open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Augusts Biters

**Augusts Biters** (1916-1997) bija Latvijas Bruņoto spēku, vēlāk Latviešu leģiona virsnieks, Armijas goda sarakstu sprādzes saņēmējs.

## Pirmskara dzīve
Augusts Biters dzimis Nurmuižas pagasta "Birzēs" astoņu bērnu ģimenē - arī visiem viņa pieciem brāļiem būs lemts dienēt leģiona rindās. Skolas gaitas Biters uzsāk Mērsragā, tās turpina Jelgavas Čakstes ģimnāzijā, ko gan nepabeidz, jo uzsāk jūrnieka gaitas ar mērķi kļūt par radio telegrāfistu. 1939. gada maijā uzsāk obligāto militāro dienestu Latvijas Armijā, 10. Aizputes kājnieku pulkā Daugavpilī, tā rindās piedzīvo Litenes notikumus. Dienestu beidz kaprāļa pakāpē.

## Otrajā pasaules karā
1941. jūlijā, pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Biters iesaistās latviešu pašaizsardzības vienībās, vēlāk 1941. gada rudenī brīvprātīgi piesakās pirmajās latviešu vienībās un 16. Zemgales bataljona rindās dodas uz Austrumu fronti Staraja Rusas rajonā. 1942. gada martā tiek pirmo reizi ievainots un spiests ierakumus atstāt, taču jau drīz atgriežas un tiek nozīmēts dzelzceļa tiltu apsardzē. 1942. gada 1. jūlijā tiek paaugstināts par seržantu. 1943. gadā 16. Zemgales bataljonu iekļauj 1. Latviešu brigādes sastāvā kā 42. pulka III bataljonu un novieto Volhovas frontē, tur nonāk arī Biters. 1943. gada rudenī tiek nosūtīts uz Bādtelcas kara skolu, pēc tās beigšanas viņš Biters atgriežas frontē 1944. gada aprīlī un tiek ieskaitīts 19. grenadieru divīzijas 44. pulka I bataljonā kā 4. rotas komandieris. Par leitnantu paaugstināts 1944. gada 24. jūnijā.

Atkāpšanās kaujās uz Vidzemi 1944. gada 8. Augustā pie Cesvaines Biters tiek ievainots, par izrādīto varonību saņem I šķiras Dzelzs krustu. Vienībā drīz atgriežas un piedalās Mores kaujās. Ar 19. divīziju nonāk Kurzemes cietoksnī, tur komandē 44. pulka I bataljona 2. rotu Ziemassvētku kaujās, vēlāk, 1945. gada 5. martā, par šīm kaujām tiek apbalvots ar Armijas goda sarakstu sprādzi. Kara beigas sagaida Kurzemē, nonāk sarkanarmijas gūstā pie Remtes.

## Pēckara dzīve
Pēc nokļūšanas gūstā Biters nonāk 319. pārbaudes nometnē, tiek notiesāts uz nāvi, sodu vēlāk pārvērš 10 gadu cietumsodā, ko izcieš Soļikamskas un Karagandas nometnēs. Latvijā atgriežas 1954. gada septembrī, taču, nespējot atrast darbu dzimtajā Mērsragā, spiests apmesties uz dzīvi Talsos, kur strādā par metinātāju uz tiltiem.

Virsleitnants Augusts Biters mirst 1997. gada 29. janvārī.

## Atsauces
Somijas komunistiskā partija

**Somijas komunistiskā partija** (, , saīsinājumā **SKP**) ir Somijas partija, kas balstās uz komunisma ideoloģiju. Tā dibināta 1918. gadā Padomju Krievijā un Somijā bija nelegāla līdz 1944. gadam. 1992. gadā SKP likvidēta, bet 1997. gadā ar šādu nosaukumu reģistrēta jauna partija, kas izveidojās no 1980. gados no SKP izslēgtās opozīcijas.

Kopš 2013. gada partijas priekšsēdētājs ir Juha Peka Veisenens. SKP 2011. gada vēlēšanās ieguva 0,3% balsu un nav pārstāvēta Eduskuntā.

## Vēsture
1918. gada janvārī Somijas sociāldemokrātiskās partijas radikāli kreisi noskaņotais spārns Somijā sarīkoja valsts apvērsumu un izraisīja pilsoņu karu. Sarkanie tiek sakauti un patvērās Padomju Krievijā. Somu kreisie 1918. gada 29. augustā Maskavā nodibināja Somijas komunistisko partiju. Pirmais partijas priekšsēdētājs bija Irje Sirola. Somijā komunistiskā partija bija aizliegta.

1920. gada 31. augustā Petrogradā notika uzbrukums partijas mītnei Kūsinena klubā, kuru rīkoja ar partijas darbību neapmierināta opozīcija. Tika nogalināti astoņi cilvēki un 10 ievainoti.

1920. gadā par SKP priekšsēdētāju kļuva Kullervo Manners. 1930. gados, kad Somijā aktivizējās antikomunistiskā Lapua kustība, tika kritizēta komunistu partijas vadība. 1934. gada maijā Manneru atstādināja no partijas vadības.

Pēc Turpinājuma kara beigām 1944. gadā PSRS spiediena rezultātā SKP darbība somijā tika legalizēta. Tā iekļāvās Somijas Tautas demokrātiskajā līgā, kas piedalījās parlamenta vēlēšanās.

## Ārējās saites
* Partijas oficiālā vietne
Grēdica

**Grēdica** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas federālajā zemē, Meisenes apriņķī. Pilsēta atrodas uz Saksijas un Brandenburgas federālās zemes robežas. Pilsēta atrodas 12 kilometrus uz ziemeļaustrumiem no Rīzas un 7 kilometrus uz dienvidrietumiem no Elsterverdas. Pilsētas kopējā platība ir 28,78&nbsp;km2, pēc 2013. gada datiem pilsētā dzīvo 7 524 iedzīvotāji.

Otrā pasaules kara laikā pilsētas teritorijā bija izvietota koncentrācijas nometne.

## Vēsture
Grēdica rakstos pirmoreiz ir minēta 1363. gadā kā slāvu apdzīvota vieta. 1967. gada 5. oktobrī pilsētai tika piešķirtas pilsētas tiesības.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mihails Svečņikovs

**Mihails Svečņikovs** (krievu: *Михаил Степанович Свечников*, dzimis , miris 1938. gada 26. augustā) bija Krievijas Impērijas virsnieks, padomju karavadonis, militārais vēsturnieks un teorētiķis.

## Dzīvesgājums
Dzimis Ustjmedvedickā Donas karaspēka apgabalā (tagad pilsēta Serafimoviča) kazaku virsnieka ģimenē. 1901. gadā absolvēja Mihailovas artilērijas skolu. Nosūtīts dienēt Aizbaikālā. 1901. gadā Svečņikovs piedalījies Bokseru sacelšanās apspiešanā Ķīnā. No 1904. līdz 1905. gadam piedalījās Krievijas—Japānas karā.

1911. gadā Mihails Svečņikovs pabeidza Ģenerālštāba akadēmiju. No 1913. gada dienēja Osovecas cietoksnī (tagadējā Polijas teritorijā). 
1916. gadā ar apakšpulkveža pakāpi dienēja 38. armijas korpusa štābā, vēlāk — 47. armijas korpusā.

1917. gada sākumā Svečņikovs iecelts par 106. kājnieku divīzijas štāba priekšnieku Tamperē. 1917. gada maijā iestājās boļševiku partijā. Mihails Svečņikovs piedalījās Ziemas pils ieņemšanā Petrogradā, ar ko sākās Oktobra revolūcija un boļševiku nākšana pie varas Krievijā. 1917. gada decembrī Svečņikovu ievēlēja par 106. kājnieku divīzijas priekšnieku.

Sākoties Somijas pilsoņu karam 1918. gada janvārī, Svečņikovs tika norīkots par somu Sarkano gvardu militāro speciālistu. Drīz viņš komandēja Sarkanos Tamperē un Turku. 19. februārī viņš iecelts par ziemeļu frontes virspavēlnieku. Februāra beigās pārcelts uz Helsinkiem par padomdevēju. Kad karš bija zaudēts, devās uz Padomju Krieviju.

No 1918. gada maija komandēja 1. Petrogradas strēlnieku divīziju. No 1918. gada decembra līdz 1919. gada martam Svečņikovs bija Kaspijas—Kaukāza frontes virspavēlnieks. Pēc tam karoja Kazaņas un Tulas aizsardzības rajonos. 
No 1920. gada Mihails Svečņikovs bija Donas, vēlāk Kubaņas—Melnās jūras kara komisariātu militārais vadītājs.

1922. gadā viņš sāka militārā pasniedzēja darbu. 1934. gadā kļuva par Frunzes kara akadēmijas kara mākslas katedras priekšnieku.
1935. gadā Svečņikovam piešķirta kombriga dienesta pakāpe.

Staļina tīrīšanu laikā 1937. gada 31. decembrī Mihails Svečņikovs tika arestēts. 1938. gada 26. augustā viņam piesprieda nāves sodu, apsūdzot viņu fašistiskā sazvērestībā.

Reabilitēts 1956. gada 8. decembrī.

## Atsauces
Svečņikovs

**Svečņikovs** (, no *све́чник* — 'sveču lējējs'; sieviešu dzimtē Svečņikova (*Све́чниковa*)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Andrejs Svečņikovs (*Андрей Свечников*; 2000) — krievu hokejists;
* Jevgeņijs Svečņikovs (*Евгений Свечников*, 1996) — Krievijas hokejists;
* Mihails Svečņikovs (Михаил Свечников, 1881—1938) — Krievijas impērijas virsnieks, padomju karavadonis, militārais vēsturnieks un teorētiķis.

## Skatīt arī
* Svešņikovs
Nokia 9000 Communicator

**Nokia 9000 Communicator** bija Somijas uzņēmuma *[[Nokia]]* mobilo telefonu sērijas *Communicator* pirmais modelis. Tas tiek uzskatīts par *Nokia* pirmo viedtālruni, un bija paredzēts biznesa klientiem.

Aparāts no ārpuses bija kā parasts telefons, bet atvērtā veidā ar to varēja darboties kā ar datoru, kuram bija *[[QWERTY]]* tastatūra un otrs liels LCD displejs. *Nokia 9000 Communicator* varēja izveidot interneta savienojumu un izmantot e-pasta pakalpojumus, kā arī veikt datu pārraidi. Aparāts bija apgādāts ar *[[Intel 80386|Intel i386]]* procesoru, kas darbojās 24 MHz frekvencē. Tam bija 8 MB atmiņa, kuru izmantoja lietojumprogrammas (4 MB), programmu atmiņa (2 MB) un lietotāja dati (2 MB). Operētājsistēma bija *[[GEOS (16 bitu operētājsistēma)|GOES 3.0]]*, kura darbojās virs *[[ROM-DOS]]* sistēmas.

*Nokia 9000 Communicator* sāka ražot 1996. gadā. To 1998. gadā aizstāja *[[Nokia 9110 Communicator]]*.

## Ārējās saites

*
Grosenhaina

**Grosenhaina** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Meisenes apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1205. gadā. Tradicionāli tā ir garnizona pilsēta, VDR laikā pie Grosenhainas atradās padomju kara aviācijas bāze. 2010. gada 24. maijā pilsētā postījumus nodarīja virpuļviesulis, nogalinot vienu, ievainojot 38 cilvēkus un radot zaudējumus 8 miljonu eiro apmērā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kvadriljons

**1 000 000 000 000 000** jeb **viens kvadriljons** ir naturāls skaitlis starp skaitļiem 999 999 999 999 999 un 1 000 000 000 000 001.

Zinātniskajā pierakstā to raksta kā 1015. Skaitļu apzīmēšanai kvadriljonos lieto prievārdu *peta-*, piemēram, petabaits (PB).
Kādas mērvienības kvadriljono daļu raksta kā 10-15 un tās apzīmēšanai no 1964. gada lieto prievārdu *femto-* (no  - piecpadsmit). 
Sekundes kvadriljonā daļa ir femtosekunde (fs), metra kvadriljonā daļa ir femtometrs (fm), grama kvadriljonā daļa ir femtograms (fg).

## Piemēri
* Protona diametrs ir apmēram 1,7 femtometri
* cilvēka mata diametra attālumu gaisma pārvar apmēram 100 femtosekundēs
* 2012. gadā Japānas ārējais parāds pārsniedza 1 kvadriljonu jēnu

## Garajā skalā
Decimālskaitļu pieraksta garajā skalā skaitli 1 000 000 000 000 000 dēvē par **biljardu** (), saīsinātais apzīmējums Brd.
Kvintiljons

**1 000 000 000 000 000 000** jeb **viens kvintiljons** ir naturāls skaitlis starp skaitļiem 999 999 999 999 999 999 un 1 000 000 000 000 000 001.

Zinātniskajā pierakstā to raksta kā 1018. Skaitļu apzīmēšanai kvadriljonos lieto prievārdu *eksa-*, piemēram, eksabaits (EB).
Kādas mērvienības kvadriljono daļu raksta kā 10-18 un tās apzīmēšanai no 1964. gada lieto prievārdu *ato-* (no  - astoņpadsmit). 
Sekundes kvintiljonā daļa ir atosekunde (as), metra kvintiljonā daļa ir atometrs (am), grama kvintiljonā daļa ir atograms (ag).

## Piemēri
* cilvēka mata diametra attālumu gaisma pārvar apmēram 0,1 atosekundēs
* HIV-1 vīrusa masa ir aptuveni 1 atograms (ag)
* Pronozēja, ka interneta informācijas globālās apmaiņas apjoms 2015. gadā sasniegs 83,3 eksabaitu jeb 83 300 000 terabaitu mēnesī.

## Garajā skalā
Decimālskaitļu pieraksta garajā skalā skaitli 1 000 000 000 000 000 000 dēvē par **triljonu** () jeb 106x106x106.

## Atsauces
Kārlis Lēberehts Bekmanis

**Kārlis Lēberehts Bekmanis**, (*Karl (Carl) Leberecht (Lebrecht) Bäckmann*, dzimis 1809. gada 16. decembrī Valtermuižā (*Waltershof*), Talsu apriņķī, Kurzemē - šobrīd Kandava, miris 1879. gadā 17. novembrī Pēterburgā) bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs.

## Biogrāfija
No 1833. gada līdz 1835. gadam kalpojis luterāņu draudzē Minskā. No 1835. gada kalpojis Krimuldas baznīcā. No 1855. gada līdz 1875. gadam Pēterburgas Svētās Katrīnas draudzes mācītājs. Pēterburgā 1855. gadā atvēris labdarības biedrību trūkumcietējiem, 1875. gadā labdarības iestādi nabadzīgām sievietēm, 1860. gadā atraitņu namu, bet 1871. gadā bāreņu patversmi, pārbūvēja Svētās Katrīnas baznīcu (*Церковь Святой Екатерины*, *Большой проспект Васильевского острова, д. 1а*), Pēterburgā pēc arhitekta *W. Langwagen* projekta, 1875. gadā veselības stāvokļa dēļ atkāpās no mācītāja amata.

## Ģimene
Tēvs — Johans Gotfrīds Bekmanis (*Johann Gottfried Bäckmann*), māte — Kristīne Doroteja Juliāna Bekmane (*Julie Dorothea Baeckmann* vai *Christina Dorothea Juliane Bäckmann*), dzimusi Gētlinga (Göttling) (1789).

Pirmā sieva — Karolīne Konkordija Bekmane (*Karoline Selma Concordia Baeckmann (Plato)*; 1812. gads Vidzemes guberņā - ap 1834, Minska). Otrā sieva - Ida Marija Sofija Bekmane, dzimusi Plato (*Ida Marie Sophie Baeckmann (Plato)*) (1813.gada 20. maijs Iļķēnmuižā (*Hilchensfahr*), Vidzemes guberņā, tagad Kadagas apkārtne - 1883. gada 11. janvārī Pēterburgā).

Bērni:
# Voldemārs Kārlis Ferdinands Bekmanis, (*Woldemar Karl Ferdinand Bäckmann*), dzimis 1838. gadā Krimuldā, miris 1904. gadā Pēterburgā
# Zelma Bekmane (*Selma Bäckmann*), dzimusi 1840. gadā, mirusi 1886. gadā
# Kārlis Vilhelms Leonards Bekmanis, (*Carl Wilhelm Leonhard Bäckmann*), dzimis 1843. gadā, miris 1909. gadā
# Ida Marija Bekmane (*Ida Marie Bäckmann*), dzimusi 1845. gada 28. novembrī (10.decembrī)Krimuldas mācītājmuižā, mirusi 1926. gada 7. oktobrī *Kauniainen* Somijā
# Johans (Ivans) Kārlis Jūlijs Bekmanis, (*Johannes (Иван) Karl Julius (Карлович) Bäckmann (Бекман)*), dzimis 1847. gada 26. septembrī, miris 1921. gada 21. decembrī Tērbatā
# Lēberehts Teodors Bekmanis, (*Leberecht Theodor Bäckmann*), dzimis 1850. gadā, miris 1882. gadā

## Darbi
* Bäckmann, Carl Lebrecht. *Der Friede, den Christus seinen Gläubigen giebt : Predigt, gehalten zur Eröffnung der Provinzial-Synode in Walk im Jahre 1843.* Riga: gedruckt in der Muellerschen Buchdruckerei, 1843.

## Atsauces
Kosviga

**Kosviga** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Meisenes apriņķī starp Meiseni un Drēzdeni pie Elbas upes.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1013. gadā.

## Ekonomika
Pie pilsētas atrodas slimnīca *Fachkrankenhaus Coswig*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Fachkrankenhaus Coswig
Sekstiljons

**1 000 000 000 000 000 000 000** jeb **sekstiljons** ir naturāls skaitlis starp skaitļiem 999 999 999 999 999 999 999 un 1 000 000 000 000 000 000 001.

Zinātniskajā pierakstā to raksta kā 1021. Mērvienību sekstiljono daudzkārtņu apzīmēšanai lieto prievārdu *zeta-*, piemēram, zetabaits (ZB).
Kādas mērvienības sekstiljono daļu raksta kā 10-21 un tās apzīmēšanai no 1991. gada lieto prievārdu *zepto-* (no  — 'septiņi'). 
Sekundes sekstiljonā daļa ir zeptosekunde (zs), metra sekstiljonā daļa ir zeptometrs (zm), grama sekstiljonā daļa ir zeptograms (zg).

## Piemēri
* Zemes atmosfēras masa ir apmēram pieci zetagrami (zg)
* Zemes okeānu kopējais tilpums ir ap 1,369 zetalitri (ZL)
* Avogadro skaitlis ir 602,2 zetamoli−1
* Kosmosā, iespējams, ir 100 sekstiljoni apdzīvotu planētu
* Interneta informācijas globālās apmaiņas aplēstais apjoms 2015. gadā sasniedza vienu zetabaitu jeb 1 000 000 000 terabaitu.

## Garajā skalā
Decimālskaitļu pieraksta garajā skalā skaitli 1 000 000 000 000 000 000 000 dēvē par **triljardu** ().

## Atsauces
Septiljons

**1 000 000 000 000 000 000 000 000** jeb **viens septiljons** ir naturāls skaitlis starp skaitļiem 999 999 999 999 999 999 999 999 un 1 000 000 000 000 000 000 000 001.

Normālformā to pieraksta kā 1024. Skaitļu apzīmēšanai septiljonos lieto prievārdu *jota-*, piemēram, jotabaits (YB).
Kādas mērvienības kvadriljono daļu raksta kā 10−24 un tās apzīmēšanai no 1991. gada lieto prievārdu *jokto-* (no  — 'astoņi'). 
Sekundes septiljonā daļa ir joktosekunde (ys), metra septiljonā daļa ir joktometrs (ym), grama septiljonā daļa ir joktograms (yg). Pašlaik tas ir mazākais oficiāli apstiprinātais SI mērvienības priedēklis.

## Piemēri
* elektrona miera masa ir 0,000911 yg
* protona miera masa ir 1,6726 yg
* neitrona miera masa ir 1,6749 yg
* Atommasas vienība ir 1,6605 yg

## Garajā skalā
Decimālskaitļu pieraksta garajā skalā skaitli 1 000 000 000 000 000 000 000 000 dēvē par **kvadriljonu** ().
Pāvila vēstule galatiešiem

**Pāvila vēstule galatiešiem** (, saīsinājumā: **Gal.**) ir viena no Jaunās Derības vēstulēm, par kuras autoru tradicionāli uzskata apustuli Pāvilu. Tā ir devītā Jaunās Derības grāmata pēc visiem evaņģēlijiem, Apustuļu darbiem un trijām citām Pāvila vēstulēm, kā arī četrdesmit astotā grāmata Bībelē. Pēc dažādām teorijām tiek uzskatīts, ka vēstule galatiešiem ir uzrakstīta ap 57. gadu vai arī ap 49. gadu mūsu ērā.

Šo vēstuli Pāvils esot adresējis Galatijā dzīvojošajiem kristiešiem. Galatija bija Romas impērijas province Anatolijas centrālajā daļā.

Vēstulē ir vairākas Bībeles mācības, piemēram, par pestīšanu un Gara augli.

## Ārējās saites
*
Cygnus Mass Simulator

***Cygnus Mass Simulator*** bija ASV uzņēmuma *[[Orbital Sciences Corporation|Orbital Sciences]]* bezpilota kravas kosmosa kuģa *[[Cygnus (kosmosa kuģis)|Cygnus]]* masas makets, kas izmantots nesējraķetes *[[Antares 110]]* pirmajā izmēģinājumu lidojumā.

*Cygnus Mass Simulator* bija 5061 mm augsts alumīnija cilindrs ar diametru 2900 mm un masu aptuveni 3800 kg. Tajā iemontēti 22 akselerometri, 2 mikrofoni, 24 termopāri un 12 tenzodevēji. Pie tā atradās divi *ISIPod* Cubesat palaišanas iekārtas ar četriem nanopavadoņiem.

## Lidojuma gaita
*Cygnus Mass Simulator* tika palaists  21:00 UTC ar nesējraķeti *[[Antares 110]]* (lidojums *A-ONE*) no Vidusatlantiskā reģionālā kosmoporta (*MARS*) starta laukuma *LP-0A*. Kad *Cygnus Mass Simulator* vēl atradās pievienots otrajai pakāpei, no tā tika atdalīti četri nanopavadoņi.

*Cygnus Mass Simulator* tika ievadīts orbītā 240 km x 260 km) ar slīpumu 51,6 grādi.

Tas no orbītas nogāja un sadega atmosfērā 2013. gada 10. maijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Antares A-ONE Test Launch Mission Overview Orbital
10000000 (skaitlis)

**10 000 000** (**desmit miljoni**) ir naturāls skaitlis starp skaitļiem 9 999 999 un 10 000 001. 
Šo skaitli var pierakstīt arī kā 107. To raksta kā 10,000,000 (ASV un Apvienotajā karalistē) vai 10.000.000 (Vācijā).

## Nosaukumi
Vairākās valodās skaitlim 10 000 000 ir īpaši nosaukumi. Indijas subkontinenta valstīs to reizēm apzīmē kā 1,00,00,000 un dēvē par **kroru**, piemēram,  (*kroṛ* jeb *karoṛ*),  (*karoṛ*),  (*koṭi*).
  
No Indijas šis skaitļavārds jau senajos laikos ieviesās arī  (*yī qiānwàn*),  (*kurō*),  (*kot*) un citās Āzijas valodās.
100000000 (skaitlis)

**100 000 000** (**simts miljoni**) ir naturāls skaitlis starp skaitļiem 99 999 999 un 100 000 001. 
Šo skaitli var pierakstīt arī kā 108. To raksta kā 100,000,000 (ASV un Apvienotajā karalistē) vai 100.000.000 (Vācijā).

## Nosaukumi
Vairākās valodās skaitlim 100 000 000 ir īpaši nosaukumi. Austrumāzijas valstu valodās tam ir sevišķa nozīme kā miriādei kvadrātā. Piemēram,  (*yì*),  (*oku*),  (*eok*).
10000000000 (skaitlis)

**10 000 000 000** (**desmit miljardi**) ir naturāls skaitlis starp skaitļiem 9 999 999 999 un 10 000 000 001. 
Šo skaitli var pierakstīt arī kā 1010. To raksta kā 10,000,000,000 (ASV un Apvienotajā karalistē) vai 10.000.000.000 (Vācijā). 

## Piemēri
* 2013. gadā pasaulē dzīvoja 110 cilvēki, kuru īpašumi pēc *Forbes* datiem bija novērtēti vairāk kā desmit miljardu ASV dolāru vērtībā

## Atsauces
Eiro monētas

**Eiro monētas** tiek izlaistas astoņās nominālvērtībās. Tās ir tiesīgas izlaist Eirozonas valstis un Eiropas mikrovalstis, kas izmanto eiro un ir noslēgušas attiecīgu vienošanos ar Eiropas Savienību. Visām monētām ir vienota aversa puse, bet reversa pusē katra valsts kaļ savus simbolus. Izvēlēto nacionālās puses dizainu valstis nedrīkst mainīt, izņemot monarhijas, kas to var mainīt gadījumā, ja ir jauns monarhs vai reizi 15 gados, lai atjauninātu attēlu atbilstoši izmaiņām esošā monarha izskatā.

## Monētu kopīgās iezīmes

## Monētu pretviltošanas elementi
* Eiro monētās ietverti mašīnlasāmi raksturlielumi ar augstu drošības pakāpi. Tā monētas var izmantot tirdzniecības automātos visā eiro zonā neatkarīgi no tā, kurā valstī tās izdotas.
* 1 un 2 eiro monētās izmantota sarežģīta bimetāla un sakausējuma tehnoloģija.
* 10, 20 un 50 centu monētām izmantots unikāls metāla sakausējums (ziemeļu zelts), ko grūti izkausēt un ko izmanto vienīgi monētu izgatavošanai.
* Uzraksts uz 2 eiro monētas jostas (apmales), kā arī 10, 20 un 50 centu monētu unikālais metāla sastāvs aizsargā tās pret viltošanu.

## Monētu nacionālās iezīmes
### Standarta monētu valsts puse

### 2 eiro monētu jostas
Valstis var izvēlēties arī 2 eiro monētu jostas uzrakstu, taču vairums valstu ir izvēlējušās ar zvaigznītēm atdalītus nominālvērtības uzrakstus, tādējādi tās vairākām valstīm sakrīt.




### Valstu identifikatori
Kopš 2008. gada ECOFIN rekomendē norādīt uz katras valsts monētām izdevējvalsts nosaukumu vai tā saīsinājumu. Šādu identifikatoru nelietoja sešas valstis — Austrija, Beļģija, Grieķija, Nīderlande, Somija un Vācija, taču tikai Somija un Beļģija ir pārveidojušas savas monētas, lai tādus iekļautu. 

## Atsauces
100000 (skaitlis)

**100 000** (**simts tūkstoši**) ir naturāls skaitlis starp skaitļiem 99 999 un 100 001.
Šo skaitli var pierakstīt arī kā 105. To raksta kā 100,000 (ASV un Apvienotajā karalistē) vai 100.000 (Vācijā).

## Piemēri
* lidojumi virs 100 000 metru jeb 100 kilometru augstuma pēc Starptautiskās Aeoronautikas federācijas (*Fédération Aéronautique Internationale*) definīcijas tiek saukti par kosmiskajiem lidojumiem
*  nozīmē "100 000 sveicienu"
* pasaules rekords skaitļa pī ciparu memorizēšanā ir 100 000
* 2004. gadā Austrijā izlaida 100 000 eiro zelta monētu, kuras diametrs ir 37 cm, biezums 2 cm, bet svars 31,1035 kg

## Nosaukumi
Vairākās valodās skaitlim 100 000 ir īpaši nosaukumi. Indijas subkontinenta valstīs to reizēm apzīmē kā 1,00,000 un dēvē par laku, piemēram,  (*lakṣá*),  (*lākh*),  (*lākh*),  (*laksha*).
  
No Indijas šis skaitļavārds jau senajos laikos ieviesās arī  (*lākè*),  (*rāku*),  (*laksa*) un citās Āzijas valodās.
Prato

**Prato** (, ) ir pilsēta Itālijā, Toskānā. Tā ir Prato provinces administratīvais centrs. Prato atrodas pie Bizencio upes, aptuveni 13 km uz ziemeļrietumiem no Florences. 2012. gada beigās Prato dzīvoja 187 tūkstoši cilvēku. Tajā ir otra lielākā haņu (ķīniešu) kopiena Itālijā. Kopš 15. gadsimta pilsētā nozīmīga loma ir tekstilrūpniecībai, īpaši vilnas izstrādājumiem.

Līdz 1931. gadam pilsētas nosaukums bija **Prato Toskānā**.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lommača

**Lommača** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Meisenes apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1286. gadā. Trīsdesmitgadu kara laikā pilsētu nopostīja abu pušu karotāji - 1632. gadā  - imperatora karavīri, bet 1645. gadā - zviedri. Otrajā pasaules kara laikā 1945. gada 25. aprīlī pilsētu ieņēma Sarkanā armija, bet no 29. aprīļa līdz 5. maijam to atkal ieņēma vācu karaspēks. VDR laikā uzņēmums *VEB Apparatebau Lommatzsch* ražoja planierus.

## Cilvēki
Lommača ir komponista Roberta Folkmaņa (*Robert Volkmann*, 1815-1883) dzimtā pilsēta. Pilsētā bērnu dienas pavadīja aktieris Terenss Hills (*Terence Hill*, 1939).

## Atsauces

## Ārējās saites
Čārlzs Gordons Fulertons

**Čārlzs Gordons Fulertons** (*Charles Gordon Fullerton*; dzimis , miris ) bija NASA astronauts, Gaisa spēku pulkvedis lidotājs.

1957. gadā Fulertons ieguva bakalaura grādu mehāniskajā inženierijā Kalifornijas Tehnoloģiju institūtā, bet 1958. gadā ieguva maģistra grādu.

Gaisa spēkos Fulertons iestājās 1958. gada jūlijā. Viņš apguva iznīcinātāja pilota iemaņas un vēlāk kļuva par bumbvedēja B-47 pilotu. 1964. gadā viņš pabeidza ASV Izmēģinātājpilotu skolu.

Kopš 1966. gada Fulertons trenējās Gaisa spēku orbitālās observatorijas programmā Manned Orbiting Laboratory (*MOL*) līdz tās atcelšanai 1969. gadā.

1969. gada septembrī Fulertons tika uzņemts NASA astronautu grupā. Viņš bija Mēness misiju Apollo 14, 15, 16 un 17 atbalsta apkalpēs.

1977. gadā Gordons Fulertons tika iekļauts Space Shuttle kosmoplāna prototipa Enterprise izmēģinājuma lidojumu vienā no divām apkalpēm. Viņš veica piecus atmosfēras lidojumus ar *Enterprise*.

Fulertona pirmais kosmiskais lidojums notika 1982. gada martā misijā STS-3 Columbia pilota amatā.

Otrais lidojums notika 1985. gada jūlijā — augustā misijā STS-51-F kā Challenger komandierim. Tajā tika izmantota Spacelab pētnieciskā laboratorija.

Fulertons pēc tam darbojās kā izmēģinātājpilots ar dažādiem lidaparātiem.

2007. gada decembrī viņš atstāja NASA.

Čārlzs Gordons Fulertons 2009. gadā piedzīvoja trieku.  viņš mira.

## Ārējās saites

* Fulertona biogrāfija NASA vietnē
Meisene

**Meisene** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Meisenes apriņķa centrs pie Elbas upes. Pazīstama kā vieta, kur 1708. gada tika dibināta pirmā Eiropas porcelāna ražotne.

## Vēsture
[thumb|left|[Porcelāns|Porcelāna manufaktūra Meisenē]]
Pilsētu dibinājis karalis Heinrihs I Putnuķērājs. Meiseni dažkārt uzskata par Saksijas "šūpuli", jo tā 965. gadā kļuva par Meisenes markgrāfistes — Saksijas valstiskuma nodibinātājas, galvaspilsētu. 968. gadā tā kļuva arī par bīskapa rezidenci. 1416. gadā no pilsētas apkārtnes padzina visus čigānus. 1426. gadā Meisenes markgrāfisti pievienoja Saksijas kūrfirstistei. 1710. gadā Albrehtsburgas pilī Meisenē nodibināja porcelāna manufaktūru — pirmo kvalitatīva porcelāna ražotni ārpus Ķīnas. 1861. gadā ražotni pārcēla uz Meisenes pievārti, kur tā atrodas arī šodien.

## Ekonomika
Arī mūsdienās darbojas Meisenes porcelāna rūpnīca, kas ražo arī citus modes aksesuārus un interjera priekšmetus.

## Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Pār Meisenes vecpilsētu dominē 1471. gadā uzsāktā gotiskā Albrehtsburgas pils. Pilsētā darbojas 1543. gadā dibinātā skola *Sächsisches Landesgymnasium Sankt Afra*, kurā savulaik mācījušies dzejnieki Gellerts un Lesings, kā arī ārsts Hānemanis.

## Cilvēki

Bez vairākiem Meisenes kūrfirstiem, Meisene ir ārsta Samuela Hānemaņa (*Samuel Hahnemann*, 1755—1843), kara noziedznieka Eriha Neimaņa (*Erich Naumann*, 1905—1951), tenora Pētera Šreiera (*Peter Schreier*, 1935) un šāvēja Ralfa Šūmaņa (*Ralf Schumann*, 1962) dzimtā pilsēta.

Ļoti iespējams, ka Meisene ir arī hronista Ādama no Brēmenes (*Adamus Bremensis*, miris pēc 1081. gada) dzimtene.

11. gadsimtā pilsētā darbojās bīskaps Meisenes Benno (*Benno von Meißen*, 1010—1106)

## Sadraudzības pilsētas
Meisenes sadraudzības pilsētas ir:

*  Vitrī pie Sēnas, Francija (1973)
*  Arita, Japāna (1979)
*  Fellbaha, Vācija (1987)
*  Litomeržice, Čehija (1996)
*  Kerkīra, Grieķija (1996)
*  Provo, ASV (2001)
*  Legnica, Polija (2017)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Albrehtsburgas pils
* Meisenes porcelāna rūpnīca
Martina Vasa salas

**Martina Vasa salas** () ir Brazīlijai piederošs neliels neapdzīvots vulkānisks arhipelāgs Atlantijas okeānā. Atrodas ap 1200 km no Dienvidamerikas piekrastes un administratīvi ietilpst Espiritu Santu štatā. Salu grupa sastāv no trim lielākām salām un vairākām maziņām saliņām un klintīm. Lielākā sala ir Martina Vasa sala.

Salas 1502. gadā atklāja portugāļu jūrasbraucējs, Vasko da Gamas brālēns, Eštivau da Gama, kurš tās kopā ar netālu rietumos esošo Trindadi salu pasludināja par Brazīlijas Impērijas daļu. 1768. gadā salās neveiksmīgi mēģināja krastā izkāpt franču Žana Fransuā Laperūza ekspedīcija — gāja bojā divi jūrnieki un lielākā sala (vēlāk arī visa salu grupa) tika nosaukta par godu vienam no tiem.

## Atsauces
Alfrēds-Jānis Bērziņš

**Alfrēds-Jānis Bērziņš** (1920-2011) bija Latviešu leģiona virsnieks, Armijas goda sarakstu sprādzes saņēmējs, vēlāk Daugavas Vanagu organizācijas ģenerālsekretārs.

## Pirmskara dzīve

Alfrēds-Jānis Bērziņš dzimis 1920. gada 14. februārī Popes pagastā divu bērnu ģimenē, abi vecāki - ierēdņi. Tēvs 1921. gadā pārcelts uz darbu tiesā Rēzeknē, arī Bērziņš skolas gaitas sāk tieši Rēzeknē, 1938. gadā beidz Rēzeknes valsts ģimnāziju. Pēc ģimnāzijas beigšanas 1938. gada rudenī brīvprātīgi piesakās obligātajam militārajam dienestam Latvijas armijā, tajā izdien 18 mēnešus, demobilizējas īsi pirms Latvijas okupācijas, 1940. gada 12. maijā. Laiku līdz kara sākumam Bērziņš pavada Jelgavā, studējot Lauksaimniecības akadēmijā.

## Otrajā pasaules karā

Pēc Vācijas iebrukuma PSRS Bērziņš pieredz 30 sakropļotu ieslodzīto līķu ekshumāciju Rēzeknes milicijas šķūnī, jau 1941. gada nogalē viņš brīvprātīgi piesakās dienestam latviešu policijas bataljonos. 1942. gada februārī viņš saņem pavēli ierasties uz apmācībām Krāslavā un augustā tiek nozīmēts par vada komandieri 19. Latgales policijas bataljonā Ļeņingradas frontē. Pēc ievainojuma vairākus mēnešus atpūšas dzimtenē, atgriežas frontē 1943. janvārī, drīz līdz ar 19. Latgales bataljonu tiek iekļauts 2. latviešu brigādē kā 42 grenadieru pulka II bataljons un pārcelts uz Volhovas fronti. Pēc kaujām 1943. gada oktobra sākumā tiek apbalvots ar II šķiras Dzelzs krustu un iecelts par 6. rotas komandieri.

1944. gada janvārī Bērziņš nonāk izlases vienībā - virsleitnants Graumaņa komandētajā 16. slēpotāju rotā, tā vēlāk tiek iekļauta pulkveža Veisa kaujas grupā un Bērziņš atkal uzņemas rotas komandiera pienākumus - seko izlaušanās kauja pie Dolgovas, 21. janvārī tiek ievainots un evakuēts. Par izrādīto varonību saņem I šķiras Dzelzs krustu, frontē atgriežas 1944. gada augustā, tiek nozīmēts par 4. rotas komandieri un piedalās kaujās pie Cesvaines, kā arī Mores kaujās. Vēlāk pārcelts par 2. rotas komandieri, nonāk Kurzemes cietoksnī, piedalās 1. un 3. lielkaujā - pēc smaga ievainojuma janvārī tiek evakuēts uz Dundagu, tiek amputēta kāja virs ceļgala - šis ir Bērziņa sestais ievainojums. Par šo kauju tiek apbalvots ar armijas goda sarakstu sprādzi 1945. gada 5. martā. Tālāk tiek evakuēts uz Bavāriju kur Marktredvicā viņu saņem gūstā ASV bruņotie spēki.

## Pēckara dzīve

Pēc atbrīvošanas no gūsta Bērziņš 1947. gadā piedalās Daugavas Vanagu nodaļas dibināšanās Bambergā, kļūst par nodaļas vadītāju. Turpina darbību Daugavas Vanagos atlikušo mūža daļu, beigās ieņemot ģenerālsekretāra amatu. 1955. gadā saņem Daugavas Vanagu nozīmi zeltā, aktīvs arī citās trimdas latviešu sabiedriskās dzīves jomās. 2010. gada pavasarī Bērziņš pārceļas uz dzīvi Latvijā.

Virsleitnants Alfrēds-Jānis Bērziņš mirst 2011. gada 3. augustā.

## Atsauces
Laplata (upe)

**Laplata** () ir Paranas un Urugvajas satekestuārs Dienvidamerikas dienvidaustrumos. Tek pa Argentīnas un Urugvajas robežu un ietek Atlantijas okeānā. Garums ap , platums — no 2 km pie satekas līdz  grīvā, vidējais dziļums — ap . Dažkārt tiek uzskatīta par Atlantijas okeāna līci vai malas jūru. Upes plūdumu, kur sajaucas saldūdens ar jūras ūdeni, visā garumā ietekmē paisums. Upes krasti biezi apdzīvoti, lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Buenosairesa un Laplata Argentīnā un Montevideo Urugvajā.

Portugāļu jūrasbraucēji bija pirmie eiropieši, kas 1513. gadā atklāja Laplatu. Pirmie to izpētīja spāņi Huana Diasa de Solisa vadībā 1516. gadā jūras šauruma starp Atlantijas un Kluso okeānu meklējumos un nosauca par Saldo jūru *(Mar Dulce)*. Padziļinātu šī estuāra (grīvlīča) izpēti no 1526. līdz 1529. gadam veica venēciešu kuģotājs Sebastians Kabots. Tirgojoties ar vietējiem gvaranu indiāņiem, Kabots ieguva vairākus sudraba priekšmetus un upi nosauca tagadējā vārdā — par Sudraba upi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Presidente Pedro Agirre Serda

**Presidente Pedro Agirre Serda** () bija Čīles vissezonas polārstacija Antarktikā. Izvietojusies Dienvidšetlendas salās, Disepšenas salas krastā pie tās iekšējā līča Fostera ostas.

Stacija izveidota 1955. gada 18. februārī kā Čīles Gaisa spēku atbalsta punkts un nosaukta par godu bijušajam prezidentam Pedro Agirrem Serdam (1938—1941). Galvenās izpētes jomas bija vulkanoloģija, klimatoloģija un meteoroloģija. Stacija iznīcināta 1967. gada 4. decembra vulkāna izvirdumā, personāls evakuēts. 2001. gadā stacijas krāsmatām piešķirts speciāli aizsargājama vēstures pieminekļa statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mērkaķu apakšdzimta

**Mērkaķu apakšdzimta** (*Cercopithecinae*) ir viena no divām mērkaķu dzimtas (*Cercopithecidae*) apakšdzimtām, kas apvieno apmēram 70 sugas. Tās tiek iedalītas 12 ģintīs un 2 ciltīs. Pazīstamākās ir paviāni, makaki un zaļie mērkaķi. Lielākā daļa mērkaķu apakšdzimtas sugu mājo Āfrikā uz dienvidiem no Sahāras, lai gan gandrīz visas makaku sugas, izņemot vienu, mājo Āzijā. Vienīgā suga, kas mājo Eiropā, ir Gibraltārā un Ziemeļāfrikā dzīvojošais berberu makaks (*Macaca sylvanus*), kas arī ir vienīgā makaku suga ārpus Āzijas.

## Izskats un īpašības
Atkarībā no sugas šīs apakšdzimtas mērkaķi var būt kokos dzīvojoši vai uz zemes dzīvojoši, vai arī daļēji uz zemes dzīvojoši. Kokos dzīvojošās sugas ir slaidākas, ar smalkāku kaulu uzbūvi un tām ir garākas astes, toties uz zemes dzīvojošās sugas ir masīvākas, muskuļotākas, to astes ir īsas vai tās nav vispār. Visām sugām ir labi attīstīti īkšķi un tie atrodas atstatus no citiem pirkstiem. Tām ir raksturīgas divas anatomiskas pazīmes — sēžas tulzna (neapmatots un nejutīgs sēžas kaula paugura sabiezinājums) un vaigu maisiņi,  kuros tiek noglabāta barība. Dažām sugām vairošanās sezonas laikā sēžas tulznai mainās krāsa. Tēviņi vienmēr lielāki par mātītēm, kā tas raksturīgs visiem mērkaķiem. Šai apakšdzimtai tēviņi ir gandrīz divas reizes lielāki, un tie ir daudz agresīvi nekā mātītes. Tēviņiem ir arī daudz spēcīgāki žokļi un tiem izaug iespaidīgi ilkņi.

## Uzvedība
Šīs apakšdzimtas mērkaķi ir aktīvi dienas laikā un veido noturīgus barus. Atkarībā no sugas tie mājo dažādos biotopos, sākot ar vēsiem, sniegainiem kalniem un beidzot ar lietus mežiem un savannu, kā arī tie mājo klinšainos apvidos ar nabadzīgu veģetāciju. Lielākā daļa sugu ir visēdājas, tās barojas ar augļiem, lapām, sēklām, pumpuriem, sēnēm, kukaiņiem, zirnekļiem un dažādiem maziem mugurkaulniekiem. Liela auguma paviāni medī arī citu sugu mērkaķus un jaunas šimpanzes, vai pat flamingo. Visiecienītākā barība ir augļi un gaļa. Grūsnības periods ir 6—7 mēneši, mazuļi tiek zīdīti ar pienu 3—12 mēnešus. Dzimumbriedumu šīs grupas mērkaķi atkarībā no sugas sasniedz 3—5 gadu vecumā.

## Sistemātika
* **Mērkaķu apakšdzimta** (*Cercopithecinae*)
** Mērkaķu cilts (*Cercopithecini*)
*** ģints Alena mērkaķi (*Allenopithecus*)
*** ģints Huzārpērtiķi (*Erythrocebus*)
*** ģints Mērkaķi (*Cercopithecus*)
*** ģints Pundurmērkaķi (*Miopithecus*)
*** ģints Zaļie mērkaķi (*Chlorocebus*)
** Paviānu cilts (*Papionini*)
*** ģints Cekulmangabeji (*Lophocebus*)
*** ģints Geladas (*Theropithecus*)
*** ģints Kalnu mangabeji (*Rungwecebus*)
*** ģints Makaki (*Macaca*)
*** ģints Mandrili (*Mandrillus*)
*** ģints Mangabeji (*Cercocebus*) 
*** ģints Paviāni (*Papio*)

## Atsauces

## Ārējās saites
*Par primātu latvisko nosaukumu apstiprināšanu
Paviānu cilts

**Paviānu cilts** (*Papionini*) ir viena no divām mērkaķu apakšdzimtas (*Cercopithecinae*) ciltīm, kas apvieno 43 mūsdienās dzīvojošas sugas, kas savukārt tiek iedalītas 7 ģintīs. Piederība šai ciltij balstīta uz morfoloģiju un DNS mitohondriālajām analīzēm. Ģenētiskās analīzes norāda, ka no kopējā aizvēsturiskā priekšteča attīstījās divas līnijas: Āzijā dzīvojošie makaki un Āfrikas sugas. Tomēr sugu piederība ciltij joprojām ir diskutabla un vērtējama, jo analīžu dati ir ierobežoti.

## Sistemātika
* **Paviānu cilts** (*Papionini*)
** ģints Cekulmangabeji (*Lophocebus*)
***Baltcekula mangabejs (*Lophocebus albigena*)
***Džonstona baltcekula mangabejs (*Lophocebus johnstoni*)
***Osmana Hilla baltcekula mangabejs (*Lophocebus osmani*)
***Kongo melncekula mangabejs (*Lophocebus opdenboschi*)
***Melncekula mangabejs (*Lophocebus aterrimus*)
***Ugandas baltcekula mangabejs (*Lophocebus ugandae*)
** ģints Geladas (*Theropithecus*)
***Gelada (*Theropithecus gelada*)
** ģints Kalnu mangabeji (*Rungwecebus*)
***Kalnu mangabejs (*Rungwecebus kipunji*)
** ģints Makaki (*Macaca*)
***Arunāčalas makaks (*Macaca munzala*)
***Asamas makaks (*Macaca assamensis*)
***Baltvaigu makaks (*Macaca leucogenys*)
***Berberu makaks (*Macaca sylvanus*)
***Celebesas makaks (*Macaca nigra*)
***Cepurainais makaks (*Macaca sinica*)
***Cūkastes makaks (*Macaca nemestrina*)
***Gorontalo makaks (*Macaca nigrescens*)
***Heka makaks (*Macaca hecki*)
***Indijas cepurainais makaks (*Macaca radiata*)
***Japānas makaks (*Macaca fuscata*)
***Krabjēdājmakaks (*Macaca fascicularis*)
***Lauvu makaks (*Macaca silenus*)
***Lāču makaks (*Macaca arctoides*)
***Mauru makaks (*Macaca maura*)
***Pagai makaks (*Macaca pagensis*)
***Pelēkkāju makaks (*Macaca ochreata*)
***Rēzus makaks (*Macaca mulatta*)
***Siberutas makaks (*Macaca siberu*)
***Taivānas makaks (*Macaca cyclopis*)
***Tibetas makaks (*Macaca thibetana*)
***Togianas makaks (*Macaca tonkeana*)
***Ziemeļu cūkastes makaks (*Macaca leonina*)
** ģints Mandrili (*Mandrillus*)
***Drils (*Mandrillus leucophaeus*)
***Mandrils (*Mandrillus sphinx*)
** ģints Mangabeji (*Cercocebus*) 
***Apkakles mangabejs (*Cercocebus torquatus*)
***Dūmakainais apkakles mangabejs (*Cercocebus atys*)
***Dzeltenvēdera mangabejs (*Cercocebus chrysogaster*)
***Sandžes mangabejs (*Cercocebus*)
***Tanas mangabejs (*Cercocebus*)
***Žiglais mangabejs (*Cercocebus agilis*)
** ģints Paviāni (*Papio*)
***Gvinejas paviāns (*Papio papio*)
***Dzeltenais paviāns (*Papio cynocephalus*)
***Lāču paviāns (*Papio ursinus*)
***Mantijas paviāns (*Papio hamadryas*)
***Olīvzaļais paviāns (*Papio anubis*)

## Atsauces

## Ārējās saites
*Par primātu latvisko nosaukumu apstiprināšanu
Maržori Eštianu

**Maržori Eštianu** (, , dzimusi ) ir Brazīlijas aktrise, dziedātāja un televīzijas seja.

Viņas pirmā loma 2003. gadā bija televīzijas *[[Rede Globo]]* seriālā *[[Malhação]]*. Šajā pašā televīzijas kanālā viņai bija lomas ziepju operās *[[Duas Caras]]*, *[[A Vida da Gente]]* un *[[Lado a Lado]]*. 2011. gadā sāka filmēties arī kinofilmās.

Kopš 2004. gada aktīvi dzied. Ir izdevusi divus albumus, no kuriem albums *Marjorie Estiano* ieguva platīna albuma statusu. Viņas singls *Você Sempre Será* 2005. gadā ieņēma pirmo vietu Brazīlijas singlu topā.
Nosene

**Nosene** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Meisenes apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1162. gadā

## Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Pār Nosenes vecpilsētu dominē liela renesanses stila pils. Uz rietumiem no pilsētas atrodas Altcellas klosteris (*Kloster Altzella*), Vetīnu dinastijas Meisenes markgrāfu apbedīšanas vieta no 1190. līdz 1381. gadam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Somijas Sociālistiskā Strādnieku Republika

**Somijas Sociālistiskā Strādnieku Republika** () jeb **Sarkanā Somija** bija padomju varas veidojums pilsoņu kara laikā no 1918. gada 27. janvāra līdz 16. maijam, kurā valdīja Padomju Krievijas atbalstītā Somijas Tautas pilnvaroto padome.

## Izveide
1918. gada 27. janvārī Somijas Sarkanā gvarde sāka sacelšanos pret Somijas likumīgi ievēlēto valdību, kas pārauga karā starp sarkangvardiem un Balto gvardi. 
28. janvārī Sarkanie ieņēma Helsinkus un izveidoja Tautas pilnvaroto padomi, par kuras priekšsēdētāju kļuva Kullervo Manners. Tajā pašā dienā padome pieņēma deklarāciju "Somijas strādniekiem un pilsoņiem!", kurā tā sevi pasludināja par valsts revolucionāro valdību.

Sarkanajiem izdevās pārņemt varu rūpnieciskajos rajonos Somijas dienvidos un rietumos, kur dzīvoja 2/3 valsts iedzīvotāju. Frontes līnija izveidojās no Pori gar Tamperes ziemeļiem līdz Karēlijas zemesšaurumam.

## Varas nostiprināšana
Sarkano kontrolētajā teritorijā likvidēja agrākās valsts institūcijas, izveidoja strādnieku kontroli dzelzceļā, rūpnīcās, bankās u.c. Izveidoja Augstāko revolucionāro tiesu.
Lai kontrolētu izpildvaru, 14. februārī izveidoja Strādnieku galveno padomi, kuru veidoja 40 tautas deputāti. Par tās priekšsēdētāju kļuva Valfrīds Pertile.
22. februārī Strādnieku galvenā padome pieņēma konstitūciju. Lai arī pēc konstitūcijas augstākā vara piederēja Strādnieku galvenajai padomei, reāli Sarkanajā Somijā vara piederēja Tautas pilnvaroto padomei.

1. martā starp Somijas Sociālistisko Strādnieku Republiku un Padomju Krieviju noslēdza miera līgumu. Sarkanie somi nevēlējās ciešu aliansi ar boļševikiem, jo vairākos jautājumos to uzskati atšķīrās. Lai atrisinātu robežstrīdus, tika nolemts apmainīties ar teritorijām: artilērijas bāze Ino Karēlijas zemesšaurumā tika atdota Krievijai, pretī saņemot Petsamo ziemeļos ar izeju pie jūras.

## Sagrāve
Aprīļa sākumā Baltie ieņēma Tamperi, kas sagrāva Sarkano cīņassparu. Pēc vācu spēku izsēšanās Somijas dienvidu krastā Tautas pilnvaroto padome 6. aprīlī nolēma pārcelties uz Viborgu.
10. aprīlī par Sarkanās gvardes virspavēlnieku ar visplašākajām pilnvarām tika ievēlēts Kullervo Manners.
13. un 13. aprīlī Tautas pilnvaroto padomes departamenti tika reorganizēti, un par tās priekšsēdētāju kļuva Oto Kūsinens. Reāli Tautas pilnvaroto padome Viborgā darbību neuzsāka, jo daudzi tās locekļi atradās Krievijā. Pēdējie Tautas pilnvaroto padomes dalībnieki Viborgu atstāja 25. aprīlī, un ar kuģi devās uz Padomju Krieviju.

Sarkanie gvardi līdz pēdējam cīnījās. 16. maijā Baltie bija uzvarējuši.

## Skatīt arī
* Somijas Demokrātiskā Republika
* Karēļu-somu PSR
* Igaunijas darba komūna
* Latvijas SPR
Latviešu konversācijas vārdnīca

thumb|Latviešu konversācijas vārdnīcas pirmie 20 sējumi
**Latviešu konversācijas vārdnīca** (**LKV**) ir Anša Gulbja apgāda izdots vispusīgs enciklopēdisks izdevums latviešu valodā 21 sējumā, ko veido 43 008 šķirkļi 168 burtnīcās un kas aptver visas tajā laikā aktuālās zinību nozares. Vārdnīcas galvenais redaktors bija Arveds Švābe, nomināli arī Aleksandrs Būmanis un Kārlis Dišlers, bet atbildīgais sekretārs — Jānis Medenis.

## Vēsture

Pievērsties grāmatniecībai un Latviešu konversācijas vārdnīcai izdošanai Ansi Gulbi iedvesmojuši Jēkaba Dravnieka Konversācijas vārdnīcas izstrādes centieni, par ko Gulbis rakstījis: „Toreiz, pirms 35 gadiem, kad saņēmu viņa izdoto Konversācijas vārdnīcas 1. burtnīcu, es tā sajūsminājos, ka nolēmu kļūt par grāmatnieku”.

1927. gada vasarā Ansis Gulbis pierunā Arvedu Švābi uzņemties enciklopēdijas veidošanu. Latviešu konversācijas vārdnīcas redakcijas kodolu veido arī Švābes līdzstrādnieks Benno Ābers, kā arī filoloģes Anna Dārziņa un Elza Ābele, bet pavisam enciklopēdijas veidošanā iesaistās vairāk nekā 100 Latvijas zinātnieku, kultūras darbinieku, pedagogu u.c. speciālistu, pieaicinot arī speciālistus no Lietuvas, Igaunijas, Somijas, Polijas u.c valstīm.

Latviešu konversācijas vārdnīcu četru sējumu apjomā bija paredzēts pabeigt pusotra gada laikā, taču sākotnējās ieceres vietā tai iznāk 21 sējums, kuru veidošana ilgst 13 gadus. Pirmo sējumu metiens bija 15 000 eksemplāros, kas no 7. sējuma samazinājās līdz 12 000, no 9. sējuma — līdz 10 000, bet no 17. sējuma — līdz 9000 eksemplāru.

Gulbis enciklopēdijas izdevumu sagatavošanu bija tik labi saorganizējis, ka to, kā arī visas izdevniecības darbu, pēc Gulbja nāves 1936. gadā veiksmīgi turpināja viņa māsas dēls Arvīds Mālītis. 1940. gadā, pēc Latvijas okupācijas, enciklopēdijas izdošanu apturēja pie šķirkļa Tjepolo.
Trimdā esošie autori vēlāk turpināja pārtraukto darbu pie 22. sējuma pabeigšanas, kuru 2004. gadā Rīgā izdeva apgāds "Antēra".

## Sējumi

## Atsauces
Somijas Strādnieku galvenā padome

**Somijas Strādnieku galvenā padome** () bija Somijas Sociālistiskās Strādnieku Republikas augstākā varas institūcija, kuras mērķis bija kontrolēt izpildvaru (Somijas Tautas pilnvaroto padomi). Pēc izveidotāju ieceres tai bija jākļūst par Sarkanās Somijas parlamentu.

Precīzs padomes izveides datums nav zināms. Pirmoreiz tā pieminēta 1918. gada 28. janvāra Tautas pilnvaroto padome deklarācijā "Somijas strādniekiem un pilsoņiem!".
Strādnieku galvenā padomes pirmā sēde notika 12. vai 14. februārī.

Sākotnēji Strādnieku galvenā padome sastāvēja no 35 locekļiem, vēlāk to skaits tika palielināts līdz 40. Padomē nenotika vēlēšanas, bet pēc kvotu sistēmas pārstāji tika nosūtīti no vairākām strādnieku organizācijām. organizācijām bija tiesības atsaukt savus pārstāvjus.
Padomē ietilpa:
* 15 pārstāvji no Somijas sociāldemokrātiskās partijas;
* 10 pārstāvji no arodbiedrībām;
* 10 pārstāvji no Sarkanās gvardes;
* 5 pārstāvji no Helsinku strādnieku savienības (vēlāk samazināts par vienu vietu).

Par Strādnieku galvenās padomes priekšsēdētāju tika ievēlēts 1917. gada streiku komitejas loceklis, pārvadātāju arodbiedrības sekretārs Valfrids Pertile.

Padomē tika izveidotas piecas komitejas: konstitūcijas, likumdošanas, finanšu, kara un tautsaimniecības un ārlietu. Konstitūcijas komiteja līdz 18. februārim bija sagatavojusi konstitūciju, kura tika pieņemta 22. februārī. Lai arī pēc konstitūcijas augstākā vara piederēja Strādnieku galvenajai padomei, reāli Sarkanajā Somijā vara piederēja Tautas pilnvaroto padomei. 

## Skatīt arī
* Somijas Tautas pilnvaroto padome
Hīrons

[thumb|250px|Hīrons māca [Ahillejs|Ahilleju spēlēt liru]]
**Hīrons** sengrieķu mitoloģijā bija viens no kentauriem — Krona un Filīras dēls. Atšķirībā no vairuma citu kentauru, kam piemita naidīgums pret cilvēkiem, Hīrons bija gudrs un labsirdīgs. Viņš dzīvoja Pēlija kalnā un bija Apolona un Artemīdas skolnieks. Savukārt mācījis  Jasonu, Dioskūrus, Ahilleju un citus varoņus.

Hīronu no Aīda valstības atsauca viņa draugs Hērakls, kurš nejauši nāvīgi ievainoja Hīronu. Zevs dāvāja viņam nemirstību, no kuras Hīrons atteicās, nododams to Prometejam.

Par godu Hīronam nosaukts Centaura zvaigznājs.

## Ārējās saites
Pīters Higss

**Pīters Veirs Higss** (; dzimis , miris ) bija britu fiziķis teorētiķis. 2013. gadā kopā ar Fransuā Anglēru saņēma Nobela prēmiju par teorētiskā Higsa mehānisma atklāšanu, kas deva ieguldījumu izpratnē par elementārdaļiņu masas izcelsmi, un kas guva apstiprinājumu, atklājot iepriekš paredzēto, fundamentālo Higsa bozonu ATLAS un CMS eksperimentos CERN Lielajā hadronu pretkūļu paātrinātājā.

## Izglītība un darba karjera
Augstāko izglītību fizikā ieguvis Londonas Karaliskajā koledžā. 1954. gadā ieguvis doktora grādu. 1964. gadā publicējis pētījumu, kurā definē Higsa bozonu. Strādājis Edinburgas Universitātē, Londonas Universitātes koledžā, Londonas Impērijas koledžā un Londonas Karaliskajā koledžā. Teorētiskās fizikas jomā strādājis no 1950. gadiem līdz aiziešanai no Edinburgas Universitātes 1996. gadā.

## Apbalvojumi
1997. gadā saņēmis Diraka medaļu par ieguldījumu teorētiskajā fizikā, tajā pašā gadā Eiropas Fizikas biedrība (*European Physical Society*) viņam piešķīra augstās enerģijas un elementārdaļiņu fizikas balvu, 2004. gadā saņēmis Volfa balvu, 2010. gadā — Sakurai balvu. 2013. gadā kopā ar Fransuā Anglēru saņēmis Nobela prēmija fizikā.
thumb|left|Higss 2013. gada Nobela prēmijas laureātu preses konferencē Zviedrijas Karaliskajā Zinātņu Akadēmijā.

## Politiskie un reliģiskie uzskati
Higss bija aktīvs dalībnieks organizācijā "Kodolatbruņošanās kampaņa", bet vēlāk izstājās no šīs organizācijas, jo tā uzsāka cīņu arī pret kodolspēkstacijām. Viņš bija arī *[[Greenpeace]]* biedrs, līdz šī organizācija sāka uzstāties pret ģenētiski pārveidotiem organismiem.

Kad 2004. gadā Higsam piešķīra Volfa balvu (prestižāko apbalvojumu aiz Nobela prēmijas), viņš atteicās braukt uz Jeruzalemi to saņemt oficiālā Izraēlas valsts pasākumā, jo bija pret Izraēlas rīcību Palestīnā.

Higsa bozons ir kļuvis populārs masu kultūrā un bieži tiek dēvēts par "Dieva daļiņu". Higss, pats būdams ateists, neatbalstīja šo nosaukumu, sakot, ka tādējādi varētu tikt aizskartas ticīgo jūtas. Šis apzīmējums izplatījās, kopš 1993. gadā Leons Ledermans (1988. gada Nobela prēmijas fizikā laureāts) sarakstīja populārzinātnisku grāmatu, kuras nosaukumā bija ietverti vārdi "Dieva daļiņa" (*The God Particle: If the Universe Is the Answer, What Is the Question?*). Patiesībā Ledermans gribēja nosaukumā likt "Nolādētā daļiņa" (*Goddamn Particle*), bet grāmatas izdevējs stingri pastāvēja uz apzīmējumu "Dieva daļiņa".

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Higsa centrs
Trindadi

**Trindadi** ( — ‘Trīsvienības sala’) ir Brazīlijai piederoša neapdzīvota vulkāniska sala Atlantijas okeānā. Atrodas ap 1150 km no Dienvidamerikas piekrastes un administratīvi ietilpst Espiritu Santu štatā. Sala ir aktīvs stratovulkāns ar vairākiem krāteriem un lavas konusiem. Salā nav pastāvīgo iedzīvotāju, izvietots Brazīlijas Kara flotes postenis un meteostacija.

Trindadi 1502. gadā atklāja portugāļu jūrasbraucējs, Vasko da Gamas brālēns, Eštivau da Gama, kurš tās kopā ar netālu esošajām Martina Vasa salām pasludināja par Brazīlijas Impērijas daļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Fransuā Anglērs

**Fransuā Anglērs** (; dzimis ) ir beļģu fiziķis teorētiķis. 2013. gadā kopā ar Pīteru Higsu saņēmis Nobela prēmiju par teorētiskā Higsa mehānisma atklāšanu, kas deva ieguldījumu izpratnē par elementārdaļiņu masas izcelsmi, un kas guva apstiprinājumu, atklājot iepriekš paredzēto, fundamentālo Higsa bozonu ATLAS un CMS eksperimentos CERN-a Lielajā hadronu pretkūļu paātrinātājā.

Anglērs dzimis ebreju ģimenē Beļģijā. Otrā pasaules kara laikā pārdzīvojis holokaustu, dzīvojis bērnu namos, slēpjot savu izcelšanos.

Augstāko izglītību ieguva Briseles Brīvajā universitātē (elektromehānikas inženieris, 1955), doktora grādu fizikā ieguva 1959. gadā. No 1959. līdz 1961. gadam strādāja Kornela Universitātē. Pēc tam uzsāka darbu Briseles Brīvajā universitātē. No 1984 gada sadarbojas ar Telavivas Universitāti.

Anglērs 1982. gadā saņēmis Frankvi balvu, 2004. gadā — Volfa balvu, 2010. gadā — Sakurai balvu. 2013. gadā saņēmis Nobela prēmiju fizikā (kopā ar Pīteru Higsu).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Fransuā Anglērs Nobela prēmijas mājaslapā 
* Fransuā Anglērs