open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vasilijs Žukovskis

**Vasilijs Žukovskis** (; dzimis , miris ) bija krievu dzejnieks, tulkotājs un kritiķis. Iespējams, viņa slavenākais darbs ir heksametrā uzrakstīts dzejas darbs "Undīne", kas ir veidots pēc vācu rakstnieka de la Mota-Fukē stāsta. Krievijas Impērijas himnas "Dievs, sargi Caru!" vārdu autors. Kā tulkotājs brīvā stilā iztulkoja krieviski daudzus pasaules klasiķus, tai skaitā Homēru, Firdousī, Gēti, Šilleru un Baironu.

## Biogrāfija
Vasilijs Žukovskis dzimis 1783. gada 9. februārī un bija krievu muižnieka Afanasija Buņina un turku karagūsteknes Salhas ārlaulības dēls. Viņu formāli adoptēja ģimenes draugs Andrejs Žukovskis. Uzaudzis mīlēts un lutināts Buņinu muižā Tulas guberņā, kopā ar Buņinu bērniem. Pēc Buņina nāves zēnu audzināja viņa atraitne un meitas. Pirmo lugu viņš uzrakstīja 11 gadu vecumā, un to nospēlēja ģimenes un draugu bērni.

1797. gadā zēns iestājās universitātes muižnieku pansiona humanitārajā nodaļā. 1801. gadā Žukovskis pabeidza šo skolu kā labākais, ar zelta medaļu. Sākumā Žukovskis strādāja ierēdņa darbu, bet drīz to atstāja. Viņš daudz lasīja, arī turpināja sacerēt dzeju, un aizsūtīja "Eiropas vēstnesī" Karamzinam dzejoli "Lauku kapsēta". Dzejoli iespieda un atsauksmes bija ļoti labas.

Vēlāk viņš iemīlējās Buņina mazmeitā, bet viņa bildinājumu noraida, jo viņš bija iecerētās meitenes mātes pusbrālis un nāca no zemas šķiras. 1812. gadā satriektais Žukovskis iestājās karadienestā un steidzās uz Borodinas kauju. Virspavēlnieks Kutuzovs viņu ieskaitīja savā kancelejā, lai sastādītu ziņojumus par kaujām. Te tapa pazīstamais patriotiskais dzejolis "Dziesminieks krievu kareivju nometnē". Tas iepatīkas cara Aleksandra I mātei. Šajā laikā Žukovskis vēlreiz bildināja savu iecerēto, bet atkal tika noraidīts. Turpretī panākumus viņš neviļus guva cara galmā, jo par viņu rūpējas daudzie draugi no studiju laikiem. Par patriotiskajām dzejām viņam piešķīra mūža pensiju.

Viņš iemīlas vēl viena meitenē, bet to bildina arī cits pielūdzējs, un meitenes māte izvēlas konkurentu. Turpretī galmā karjera veicas labi un Žukovskis līdz pat 1837. gadam ir Krievijas troņmmantnieka cara Aleksandra II un viņa divu māsu skolotājs. Saviem audzēkņiem viņš cenšas iedvest humānisma idejas. Būdams augstu vērtēts cara galmā, Žukovskis šais gados daudz atbalsta citus rakstniekus kā Puškinu, Gogoli, Ševčenko, Jazikovu.

Pēc atvaļināšanas viņš devās uz ārzemēm atpūsties, taču palika tur līdz mūža galam. 1842. gadā viņš beidzot apprecējās ar sava drauga, netālu no Valkas dzimušā mākslinieka G. Reiterna 19 gadus veco meitu Elizabeti. Pēdējos savas dzīves gadus Žukovskis pavada sievas dzimtenē, audzinot meitu un dēlu, rakstot un tulkojot daudzas bērniem domātas teikas un pasakas. Miris 1852. gadā, apglabāts Aleksandra Ņevska kapos.

## Ārējās saites
Antons Seiksts

**Antons Seiksts** (dzimis ) ir Latvijas izglītības un kultūras darbinieks, politiķis, valsts darbinieks. Bijis Latvijas Augstākās Padomes un trīs Saeimas sasaukumu deputāts.

## Biogrāfija
Dzimis  Bērzgales pagasta "Uškavniekos".

1965. gadā beidzis mācības Bērzgales vidusskolā. 1977. gadā neklātienē absolvējis Daugavpils Pedagoģisko institūtu, ieguvis vidusskolas vēstures un sabiedrības mācības skolotāja specialitāti.

Darba gaitas uzsācis Stoļerovas astoņgadīgajā skolā, kur pēc dienesta armijā (1965—1968) strādājis līdz 1971. gadam. Pēc tam līdz 1976. gadam bijis instruktors Latvijas Komunistiskās partijas Rēzeknes rajona komitejā. No 1976. līdz 1978. gadam strādājis par skolotāju Kalnezeres astoņgadīgajā skolā, no 1978. līdz 1980. gadam vadījis nodaļu Latvijas Komunistiskās partijas Rēzeknes rajona komitejā. Pēc tam strādājis par skolotāju Rēzeknes 1. vidusskolā un Lietišķās mākslas vidusskolā.

1988. gadā iesaistījās Latvijas Tautas frontē, vadījis tās Rēzeknes nodaļas politisko komiteju. Bijis laikraksta latgaliešu valodā "Mōras Zeme" redaktors.

1990. gadā tika ievēlēts Latvijas Augstākajā Padomē, balsojis par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. 1993. gadā Seiksts tika ievēlēts 5. Saeimā no savienības "Latvijas Ceļš" saraksta. 1995. gadā tika ievēlēts arī 6. Saeimā no "Latvijas Ceļa" saraksta. Vēlāk, 1998. gadā, viņu ievēlēja arī 7. Saeimā no "Latvijas Ceļa" saraksta.

2000. gadā ticis apbalvots ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Ticis apbalvots arī ar 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

## Atsauces
Ebolas slimības epidēmija Rietumāfrikā

thumb|300px|Ebolas slimības uzliesmojuma izplatības reģions Rietumāfrikā
**Ebolas slimības epidēmija Rietumāfrikā** bija **[[Ebolas vīrusslimība]]s uzliesmojums [[Rietumāfrika|Rietumāfrikā]]** laika posmā no 2013. līdz 2015. gadam, kas ir līdz šim lielākais šīs slimības uzliesmojums pasaulē. Pirmais saslimšanas gadījums notika Gvinejā 2013. gada decembrī. Pēc tam vīrusslimība no Gvinejas izplatījās uz citām Rietumāfrikas valstīm: Libēriju, Sjerraleoni, mazākā mērā Nigēriju un Mali.

2014. gada 6. septembrī Pasaules Veselības Organizācija (PVO) un Slimību Kontroles Centrs (SKC) ziņoja par 4293 iespējamajiem saslimšanas gadījumiem un 2296 nāves gadījumiem. 28. augustā PVO ziņoja, ka 52% no Ebolas vīrusslimības inficētajiem mirst. Līdz ar šo uzliesmojumu mirstības koeficients ir zemāks, nekā iepriekšējos uzliesmojumos. 2014. gada 5. oktobrī tika reģistrēti jau 8011 saslimšanas gadījumi un 3857 nāves gadījumi. 30. septembrī tika paziņots par pirmo saslimšanas gadījumu ASV,, bet 6. oktobrī — par pirmo saslimšanas gadījumu Eiropā (Spānijā).

Kopējais reģistrēto saslimušo skaits 2016. gada maijā pārsniedza 28 000 un mirušo skaits 11 000. Daudzi eksperti uzskata, ka saslimušo un mirušo skaits no Ebolas vīrusslimības ir vēl lielāks, jo Rietumāfrikā ir tendence daudzām ģimenēm neziņot par saslimšanas gadījumiem.

2015. gada 29. decembrī Pasaules Veselības Organizācija paziņoja, ka Ebolas slimības epidēmija Rietumāfrikā ir beigusies.

## Statistika
thumb|300px|Ebolas saslimšanas nāves gadījumu dinamika (2014—2015)

Dati uz 2016. gada 9. jūniju

## Atsauces

## Skatīt arī
* Ebolas vīrusslimība
* Ebolas vīruss
1. līga (nozīmju atdalīšana)

**1. līga** var būt:

* Latvijas futbola 1. līga
* Latvijas hokeja čempionāta 1. līga
* Latvijas florbola 1. līga
Latvijas florbola 1. līga

**Latvijas florbola čempionāta 1. līga** ir otra spēcīgākā vīriešu florbola līga Latvijā. 2024./2025. gada sezonā līga sastāv no 19 komandām, kuras ir sadalītas Austrumu un Rietumu divīzijās.

## 2024./2025. gada sezonas dalībnieki
* Sparta team Automaailm
* FK Ogre/VT Timber
* Jogeva SK Tähe/Olivia
* Lekrings/CPSS
* Ķekavas Bulldogs
* FBK SĀC CrowdedHero
* FK Valka/IGLU
* Rubene-1
* FBK Valmiera/VSS
* Latvijas Universitāte/FS Masters
* FBK Baloži
* Bauska
* Kuldīgas NSS/Linde grupa
* SK Slampe/Zevid/Irlava
* Lielvārdes Sporta centrs/Ogres Vilki
* FK Saulkalne/Salaspils
* Talsu NSS/TX koks
* FK Ozolnieki/JN
* SK Leģions/Grobiņas SC
American Airlines reiss 11

**''American Airlines'' reiss 11** bija iekšzemes pasažieru lidmašīnas reiss, kuru nolaupīja pieci *[[Al-Qaida]]* locekļi  2001. gada 11. septembra uzbrukuma ASV ietvaros.

15 minūtes pēc pacelšanās teroristi sagrāba lidaparātu, ievainojot vairākus cilvēkus. Muhammeds Atā sēdās pie lidmašīnas vadības pults. *[[Boeing 767|Boeing 767-223ER]]* lidmašīna ietriecās Pasaules tirdzniecības centra ziemeļu tornī, Ņujorkā, plkst. 8.46 pēc vietējā laika. Bojā gāja visi 92 lidmašīnā esošie cilvēki, no kuriem 76 bija pasažieri (vēl pieci — nolaupītāji). 102 minūtes pēc ietriekšanās Ziemeļu tornis sabruka. Kopumā Ziemeļu tornī gāja bojā apmēram 1600 cilvēku.

Reiss bija paredzēts no Logana starptautiskās lidostas Bostonā, Masačūsetsā, uz Losandželosas starptautisko lidostu Losandželosā, Kalifornijā.

## Ārējās saites

* Bojāgājušie
United Airlines reiss 175

**''United Airlines'' reiss 175** bija iekšzemes pasažieru lidmašīnas reiss, kuru nolaupīja pieci *[[Al-Qaida]]* locekļi  2001. gada 11. septembra uzbrukuma ASV ietvaros.

Apmēram 30 minūtes pēc pacelšanās teroristi sagrāba lidaparātu, Mervāns eš Šehī pārņēma vadību. *[[Boeing 767|Boeing 767-222]]* lidmašīna ietriecās Pasaules tirdzniecības centra Dienvidu tornī, Ņujorkā, plkst. 9.03 pēc vietējā laika. Bojā gāja visi 65 lidmašīnā esošie cilvēki, no kuriem 51 bija pasažieris (vēl pieci — nolaupītāji). 56 minūtes pēc ietriekšanās Dienvidu tornis sabruka. Kopumā Dienvidu tornī gāja bojā apmēram 900 cilvēku.

Reiss bija paredzēts no Logana starptautiskās lidostas Bostonā, Masačūsetsā, uz Losandželosas starptautisko lidostu Losandželosā, Kalifornijā.

## Ārējās saites

* Bojāgājušie
American Airlines reiss 77

**''American Airlines'' reiss 77** bija iekšzemes pasažieru lidmašīnas reiss, kuru nolaupīja pieci *[[Al-Qaida]]* locekļi  2001. gada 11. septembra uzbrukuma ASV ietvaros.

Mazāk nekā 35 minūtes pēc pacelšanās teroristi sagrāba lidaparātu, vadību pārņēma Hānī Handžūrs. *[[Boeing 757|Boeing 757-223]]* lidmašīna ietriecās ASV Aizsardzības departamenta ēkā — Pentagonā —, Ārlingtonas apgabalā, Virdžīnijā, plkst. 9.37 pēc vietējā laika. Bojā gāja visi 64 lidmašīnā esošie cilvēki, no kuriem 53 bija pasažieri (vēl pieci — nolaupītāji), kā arī 125 cilvēki Pentagonā.

Reiss bija paredzēts no Vašingtonas Dalsas starptautiskās lidostas Dalsā, Virdžīnijā, uz Losandželosas starptautisko lidostu Losandželosā, Kalifornijā.

## Ārējās saites

* Bojāgājušie
United Airlines reiss 93

**''United Airlines'' reiss 93** bija iekšzemes pasažieru lidmašīnas reiss, kuru nolaupīja četri *[[Al-Qaida]]* locekļi  2001. gada 11. septembra uzbrukuma ASV ietvaros.

Apmēram 46 minūtes pēc pacelšanās teroristi sagrāba lidaparātu, vadību pārņēma Zijāds Džerra. *[[Boeing 757|Boeing 757-222]]* lidmašīna avarēja *[[Stonycreek Township]]*, Pensilvānijā, kad vadību centās atgūt daži no pasažieriem. Bojā gāja visi 44 lidmašīnā esošie cilvēki, no kuriem 33 bija pasažieri (vēl četri — nolaupītāji), uz Zemes neviens necieta. Lai arī nolaupītāju mērķis nav zināms, tiek uzskatīts, ka viņi vēlējās ietriekties Baltajā namā vai Kapitolijā, Vašingtonā.

Reiss bija paredzēts no Ņuarkas starptautiskās lidostas Ņuarkā, Ņūdžersijā, uz Sanfrancisko starptautisko lidostu Sanfrancisko, Kalifornijā.

## Ārējās saites

* Bojāgājušie
Siverska

**Siverska** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā, Bahmutas rajonā. Izvietojusies apgabala ziemeļaustrumos Bahmutkas upes krastos netālu no tās ietekas Siverskijdonecā 99 km no apgabala centra Doneckas.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta ap 1913. gadu kā strādnieku ciemats sakarā ar dolomīta rūpnīcas izbūvi pie **Jamas** *(Яма)* dzelzceļa stacijas un nosaukta tās vārdā. Līdz 1959. gadam Jamas rajona centrs. 1961. gadā Jamai piešķirts pilsētas statuss, bet 1973. gadā — tagadējais nosaukums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Severska

**Severska** var būt:
* Severska — pilsēta Krievijā, Tomskas apgabalā
* Siverskas Ukrainā krieviskais nosaukums
Jaunzems

**Jaunzems** (sieviešu dzimtē Jaunzeme) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Alvis Jaunzems (1999) — futbolists;
* Jānis Jaunzems (1884—1946) — ārsts un militārpersona;
* Eduards Jaunzems (1872—1935) — politiķis un sabiedrisks darbinieks;
* Linards Jaunzems (1995) — basketbolists;
* Pauls Jaunzems (1951) — tēlnieks.

## Skatīt arī
* Jānis Šilfs (1881—1921) — latviešu marksists un revolucionārs ar segvārdu Jaunzems.
* Jaunzemis
* Jaudzems
* Neilands
Underworld (1927. gada filma)

***Underworld***, filmas otrs nosaukums ***Paying the Penalty***, ir 1927. gada ASV mēmā kriminālfilma. Filmas režisors ir Džozefs fon Šternbergs. Filmas sižeta pamatā ir Bena Hekta scenārijs, ko filmai adaptēja Čārlzs Furtmans un Roberts N. Lī. Bens Hekts par šo filmu ieguva Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākais literatūras oriģinālavots". Šī ir viena no pirmajām gangsteru kriminālfilmām.

## Sižets
Trakulīgs "likumīgais zaglis" "Bullis" Vīds uzsāk sadarbību ar "Rolsroisu" Venzeli, bijušo advokātu, kurš kļuvis par alkoholiķi. Rolsroisam ir izdoma, bet Bullim plāni. Nedienas sākas, kad Rolsroiss iemīlas Vīda draudzenē. Vīda ikdienu sarežģī arī fakts, ka viņa kontrolētajā teritorijā mēģina iekļūt cits gangsteris Muligans.

## Lomās
* Džordžs Benkrofts — "Bullis" Vīds
* Evelīna Brenta — "Spalva" Makkoja
* Klaivs Brūks — "Rolsroiss" Venzels
* Freds Kolers — "Buks" Muligans
* Helēna Linča — Mega, Muligana draudzene
* Lerijs Semons — "Glumais" Leviss
* Džerijs Mendijs — Paloma

## Atsauces

## Ārējās saites
Svitlodarska

**Svitlodarska** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala austrumdaļā Luhaņas upes krastos. Administratīvi pakļauta Debaļceves pilsētas padomei; ietilpst Horļivkas—Jenakijeves aglomerācijā.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1968. gadā sakarā ar netālās Vuhlehirskas TEC celtniecību, kas nodota ekspluatācijā 1972. gadā. Svitlodarskai 1970. gadā piešķirts pilsētciemata, bet 1992. gadā — pilsētas statuss. Lielākā daļa iedzīvotāji nodarbināti elektrostacijā un ar to saistītajās ražotnēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
2006. gada ziemas olimpisko spēļu komandu vērtējums

**2006. gada Turīnas ziemas olimpisko spēļu neoficiālā komandu vērtējuma** tabulā apkopota informācija par **[[2006. gada ziemas olimpiskās spēles|XX ziemas olimpisko spēļu]]** medaļu ieguvējiem un vietām labāko astotniekā.

Valstis sarindotas medaļu punktu (trīs punkti par pirmo vietu, divi par otro, viens par trešo) un papildpunktu (8 punkti par pirmo vietu, septiņi par otro utt.) kārtībā, ja medaļu vai vietu astotniekā valstij nav, tad dilstošā secībā pēc augstākās iegūtās vietas.
Eberhards Zāvari

**Eberhards Zāvari** (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas luterāņu mācītājs. Latviešu literārās biedrības biedrs.

Pēc teoloģijas studijām Tērbatas universitātē, no 1889. līdz 1915. gadam bija Aizkraukles draudzes mācītājs. Kalpojis gan vācu, gan latviešu draudzē. 1905. gada revolūcijas laikā draudzē notika baznīcas demonstrācijas.

Latvijas SPR laikā komunistu arestēts, nošauts Centrālcietumā īsi pirms komunistu atkāpšanās no Rīgas.

## Ārējās saites
* Zāvari portrets LNB (3. no augšas)
Zosims

**Pāvests Zosims** (; miris ) bija Romas pāvests no 417. gada marta līdz savai nāvei 418. gada decembrī. Pēc tautības esot bijis grieķis. Nosodījis Pelagija mācību.

## Ārējās saites
Eižens Šeiermanis

**Eižens Šeiermanis** (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas luterāņu mācītājs. Latviešu literārās biedrības biedrs. Rīgas Lutera baznīcas Torņakalnā mācītājs.

Ordinēts 1883. gadā, vēlāk, pretēji draudzes viedoklim, kļuva par Rīgas Lutera baznīcas mācītāju. 1907. gada 6. maijā ar pieciem revolvera šāvieniem smagi ievainots atentātā Ķekavas ielā, tomēr izdzīvoja, un, pēc ārstēšanās Rīgā un Vācijā, atgriezās draudzē. 1910. gadā piedalījās svinīgā Rīgas 2. slimnīcas (tagad Paula Stradiņa klīniskā universitātes slimnīca) atklāšanā.

LSPR laikā komunistu arestēts, nošauts Centrālcietumā īsi pirms komunistu atkāpšanās no Rīgas.
Kenterberijas Anselms

**Kenterberijas Anselms** (, dzimis ap 1033. gadu, miris ) bija benediktiešu mūks, teologs un filozofs. Viens no sholastikas pamatlicējiem. Kenterberijas arhibīskaps no 1093. līdz 1109. gadam.

Dzimis Aostā, bagātā ģimenē. Pēc mācībām vairākās reliģiskās skolās, 1060. gadā iestājās ietekmīgajā, Lankfranka vadītajā, Bekas klosterī Normandijā. 1078. gadā kļuva par tā abatu. Šeit viņš sarakstīja reliģiskos darbus, ar kuriem kļuva slavens Eiropā.

Tā kā Anselma skolotājs Lanfranks kļuva par Kenterberijas arhibīskapu, pēc tā nāves 1089. gadā Anselms tika uzlūkots par Kenterberijas arhibīskapa amata mantinieku. Anglijas karalis Viljams II Rudais iesākumā turēja arhibīskapa vietu vakantu, tomēr 1093. gadā iecēla Anselmu amatā. Tomēr Anselms konfliktēja ar karali par dažādiem jautājumiem un 1097. gadā pameta Angliju un pārcēlās uz Romu.

1100. gadā, jaunā karaļa Henrija I aicināts, atgriezās Anglijā arhibīskapa amatā. Tomēr konfliktēja ar Henriju investitūras jautājumā. 1101. gadā atkal devās uz Romu. 1107. gadā tika panākts kompromiss investitūras jautājumā. Anselms atgriezās Anglijā, kur 1109. gadā mira.

## Ārējās saites
Normunds Naumanis

**Normunds Naumanis** (dzimis  Skrundā, miris ) bija latviešu teātra un kino kritiķis, teātra zinātnieks un žurnālists.

## Biogrāfija
Izglītību ieguvis Rudbāržu astoņgadīgajā skolā, Rīgas 64. vidusskolā, Maskavas Valsts teātra institūtā, ko pabeidzis 1985. gadā.

Strādājis Latvijas Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūtā (1985—1987), bijis žurnāla "Avots" redaktors laikā no 1987. līdz 1991. gadam. Pēc tam sāka strādāt "Diena". Vēl ir strādājis Nacionālajā kino centrā. Kopā ar Ditu Rietumu ir vairāku grāmatu par kino autors. Viņam ir vairāk nekā 5000 publikācijas dažādos laikrakstos gan Latvijā, gan ārzemēs. Vairākos kinofestivālos bija žūrijas loceklis.

Bija Latvijas Kinematogrāfistu savienības, Latvijas Teātra darbinieku savienības (1987), kā arī Latvijas Žurnālistu savienības biedrs.

## Bibliogrāfija
* *Ilmārs Blumbergs. Teātris* [sastādītājs un teksta autors]. Rīga: Latvijas Laikmetīgās mākslas centrs, 2002.
* *365 Dienas filmas* [kopā ar Ditu Rietumu]. Rīga: Dienas grāmata, 2005.
* *Hermanis. Naumanis: Latviešu stāsti* [sastādītājs]. Rīga: Dienas grāmata, 2006.
* *Personības, parādības personīgi* [kopā ar Ditu Rietumu]. Rīga: Dienas grāmata, 2009. 
* *Kultūrnieze* [publicistika]. Rīga: Dienas grāmata, 2009.
* *500 visu laiku filmu filmas* [kopā ar Ditu Rietumu]. Rīga: Dienas grāmata, 2015.

## Normunda Naumaņa balva
2015. gada februārī tika nodibināta Normunda Naumaņa biedrība, šajā gadā tika iedibināta arī ikgadēja Normunda Naumaņa vārdā nosaukta gada balva mākslas kritikā, kuru piešķir "NN naktī" ap Naumaņa dzimšanas dienas laiku.

Balvas laureāti:
* Vilnis Vējš (2016)
* Edīte Tišheizere (2017)
* Anda Baklāne (2018)
* Undīne Adamaite (2019)
* Silvija Radzobe (2020)
* Santa Hirša (2021)
* Kārlis Vērdiņš (2022)
* Valda Čakare (2023)
* Ivars Šteinbergs (2024)
* Aivars Madris (2025)

Kopš 2017. gada tiek piešķirta arī jaunā kritiķa veicināšanas balva. To ieguvuši Toms Čevers (2017), Dāvis Eņģelis (2018), Raimonds Ķirķis (2019), Lauma Malnace (2020),, Juta Ance Romberga (2021), Agnese Lipska (2022), Sofija Kozlova (2023), Daniela Zālīte (2024) un Rūdis Bebrišs (2025).

## Atsauces
Naumanis

**Neimanis** (; sieviešu dzimtē Naumane) ir izplatīts vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Normunds Naumanis (1962—2014) — latviešu teātra un kino kritiķis, teātra zinātnieks un žurnālists;
* Oskars Naumanis (*Oscar Naumann*; 1876—1937) — vācu sporta vingrotājs;

## Skatīt arī
* Neimanis
Ričards Kīls

**Rīčards Dosons Kīls** (, dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris, plašāk pazīstams ar tērauda zobu Žokļa lomu Džeimsa Bonda filmās "Spiegs, kurš mīlēja mani" (1977) un "Mēnesgājējs" (*Moonraker*, 1979). Ričards Kīls filmējies arī filmās *[[The Longest Yard (1974. gada filma)|The Longest Yard]]* (1974), *[[Force 10 from Navarone]]* (1978), "Gaišais jātnieks" (*Pale Rider*, 1985), "Laimīgais Gilmors" (1996) un daudzās citās. Tāpat filmējies vairākos televīzijas seriālos. Ričards Kīls bija gara auguma aktieris (2,17 metri).

## Ārējās saites
Jānis Apelis

**Jānis Apelis** (dzimis , miris ) bija Latvijas Valsts policijas darbinieks, bijušais Drošības policijas priekšnieks.

Jānis Apelis dzimis  Daugavpilī. Darbu iekšlietu iestādēs Apelis sāka jau studiju laikā,  kā Rīgas pilsētas Oktobra rajona iekšlietu daļas izmeklēšanas nodaļas izmeklētājs. 1969. gadā ieguva augstāko izglītību Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē. No 1986. gada līdz 1989. gadam viņš vadīja Rīgas pilsētas iekšlietu pārvaldes izmeklēšanas daļu, bet no 1989. gada līdz 1990. gadam bija Rīgas pilsētas iekšlietu pārvaldes priekšnieka vietnieks. Pēc tam vienu gadu nostrādāja Minskas augstākās milicijas skolas Rīgas fakultātes krimināltiesību katedrā par vecāko pasniedzēju. 1991. gadā Jāni Apeli iecēla par Rīgas pilsētas iekšlietu pārvaldes Milicijas departamenta štāba priekšnieku, šajā amatā viņš nostrādāja līdz 1992. gadam. 1993. gadā Apeli iecēla par Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijas valsts sekretāra vietnieku. No 1996. gada līdz 1999. gadam viņš bija Drošības policijas priekšnieks.

Ģenerālis Jānis Apelis vairāk nekā 60 reizes apbalvots par priekšzīmīgu dienestu iekšlietu nozarē. Ieguvis arī 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi. Apbalvots arī ar Triju Zvaigžņu ordeņa Zelta goda zīmi.

Miris , apbedīts Rīgas Meža kapos.

## Atsauces
Apelis

**Apelis** (sieviešu dzimtē **Apele**) ir daļēji latviskota rietumģermāņu cilmes uzvārda Apels (, ,  — 'ābols') versija. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Edgars Apelis (1983) — hokejists;
* Jānis Apelis (1942—2014) — Drošības policijas priekšnieks;

## Skatīt arī
*Apels
*Ābols
Jūliāns

**Flāvijs Klaudijs Jūliāns Augusts** (, ; 331/332-363) bija Romas impērijas imperators no 361. līdz 363. gadam. Pazīstams arī kā filozofs un rakstnieks.

## Biogrāfija
Dzimis Konstantinopolē dižciltīgā ģimenē. Viņa vectēvs bija imperators Konstancijs Hlors, savukārt tēva brālis imperators Konstantīns. Savas karjeras sākumā bija labs karavadonis un izcīnīja daudzas kaujas Gallijā ar alemaņiem un frankiem. Īpaši tiek atzīmēta viņa uzvara 357. gadā Argentoratas kaujā pret milzīgu alemāņu skaitlisko pārsvaru. 360. gadā Lutēcijā (mūsdienu Parīzē) karaspēks pasludināja Jūliānu par imperatoru un impērijā draudēja izcelties pilsoņu karš. Tomēr iepriekšējais imperators Konstantijs II nomira, pirms abi paspēja satikties, pirms nāves ieceļot Jūliānu par savu likumīgo mantinieku. 363. gadā uzsāka ambiciozu militāro kampaņu pret Sasanīdu valsti Persijā, kur tika nāvējoši ievainots kaujā.

Jūliāns, lai gan dzimis kristiešu ģimenē, bija pēdējais Romas pagānu imperators. Viņš vēlējās atjaunot impērijas kādreizējo varenību, atgriežoties pie senajiem romiešu tikumiem un kārtības. Savā īsajā valdīšanas laikā par valsts reliģiju atjaunoja pagānismu, papildinot to ar neoplatonisma filozofiju. Pagāniskie tempļi tika atjaunoti un tika atgriezti tiem konfiscētie īpašumi. Lai gan 362. gadā Jūliāns izdeva ticības brīvības ediktu, kristiešiem tika atņemtas to iepriekšējās privilēģijas un tie tika atstumti no vadošiem impērijas amatiem. Tomēr atklātas vajāšanas pret tiem netika sāktas. 363. gadā Jūliāns Jeruzalemē mēģināja atjaunot ebreju templi, lai turpinātu izspiest kristietību no impērijas lielākajām pilsētām.

## Ārējās saites
Mēra akmeņi

thumb|250px|Viens no mēra akmeņiem
**Mēra akmeņi** ir trīs granīta laukakmeņi Mazirbes apkārtnē ar no 1711. līdz 1734. gadam iekaltiem, tagad izdzisušiem vēstījumiem par Lielā Ziemeļu kara un Lielā mēra nodarītajiem postījumiem bijušajā Piltenes apgabala Dundagas draudzes novadā.

## Akmeņi
* Lielais mēra akmens atrodas aiz bijušās Mazirbes mācītājmuižas un ir piemineklis sešiem plašākas apkārtnes draudzes mācītājiem. 14,5 rindu garais uzraksts ir epitāfija Mazirbes un Sīkraga pastorāta dibinātājam G.H.Jansenam: "DOMS. Georgs Kristofs Jansens, mācītājs. Dundagas piejūras baznīcās darbojies sešus gadus..." un mācītājiem, kas no 1676. gada līdz Lielajam mērim apkalpoja Dundagas piekrasti.
* Divi mazāki akmeņi atrodas starp Mazirbes baznīcu un Pakalnu mājām, blakus aug kļava ar stārķa ligzdu galā. Akmens tuvumā 18. gadsimtā ierīkots lībiešu kapulauks, tolaik tad arī akmens virsma tika nolīdzināta un tajā iekalts piemiņas uzraksts. Uz 3,5 m garā un 2,8 m platā akmens virsmas bijis teksts par lībiešiem, kurus pieveicis mēris un Zviedrijas karalis Kārlis XII, kura flote bloķēja Kurzemes piekrastes ostas, tāpēc sākās bads.
* Mazākais mēra akmens savulaik atradies netālu no mācītājmuižas, bet vēlāk iemūrēts saimniecības ēkas pamatos. Vēlāk tas ilgus gadus atradies pie Pakalnu mājām, 1999. gada pavasarī novietots blakus iepriekš aprakstītajam akmenim. Tā uzrakstā bijušas nosauktas armijas, kas Lielā Ziemeļu kara laikā pārsteigušas Kurzemi, un pastāstīts, ka 1710. gadā, kad atgriezies jaunais Kurzemes hercogs Frīdrihs Vilhelms Ketlers, bads piemeklēja Kurzemi. Ja viņa tēva hercoga Kazimira laikā Dundagas piekrastē no Jaunciema līdz Zozmai (Cocmai) bija 1600 iedzīvotāju, pēc kara, bada un mēra dzīvi palikuši tikai 10.

## Uzraksti
1770.-1811. gadā Mazirbes draudzes mācītājs bija Fr. Kr. Ludvigs, kas tajā laikā pierakstīja tagad izdzisušo latīnisko uzrakstu šādi: *DOMS [ANNO 1701] SAXO, [170]2 SUECUS, [170]6 MOSCUS, [170]7 SUECUS, [17]10 MOSCUS, CUM HOC PESTIS ET FAMES INGENS CURLANDIAM VEXARUNT. MAJUS REDUXIT PRINC[IPEM] FRID[ERICUM] WILHELM[UM] OSIM CASIM BENGNT ORA DOND[ANGUENSIS] A JAUNZ[EEM] AD ZOZMA 1600 HOMINIBUS HABITIPA VIX 10 MUMRET.* (Tā Kunga 1701. gadā sakši, 1702. gadā zviedri, 1706. gadā moskovīti, 1707. gadā zviedri, 1710. gada moskovīti un kopā ar tiem lielais mēris un bads mocīja Kurzemi. Maijā atgriezās hercogs Frīdrihs Vilhelms. No Hercoga Kazimira laikā Dundagas krastā no Jaunciema līdz Zosmai no 1600 dzīvojošajiem palika 10).

## Atsauces
Rišards Kriņickis

**Rišards Kriņickis** (, dzimis ) ir poļu dzejnieks, tulkotājs, izdevējs, "nenaivā reālisma" pārstāvis. Pieder pie "Jaunā Viļņa" paaudzes.

## Bērnība un izglītība
Rišards Kriņickis dzimis  Sanktvalentīnā (Lejasaustrijā netālu no Lincas) darba nometnē *Lager Winberg*, kur bija izsūtīti viņa vecāki. Pēc kara, dzejnieka tēvs uz diviem gadiem tika iesaukts Sarkanajā armijā, bet viņa māte atgriezās atgūtajā saimniecībā, kas atradās 20 km no Gožovas. Pabeidzis Gožovas Velkopolskas 2. liceju. 1961. gadā ieguvis bakalauru poļu valodas studijās Adama Mickēviča Universitātē Poznaņā.

## Dzejnieks
Rišards Kriņickis kā dzejnieks debitēja 1964. gadā ar saviem dzejoļiem Poznaņas klubā *Od Nowa*. Pirmais iespiestais dzejolis *"Wczasowstąpienie"* 1966. gadā tika publicēts iknedēļas izdevumā *Pomorze*. Pirmais dzejoļu krājums *"Akt urodzenia"* () tika izdots 1969. gadā. 1968. gadā autors izveidoja ciklu *"Pęd pogoni, pęd ucieczki"* (). Rišarda Kriņicka agrīnie dzejoļi guva iedvesmu avangardiskajā mākslā. Rišards Kriņickis 1972. un 1973. gadā strādāja žurnāla "Students" redakcijā Krakovā, ap kuru lielā mērā pulcējas "Jaunā viļņa" paaudze, ko bija izraisījusi Prāgas pavasara noskaņojumi, kam bija arī liela nozīme mākslinieku viedoklī, aktivitātēs un pieredzē.
 
1975. gadā, Rišards Kriņickis parakstīja *"Memorial 59"*, paužot protestu par ierosinātajām izmaiņām Polijas Tautas Republikas konstitūcijā, kā rezultātā ieguva drukāšanas aizliegumu līdz 1980. gadam.
 
No 1977. līdz 1981. gadam dzejnieks darbojās cenzūras apstākļos izdevumā *Zapis*, kur no 1978. gada viņš bija redkolēģijas loceklis. Dzejoļi un vācu dzejas tulkojumi publicēti trimdas žurnālos *Zeszytach Literackich* (Parīze, 1984-1989), *Pulsie* (Londona, 1985), *Poglądach* (Berlīne, 1998). Viņš bija līdzredaktors pagrīdes žurnālam *Obserwator Wielkopolski* (1982—1988)

## Tulkojumi
Rišards Kriņickis pamatā tulko dzeju no vācu valodas. Viņš ir tulkojis tādu dzejnieku darbus kā Bertolts Brehts, Gotfrīds Benns, Pauls Cēlans, Rainers Kunce un Nelija Zaksa.

## Izdevniecība
Rišards Kriņickis 1988. gadā Poznaņā nodibināja izdevniecību *Wydawnictwa a5*, kurā kopš 1991. gada darbojas kopā ar sievu Kristīni Kriņicku. Pašlaik šis izdevniecība atrodas Krakovā, kur dzejnieks dzīvo. Kopš 1993. gada izdevniecība izdod sēriju *"A5 Biblioteka Poetycka"*. Izdevniecība galvenokārt izdod mūsdienu poļu dzeju.
 
## Balvas un sasniegumi
Rišards Kriņickis ir ieguvis vairākas gan poļu, gan ārvalstu prestižas literārās balvas.

* *Kościelskich* fonda balva Ženevā (1976)
* Polijas PEN kluba balva
* *A. Jurzykowskiego* fonda balva Ņujorkā (1989)
* Karla Dedeciusa balva, ko pasniedza Roberts Bošs fonds Darmstatē (1989)
* Rišarda Kriņicka *Kamień, szron* (2004) nominēts *Nike* 2005. gada literārajai balvai
* Frīdriha Gundolfa balva par vācu akadēmiskās valodas, dzejas un kultūras veicināšanu ārzemēs
* Nirnbergā *Unschilttplatz* atklāja akmens plātni ar dzejoli *Ktoś, Kaspar Hauser*, kas iebūvēta bruģi (2009)

## Ārējās saites

* Rišards Kriņickis: Kaķi un mākoņi — Ingmāra Balode
Teodors Taube

**Teodors Taube** (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas luterāņu mācītājs. Kalpoja Rīgas Sv. Mārtiņa baznīcas vācu draudzē.

No 1881. līdz 1886. gadam studēja teoloģiju Tērbatas universitātē. Stažējās Jaunpiebalgā. Ordinēts 1888. gadā. Vēlāk darbojās Rīgas Sv. Mārtiņa draudzē. Kad draudze sadalījās latviešu un vācu daļā, kļuva par vācu draudzes mācītāju.

LSPR laikā komunistu arestēts, nošauts Centrālcietumā īsi pirms komunistu atkāpšanās no Rīgas.
Taube

**Taube** var būt:

* Arvīds Taube, (pēc uzvārda latviskošanas *Arvīds Tālavs*), latviešu šahists (1906—1992); 
* Frīdrihs Vilhelms fon Taube (*Friedrich Wilhelm Taube von der Issen*), Vidzemes muižnieks (1744—1807); 
* Gustavs Vilhelms fon Taube (*Gustav Wilhelm Taube von der Issen*), Vidzemes muižnieks (1715—1775); 
* Jānis Taube, latviešu uzņēmējs un politiķis (1879—1928);
* Juris Taube, latviešu virsnieks, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris (1895—1945);
* Teodors Taube (*Theodor Taube*), vācbaltiešu izcelsmes Latvijas luterāņu mācītājs (1864—1919);
* Voldemārs Taube (*Woldemar Taube*), vācbaltiešu uzņēmējs un sabiedriskais darbinieks (1861—1912).
Ernsts Fromholds-Treijs

**Ernsts Fromholds-Treijs** (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas luterāņu mācītājs un pedagogs. No 1907. līdz savai nāvei — Neredzīgo izglītības biedrības darba patversmes (mūsdienās VSAC "Rīga" filiāle "Jugla") Strazdumuižā vadītājs.

Mācītāja dēls. Studējis Tērbatas Universitātē. Pirms stāšanās neredzīgo iestādes vadītāja amatā no 1904. līdz 1907. gadam bija mazgadīgo noziedznieku kolonijas Ropažos vadītājs.

Latvijas SPR laikā komunistu arestēts, nošauts Centrālcietumā īsi pirms komunistu atkāpšanās no Rīgas.
Fromholds-Treijs

**Fromholds-Treijs** var būt:

*Ernsts Fromholds-Treijs (1861-1919) - Latvijas mācītājs un pedagogs
*Pauls Fromholds-Treijs (1859-1919) - Latvijas mācītājs
*Aksels Treijs (arī **Aksels Fromholds-Treijs**, 1899-1945) - Latvijā dzimis Igaunijas mācītājs
Heinrihs Leonhards Adolfi

**Heinrihs Leonhards Ādolfijs (Adolfi)** (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Gaujienas luterāņu draudzes mācītājs, žurnālists, rakstnieks un šaha entuziasts.

Ārsta un literātes dēls.

## Dzīve
### Izglītība
1861. gadā mācījās elementārskolā, tad no 1862. gada līdz 1865. gadam Cēsu apriņķa skolā. 1865. gadā iestājās Bērzaines ģimnāzijā un 1871. gadā nolika tās gala eksāmenu. 1872. gadā Ādolfijs iestājās Tērbatas augstskolā kā dievvārdu zinību students un 1876. gadā nolika gala eksāmenu.

### Mācītājs
1879. gadā Ādolfiju apstiprināja par Gaujienas luterāņu draudzes mācītāju. Šai draudzei viņš kalpoja līdz sava mūža galam.
### Žurnālists un rakstnieks
Līdztekus mācītāja darbam Ādolfijs strādājis vairākos laikrakstos. Vispirms avīzē "Latviešu tautas biedrs", bet pēc tās slēgšanas viņš kļuva par līdzstrādnieku "Latviešu avīzēs". Šiem laikrakstiem viņš sūtīja īsus ziņojumus no savas draudzes. Daudzi viņa kristīgā garā rakstīti stāsti un apcerējumi tika publicēti "Latviešu avīžu" pielikumā "Baznīca un skola".  Vairāki Ādolfija oriģināldarbi un atstāstījumi no vācu valodas publicēti kā atsevišķas grāmatas. Bieži viņa vārds atrodams arī sprediķu krājumos.  No 1892. līdz 1900. gadam Ādolfijs bija žurnāla "Austrums" šaha nodaļas redaktors.

### Nāve
1918. gada 20. februārī Ādolfijs Iskolata vārdā tika arestēts un nākamā dienā kopā ar sievu un citiem upuriem nošauts Kāgjervē uz rietumiem no Valkas.

## Publikācijas
* Adolphi, Heinrich,‏  Pamahzischana schacha spehlē / sastahdijis H. Adolphi. Jelgava : Apg. H. J. Drawiņ-Drawneeks, 1892. 104 lpp.
* Adolphi, Heinrich,  Rīt-Afrikas kalnos : ziņas par Leipcigas evanģ.-luteriskas misiones b-bas darbību Rīt-Afrikas Vācu daļā / sastādīja H. Adophi. Rīga : Krist. rakstu izplatīšanas aģentura, 1903. 64 lpp. : il. ; 17 cm.
* Adolphi, Heinrich,  Dzied', mīļā sirds, bez briesmas : Ziemassvētku stāstiņš. [Rīga : Kristīgu rakstu izplatīšanas nodaļa, 1910]. 16 lpp. ;

## Atsauces
Letonika

**Letonika** ( — ‘Latvija’) ir zinātnes nozaru kopums, kas pēta Latviju, tās vēsturi, kultūru, latviešus, latviešu valodu. Tāpat ar terminu ‘letonika’ var tikt apzīmēta jebkāda veida literatūra par Latviju, tās izdošanas vieta netiek ņemta vērā.

## Atsauces
Mospine

**Mospine** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Hrudzkas upītes krastos  uz dienvidaustrumiem no apgabala centra Doneckas. Administratīvi pakļauta Doneckas pilsētas padomei, savukārt Mospines pilsētas padomei pakļauts Horbačevo-Mihaiļivkas ciemats un Birjuku, Verbova Balkas, Hrišku, Mihaiļivkas, Novodvirskes, Oktjabrskes un Temrjukas ciemi.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta ap 1800. gadu kā **Mahorivkas** *(Махорівка/Махоровка)* ciems. Vēlākajos gados ciems vairākkārt mainījis īpašniekus un pārdēvēts. 20. gadsimta sākumā apvidū sāka attīstīties akmeņogļu ieguve. 1913.—1916. gados par šahtu īpašnieku Mospina, Šabalova un Utkina līdzekļiem tika izbūvēts dzelzceļš un viena no tā stacijām tika nosaukta Mospina vārdā. Pie stacijas izveidojās ciemats, kam 1938. gadā piešķīra pilsētas statusu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Marjinka

**Marjinka** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā, Marjinkas rajona centrs. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Osikovas upītes krastos  no apgabala centra Doneckas. Marjinkas pilsētas padomei pakļauts Pobedas ciems.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta 1844. gadā dibināja ieceļotāji no Poltavas un Harkivas guberņām. Kopš 1874. pagasta centrs, kopš 1923. gada — rajona centrs. 1938. gadā piešķirts pilsētciemata statuss, kopš 1977. gada — pilsēta. Attīstīta pārtikas rūpniecība.

## Atsauces

## Ārējās saites
Andrejs Krūkliņš

**Andrejs Heinrihs Nikolajs Krūkliņš** (dzimis , miris ) bija Latvijas vieglatlēts, startējis garo distanču skriešanā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1891. gadā Rīgā strādnieka Anša Krūkliņa un viņa sievas Idas, dzimušas Lucas (*Lutz*), ģimenē.

Piedalījās , kur 1500 m distancē savā priekšskrējienā ieņēma 5. vietu (rezultāts nav ticis fiksēts), savukārt maratonā viņš izstājās pēc 10 km.

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites
Fricis Dziesma

**Fricis Dziesma** (dzimis  Rīgā, miris  Stokholmā, Zviedrijā), īstajā vārdā **Fricis Forstmanis**, bija latviešu dzejnieks, žurnālists un bibliotekārs.

## Biogrāfija
Dzimis namdara ģimenē. 1913. gadā kopā ar ģimeni pārcēlies uz dzīvi Ventspilī, Pirmā pasaules kara laikā dzīvojis Zlēkās.

Izglītību ieguvis Ventspils pamatskolā, ko pabeidzis 1923. gadā, un Ventspils vidusskolā, ko pabeidzis 1927. gadā.

No 1927. līdz 1938. gadam bijis dzelzceļu iecirkņa kantora tehniskais zīmētājs. Pēc tam strādājis dažādos laikrakstos (tai skaitā "Zemgales Balss", "Brīvā Zeme", "Tēvija") redakcijas sekretāra, redaktora, tehniskā redaktora un citos amatos.

1944. gada novembrī emigrējis uz Zviedriju. Bijis bibliotekārs un grāmatsējējs Karaliskajā Literatūras, vēstures un senvēstures akadēmijā. Dziesma izveidoja Eiropā plašāko privāto trimdas latviešu kultūrvēsturisko arhīvu. 1997. gadā saņēmis Pasaules brīvo latviešu apvienības balvu.

Dziesmas pirmā publikācija bija dzejolis "Celties" laikrakstā "Ventspils Avīze" . Daiļrade izdota vairākos krājumos, rakstījis arī liroepiku, balādes, tāpat nodarbojies ar tulkošanu un atdzejošanu. Bijis Latvijas PEN kluba biedrs.

## Atsauces
Kornejs Čukovskis

**Kornejs Čukovskis** (; dzimis , miris ), īstajā vārdā **Nikolajs Kornejčukovs** (), bija PSRS laika ebreju/ukraiņu izcelsmes krievu dzejnieks, kritiķis, žurnālists un tulkotājs. Visplašāk pazīstams Čukovska devums bērnu literatūrā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1882. gadā Sanktpēterburgā Emanuela Levensona un Katrīnas Kornejčukovas ārlaulības attiecībās.
Bērnību un jaunību pavadīja Odesā un Mikolajivā. Bērnudārzā un skolā pazina nākamo cionisma līderi Vladimiru Žabotinski. 1901. gadā sāka rakstīt avīzei "Odesas ziņas". 1903./04. gadā kā avīzes korespondents darbojās Londonā.

Atgriezies Krievijā, 1905. gadā Sanktpēterburgā nodibināja satīrisko žurnālu "Signāls", kuru autoru vidū bija Aleksandrs Kuprins, Fjodors Sologubs un Tefija. 1906. gadā sāka dzīvot Sanktpēterburgas piepilsētā Kuokalā, kur iepazinās ar Iļju Repinu un Volodimiru Korolenko. 1907. gadā publicēja Volta Vitmena tulkoto dzejoļu krājumu, un Čukovskis kļuva par pazīstamu literatūras kritiķi. Publicēja apcerējumus par Aleksandru Bloku, Annu Ahmatovu, Vladimiru Majakovski, Nikolaju Ņekrasovu.

Nodarbojās ar literatūras kritiku arī pēc Krievijas revolūcijas. 1919. gadā publicēja pirmo pazīstamo bērnu pasaku dzejā "Krokodils" (*Крокодил*). 1923. gadā tika izdotas "Briesmīgais prusaks" (*Тараканище*) un "Mazgāmutis" (*Мойдодыр*), un Čukovskis kļuva par bērnu literatūras slavenību.

Čukovska daiļradi 1928. gadā avīzē "Pravda" nokritizēja Nadežda Krupska, un tas nelabvēlīgi ietekmēja Čukovska iespējas publicēt darbus. No 20. gadsimta trīsdesmitajiem gadiem līdz nāvei dzīvoja Maskavas piepilsētā Peredelkinā.

## Ārējās saites
Egons Beseris

**Egons Beseris** (dzimis , miris ) bija latviešu aktieris.

Dzimis strādnieku ģimenē. Izglītību ieguvis Saldus vidusskolā un Latvijas Konservatorijas Teātra fakultātē, ko pabeidzis 1956. gadā. No 1956. līdz 1958. gadam bijis Dailes teātra aktieris, pēc tam sāka darboties Drāmas teātrī. Tāpat filmējies kino. 1965. gadā kļuvis par Latvijas Teātra darbinieku savienības biedru.

Apbedīts Rīgas Meža kapos.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kino muzejs
Eižens Bergs

**Eižens Bergs** (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas luterāņu mācītājs. 32 gadus kalpojis Palsmanes un Cirgaļu draudzē. 

Mācītāja dēls. Bija precējies ar Gaujienas mācītāja Heinriha Leonharda Adolfi māsu. Skolā gājis Valmierā un Bērzaunē. No 1875. līdz 1883. gadam studēja teoloģiju Tērbatas universitātē. 

Strādājot par mācītāju, vairākkārt konfliktēja ar varas iestādēm, jo bez atļaujas laulāja luterticīgos ar pareizticīgajiem. 1905. gada revolūcijas laikā mācītāja pienākumus Berga vietā veica Vecpiebalgas mācītājs Gailītis.

Komunistu arestēts, pasludināts nāves spriedums, nošauts Biķernieku mežā.
Dzintariņš

**"Dzintariņš"** ir Latvijas bērnu deju ansamblis. Darbojas Rīgas domes kultūras un mākslas centrā "Mazā ģilde".

Ansamblis ticis dibināts 1953. gadā, tā dibinātāja ir Zinaīda Zeltmate, kas bija arī ansambļa ilggadēja vadītāja. 1975. gadā tam tika piešķirts Tautas deju ansambļa nosaukums. "Dzintariņš" piedalījies dažādos festivālos gan Latvijā, gan ārzemēs. Tā repertuārā ir dažāda veida dejas — gan etnogrāfiskas, gan mūsdienu skatuviskās.

Ansamblī ir apmēram 250 dalībnieku 2—18 gadu vecumā. Kopš 1991. gada deju kolektīvu vada Z. Zeltmates meita Olga Freiberga.

No 2019. gada kolektīva mākslinieciskā vadītāja ir Sanita Misika, repetitori Viesturs Juris Lammass, Sandija Misika, Agnese Čuda, koncertmeistari Sarmīte Plaude, Krišjānis Rudzāts, skaņu operators Vladimirs Dondukovs.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Kārlis Mangulis

**Kārlis Mangulis** ( — ) bija Latvijas Bruņoto spēku virsnieks, pasniedzējs. Otrā pasaules kara laikā komandējis latviešu kārtības dienesta vienības, bet pēc kara bijis sabiedriskais darbinieks trimdā.

## Dzīvesgājums
Dzimis Limbažos. Mācījies Rīgas pilsētas 1. vidusskolā. Uzreiz pēc mācību pabeigšanas 1919. gada jūnijā brīvprātīgi iestājies Latvijas armijā. Latvijas atbrīvošanas kara laikā dienējis 1. latviešu atsevišķajā brigādē, vēlāk 9. Rēzeknes kājnieku pulkā. No 1919. gada 5. decembra mācījies Kara skolā, beidzis tās pirmo izlaidumu 1920. gada 20. maijā leitnanta dienesta pakāpē. Pēc tam dienestu turpinājis 6. Rīgas kājnieku pulkā.

1925. gadā septembrī Mangulis ar I šķiru pabeidza virsnieku kursus, iegūstot virsleitnanta dienesta pakāpi. No 1931. līdz 1932. gadam studējis Latvijas Universitātē ķīmiju, savukārt no 1932. līdz 1935. gadam mācījies Augstākajos militārajos kursos (1933. gadā paaugstināts par kapteini—leitnantu). Pēc tam bijis virsnieks Armijas štābā (Apmācības daļas priekšnieka palīgs). No 1938. līdz 1940. gadam piekomandēts Armijas štāba bataljonam, kur komandējis rotu, lai iegūtu komandēšanas cenzu. No 1939. gada Apmācības lektors Latvijas Universitātē. Virsnieks Kara skolā no 1940. gada janvāra.

Pēc Latvijas okupācijas turpinājis dienestu no 1940. gada jūlija kā Apmācības daļas 1. nodaļas priekšnieks, paaugstināts par pulkvedi leitnantu. Septembrī ieskaitīts Sarkanās armijas 24. teritoriālajā korpusā, kur dienējis kā 183. divīzijas Operatīvās daļas priekšnieka palīgs. 1941. gada jūnijā dezertējis no dienesta Sarkanajā armijā. Pirmās padomju okupācijas laikā Manguļa vienīgais dēls Tālivaldis miris apcietinājumā, brālis, arī virsnieks, deportēts.

Pēc vācu karaspēka ienākšanas Latvijā Mangulis 1941. gada septembrī no latviešu brīvprātīgajiem organizējis 1. atsevišķā kārtības dienesta bataljona (vēlāk — 16. Zemgales policijas bataljons) formēšanu, kļūstot par bataljona pirmo komandieri. Pēc bataljona izbraukšanas uz dienesta dislokācijas vietu 1941. gada 12. decembrī nesaskaņas ar vācu sakaru virsnieku spieda Manguli pamest amatu, par bataljona nākamo komandieri kļuva kapteinis Rūdolfs Kociņš. No Rīgas apkaimes brīvprātīgajiem 1942. gada 1. jūlijā Bolderājā saformējis 272. Daugavgrīvas policijas bataljonu, bataljona komandēšanu neilgi pirms tā izbraukšanas uz dienesta dislokāciju 22. jūlijā nodevis pulkvedim leitnantam Jurim Taubem. Pēc tam no 1942. gada 21. oktobra pildījis dienesta pienākumus kā Latviešu kārtības dienesta vienību štāba IV (pensiju un pabalstu) daļas priekšnieks.

Pēc Otrā pasaules kara bēgļu gaitās Vācijā. 1947. gadā Mangulis kopā ar sievu pārcēlies uz Apvienoto Karalisti. Trimdā iesaistījies latviešu sabiedriskajā dzīvē, darbojies Daugavas vanagos. Miris Notingemā 1959. gadā, apglabāts Vilforda Kalna kapsētā.

## Atsauces
Kurahove

**Kurahove** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā, Marjinkas rajonā. Tā atrodas apgabala vidusdaļā, Vovčas upītes (Kurahoves ūdenskrātuves) krastos,  no apgabala centra Doneckas. Kurahoves pilsētas padomei pakļauts Iļļinkas, Ostrivskes un Stari Ternu ciemati un Stepaņivkas ciems.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1936. gadā sakarā ar termoelektrostacijas būvniecību. Spēkstacijas un ciemata nosaukums ņemts no netālā Kurahivkas ciemata. Līdz 1943. gadam ciemata nosaukums bija **Kurahivdresbuda** (*Курахівдресбуд, Кураховгрэсстрой*), līdz 1956. gadam — **Kurahivdresa** (*Курахівдрес, Кураховгрэс*). 1956. gadā ciematam tika piešķirts pilsētas statuss un tagadējais nosaukums **Kurahove**. Mūsdienās lielākā daļa iedzīvotāju ir nodarbināti spēkstacijā, metālapstrādes uzņēmumā (cauruļu rūpnīca) un pārtikas rūpniecībā.

Kopš 2024. gada decembra beigām, pēc divu mēnešu ilgām, sīvām kaujām, pilsētu pilnībā kontrolē Krievijas bruņotie spēki.

## Atsauces

## Ārējās saites
Juris Cibulis

**Juris Cibulis** (dzimis ), arī **Juris Cibuļs** (), ir latviešu letonists, žurnālists un tulkotājs.

## Biogrāfija
Dzimis  Rekavas ciemā, Abrenes rajonā (pašlaik — Balvu novads) kolhoznieku ģimenē. Izglītību ieguvis Balvu rajona Ērgļu pamatskolā (1959—1963), Rekavas vidusskolā (1963—1970). 1975. gadā absolvējis Latvijas Valsts universitātes Svešvalodu fakultātes Angļu valodas un literatūras nodaļu, ieguvis filologa, angļu valodas un literatūras pasniedzēja kvalifikāciju. No 1984. līdz 1987. gadam studējis Latvijas Valsts universitātes aspirantūrā (pedagoģijas vēsture un teorija).

No 1975. līdz 1989. gadam strādājis par angļu valodas skolotāju Balvu rajona Tilžas vidusskolā un Tilžas internātskolā. No 1985. līdz 1990. gadam bijis laikraksta "Skolotāju Avīze" pastāvīgais korespondents.

No 1989. līdz 1990. gadam bijis Latvijas Tautas frontes Balvu rajona nodaļas atbrīvotais priekšsēdētājs, no 1989. līdz 1992. gadam — Balvu rajona Tautas deputātu padomes deputāts. 1990. gadā tika ievēlēts Latvijas Augstākajā Padomē.

No 1994. līdz 2005. gadam bijis Latvijas Naturalizācijas pārvaldes Ārējo sakaru un preses daļas darbinieks. Pēc tam sācis strādāt Tulkošanas un terminoloģijas centrā, sākumā bijis redaktors Eiropas Savienības un citu starptautisko tiesību aktu tulkošanas nodaļā, kopš 2009. gada — ar NATO darbību saistītu tiesību aktu tulkošanas nodaļā.

1995. gadā ticis uzņemts Pasaules verbālās agresijas biedrībā *Maledicta* un biedrībā *Amici Linguarum* ("Valodu draugi"). 2000. gadā saņēmis III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, ir ticis apbalvots arī ar 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

Ir autors vai līdzautors vairākām mācību grāmatām. Publicējis vairāk nekā 500 rakstu dažādos laikrakstos un krājumos dažādās valodās. Viņa tulkojumi (vairāk nekā 80) tikuši publicēti dažādos laikrakstos, grāmatās, brošūrās.

Cibuļa krājumā ir vairāk nekā 8600 ābeču eksemplāru no 217 valstīm 1060 valodās. Šī kolekcija vairāk nekā 170 reižu ir izstādīta gan Latvijā, gan ārzemēs.

2018. gadā, publiskojot Latvijas PSR VDK aģentu kartotēku, noskaidrojies, ka J. Cibuļs ir iekļauts tajā kā ziņotājs "Ingrid".

## Atsauces

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.
Taira Haļāpina

**Taira Lidija Haļāpina** (dzimusi **Vīksniņa** , mirusi ) bija latviešu gleznotāja. Apbalvota ar Kultūrkapitāla fonda mūža stipendiju.

Pēc pases datiem Taira Haļāpina ir dzimusi . Viņas tēvs bija ukrainis, bet māte — Pirmā pasaules kara bēgļu gaitās devusies latviete. Pēc dažiem gadiem atgriezušās Latvijā.

## Atsauces
Krasnohorivka

**Krasnohorivka** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā, Marjinkas rajonā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Lozovas upītes krastos  no apgabala centra Doneckas.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 19. gadsimta 70.—80. gados kā **Krasna Hirkas** *(Красна Гірка)* ciems, kas gadu gaitā piederējis dažādiem muižniekiem. No 1886. gada pagasta centrs. 1895. gadā muižnieks Kaminskis nodibināja krievu-franču ugunsizturīgo materiālu biedrību, kas 1899. gadā uzbūvēja ciemā ugunsizturīgo materiālu rūpnīcu, kuras izstrādājumus izmanto metalurģiskajā, koksa ķīmijas ražošanā un būvniecībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Okazionālisms

**Okazionālisms** ir jaunvārds, kas darināts galvenokārt stilistisku funkciju īstenošanai konkrētā literārā tekstā vai konkrētā runas situācijā, nereti pārkāpjot spēkā esošās vārddarināšanas normas. Okazionālisms parasti ir tikai viena autora lietots un nekļūst par valodas leksiskās sistēmas sastāvdaļu.

## Atsauces
Leksikoloģija

**Leksikoloģija** ( — ‘ar vārdu saistīts’, *logos* — ‘jēdziens, mācība’) ir valodniecības nozare, kas pēta leksiku.

Leksikoloģijas saskarnozaru vidū ir etimoloģija, stilistika, semasioloģija, dialektoloģija, sociolingvistika, terminoloģija.

## Vārda nozīme
Ar vārda nozīmi saprot runā vai rakstos atspoguļoto jēdzienisko saturu. Vārda leksiskā nozīme saglabājas visās tā gramatiskajās formās, un to bez grūtībām var uztvert jebkurā vārda formā, piemēram, prieks, kuģis, sameklēt. Latviešu valodā ir gan viennozīmīgi, gan daudznozīmīgi vārdi. Viennozīmīgo vārdu nozīmi viegli var uztvert bez konteksta.

Līdzās viennozīmīgajiem vārdiem ir daudznozīmīgie vārdi, kuru nozīmi var uztvert ar konteksta palīdzību. Piemēram, vārds *liecība*:
1. būt par aculiecinieku, sniegt liecības;
2. skolā saņemt liecību.

Dažiem daudznozīmīgajiem vārdiem var būt pat vairāk nekā desmit nozīmju. Pēc lietojuma svarīguma izšķir:
1) **pamatnozīmi** — tā ir nozīme, ko var saprast bez konteksta, piemēram, *aiziet* — ejot attālināties, *tecēt* — plūst. Pamatnozīme ir vissvarīgākā no kāda vārda nozīmēm, tā visbiežāk tiek lietota.
2) **atvasinātās nozīmes** — visas pārējās nozīmes pēc pamatnozīmes, kuras atklājas tikai kontekstā.
*aiziet* — 1. (nomirt) Sieva aizgāja pirmā, nomira pašā rudenī; 2. (aizlidot) Dzērves jau aizgājušas; 3. (aizpeldēt) Zivis nārstā bija aizgājušas pret straumi uz augšu; 4. (tikt iztērētam) Ja nemācēja dzīvot, tad naudiņa aizgāja.
Vārdnīcās atvasinātās nozīmes uzrāda aiz pamatnozīmes.

Pēc tēlainības izšķir:
1) **tiešo nozīmi** — nosauc priekšmetus, parādības, darbības, procesus, īpašības tieši, bez saistījuma, bez asociācijām ar kādu citu parādību; tā ir arī vārda pamatnozīme, piemēram,
*rūgts* — raksturo noteiktu garšas sajūtu,
*kult* — apzīmē un nosauc darbības veidu.
Vārdiem var būt arī vairākas tiešās nozīmes, piemēram, *kult labību* un *kult sviestu*.

2) **pārnesto nozīmi** — nenosauc parādību tieši, bet apzīmē to netieši, ar citu vārdu, piemēram,
*rūgts* — kaut kas ļoti nepatīkams (rūgta patiesība, rūgta mācība);
*kult* — 1. kult kājas (ātri kustināt),2. kult kucēnu (pērt),3. kult melus (melot), 4. dzīvot, cepuri kuldamam (labi dzīvot), 5. kult mēli (daudz runāt), 6. kult tukšus salmus (bezsaturīgi pļāpāt).

## Skatīt arī
* Leksika
* Leksikogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
Leksika

**Leksika** ( — ‘vārdisks’, cēlies no *lexis* — ‘vārds, izteiciens’) jeb **leksikons** ir kādai valodai, indivīdam vai noteiktai jomai raksturīgs vārdu krājums.

## Skatīt arī
* Leksikoloģija
* Leksikogrāfija

## Atsauces
Leksikogrāfija

**Leksikogrāfija** ( — ‘vārdnīca’ + *graphō* — ‘rakstu’) ir termins, ko var attiecināt uz leksikonu jeb vārdnīcu sastādīšanas procesu (vārdu vākšana, sistematizēšana) un vārdnīcu izdošanu. Tāpat arī uz vārdnīcu literatūras kopumu kādā sfērā.

## Skatīt arī
* Leksika
* Leksikoloģija

## Atsauces