centrā tika izbūvēta bioloģiskā kanalizācijas ūdeņu attīrīšanas ietaise un automašīnu mazgāšanas estakāde ar speciālu ūdens uzkrāšanas baseinu, kur izlietoto ūdeni attīrīja no eļļām un smiltīm, uzkrāja baseinā un pēc tam vēlreiz izmantoja mašīnu mazgāšanai.

Jelgavas MRS centra attīstība turpinājās 1980. gados:  lietošanā tika nodota 18 dzīvokļu ēka un veikti priekšdarbi citu objektu celtniecībai, līdzās jau esošajām daudzdzīvokļu ēkām izauga  vesels mikrokvartāls labiekārtoto māju vienai ģimenei. 1984. gada beigās jurģus plānoja svinēt arī 33 dzīvokļu ēkā, kuru MRS būvēja kopīgi ar rajona remonta un celtniecības iecirkņa kolektīvu.

Šobrīd Mežciemā atrodas Zemgales virsmežniecība, AS «Latvijas valsts meži» Zemgales mežsaimniecība, veikals, vairāki uzņēmumi.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Sidrabene (zeme)

[thumb|300px|Žemaitijai pievienotās zemgaļu un sēļu zemes (gaiši rozā krāsā) pēc Melnas līguma noslēgšanas (1422). Iezīmēta [Jelgava (*Mitawa*), Pasvale (*Poswol*), Šauļi (*Szawle*), Raseiņi (*Rosienie*) un Upīte (*Upita*).]]
**Sidrabene** vai **Sidobrenes zeme** (hronikā: *Sydobren, Semegallen lant*) bija seno zemgaļu pilsnovads Sidrabes upes krastos tagadējās Lietuvas ziemeļdaļā un bija Silenes zemes daļa.

## Vēsture
Vienīgo reizi pieminēta Atskaņu hronikas tekstā par Livonijas ordeņa mestra Kūno karagājienu pret zemgaļiem 1289./1290. gada ziemā. Mūsdienās Sidrabenes zemes teritorijā atrodas Lietuvas pilsēta Jonišķi.

Atskaņu hronikā aprakstīts, ka Sidrabes pils tikusi nodedzināta kopā ar Dobeles un Raktes pilīm un zemgaļi devās uz Lietuvai pakļautajām zemēm. Hronikas autora ziņas papildina Romas pāvesta Klementa V rakstā minētie fakti, ka Livonijas ordeņa vardarbības rezultātā vairāk nekā 100 000 abu dzimumu zemgaļu aizbēguši pie pagāniem.

Pēc Melnas līguma noslēgšanas 1422. gadā to iekļāva Žemaitijas sastāvā.

## Lokalizācija
Tās galvenais pilskalns bija Sidrabenes pilskalns. Ņemdams vērā toponīmus, kuri minēti 1426. gada robežlīgumā starp Livonijas un Lietuvas valstīm (*ein geberg Sydobber, Suddoberschen bergh*), J. Dērings izvirzīja hipotēzi, ka pils atradusies pie Jonišķiem, kur divu upju - Sidabres (Sidrabes) un Vilkaušes - satekā bijis sens nocietinājums. Tagad šis pilskalns, saukts Kalnelis, norakts grantī.

## Atsauces
Ginters fon Klūge

**Ginters Ādolfs Ferdinands "Hanss" fon Klūge** (; dzimis , miris ) bija vācu virsnieks, ģenerālfeldmaršals.

Dzimis Pozenē militārpersonas ģimenē. Pirmajā pasaules kara laikā piedalījās Verdenas kaujā. 1937. gadā kļuva par Sestās armijas grupas (vēlāk 4. armijas) komandieri. Kā armijas komandieris 1939. gadā piedalījās Polijas kampaņā. Kaujas par Franciju laikā Klūges armija forsēja Ardēnus. 1940. gadā jūlijā tika paaugstināts par feldmaršalu.

Kā armijas komandieris piedalījās cīņās Austrumu frontē. Cīņu gaitā Klūgem izveidojās saspīlētas attiecības ar Heincu Guderianu. Pēc vācu neveiksmēm pie Maskavas 1941. gada beigās Ginters fon Klūge kļuva par Armijas grupas "Centrs" komandieri, nomainot Fedoru fon Boku. 1943. gada 27. oktobrī smagi cieta avārijā uz Minskas - Smoļenskas ceļa. Atgriezās ierindā 1944. gada jūlijā un kļuva par komandieri vācu spēkiem Rietumu frontē, nomainot Gerdu fon Rundštetu.

Gintera fon Klūges tiešā pakļautībā strādāja Armijas grupas "Centrs" štāba priekšnieks Hennings fon Treskovs - viens no atentāta pret Ādolfu Hitleru līderiem. Klūge bija informēts par atentātu plāniem. Pēc neveiksmīgā 20. jūlija Klausa fon Štaufenberga atentāta pret Hitleru, Klūge tika izsaukts uz Berlīni. Domādams, ka tiks arestēts, Klūge izdarīja pašnāvību, pēcnāves vēstulē aicinot izbeigt karu.

## Ārējās saites
Ervins Volfeils

**Ervins Reinholds Adalberts Volfeils** (,  — ) bija Latvijas vācbaltiešu gleznotājs un grafiķis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1900. gada 1. martā Ipiķos dzirnavnieka ģimenē, Pirmā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem pārcēlās uz Pļaviņām, kur tēvs bija ūdensdzirnavu pārvaldnieks. Piedalījās Latvijas brīvības cīņās.

Pēc kara beigām studēja Latvijas Mākslas akadēmijā, būdams viens no pirmajiem tās studentiem, viņš 1929. gadā beidza studijas Grafikas meistardarbnīcā ar diplomdarbu mecotintu "Māte ar bērnu".
Strādāja par zīmēšanas un mākslas vēstures skolotāju Madonas un Cesvaines ģimnāzijās (1929—1939). Nodarbojies ar izstāžu organizēšanu. 1934. gadā apceļoja Itāliju un Vāciju.

Vācbaltiešu izceļošanas laikā 1939. gadā pārcēlās uz dzīvi Vācijas okupētajā Poznaņā, kur strādāja kā restaurators ķeizara Frīdriha muzejā. Otrā Pasules kara beigās Volfeilu iesauca Vērmahtā un pēc kara beigām viņš nonāca gūstekņu nometnē Krievijas PFSR.

Pēc atbrīvošanas 1946. gadā viņš atgriezās Vācijā un apmetās Lejassaksijas pilsētiņā Hermansburgā. Miris Hanoverā 1991. gada 26. oktobrī.

## Mākslinieciskā darbība
Latvijā galvenokārt strādājis akvareļa tehnikā, gleznojot Rīgas, Jelgavas, Liepājas un citu pilsētu skatus, pilis un pilsdrupas, tiltus un ostas, dabas ainavas. Mākslinieka akvareļu reprodukcjas tika izdotas atklātnīšu veidā — Latvijas telegrāfa aģentūra (LETA) laikā no 1926. līdz 1929. gadam izdeva 162 krāsainas atklātnes, no kurām 102 bija mākslinieka Ervina Volfeila reproducēti akvareļi. Bez akvareļiem gleznojis arī eļļas tehnikā portretus un ainavas, kā arī veidojis litogrāfijas un zīmējumus. 1933. gadā izpildījis Cesvaines evaņģēliski luteriskās baznīcas pasūtījumu, papildinot Jēkaba Bīnes altārgleznu ar sānu daļām. Vācijā darbojies portreta un ainavu glezniecībā, grafikā, gleznu restaurācijā. Sarakstījis atmiņu manuskriptu "Die zerzauste Birke. Ein baltisches Malerleben in den Stürmen des 20. Jahrhunderts".

### Izstādes
Latvijā organizējis izstādes un piedalījies Kultūras Fonda izstādēs Rīgā. Vācijā piedalījies izstādēs Poznaņā un Cellē. Piemiņas izstādes Latvijā noritējušas Madonā (1995) un Rīgā (2000).

## Ārējās saites
* www.diena.lv
* www.zudusilatvija.lv
* Biogrāfija un darbi 

## Izmantotā literatūra
* Red. Vanaga, A. *Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Preses nams, 2000. 255 lpp.

## Atsauces
Jaunpagasts

**Jaunpagasts** (arī **Virbi**) ir ciems Talsu novada Virbu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Virbupes kreisajā krastā pie dzelzceļa līnijas Ventspils—Tukums II (stacija Sabile)  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

Jaunpagastā atrodas pagasta pārvalde, Virbu pamatskola, kultūras nams, bērnudārzs, bibliotēka, ģimenes ārsta prakse, Neivakenes vecticībnieku baznīca (celta 1928. gadā). Lielākie uzņēmumi ir SIA "I.S.D" (agrāk SIA «Jaunpagasts Plus», daļēji Brūzī), SIA «Jaunalko» (šobrīd SIA Anora Latvija), LPKS Latraps un SIA "Nuteko" (Nutego). 

## Vēsture
Jaunpagasts (Neivakene) vēstures avotos pirmo reizi minēts 1237. gadā lēņu grāmatā. Mūsdienu apdzīvotā vieta izveidojusies uz bijušās Jaunpagasta (*Neuwacken*) muižas (tagad apdzīvota vieta Brūzis Virbupes labajā krastā) zemes pie dzelzceļa stacijas. 1909.—1911. gados Jaunpagasta apkārtnē ar Donas agrārās bankas finansiālu atbalstu apmetās ~120 ģimenes no Krievijas. Pēc Otrā pasaules kara Jaunpagasts (Virbi) izveidojās par padomju saimniecības «Virbi» centrālo ciematu.

2018. gada septembrī Jaunpagastā un Brūzī bāzētais spirta, etilspirta un stipro alkoholisko dzērienu ražotājs "Jaunpagasts Plus" mainīja nosaukumu uz "I.S.D." (Iecava Distillery), pārcēla daļu ražošanas un juridisko adresi uz Iecavas spirta rūpnīcu un uzsāka organisko ķīmisko pamatvielu ražošanu. Jaunpagastā joprojām reģistrēts tā birojs. 

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Pasaules zemes un tautas

Ģeogrāfijas vārdnīca **Pasaules zemes un tautas** (reizēm izmantota abreviatūra **PZT**) ir izdevniecības "Zvaigzne" Galvenās enciklopēdiju redakcijas 1978. gadā izdota ģeogrāfijas nozares enciklopēdiskā vārdnīca.

## Šķirkļi
Vārdnīcā ir ietverti aptuveni  šķirkļu, 1000 fotoattēlu tekstā un ielīmēs, kā arī 33 krāsainās un 222 melnbaltās kartes. Vārdnīcā ir raksti par visām pasaules valstīm, politiski administratīvajām vienībām un vēsturiskajiem novadiem, lielākajām ārvalstu pilsētām un visām PSRS pilsētām. Īsas ziņas sniegtas arī par senpilsētām, kūrortiem, Latvijas apdzīvotajām vietām, kā arī par kontinentiem, pasaules daļām, dažādām reljefa vienībām, okeāniem, jūrām un citiem ģeogrāfiskiem objektiem. Plaša rakstu grupa veltīta tautām un rasēm.

## Vietvārdu rakstība
Liela daļa ģeogrāfisko nosaukumu latviešu valodā atveidota pirmo reizi. Daudziem šķirkļiem sniegti nosaukumi oriģinālvalodā. Vārdnīcas sākumā īsi paskaidroti izmantotie vietvārdu atveides principi. Valodās, kurām ir sastādīti "Norādījumi par citvalodu īpašvārdu pareizrakstību un pareizrunu latviešu literārajā valodā" (angļu, čehu, franču, igauņu, itāļu, krievu, lietuviešu, poļu sengrieķu, somu, spāņu, vācu), atveidojuma pamatā likti šie materiāli. Tomēr šajos principos izdarīti arī nelieli grozījumi, noteiktās situācijās priekšroku dodot lokāmu galotņu izmantošanai, kas dara ērtāku šo nosaukumu lietošanu latviešu valodā.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Lielais pasaules atlants
* Īpašvārdu atveidošana latviešu valodā
Platons Zubovs

**Platons Zubovs** (; dzimis , miris ) bija pēdējais Krievijas ķeizarienes Katrīnas II favorīts, pēc kuras nāves viņš krita nežēlastībā. Piedalījās viņas dēla ķeizara Pāvila I nogalināšanā 1801. gada 11. martā.

## Dzīvesgājums
Pēc Trešās Polijas dalīšanas un Kurzemes un Zemgales hercogistes iekļaušanas Krievijas impērijā 1795. gadā Katrīna II uzdāvināja savam favorītam kņazam Platonam Zubovam vairākus lielus īpašumus Lietuvā. Jau nākamajā gadā pēc Pāvila I nākšanas pie varas kņazs Zubovs krita nežēlastībā un īpašumus viņam atņēma. Zubovs devās uz Vāciju, kur uzsāka jaunas mīlas afēras, cita starpā bildināja Kurzemes pēdējā hercoga Pētera Bīrona meitu, bet tika atraidīts.

1800. gadā viņš atgriezās Krievijā, tika apžēlots un konfiscētie īpašumi viņam tika atdoti, tomēr Zubovs piedalījās galma sazvērestībā pret ķeizaru Pāvilu I, kas tika nogalināts savā guļamistabā 1801. gada 11. (23.) martā. 
Pēc tam Zubovs atkal bēga uz ārzemēm, kur 1802. gada jūnijā Teplicē (tagadējā Čehijā) kāda strīda dēļ viņu uz divkauju izaicināja bijušā Kurzemes hercoga Kārļa brāļa dēls Saksijas princis Jozefs Ksavjers. Zubovs apkaunojošā veidā savā vietā uz dueli nosūtīja savu adjutantu kņazu Ščerbatovu, kas nogalināja Saksijas princi. 
Pēc tam Zubovs apmetās uz dzīvi Jonišķos. Rundālē līdz savai nāvei 1804. gadā dzīvoja viņa jaunākais brālis Valeriāns Zubovs, pēc kura nāves viņš ieguva pili savā īpašumā.

Neilgi pirms savas nāves kņazs Zubovs apprecēja kāda Viļņas guberņas šļahtiča Ignāta Valentinoviča meitu Teklu Valentinoviču, kopā ar kuru viņš apmetās uz dzīvi Rundāles pilī. Pēc Zubova nāves 1822. gadā Tekla apprecējās ar grāfu Andreju Šuvalovu un abi dzīvoja Rundāles pilī.

## Ārējās saites
Laucesa

**Laucesa** var būt:
* Laucesa — upe, Daugavas kreisā pieteka
* Laucesa — apdzīvota vieta Laucesas pagastā
* No 1932. līdz 1948. gadam pastāvējis pieturas punkts dzelzceļa līnijā Daugavpils—Kurcums

## Skatīt arī
* Laucese
* Laucesas pagasts
Veļķi

**Veļķi** var būt:
* Vaidavas agrākais nosaukums
* Veļķi — Tukuma pilsētas daļa
* Veļķumuiža — mazciems Vecpiebalgas pagastā
Vaidava (Vaidavas pagasts)

**Vaidava** (agrāk **Veļķi**) ir ciems Valmieras novada Vaidavas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Strīķupes un Vaidavas ezera krastos  no novada centra Valmieras un  no Rīgas.
Vaidavā atrodas pagasta pārvalde, kultūras nams, bibliotēka, Vaidavas internātskola, pasts, feldšeru punkts un veikals.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Veļķu muižas (*Welkenhof*) un Vaidavas pagastnama. 19. gadsimtā Vaidavā atradās brāļu draudžu centrs.
Latvijas PSR laikā šeit atradās kolhoza «Baltija» (pēc apvienošanās — «Vaidava») centrs.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Jānis Konrads

**Jānis Konrads** (dzimis  Rīgā, miris  Sidnejā) bija latviešu izcelsmes Austrālijas peldētājs (pazīstams kā ***John Konrads***). 1960. gada Romas olimpisko spēļu čempions un divu bronzas medaļu ieguvējs. Arī viņa māsa Ilze Konrade ir bijusi peldētāja, olimpisko spēļu sudraba medaļas laureāte, labojusi 12 pasaules rekordus.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā zobu tehniķa Jāņa Konrada un ārstes Elzas Konrades ģimenē, 1944. gada augustā kopā ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Eslingeni Vācijā, bet pēc tam uz Austrāliju, kur arī kļuva par pasaulē pazīstamu peldētāju.

Viens no svarīgiem Konrada karjeras attīstības punktiem bija nokļūšana Jurankvintija ģimeņu nometnē, kurā viņš iemācījās peldēt. Peldēšanas kursos viņš bija jaunākais dalībnieks un uzrādīja pārsteidzošu progresu pat starp tā laika jaunajiem Austrālijas peldētājiem. Kopā ar māsu Ilzi Konradi apmeklēja Rivsbijas priekšpilsētas pamatskolu. Pirmais ievērojamais panākumu bija uzvara 440 jardu peldējumā zēniem, kas jaunāki par 14 gadiem.

1956. gadā viņš kļuva par Jaundienvidvelsas pieaugušo čempionu 220, 440 jardu distancēs. Šajā pašā gadā kļuva arī par Austrālijas jauniešu meistaru 440 jardu distancē. 1956. gada olimpiskajās spēlēs Melburnā viņš bija pieteikts sacensībām, taču tajās nestartēja.

1958. gadā viņš piedalījās Britu impērijas un Nāciju Sadraudzības spēlēs, kur izcīnīja trīs zelta medaļas. Nākamajā gadā viņš uzstādīja pasaules rekordu 800 metru un 880 jardu distancēs. Viņš tika ierindots labāko tā gada Austrālijas sportistu desmitniekā (3. vieta).

 viņš ieguva bronzu 400 m distancē, savukārt 1500 m distancē tika gūta uzvara. Cīņa fināla peldējumā bija lielākā šīs distances olimpisko spēļu vēsturē. Trešo medaļu sportists ieguva, startējot 4x200 m brīvā stila stafetē. Savukārt  J. Konrads startēja vienīgi 4x200 m brīvā stila stafetē. Kopumā karjeras laikā labojis 26 pasaules rekordus.

Pēc karjeras beigām iestājās Dienvidkalifornijas Universitātē, ASV, strādāja Austrālijas radio, kā arī par peldēšanas treneri. Bija *L'Oréal* Austrālāzijas direktors.

1984. gadā viņam tika nozagta Romas olimpiskajās spēlēs izcīnītā zelta medaļa, kas tika atdota 25 gadus vēlāk. 2011. gadā viņš izlēma pārdot izsolē izcīnītās medaļas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 

* ''Sports Reference'' profils 
* Starptautiskās peldēšanas slavas zāles profils 
* LOK profils
Kims Kolinss

**Kims Kolinss** (; dzimis ) ir Sentkitsas un Nevisas vieglatlēts, startē sprinta distancēs.

2003. gadā Parīzē viņš triumfēja Pasaules čempionātā 100 m distancē. Tāpat izcīnījis vēl trīs bronzas medaļas — 2001. gadā Edmontonā 200 m sprintā, 2005. gadā Helsinkos 100 m distancē un 2011. gadā Tegu 100 m sprintā.

Pārstāvējis savu valsti četrās Olimpiskajās spēlēs (1996, 2000, 2004, 2008). Viņš kļuva par pirmo savas valsts pārstāvi, kurš iekļuvis 100 m distances finalā Olimpiskajās spēlēs.

Izcīnījis divas sudraba medaļas 60 m distancē Pasaules čempionātā telpās — 2003. gadā Birmingemā un 2008. gadā Valensijā. K. Kolinss 2002. gadā Mančestrā kļuva par Nāciju Sadraudzības spēļu čempionu 100 m distancē.

## Personiskie rekordi

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Matīass Ēlunds

**Matīass Ēlunds** (; dzimis  Piteā, Zviedrijā) ir bijušais zviedru hokejists, aizsargs, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 909 spēles Nacionālās hokeja līgas klubos Vankūveras "Canucks" un Tampabejas "Lightning". Zviedrijas izlases sastāvā kļuvis par 2006. gada olimpisko un 1998. gada pasaules čempionu hokejā.

## Karjera
Karjeru uzsācis Zviedrijā — *Piteå* un *Luleå* klubu sastāvā. 1994. gada NHL draftā viņu Vankūveras "Canucks" izraudzījās ar kopējo 13. kārtas numuru. "Canucks" sastāvā arī ir aizvadījis lielāko daļu karjeras (kluba sastāvā spēlēja līdz 2008.—2009. gada sezonas beigām). 1999. gadā piedalījās NHL Visu zvaigžņu spēlē, četras reizes ieguvis Mazuļa Preta balvu (1998, 2000, 2004, 2006). 1998. gadā zviedru hokejists tika iekļauts simboliskajā debitantu izlasē.

2009. gada vasarā Ēlunds noslēdza līgumu ar Tampabejas "Lightning" vienību. Tās rindās hokejists aizvadīja divas sezonas. Īsi pirms 2011.—12. gada sezonas Ēlunds saskārās ar labā ceļa iekaisumu. Tieši ceļgalu problēmu dēļ Ēlunds profesionāļa karjeru turpināt vairs nevarēja. Līgums ar "Lightning" aizsargam noslēdzās 2016. gadā.

### Zviedrijas izlase
Zviedrijas izlases sastāvā uzvarējis . Pasaules čempionātos ir izcīnījis visu trīs kalumu medaļas — zeltu 1998. gadā, sudrabu 1997. gadā un bronzu 2001. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites