Sabiedriskais transports Rīgā

**[[Sabiedriskais transports]] [[Rīga|Rīgā]]** sastāv no autobusu, trolejbusu un tramvaju maršrutiem, kurus nodrošina Rīgas pašvaldības sabiedrība ar ierobežotu atbildību "Rīgas satiksme". Kopā šis sabiedriskā tīkls diezgan vienmērīgi pārklāj visu Rīgas teritoriju, kā arī stiepjas ārpus Rīgas pilsētas administratīvajām robežām. Rīgā ir 50 autobusu, 22 trolejbusu un 7 tramvaju līnijas  ar kopējo garumu 1293,81 km, kā arī 11 minibusu līnijas. Uzņēmuma "Rīgas satiksme" kopējais autoparks sastāv no 1076 transporta vienībām, kuru sastāvā ir 478 autobusi, 346 trolejbusi un 252 tramvaju vagoni.

Katru dienu Rīgas sabiedrisko transportu izmanto aptuveni 500 000 cilvēku, bet gada laikā 150 526 484 cilvēku (2014. gadā).

## Autobusi

Autobusu satiksme Rīgā tika atklāta 1924. gadā. Autobusu maršrutu kopējais garums ir 883 km. Patlaban Rīgā ir 50 autobusu maršruti un šobrīd autobusu parks sastāv no 478 autobusiem. Rīgā atrodas 2 autobusu parki. Rīgā tiek izmantoti firmu Mercedes-Benz, Solaris un Ikarus autobusi.

### Vēsture
Pirmās autobusu satiksmes līnijas tika atklātas 1924. gadā. Līdz 1938. gadam visas autobusu līnijas piederēja privātiem uzņēmējiem. 19 autobusu līnijās kursēja 151 autobuss, pārvadājot 29, 25 miljonus pasažieru. Pašvaldības autobusu sabiedriskā transporta atklāšana notika 1938. gada 1. jūlijā.

Pēc Otrā pasaules kara autobusu satiksme Rīgā bija uz sabrukuma robežas, proti pēc kara 1944. gadā bija palikuši tikai 4 autobusi. 1946. gadā tika dibināts 1. Rīgas autobusu parks, kurš bija Autotransporta ministrijas pakļautībā, bet pēdējos Padomju gados - Rīgas pilsētas izpildkomitejas pakļautībā. Savas pastāvēšanas sākumā tajā bija aptuveni piecpadsmit transportlīdzekļu vienību.

Sākoties satiksmes un infrastruktūras uzlabošanai, 60. gados tika nomainīts autoparks, no Ungārijas iepērkot Ikarus markas autobusus, kas veica pasažieru pārvadāšanu. Tika pilnveidoti un optimizēti autobusu maršruti. Padomju laikā autobusa biļete pilsētas robežās maksāja 5 kapeikas.

1992. gadā, reorganizējot Rīgas autobusu parku, pasažieru pārvadājumu veikšanai tika izveidoti divi atsevišķi pašvaldības uzņēmumi, autobusu parks "Imanta", kas pasažieru pārvadājumus veica Daugavas kreisajā krastā, un autobusu parks "Tālava", kas pasažieru pārvadājumus veica Daugavas labajā krastā. Ikarus autobusu tehniskais stāvoklis abos jaunizveidotajos uzņēmumos bija ļoti slikts. Pirmie Eiropā ražotie autobusi tika saņemti no Skandināvijas valstīm. Lai atjaunotu ritošo parku iegādājoties jaunus autobusus un uzsāktu tehniskās apkopes centru celtniecību, 1993. gadā uzņēmumi sāka interesēties par Pasaules Bankas kredīta iespējām. 1997. gadā tika parakstīts līgums par aizdevumu, un jau novembrī tika saņemti pirmie 52 Mercedes-Benz autobusi.

1996. gada septembrī eksperimenta kārtībā darbu sāka konduktori. Vēlāk uzņēmumi nolēma konduktorus nodarbināt praktiski visu maršrutu autobusos, izņemot komercekspreša autobusos, kuros konduktora darbu veica autobusa vadītājs. 1997. gadā tika atklāts pirmais komercekspreša maršruts, kas nepieturēja atsevišķās maršruta pieturvietās, tādējādi par nedaudz augstāku biļetes cenu, pasažieriem bija iespēja nokļūt galamērķī ātrāk.

### Autobusu modeļi
[thumb|250px|Autobuss Mercedes-Benz Citaro O530 uz 13. janvāra ielas [Rīga|Rīgā, 2005. gada 4. jūnijā]]

Izmantošanā esošie autobusu modeļi.

Izmantošanā bijušie autobusu modeļi.


Attēls:Ikarus260-02_in_naumburg2007_1.jpg|Ikarus 260 Naumburgā, Vācijā
Attēls:Ikarus 280 RB1.JPG|Ikarus 280 Poznaņā, Polijā
Attēls:Ikarus_E91%2C_Riga.JPG|Ikarus E91
Attēls:MB Connecto O345 Rīga Imantas DP 02.2009.jpg|Mercedes-Benz (Türk) Conecto O345

Attēls:Bus in Riga, Mercedes-Benz Citaro L n°63111.jpg|Mercedes-Benz O530L Citaro
Attēls:Bus in Riga, Solaris Urbino 18 n°79665.jpg|Solaris Urbino I 18
Attēls:Bus in Riga, Solaris Urbino 15 n°65241.jpg|Solaris Urbino II 15
Attēls:16-08-30-Riga Daugavgrīva-RR2 3795.jpg|Solaris Urbino III 18
Attēls:Bus in Riga, Solaris Urbino IV 18 n°78082.jpg|Solaris Urbino IV 18


## Trolejbusi

Trolejbusu satiksme Rīgā tika atklāta 1947. gada 4. novembrī. Trolejbusu maršrutu kopējais garums ir 169 km. Patlaban Rīgā ir 22 trolejbusu maršruti un šobrīd trolejbusu parks sastāv no 346 trolejbusiem. Rīgā atrodas 2 trolejbusu parki. Rīgā tiek izmantoti šādi trolejbusu modeļi: Solaris Trollino 18, Škoda 24Tr Irisbus, Škoda 27Tr Solaris.

### Vēsture
Pirmais trolejbusu maršruts Rīgā tika atklāts 1947. gada 4. novembrī plkst. 16:30 Gorkija ielas un Komunāru bulvāra krustojumā un kursēja no Daugavpils ielas līdz Viestura dārzam. Sākumā pa maršrutiem kursēja pirms kara Jaroslavļas Autobusu rūpnīcā ražotie JTB trolejbusi, kuri jau bija lietoti. Pirmie trolejbusi bāzējās 1. depo (tagadējais 5. tramvaju depo) Ļeņina ielā, vēlāk tie tika pārvietoti uz tagadējo 1. trolejbusu parku Ganību dambī, likvidējot tur esošo 2. tramvaju depo. 1948. gadā tika atklāta trolejbusu līnija no Centrāltirgus uz Sarkandaugavu, ko drīz pēc tam pagarināja līdz Mežaparkam. Piecdesmitajos gados trolejbusu parks tika papildināts ar Engelsā (Krievija) ražotajiem trolejbusiem.

1961. gadā tika atklātas divas jaunas trolejbusu līnijas — 7. uz Āgenskalnu un 9. uz Valentīnas Tereškovas ielu Iļģuciemā.

Pirmie Čehijā ražotie *[[Škoda]]* modeļa trolejbusi, kas bija tehniski pārāki par Krievijā ražotajiem trolejbusiem, Rīgā sāka kursēt 1961. gadā, bet 2001. gadā pilnībā tika pārtraukta to izmantošana. Kopumā tika izmantotas 10 šī modeļa trolejbusu versijas. Pirmie bija Škoda 12Tr14, kas tika saņemti 1969. gadā un pirmie tika norakstīti jau 1984. gadā un beidzot ar Škoda 12TrH29, kurus sāka saņemt 1981. gadā un pēdējais tika norakstīts 2001. gadā.

Pirmos nākamās paaudzes *[[Škoda]]* trolejbusus *[[Škoda 14Tr01]]* Rīgas pilsēta sāka saņemt 1982. gadā un 1983. gada 21. februārī tos sāka izmantot. Nākamās modifikācijas *[[Škoda 14Tr02]]* trolejbusi parādījās sākot no 1984. gada un tika iepirkti līdz pat 1989. gadam.

1990. gadu beigās tika uzsākta trolejbusu parka atjaunošana, tika iepirktas trolejbusu Škoda 14Tr un Škoda 15Tr uzlabotās versijas, attiecīgi - Škoda 14TrM un Škoda 15TrM. Bet 1999. gadā eksperimenta kārtā tika iepirkts viens Baltkrievjas rūpnīcas *[[Belkomunmaš]]* ražotais trolejbuss *[[AKSM-333]]*, 2001. gadā tika saņemti vēl 10 šādi trolejbusi.

Laikā no 2001. gada līdz 2007. gadam tika iepirkti 52 *[[Solaris Trollino 18]]* trolejbusi. No 2007. līdz 2009. gadam tika iepirkti 150 firmas "Škoda" trolejbusi Škoda 24Tr Irisbus, no kuriem lielākā daļa ir aprīkota ar dīzeļģeneratoru. Pēc šo trolejbusu piegādes liela daļa Škoda 14Tr trolejbusu tika norakstīti, un kopš 2016. gada jūlija vairs netiek norīkoti reisos.

Kopš 2014. gada oktobra tiek piegādāti Škoda 27Tr Solaris trolejbusi. Pavisam plānots piegādāt 125 trolejbusus, kuri visi ir posmainie un ar dīzeļģeneratoru.

### Trolejbusu modeļi
[thumb|250px|Trolejbusi galapunktā [Rīgas Centrāltirgus|Centrāltirgus, 2007. gads]]

Izmantošanā esošie trolejbusa modeļi.

Izmantošanā bijušie trolejbusa modeļi.


Mtb82_nn.jpg|MTB-82 (МТБ-82) Krievijā
Ziu5 nn.jpg|ZiU-5 (ЗиУ-5) Krievijā
Trol Škoda 8Tr Brno.jpg|Škoda 8Tr Brno, Čehijā
Skoda_9tr_i_Bergen%2C_Norway.JPG|Škoda 9Tr Bergenā, Norvēģijā
00 139g Kiev, Obuszug.jpg|Škoda 12Tr Kijivā, Ukrainā
Trolejbuss_uz_Akmens_tilta.JPG|Škoda 14Tr02/6
Trol_%C5%A0koda_14TrM_Brno.jpg|Škoda 14ТrМ Brno, Čehijā
Trolleybus_Skoda_in_Kyiv.JPG|Škoda 15Tr Kijivā, Ukrainā
25._trolejbuss_uz_Van%C5%A1u_tilta.JPG|Škoda 15ТrМ
AKSM-321_Moscow_-7890.JPG|Belkommunmaš AKSM-321 Maskavā, Krievijā
Belkommunmash 33304 Belgrade.jpg|Belkommunmaš AKSM-333 Belgradā, Serbijā




Trolleybus Solaris on Kalpaka Bulvaris IMG 2160 C.JPG|Solaris Trollino II 18 Ganz
16-08-30-Solaris Trollino 18 Riga-RR2 4507.jpg|Solaris Trollino III 18 Ganz
Solaris_Trollino_18_2009.jpg|Solaris Trollino III 18 Ganz-Škoda
16-08-31-Škoda 24Tr Irisbus Riga-RR2 4520.jpg|Škoda 24Tr Irisbus
16-08-30-Solaris Trollino 18 Riga-RR2 4476.jpg|Škoda 27Tr Solaris


## Tramvaji
[thumb|250px|Zemās grīdas tramvajs [Škoda 15T Rīgā]]
[thumb|250px|Tramvajs [Tatra T3A Rīgā]]
[thumb|250px|Tramvajs [RVZ-6]]

Šobrīd Rīgā ir 7 tramvaju līnijas un vagonu parks sastāv no 252 tramvaju vagoniem. Tramvaju maršrutu kopējais garums ir 99,52 km. Rīgā tiek izmantoti divu tipu tramvaju sastāvi, Tatra T3A (T3SU) kuri tika piegādāti laika posmā no 1974. līdz 1987. gadam, kā arī Tatra T3MR un Tatra T6B5 (T3M), kurus piegādāja no 1988. līdz 1990. gadam.

No 2010. gada līdz 2011. gadam tika saņemti 20 Čehijā ražoti zemās grīdas tramvaji Škoda 15T. Sākotnēji tie brauca tikai pa 6. tramvaju maršrutu, bet kopš 2013. gada - arī pa 11. tramvaju maršrutu, savukārt tagad kursē arī pa 1. tramvaja maršrutu (apvienotajā 4. un 6.), bet kopš 2024. gada - arī pa 7. tramvaju maršrutu, bet kopš 2025 - arī pa 14. tramvaju maršrutu. Pirmais šāds tramvajs tika saņemts 2010. gada 29. martā un kopš 2010. gada 1. jūnija tas jau sāka braukt pa 6. maršrutu.

### Vēsture
1882. gada 23. augustā tika atklātas pirmās zirgu tramvaja līnijas, kuras apkalpoja 95 zirgi. Pirms Rīgas jauna satiksmes veida izveidoja Liepāja, kur jau 1899. gadā sāka darboties pirmā elektriskā ielu dzelzceļa līnijas Baltijā. 1900. gadā tika nodibināts "Rīgas tramvaju akciju sabiedrība" un pirmais elektriskais tramvajs pa Aleksandra ielu sāka kursēt 1901. gada 23. jūlijā. Par šo notikumu rakstīja laikraksts "Baltijas Vēstnesis":
"Elektriskie tramvaji vakar uzsāka savu darbību. Šis gadījums tika nosvinēts ar goda mielastu. Elektriskie tramvaji ir ierīkoti diezgan ērti. Vagonos ir izkārtnes vācu un krievu valodā, ka tur nedrīkst smēķēt un nedrīkst spļaut." — *"[[Baltijas Vēstnesis]]" [[1901]]. gada [[2. jūlijs|2. jūlijā]].</p></blockquote>

No [[1901]]. līdz [[1914]]. gadam tika uzbūvētas 10 jaunas tramvaju līnijas ar aptuveno kopēju garumu 50 kilometri, tādējādi [[1914]]. gadā darbojās 16 tramvaju līnijas. Vislielākie pasažieru pārvadājumi pirmskara periodā bija [[1913]]. gadā, kad kopējais pasažieru skaits sasniedza 52,1 miljonus pasažieru. [[1915]]. gadā 9 tramvaju līnijas sasniedza [[Sarkandaugava|Sarkandaugavu]], [[Mežaparks (Rīga)|Ķeizarmežu]], [[Strazdumuiža|Strazdumuižu]], [[Kuzņecova porcelāna un fajansa fabrika|Kuzņecova porcelāna fabriku]] un [[Bišumuiža|Bišumuižu]].

Pēc [[Pirmais pasaules karš|Pirmā pasaules kara]], sakarā ar būtisku iedzīvotāju skaita samazināšanos Rīgā, pasažieru pārvadājumi ar tramvaju samazinājās. [[1928]]. gadā darbojās 9 tramvaju līnijas un tika pārvadāti 48,2 miljoni pasažieru. Pēc [[Otrais pasaules karš|Otrā pasaules kara]] kopējais tramvaja līniju skaits un to garums būtiski nepalielinājās, bet notika kvalitātes uzlabošanas pārmaiņas. Divasu vagoni tika nomainīti pret četrasu vagoniem, kā arī pazeminājās braukšanas tarifi.

Attīstoties trolejbusa un autobusa satiksmei, [[1950. gadi|1950.]] un [[1960. gadi|1960. gados]] sāka dominēt uzskats, ka tramvajs ir vecmodīgs un atmirstošs satiksmes līdzeklis. Šajos gados tika likvidētas tramvaju līnijas [[Rīga]]s galvenajās maģistrālēs, izņemot Krišjāņa Barona ielu. [[1980. gadi|1980. gados]] sākās tramvaju satiksmes atdzimšana. Palielinājās pasažieru pārvadājumu apjoms, kā arī tika izbūvēta jauna tramvaju līnija uz [[Imanta (Rīga)|Imantu]].

=== Tramvaju depo ===
Rīgas tramvaju parku apkalpo trīs depo, kuros notiek profilaktiskā apskate un remonti. Trešais tramvaju depo atrodas [[Latgales apkaime|Latgales apkaimē]], [[Fridriķa iela|Fridriķa ielā]] 2a, 4. depo atrodas [[Pārdaugava|Pārdaugavā]], [[Augusta Spariņa iela|Augusta Spariņa ielā]] 1, bet piektais depo atrodas Brīvības iela 191. Trešajā un piektajā tramvaju depo tika izvietoti [[Čehoslovākija|Čehoslovākijā]] ražotie tramvaji, bet ceturtajā tramvaju depo tika izvietoti vecā tipa tramvaju vagoni (līdz brīdim, kad tos noņēma no līnijām).

Visi trīs tramvaju depo ir viena projekta sastāvdaļa. Dažādi pēc lieluma un ietilpības, bet līdzīgi dizaina ziņā ir būvēti laika posmā no [[1900]]. līdz [[1901]]. gadam pēc arhitekta P. Mandelštama projekta. Ceturtajā tramvaju depo, pēc analoģiskiem palīgēku risinājuma principiem, [[1909]]. gadā tika uzcelts remonta un strādnieku ģērbtuvju korpuss ar torņveida izbūvi ūdens rezervuāram. [[1970. gadi|1970. gados]] visi tramvaju depo tika rekonstruēti.

=== Tramvaju modeļi ===


Izmantošanā esošie tramvaju modeļi.




Izmantošanā bijušie tramvaju modeļi.




<gallery widths="300" heights="200" mode="packed">

2._maršruta_tramvajs_Daugavpilī.jpg|RVR-6M2 Daugavpilī
|RVR RM-56 .. RM-68
|RVR RP-61 .. RP-69
|RVR RT-48 .. RT-54
MTV-82_tram_in_Moscow%2C_Russia.jpg|RVR MTV-82 Maskavā, Krievijā

Riga Tatra 30917 on route 7 (21113376063).jpg|Tatra T3 (T3SU) (Tatra T3A)
Riga-sl-2-tatra-tw-t3mr-694830.jpg|Tatra T3MR (T6B5R)
Riga%2C_tramvaj_na_lince_č._7.jpg|Tatra T6B5 (T6B5SU)
Škoda_15T_v_Rize.jpg|Škoda 15T Riga (ForCity)

</gallery>

== Minibusi ==
[[Attēls:Maršruta taksometra biļete VAS SV.jpg|thumb|150px|Maršruta taksometra biļete SIA "VAS SV"]]


Mikroautobusu satiksme Rīgā pastāvēja no 1975. līdz 2022. gadam.

1990. gados pasažierus sāka pārvādāt privātie pārvādātāji, kuri legāli pārvādāja pasažierus līdz 2013. gadam, kad maršrutu apkalpošanu sāka pārņemt "[[Rīgas satiksme]]s" apakšuzņēmējs pilnsabiedrība "Rīgas mikroautobusu satiksme" (RMS). Pirms tam maršruti bija sadalīti starp pārvadātājiem SIA DMK, SIA "Centība N", SIA "Blands", AS "Rīgas taksometru parks", SIA "Kort", SIA "Taksi.lv" un SIA "VAS SV". No 2014. gada 17. jūlija kopumā Rīgā bija 23 minibusu maršruti.

2018. gadā vairākos RMS maršrutos ieviesa Rīgas domes piešķirtās atlaides, kā arī nodeva apkalpošanā vairākus Rīgas satiksmes apkalpotos maršrutus ar zemu pasažieru plūsmu, no 2018. līdz 2020. gadam RMS apkalpoja visus [[57. autobusu maršruts (Rīga)|57.]] un [[59. autobusu maršruts (Rīga)|59. autobusu maršruta]] reisus, kā arī atsevišķus [[28. autobusu maršruts (Rīga)|28.]] un [[34. autobusu maršruts (Rīga)|34. autobusu maršruta]] reisus, kas sekmēja RMS peļņas palielināšanu. Sākoties [[COVID-19 pandēmija Latvijā|COVID-19 pandēmijai Latvijā]] pasažieru plūsma mikroautobusos krietni saruka, tājos atcēla visas piešķirtās atlaides, reisu skaits ievērojami samazinājies.

2022. gada 9. septembrī RMS atzīta par maksātnespējīgu, mikroautobusu satiksme Rīga tika pārtraukta. Slēgšanas brīdī Rīgā bija 11 mikroautobusu maršruti.

[[Attēls:Biletes 2008.jpg|thumb|250px|[[Rīga]]s sabiedriskā transporta biļetes. [[2008. gads|2008]]. gads]]

== Biļešu vēsture sabiedriskajā transportā ==
[[Attēls:Билет в рижский трамвай.jpg|thumb|150px|Tramvaja biļete [[Rīga|Rīgā]] 2007. gadā]]
[[Attēls:Rīgas taksobusa biļete.JPG|150px|thumb|Taksobusa biļete]]

Kopš sabiedriskā transporta izveidošanas [[Rīga|Rīgā]] braukšanas biļešu veids un cena ir stipri mainījusies. Neilgi pēc tramvaju ieviešanas [[Rīga|Rīgā]], braukšanas maksa slēgtā pirmās klases vagonā maksāja 5 kapeikas, kura [[1908]]. gadā tika paaugstināta līdz 6 kapeikām, bet braukšana vagona vaļējā platformā maksāja 3 kapeikas, skolēniem 2 kapeikas.

[[1931]]. gadā tramvaja biļete maksāja 17 santīmus. Arī [[Latvija]]s brīvvalsts laikā bija pārsēšanās biļetes, uz kurām norādīta braukšanas zona. Šo biļešu lietošanai bija ierobežots darbības laiks. Visa šī informācija bija redzama biļešu trīs izkniebtajos caurumiņos.

[[Attēls:Kompostieris.jpg|thumb|150px|left|Kompostieris [[Rīga]]s tramvajā]]

Laikposmā no [[1941]]. līdz [[1944]]. gadam biļešu cena bija 5 un 10 reihsmarkas, bet pārsēšanās biļetes maksāja 7 un 15 reihsmarkas. [[1941]]. — [[1944]]. gadā apgrozībā bija tā saucamās blokbiļetes, kuras varēja izmantot braukšanai ar tramvaju un maksāt par bagāžu vai suņu pārvadāšanu. Pēc [[1944]]. gada [[oktobris|oktobra]], kad tika atjaunota [[Otrais pasaules karš|Otrā pasaules karā]] izpostītā tramvaju satiksme, braukšanas maksa bija 30 kapeikas, bet pēc [[1961]]. gada [[Padomju Savienība]]s naudas reformas 3 kapeikas. [[1947]]. gadā parādoties trolejbusiem to biļetes sākumā maksāja 20 kapeikas, bet pēc [[1961]]. gada 4 kapeikas.

Līdz [[1975]]. gadam gan tramvajos, gan trolejbusos [[Rīga|Rīgā]] pasažierus apkalpoja konduktori. Pēc tam braukšanas biļetes varēja iegādāties satiksmes līdzekļos ierīkotajos pusautomātos. Arī autobusos tika ieviesti mehāniskie skaitītāji, kuros varēja izmantot tikai viena nomināla monētas — 5 kapeikas. Lielāka nomināla naudas zīmes varēja izmainīt pie šofera. Trolejbusa braukšanas biļete maksāja 4 kapeikas, bet tramvajā - 3 kapeikas.

[[1996]]. gada [[septembris|septembrī]] eksperimenta kārtībā autobusos darbu sāka konduktori. [[1997]]. gadā [[Rīga]]s tramvajos un trolejbusos konduktori tika ieviesti patstāvīgi. [[Trolejbusu satiksme Rīgā|Trolejbusos]] konduktori eksperimenta kārtā parādījās [[1997]]. gada [[15. maijs|15. maijā]] [[9. trolejbusu maršruts (Rīga)|9.]] un [[21. trolejbusu maršruts (Rīga)|21. trolejbusu maršrutā]] (tagadējā [[25. trolejbusu maršruts (Rīga)|25. trolejbusu maršrutā]]).

[[2000. gads|2000]]. gadā biļešu cena tika paaugstināta no 0.18 Ls uz 0.20 Ls. No [[2007. gads|2007]]. gada [[1. marts|1. marta]] tramvajos tika noņemti konduktori un tirdzniecības vietās iegādātās biļetes bija jākompostrē.

No [[2007. gads|2007]]. gada [[1. februāris|1. februāra]] biļešu cena tika paaugstināta līdz 0.30 Ls. Nestrādājošiem pensionāriem, kuru pensija nepārsniedz 75% no iztikas minimuma preču un pakalpojumu groza vērtības, vienreizējā biļete maksāja 0.15 Ls. [[2008. gads|2008]]. gada [[1. janvāris|1. janvārī]] biļešu cena tika palielināta līdz 0.40 Ls, bet pie transportlīdzekļu, kuros nav konduktoru, vadītājiem biļetes maksāja dārgāk - 50 santīmus. No [[2008. gads|2008]]. gada [[1. aprīlis|1. aprīlī]] trolejbusos [[Rīga|Rīgā]] tika noņemti konduktori un ieviesti elektroniskie kompostieri.

== E-talons ==
[[Attēls:E talons logo.png|thumb|right|150px|E-talons logo]]

*'E-talons** ir vienota elektroniskā biļete - bezskaidras naudas norēķinu risinājums. Pirms elektroniskās norēķinu sistēmas ieviešanas [[Rīga]]s sabiedriskajā transportā, tika veikta esošās situācijas un iespēju izpēte, kas iekļāva sevī tehnoloģisko, ekonomisko un juridisko izvērtējumu. Izpētes posms noslēdzās [[2007. gads|2007]]. gada sākumā, kad tika izstrādāts un apstiprināts e-biļetes ieviešanas modelis, kā arī kopuzņēmuma dibināšana. [[2007. gads|2007]]. gada laikā tika izvēlēts sadarbības partneris. Par atbilstošāko tika atzīta [[Amerikas Savienotās Valstis|ASV]] kompānija ''ACS'' jeb ''Affiliated Computer Services, Inc.''. Šīs kompānijas elektroniskās biļešu sistēmas darbojas arī [[Parīze|Parīzē]], [[Liona|Lionā]], [[Tulūza|Tulūzā]], [[Varšava|Varšavā]], [[Cīrihe|Cīrihē]], [[Hjūstona|Hjūstonā]], [[Monreāla|Monreālā]] un [[Melburna|Melburnā]]. Visi e-talona produkti pilnībā tika ieviesti un sāka darboties no [[2009. gads|2009]]. gada [[1. maijs|1. maija]]. No šā datuma vairs nebija derīgas vecā parauga vienreizējās braukšanas biļetes. Kopumā E-talona ieviešanai tika iztērēti 14 miljoni [[Lats|latu]], un katru gadu šīs norēķinu sistēmas uzturēšanai ir nepieciešami 5,5 miljoni latu.

Līdz 2015. gada 31. janvārim viens brauciens Rīgas sabiedriskajā transportā maksāja € 0.60, bet, pērkot biļeti pie vadītāja, – € 1.20 (minibusos - € 1.00).

Sākot ar 2015. gada 1. februāri, viens brauciens Rīgas sabiedriskajā transportā un minibusos maksā € 1.15, bet, pērkot biļeti pie vadītāja, – € 2.00.

2021. gada oktobrī, papildus E-talonam, Rīgas sabiedriskajā transportā parādījās [[QR kods|QR koda]] biļetes, ļaujot apmaksāt braucienu izmantojot oficiālo [[Rīgas satiksme]]s lietotni vai arī ''[[Mobilly]]'' lietotni.

No 2022. gada 1. janvāra tika pārtraukta biļešu pārdošana pie transportlīdzekļa vadītāja. Vienīgais izņēmums ir [[22. autobusu maršruts (Rīga)|22. autobusu maršruts]], kur vadītāji joprojām pārdod biļetes.

No 2023. gada 2. janvāra stājās spēkā jaunais Rīgas sabiedriskā transporta biļešu klāsts, ieviesot 90 minūšu biļeti, kuras cena ir 1.50 eiro. Tāpat mēnešbiļetes cena tika samazināta līdz 30 eiro.

== Dzelzceļa satiksme Rīgā ==
=== Vēsture ===
Krievijas Impērijas laikos Rīgas teritorijā ir bijušas divas pasažieru dzelzceļa līnijas:

* **Dzelzceļa līnija Rīga—Mīlgrāvis.**
19. gadsimtā Rīgas — Daugavpils Dzelzceļa sabiedrības vadība meklēja jaunas teritorijas Daugavas grīvā dēļ preču trūkuma noliktavās un piestātnēs.

Viena no tādām vietām bija [[Mīlgrāvis]], tāpēc uz turieni 1872. gadā uzbūvēja [[Dzelzceļa līnija Rīga—Mīlgrāvis|dzelzceļa līniju]], pa kuru jau pašā sākumā kursēja arī pasažieru vilcieni. 1892. gadā no līnijas uzbūvēja atzarojumu uz pilsētas elevatoru Andrejsalā, kur 1907. gadā ierīkoja staciju "[[Rīga Krasta]]", bet no pieturvietas "Ganību postenis" 1903. gadā izbūvēja 2 km garu posmu, ierīkojot [[Rīga Preču I|Rīgas Preču staciju]] (slēgta 2009. gadā). 1930. gadā, netālu no Mangaļu stacijas, līnija vēlreiz tika atzarota un tika uzbūvēta [[Mangaļi (stacija)|Dzirnupes stacija]], no kuras sākas [[Dzelzceļa līnija Rīga—Rūjiena (—Ipiķi)|Dzirnupes — Rūjienas dzelzceļa]] būve. Pēc šī dzelzceļa pirmā posma atklāšanas 1933. gadā līdz [[Vecāķi (stacija)|Vecāķiem]], kas tolaik nebija Rīgas sastāvā, līnija Rīga — Mīlgrāvis tika slēgta.

1950. gados Mīlgrāvja staciju apvienoja ar Dzirnupes staciju. Uz bijušās Mangaļu līnijas atradās arī [[Brasa (stacija)|Kara hospitāļa platforma]] un [[Sarkandaugava (stacija)|Aleksandra Augstumu platforma]], no kuras padomju laikā tika ierīkots atzars uz [[Rīgas bērnu dzelzceļš|bērnu dzelzceļu Mežaparkā]]. Mīlgrāvja stacijas teritorija ap 2000. gadu tika privatizēta un apsargāta, mūsdienās tā atrodas slēgtajā ostas teritorijā.

* **Dzelzceļa līnija Rīga—Bolderāja.**
Ap to pašu laiku, 1873. gadā, Rīgas—Bolderājas Dzelzceļa biedrība atklāja [[Dzelzceļa līnija Zasulauks—Bolderāja|dzelzceļa līniju uz Bolderāju]], sākotnēji vilcieni kursēja no stacijas [[Rīga II]]. Sākumā pa līniju kursēja tikai pasažieru vilcieni, bet uz līnijas galastaciju Daugavgrīvā kursēja arī vilcieni no [[Dzelzceļa līnija Rīga—Jelgava|Dzelzceļa līnijas Rīga—Jelgava]]. 1919. gadā tika slēgta pasažieru vilcienu satiksme uz Daugavgrīvu. 1924. gadā, kad Bolderāju iekļava galvaspilsētas sastāvā, arī šī dzelzceļa līnija pilnīgi atradās Rīgas pilsētas teritorijā. Pasažieru satiksme pa līniju tika pārtraukta 1959. gadā.

1980. gados kādu laiku tika domāts par ideju atjaunot pasažieru satiksmi šajā līnijā, kad skatīja alternatīvas iecerētajai [[Rīgas metropolitēns|Rīgas metropolitēna]] izbūvei, tomēr šie plāni realizēti netika.

2019. gada 29. jūlijā notika Satiksmes ministrijas darba grupas izbraukums uz Bolderāju un Daugavgrīvu ar dienesta pasažieru vilcienu DR1A-405. Satiksmes ministrs [[Tālis Linkaits]] secināja, ka pasažieru satiksme uz Bolderāju ir nepieciešama, tomēr plāni atjaunināt vilcienu satiksmi uz Daugavgrīvu tiek nobīdīti. Sākotnēji tika plānots, ka pasažieru satiksmi pa līniju atjaunos līdz 2022. gadam, bet vēlāk termiņu pārcela uz 2023. gada beigām.

* **Dzelzceļa līnija Rīga–Rīgas Jūrmala.'''
Kādu laiku Dzelzceļa līnijā Rīga—Tukums II pastāvēja viens gandrīz pilnīgi Rīgas teritorijā esošs dzelzceļa maršruts — Rīga—Dubulti.

Jūrmala kā pilsēta tika izveidota 1920. gada 2. martā, kad Latvijas valdība apvienoja atsevišķos Jūrmalas ciemus starp Rīgas līci un Lielupi vienā pilsētā, ko nosauca par Rīgas Jūrmalu. 1946. gadā, veicot teritoriālo reformu, Latvijas PSR valdība pilsētu pievienoja Rīgai ar nosaukumu Jūrmalas rajons. 1949. gadā rajonam pievienoja arī Priedaini un uz līnijas ārpus Rīgas teritorijas palika tikai Babīte. 1959. gada 11. novembrī Latvijas PSR AP Prezidijs pieņēma lēmumu par Jūrmalas pilsētas izveidošanu, atdalot no Rīgas Jūrmalas rajonu, kā arī iekļaujot Jūrmalas sastāvā divas atsevišķas pilsētas — Sloku un Ķemerus.

## Ūdensceļu satiksme Rīgā

Ūdensceļu satiksme Rīgā ir bijusi attīstīta jau sen, kad Daugavas, Ķīšezera, Juglas ezera un citus ūdeņus izmantoja liellaivas un pārcēlāji, vēlāk tvaikoņi un upes tramvaji, pārvadājot kā pasažierus, tā kravas. Regulārai upju tvaikoņu satiksmei Rīgā arī ir sena vēsture. Tā tika atklāta pirms vairāk nekā 150 gadiem — 1853. gadā. Pilsētas pasažieru kuģīši regulāri kursēja četrās līnijās — no Vecrīgas uz Āgenskalnu, Iļģuciemu, Klīversalu un Zundu, kā arī tālāk uz Jūrmalu, Jelgavu un Kalnciemu. Laika gaitā upes šķērsošanu piedāvāja gan privātie uzņēmēji, gan Rīgas pilsētas pašpārvalde, taču ap 1990. gadu, līdz ar Latvijas valstiskās neatkarības atgūšanu, regulāra kuģu satiksme pa Daugavu beidzās, kad šis satiksmes veids, iespējams, arī bija zaudējis savu nozīmi, un kuģu īpašnieki sāka piedāvāt izpriecu braucienus.

Pirmskara Rīgā bija šādi upju kuģīšu maršruti:

1) pārceltuves: 
* Rīgas centrs—Zaķusala
* Kundziņsala—Sarkandaugava

2) maršruti uz Ķekavu, Bolderāju un Jelgavu (līdzīgi pēckara maršrutiem, bet bija vismaz viena, vēlāk neesoša pietura — Dombrovska kokzāģētava Vecmīlgrāvī), galvenā kuģu pietura bija 11. novembra krastmalā, abās pusēs Pontonu tiltam (apmēram tagadējās vietās — abās pusēs Akmens tiltam), kas nodalīja dienvidu maršrutu uz Ķekavu no ziemeļu maršrutiem.

3) bez minētajiem maršrutiem vēl bija sekojoši:

* Vecpilsēta—Jahtklubs (Balasta dambī)—Āgenskalns
* Vecpilsēta—Balasta dambis—Siļķu brāķis—Cementfabrika—Iļģuciems
* Vecpilsēta—Kundziņsala—Sarkandaugava—Loderis—Jaunmīlgrāvis—Jaunciems

## Skatīt arī
* Rīga
* Autobusu satiksme Rīgā
* Dzelzceļa līnija Zasulauks—Bolderāja - no 1873. līdz 1959. gadam pastāvējusī pasažieru transporta dzelzceļa līnija Rīgā 
* Rīgas metropolitēns
* Trolejbusu satiksme Rīgā
* Tramvaju satiksme Rīgā
* Rīgas satiksme
* Mikroautobusu satiksme Rīgā

## Piezīmes un atsauces
### Piezīmes

### Atsauces




## Ārējās saites
* Autobusu, trolejbusu un tramvaju maršruti Rīgas kartē
* www.rigassatiksme.lv 
* transphoto.org - Informācija un attēli par Rīgas tramvajiem un trolejbusiem 
* busphoto.eu - Informācija un attēli par Rīgas autobusiem 
* Informācija Škoda vietnē par Rīgai paredzētajiem zemās grīdas tramvajiem