open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Halks Hogans

**Terijs Džīns Bollea** (; dzimis , miris ), labāk pazīstams ar savu ringa vārdu **Halks Hogans** (*Hulk Hogan*), bija amerikāņu profesionālais cīkstonis un mediju personība. Hogans, kuru daudzi uzskata par vienu no visu laiku izcilākajām un pasaulē atzītākajām reslinga zvaigznēm, ir ieguvis vairākus čempiontitulus visā pasaulē, no kuriem ievērojamākais ir seškārtējs WWF čempions. Viņš vislabāk pazīstams ar savu dalību WWF (*World Wrestling Federation*, tagad WWE) un Pasaules reslinga čempionātos (WCW). Hogans piedalījies arī tādās atlētiskajās sacensībās kā *[[Total Nonstop Action Wrestling]]* (TNA), *[[American Wrestling Association]]* (AWA) un *[[New Japan Pro-Wrestling]]* (NJPW).

Pazīstams ar savu atraktivitāti, spēcīgo ķermeņa uzbūvi un raksturīgajām blondajām amerikāņu fu manču ūsām un bandanām. Hogans karjeru uzsāka 1977. gadā piedaloties Floridas Reslinga čempionātā un ieguva pasaules slavu pēc pievienošanās WWF 1983. gadā. Viņa varonīgā, amerikāniskā personība palīdzēja uzsākt 1980. gadu profesionālā reslinga uzplaukumu, kura laikā viņš bija galvenais arēnā astoņās no pirmajām deviņām WWF vadošā ikgadējā pasākuma *[[WrestleMania]]* sacensībām un regulāri bija galvenais *Saturday Night's Main Event* arēnā. Savu pirmo WWF čempiona titulu viņš noturēja 1474 dienas, kas ir trešais ilgākais tituls vēsturē, un viņš kļuva par pirmo cīkstoni, kurš uzvarēja *Royal Rumbles* 1990. un 1991. gadā.

1994. gadā Hogans pievienojās WCW (*World Championship Wrestling*) un sešas reizes uzvarēja WCW pasaules smagsvaru čempionātā. Viņa atgriešanās ļaundara **Holivudas Hogana** (*Hollywood Hogan*) tēlā un * New World Order* (nWo) grupas vadība atdzīvināja viņa karjeru un ievērojami veicināja *[[Monday Night War]]* reslinga uzplaukumu 1990. gadu beigās, tostarp trīs reizes uzstājoties *[[Starrcade]]*. Hogans atgriezās WWF 2002. gadā, pēc tā, kad WWF iegādājās WCW, izcīnot sesto uzvaru WWF čempionātā. Viņu uzņēma WWE Slavas zālē 2005. gadā un otro reizi 2020. gadā kā nWo dalībnieku.

Ārpus reslinga Hogans filmējies filmās "Rokijs 3" (1982), *[[No Holds Barred]]* (1989) un "Priekšpilsētas desantnieks" (*Suburban Commando*, 1991), kā arī televīzijas seriālos, tostarp *[[Thunder in Paradise]]* un *[[Hogan Knows Best]]*. Bija arī grupas *Wrestling Boot Band* solists; kuru vienīgais albums *Hulk Rules* 1995. gadā sasniedza 12. vietu *Billboard Top Kid Audio* topā.

Vairākas pretrunas sabojāja Hogana publisko tēlu. 1994. gadā viņš atzina, ka lieto anaboliskos steroīdus, sākot ar 1976. gadu, un atzinās, ka kavējis centienus izveidot profesionālos cīkstoņu arodbiedrību. 2012. gadā interneta mediju uzņēmums *Gawker* publicēja seksa video fragmentus, no kuriem vēlāk noplūda fragmenti, kuros Hogans bija dzirdams lietojot rasistiskus apvainojumus un atklāti atzīstot savu rasismu. Hogans iesūdzēja tiesā *Gawker*, kuru atzina par vainīgu un kas vēlāk bankrotēja. Neskatoties uz šo juridisko uzvaru, Hogana reputācija bija sabojāta, un šis viedoklis atspoguļojas sabiedrības dažādajā reakcijā uz viņa nāvi 2025. gada jūlijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Skaistkalnes vidusskola

thumb|Skaistkalnes vidusskola agrākajā Korfu pilī (2011)
**Skaistkalnes vidusskola** ir vispārizglītojoša skola Zemgalē, kas atrodas Skolas ielā 5 Skaistkalnē. Skola īsteno divas vispārējās vidējās izglītības programmas, vienu vispārējās pamatizglītības, divas speciālās programmas, vienu pirmskolas programmu, kā arī dažādas interešu izglītības programmas.

## Vēsture
1725. gadā nodibināja Šēnbergas (Skaistkalnes) jezuītu klostera skolu, 1859. gadā draudzes skolu, 1877. gadā — pagastskolu.
1918. gadā pagastskolas ēkā sāka darboties sešklasīgā pamatskola, pēc 1920. gada zemes reformas 1921. gadā pamatskolu pārcēla uz Korfu medību pili. 1940. gadā ieviesa 7 klašu apmācību.

1952. gadā Skaistkalnē nodibināja vidusskolu.
1999. gada maijā tapa Skaistkalnes vidusskolas himna “Dziesma skolai” ar Ievas Banes vārdiem un komponista Ingmara Zemzara mūziku.
2009. gadā tā kļuva par moderno tehnoloģiju skolu.

## Atsauces
Madžapahita

**Madžapahita** bija hindu un budistu impērija, kas pastāvēja no 1292. līdz 1527. gadam Javas salā. Savā plaukumā tā izpletās teju pa visu šobrīdējo Indonēzijas un Malaizijas teritoriju. Pēc pilsoņu kara, kas samazināja impērijas varu pār tās vasaļiem, tā sāka sarukt līdz pavisam sabruka pēc Demakas Sultanāta iebrukuma 1527. gadā. Madžapahitas sabrukums pavēra durvis islāma karaļvalstīm Javas salā.

Madžapahitu pēc veiksmīga mongoļu iebrukuma atvairīšanas dibināja Radens Vidžaja — vienlaicīgi viltīgi izmantojot mongoļu iebrukumu, lai sagrautu iepriekš pastāvošo Singasari karalisti.

Madžapahita bija viena no pēdējām ievērojamām hindu un budistu impērijām Dienvidaustrumāzijā. Tā tiek uzskatīta arī kā priekštece Indonēzijas valsts robežām. Tās kulturālā nozīme Indonēzijas valstī ir ievērojama, jo tās valdnieku vārdi vēl joprojām tiek izmantoti pilsētu rajoniem, ielām. Tās arhipelāga robežu nosaukums — Nusantara — tiek izmantots kā nosaukums Indonēzijas topošajai, jaunajai galvaspilsētai Kalimantānas (Borneo) salā.

## Atsauces
Maikls Basets

**Maikls Gvins Basets** (; dzimis , miris ) bija velsiešu paleontologs. Viņš bija plaši pazīstams speciālists paleozoja pleckāju, biostratigrāfijas un fāciju veidošanās jomā, īpaši Lielbritānijā un Skandināvijā. Deva ieguldījumu pleckāju paleobioloģijas, īpaši to agrīnās ontoģenēzes un filoģenēzes jomā.

## Dzīvesgājums
Maikls Basets dzimis 1943. gada 31. martā Beri pilsētā Velsas dienvidos un ieguva pamatizglītību vietējā skolā. Tad viņš turpināja mācības Emanuela koledžā Kembridžā, iegūstot tur bakalaura grādu ar izcilību. Tad viņš turpināja izglītību Svonzi universitātes koledžā, kur ieguva doktora grādu par Velsas un tās pierobežas silūra (venloka)  stratigrāfijas un pleckāju monogrāfiskiem pētījumiem.

Drīz pēc tam, 1967. gada oktobrī viņš iestājās Velsas Nacionālajā muzejā Kārdifā. Tur viņš nostrādāja nākamos četrdesmit gadus, sākumā par ģeoloģijas fondu glabātāja palīgu, bet pēc tam par vecāko glabātāju un ģeoloģiskās nodaļas vadītāju, līdz pat iziešanai pensijā 2008. gadā. Vairākus gadus viņš bija Kārdifas Universitātes goda profesors un lektors, kā arī veica garas pētniecības prakses ārzemēs, konkrēti, Oslo dabas vēstures muzejā un strādājot Zviedrijā, Gotlandes salā, kā arī Upsālas Universitātē un Zviedrijas dabas vēstures muzejā. 

Basets arī ieņēma Starptautiskās stratigrāfiskās komisijas (*IUGS*) ģenerālsekretāra un priekšsēdētāja pirmā vietnieka amatu. Tanī laikā viņš deva nozīmīgu ieguldījumu Starptautiskās ģeohronoloģiskās skalas izstrādē un, konkrēti, silūra sistēmas apakšnodaļā.

Savas darbības laikā ģeoloģijas fondu glabātāja statusā viņš būtiski paaugstināja Velsas nacionālā muzeja autoritāti kā starptautiski atzītu centru, izveidojot ciešas pētnieciskās saites ne tikai Ziemeļamerikas un Eiropas valstīs, bet arī Argentīnā, Ķīnā, kā arī tādās jaunattīstības valstīs, kā Kazahstāna, Irāna un Uzbekistāna. Viņam bija arī nozīmīga loma sekmīgu izstāžu virknes organizēšanā tādu, kā novatoriskās "Ķīnas dinozauri" (1986–1987), "Mamuti un leduslaikmets" (1991–1992) un "Lidojums" (2001). Populārā un godalgotā izstāde "Velsas evolūcija" ir viņa daudzgadīgais mantojums.

Izejot pensijā, profesors Basets aktīvi turpināja savus pētījumus, veltītus tādām tēmām, kā Gotlandes ģeotūrisma apskates objekti, jaunas augšordovika un silūra pleckāju grupas (*[[Chileida]]*) aprakstīšana, ordovika ligulveidīgo un kranijveidīgo bioģeogrāfija, Gotlandes silūra pleckāju (kraniīdu) taksonomija un agrīnā ontoģenēze. Beidzamais viņa raksts bija publicēts 2017. gadā, un bija veltīts silūra pleckāju *[[Coolinia]]* agrīnajai ontoģenēzei.

Maikls Basets mira	2023. gada 15. janvārī.

## Apbalvojumi
Savā ilgajā zinātniskajā karjerā profesors Basets saņēma virkni apbalvojumu un atzinību, kas saistīti ar viņa pētījumiem. Konkrēti, 2000. gadā viņš ieguva Upsālas Universitātes goda doktora grādu, bet 2006. gada decembrī tika nozīmēts uz diviem gadiem par Paleontoloģiskās asociācijas prezidentu, kas ir viena no vadošajām pasaules biedrībām paleontoloģijas sfērā.

## Atsauces
Lingulveidīgie

**Lingulveidīgie** (Linguliformea) ir pleckāju apakstips. Lingulveidīgie dzīvo no apakškembrija līdz mūsdienām un ir izplatītas Atlantijas okeānā, Āfrikas rietumu krastā, Klusajā okeānā, Indonēzijā, Filipīnās, gar Austrālijas un Japānas krastiem, Ziemeļamerikas austrumu krastā, Meksikas līcī, Indijas okēānā pie Indijas un Pakistānas krastiem u.c., bet folsilā veidā pa visu pasauli, ieskaitot Latviju. Apakštipu 1996. gadā izveidoja starptautiska zinātnieku grupa (Velsas ģeologs Elvins Viljamss, amerikāņu paleontoloģe Sandra Karlsone, britu paleontologs Hovards Brantons, zviedru paleontologs Larss Holmers un Velsas paleontologs Leonīds Popvs).

## Apraksts
Lingulveidīgie ir pleckāji ar organofosfātiskām, stratiformām čaulām bez slēdzenēm vai ar rudimentārām slēdzenēm, kurām nav zobu un alveolu. Ārējās mantijas daivas ir bez daivu šūnām. Ķermeim ir aizmugurējā siena vai arī tā ir iespējama izmirušajām sugām. Kāja izvirzās starp čaulas vākiem vai supraapikāli, ar celoma dobuma pagarinājumu kā kodolu. Gremošanas trakts ir ar anālo atveri. Mūsdienu sugu lofofors sākotnēji ir ar mediālo taustekli, kas augšanas gaitā var reducēties. Taustekļi ir izvietoti divās rindās visā augšanas laikā. Kāpuri ir planktotrofi ar dažādi ornamentētu čaulu, kas attīstās bez mantijas inversijas.

## Sistemātika
Lingulveidīgo apakštipā ir iekļautas divas klases ar četrām kārtām:
* apakštips: ***Linguliformea*** Williams et al. 1996
:* klase: *[[Lingulata]]* Gorjansky & Popov, 1985
::* kārta: *[[Lingulida]]* Waagen, 1885
::* kārta: *[[Acrotretida]]* Kühn, 1949 †
::* kārta: *[[Siphonotretida]]* Kühn, 1949 †
:* klase: *[[Paterinata]]* Williams et al., 1996 †
::* kārta: *[[Paterinida]]* Rowell, 1965 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Rinhonelveidīgie

**Rinhonelveidīgie** (*Rhynchonelliformea*) ir pleckāju apakštips. Rinhonelveidīgie dzīvo no apakškembrija līdz mūsdienām un ir izplatītas pa visu pasauli, un fosilā veidā arī Latvijā. Apakštipu 1996. gadā izveidoja starptautiska zinātnieku grupa (Velsas ģeologs Elvins Viljamss, amerikāņu paleontoloģe Sandra Karlsone, britu paleontologs Hovards Brantons, zviedru paleontologs Larss Holmers un Velsas paleontologs Leonīds Popovs).

## Apraksts
Rinhonelveidīgie ir pleckāji ar kalcīta čaulām, kurām sekundārais slānis pamatā ir šķiedrains. Ārējā mantijas daiva dažādās pakāpēs ir pārdalīta ar periostrakālo spraugu starp vezikulārajām un daivu šūnām. Slēdzeni veido interarejas aizmugurējās malas, ko izdala saaugušās mantijas daivas. Slēdzenes struktūras sastāv no ventrālo zobu pāra un dorsālajām ligzdām, kas izvietotas abās pusēs no interarejas mediālajiem padziļinājumiem (deltīrija un nototīrija). Vēlāko grupu kāja attīstās no rudimenta, ir pildīta ar saistaudiem, ko kontrolē regulatormuskuļi, un aizņem deltīrija apgabalu. Slēdzējmuskuļi (adduktori) parasti atrodas mediāli aizmugurē. Atvilcējmuskuļi (diduktori) atrodas ventrāli no slēdzējmuskuļiem un ir izvietoti nototiriālajā rajonā dorsāli. Gremošanas trakts mūsdienu sugām ir bez anālās atveres. Lofofors ir bez mediālā taustekļa. Taustekļi pēctrofolofās augšanas stadijās ir divdaļīgi. Vēlākajās grupās lofoforu balsta kājiņas, spirāles vai cilpas formas dorsālās slēdzenes kalcīta pagarinājumi jeb rokas aparāts. Mantijas kanālu sistēmas ir sazaroti variablas un satur gonādas un ir bez malējiem sīnusiem. Rinhonelveidīgo kāpuri ir lecitotrofi, bez čaulām. Vēlākajās grupās embrionālā mantija tiek pakļauta reversijai.

## Sistemātika
Rinhonelveidīgo apakštipā ir iekļautas piecas klases:
* apakštips: ***Rhynchonelliformea*** A. Williams, Carlson, Brunton, Holmer & Popov, 1996
:* klase: *[[Chileata]]* Williams, Carlson, Brunton, Holmer & Popov, 1996 †
:* klase: *[[Kutorginata]]* Williams, Carlson, Brunton, Holmer & Popov, 1996 †
:* klase: *[[Obolellata]]* Williams, Carlson, Brunton, Holmer & Popov, 1996 †
:* klase: *[[Rhynchonellata]]* Williams, Carlson, Brunton, Holmer & Popov, 1996
:* klase: *[[Strophomenata]]* Williams, Carlson, Brunton, Holmer & Popov, 1996 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Tujabegizas ūdenskrātuve

**Tujabegizas ūdenskrātuve** (), kas pazīstama arī kā **Taškentas jūra** vai **Tašmora**, ir hidrotehniska būve Taškentas vilojatā, ūdenskrātuve Ohangaronas upes vidustecē. Tā atrodas 30 km uz dienvidiem no Taškentas. Tujabegizas ūdenskrātuves ziemeļu krastā atrodas Tujabegizas pilsēta. Ūdenskrātuve nodrošina apūdeņošanu Taškentas vilojatam.

Tā ir viena no divām ūdenskrātuvēm upē (otra ir Ohangaronas ūdenskrātuve). Tā apgādā Tujabegizas labā krasta kanālu un kreisā krasta Karasu kanālu.

2019. gadā tika nodota ekspluatācijā 12 MW hidroelektrostacija.

## Raksturojums
Ūdenskrātuves platība ir 20 km². Tās kopējais tilpums ir 250 miljoni m³, bet lietderīgais tilpums 224 miljoni m³. Ūdenskrātuves vidējais dziļums ir 12,5 m. 

Dambim ir divas izplūdes atveres no pretējiem Ohangaronas krastiem. Viena no tām piegādā ūdeni Karasu kanālam (55 m³/s). Otra izplūdes atvere kalpo kā galvenais Tujabegizas kreisā krasta kanāla regulators (25 m³/s).

Būvei ir 440 metrus gara, straujas plūsmas pārplūdes atvere ar kritumu 34 m. Pārplūdes atveres izplūdes ātrums ir 760 m³/s.

## Vēsture
Ūdenskrātuves komplekss tika uzcelts 1962. gadā. Hidrauliskās būves projektu izstrādāja *Sredazgiprovodkhlopok* institūts. Tas sastāv no 2,9 kilometrus gara dambja ar uzbērumiem abos galos, kuru kopējais garums ir 1,9 km. Dambja centrālā daļa bloķē Ohangaronas upes palieni. To veido mālains kodols, kas augšpusē un apakšā ir piebērts ar granti, un tā biezums samazinās virzienā uz malām. Augšdaļa ir pastiprināta ar saliekamām dzelzsbetona plātnēm 2 x 2 x 0,2 metru izmērā un monolītu dzelzsbetonu. Gar dambja kori ved Taškentas-Bekobodas šoseja.

Ūdenskrātuve tika uzbūvēta, lai sezonāli regulētu Ohangaronas un Čirčikas upju ūdens resursus (daļa no tiem tiek novirzīta caur Taškentas kanālu un ieplūst Ohangaronā pie pirmā sifona), kurus izmanto apūdeņošanas vajadzībām.

Pēc desmit darbības gadiem pārplūdes atveres galā izveidojās ievērojama erozija, kas draudēja to iznīcināt. Šo eroziju izraisīja aktīva grants veidošanās dambja zonā. Lai novērstu briesmas, 600 metru attālumā no izplūdes vietas tika uzbūvēts atklāts divpakāpju kritums ar kopējo kritumu 40 metri. Tujabegizas ūdenskrātuve nodrošina labāko apūdeņošanas ūdeni tuvākajiem vilojatiem. Ap Taškentas jūru ir izveidota atpūtas zona.

Tašmora ir iecienīta atpūtas vieta, to labprāt apmeklē arī makšķernieki, jo tās ūdeņos mīt čūskgalves, karpas, sami un citas lielas zivis.

Bija plānots pārvietot ceļu, kas veda pāri ūdenskrātuves dambim. Apvedceļu bija paredzēts uzbūvēt līdz 2003. gadam.

### Tujabegizas HES
Elektrostacijas būvniecība sākās 2017. gada jūlijā. 12 MW Tujabegizas hidroelektrostacija tika nodota ekspluatācijā 2019. gada marta beigās. Būvniecību finansēja *Uzbekhydroenergo* un Ķīnas *Exim Bank* of China. Iekārtas piegādāja Ķīnas uzņēmums *Dongfang Electric Corporation International Cooperation*.

## Atsauces
Kranijveidīgie

**Kranijveidīgie** (*Craniiformea*) ir pleckāju apakštips. Kranijveidīgie dzīvo no apakškembrija līdz mūsdienām un ir izplatītas Vidusjūrā un Egejas jūrā, Atlantijas okeānā, Karību jūrā un Meksikas līcī, Indijas okeānā, pie Madagaskaras, Indonēzijā, Klusajā okeānā, pie Japānas, Filipīnām, Austrālijas un Jaunzēlandes, Dienvidamerikas rietumu piekrastē, pie Antarktīdas u.c., bet fosilā veidā visā pasaulē. Apakštipu 1993. gadā izveidoja starptautiska zinātnieku grupa (Velsas paleontologs Leonīds Popovs, velsiešu palontologs Maikls Basets, zviedru paleontologs Larss Holmers un austrāliešu paleontologs Džons Lorijs).

## Apraksts
Kranijveidīgie ir pleckāji ar kalcīta vai, iespējams, aragonīta bezslēdzenes čaulām ar plātņainiem sekundārajiem slāņiem. Ķermeņa aizmugurējā siena ir pilna. Mantijas iekšējās daivas gar vāciņa malām nav attīstītas. Čaula brīvi guļ vai tās ventrālais vāks ar kāpura epitēliju piecementēts pie substrāta. Muskuļu sistēmu veido iekšējo slīpo muskuļu pāris un ārējo laterālo muskuļu pāris, kas priekšpusē piestiprināts pie ķermeņa sienas. Gremošanas trakts ir daudzmaz aksiāls un ar anālo atveri, izvietotu mediāli ķermeņa aizmugurējā sienā. Lofofors sākotnēji ir ar mediālo taustekli, kas augšanas laikā reducējas. Taustekļi izvietoti divās rindās tikai pēctrofolofās augšanas stadijās. Nervu sistēma epidermas pamatnē ir ar pāra subenterālajiem ganglijiem. Mantijas kanālu sistēmas ar *[[vascula terminalia]]* ir tikai perifēriskas, parasti spalvveidīgas un ar gonādām. Kranijveidīgo kāpuri ir lecitotrofi un bez čaulas.

## Sistemātika
Kranijveidīgo apakštipā ir iekļauta viena klase ar trim kārtām:
* apakštips: ***Craniiformea*** Popov, Basset, Holmer & Laurie, 1993
:* klase: *[[Craniata]]* Williams, Carlson, Brunton, Holmer & Popov, 1996
::* kārta: *[[Craniida]]* Waagen, 1885
::* kārta: *[[Craniopsida]]* Gorjansky & Popov, 1985 †
::* kārta: *[[Trimerellida]]* Goriansky & Popov, 1985 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Rinhonelātas

**Rinhonelātas** (*Rhynchonellata*) ir liela pleckāju klase. Tā iekļauj ap 3000 ģinšu, 75 virsdzimtās un 10 kārtās. Rinhonelātas dzīvo no apakškembrija līdz mūsdienām un ir izplatītas pa visu pasauli, un fosilā veidā arī Latvijā. Šo klasi 1996. gadā izveidoja starptautiska zinātnieku grupa (Velsas ģeologs Elvins Viljamss, amerikāņu paleontoloģe Sandra Karlsone, britu paleontologs Hovards Brantons, zviedru paleontologs Larss Holmers un Velsas paleontologs Leonīds Popovs).

## Apraksts
Rinhonelātas ir pleckāji ar šķiedrainu, nepunktētu, punktētu vai iekšēji punktētu, divpusēji izliektu, strofisku vai astrofisku čaulu. Tās vāki ir saslēgti ar deltīdijdontiem vai cirtomatdontiem zobiem un ligzdām, kas nostiprināti ar brahioforām vai balstošām paralēlām ligzdu vai šarnīru plātnēm, kas daudzkārtīgi sakļaujas, veidojot septaliju vai kruraliju. Kāja izbīdās caur deltīriju vai ieapaļu atveri. Interarejas un nototīrijs parasti ir rudimentāri vai arī to nav, bet dažās grupās ir labi attīstīti. Ventrālie muskuļu nospiedumi ir ar aizmugurējiem mediālajiem slēdzējmuskuļiem (adduktoriem), kurus ieskauj atvilcējmuskuļi (diduktori) un blakus izvietotie regulējošie muskuļi (adjustori). Ne pārāk bieži zobu plātnes saplūst, izveidojot spondiliju. Dorsālie adduktoru nospiedumi ir lapveidīgi vai sagrupēti, četrdaļīgi. Kājveidīgas formas rokas aparāti ir sastopami vēlajās grupās, bet parasti tie ir spirāliski vai cilpveidīgi. Mantijas kanālu sistēma ir daudzveidīga: maisveidīga, pirkstveidīga, spalvveidīga vai astoņnieka formā.

## Sistemātika
Rinhonelātu klasē ir iekļautas šādas kārtas:
* klase: ***Rhynchonellata*** A. Williams, Carlson, Brunton, Holmer & Popov, 1996
:* kārta: *[[Athyridida]]* Boucot et al., 1964 †
:* kārta: *[[Atrypida]]* Rzhonsnitskaya, 1960 †
:* kārta: *[[Orthida]]* Schuchert & Cooper, 1932 †
:* kārta: *[[Pentamerida]]* Schuchert & Cooper, 1931 †
:* kārta: *[[Protorthida]]* Schuchert & Cooper, 1931 †
:* kārta: *[[Rhynchonellida]]* Kuhn, 1949
:* kārta: *[[Spiriferida]]* Waagen, 1883 †
:* kārta: *[[Spiriferinida]]* Ivanova, 1972 †
:* kārta: *[[Terebratulida]]* Waagen, 1883
:* kārta: *[[Thecideida]]* Elliot, 1958

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Strofomenātas

**Strofomenātas** (*Strophomenata*) ir paleozoja pleckāju klase. Tā iekļauj vairāk kā 1500 ģinšu. Strofomenātas dzīvoja no viduskembrija līdz augšpermam un bija izplatītas pa visu pasauli, ieskaitot Latviju. Šo klasi 1996. gadā izveidoja starptautiska zinātnieku grupa (Velsas ģeologs Elvins Viljamss, amerikāņu paleontoloģe Sandra Karlsone, britu paleontologs Hovards Brantons, zviedru paleontologs Larss Holmers un Velsas paleontologs Leonīds Popovs).

## Apraksts
Strofomenātas ir pleckāji ar sekundāru čaulu, kas veidota pārsvarā no krusteniski laminātiskām plātnītēm, bet senākajās grupās arī no šķiedrām vai laminām. Čaulu vāki senākajās grupās ir nepunktēti, bet parasti neīsti punktēti ar taleolām vai bez tām, vai arī retos gadījumos ekstopunktēti. Čaulu forma un kontūras ir variablas, bet visbiežāk plakanas vai vāji ielieki izliektas (strofomenīdām). Strofiskā slēdzenes līnija parasti ir ar augstu ventrālo un reducētu dorsālo interareju. Deltīdijs un nototirijs ir dažādā pakāpē pārklāti ar pseidodeltīdiju un hilīdiju. Supraapikālā atvere parasti ir attīstīta kāpuru čaulās, bet pieaugušiem īpatņiem izzūd. Dažas sugas ar čaulas nabas vietu piecementējas pie substrāta. Produktīdām ir unikāli attīstījušies cauruļveida dzelkšņi. Deltīdijdontie zobi ir vienkārši, šķērseniski vai mietiņveidīgi. Strofomenidām un pēcdevona produktīdām tie ir izzuduši. Zobu ligzdas parasti ir izceltas ar zemiem, plakaniem ķīlīšiem, kas orientēti paralēli slēdzenes līnijai. Atvilcējmuskuļu (diduktoru) dorsālie gali stiprinas pie nototīrija platformas vai, parasti, pie izvirzīta dažādas formas kardinālā izauguma. Ventrālie gali stiprinas laterāli pie mediāli izvietotiem adduktoru nospiedumiem. Lofofori tiek balstīti reti, aizmugurē pie rokas aparāta vai arī pie mediāli piepaceltiem dorsālajiem ķīļiem. Mantijas kanālu sistēmas ir no maisveidīgām līdz spalvveidīgām. Vēlākajām grupām tās ir maz pētītas.

## Sistemātika
Strofomenātu klasē ir iekļautas šādas kārtas un tajās neiekļautās dzimtas:
* klase: ***Strophomenata*** A. Williams, Carlson, Brunton, Holmer & Popov, 1996 †
::* dzimta: *[[Liosomeniidae]]* Liang, 1990 †
:* kārta: *[[Billingsellida]]* Schuchert, 1893 †
:* kārta: *[[Orthotetida]]* Waagen, 1884 †
:* kārta: *[[Productida]]* Sarycheva and Sokolskaya 1959 †
:* kārta: *[[Strophomenida]]* Öpik, 1934 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Kutorginātas

**Kutorginātas** (*Kutorginata*) ir paleozoja pleckāju klase. Kutorginātas dzīvoja tikai kembrija periodā no apakškembrija līdz viduskembrijam. Šo klasi 1996. gadā izveidoja starptautiska zinātnieku grupa (Velsas ģeologs Elvins Viljamss, amerikāņu paleontoloģe Sandra Karlsone, britu paleontologs Hovards Brantons, zviedru paleontologs Larss Holmers un Velsas paleontologs Leonīds Popovs).

## Apraksts
Kutorginātu čaula ir strofiska, ventrāli izliekta. Čaulas priekšējā mala ir gluda, reti rievota, aizmugurējā mala ir plata, taisna, ar lielu mediālo atveri. Deltīrijs ir plati trīsstūrveidīgs, pārklāts ar izliektu pseidodeltīdiju, sānos norobežots ar vagām. Knābis ar nelielu, noapaļotu apikālo atveri. Dorsālā interareja ir pārdalīta ar platu nototīriju. Čaulas abi vāki ir ar nedaudz sabiezinātu, vāji izteiktu viscerālo areju, kas izvietota tuvu aizmugurējai malai. Dorsālo slēdzējmuskuļu (adduktoru) nospiedumi izvietoti radiāli, bet dorsālo atvilcējmuskuļu (diduktoru) nospiedumi iespiesti nototiriālā dobuma dibenā. Kardinālā izauguma nav. Čaulas vāki saslēdzas savā starpā ar interareju malām bez zobiem un zobu ligzdām. Mantijas kanālu sistēmas ir spalvveidīgas. Gremošanas trakts, iespēajms, ir atvērts, ar anālo atveri, izvietotu mediāli aizmugurē starp čaulas vākiem. Čaulas struktūra ir šķiedraina un nepunktēta.

## Sistemātika
Kutorginātu klasē ir viena kārta ar divām virsdzimtām un trim dzimtām:
* klase: ***Kutorginata*** A. Williams, Carlson, Brunton, Holmer & Popov, 1996 †
:* kārta: *[[Kutorginida]]* Williams et al., 1996 †
::* virsdzimta: *[[Kutorginoidea]]* Schuchert, 1893 †
:::* dzimta: *[[Kutorginidae]]* Schuchert, 1893 †
:::* dzimta: *[[Yorkiidae]]* Rowell, 1962 †
::* virsdzimta: *[[Nisusioidea]]* Walcott & Schuchert in Walcott, 1908 †
:::* dzimta: *[[Nisusiidae]]* Walcott & Schuchert in Walcott, 1908 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Obolelātas

**Obolelātas** (*Obolellata*) ir paleozoja pleckāju klase. Obolelātas dzīvoja tikai kembrija periodā no apakškembrija līdz viduskembrijam. Šo klasi 1996. gadā izveidoja starptautiska zinātnieku grupa (Velsas ģeologs Elvins Viljamss, amerikāņu paleontoloģe Sandra Karlsone, britu paleontologs Hovards Brantons, zviedru paleontologs Larss Holmers un Velsas paleontologs Leonīds Popovs).

## Apraksts
Obolelātu čaula ir abpusēji izliekta, foliāla, nepunktēta. Abi čaulas vāki ir hemiperifēriski augoši un ar labi attīstītām interarejām. Ventrālā interareja ir ar deltīriju, kas parasti ir pārklāta ar ieliektu pseidodeltīdiju, un reti ir atvērta. Slēdzenes struktūras ir attīstītas dažādā pakāpē. Muskulatūru, domājams, veidoja iekšējie slīpie muskuļi, kas pie dorsālā vāka bija piestiprināti mediāli no aizmugures.

## Sistemātika
Obolelātu klasē ir divas kārtas ar trim dzimtām:
* klase: ***Obolellata*** A. Williams, Carlson, Brunton, Holmer & Popov, 1996 †
:* kārta: *[[Naukatida]]* Popov & Tikhonov, 1990 †
::* virsdzimta: *[[Naukatoidea]]* Popov & Tikhonov, 1990 †
:::* dzimta: *[[Tomteluvidae]]* Streng, Butler, Peel, Garwood & Caron, 2016 †
:* kārta: *[[Obolellida]]* Rowell, 1965 †
:::* dzimta: *[[Obolellidae]]* Walcott & Schuchert, 1908 †
:::* dzimta: *[[Trematobolidae]]* Williams et al., 2000 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Hileātas

**Hileātas** (*Chileata*) ir paleozoja pleckāju klase. Hileātas dzīvoja no apakškembrija līdz permam. Šo klasi 1996. gadā izveidoja starptautiska zinātnieku grupa (Velsas ģeologs Elvins Viljamss, amerikāņu paleontoloģe Sandra Karlsone, britu paleontologs Hovards Brantons, zviedru paleontologs Larss Holmers un Velsas paleontologs Leonīds Popovs).

## Apraksts
Hileātu čaula ir strofiska (izņemot *[[Eichwaldiidae]]*). Tās ventrālais vāks ir jaukti perifēriski augošs, bet dorsālais vāks ir hemiperifēriski augošs. Mantijas daivas, iespējams, saauga kopā no aizmugures. Ventrālais vāks ir ar kardinālu interareju. Ventrālā galotne ir ar perforāciju, priekšpusē paplašinātu rezorbcijas dēļ. No aizmugures tā parasti ir piesegta ar kolepleksu. Mantijas kanāli ir spalvveidīgi.

## Sistemātika
Hileātu klasē ir divas kārtas ar četrām dzimtām:
* klase: ***Chileata*** A. Williams, Carlson, Brunton, Holmer & Popov, 1996 †
:* kārta: *[[Chileida]]* Popov & Tikhonov, 1990 †
:::* dzimta: *[[Chileidae]]* Popov & Tikhonov, 1990 †
:::* dzimta: *[[Trifissuridae]]* Holmer, Popov & Bassett, 2014 †
:* kārta: *[[Dictyonellida]]* Cooper, 1956 †
::* virsdzimta: *[[Eichwaldioidea]]* Schuchert, 1893 †
:::* dzimta: *[[Eichwaldiidae]]* Schuchert, 1893 †
:::* dzimta: *[[Isogrammidae]]* Schuchert & Levene, 1929 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Alberts Šmits

**Alberts Šmits** (dzimis  Valmierā) ir latviešu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik pārstāv Vācijas hokeja līgas (DEL) komandu Minhenes "Red Bull", kas viņu īrē no Somijas kluba Mikeli "Jukurit".

## Spēlētāja karjera
### Klubi
A. Šmits ar hokeju sāka nodarboties Valmieras HK, vēlāk spēlēja "Baltu Vilki" rindās. 2021.—2022. gada sezonas vidū tikai 14 gadu vecumā viņš pārcēlās uz Somiju un pievienojās *[[Karhu-Kissat]]* U-16 komandai. 2022.—2023. gada sezonā Šmits bija komandas vicekapteinis. Sezonas vidū viņš tika izīrēts uz Helsinku IFK U-16 SM sērijas komandu. Nākamajā sezonā atkal pārstāvēja *Karhu-Kissat* dažādu vecumu jauniešu komandas.

2024. gadā Šmits pārcēlās uz Mikeli "Jukurit". Sezonas sākumā viņš galvenokārt spēlēja kluba U-18 komandā, bet vēlāk sāka spēlēt U-20 komandā. , tikai 17 gadu vecumā, viņš debitēja pieaugušo hokejā Somijas augstākajā līgā izbraukuma spēlē pret Helsinku IFK. Šmits tika iekļauts trešajā aizsargu pārī kopā ar Nīlo Rompanenu. Pirmajā spēlē laukumā viņš pavadīja 15 minūtes un 7 sekundes. Karjeras pirmos vārtus Somijas līgā Šmits guva savā regulārās sezonas sestajā spēlē  pret Kuopio "KalPa". Sezonas laikā viņš Somijas augstākajā līgā nospēlēja deviņas regulārās sezonas spēles, gūstot divus rezultativitātes punktus (1+1) un piecas spēles par vietas saglabāšanu līgā, kurās punktus neguva.

2025. gada aprīlī Šmits ar "Jukurit" parakstīja 1+2 gadu līgumu. 2025.—2026. gada sezonā jau regulāri sāka spēlēt kluba pieaugušo komandā, izceļoties ar rezultatīvu spēli. Viens no Ziemeļamerikas lielākajiem sporta medijiem  *The Athletic* NHL drafta prognozēs iekļāva Šmitu pirmajā desmitniekā. 2025. gada novembrī klubs pagarināja līgumu ar  viņu līdz 2028. gadam. 2026. gada februārī "Jukurit" viņu līdz sezonas beigām izīreja Vācijas hokeja līgas komandai Minhenes "Red Bull".

### Latvijas izlase
A. Šmits spēlēja 2025. gada Pasaules čempionātā jauniešiem (U-18). Treneri viņu izvēlējās par vienu no trim labākajiem Latvijas izlases spēlētājiem turnīrā. Viņš tika atzīts arī par savas komandas labāko spēlētāju grupu turnīra spēlē pret Norvēģiju. Pirmo reizi Latvijas pieaugušo izlases sastāvā viņš tika iekļauts *Deutschland Cup* turnīrā 2025. gada novembrī. Latvijas izlasē debitēja 6. novembrī spēlē pret Vāciju. 2026. gada Pasaules čempionātā junioriem Šmits guva vienus vārtus un atdeva četras rezultatīvas piespēles. Viņš tika iekļauts Latvijas izlases sastāvā . Olimpiskajā hokeja turnīrā viņš izcēlās ar divām rezulatīvām piespēlēm. 18 gadu vecumā Šmits bija jaunākais spēlētājs vīriešu hokeja turnīrā.

## Karjeras statistika
### Klubu statistika

### Izlase

## Atsauces

## Ārējās saites
Šarls Kostē

**Šarls Kostē** (; dzimis ; miris ) bija franču riteņbraucējs un olimpiskais čempions 1948. gada olimpiskajās spēlēs treka riteņbraukšanā komandu iedzīšanā.
## Biogrāfija
Šarls Kostē piedzima Olilē pilsētā, Vāras departamentā 1924. gada 8. februārī. Viņš ieguva zelta medaļu komandu iedzīšanā 1948. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā kopā ar Fernānu Dekanali, Pjēru Adamu un Seržu Blusonu. Vēl kā Kostē lielākie saniegumi minami iegūtā bronzas medaļa individuālajā iedzīšanā 1948. gada UCI treka riteņbraukšanas pasaules čempionātā. Un iegūtā ceturtā vieta 1950. gada viendienas klasikā Parīzes–Rubē sacensībās.

Kostē 2024. gada 8. februārī svinēja savu 100. dzimšanas dienu.

Kostē bija vecākais 2024. gada vasaras olimpisko spēļu lāpas stafetes dalībnieks spēļu atklāšanas ceremonijā Parīzē. Viņš iededza lāpu pēdējam lāpas nesēju pārim, Francijas zelta medaļniekiem Marijai Žozē Perekai un Tedijam Rinēram, kuri pēc tam iededza Olimpisko uguni stadionā. Viņš bija vecākais dzīvais Francijas olimpisko spēļu medaļu ieguvējs un bija dzimis gadā, kad Parīzē pēdējo reizi notika vasaras olimpiskās spēles. 2025. gada janvārī pēc ungāru vingrotājas Āgnešas Keleti nāves viņš kļuva par vecāko dzīvo olimpisko čempionu.

Pēc Francijas tāllēcējas Ivonnas Kurtē nāves 2025. gada februārī Kostē kļuva arī par vecāko dzīvojošo Francijas olimpieti un vecāko 1948. gada vasaras olimpisko spēļu dzīvo dalībnieku.

Šarls Kostē nomira 2025. gada 30. oktobrī 101 gada vecumā.
## Saniegumi lielajās tūrēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Cyclingarchives.com
* Olympics.com profils
* Olympedia.org profils
* Equipedefrance.com
Tālmācības vidusskola "Blaumanis"

**Tālmācības vidusskola “Blaumanis”** ir akreditēta privātā izglītības iestāde, kas īsteno pamatizglītības un vispārējās vidējās izglītības programmas atbilstoši Latvijas standartiem. Izglītības iestādē mācības tiek organizētas tālmācības formā no 1. līdz 12. klasei, izmantojot digitālās platformas un mācību resursus.

Mācību process ir organizēts tā, lai izglītojamie varētu piedalīties tiešsaistes nodarbībās vai patstāvīgi apgūt mācību saturu, izmantojot, piemēram, video lekcijas, tekstu materiālus, interaktīvos uzdevumus un prezentācijas. Tiek īstenota modulāra mācību pieeja, kas ļauj izglītojamajiem plānot mācību tempu individuāli.

## Ārējās saites
* Tālmācības vidusskolas tīmekļa vietne
Kutorginīdas

**Kutorginīdas** (*Kutorginida*) ir slēdzenes pleckāju kārta. Agrāk kutorginīdas pieskaitīja bezslēdzenes pleckājiem. Čaulas ir no kalcīta. Čaulas vāciņi nevienādi izliekti, to galotnes atrodas vāciņu malā. Uz vēdera vāciņa izteikts deltīrijs. Kutorginīdām reizēm ir vāji attīstīts homeodeltīrijs. Homeohilīdija esamība nav pierādīta. Kutorginīdu kārtas pārstāvji dzīvoja kembrija periodā no apakškembrija līdz viduskembrijam.

## Sistemātika
Kutorginīdu kārta ir vienīgā kutorginātu klasē un to iedalās divās virsdzimtās un trīs dzimtās:
* kārta: ***Kutorginida*** Williams et al., 1996 †
:* virsdzimta: *[[Kutorginoidea]]* Schuchert, 1893 †
::* dzimta: *[[Kutorginidae]]* Schuchert, 1893 †
::* dzimta: *[[Yorkiidae]]* Rowell, 1962 †
:* virsdzimta: *[[Nisusioidea]]* Walcott & Schuchert in Walcott, 1908 †
::* dzimta: *[[Nisusiidae]]* Walcott & Schuchert in Walcott, 1908 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Paterinātas

**Paterinātas** (Paterinata) ir paleozoja pleckāju klase. Paterinātas dzīvoja no apakškembrija līdz augšordovikam un bija izplatītas visos kontinentos, ieskaitot Skandināviju un Baltiju. Klasi 1996. gadā izveidoja starptautiska zinātnieku grupa (Velsas ģeologs Elvins Viljamss, amerikāņu paleontoloģe Sandra Karlsone, britu paleontologs Hovards Brantons, zviedru paleontologs Larss Holmers un Velsas paleontologs Leonīds Popvs).

## Apraksts
Paterinātām bija strofiskas formas (ar taisnu slēdzenes līniju) organiski fosfātiska čaula ar abpusēji izliektiem vākiem, turklāt, ventrālais vāks vairāk izliekts. Čaulas ornamentējumu parasti veido tievi, koncentriski ķīlīši un sīkas bedrītes. Sīkajai kāpura čaulai ir gluds ārējais vainags un ļoti ornamentēta iekšējā daļa. Čaulas mikrostruktūrā nav kanālu.

Skatā no aizmugures čaulai ir trīsstūrveidīga forma. Čaulas vākus veido savstarpēji pārsedzošu plātnīšu un gar slēdzenes savienojumu stiepjošos vagu sistēma. Katrā vākā ir trīsstūrveida padziļinājums, kuru ietver slēdzenes savienojums jeb pseidointerareja. Katras pseidointerarejas vidū atrodas šaurāks padziļinājums vai vaga, saukta par nototīriju dorsālajam vākam un deltīriju ventrālajam vākam. Visbeidzot šīs vagas var būt daļēji pārklātas ar izliektu plātņainu apaugumu jeb hemeohilīdiju (dorsālajam vākam) vai hemeodeltīdiju (ventrālajam vākam). Vagas un plātnes kopums veido pie slēdzenes noslēgtas kabatas, no kurienes, domājams, iziet paterinātas kāja.

Paterinātu muskulatūru čaulā, acīmredzot, veido nedaudzi plati muskuļi. Ventrālajā vākā pie slēdzenes ir pāris lielu, trīsstūrveida muskuļu nospiedumu, kas savienojas zem hemeodeltīdija. Dorsālajā vākā ir divi nospiedumu pāri: viens pāris atrodas mediāli (čaulas centrā), bet otrs pāris laterāli aizmugurē (vairāk uz aizmuguri un uz ārpusi). Šie lielie nospiedumi, visdrīzāk, atbilst slēdzējmuskuļiem (adduktoriem), kas aizver čaulu. Homeohilīdija galā bija knapi pamanāma bedrīte, kurā, iespējams, stiprinājās atvilcējmuskuļi (diduktori), kas atver čaulu. Diduktori ir sastopami tikai slēdzenes pleckājiem. Mantijas kanālu sistēmai parasti ir maisveidīga, retāk spalvveida forma, kas izceļ mediālo kanālu pāri (vascula media), kas izliecas ārā, sasniedzot čaulas malas.

## Sistemātika
Paterinātu klasē ir viena kārta ar trim dzimtām:
* klase: ***Paterinata*** Williams et al. 1996 †
:* kārta: *[[Paterinida]]* Rowell, 1965 †
::* virsdzimta: *[[Paterinoidea]]* Schuchert, 1893 †
:::* dzimta: *[[Cryptotretidae]]* Pelman, 1979 †
:::* dzimta: *[[Paterinidae]]* Schuchert, 1893 †
:::* dzimta: *[[Tianzhushanellidae]]* Bengtson et al., 1990 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Tbilisi ģerbonis

**Tbilisi** **ģerbonis** tika izstrādāts 20. gs. astoņdesmito gadu beigās un 2005. gada 8. jūnijā atkārtoti apstiprināts. Tas veidots tradicionālajā gruzīnu vairoga stilā, tajā ir uzraksts gruzīnu valodā ar lielo burtu თ თბილისი ("Tbilisi"), kas veidots stilizētā formā un atgādina piekūna un fazāna tēlus. Tie atsaucas uz seno leģendu par pilsētas dibināšanu. Leģenda vēsta, ka Vahthangs I Gorgasali devies medībās ar piekūnu apvidū, kurā bija nolēmis celt jauno valsts galvaspilsētu. Piekūnam izdevies noķert fazānu, taču tas izslīdējis no piekūna nagiem un iekritis strautā. Tas izrādījies karstais minerālūdens avots, kurā putns bija izvārījies, un šī vieta kļuva par pamatu Tbilisi dibināšanai.. 

Ģerbonis atspoguļo gan pilsētas vēsturisko izcelsmi un garīgo spēku, kas palīdzējis tai pārdzīvot gadsimtiem ilgas pārmaiņas, gan tās mūsdienu identitāti. 

Ģerboņa augšējā malā pusmēness formātā ir izvietotas septiņas mazas septiņstaru zvaigznes.

Starp tām esošais ozola zariņš simbolizē izturību, drosmi un ilgmūžību. Vairoga apakšdaļā atrodas krustveida atdalītājs, zem kura rakstīts Tbilisi nosaukums vēsturiskajos gruzīnu rakstos. Tas balstās uz ūdens viļņa, kas simbolizē Kūras upi, pie kuras atrodas pilsēta. Šis simbols uzsver pilsētas ciešo saikni ar dabu un tās ekonomisko attīstību cauri gadsimtiem.

Ģerboņa autors ir Tbilisi Goda pilsonis Emirs Burdžanadze (1937-2017), kura veidotais dizains apvieno tradicionālo heraldisma estētiku ar modernu grafisko risinājumu. Ģerbonis ne tikai reprezentē pilsētu vizuāli, bet arī izsaka tās kultūras identitāti, vienlaikus saglabājot atsauces uz senajām tradīcijām.

## Ģerboņa agrīnās versijas
Krievijas Impērijas laikā pilsēta bija pazīstama kā Tiflisa. Tā bija Gruzijas-Imeretijas guberņas, toreiz Tiflisas guberņas, centrs. 1843. gada 21. maijā līdzās citiem Gruzijas-Imeretijas guberņas ģerboņiem tika apstiprināts Tiflisas apgabala ģerbonis. Vairogs ir sadalīts divās daļās: vairoga augšējā pusē, zelta laukā, ir daļa no Gruzijas-Imeretijas guberņas ģerboņa; apakšējā pusē, sudraba laukā, attēlots Merkura zizlis, kas simbolizē plašu tirdzniecību un pilsētas ekonomisko nozīmi reģionā. 

19. gadsimta otrajā pusē tika izstrādāts jauns Tiflisas ģerboņa projekts saskaņā ar 1857. gada Krievijas heraldiskajiem noteikumiem: "Zelta vairogs, kas sadalīts ar melnu krustu, ko ietver divas sudraba rokas, kas tur zelta krievu sešu galu krustu, kas stāv uz apgriezta sudraba pusmēness. Vairoga stūros ir četras sarkanas lauvu galvas ar melnām acīm un mēlēm." Vairogu bija paredzēts vainagot ar gruzīnu kroni un ieskaut ar labības vārpām, kas savienotas ar Aleksandra lenti. Šis dizains netika oficiāli apstiprināts, taču tas kalpo kā nozīmīgs piemērs Tbilisi heraldikas vēsturiskajai attīstībai.

## Atsauces
Lingulātas

**Lingulātas** (*Lingulata*) ir pleckāju klase. Lingulātas dzīvo no apakškembrija līdz mūsdienām un ir izplatītas Atlantijas okeānā, Āfrikas rietumu krastā, Klusajā okeānā, Indonēzijā, Filipīnās, gar Austrālijas un Japānas krastiem, Ziemeļamerikas austrumu krastā, Meksikas līcī, Indijas okeānā pie Indijas un Pakistānas krastiem u.c., bet fosilā veidā pa visu pasauli, ieskaitot Latviju. Lingulātu klasi 1985. gadā izveidoja krievu paleontologi V. Gorjanskis un L. Popovs.

## Apraksts
Lingulātas ir pleckāji ar organofosfātiskām, stratiformām čaulām bez slēdzenēm vai ar rudimentārām slēdzenēm, kurām nav zobu un alveolu. Mūsdienu lingulātu sugām kāja ir ar celomiskiem dobumiem, un attīstās kā mantijas ventrālās daivas pagarinājums. Mantijas dorsālā un ventrālā daivas pieaugušiem īpatņiem ir pilnībā nodalītas. Ķermeņa aizmugurējā siena parasti ir labi attīstīta.  Muskulatūru parasti veido viens vai divi galotnes muskuļi, trīs vai četri slīpo muskuļu pāri (*[[Acrotretida]]* tie ir reducēti) un viens centrālo muskuļu pāris. Lofofors ir ar lielo un mazo brahiālo kanālu un divām pavedienu rindām troholofajā stadijā. Čaulas atvēršanas mehanisms ir hidraulisks un tiek veikts ar labi attīstītiem dermālajiem muskuļiem ķermeņa priekšējā sienā. Gremošanas trakts ir atvērts, izlocīts U-veida formā un ar anālo atveri, kas atrodas priekšpusē pie labā nefridiopora. Nervu sistēma ir epidermāla ar vienīgo zementerālo gangliju un mantijas perifēriskajiem nerviem. Maņu orgānus pārstāv statocisti. Gonādas atrodas uz vēdera joslu brīvajām malām. Mantijas kanāli parasti ir ar vaskulārajām terminālēm, kas orientēti perifēriski un mediāli.

## Sistemātika
Lingulātu klasē ir trīs kārtas:
* klase: ***Lingulata*** Gorjansky & Popov, 1985
:* kārta: *[[Acrotretida]]* Kühn, 1949 †
:* kārta: *[[Lingulida]]* Waagen, 1885
:* kārta: *[[Siphonotretida]]* Kühn, 1949 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Nožņaugšana

[thumb|225x225px|[Gepards žņaudz impalu Timbavati medību rezervātā, Dienvidāfrikā]]
**Nožņaugšana** ir kakla saspiešana, kas var izraisīt bezsamaņu vai pat nāvi, izraisot arvien lielāku hipoksisku stāvokli smadzenēs, ierobežojot skābekļa plūsmu caur traheju .  Nāvējoša nožņaugšana parasti notiek vardarbības un negadījumu gadījumos, un tā ir viens no diviem galvenajiem veidiem, kā pakāršana izraisa nāvi (līdztekus upura kakla laušanai).

Nožņaugšana ir letāla darbība. Ierobežota vai pārtraukta neletāla žņaugšana tiek praktizēta erotiskajā asfiksijā, žņaugšanas spēlēs, kā arī tā ir būtiska tehnika daudzos cīņas sporta veidos un pašaizsardzības sistēmās.
Nožņaugšanu var iedalīt trīs vispārīgos veidos, atkarībā no izmantotā mehānisma:

* Pakāršana — piekarināšana pie auklas, kas aptīta ap kaklu
* Ligatūras nožņaugšana — nožņaugšana bez piekares, izmantojot kādu auklai līdzīgu priekšmetu ( ligatūru ), ko sauc par garrotu.
* Manuāla nožņaugšana — nožņaugšana, izmantojot pirkstus, rokas vai citas ekstremitātes.

left|thumb|288x288px|Kaklā ir vairāki neaizsargāti saspiešanas mērķi, tostarp miega artērijas
Nožņaugšana ietver vienu vai vairākus mehānismus, kas traucē normālu skābekļa plūsmu smadzenēs.

## Atsauces
Rīgas Sabiedrisko organizāciju padome

**Rīgas Sabiedrisko organizāciju padome** bija sabiedriska organizācija, kas tika nodibināta pēc Februāra Revolūcijas  Rīgā. Tā tika izveidota pēc dažādu biedrību, sabiedrisko darbinieku un inteliģences pārstāvju ierosinājuma, lai kā konsultatīva institūcija risinātu politiskos u.c. Latvijai svarīgus jautājumus 1917. gada revolūcijas laikā.

Viens no padomes uzdevumiem bija izstrādāt Latvijas autonomijas projektu. Padomes dibināšanas sapulcē par tās deputātiem ievēlēja 30 latviešu pilsonisko aprindu un sociāldemokrātu pārstāvjus. 15 vietas tika rezervētas arī etnisko minoritāšu pārstāvjiem, taču tikai lietuviešu pārstāvji iesaistījās padomes darbībā.

Padomē darbojās Fricis Bārda, Ādams Butuls, Spricis Paegle, Marģers Skujenieks u.c. sabiedriskie darbinieki.

Pēc tam kad  Rīgu ieņēma Vācijas karaspēks, Rīgā palikušie padomes deputāti piedalījās Demokrātiskā bloka dibināšanā.

## Atsauces
Paterinīdas

**Paterinīdas** (*Paterinida*) ir paleozoja pleckāju kārta. Paterinīdas dzīvoja no apakškembrija līdz augšordovikam un bija izplatītas visos kontinentos, ieskaitot Skandināviju un Baltiju. Kārtu 1965. gadā izveidoja britu un amerikāņu paleontologs Alberts Rovels.

## Apraksts
Čaula parasti ir ventrāli izliekta ar taisnu vai gandrīz taisnu slēdzenes līniju. Čaulas ventrālais vāks ir izliekts līdz hemikonisks. Tā pseidointerareja parasti ir pārdalīta ar trīsstūrveida deltīriju ar dažādas attīstības pakāpes homeodeltīdiju vai bez tā. Dorsālais vāks parasti ir vāji izliekts. Tā pseidointerareja pārdalīta ar platu nototīriju, kuru daļēji nosedz homeohilīdijs. Ventrālā muskulatūra vāka iekšpusē ir atstājusi pāris lielu, trīsstūrveida apikālo nospiedumu. Savukārt, dorsālā muskulatūra atstāj divus nospiedumu pārus, priekšējos mediālos un aizmugurējos laterālos. Ventrālās mantijas kanālu sistēmas zināmajos gadījumos ir spalvveidīgas vai maisveidīgas. Dorsālās mantijas kanālu sistēmas zināmajos gadījumos ir maisveidīgas.

## Sistemātika
Paterinīdu kārtā ir viena virsdzimta ar trim dzimtām:

* kārta: ***Paterinida*** Rowell, 1965 †
:* virsdzimta: *[[Paterinoidea]]* Schuchert, 1893 †
::* dzimta: *[[Cryptotretidae]]* Pelman, 1979 †
::* dzimta: *[[Paterinidae]]* Schuchert, 1893 †
::* dzimta: *[[Tianzhushanellidae]]* Bengtson et al., 1990 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Neiminstere

**Neiminstere** (, ) ir pilsēta Vācijas ziemeļos, Šlēsvigas-Holšteinas federālajā zemē, aptuveni 30 kilometrus uz dienvidiem no Ķīles, Hamburgas metropoles reģiona ziemeļos. 2024. gadā pilsētā dzīvoja 80,2 tūkstoši iedzīvotāju, padarot to par ceturto lielāko pilsētu federālajā zemē un vienu no nozīmīgākajiem reģionālajiem pilsētcentriem.

Vēsturiski Neiminstere attīstījās kā tekstilrūpniecības un amatniecības centrs, īpaši vilnas un audumu ražošanā, 19.–20. gadsimtā kļūstot par vienu no Ziemeļvācijas industriālajiem pilsētvides paraugiem. Pateicoties izdevīgajam novietojumam starp Hamburgu un Ķīli, pilsēta kļuva par reģionālu loģistikas un dzelzceļa mezglu, kur attīstījās arī transporta un pakalpojumu infrastruktūra. Mūsdienās Neiminstere apvieno vēsturisko industriālo mantojumu ar mūsdienīgu un daudzveidīgu saimniecību, kurā dominē mašīnbūve, tirdzniecība, loģistika un pakalpojumu nozare. Pilsēta saglabā reģionāla kultūras un izglītības centra statusu, vienlaikus veicinot ilgtspējīgu attīstību un reģiona integrāciju Hamburgas metropoles telpā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Blogger

***Blogger*** ir bezmaksas emuāru publicēšanas un satura pārvaldības platforma, kas lietotājiem ļauj izveidot, rediģēt un publicēt tīmekļa žurnālus (blogus) ar hronoloģiski sakārtotām ierakstu plūsmām. Platformu izstrādāja uzņēmums *[[Pyra Labs]]*, un tā tika ieviesta  kā viena no pirmajām plaši pieejamajām tīmekļa emuāru sistēmām. 2003. gadā to iegādājās *[[Google LLC]]* (*[[Alphabet|Alphabet Inc.]]* meitasuzņēmums), kas integrēja *Blogger* ar saviem pakalpojumiem — *[[Google Accounts]]*, *[[Google AdSense]]* un *[[Google Analytics]]*, nodrošinot ērtu piekļuvi, monetizāciju un auditorijas datu analīzi. *Blogger* ir pilnībā hostēts pakalpojums *[[Google]]* infrastruktūrā, tāpēc lietotājiem nav nepieciešamas servera uzturēšanas vai programmēšanas prasmes. Emuārus var publicēt, izmantojot bezmaksas blogspot.com apakšdomēnus vai pielāgotus domēnus. Platforma piedāvā pielāgojamas dizaina veidnes, iespēju rediģēt HTML un CSS kodu, kā arī pārvaldīt ierakstus tieši tīmekļa pārlūkā.

Tā tiek izmantota gan personīgo dienasgrāmatu un hobiju lapu veidošanai, gan profesionālos ziņu, izglītības un uzņēmējdarbības projektos. Galvenās funkcijas ietver elastīgus izkārtojumus, *AdSense* monetizāciju, iebūvētus skatījumu un auditorijas rādītājus, kā arī satura glabāšanu *Google* sistēmās. Lai gan precīzs lietotāju skaits nav publiski zināms, tiek lēsts, ka platformu izmanto miljoniem lietotāju visā pasaulē. Saskaņā ar *W3Techs* datiem  *Blogger* izmantoja aptuveni 0,4 % visu vietņu (jeb 0,6 % no vietnēm ar zināmu satura pārvaldības sistēmu), savukārt *BuiltWith* norāda uz aptuveni 347 tūkstošiem aktīvu vietņu, kas darbojas šajā platformā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kemptene

**Kemptene** (, ) ir brīvpilsēta (*kreisfreie Stadt*) Vācijas dienvidos, Bavārijas federālajā zemē, Švābijas administratīvajā reģionā, Algavas apgabalā. Tā atrodas pie Ileras upes, Algavas priekšalpu joslā, netālu no Alpu kalniem, un tiek uzskatīta par vienu no senākajām pilsētām Vācijā. Kemptenes pirmsākumi saistīti ar seno romiešu apmetni *Cambodunum*, kas vēsturiski tiek uzskatīta par vienu no nozīmīgākajām romiešu pilsētām tagadējās Vācijas teritorijā. Kemptene ir Algavas lielākā pilsēta un kalpo kā reģionālais (obercentra) administratīvais, saimniecības un kultūras centrs. Kemptene ir nozīmīgs rūpniecības, izglītības, transporta un tūrisma mezgls, kas nodrošina piekļuvi Alpu reģionam. Tā ir arī administratīvi neatkarīga pilsēta, kas nepieder nevienam apriņķim un pilda gan pilsētas, gan apriņķa pārvaldes funkcijas.

Kemptenē darbojas vairākas izglītības un kultūras iestādes, tostarp Kemptenes Augstskola (*Hochschule Kempten*), muzeji, teātri un tur notiek dažādi Algavas reģiona tradicionālie pasākumi. Vēsturiski pilsēta bija pazīstama kā “dubultpilsēta”, jo tajā līdz 1803. gadam pastāvēja divas atsevišķas vienības — Kemptenes firstu abatija (*Fürstabtei Kempten*) un Impērijas pilsēta Kemptene (*Reichsstadt Kempten*). 2023. gadā Kemptenē dzīvoja 70,7 tūkstoši iedzīvotāju. Mūsdienās Kemptene tiek uzskatīta par Algavas reģiona galveno pilsētu un vienu no nozīmīgākajiem Dienvidvācijas centriem.

## Atsauces

## Ārējās saites