Enciklopēdija

[thumbnail|upright=1.2|[Brokhauza enciklopēdija, 1902]]
**Enciklopēdija** ir sistemātisks zinātniskais izdevums drukātā vai digitālā formā, kurā apkopotas strukturētas, redakcionāli sagatavotas un pēc iespējas visaptverošas zināšanas par daudzām zinātņu, kultūras, tehnikas un sabiedrības jomām vai arī padziļināti aplūkota kāda atsevišķa nozare. Enciklopēdijas saturs parasti veidots kā tematisku vai alfabētiski sakārtotu šķirkļu kopums, kas sniedz koncentrētu, kopsavilkuma rakstura, bet akadēmiski pamatotu informāciju, balstītu attiecīgās nozares zinātniskajās atziņās. Šādi izdevumi tiek veidoti redakcionāli pārraudzītā procesā un paredzēti gan ātrai uzziņai, gan vispārīgam pārskatam. Kā zināšanu apkopošanas un izplatīšanas forma enciklopēdija ieņem nozīmīgu vietu izglītībā un zinātnes komunikācijā. Tā kalpo par starpnieku starp specializētiem pētījumiem un plašāku sabiedrību, nodrošinot pieejamu, strukturētu un salīdzināmu informāciju. Vēsturiski enciklopēdijas ir veicinājušas zināšanu sistematizāciju un standartizāciju, savukārt mūsdienās — īpaši digitālajā vidē — tās nodrošina dinamisku, regulāri atjaunināmu un globāli pieejamu informācijas apriti.

Enciklopēdija atšķiras no citiem uzziņu izdevumu veidiem gan pēc mērķa, gan satura apjoma un dziļuma. Vārdnīcas galvenokārt koncentrējas uz vārdu un terminu nozīmēm, izrunu, gramatiskajām formām un lietojumu, tātad uz valodniecisko aspektu. Leksikons latviešu valodā bieži apzīmē vārdnīcas tipa izdevumu (nereti skaidrojošu vai enciklopēdisku), kā arī var nozīmēt leksiku jeb vārdu krājumu, tāpēc tas praksē vairāk saistās ar leksikogrāfiju nekā ar plašiem tematiskiem pārskatiem. Rokasgrāmatas parasti ir praktiski orientēti izdevumi, kas paredzēti konkrētu darbību, procedūru vai iemaņu apguvei. Pretstatā tam enciklopēdija tiecas sniegt visaptverošu, kontekstuālu un skaidrojošu pārskatu par objektiem, jēdzieniem, notikumiem un personībām, uzsverot zinātnisko pamatotību un starpdisciplināras saiknes.

## Jēdziena izcelsme un nozīme
Termins enciklopēdija cēlies no sengrieķu vārdu savienojuma *enkýklios paideía* (), kas burtiski nozīmē “aplī ietverta izglītība” jeb “visaptveroša izglītība”. Ar šo jēdzienu antīkajā pasaulē apzīmēja zināšanu kopumu, kas tika uzskatīts par nepieciešamu izglītotam cilvēkam, ietverot dažādas mācību nozares, piemēram, gramatiku, retoriku, matemātiku, filozofiju un dabaszinātnes. Viduslaikos un renesanses periodā šis jēdziens saglabāja ideju par zināšanu kopumu kā vienotu, savstarpēji saistītu sistēmu. Eiropas intelektuālajā tradīcijā enciklopēdijas jēdziens būtiski attīstījās jaunajos laikos, īpaši 17. un 18. gadsimtā, kad pieauga interese par zināšanu sistematizēšanu un klasifikāciju. Apgaismības laikmetā enciklopēdija kļuva par zinātniskās racionalitātes un kritiskās domāšanas simbolu, jo tās mērķis bija apkopot cilvēces uzkrātās zināšanas, balstoties uz empīrisku novērojumu un loģisku analīzi. Šajā periodā enciklopēdijas sāka veidot kā plašus, kolektīvus projektus, kuros piedalījās dažādu nozaru speciālisti.

No šīs tradīcijas izauga enciklopēdisma ideja, kas paredz zināšanu universālu pieejamību, sistemātisku sakārtojumu un savstarpējo sasaisti. Enciklopēdisms uzsver, ka zināšanas nav izolēti fakti, bet gan strukturēts kopums, kas palīdz izprast pasauli tās daudzveidībā. Šī ideja būtiski ietekmējusi ne tikai enciklopēdiju veidošanu, bet arī modernās izglītības, zinātnes un informācijas sabiedrības attīstību, saglabājot aktualitāti arī digitālajā laikmetā.

## Vēsture
[thumbnail|upright=0.8|[Denī Didro un Žana Lerona Dalambēra darba “Enciklopēdija” titullapa]]
Enciklopēdijām līdzīgu zināšanu apkopojumu pirmsākumi meklējami jau antīkajā pasaulē. Viens no nozīmīgākajiem piemēriem ir Plīnija Vecākā darbs *[[Naturalis historia]]*, kurā sistemātiski apkopotas zināšanas par dabu, astronomiju, medicīnu, ģeogrāfiju un tehnoloģijām. Šādi darbi nebija enciklopēdijas mūsdienu izpratnē, tomēr tie tiecās sniegt visaptverošu priekšstatu par pasauli, balstoties uz sava laika zinātniskajām un filozofiskajām atziņām. Viduslaikos zināšanu apkopošana turpinājās kompendiju un *summa* tipa darbu formā, kuru mērķis bija saglabāt un nodot antīko mantojumu kristīgās pasaules ietvaros. Par nozīmīgu piemēru uzskatāms Isidors no Seviljas darbs Etymologiae, kas kalpoja kā universāls uzziņu avots vairākus gadsimtus. Viduslaiku enciklopēdiskie darbi bija cieši saistīti ar teoloģiju un autoritāšu tradīciju, un tajos zināšanas tika strukturētas hierarhiski.

Būtisks pavērsiens enciklopēdiju attīstībā notika apgaismības laikmetā, kad zināšanu sistematizēšana tika saistīta ar racionālismu, empīrismu un sabiedrības izglītošanu. Par šī posma simbolu kļuva franču “Enciklopēdija” (1751–1772), kuru rediģēja Denī Didro un Žans Lerons Dalambērs. Tā bija ne tikai uzziņu izdevums, bet arī ideoloģisks projekts, kas popularizēja zinātnisku domāšanu, kritisku attieksmi pret autoritātēm un ideju par zināšanu pieejamību plašai sabiedrībai. 18. un 19. gadsimtā notika drukāto enciklopēdiju uzplaukums, ko veicināja tipogrāfijas attīstība, izglītības izplatība un nacionālo valstu veidošanās. Šajā laikā tapa daudzas apjomīgas vispārējās enciklopēdijas dažādās valodās, kas centās aptvert visas galvenās zinātņu un kultūras nozares, vienlaikus nostiprinot enciklopēdiju kā autoritatīvu zināšanu avotu.

20. gadsimtā līdzās vispārējām enciklopēdijām strauji attīstījās specializētās enciklopēdijas, kas koncentrējās uz konkrētām zinātņu, tehnikas, mākslas vai medicīnas nozarēm. Šī tendence atspoguļoja zināšanu apjoma pieaugumu un arvien lielāku disciplīnu diferenciāciju, kā arī nepieciešamību pēc padziļinātas un profesionāli orientētas informācijas. 21. gadsimtā būtisku pārmaiņu ienesa digitālo enciklopēdiju rašanās. Elektroniskā vide ļāva nodrošināt ātru piekļuvi informācijai, regulāru satura atjaunošanu un plašu lietotāju iesaisti. Par nozīmīgāko piemēru kļuvusi Vikipēdija, kas ieviesa atvērtas rediģēšanas principu un globālā mērogā būtiski mainīja priekšstatus par enciklopēdiju autorību, uzturēšanu un zināšanu izplatīšanu.

## Lielākās drukātās enciklopēdijas
* *[[Encyclopédie méthodique]]* (, 1782–1832) — no 203 līdz 217 sējumiem
* *[[Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana]]* (, 1908–2003 ar pielikumiem) — kopā līdz 118 sējumiem (pamatsējumi, pielikumi un citi; arī ļoti apjomīga pēc lappušu skaita)
* *[[World Herbal Encyclopedia]]* (; specializēta par ārstniecības augiem) — 111 sējumi
* Ķīnas enciklopēdija (中国大百科全书, , 1980–1993) — 74 sējumi
* *[[Grande Enciclopédia Portuguesa e Brasileira]]* (/, 1936–1960) — 40 sējumi (37 sējumi un 3 sējumu pielikumi)
* Lielā Krievijas enciklopēdija (*Большая российская энциклопедия*, ,  2004–2017) — 36 sējumi (35 alfabētiskie un atsevišķs “Krievija” sējums)
* *[[Enciclopedia Italiana]]* (, pamatsērija 1929–1936/37) — 35 teksta sējumi un 1 indeksa sējums
* *[[Encyclopædia Britannica]]* (, pēdējais drukātais izdevums 2010) — 32 sējumi (32 640 lpp.)
* *[[La Grande encyclopédie]]* (, 1886–1902) — 31 sējums
* Lielā padomju enciklopēdija (*Большая советская энциклопедия*,  Padomju Savienība, 1969–1978; ar rādītāju vēlāk) — 30 sējumi (plus indekss atsevišķi)
* Brokhauza enciklopēdija ()

## Interneta enciklopēdijas
* Vikipēdija
* 
* 
* 
* 
* 
* The Dictionary of the History of Ideas. / University of Virginia Library
* Энциклопедия Гатчина
* Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона (nepilnīgs variants)
* Энциклопедический Словарь Ф.А.Брокгауза и И.А.Ефрона
* Большая Советская Энциклопедия
* Электронная еврейская энциклопедия
* Энциклопедия Кругосвет 
* Библейский словарь Вихлянцева 
* Библейский словарь Брокгауза 
* Словарь старорусских и малопонятных слов из Библии 
* Биографическая Энциклопедия
* Oekonomische Encyklopädie von J. G. Krünitz 

## Skatīt arī
* Latvijas enciklopēdijas

## Atsauces

## Ārējās saites

* Enciklopēdija - Vēstures terminu skaidrojošā vārdnīca
* Senās un mūsdienu enciklopēdijas. / Roze L. Pasaule vārdnīcu skatījumā. - Zinātne, Rīga, 1982., 7.-26.lpp.