open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kalēti

**Kalēti** ir vidējciems Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Kalētu pagasta centrs pie autoceļa V1218 (Bārta—Kalēti—Gramzda), pagasta ziemeļu daļā. Kalētos atrodas Kalētu mūzikas un mākslas pamatskola, tautas nams, bibliotēka, Kalētu priediens, degvielas uzpildes stacija, daudzstāvu dzīvojamās ēkas, sēklu fasēšanas fabrika "Silgme", senlietu krātuve un feldšeru-vecmāšu punkts.

Ciems veidojies ap Kalētu muižu (*Gut Kalleten*). Muižas pils būvēta 1876. gadā. Mūsdienās tajā atrodas Kalētu mūzikas un mākslas pamatskola. 

Attēls:Kalēti.jpg|"Kings" degvielas uzpildes stacija
Attēls:Kalēti 2.jpg|Skats no Kalētu bibliotēkas
Attēls:Kalētu pamatskola.jpg|Pamatskola
Kalētu muiža 1916.jpg|Kalētu muiža (1915. gada zīmējums)


## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
ASV štatu galvaspilsētu uzskaitījums

thumbnail|Vašingtona — ASV galvaspilsēta (1800 — pašlaik)
Šajā uzskaitījumā apkopotas visas **[[ASV štati|ASV štatu]] galvaspilsētas**. Kopš 1800. gada ASV galvaspilsēta ir Vašingtona. Līdz 1800. gadam ASV Kongress ir atradies vēl 8 citās ASV pilsētās.

## ASV galvaspilsētas un ASV Kongresa vietas

## Štatu galvaspilsētas

## Salu teritoriju galvaspilsētas
LightSail-A

***LightSail-A*** ir bezpeļņas organizācijas *[[The Planetary Society]]* saules buras demonstrators. Tas orbītā palaists 2015. gada maijā.
Kosmiskais aparāts paredzēts saules buras risinājumu un pavadoņa sistēmu pārbaudei pirms lielāka eksemplāra *[[LightSail-1]]* palaišanai 2016. gadā.

*The Planetary Society* par projektu *LightSail* pirmoreiz paziņoja 2009. gada novembrī. Tas bija ambiciozāks par *[[NanoSail-D]]* un sākotnēji paredzēja divus startus: pirmo zemā orbītā, pārbaudītu saules buras izvēršanas mehāniku, un otru augstākā orbītā, kurā to vairs neietekmē Zemes atmosfēras berze un var realizēt Saules gaismas spiedienu uz buru.

Pavadoni izgatavoja uzņēmums *Stellar Exploration Inc.* Tas veidots *[[CubeSat]]* 3U formā ar izmēriem 34 × 10 × 10 cm un masu aptuveni 5 kg.

*LightSail-A* tika palaists  15:05 UTC ar nesējraķeti *[[Atlas V/501]]* no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta kompleksa *SLC-41* kā sekundārā krava bezpilota kosmoplānam *[[USA-261]]*. Kopā ar to palaisti nanopavadoņi *[[ULTRASat]]*, *[[USS Langley (pavadonis)|USS Langley]]*, *[[BRICSat-P]]*, *[[ParkinsonSat]]*, *[[GEARRS-2]]*, *[[AeroCube-8A]]*, *[[AeroCube-8B]]*, *[[OptiCube 1]]*, *[[OptiCube 2]]*, *[[OptiCube 3]]*.

Desmit dienu laikā vajadzēja izvērst saules buru. Divas dienas pēc starta programmatūras kļūmes dēļ pavadonis kļuva nekontrolējams. 31. maijā ar to izdevās nodibināt sakarus un augšupielādēt programmas ielāpu. 3. jūnijā izvērsti saules bateriju paneļi. 4. jūnijā atkal tika zaudēts kontakts ar *LightSail-A*, bet 6. jūnijā to izdevās atjaunot. 7. jūnijā izvērsta saules bura. To apstiprināja vēlāk saņemtie attēli.

14. jūnijā *LightSail-A* iegāja atmosfēras blīvajos slāņos un sadega.
## Atsauces

## Ārējās saites
* LightSail *[[The Planetary Society]]*
* LightSail-A Satellite Overview www.spaceflight101.com - Patrick Blau
* LightSail A, B Gunter Dirk Krebs
Valerians Indulēns

**Valerians Indulēns** (, Maskava -  Rīga) bija Latvijas šahists.

## Biogrāfija
Valerians Indulēns bija viens no daudzsološākajiem Latvijas jaunajiem šahistiem 1930. gadu beigās un 1940. gadu sākumā. Bijis kombinacionāla stila šahists. Lielākais panākums - dalīta 3.-4. vieta 1941. gada Latvijas šaha čempionātā ar Vladimiru Petrovu. Turnīra gaitā Indulēns cietis tikai vienu zaudējumu (pret Kārli Ozolu), bet uzvarējis nākamo čempionu Aleksandru Koblencu. Viens no sava laika labākajiem šaha ātrspēles speciālistiem Latvijā. 1939. gadā bijis otrais (aiz Friča Apšenieka) Rīgas šaha biedrības meistarības izcīņā ātrspēlē. 1941. gada decembrī uzvarējis Rīgas šaha ātrspēles čempionātā.

Bijis Latvijas Universitātes arhitektūras fakultātes students. Pāragri miris pēc ilgstošas slimības. Apglabāts Rīgas Meža kapos.

## Nozīmīgākie rezultāti
* 1940. gads - dalīta 10.-11. vieta ar Zigfrīdu Solmani Latvijas izlases kandidātu turnīrā Rīgā.
* 1941. gads - 3.-4. vieta Latvijas šaha čempionātā.
* 1941. gads - 1. vieta pie 5. galdiņa Baltijas republiku komandu šaha turnīrā Kauņā.

## Atsauces

## Literatūra
* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il., portr. ; 29 cm.
Dmitrijs Merežkovskis

**Dmitrijs Merežkovskis** (; dzimis , miris ) bija krievu rakstnieks, dzejnieks, literatūrkritiķis, tulkotājs, reliģijas filozofs un domātājs, viens no krievu simbolisma pamatlicējiem. Dzejnieces Zinaidas Gipiusas vīrs.

Dzimis Sanktpēterburgā, ierēdņa ģimenē. 1888. gadā beidza Sanktpēterburgas Universitātes vēstures un filozofijas fakultāti. 1888. gada pavasarī tika izdots Merežkovska pirmais dzejoļu krājums. Tūlīt par Oktobra revolūcijas kopā ar sievu devās trimdā uz Eiropu. Iesākumā apmetās Varšavā, vēlāk devās uz Parīzi. Arī emigrācijā aktīvi piedalījās intelektuālajā dzīvē, publicēja darbus, aktīvi uzstājās pret boļševiku varu.

## Ārējās saites
Andris Purviņš

**Andris Purviņš** (1940-2010) bija latviešu arhitekts, daudzu sabiedrisku un privātu ēku autors. Projektējis tādas zināmas celtnes Rīgā kā Rīgas Austrumu klīnisko universitātes slimnīcu (Gaiļezera slimnīcu) Hipokrāta ielā 2, Latvijas Televīzijas ēku Zaķusalā un Lido atpūtas centru Krasta ielā 76.

Andris Purviņš dzimis 1940. gadā Cēsu apriņķa "Gančauskās". 1969. gadā uzņemts Latvijas Arhitektu savienībā. Vadījis arhitektu biroju "Jonika". 2000. gadā Purviņa projektētais Lido atpūtas komplekss saņēma Latvijas Būvnieku asociācijas diplomu par 1. vietu kā labākā 1999. gada būve nominācijā "Jaunbūve". 2008. gadā ieguvis Jāņa Frīdriha Baumaņa prēmiju arhitektūrā par mūža ieguldījumu. Miris 2010. gadā.


Mežciems, Gaiļezers hospital and buildings on Seda street.jpg|Gaiļezera slimnīca (1974-1982)
Latvijas Televīzija (LTV) - Latvian Television - Ukraine Flag - Riga.jpg|Rīgas Televīzijas centrs Zaķusalas krastmalā 3 (1979 - 1987)
Rīga, LIDO vējdzirnavas 2002-10-26 - panoramio.jpg|LIDO Atpūtas centrs Krasta ielā 76 (2000)


## Ārējās saites
* "Mūžībā aizgājis Andris Purviņš"
* "Apbalvojumi", Arhitektu birojs "Jonika"
* "Andris Purviņš", Latvijas Radošo Savienību padome
Kuivastu

**Kuivastu** () ir ciems Igaunijas salas Muhu austrumu krastā. Kuivastu osta ir galvenais piekļuves punkts Igaunijas lielākajai salai Sāremā (Muhu un Sāremā ir atsevišķas salas, bet ir savienotas ar uzbērtu ceļu). Kontinentālajā daļā pretī atrodas Virtsu osta. Administratīvi Kuivastu atrodas Sāres apriņķa Muhu pagastā. 2011. gadā tajā dzīvoja 48 iedzīvotāji.

Kuivastu agrāk atradās Kuivastu muiža (*Kuiwast*).

Kuivastu tavernā dzimis dzejnieks, tulkotājs un folklorists Villems Grīntals–Ridala (1885–1942).


Kuivastu070911.jpg|Kuivastu osta
Kuivastu sadam.JPG|


## Atsauces

## Ārējās saites

*Kuivastu osta
Dītrihs Lilientāls

**Dītrihs Lilientāls** (; dzimis , miris ) bija vācu karavīrs, vērmahta feldfēbelis, kurš dienēja prettanku daļā. Par varonību kaujās 1943. gada 2. aprīlī apbalvots ar Dzelzs krusta Bruņinieka krustu. Ievainots 1944. gada 14. augustā pie Bauskas. Miris 1944. gada 28. augustā 329. lauku lazaretē Baldonē.

1970. gadā bundesvēra kazarmas Delmenhorstā tika nosauktas Lilientāla vārdā (*Feldwebel-Lilienthal-Kaserne*).
Džons Olivers

**Džons Viljams Olivers** (dzimis  Birmingemā, Lielbritānijā) ir angļu komiķis, rakstnieks, producents, aktieris un televīzijas šovu vadītājs. Viņš ir plaši zināms sakarā ar ASV televīzijas šova *[[Last Week Tonight with John Oliver]]* vadīšanu un darbošanos šovā *[[The Daily Show with Jon Stewart]]*. Olivers arī ir *stand-up comedy* šova *John Oliver's New York Stand-Up Show* vadītājs. 2013. gadā komiķis astoņas nedēļas bija viesvadītājs *The Daily Show*, bet gada beigās viņš pameta šovu un 2014. gada 27. aprīlī uzsāka vadīt *Last Week Tonight*. Džons Olivers attēlojis profesoru Ianu Dankanu televīzijas seriālā *[[Community]]*. Olivers kopā ar Endiju Zaltzmenu ir ierakstījis podraides un radio pārraides, kuru ilgums kopumā pārsniedz vairākus simtus stundu. Šīs pārraides sauc *Political Animal*, *The Department* un *The Bugle*. Olivers arī ir ierunājis vairāku multiplikācijas filmu varoņus, piemēram, Šerloku Holmsu *[[Disney XD]]* un *[[Disney Channel]]* multiplikācijas filmā *[[Gravity Falls]]*.

Olivers dzimis Birmingemas priekšpilsētā Erdingtonā, mācījās Bedfordā, Marka Ruterforda skolā. Viņa vecāki bija skolotāji no Liverpūles. 1990. gadu vidū Džons Olivers bija viens no Kembridžas Universitātes komēdijas trupas *Cambridge Footlights* dalībniekiem. 1997. gadā viņš kļuva par trupas viceprezidentu. Gadu vēlāk viņš pabeidza Kristus koledžu, Kembridžas Universitātes daļu, kur viņš padziļināti apguva angļu valodu.

## Atsauces

## Ārējās saites
}
* 
* Džona Olivera biogrāfija

* ''John Oliver's New York Stand-Up Show'' informācija 
* ''Last Week Tonight'' YouTube kanāls
Mikulova

**Mikulova** () ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Bržeclavas apriņķī netālu no Austrijas robežas.

## Vēsture
Rakstos no 12. gadsimta. No 1249. līdz 1572. gadam pilsēta attīstījās kā Lihtenšteinu īpašums, vēlāk tā pārgāja Didrihšteiniem. No 1421. gada, kad Albrehts II no Lejasaustrijas padzina ebrejus, pilsēta izveidojās par ievērojamu ebreju centru. 1621. gadā pilsētā tika parakstīts Nikolsburgas miers starp Gāboru Betlenu un Ferdinandu II. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā tika iznīcināta pilsētas ebreju kopiena, bet pēc kara no pilsētas padzīti tās vācu iedzīvotāji (1938. gadā pilsētā 89% bija vācvalodīgie iedzīvotāji). Kopš 1993. gada — Čehijā.

## Ekonomika
Pilsēta ir Morāvijas vīna ražošanas centrs.

## Cilvēki
Mikulova ir Austrijas prezidenta Ādolfa Šerfa (*Adolf Schärf*, 1890-1965) dzimtā pilsēta.

No 1553. līdz 1588. gadam Mikulovā par rabīnu darbojās Jūda Lēvs - leģendārais golema radītājs. 19. gadsimta beigās vietējā ģimnāzijā mācījās Austrijas prezidents Kārlis Renners (*Karl Renner*, 1870-1950).
Ozoli (Kalētu pagasts)

**Ozoli** ir ciems Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Kalētu pagastā pie autoceļa V1217 (Ozoli—Kalēti). Veidojies ap vēsturisko Ozolu (*Oseln*) pusmuižu.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Georgijs Ostrogorskis

**Georgijs Ostrogorskis** (, ; dzimis , miris ) bija krievu izcelsmes serbu vēsturnieks, pētīja Bizantijas vēsturi.

Dzimis Sanktpēterburgā, liceja direktora ģimenē. Revolūcijas laikā kopā ar ģimeni emigrēja uz Somiju. No 1921. gada mācījās Heidelbergas Universitātē, kur apmeklēja Karla Jaspersa, Heinriha Rikerta un Alfrēda Vēbera lekcijas. Pēc nacistu nākšanas pie varas 1933. gadā pameta Vāciju un apmetās Belgradā, kur pasniedza Belgradas Universitātē. Pazīstamākais Ostrogorska darbs ir klasiskā "Bizantijas valsts vēsture" (*Geschichte des byzantinischen Staates*), kura izdota vairāk nekā 10 valodās.

## Ārējās saites
Zvirgzdene

**Zvirgzdene** vai **Zviergzdine** ir ciems Ludzas novada Zvirgzdenes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Zvirgzdenes ezera ziemeļu krastā autoceļu V501 un V600 krustojumā  no novada centra Ludzas un  no Rīgas. Zvirgzdenē atrodas pagasta pārvalde, tautas nams, pasts, brīvdabas estrāde. Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Zvirgzdenes muižas *(Zwirdzin)* centru.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Ingrīda Rumba-Rozenfelde

**Ingrīda Rumba-Rozenfelde** (1959) ir latviešu pediatre, Latvijas Universitātes profesore. Latvijas Zinātņu akadēmijas (LZA) korespondētājlocekle (2006).

## Dzīves gājums
Dzimusi 1959. gada 16. septembrī Daugavpilī. Mācījās Daugavpils 1. vidusskolā, studēja Rīgas Medicīnas institūta (RMI) Ārstniecības fakultātē (1977-1983). Pēc studiju beigām strādāja RMI Pediatrijas fakultātē par klīnisko ordinatori (1983-1985).
Studēja aspirantūrā Maskavas Reimatoloģijas institūtā (1985-1988), 1990. gadā aizstāvēja medicīnas zinātņu kandidāta disertāciju "Juvenilā reimatoīdā artrīta klīniski ģenētisks pētījums". 1992. gadā ievēlēta par RMI Pediatrijas katedras docenti, 1996. gadā aizstāvēja habilitētās medicīnas doktores disertāciju "Juvenilā hroniskā artrīta epidemioloģija, imūnģenētika un prognoze".
Bija Latvijas Medicīnas akadēmijas (AML) I Pediatrijas katedras vadītāja (1993-1998), Pediatrijas fakultātes dekāne (1990-1993), AML Medicīnas fakultātes prodekāne (1993-1997).

Pēc konflikta ar AML vadību pārgāja strādāt uz Latvijas Universitāti, 1998. gadā ievēlēta par atjaunotās Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes pediatrijas profesori, 1999. gada par fakultātes prodekāni, 2008. gadā par dekāni.
Pēc kļūšanas par dekāni mainījusi uzvārdu no **Ingrīda Rumba** uz Ingrīda Rumba-Rozenfelde.

## Sasniegumi zinātnē
2007. gadā Latvijas Zinātņu akadēmija minēja Ingrīdu Rumbu kā vienu no gada nozīmīgākā Latvijas zinātnes sasnieguma autorēm ("Kompleksas klīniski ģenētiskās izmeklēšanas metodes bērnu hronisko slimību riska faktoru noskaidrošanai izstrāde un ieviešana", līdzautori Liene Ņikitina-Zaķe, Tatjana Sjakste, Ieva Saulīte, Irēna Rinkuža, Silvija Remberga).

## Politiska darbība
2002. gadā Ingrīda Rumba tika ievēlēta par Latvijas Brīvības partijas valdes priekšsēdētāju un kandidēja Rīgas vēlēšanu apgabalā 8. Saeimas vēlēšanās.

## Atsauces
Lucmuiža

**Lucmuiža**, agrāk arī **Luci**, ir ciems Ludzas novada Zvirgzdenes pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā uz ziemeļaustrumiem no Lielā Ludzas ezera pie autoceļa V508  no pagasta centra Zvirgzdenes un  no Rīgas. Lucmuižā atrodas Zvirgzdenes bibliotēka, feldšeru-vecmāšu punkts, veikals. Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Lucmuižas muižas centru, izaugusi pēckara gados kā padomju saimniecības «Ludza» ciemats.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Ezersala

**Ezersala** () ir ciems Ludzas novada Zvirgzdenes pagastā. Izvietojies pagasta austrumdaļā Franapoles ezera ziemeļu krastā pie autoceļa V508  no pagasta centra Zvirgzdenes un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta sākusi veidoties pēc 1937. gada, kad uz Franapoles muižu no Ilūkstes apriņķa tika pārcelta Ilgas pamatskola un izveidota Ezersalas valsts palīgskola. Skolas nosaukums vairākkārt mainījies, pēckara gados tur atradies bāreņu nams. Skolas pēdējais nosaukums bija Ezersalas speciālā pamatskola, kurā īstenoja pirmsskolas, pamatizglītības un profesionālās pamatizglītības programmas izglītojamiem ar garīgās attīstības traucējumiem. Skola slēgta 2020. gadā.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ezersalas skola
Mandarīnpīles

**Mandarīnpīles** jeb **koku pīles**, **mandarīnpīļu ģints** (*Aix*) ir viena no peldpīļu (*Anatinae*) ģintīm, kas pieder pīļu dzimtai (*Anatidae*). Mandarīnpīļu ģints apvieno divas pīļu sugas. Lai arī ģints mūsdienās tiek sistematizēta peldpīļu apakšdzimtā, iespējams, tā tomēr pieder dižpīļu apakšdzimtai (*Tadorninae*).

Koku pīle  (*Aix sponsa*) sastopama Ziemeļamerikā, lielākajai populācijai mājojot ASV austrumu pusē, sākot ar Kanādas dienvidiem un beidzot ar Meksikas ziemeļiem. Toties mandarīnpīle (*Aix galericulata*) sastopama Āzijā, galvenokārt Japānā un Ķīnā. Mandarīnpīlei ir arī neliela savvaļas populācija Lielbritānijā un citur Eiropā, kas izveidojusies no savvaļā izbēgušiem nebrīves putniem. Abas sugas ir gājputni un ziemas periodā migrē uz dienvidiem. 

## Izskats un īpašības
[thumb|left|240px|[Mandarīnpīles (*Aix galericulata*) tēviņš]]
Abas mandarīnpīļu sugas ir ļoti atraktīvas pīles, pareizāk būtu teikt, pīļtēviņi. Turklāt salīdzinoši, mandarīnpīle ir vēl ugunīgāka un košāka nekā koku pīle, bet, salīdzinot mātītes, košāka ir koku pīle. Mātītes ir ne tikai neuzkrītošākas un pelēcīgākas, bet arī mazākas nekā tēviņi. Abas sugas ir apmēram vienādi lielas, to ķermeņa garums ir 41—49 cm, spārnu izplētums 65—75 cm, svars 500—700 g.

## Bioloģija
Mandarīnpīļu sugas mājo meža upīšu un nelielu ezeriņu krastos. Barošanās ieradumi katrai sugai ir atšķirīgi. Mandarīnpīle galvenokārt barojas ar augu izcelsmes barību, bet koku pīle ir izteikta visēdāja un barojas ar nelieliem vēžveidīgajiem, kukaiņiem un arī ar augiem. 

Abas sugas veido monogāmus pārus, ligzdo koku dobumos. Dējumi ir lieli (6—15 olas kpku pīlei, 9—12 mandarīnpīlei). inkubācijas periods ilgst apmēram 30 dienas, perē tikai mātīte. Pēc tam, kad pīlēni ir pametuši koku, ģimene atkal apvienojas un par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Abas sugas apdraud dzīves apstākļu zaudēšana, līdz ar cilvēku saimnieciskās darbības attīstību.

## Sistemātika
***Mandarīnpīļu ģints** (*Aix*)
**Koku pīle (*Aix sponsa*)
**Mandarīnpīle (*Aix galericulata*)

## Atsauces

## Ārējās saites
*Birds in Focus: Genus Aix
*BirdGuides: Mandarin Duck (Aix galericulata)
*ARKive: Wood duck (Aix sponsa)
Brīvības partija (Latvija)

**Brīvības partija** bija 2002. gadā dibināta eiroskeptiska Latvijas politiskā organizācija, kas pastāvēja līdz 2006. gadam.

## Vēsture
Dibināta 2002. gada 25. maijā pēc iepriekš publicēta Raitas Karnītes, Viļņa Ķipēna un Gundara Proļa paziņojuma par tās dibināšanu, bet par tās patieso iniciatoru uzskatīja bijušo Demokrātiskās partijas "Saimnieks" (DPS) līderi Ziedoni Čeveru.
Jūnijā G. Prolis plašsaziņas līdzekļiem atzina, ka Latvijas Brīvības partija (BP) plāno sadarboties ar galēji labējā politiķa Jerga Haidera vadīto Austrijas Brīvības partiju. 

Par spīti populistiskajai partijas programmai ar devīzi "Brīvs cilvēks neatkarīgā valstī" Brīvības partija neiekļuva 8. Saeimā, saņemot tikai 0,2% balsu. 

2004. gada 5. oktobrī Rīgas pilsētas Latgales priekšpilsētas tiesa apmierināja KNAB iesniegto prasību un apturēja Brīvības partijas darbību uz sešiem mēnešiem, uzliekot tai par pienākumu likumīgā spēkā iesniegt likumā noteikto finansiālās darbības deklarāciju par 2003. gadu. Brīvības partija likvidēta 2006. gada 5. maijā.

## Skandāls
Latvijas Televīzija (LTV) vienu reizi pārraidīja Brīvības partijas reklāmu, kurā melnādains vīrs stāv pie Brīvības pieminekļa, un otrs melnādainais vīrietis skūpsta latviešu tautumeitu. Reklāmu ar melnādaino vīriešu attēliem partija izplatīja arī drukātu lapiņu veidā. Klipā redzamie *[[Los Amigos]]* mūziķi Pīters Mensaha un Čineds Kristofers Edžugo Rīgas apgabaltiesā iesniedza prasības par cieņas un goda aizskaršanu, jo reklāmas veidotāji viņus neesot informējuši par reklāmas mērķi. Z. Čevers pēc skandāla uzsvēra, ka nesen dibinātajai Brīvības partijai ar strīdīgo televīzijas klipu palīdzību īsā laikā ir izdevies panākt augstu partijas atpazīstamību.

## Atsauces
Manhatanhendža

300px|thumb|Manhatanhendža 2008. gada 3. jūlijā, skatoties pa 42. ielu
**Manhatanhendža** (), reizēm saukta par **Manhatanas saulgriežiem** (), ir parādība, kad rietošās saules stari iet tieši pa Manhatanas austrumu un rietumu galvenajām ielām. Šī parādība notiek divas reizes gadā ar vienādu laika starpību ap vasaras saulgriežiem — pirmo reizi Manhatanhendža notiek ap 28. maiju, bet otro ap 12. jūliju. Pēdējā laikā šis notikums ir raisījis sabiedrības interesi.

Šāda parādība notiek vairākās pilsētās un pat ēkās, piemēram, Masačūsetsas Tehnoloģiju institūta "nebeidzamajā koridorā" divas reizes gadā, novembra vidū un janvāra beigās, visa gaiteņa garumā ir redzami rietošās saules stari tādā pašā veidā kā Manhatanhendžā. Šo parādību sauc par *MIThenge*, un tā pirmo reizi tika aprakstīta 1975. gadā.

## Izskaidrojums un detaļas
Terminu "Manhatanhendža" popularizēja astrofiziķis Nīls Degrass Taisons, kas dzīvo Ņujorkā, Manhatanas tuvumā. Saliktenis "Manhatanhendža" sastāv no vārdiem "Manhatana", kas ir parādības notikšanas apkārtnes nosaukums, un vārda "Stounhendža" galotnes, kas atsaucas uz to, ka Stounhendžā vasaras saulgriežu laikā austošā saule spīd cauri pieminekļa centram un apspīd *Heel Stone* akmeni. Pēc sākotnēja Manhatanas ielu plānojuma ielu tīkls ir pagriezies 29° no īstajiem rietumiem un austrumiem, tāpēc, kad saulrieta azimuts sasniedz 299° (t.i., 29° uz ziemeļiem no rietumiem), saules stari iet tieši cauri šim ielu tīklam. Precīzs šīs parādības notikšanas datums ir atkarīgs no vasaras saulgriežu datuma, kas parasti ir ap 21. jūniju. 2015. gadā šī parādība ar pilnu saules apli notika 30. maijā plkst. 20.12 un 12. jūlijā plkst. 20.20. Līdzīgi Manhatanā notiek ap ziemas saulgriežiem, kad saullēkta saules stari veido šādu pašu parādību ap 5. decembri un 8. janvāri.

## Notikumi
300px|thumb|Manhatanhendža 2005. gadā
Šajā tabulā ir uzskaitītas reizes, kad pāris pēdējo gadu laikā šī parādība ir notikusi vai ir prognozēta tās notikšana. "Pilna saule" apzīmē, kad virs horizonta ir redzams viss saules disks, bet "Puse saules", kad disks ir daļēji aizsegts zem horizonta.

## Skatīt arī
*Lāčhendža

## Atsauces
Andrejs Ērglis

**Andrejs Ērglis** (dzimis ) ir latviešu ārsts kardiologs, Latvijas Universitātes medicīnas fakultātes profesors. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis, Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieks. Nodarbojas ar kardioloģiju, pētniecību un angiogrāfiju Paula Stradiņa klīniskā universitātes slimnīcā, un ir LU Kardioloģijas un reģeneratīvās medicīnas institūta vadītājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1964. gada 25. decembrī Rīgā, ķīmiķa Andreja Ērgļa un ārstes fizioterapeites Asjas Eglītes ģimenē, bērnībā viņu stipri iespaidojusi vecmāmiņa Ņina Stradiņa, Paula Stradiņa sieva.

Mācījās Rīgas 1. vidusskolā, studēja Rīgas Medicīnas institūta (RMI) Ārstniecības fakultātē (1983—1989). Pēc studiju beigām sāka strādāt par asistentu Latvijas Kardioloģijas institūta Koronārās sirds slimības pētniecības laboratorijā, no 1991. gada par kardiologu un radiologu Paula Stradiņa klīniskajā universitātes slimnīcā (PSKUS). Papildinājās Stenforda Universitātē ASV (1993) un Monaša Universitātes medicīnas centrā Melburnā Austrālijā (1994).

1999. gadā A. Ērglis kļuva par PSKUS Invazīvās un neatliekamās kardioloģijas nodaļas vadītāju, bet 2005. gadā — par Latvijas Kardioloģijas centra vadītāju un Latvijas Kardiologu biedrības prezidentu. Tāpat 2005. gadā viņš kļuva par Amerikas kardiologu koledžas īsteno locekli (*Fellow of the American College of Cardiology*, FACC) un Eiropas kardiologu biedrības īsteno locekli (*Fellow of the European Society of Cardiology*, FESC).
2006. gadā A. Ērglis Latvijas Universitātē aizstāvēja promocijas darbu „Sarežģītu sirds vainagartēriju bojājumu ārstēšana ar perkutāno koronāro intervenci un restenoze”.

2007. gadā viņu ievēlēja par LU Medicīnas fakultātes asociēto profesoru, 2008. gadā par LU Kardioloģijas zinātniskā institūta direktoru un par LZA korespondētājlocekli.

*"Dzīves kvalitātes pamatu pamats ir fiziskās aktivitātes. Un tas ir katra cilvēka disciplīnas jautājums — tāpat kā mēs turam savu māju un sētu kārtībā, jātur kārtībā arī savs ķermenis un jākustas."*  Andrejs Ērglis

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, IV.  šķira (2003)
* LR Veselības ministrijas Atzinības raksts par iniciatīvu un ieguldījumu kardioloģijas dienesta organizēšanā valstī (2005)
* LR Ministru Kabineta Goda diploms par nozīmīgu ieguldījumu invazīvās kardioloģijas attīstībā Latvijā (2006)
* LU balva par oriģināla pētījuma rezultātiem sirds ķirurģijā (2013)
* LU zinātnes komunikācijas balva „Mēneša pētnieks" (2014)
* Latvijas Gada cilvēks medicīnā 2014 (2015)
* Latvijas Ārstu biedrības un Veselības ministrijas balva "Gada cilvēks medicīnā 2014" (2015)
* D.H.Grindeļa balva par nozīmīgu ieguldījumu kardioloģijas attīstībā Latvijā (2015)
* LZA Lielā medaļa par nozīmīgu ieguldījumu jaunu ārstniecības virzienu ieviešanā sirds slimību ārstēšanā Latvijā (2020)
* 2025. gadā Andreja Ērgļa vārdā tika nosaukts asteroīds (808162) "Andrejserglis", ko 2017. gadā atklāja Baldones observatorijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Andrejs Ērglis, profesors  Ārsts.lv
Valdis Pīrāgs

**Valdis Pīrāgs** (dzimis  Jelgavā) ir latviešu ārsts endokrinologs un internists, Latvijas Universitātes profesors Medicīnas fakultātes Internās medicīnas katedrā. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1961. gadā. No 1979. līdz 1984. gadam studēja LVU Fizikas un matemātikas fakultātē, pēc tam studēja Rīgas Medicīnas institūta Ārstniecības fakultātē, ko absolvēja 1990. gadā. No 1993. līdz 1995. gadam studēja doktorantūrā Rūras Universitātes Medicīnas fakultātē (Vācijā), iegūstot medicīnas doktora grādu ar izcilību.

Akadēmisko darbu uzsāka kā jaunākais zinātniskais līdzstrādnieks (1990—1992). No 1992. gada strādāja Latvijas Medicīnas akadēmijas Ārstniecības fakultātē. No 2005. gada ir profesors Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes Internās medicīnas katedrā.

Pīrāgs ir Endokrinoloģijas centra vadītājs Paula Stradiņa klīniskajā universitātes slimnīcā. Vadījis Valsts pētījumu programmu *BIOMEDICINE* (2007—2014), kā arī darbojies kā Eiropas Savienības pētniecisko projektu vadītājs Latvijā. Pīrāga galvenās darbības jomas medicīnā — cukura diabēta vēlīnās komplikācijas, endokrīno slimību ģenētika.

## Apbalvojumi
2012. gadā saņēma Latvijas Zinātņu akadēmijas Paula Stradiņa balvu. Par pētniecisko darbu apbalvots arī ar divām ārvalstu balvām — *Karl-Oberdisse-Preis* (Vācija, 1995) un *Distinguished Research Award* (Kuveitas Zinātņu attīstības fonds, 2003).

## Atsauces

## Ārējās saites
* Valdis PIRAGS  profils Latvijas Zinātņu akadēmijas mājaslapā *Latvian Scientists*
Nikolajs Skuja

**Nikolajs Skuja** (1913—2012) bija latviešu ārsts gastroenterologs, endoskopijas aizsācējs Latvijā. Rīgas Medicīnas institūta (RMI) profesors.

## Dzīves gājums
Dzimis 1913. gada 5. oktobrī Zālītes pagastā skolotāja Aleksandra Skujas un viņa sievas Olgas ģimenē. Mācījās Cēsu Valsts vidusskolā, studēja Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātē (1936). 1938. gadā apprecējās ar dzejnieci Veltu Tomu un 1941. gada martā tika pieņemts darbā Latvijas Universitātes 2. Iekšķīgo slimību katedrā. Otrā pasaules kara laikā 1943. gadā universitātes vadība viņu nosūtīja apgūt moderno gastroskopiju uz Berlīnes Humbolta universitātes Charite klīniku pie profesora Heinca Kalka. 1944. gadā viņu iesauca Latviešu leģiona 19. divīzijā kā kara ārstu, un līdz pat kara beigām viņš strādāja Kurzemes cietokšņa Kuldīgas un Irlavas kara hospitāļos. Pēc kara beigām N. Skuja nokļuva tā sauktajā "filtrācijas nometnē" Tulā.

1946. gada vasarā Nikolaju Skuju atbrīvoja no apcietinājuma, un viņš drīkstēja atgriezties dzimtenē un strādāt par asistentu LU Medicīnas fakultātes Iekšķīgo slimību propedeitikas katedrā. 1953. gadā N. Skuja aizstāvēja medicīnas zinātņu kandidāta disertāciju “Funkcionālās un morfoloģiskās pārmaiņas pie divpadsmitpirkstu zarnas čūlas slimības”, tomēr tikai 1959. gadā viņu 45 gadu vecumā ievēlēja par katedras docentu un norīkoja strādāt Rīgas pilsētas 1. slimnīcā. 1967. gadā viņš aizstāvēja medicīnas zinātņu doktora disertāciju “Hroniskā holecistīta patoģenēze un agrīnā diagnoze”. 1968. gadā 
N. Skuju ievēlēja par Rīgas Medicīnas institūta Terapijas katedras profesoru un iecēla par P. Stradiņa klīniskās slimnīcas Gastroenteroloģijas un dietoloģijas centra (GEDC) vadītāju. 1988. gadā viņam piešķīra LPSR Nopelniem bagātā ārsta nosaukumu.
Līdz pat 81 gada vecumam 1995. gadā Nikolajs Skuja pildīja profesora darba pienākumus Latvijas Medicīnas akadēmijā, pēc tam kā emeritētais profesors turpināja piedalīties Stradiņa slimnīcas klīniskajā darbā līdz pat 2008. gadam, kas uzskatāms par savdabīgu rekordu Latvijas medicīnas vēsturē.

Miris 2012. gada 16. oktobrī Rīgā.

## Darbi
* "Hroniskas žults ceļu saslimšanas: patoģenēze un laboratoriska diagnostika" (1972),
* "Holangio–duodeno–pankreātiskās zonas slimības" (1981),
* "Aizkuņģa dziedzera slimības (1986),
* "Praktiskā gastroenteroloģija un hepatoloģija" (kopā ar Anatoliju Danilānu un Guntu Geldneri, 1999).

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Latvijas Gastroenterologu asociācijas goda prezidents (1989)
* Latvijas Zinātņu akadēmijas goda loceklis (1990), 
* Triju Zvaigžņu ordenis, 4. šķira (1995),
* Kristapa Rudzīša balva (2001),
* Latvijas Ārstu biedrības goda biedrs (2003),
* Atzinības krusts, 2. šķira (2005),
* Latvijas Republikas Veselības ministrijas gada balva (2008).
 
## Atsauces
Hanness Alfvēns

**Hanness Ūlofs Jesta Alfvēns** (; dzimis , miris ) bija zviedru elektrotehnikas inženieris un plazmas fiziķis. 1970. gadā ieguva Nobela prēmiju fizikā par fundamentālo darbu un atklājumiem magnetohidrodinamikā (MHD), ar pielietojumu dažādās plazmas fizikas jomās. Alfvēns veica īpašas viļņu klases aprakstu, kas mūsdienās pazīstami ar nosaukumu Alfvēna viļņi (*Alfvén wave*).

Alfvēns ieguva izglītību un sākotnēji strādāja elektrotehnikas inženierijas jomā. Vēlāk pievērsās zinātniskiem pētījumiem plazmas fizikas jomā, dodot ieguldījumu teoriju izstrādāšanā par polārblāzmu un radiācijas joslām, par ģeomagnētisko vētru ietekmi uz Zemes magnētisko lauku, par Zemes magnetosfēru un par plazmas dinamiku Piena Ceļa galaktikā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Hannesa Alfvēna biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā
Porečje

**Porečje** (), arī **Pareči**, agrāk — **Upmaļi**, ir ciems Krāslavas novada Bērziņu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā Malcenkas krastā vietējo autoceļu V618 (Ezernieki_Svariņi_Šķaune) un V621 (Asūne_Lielie Grizāni_Porečje) krustojumā  no novada centra Krāslavas,  no tuvākās pilsētas Dagdas un  no Rīgas. Porečjē atrodas pagasta pārvalde, bibliotēka, tautas nams, brīvā laika pavadīšanas centrs (2009. gadā slēgtās Upmalas pamatskolas telpās), feldšeru-vecmāšu punkts, pasts, veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies pēc 2. pasaules kara Zezjuļkas sādžas vietā kā Bērziņu ciema padomes un padomju saimniecības «Bērziņi» centrālais ciemats.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Agnis Štifts

**Agnis Štifts** (1923–2020) bija latviešu ārsts internists, endokrinologs un izglītības darbinieks. Latvijas Zinātņu akadēmijas goda doktors (1998).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1923. gada 13. septembrī Rīgā. Mācījās Rīgas Franču licejā (1930-1942), strādāja par skolotāju Rīgas pilsētas 53. pamatskolā (1944-1947), studēja LVU Medicīnas fakultātē (1944-1950). Strādāja par iekšķīgo slimību terapeitu un terapijas nodaļas vadītāju Jaunjelgavas slimnīcā un ambulancē (1950-1958).

Pēc profesora K. Rudzīša uzaicinājuma 1958. gadā Agnis Štifts uzsāka strādāt Rīgas Medicīnas institūta (RMI) Fakultātes terapijas katedrā un klīnikā kā asistents un P. Stradiņa Republikas klīniskās slimnīcas endokrinoģijas nodaļas, vēlāk Endokrinoloģijas centra pirmais vadītājs. 1964. gadā aizstāvēja medicīnas zinātņu kandidāta disertāciju "Asins formelementu, saistaudu tuklo šūnu un eozinofilo leikocītu novirzes dažu diurētisko līdzekļu ietekmē". Ilgstoši bija Latvijas Endokrinologu asociācijas Sertifikācijas komisijas vadītājs.

Pasākumā "Gada balva medicīnā 2014" Latvijas Ārstu biedrība (LĀB) sadarbībā ar Latvijas Republikas Veselības ministriju Agnim Štiftam piešķīra balvu par mūža ieguldījumu medicīnā.

## Darbi
* Cukurslimība. Rīga: Zinātne, 1987. - 142 lpp.
* Mans ceļš Dieva labvēlībā. Rīga: LEA, 2018. - 92 lpp.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* LZA goda doktors (1998)
* Triju Zvaigžņu ordenis, 5. šķira (2003)
* LĀB un VM Gada balva par mūža ieguldījumu medicīnā (2015)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Tā dzīvot ir vieglāk Ieva Štāle, Diena 2014. gada 21. februārī
Neikšāni

**Neikšāni**, agrāk arī **Ošupe**, ir ciems Krāslavas novada Ķepovas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Ūšupes (Ošupes) krastā pie vietējā autoceļa V622 (Dinaborčiki<sup>_</sup>Lukšova<sup>_</sup>Pļesņeva)  no novada centra Krāslavas un  no Rīgas. Neikšānos atrodas pagasta pārvalde, bibliotēka, Saietu nams un Vides izglītības un kultūras centrs «Ķepa», feldšeru-vecmāšu punkts, pasts, veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies pēc Otrā pasaules kara kā kolhoza «Ošupe» un kopš 1970. gadiem arī ciema padomes centrālais ciemats.

1897. gadā katoļu ciemā bija 5 sētas ar 39 cilvēkiem.
## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Ošupe

**Ošupe** var būt:
* Neikšānu agrākais nosaukums;
* Ošupe — apdzīvota vieta Ošupes pagastā;
* Ošupe — upe, Bērzupes pieteka;
* Ošupe — upe, Ramītes pieteka Lietuvas rietumos;
* Ošupe — upe, Tulijas pieteka;
* Ošupe — Baltijas jūrā ietekoša upe Lietuvas rietumos;
* Ošupītes cits nosaukums;
* Ūšupes cits nosaukums.
Latvijas Universitātes Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūts

**Latvijas Universitātes Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūts** bija Latvijas Universitātes akadēmiskā pamatstruktūrvienība (2004—2016). Apvienots ar LU Kardioloģijas zinātnisko institūtu, izveidojot LU Kardioloģijas un reģeneratīvās medicīnas institūtu.

## Vēsture
Dibināts pēc tālaika Valsts klīniskās slimnīcas direktora Paula Stradiņa iniciatīvas 1946. gadā kā LZA Bioloģijas un eksperimentālās medicīnas institūts. P. Stradiņa projekts paredzēja zinātniskā institūta ciešu integrāciju ar jaunbūvējamo slimnīcas un Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes kampusu teritorijā starp Liepājas ielu, dzelzceļu, Arsenālu un Mārupes ielu, tomēr grandiozais projekts palika nerealizēts.

2004. gadā institūts tika integrēts Latvijas Universitātē kā patstāvīga juridiska persona, kuras zinātnisko darbību pārraudzīja Latvijas Universitāte. 2013. gada Latvijas zinātnisko institūciju starptautiskajā izvērtējumā LU Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūts ieguva vāju novērtējumu.  
2016. gadā to apvienoja ar LU Kardioloģijas zinātnisko institūtu.

## Galvenie pētījumu virzieni
* Neiroendokrinoloģija un ķermeņa svara disregulācija
* Koronārās un perifērās aterosklerozes patoģenēze
* Metabolais sindroms, cukura diabēts un citas endokrīnās slimības 
* Gēnu polimorfismu profilu izpēte kardiovaskulārā un cukura diabēta riska novērtēšanai 
* Vazomotorā un neirovaskulārā regulācija, t.sk. endoteliālā disfunkcija
* Šūnu alerģisko reakciju mehānismu izpēte
* Plaušu pēcoperācijas funkcijas prognostisko kritēriju izstrāde 
* Vēža mikrošūnu rašanās mehānismi
* Šūnu malignizācijas un vēža šūnu rezistences rašanās morfoloģiskie mehānismi (šūnu optisko un morfoloģisko īpašību novērtēšana ar datorizētu mikroskopiju) 
* Šūnu membrānu jonu kanālu un proteīnu izpēte signālu transdukcijas procesos 
* Noguruma fizioloģiskie mehānismi un psihofizioloģiskā adaptācija 
* Osteoporoze, osteorecepcija un osteorefleksoterapija

## Publikācijas un zinātniskie darbi
 Эренпрейс, Ян-Ольгерт Густавович. Роль нуклеиновых кислот в дифференцировке и малигнизации. / Академия наук Латв. ССР, Институт экспериментальной и клинической медицины.- Рига: Изд-во Акад. наук Латв. ССР, 1963. - 168 с. 

 Раковая клетка. Сборник статей под редакцией доктора медицинских наук Я. Г. Эренпрейса; Латвийский НИИ экспериментальной и клинической медицины Министерства здравоохранения Латвийской ССР. - Рига: Зинатне, 1973. - 144 с.

 Эренпрейс, Ян-Ольгерт Густавович. Современные концепции опухолевого роста./Я. Г. Эренпрейс; Латвийский НИИ экспериментальной и клинической медицины. - Рига: Зинатне, 1987. - 120 с.

## Atsauces un piezīmes

## Ārējās saites
* Informācija LU mājaslapā
Ozoliņi

**Ozoliņi** var būt:
* Ozoliņi — apdzīvota vieta Krāslavas novada Dagdas pagastā
* Ozoliņi — apdzīvota vieta Smiltenes novada Grundzāles pagastā
* Ozoliņi — apdzīvota vieta Preiļu novada Saunas pagastā
* Ozoliņi — Tukuma pilsētas daļa
* Ozoliņi — apdzīvota vieta Cēsu novada Vecpiebalgas pagastā
Ozoliņi (Dagdas pagasts)

**Ozoliņi**, arī **Ūzuleņi** (), ir ciems Krāslavas novada Dagdas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā pie reģionālā autoceļa P61 (Krāslava_Dagda)  no novada centra Krāslavas,  no tuvākās pilsētas Dagdas un  no Rīgas. Ozoliņos atrodas pagasta pārvalde, Dagdas elektrotīklu iecirknis.

1897. gadā katoļu ciemā bija 33 sētas.
## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Mārcis Leja

**Mārcis Leja** (dzimis ) ir latviešu ārsts gastroenterologs, Latvijas Universitātes (LU) profesors.  Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.

## Dzīves gājums
Dzimis 1964. gada 29. augustā Rīgā. Mācījās Rīgas 50. vidusskolā, studēja Rīgas Medicīnas institūta (RMI) Ārstniecības fakultātē (1982-1988). Pēc studiju beigām bija klīniskajā ordinatūrā (1988-1990), pēc tam aspirantūrā (1991-1994) Latvijas Medicīnas akadēmijā (AML), strādāja profesora Nikolaja Skujas vadībā tagadējā Paula Stradiņa klīniskajā universitātes slimnīcā (PSKUS). No 1992. gada strādāja par gastroenteroloģijas programmas vadītāju AML klīnikā "Linezers" (1992-1998), 1999. gadā nodibināja SIA "Gremošanas slimību centru Gastro". Strādāja par gastroenterologu slimnīcā "Linezers" (1999-2005), līdztekus no 2000. gada studēja Rīgas Starptautiskās ekonomikas un biznesa administrācijas augstskolas (RSEBAA) profesionālās maģistrantūras studiju programmā, kuru 2003. gadā beidza ar MBA grādu. 

2003. gadā ieguva medicīnas doktora grādu, bija LU Medicīnas fakultātes asistents (2004), asociētais profesors (2007), profesors. 
2005. gadā kļuva par Rīgas Austrumu klīniskās universitātes slimnīcas zinātnes daļas vadītāju, bija LU Medicīnas fakultātes Domes loceklis un prodekāns.

## LZA nominētie nozīmīgākie zinātnes sasniegumi
* 2012. gadā: Atklātas jaunas vēža specifiskas autoantivielas agrīnai kuņģa vēža diagnostikai un slimības gaitas prognozēšanai (līdzautori Aija Linē, Karīna Siliņa, Pāvels Zajakins, Zane Kalniņa, Irēna Meistere, Angelina Pismennaja, Guntis Ancāns; sadarbībā ar Magdeburgas Universitāti)

## Atsauces
Uga Dumpis

**Uga Dumpis** (1967) ir latviešu ārsts infektologs un augstskolas pasniedzējs, Latvijas Universitātes (LU) profesors. Veselības ministrijas galvenais speciālists infektoloģijā (no 2016).

## Dzīvesgājums
Dzimis tēlnieces Artas Dumpes un filologa Viktora Ivbuļa ģimenē 1967. gada 14. decembrī Rīgā. Mācījās Rīgas 64. vidusskolā, studēja Latvijas Medicīnas akadēmijas (AML) Ārstniecības fakultātē (1987—1993). Ir latviešu studentu korporācijas Fraternitas Livonica biedrs. Pēc studiju beigām papildinājās tropiskajā medicīnā Karaliskajā Kārļa institūtā Stokholmā (1994) un ar Sorosa stipendiju Oksfordas Universitātē (1996—1997). Studēja doktorantūras programmā *Open University*, līdztekus bija klīniskais pētnieks Oksfordas Universitātes *Wellcome Trust* cilvēka ģenētikas centrā (1997—2000). Pētīja hroniskā vīrusu hepatīta B infekcijas izplatīšanos Tropiskās medicīnas zinātniskajā institūtā Gambijā.

Pēc atgriešanās dzimtenē no 2000. gada Infekciju uzraudzības dienesta vadītājs un vecākais pētnieks Paula Stradiņa klīniskajā universitātes slimnīcā (PSKUS). LU Medicīnas fakultātes asociētais profesors (2001—2014), profesors (kopš 2014).

## Apbalvojumi
* Latvijas Ārstu biedrības balva „Gada cilvēks medicīnā 2015”
* Triju Zvaigžņu ordenis, IV šķira (2019)
* Atzinības krusts, II šķira (2020)

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Indriķis Kalniņš

**Indriķis Heinrihs Kalniņš** (, Rīga -  Kalamazū) bija Latvijas un ASV šahists.

## Biogrāfija
Beidzis Latvijas Universitātes matemātikas fakultāti, pēc tam strādājis par sekretāru Iekšlietu ministrijā. Bijis aktīvs šahists un šaha dzīves organizators. Trīs reizes piedalījies Latvijas šaha čempionātos, bet 1936. gadā kā 2. rezervists pārstāvēja Latvijas izlasi neoficiālajā šaha olimpiādē Minhenē (+3, =4, -1).. 1937. gadā ievēlēts par Latvijas Šaha savienības kasieri. 1938. gadā bijis Latvijas šahistu komandas pārstāvis Latvijas un Igaunijas valstu mačā. 1938. gadā bijis Iekšlietu ministrijas šaha komandas līderis 5. Valsts un pašvaldību darbinieku šaha komandu turnīrā. 

Otrā pasaules kara gados devies bēgļu gaitās. Sākumā bijis dažādās pārvietoto personu nometnēs Bavārijā, kur uzstājies arī ar lekcijām par šaha spēles vēsturi un attīstību. 1947. gadā Rēgensburgā uzvarējis šaha ātrspēles turnīrā.

Vēlāk parcēlies uz dzīvi ASV, kur dzīvojis Mičiganā. 1953. gadā kopā ar Edmāru Medni, Nikolaju Kamparu un citiem latviešu izcelsmes šahistiem piedalījies ASV atklātajā šaha čempionātā. 1955. gadā ar 6½ punktiem no 8 iespējamajiem izcīnījis 2. vietu Mičiganas štata šaha čempionātā un tikai par puspunktu atpalicis no uzvarētāja Leonīda Dreiberga. 1956. gadā uzvarējis Kalamazū pilsētas šaha čempionātā. Līdz pat sava mūža beigām piedalījies ASV latviešu organizāciju darbā.

## Vietas Latvijas šaha čempionātos
* 1934. gads - 13.-14. vieta.
* 1937. gads - 10.-11. vieta 1. virsturnīrā.
* 1938. gads - 7. vieta 1. grupā.

## Atsauces

## Literatūra
* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il., portr. ; 29 cm.
Jānis Viļķins

**Jānis Viļķins** (, Jērcēnu pagasts -  Rīga) bija Latvijas pasta darbinieks un šahists.

## Biogrāfija
Dzimis Valkas apriņķa Jercēnu pagasta "Vecumniekos" jaunsaimnieka ģimenē kā otrais bērns. Bērnības gadi aizvadījis kopā ar vecāko brāli un divām jaunākajām māsām.
Beidzis Jercēnu I pakāpes un Ēveles II pakāpes pamatskolas, un 1925. gadā iestājies Valmieras ģimnāzijā. Tur sācis aizrauties ar šahu un guvis pirmos panākumus - 1930. gadā Valmieras Latviešu biedrības šaha sekcijas meistarturnīrā izcīnījis 2. vietu.

Pēc ģimnāzijas beigšanas mācījies Rīgā, apgūstot pasta ierēdņa profesiju. 1931. gadā iesaukts obligātajā karadienestā, kuru aizvadījis Daugavpilī. Pēc tam sekojošas darba gaitas Rīgā - ārzemju sūtījumu nodaļā, vēlāk Dagdā, Izvaltā, Indrā, Drustos, Valkas apriņķa Dakstos, bijis revidents Valkas pilsētas pastā. Visilgāk darba gaitas aizvadījis Strenču pastā, kur strādājis līdz aiziešanai pensijā.

1930. gadu otrajā pusē piedalījies Latvijas šaha turnīros, tostarp arī Latvijas šaha čempionātā, tomēr lielākus panākumus liedza gūt mazā šaha spēļu prakse. Pēc Otrā pasaules kara aktīvi iesaistījies Valkas rajona šaha sacensībās, bijis rajona izlases dalībnieks sporta biedrības "Vārpa" komandu meistarsacīkstēs, kā arī pārstāvējis Valkas komandu pirmajos Latvijas PSR komandu čempionātos šahā (1960, 1961, 1963).

Bijis pazīstams kā korespondencšaha spēlētājs. 1930. gadu pirmajā pusē nospēlējis vairākus korespondencšaha mačus ar toreiz pavisam jauno Paulu Keresu, kurš vēlāk kļuva par izcilu Igaunijas šaha lielmeistaru un ilggadējo pretendentu uz Pasaules šaha čempiona titulu:
# 1932. gads - +2, -7, =1; 
# 1933. gads - +1, -8, =1;
# 1934.-1935. gads - +4, -5, =1.

1970. gada nogalē uzvarējis Valkas rajona 1. korespondencšaha čempionātā, iegūstot 11½ punktus no 13 (+10, =3) un apsteidzot otrās vietas ieguvēju par 2½ punktiem. 1973. gadā atkārtojis šo panākumu Valkas rajona 2. korespondencšaha čempionātā. 1982. gadā uzvarējis Valkas rajona 12. korespondencšaha čempionātā. Veselības pasliktināšanās dēļ 1980. gadu otrajā pusē pārtraucis piedalīšanos sacensībās un 1990. gadu sākumā pārcēlies uz dzīvi Rīgā. Apglabāts Strenču pilsētas kapsētā.

## Vietas Latvijas šaha čempionātos
* 1937. gads - 10.-11. vieta 2. virsturnīrā.

## Atsauces

## Ārējās saites

## Literatūra
* Ģ.Salmiņš "Korespondencšahs Latvijā (1877-1944)", Liepāja, LiePA, 2005, , 149.-152.lpp.
Jānis Lejiņš-Leja

**Jānis Lejiņš-Leja** ( — ) bija Latvijas agronoms un politiķis. Bijis 4. Saeimas deputāts, Latviešu zemnieku savienības biedrs.

## Biogrāfija
Jānis Lejiņš-Leja piedzima  Ļaudonas pagastā.

1923. gada oktobrī kļuva par laikraksta «Jēkabpils Vēstnesis» pirmo galveno redaktoru. 1931. gadā ievēlēts 4. Saeimā no Latviešu zemnieku savienības saraksta. Parlamentā darbojās līdz Ulmaņa apvērsumam 1934. gadā. Otrā pasaules kara laikā devies trimdā.

Miris  Toronto, Kanādā.

## Atsauces
Mimoza (kokteilis)

[200px|thumb|Glāze [greipfrūts|greipfrūtu un apelsīnu mimozas]]
**Mimoza** ir alkoholisks kokteilis, kas sastāv no vienas daļas šampanieša (vai cita dzirkstošā vīna) un vienas daļas kādas atdzesētas citrusa augļu sulas, visbiežāk apelsīnu sulas. Tradicionāli to pasniedz augstā šampanieša glāzē vēlajās brokastīs, viesiem kāzās vai kā daļu no pirmās klases pasažieru piedāvājuma dažos pasažieru vilcienos vai lidmašīnās. Mimoza ir viens no kokteiļiem, ko Starptautiskā Bārmeņu asociācija ir iekļāvusi IBA oficiālo kokteiļu sarakstā. Pēc IBA noteiktajām proporcijām kokteilis sastāv no 75 ml šampanieša un 75 ml apelsīnu sulas.

Šim dzērienam līdzīgs ir kokteilis *[[Buck's Fizz]]*, bet tajā citrusaugļu sulas ir divas reizes mazāk nekā šampanieša. *Poinsettia* kokteilī apelsīnu sulas vietā lieto dzērveņu sulu, *Soleil* kokteilī izmanto ananāsu sulu, bet *Megmosa* kokteilī ir vienādās daļās sajaukts šampanietis ar greipfrūtu sula.

Visticamāk dzēriens savu nosaukumu ir ieguvis no *[[Acacia dealbata]]*, dažviet saukta arī par mimozu, zieda krāsas, kas ir ļoti līdzīga kokteiļa krāsai. Tiek uzskatīts, ka dzērienu izgudroja Frenks Meijers ap 1925. gadu viesnīcā *[[Hôtel Ritz Paris]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Top!

***top!*** ir Latvijas uzņēmējiem piederošs veikalu tīkls, 2023. gada sākumā trešais lielākais mazumtirdzniecības veikalu tīkls Latvijā. Tā galvenais birojs atrodas Dzelzavas ielā 117, Rīgā. Veikalu ķēde ir dibināta 2000. gadā. SIA *Iepirkumu grupa* veikalu *top!* tīklam nodrošina vienotu preču iepirkumu sistēmu, kopējas mārketinga aktivitātes, centralizētus preču importa un loģistikas pakalpojumus.

## Struktūra
[thumb|250px|"Top" veikals [Teika (Rīga)|Teikā Rīgā (2015).]]
*top!* veikalu ķēdē ietilpst 210 pārtikas veikali, no kuriem 136 darbojas *top!* formātā un 74 ir *mini top!* veikali.
*top!* veikalu tīklā ir 12 partneri: SIA *Firma Madara 89*, SIA *Dekšņi*, SIA *Ogres Prestižs*, AS *LPB*, SIA *Mārksmens*, SIA *G.A.L.*, SIA *LM Jūrmala*, SIA *Pārtikas veikalu grupa*, SIA *Madara 93*, SIA *SP*, SIA *Palmas-S*, AS *Roga – Agro*.

## Vēsture
2000. gada 4. jūnijā Liepājā tika atvērts pirmais *top!* veikals.

Lai nodrošinātu veikalu tīkla vienotu iepirkumu sistēmu un kopīgas mārketinga aktivitātes, 2003. gada 30. janvārī SIA *Firma Madara 89* (Smiltene), AS *Liepājas patērētāju biedrība* (tagad *LPB*), AS *Diāna* (Ventspils) dibināja uzņēmumu SIA *Iepirkumu grupa*. 2003. gada novembrī tīklam pievienojās SIA *Dekšņi*. 2004. gada decembrī pievienojās SIA *Mārksmens*.
2009. gada 1. aprīlī atvērts 100. *top!* tīkla veikals.

2016. gada 22. decembrī Konkurences padome atļāva SIA *Firma Madara 89* pārņemt SIA *Antaris* un AS *NIDL* aktīvu daļu, ko veido 31 *[[ELVI]]* zīmola veikals.
2018. gada 10. jūlijā Konkurences padome atļāva SIA *Gabriēla* iegūt tiešu izšķirošu ietekmi pār SIA *Lars Limited*.

2019. gada maijā uzņēmumi AS *Diāna*, SIA *Gabriēla* un SIA *Lekon* nolēma atdalīties no *top!* veikalu tīkla. 2019. gada 4. oktobrī tika paziņots, ka šie trīs uzņēmumi dibinājuši SIA *Latvian Retail Management* un attīstīs jaunu veikalu zīmolu *[[CITRO]]*.
2020. gada 2. aprīlī tika paziņots, ka SIA *AA & CO* ar četriem veikaliem pievienojies *CITRO* veikalu tīklam.

## Atsauces
Stirbļi

**Stirbļi** var būt:
* Stirbļi — apdzīvota vieta Demenes pagastā
* Stirbļi — apdzīvota vieta Kaplavas pagastā
Ķirši

thumbnail|235px|Saldie ķirši
**Ķirši** ir ķiršu augļi. Pēc morfoloģiskās klasifikācijas ķirši ir kauleņi. Ķiršus galvenokārt ievāc no saldā ķirša un skābā ķirša). Ir arī citas ķiršu sugas, bet tās audzē vairāk kā krāšņumaugus.

Vislielāko ķiršu ražu ievāc Turcijā. 2012. gadā tur novāca 481 tūkstošus tonnu saldo ķiršu un 188 tūkstošus tonnu skābo ķiršu. Nākamās lielākās saldo ķiršu ražas ir Amerikas Savienotajās Valstīs, Irānā un Itālijā, bet skābo ķiršu ražas — Krievijā, Polijā un Ukrainā.

Ķirši satur daudz C vitamīnu. 100 grami saldo ķiršu satur 7 mg C vitamīnu, bet skābie vēl vairāk — 10 mg. No minerāliem tie satur daudz kāliju, fosforu, kalciju un magniju.

## Atsauces

## Ārējās saites