Cēsu 1. pamatskola

thumb|upright=1.5|Cēsu elementārskola (apakšā pa labi, ap 1910)

**Cēsu 1. pamatskola** ir senākā Cēsu pilsētas skola, kuras pirmsākumi izsekojami līdz 1626. gadam. Tā ir vienīgā pamatskola ar padziļinātu mūzikas mācīšanu Cēsu novadā, kas atrodas Gaujas ielā 17, Cēsīs.

## Vēsture
Par skolas darbības sākuma gadu uzskata 1626. gadu, kad Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs parakstīja privilēģiju, liekot Cēsu draudzes Jurģu muižas (*Jürgenshof*) ienākumus izmantot **Cēsu pilsētas skolas** uzturēšanai. 1638. gadā kādā Zviedru Vidzemes tiesas protokolā pieminēts aritmētikas skolotājs Zamuels Klempkens. 1765. gadā Cēsu pilsētas skolā mācījās 33 skolēni (28 zēni un 5 meitenes) un strādāja vismaz divi skolotāji.
1786. gadā uzcēla jaunu skolas namu Torņa ielā 3, 1860. gadā **Cēsu pilsētas zēnu elementārskolā** mācījās 77 zēni, 1909. gadā 115 zēni, galvenokārt latviešu amatnieku un zemnieku bērni. Skolā strādāja trīs skolotāji un luterāņu mācītājs ticības mācībai, to ilgstoši vadīja skolotājs Indriķis Zariņš (1869-1909). 1913. gadā elementārskolu pārcēla uz divstāvu mūra ēku Gaujas ielā 17. 

Pirmā pasaules kara laikā skolas ēkā izvietoja Krievijas impērijas armijas rezerves daļas kareivjus. 1918. gada rudenī to pārdēvēja par Cēsu pilsētas 1. pamatskolu. Tās pārzinis bija Voldemārs Bērsons, skolā strādāja septiņi pedagogi, mācījās 214 skolēni, arī meitenes.
1921. gadā sešgadīgās pamatskolas zālē iebūvēja skatuvi un sāka organizēt mūzikas sarīkojumos. 1926. gada 21. novembrī svinēja **Cēsu 1. pamatskolas** 300 gadu pastāvēšanas svētkus, Āraišu draudzes mācītājs Pēteris Bērents apkopoja skolas vēsturi. 1935. gadā skolā iekārtoja bibliotēku un mācību līdzekļu noliktavu. 1938. gada 17. novembrī iesvētīja skolas karogu, 1939. gadā skolā iekārtoja kopēdināšanu. Skolā ar vairāk nekā 200 skolēniem strādāja vidēji 9 pedagogi, skolas pārzinis bija Pēteris Užāns. Skolā darbojās Jaunatnes Sarkanais krusts, mazpulks, koris, dramatiskais kolektīvs.

Pēc Latvijas okupācijas un Vērmahta iebrukuma Otrā pasaules kara laikā skolas telpās ierīkoja vācu virsnieku klubu. Līdz 1944. gada oktobrim mācības notika Gaujas ielā 20. Latvijas PSR laikā 1944. gada rudenī skola pārgāja uz septiņgadīgo izglītību un sāka izmantot telpas Gaujas ielā 26, bet Līgatnes ielā 2  sāka darboties skolas internāts. 1970. gadā uzsāka padziļinātu mūzikas mācīšanu, 1973. gadā atklāja sporta zāli. 1979. gadā skolēnu skaits skolā sasniedza 502, telpu trūkuma dēļ bērni mācījās divās maiņās. 

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 2001. gada 12. maijā, atzīmējot skolas 375 gadu jubileju, luterāņu mācītājs K. Kalniņš iesvētīja atjaunoto skolas vēsturisko karogu. 2002. gadā atklāja skolas piebūvi ar četrām klašu telpām. 2004. gadā notika sporta zāles renovācija. 2005. gadā malkas apkuri nomainīja ar gāzes apkuri un labiekārtoja klašu telpas. 2007. gadā siltināja ēku fasādes, Gaujas ielā 17 pārbūvēja ēkas otro un trešo stāvu. 2013. gadā pabeidza skolas sporta zāles renovāciju.
2022. gadā veica skolas ēkas remontdarbus Gaujas ielā 26.

## Izglītības programma
* pamatizglītības programma (21017111) ar augstākiem sasniedzamajiem rezultātiem kultūras izpratnes un pašizpausmes mākslā mācību jomā – mūzikā

Skola piedāvā arī apgūt instrumentspēli: klavieres, akordeonu, vijoli, čellu, pūšamos instrumentus, sitamos instrumentus, kā arī piedalīties muzikālajos kolektīvos: 1.klašu korī, 2.-4.klašu meiteņu korī, 2.-6.klašu zēnu korī, 5.-9.klašu meiteņu korī, pūtēju orķestrī, akordeonistu ansamblī, vokālajā ansamblī, tautisko deju kolektīvos, sporta pulciņā un pulciņā "Esi drošs!".

## Slaveni audzēkņi
* Pauls Valdens (1863—1957), ķīmiķis
* Voldemārs Maldonis (1870–1941), skolotājs
* Roberts Kļaviņš (1885—1941), ģenerālis

## Atsauces