open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stanovišku pilskalns

**Stanovišku pilskalns** ir pilskalns, kas atrodas Krāslavas novada Kastuļinas pagastā, Stanoviškos, puskilometru no ceļa uz Arendoles ciemu.

Lēzenākajā rietumu pusē pilskalnam aptuveni metru dziļš grāvis un uzbedums. Pārējās pusēs sāni nostāvināti 4—5 m augstumā. Zemāk sākas neapdarinātas nogāzes.

Pilskalna plakums neliels — aptuveni 50 m garš, 30 m plats, iegareni apaļš, pret vidu uzkumpis. leejas nenosakāmas. Zeme smilšaina, paviegla. Mītņu kārta dziļa un melna. Atrastas trauku lauskas, ogles, akmeņi. Kalna dienvidu pakājē esot bijuši uzarti kauli.

Pilskalns apaudzis retiem bērziem un jaunām priedītēm. No kalna paveras tāls skats uz apkārtni. Kilometru uz austrumiem no pilskalna, mežā, esot apbedījuma vieta. Tur atrasti akmens cirvji, kas atkal pazaudēti. Divi citi akmens cirvji, kurus tuvējā ciema ļaudis atraduši, arot laukus ap pilskalnu, atdoti muzejam. Pašā pilskalnā daudzas naudas racēju bedres, jo apkārtējie vecticībnieki tic teikai, ka kalnā paglabāti dārgumi.

Vispārīgi spriežot, šis pilskalns pieskaitāms vecākām dzīves vietām.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Stanovišku pilskalns
Smagaņu pilskalns

**Smagaņu (Smaganu, Smageņu) pilskalns** atrodas Rēzeknes novada Mākoņkalna pagastā Martušovkas ciemā, 150 m uz dienvidiem no Smagaņu ezera, 6 km uz rietumiem no Lipuškiem un puskilometru uz ziemeļrietumiem no Bondaru pilskalna. Pilskalnu 1941. gadā atklāja un plašāk aprakstīja Pēteris Stepiņš.

Kokiem apaugušais Smaganu pilskalns ierīkots nelielā, ieapaļā, savrupā 15 m augstā kalnā, gar kuru austrumu pusē tek Smagaņu un Pārkiuņa ezerus savienojošs strauts. Pilskalna nedaudz kumpais plakums ir ieapaļš, tā caurmērs — 30 m. Plakuma malas, īpaši dienvidu pusē, neiezīmējas pietiekami skaidri. Gandrīz visus pilskalna sānus ieloko terase, kas dienvidu pusē ir platāka, rietumos — šaurāka, bet ziemeļrietumos un ziemeļos, kur kalna nogāze bijusi visai lēzena, pāriet grāvī, aiz kura ir valnis. Ziemeļaustrumu pusē zem pirmās terases ir vēl otra — īsa terase. Ziemeļrietumu pusē pāri grāvim izveidota ieejas vieta pilskalna plakumā, grāvis šajā vietā aizaudzis un aizbiris. Pilskalna austrumu nogāze, kas izbeidzas purvainā pļavā, jau dabiski ir pietiekami stāva un papildus nav nocietināta.

Smagaņu pilskalna plakumā konstatēts kultūrslānis un atrasta bezripas gludā trauka lauska, tomēr pilskalna datējums pagaidām nav nosakāms. Smagaņu pilskalns, lai arī neliels pēc izmēriem, tomēr ir diezgan pamatīgi veidots.

Tam ziemeļrietumos esošo ieapaļo kalniņu vietējie iedzīvotāji dēvē par Kara kapu kalniņu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Smaganu pilskalns
Hariss Dikinsons

**Hariss Dikinsons** (; dzimis ) ir angļu aktieris.

Karjeras sākumā atveidojis nelielas lomas vairākos televīzijas seriālos. Kļuvis atpazīstams ar galveno lomu drāmas filmā *[[Beach Rats]]* (2017), par ko nominēts *[[Independent Spirit Award]]* balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā". 2018. gadā piedalījies seriālā *[[Trust]]*.

Piedalījies tādās filmās kā "Tumšākie prāti" (*The Darkest Minds*, 2018), "Melnā feja Malefisenta: Tumsas valdniece" (*Maleficent: Mistress of Evil*, 2019), "The King's Man: Pirmā misija" (2021), "Skat, kā viņi bēg" (2022), "Skumju trīsstūris" (2022), "Kur vēži dzied" (2022), "Dzelzs Tvēriens" (2023), "Mazulīte" (*Babygirl*, 2024) un *[[Blitz (filma)|Blitz]]* (2024).

## Ārējās saites
Parīzes Dievmātes katedrāle (nozīmju atdalīšana)

**Parīzes Dievmātes katedrāle** var būt:
* Parīzes Dievmātes katedrāle, katedrāle Parīzē, Francijā;
* Parīzes Dievmātes katedrāle, romāns;
* Parīzes Dievmātes katedrāle, opera.
Tīnūžu iela (Ogre)

**Tīnūžu iela** ir iela Ogrē, Ogres novadā. Tā sākas apļveida krustojumā ar Mālkalnes prospektu, Zilokalnu prospektu un Mežezera ielu un beidzas krustojumā ar Brīvības un Lapu ielu. Iela, visā tās garumā, veido daļu no autoceļa P5 (Ulbroka — Ogre). Iela nosaukta Tīnūžu ciema vārdā.

## Ielu savienojumi
Tīnūžu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Mālkalnes prospekts (apļveida krustojums)
* Zilokalnu prospekts (apļveida krustojums)
* Mežezera iela (apļveida krustojums)
* Meža prospekts
* Parka iela (T veida krustojums)
* Lapu iela (Y veida krustojums)
* Brīvības iela

## Skatīt arī
* Ogres ielu uzskaitījums
Pļavas iela (Ogre)

**Pļavas iela** ir iela Ogrē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Ceriņu ielu un beidzas krustojumā ar Brīvības ielu. Iela visā tās garumā ir paredzēta tikai gājēju un velosipēdistu satiksmei.

## Ielu savienojumi
Pļavas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Ceriņu iela (Y veida krustojums)
* Brīvības iela (Y veida krustojums)

## Skatīt arī
* Ogres ielu uzskaitījums
Kalna prospekts

**Kalna prospekts** ir iela Ogrē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Rīgas ielu un beidzas krustojumā ar Brīvības un Mednieku ielu. Netālu no ielas beigām, tā sadalās divās daļās, kur otra daļa beidzas krustojumā ar Krasta ielu.

## Ielu savienojumi
Kalna prospekts ir savienots ar šādām ielām:
* Rīgas iela (T veida krustojums)
* Rīgas iela (2. reizi; apļveida krustojums)
* Skolas iela (T veida krustojums)
* Tirgoņu iela
* Ķiršu iela (T veida krustojums)
* Upes prospekts
* Bērzu aleja
* Zinību iela (T veida krustojums)
* Preses iela (T veida krustojums)
* Zvaigžņu iela (Y veida krustojums)
* Zinību iela (2. reizi; T veida krustojums)
* Kalna aleja (T veida krustojums)
* Kalna aleja (2. reizi; Y veida krustojums)
* Krasta iela (Y veida krustojums)
* Brīvības iela
* Mednieku iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Ogres ielu uzskaitījums
Sīrijas pārejas valdība

**Sīrijas pārejas valdība** (, *al-Ḥukūmah al-intiqālīyah al-Sūrīyah*) bija valdība Sīrijā, kas tika izveidota pēc bijušā prezidenta Bašāra Asada režīma gāšanas. To Damaskā izveidoja Sīrijas opozīcija. 2024. gada 8. decembrī, dažas stundas pēc Damaskas krišanas, Sīrijas aizejošais premjerministrs Mohammads Gazi al Džalali piekrita īslaicīgi vadīt pagaidu valdību. Nākamajā dienā, viņš nodeva varu opozicionārās Sīrijas pestīšanas valdības premjerministram Mohammedam al Bašīram.

10. decembrī paziņoja, ka pārejas valdība darbosies līdz 2025. gada 1. martam, un visi Sīrijas pestīšanas valdības ministri ieņems tos pašus amatus jaunajā pārejas valdībā.

## Izveide
Sīrijas pestīšanas valdības un *[[Tahrir al-Sham|Hay'at Tahrir al-Sham]]* līderis Muhammads al Džūlānī (īstajā vārdā Ahmeds aš Šarā) sociālajā medijā *[[Telegram]]* paziņoja, ka Sīrijas valsts iestādes netiks nekavējoties pārņemtas ar militāru spēku, bet uz laiku tās vadīs līdzšinējais Sīrijas premjerministrs Mohammads Gazi al Džalali, līdz pilnībā tiks pabeigta politiskā pāreja. Al Džalali sociālajos tīklos paziņoja, ka plāno palikt Damaskā un sadarboties ar Sīrijas tautu, vienlaikus paužot cerību, ka Sīrija varētu kļūt par "normālu valsti" un sākt iesaistīties diplomātijā ar citām valstīm. Džalali arī pauda gatavību palīdzēt opozīcijai.

Sīrijas Revolucionāro un opozīcijas spēku Nacionālās koalīcijas prezidents Hadi al Bahra sacīja, ka ir nepieciešams 18 mēnešu pārejas periods, lai izveidotu "drošu un neitrālu vidi" brīvām vēlēšanām. Šis periods ietver sešus mēnešus jaunas konstitūcijas izstrādei. Šai pārejai, pēc al Bahra domām, jāatbilst Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūcijai 2254.

Sīrijas Pestīšanas valdības premjerministram Mohammedam al Bašīram 9. decembrī tika uzdots izveidot jauno pārejas perioda Sīrijas valdību. Viņš šo amatu ieņems līdz 2025. gada 1. martam. Sīrijas pestīšanas valdības ministri turpinās savus pienākumus Sīrijas pārejas valdībā.

## Valdības ministri

## Piezīmes un atsauces

### Piezīmes

### Atsauces
Molda

**Molda** () vai **Uizgriga** () ir pilsēta Velsā, Flintšīras grāfistē. Atrodas Velsas ziemeļaustrumos Alinas upes krastos  no Velsas galvaspilsētas Kārdifas un  no valsts galvaspilsētas Londonas.

## Vēsture
Pilsēta izaugusi ap 1140. gadā normaņu uzcelto cietoksni, to vairākkārt iekaroja Guinezas karaļu karaspēki. Pēdējoreiz cietoksnis minēts 15. gadsimtā. 16. gadsimtā Molda kļuva par Flitšīras grāfistes administratīvo centru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Neatkarības laukums (Ogre)

**Neatkarības laukums** ir laukums Ogrē, Ogres novadā. Tas sākas krustojumā ar Rīgas ielu un beidzas krustojumā ar Brīvības ielu un Grīvas prospektu.

## Vēsture
Laukuma vēsture saistās ar vienu no pirmajām tautas sanākšanām, kad 1988. gada 18. novembrī Ogrē, šajā vietā, vienkopus pulcējās liels cilvēku skaits, lai kļūtu par vēsturiska mītiņa aculieciniekiem un dalībniekiem, kad toreizējā Ogres Tautas nama tornī tika pacelts sarkanbaltsarkanais karogs. 2021. gada 20. maija Ogres novada dome atbalstīja priekšlikumu piešķirt laukumam Neatkarības laukuma nosaukumu. 2024. gada jūlijā uzsākās remontdarbi laukuma izbūvei. 2025. gada 4. maijā laukums tika atklāts. Laukumā atrodas dažādi vides objekti, no kuriem centrālais ir vides objekts "Latviešu brīvības klints", kas ir ūdenskritums ar Latvijas nozīmīgākajiem notikumiem un bronzas skulptūru kompozīcija ietekmīgiem Latvijas un Ogres novada iedzīvotājiem.

## Ielu savienojumi
Neatkarības laukums ir savienots ar šādām ielām:
* Rīgas iela
* Grīvas prospekts
* Brīvības iela

## Skatīt arī
* Ogres ielu uzskaitījums
Spožā klintene

**Spožā klintene** (*Cotoneaster lucidus*) ir klinteņu suga, kura endēma Austrumsibīrijai Baikāla apkārtnē, taču ļoti plaši ieviesta apstādījumos Eiropā un vietām pārgājusi savvaļā. Suga sastopama Latvijā apstādījumos un vietām pārgājusi savvaļā.

## Apraksts
Spožā klintene ir neliels krūms ar brūnu (uz zariem sarkanbrūnu) mizu. Zari ir stāvi, jaunie dzinumi blīvi apmatoti, vecie gandrīz kaili. Pielapes ir īlenveida, lapas iegareni olveidīgas vai eliptiskas, uz zariem pamīšus, mala gluda, gals nosmailots, pamats ķīļveidīgs. Lapas kāts īss. Plātnes virspuse tumšzaļa, spīdīga, apakšpuse blāvi zaļa, gandrīz kaila. Ziedi īsos vairogveida pušķos ar 5—10 ziediem. Ziedkāts ir apmatots. Vainaglapas sārtas, divreiz līdz trīsreiz garākas nekā kauslapas. Augļi gatavības laikā spoži, melni, ar 3 kauliņiem. Zied maija beigās, jūnijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dī

**Dī** () vai **Divrduja** () ir upe Velsas ziemeļos un Anglijā. Sākas Snoudonijas nacionālajā parkā Zialta masīva austrumu nogāzēs. Plūst ziemeļaustrumu virzienā, augštecē tek saur Velsas lielāko ezeru Tegidu. Pie Čirkas upe pagriežas uz ziemeļiem, kur divos posmos veido Anglijas un Velsas robežu. Lejtecē plūst cauri Česterai, pēc kuras ieplūst Īrijas jūras  garajā un  platajā Dī estuārā. 19. gadsimta sākumā Tomasa Telforda vadībā tika uzbūvēts 74 km garais Langolenas kanāls, kas savienoja Dī pie Langolenas ar Šropšīras kanālu, tajā skaitā  garais un  augstais kuģojamais Pontkisiltes akvedukts pār Dī upi pie Čirkas. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Mednieku iela (Ogre)

**Mednieku iela** ir iela Ogrē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Mežezera ielu un beidzas krustojumā ar Brīvības ielu un Kalna prospektu.

## Ielu savienojumi
Mednieku iela ir savienota ar šādām ielām:
* Mežezera iela
* Sietiņu iela (T veida krustojums)
* Meža prospekts (T veida krustojums)
* Gunāra Astras iela (T veida krustojums)
* Zvaigžņu iela (T veida krustojums)
* Mārsila iela
* Īrisu iela
* Īrisu iela (2. reizi; T veida krustojums)
* Kranciema iela (T veida krustojums)
* Brīvības iela
* Kalna prospekts

## Skatīt arī
* Ogres ielu uzskaitījums
Mandeļu apakšdzimta

**Mandeļu apakšdzimta** (*Amygdaloideae*) ir rožu dzimtas apakšdzimta. Tajā ir iekļauti daudzi komerciāli nozīmīgi augi, piemēram, plūmes, ķirši, aprikozes, persiki, mandeles, āboli, bumbieri, aronijas. Daudzām apakšdzimtas sugām auglis ir kaulenis.

## Ģintis
Apakšdzimtā ir klasificētas ģintis:

* Aronijas (*Aronia*)
* Ābeles (*Malus*)
* Bumbieres (*Pyrus*)
* Fizokarpi (*Physocarpus*)
* Korintes (*Amelanchier*)
* Klintenes (*Cotoneaster*)
* Pīlādži (*Sorbus*)
* Plūmes (*Prunus*)
* Sērmūkšspirejas (*Sorbaria*)
* Spirejas (*Spiraea*)
* Vilkābeles (*Crataegus*)
* *Adenostoma*
* *Aria*
* *Aruncus*
* *Chaenomeles*
* *Chamaebatiaria*
* *Chamaemeles*
* *Chamaemespilus*
* *Coleogyne*
* *Cormus*
* *Cydonia*
* *Dichotomanthes*
* *Docynia*
* *Docyniopsis*
* *Eriobotrya*
* *Eriolobus*
* *Exochorda*
* *Gillenia*
* *Hesperomeles*
* *Heteromeles*
* *Holodiscus*
* *Kageneckia*
* *Kelseya*
* *Kerria*
* *Lindleya*
* *Luetkea*
* *Lyonothamnus*
* *Malacomeles*
* *Mespilus*
* *Neillia*
* *Neviusia*
* *Oemleria*
* *Osteomeles*
* *Peraphyllum*
* *Petrophytum*
* *Photinia*
* *Prinsepia*
* *Pseudocydonia*
* *Pyracantha*
* *Rhaphiolepis*
* *Rhodotypos*
* *Sibiraea*
* *Spiraeanthus*
* †*Stonebergia*
* *Stranvaesia*
* *Torminalis*
* *Vauquelinia*
* *Xerospiraea*

## Galerija

Attēls:Buisson ardent FR 2012.jpg|*Buisson ardent*
Attēls:Exochorda giraldii Obiela Giralda 2021-05-14 02.jpg|*Exochorda giraldii*
Attēls:Malus sikkimensis0.jpg|*Malus sikkimensis*
Attēls:Neillia sinensis flowers 8602.JPG|*Neillia sinensis*
Attēls:Physocarpus opulifolius USFWS.jpg|*Physocarpus opulifolius*
Attēls:Rhaphiolepis umbellata2.jpg|*Rhaphiolepis umbellata*


## Atsauces

## Ārējās saites
Lodiņš

**Lodiņš** var būt:

* Bruno Lodiņš (*Bruno Lohding*; 1880—1946) — uzņēmējs un sabiedriskais darbinieks;
* Teodors Lodiņš (*Theodor Lohding*; 1841—1910) — uzņēmējs.
Turkalnes iela

**Turkalnes iela** ir iela Ogrē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Brīvības ielu un beidzas pie Ogres kapiem krustojumā ar Egļu ielu. Iela visā tās garumā ir daļa no autoceļa V968. Nosaukta Turkalnes ciema vārdā.

## Ielu savienojumi
Turkalnes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Brīvības iela (T veida krustojums)
* Zaķu iela
* Slimnīcas iela
* Miera iela
* Sūnu iela
* Vārpas iela (T veida krustojums)
* Sveķu iela (T veida krustojums)
* Mētru iela (T veida krustojums)
* Norupes iela (T veida krustojums)
* Brūkleņu iela (T veida krustojums)
* Blaumaņa iela (T veida krustojums)
* Kaudzīšu iela (T veida krustojums)
* Egļu iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Ogres ielu uzskaitījums
Radisti šifrētāji

[thumb|Navahu radisti šifrētāji, [Saipana|Saipanā, 1944. gada jūnijā]]
**Radisti šifrētāji** () ir sakarnieki, kuri mutiskai datu pārraidei izmanto kodu, kura pamatā ir mazo tautu valodas.

Pirmā un Otrā pasaules kara laikā vissistemātiskāk tika apmācīti indiāņu radio operatori-šifrētāji, kā zināms saistībā ar slepenības zīmoga noņemšanu informācijai par šiem karavīriem 1968. gadā. Viņi izmantoja to, ka sava valoda ārpus to etniskajām grupām bija mazzināma, tā papildus šifrējot nozīmīgus vārdus sakaru pārraidē, pamatojoties uz oficiāli vai neoficiāli izstrādātu kodu.

Slavenākie populārajā kultūrā ir **navahu radisti šifrētāji**, kurus īpaši savervēja un apmācīja ASV jūras kājnieku korpuss, lai cīnītos pret Japānu Klusā okeāna teātrī Otrā pasaules kara laikā. Navahu šifrētāju skaits bija lielākais starp visiem šifrētājiem. Viņiem veltīta arī 2002. gada ASV kara filma "Ar vēju runājošie" (*Windtalkers*).

Zināmi arī radisti šifrētāji no čiroki, čoktavu, komanču, hopi, siu (dažādu siu valodu runātāji) un citu indiāņu cilšu pārstāvji. Pēc filmas iznākšanas plašu publicitāti ieguva indiāņu šifrētāju dalība karā, kuri lietoja savas dzimtās valodas šifrēšanā, un izrādījās, ka (saskaņā ar pašreizējo oficiālo ASV versiju) vēl pastāv 18 ciltis, kas piegādāja armijas vajadzībām vīrus šifrēšanai. Līdzīgā veidā ASV Armija izmantoja basku tautības pārstāvjus.

## Atsauces

## Literatūra
* Aaseng, Nathan. *Navajo Code Talkers: America’s Secret Weapon in World War II.* New York: Walker & Company, 1992.
* Durrett, Deanne. *Unsung Heroes of World War II: The Story of the Navajo Code Talkers.* Library of American Indian History, Facts on File, Inc., 1998.
* McClain, Salley. *Navajo Weapon: The Navajo Code Talkers.* Tucson, Arizona: Rio Nuevo Publishers, 2001.
* Meadows, William C. *The Comanche Code Talkers of World War II.* Austin: University of Texas Press, 2002.
* Stanley, Captain John W. *Personal Experience of a Battalion Commander and Brigade Signal Officer, 105th Field Signal Battalion in the Somme Offensive, Sept. 29-Oct. 12, 1918. U.S.Army, 1932.
* Gawne, Jonathan. *Spearheading D-Day.'' Paris: Histoire et Collections, 1999.
* David Kahn, «The Codebreakers — The Story of Secret Writing», 1967. ISBN 0-684-83130-9

## Ārējās saites

* United States. Code Talkers Recognition Act of 2008
* National Museum of the American Indian exhibition on Code Talkers, entitled Native Words/Native Wisdom
* Northern Arizona University Cline Library Special Collections Code Talkers exhibition
* Encyclopedia of Oklahoma History and Culture — Code Talkers
* Official website of the Navajo Code talkers
* Images  of gold medals awarded to the participating tribes
Meksikas un Puertoriko boksa sāncensība

**Sāncensība starp [[Puertoriko]] un [[Meksika]]s bokseriem** ir atzīta par vienu no spraigākajām boksa vēsturē. Šī sāncensība, kas aizsākās 1934. gadā, ir piesaistījusi fanu uzmanību vairākās paaudzēs. Gadu gaitā abas valstis ir izaudzinājušas daudzus slavenus cīnītājus, kuri ir parādījuši savas prasmes neaizmirstamos boksa mačos, tostarp Hulio Sesaru Čavesu, Feliksu Trinidadu, Oskaru de la Hoiju, Migelu Koto un Hektoru Kamačo. Uzskata, ka sāncensība sākās sākās, kad Siksto Eskobars kļuva par pirmo Puertoriko čempionu, uzvarot Meksikas čempionu Rodolfo "Baby" Kazanovu.

Daži uzskata, ka šī sāncensība ir spēcīgākā boksa vēsturē. Pasaules čempiona titulu cīņās Puertoriko bokseriem ir neliels skaitlisks pārsvars pār Meksikas konkurentiem, jo Puertoriko ir 84 uzvaras, salīdzinot ar Meksikas 73 uzvarām.

## Atsauces
Sudmaļu pilskalns

**Sudmaļu pilskalns** atrodas Augšdaugavas novada Sventes pagastā. Tas ir iegareni apaļš, savrup stāvošs kalns Sventas augstienes ziemeļmalā. No pilskalna paveras tāls skats uz Daugavas pusē esošiem līdzenumiem un mežiem.

Pilskalnam līdzens, pret ziemeļiem ieslīps plakums, kas stāv 13—22 m virs apkārtējām ielejām. Kalnam visapkārt terase, kas ziemeļmalā pārvēršas ap vienu metru augstā uzbedumā ar grāvi. Kalnmalas visai stāvas, it sevišķi dienvidos. Ieejas vieta iespējama rietumpusē.

Zeme sastāv no pavieglas smilts, kas izrakņāta kara tranšejām. Tās bijušas apraktas visapkārt plakuma malai un arī dienvidus pusē izpostījušas terasi. Šī terase bijusi skaidri un noteikti izveidota, un tiekusies pārvērsties grāvī ar uzbedumu. Ierakumi atklājuši vairāk metru biezu mītņu kārtu, kurā lielā vairumā atrod dažādu trauku atliekas. Daži paraugi tika nogādāti Pieminekļu Valdei.

Atskaitot kara postījumus, šis pilskalns labi saglabājies un var intresēt arheologus.

Kalns apaudzis priedēm, krūmiem un papardēm. Tāds tas bijis arī tai laikā, kad to apmeklējis Augusts Bīlenšteins savā ceļojumā pa Augšzemi.

## Ārējās saites

* Sudmaļu pilskalns
Svātovas pilskalns

**Svātovas pilskalns** ir pilskalns Rēzeknes novada Pušas pagastā.

Pušas pagasta dienvidrietumu pusē, robežojoties ar Krāslavas novada Kastuļinas pagastu, atrodas Svātovas ezers. Svātovas ciems atrodas ezera rietumkrastā. Uz austrumiem no Svātovas ezera, starp to un Pušas ezeru, ir vairākus kilometrus plašs, paugurains mežu masīvs. Pilskalns, kas atrodas skujkoku mežā, ierīkots kādā ziemeļaustrumu-dienvidrietumu virzienā orientētā reljefa izcēlumā 100 m uz austrumiem no Svātovas ezera krasta.

Pilskalna nocietinājumi, kas ir nosacīti taisnstūrveidīgi, ierīkoti, izcēluma augstāko daļu ietverot ar divām paralēlām terasēm un malu stāvinājumiem. Nocietinājumi izteiktāki ir pilskalna ziemeļaustrumu un austrumu daļā, citās pusēs tie ir mazāk izteikti, tomēr nekur nocietinājumu līnija nepārtrūkst. Pret dienvidaustrumuem, kur atrodas grava, pilskalns ir tikai līdz 5 m augsts. Skatoties no pilskalna plakuma puses, izteiktāko nocietinājumu vietā — ziemeļaustrumu pusē — sākumā redzams 1—1,5 m augsts aprakums, tad 3—4 m plata terase, kuras malās jaušams zemes uzvallējums, tad tās 1—1,5 m augstais aprakums un tad neliels izlīdzinājums aprakuma pakājē. Arī citās pusēs pilskalns ir līdzīgi nocietināts. Pilskalna plakums ir nedaudz izvelbts, nav īpaši izveidots, pārejas uz pilskalna nogāzēm nav izteiktas. Plakuma garums ziemeļaustrumu-dienvidrietumu virzienā ap 35 m, platums pretējā virzienā — ap 25 m. Pilskalna plakumā zemes sastāvs — smilts ar oglītēm; nekur nav jaušams viendabīgi intensīvāks kultūrslānis.

Svātovas pilskalns nav bijis īpaši stipri nocietināts vai intensīvāk apdzīvots, tomēr pilskalnam raksturīgie reljefa pārveidojumi ir nepārprotami. Svātovas pilskalns būtu pieskaitāms Latgalei raksturīgajiem, tā sauktajiem patvēruma pilskalniem ar ne ļoti izteiktiem nocietinājumiem un bez izteikta kultūrslāņa.

Vieta apsekota .

Pilskalnu LIDAR kartēs 2021. gada sākumā atklājis senvēstures entuziasts Atis Blūms.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Svātovas pilskalns
Korvete

thumb|300px|Korvete ''Zarechny''
**Korvete** ir neliels vai vidēja izmēra karakuģis, kas paredzēts patrulēšanas, pavadošo misiju un dažādu citu militāru uzdevumu veikšanai. Korvetes bieži tiek izmantotas piekrastes apsardzes un aizsardzības operācijās, taču modernās korvetes spēj veikt arī darbības atklātā jūrā.

## Vēsture
Korvetes vēsture aizsākās 17. gadsimtā, kad tās galvenokārt tika izmantotas tirdzniecības kuģu un lielāku karakuģu pavadīšanai. Tradicionālās burinieku korvetes bija trīs mastu kuģi, kas aprīkoti ar 20–30 lielgabaliem. 19. gadsimtā, attīstoties tehnoloģijām, korvetes tika pielāgotas tvaika dzinējiem, un 20. gadsimtā tās kļuva par modernu karakuģu klasi ar specializētu bruņojumu un elektroniku.

## Mūsdienu korvetes
Modernās korvetes ir daudzfunkcionāli karakuģi, kas aprīkoti ar:
* Pretraķešu un pretgaisa aizsardzības sistēmām;
* Bruņojumu pret zemūdenēm;
* Modernām radaru un hidrolokatoru sistēmām;
* Raķetēm, torpēdām un ložmetējiem.

Mūsdienu korvetes bieži izmanto jūras spēki, kam ir nepieciešami daudzfunkcionāli un ekonomiski karakuģi. Piemēri ir Zviedrijas "Visby" klases korvetes un Vācijas "Braunschweig" klases kuģi.

## Loma militārajā stratēģijā
Korvetes tiek plaši izmantotas kā daļa no piekrastes aizsardzības sistēmām. Tās ir pietiekami mazas, lai manevrētu šaurās vietās, taču pietiekami bruņotas, lai aizstāvētos pret draudiem gan no gaisa, gan ūdens, turklāt tās kalpo kā efektīvi eskorta kuģi lielākām flotēm.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Latvijas Jūras spēki(https://www.mil.lv)
* Modernās korvetes analīze(https://www.defense-update.com)
Korvete (nozīmju atdalīšana)

**Korvete** ir nosaukums, kas atbilst vairākiem karakuģiem:

* mūsdienu korvete — korvetes tips, kas radies 20. gadsimtā;
* korvetes veids ar burām, kas ticis izmantots no 17. līdz 19. gadsimtam.
Maijs decembrī

**"Maijs decembrī"** () ir 2023. gada ASV romantiskā melnā komēdijdrāma, kuras režisors ir Tods Heinss, bet scenārija autore ir Semija Bērča. Filmā Natālija Portmane atveido aktrisi Elizabeti, kura, veicot izpēti savai nākamajai filmai, satiek un iepazīstas ar Greisiju (Džūliana Mora), kuru viņa atveidos filmā. Greisija kļuva bēdīgi slavena ar 24 gadus ilgajām attiecībām ar savu vīru Džo (Čārlzs Meltons), kas sākās kad Greisijai bija 36 gadi, bet Džo 13 gadi.

Filmas projekts tika izziņots 2021. gada jūnijā ar Portmani un Moru kā aktrisēm. Filmas pirmizrāde notika  76. Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Filmas izplatīšanas tiesības Ziemeļamerikā iegādājās straumēšanas platforma *[[Netflix]]*. Latvijā filmas pirmizrāde notika .

Filma guva plašu kritiķu atzinību un tā saņēma četras 81. Zelta globusa balvas nominācijas: "Labākais mūzikls vai kinokomēdija", "Labākā aktrise mūziklā vai kinokomēdijā" (Portmane), "Labākā otrā plāna aktrise" (Mora) un "Labākais otrā plāna aktieris" (Meltons). Filmu nominēja arī Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Amerikas Kinoinstitūts to nosauca par vienu no desmit labākajām 2023. gada filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Zoja Doiča

**Zoja Frānsisa Čaja Tompsone Doiča** (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise un producente.

Savu aktrises karjeru sākusi 2010. gados, piedaloties seriālos *[[The Suite Life on Deck]]* (2010—2011) un *[[Ringer]]* (2011—2012). Doičas pirmā kino loma bija 2013. gada filmā "Daiļās būtnes" (*Beautiful Creatures*). Kļuvusi pazīstama ar lomām vairākās neatkarīgajās filmās, drāmās un komēdijās, kā *[[Everybody Wants Some!!]]* (2016), "Neķītrais opis" (2016), *[[Before I Fall]]* (2017), *[[Flower (filma)|Flower]]* (2017), "Aiz kraujas rudzu laukā" (*Rebel in the Rye*, 2017), *[[Set It Up]]* (2018), "Zombijzemē: Otrais šāviens" (*Zombieland: Double Tap*, 2019), "Uzvalks" (2022), *[[Juror No. 2]]* (2024) un "Jaunais vilnis" (2025).

## Ārējās saites
Korvete (burukuģis)

**Korvete** bija neliela vai vidēja izmēra buru karakuģis, kas galvenokārt tika izmantots no 17. gadsimta  līdz 19. gadsimtam. Šīs korvetes bija burinieki ar vienkāršu konstrukciju, kas paredzēti patrulēšanas, pavadīšanas un ātrgaitas misijām.

## Vēsture
Korvetes pirmoreiz tika būvētas 17. gadsimtā Eiropā. Tās bieži izmantoja koloniju aizsardzībai un tirdzniecības ceļu nodrošināšanai. Atšķirībā no fregatēm un līnijkuģiem, korvetes bija vieglāk bruņotas, bet ātrākas un manevrētspējīgākas.

## Dizains un bruņojums
Korvetes parasti bija aprīkotas ar:
* 20–30 lielgabaliem;
* Trim mastiem ar pilnu burinieku aprīkojumu.

To dizains bija optimizēts ātrumam un mobilitātei, padarot tās par efektīviem kuģiem gan izpētes, gan aizsardzības uzdevumiem.

## Loma karadarbībā
Korvetes tika plaši izmantotas kolonizācijas laikmetā, kad bija nepieciešami ātri un uzticami kuģi, lai patrulētu plašās jūras teritorijas. Tās bieži pildīja eskortu lomu un nodrošināja sakaru līnijas starp flotes vienībām.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Burukuģu vēsture(https://www.mil.lv)
* Jūras spēku attīstība(https://www.defense-update.com)
Miera iela (Ogre)

**Miera iela** ir iela Ogrē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Brīvības ielu un beidzas krustojumā ar Turkalnes un Sūnu ielu.

## Ielu savienojumi
Miera iela ir savienota ar šādām ielām:
* Brīvības iela (T veida krustojums)
* Slimnīcas iela
* Turkalnes iela
* Sūnu iela

## Skatīt arī
* Ogres ielu uzskaitījums
Georgia Grapsa

**Georgia Grapsa** (; dzimusi ) ir Grieķijas FIDE meistare šahā (2013), Grieķijas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja (2024).

## Biogrāfija
Daudzkārtējā Grieķijas sieviešu šaha čempionātu dalībniece. Labākos rezultātus sasniegusi 2014. gadā, kad izcīnījusi 3. vietu, un 2024. gadā, kad uzvarējusi Grieķijas sieviešu šaha čempionātā.

Dažādu Saloniku šaha klubu sastāvā regulāri piedalījusies Grieķijas komandu šaha čempionātos, kuros komandu vērtējumā izcīnījusi 2 sudraba (2001, 2003) un 2 bronzas (1999, 2000) medaļas.

2008. gadā Plovdivā un 2017. gadā Rīgā piedalījusies Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vecslobodas pilskalns

**Vecslobodas pilskalns** atrodas Rēzeknes novada Kaunatas pagastā. Pilskalns atrodas pie Vecslobodas, 4 km uz austrumiem no Rāznas ezera un 2 km uz ziemeļaustrumiem no Kaunatas.

Pilskalna ierīkošanai ņemts viens no kalnainās apkārtnes augstākajiem kalniem. Šim kalnam trīs puses, kas vērstas uz austrumiem, dienvidiem un rietumiem, jau dabiski ir visai stāvas. Tikai ziemeļu sāns nolaižas samērā lēzeni pret Vecslobodu. Šai lēzenajai pusei veidots pārrakums un izveidots uzbedums. Tā radies pret plakumu 3—4 m augsts kraujums. No izraktā grāvja sākas terase, kas apjož kalna sānus visapkārt, arī gar stāvo austrumu sānu.

Pilskalna plakums iegareni apaļš, 50 m garš, 40 m plats. Pret ziemeļiem tas trijus metrus krītas. Plakuma augstākā vieta ir 42 m augstāka nekā austrumos esošā pļava. Plakuma augstākā vietā vairākkārt rakti stulpi šūpotnēm un bākām. Plakuma malas dažās vietās izbrukušas.

Pilskalna mītņu kārta dažās vietās biezumā pārsniedz metru; pilskalnā konstatēti kauli, lauskas, ogles, akmeņi. No Vecslabadas pilskalna paveras plašs skats uz Rāznas ezeru, Volkenbergas pilskalnu un kalnaino apkārtni.

Kalns bijis krūmiem apaudzis un dažās vietās tā pakājē bijuši redzami ierakumi no Latgales atbrīvošanas cīņām.

Pirmās ziņas par šo Vecslabadas pilskalnu sniedzis P. Rikovs 1917. gadā: "Vecslabadas tuvumā, netālu no Rāznas ezera, pie lielceļa, atrodas apaļš, iegarens kalns, apņemts apakšā ar aizbirušu grāvi un uzbedumu. Šā kalna — pilskalna pakājē zemnieki dažreiz atrodot spirālveidīgus bronzas priekšmetus, rotiņas un krelles. Šeit laikam bijušas kapenes, kas varbūt vēl tagad nav gluži iznīkušas”. Tālāk raksta autors salīdzina šo pilskalnu ar līdzīgiem apcietinājumiem Lietuvā un atzīmē, ka pilskalnā viņš atradis trauku lauskas. Minētajam aprakstam pievienots arī zīmējums.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vecslobodas pilskalns
Vecračinas pilskalns

**Vecračinas pilskalns** atrodas Augšdaugavas novada Naujenes pagastā Daugavas labajā krastā Vecračinas ciemā, 2,5 km uz dienvidiem no Izvaltas dzelzceļa stacijas. Pilskalnu pirmais 1941. gadā plašāk aprakstīja A. Gusars. 1986. gadā pilskalnā izdarīti aizsardzības izrakumi T. Bergas vadībā.

T. Berga rakstīja, ka Vecračinas pilskalna ierīkošanai izmantots dabisks, no divām pusēm kraujš krasta atzarojums, kuru austrumu un dienvidaustrumu pusē norobežo apmēram 18—27 m dziļa grava, bet dienvidrietumu pusē — Daugava. Otrā pusē, kur pilskalns savienojas ar tīrumiem, bija ierīkoti trīs 50 m gari vaļņi. Pilskalna plakuma platība — 60 x 30 m, tā forma atgādina izstieptu trīsstūri. Tas pilnīgi izpostīts, ierīkojot šeit vecticībnieku kapsētu, kura pastāvējusi aptuveni 200 gadu.

Salīdzinot ar A. Gusara 1941. gada aprakstu un uzmērījumu, mūsdienās pilskalna vaļņi ļoti cietuši. Ārējais valnis pilnīgi norakts, vidējam valnim norakts viss austrumu gals, iekšējais valnis saglabājies netraucēts. Abu pēdējo vaļņu augstums — 2 m, platums — 9—10 m. Vaļņu iekšējā nogāze ir stāvāka, bet ārējā, pret grāvi vērstā — lēzenāka. Vaļņi un plakums izpostīti ar kapu ekshumāciju.

Arheoloģiski pētot vaļņus, noskaidrots, ka tie uzbērti no dzeltenas smilts. Pie vaļņu pamata konstatēta 2—10 cm bieza pelnu kārta, tomēr nekādas senlietas netika atrastas. T. Berga secināja, ka “ņemot vērā nocietinājumu sistēmu, pilskalnu, iespējams, var datēt ar vēlo dzelzs laikmetu”. Var būt, ka pilskalnam atbilstoša apmetne bijusi arī ārpus vaļņiem, jo tīrumā konstatēta tumšāka zeme.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vecračinas pilskalns
Orbulinīnes

**Orbulinīnes** (*Orbulininae*) ir foraminīferu apakšdzimta rotaliīdu kārtā. Apakšdzimtu 1927. gadā izveidoja amerikāņu mikropaleontologs Džozefs Kušmens. Vācu zoologam Maksam Šulcem apakšdzimta tika piedēvēta, pamatojoties uz viņa 1854. gadā izveidoto *Orbulinida* dzimtu, Ģeohronoloģiski orbulinīnes ir zināmas no agrā miocēna (Burdigalas laikmets) līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula agrīnajā stdijā ir līdzīga globigerīnām un ar ļoti plānām sieniņām. Vēlākajā stadijā tai izveidojas aptveroša lodveida biezsienu kamera. Atsevišķos gadījumos agrīnās kameras rezorbējas. Sieniņa vēlajās stadijās ir divslāņaina, un ir caurausta ar kanāliņiem, kas atveras ārpusē lielu poru veidā. Dzīvajām formām visa čaulas virsma ir klāta ar īsām adatām. Atveru ir daudz. Tās parādās lielu poru veidā ar mazām porām nosētajā virsmā.

## Sistemātika
Orbulinīņu apakšdzimtā ir iekļautas šādas ģintis:
* apakšdzimta: ***Orbulininae*** Schultze, 1854
:* ģints: *[[Globigerinatella]]* Cushman & Stainforth, 1945 †
:* ģints: *[[Orbulina]]* d'Orbigny, 1839
:* ģints: *[[Polyperibola]]* Liska, 1980 †
:* ģints: *[[Praeorbulina]]* Olsson, 1964 †

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Krasta iela (Ogre)

**Krasta iela** ir iela Ogrē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Kalna prospektu un beidzas krustojumā ar Brīvības ielu. Iela mehānisko transportlīdzekļu izmantošanai ir paredzēta tikai 100m posmā, uz abām pusēm, no krustojuma ar Upes prospektu. Pārējā ielas garumā tā ir paredzēta gājēju kustībai. Iela iet paralēli Ogres upei.

## Ielu savienojumi
Krasta iela ir savienota ar šādām ielām:
* Kalna prospekts (T veida krustojums)
* Upes prospekts (T veida krustojums)
* Bērzu aleja (T veida krustojums)
* Kalna aleja (Y veida krustojums)
* Kalna prospekts (2. reizi; Y veida krustojums)
* Brīvības iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Ogres ielu uzskaitījums
Vecslabadas Baznīcas kalns

**Vecslabadas Baznīcas kalns** atrodas Ludzas novada Istras pagastā pašā Vecslabadas ciema vidū, kur starp Ludzītes un Glubokojes ezeriem stāv pareizticīgo baznīca. Šī baznīca uzcelta senā pilskalnā, kuru vēl tagad klāj melna mītņu kārta. Ap baznīcu esošie kapi, žogi un uzbrauktuves ļoti bojājuši pilskalna pirmatnējo veidu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vecslabadas Baznīcas kalns
Tegids

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1335466"
}


**Tegids** (; ) vai **Balas ezers** () ir ezers Apvienotajā Karalistē, Velsas ziemeļrietumos, Guinezas grāfistē; Velsas lielākā dabīgā ūdenstilpe. Ezers glaciālas izcelsmes, tam cauri tek Dī upe. Ietilpst Snoudonijas nacionālā parka teritorijā. Lielākā apdzīvotā vieta krastos ir Bala ezera ziemeļu galā.

Ezers ir populārs tūrisma objekts kopš 19. gadsimta sākuma. Gar austrumu krastu izbūvēta 7,2 km gara šaursliežu dzelzceļa līnija ar 6 stacijām, pie ezera divi jahtklubi. Ezerā mīt līdaka, asaris, strauta forele, rauda, zutis. 1991. gadā ezers iekļauts Rāmsaras mitraiņu sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Škūru kalns

**Škūru kalns** ir pilskalns, kas atrodas Rēzeknes novada Vērēmu pagastā. Škūru kalns ir plašākas apkārtnes augstākā vieta. Kalnu jau no tālienes iezīmē metāla triangulācijas tornis. Kalna augstāko daļu ieloko plānā noapaļoti taisnstūrveida nocietinājumu sistēma, kuru divos līmeņos veido terases. Izteiktākas un labāk saglabājušas terases ir kalna rietumu un ziemeļu pusē; Austrumu pusē kalna nogāze jau dabiski ir bijusi pietiekoši stāva, lai to neterasētu, bet dienvidu puses nocietinājumi jaunākos laikos ir nolīdzināti. Pilskalna plakums pārveidots ar jaunlaiku būvēm un piebraucamo ceļu. Gan plakumā, bet vairāk gan rietumu un ziemeļu nogāzēs jaušams melns kultūrslānis, kas bagātīgi jaukts ar modernajiem būvgružiem.

Par Škūru kalnu kā pilskalnu jau 1925. gadā Pieminekļu valdei ziņojis A. Rags. Plašāk kalnu kā senlaiku apcietinājumu 1950. gadā aprakstījis K. Rozītis, bet 1978. gadā Škūru kalnu apsekoja A. Radiņš, kas to par pilskalnu neatzina. Jaunākos laikos kalnā ir bijis uzbūvēts ģeodēziskais tornis, kara laikā — divas mūra ēkas kara novērošanas dienesta vajadzībām. Škūru kalna kā pilskalnu apliecina daļēji saglabājusies nocietinājumu sistēma un kultūrslānis.

Vieta apsekota .

Pilskalnu LIDAR kartēs 2020. gada beigās atklājis senvēstures entuziasts Atis Blūms.

## Ārējās saites

* Vērēmu Škūru kalns
Sešpadsmit sveces

**"Sešpadsmit sveces"** () ir 1984. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Džons Hjūzs, kuram tā ir debija kā režisoram. Filmā galvenās lomas atveido Mollija Ringvolda, Maikls Šeflings, Entonijs Maikls Hols un Pols Dūlijs.

Filma stāsta par 16 gadus veco Samantu (RIngvolda), kura ir ieķērusies populārā vidusskolēnā Džeikā (Šeflings), kamēr nūģīgais Teds (Hols) ir ieķēries Samantā.

Filmas "Sešpadsmit sveces" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Universal Pictures]]*. Filma saņēma pārsvarā pozitīvu kritiķu vērtējumu un tā guva finansiālus panākumus, nopelnot 23,6 miljonus ASV dolāru pie 6,5 miljonu dolāru budžeta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rožu iela (Ogre)

**Rožu iela** ir iela Ogrē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Brīvības ielu un beidzas krustojumā ar Kadiķu ielu un Egļu ielu.

## Ielu savienojumi
Rožu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Brīvības iela (T veida krustojums)
* Čiekuru iela
* Jasmīnu iela (T veida krustojums)
* Rūpnieku iela (T veida krustojums)
* Blaumaņa iela (T veida krustojums)
* Pļavmalas iela (T veida krustojums)
* Egļu iela (Y veida krustojums)
* Kadiķu iela (Y veida krustojums)

## Skatīt arī
* Ogres ielu uzskaitījums
Klintenes

**Klintenes** (*Cotoneaster*) ir rožu dzimtas ģints, kuras dabiskais izplatības areāls ir Palearktikā, ar izteiktu daudzveidību kalnos Ķīnas dienvidrietumos un Himalajos. Atkarībā no autora, ģintī ir klasificētas no 70 līdz 300 sugām — daudzus apomiktiskus taksonus daži autori uzskata par sugām, bet citi par šķirnēm.

## Sugas
Ģintī ir klasificētas sugas (nepilns saraksts):

* Spožā klintene (*Cotoneaster lucidus*)
* *Cotoneaster acuminatus* Lindl.
* *Cotoneaster acutifolius* Turcz.
* *Cotoneaster adpressus* Bois
* *Cotoneaster ambiguus* Rehder & E.H.Wilson
* *Cotoneaster apiculatus* Rehder & E.H.Wilson
* *Cotoneaster assamensis* G.Klotz
* *Cotoneaster astrophoros* J.Fryer & E.C.Nelson
* *Cotoneaster atropurpureus* Flinck & B.Hylmö
* *Cotoneaster bullatus* Bois
* *Cotoneaster cambricus* J.Fryer & B.Hylmö
* *Cotoneaster cashmiriensis* G.Klotz
* *Cotoneaster cochleatus* (Franch.) G.Klotz
* *Cotoneaster conspicuus* C.Marquand
* *Cotoneaster crenulatus* (D.Don) K.Koch
* *Cotoneaster dammeri* C.K.Schneid.
* *Cotoneaster divaricatus* Rehder & E.H.Wilson
* *Cotoneaster elatus* G.Klotz
* *Cotoneaster elegans* (Rehder & E.H.Wilson) Flinck & B.Hylmö
* *Cotoneaster franchetii* Bois
* *Cotoneaster frigidus* Wall. ex Lindl.
* *Cotoneaster glacialis* (Hook.f. ex Wenz.) Panigrahi & Arv.Kumar
* *Cotoneaster glaucophyllus* Franch.
* *Cotoneaster granatensis* Boiss
* *Cotoneaster horizontalis* Decne.
* *Cotoneaster hsingshangensis* J.Fryer & B.Hylmö
* *Cotoneaster humilis* Donn
* *Cotoneaster hurusawaianus* G.Klotz
* *Cotoneaster insignis* Pojark.
* *Cotoneaster integerrimus* Medik.
* *Cotoneaster integrifolius* (Roxb.) G.Klotz
* *Cotoneaster kansuensis* G.Klotz
* *Cotoneaster kaschkarovii* Pojark.
* *Cotoneaster khasiensis* G.Klotz
* *Cotoneaster kweitschoviensis* G.Klotz
* *Cotoneaster lacteus* W.W.Sm.
* *Cotoneaster laetevirens* (Rehder & E.H.Wilson) G.Klotz
* *Cotoneaster melanotrichus* (Franch.) G.Klotz
* *Cotoneaster microphyllus* Wall. ex Lindl.
* *Cotoneaster nanshan* M.Vilm. ex Mottet
* *Cotoneaster newryensis* Lemoine
* *Cotoneaster nitidus* Jacques
* *Cotoneaster nivalis* (G.Klotz) G.Panigrahi & A.Kumar
* *Cotoneaster nummularius* Fisch. & Mey.
* *Cotoneaster obovatus* Osmaston
* *Cotoneaster pannosus* Franch.
* *Cotoneaster pekinensis* (Koehne) Zabel
* *Cotoneaster procumbens* G.Klotz
* *Cotoneaster pseudoambiguus* J.Fryer & B.Hylmö
* *Cotoneaster rehderi* Pojark.
* *Cotoneaster roseus* Edgew.
* *Cotoneaster salicifolius* Franch.
* *Cotoneaster scandinavicus* B.Hylmö
* *Cotoneaster simonsii* Baker
* *Cotoneaster sternianus* (Turrill) Boom
* *Cotoneaster suavis* Pojark.
* *Cotoneaster tauricus* Pojark.
* *Cotoneaster tebbutus* J.Fryer & B.Hylmö
* *Cotoneaster tenuipes* Rehder & E.H.Wilson

## Galerija

Attēls:Cotoneaster-divaricatus.JPG|*Cotoneaster divaricatus*
Attēls:Cotoneaster horizontalis 'Variegatus' Irga pozioma 2017-05-21 02.jpg|*Cotoneaster horizontalis*
Attēls:Cotoneaster nummularius 2.jpg|*Cotoneaster nummularius*
Attēls:Cotoneaster salicifolius Irga wierzbolistna 2021-04-24 03.jpg|*Cotoneaster salicifolius*


## Atsauces

## Ārējās saites
Veipieša pilskalns

**Veipieša pilskalns** atrodas Augšdaugavas novada Maļinovas pagastā. Šī vieta ar nosaukumu “Pilskalns” vai “Piļskolns” ir topogrāfiski atzīmēta kartēs, bet pieminekļu aizsardzības iestādēm pilskalns bija palicis nezināms. Tas ietilpst Meža Mackeviču militārā poligona teritorijā. Pilskalnu aptek Leiksnas labā krasta pieteka Lielais Veipiets, vēl tālāk ir otra pieteka Mazais Veipiets, pēc kurām pilskalnam dots nosaukums. Nosaukums atspoguļo Kalupes izloksnes īpatnības, vietas saucot vīriešu dzimtē un vienskaitlī. Vietējie iedzīvotāji pilskalnu ir zinājuši jau agrāk.

Virs tuvākās apkārtnes tas paceļas par 6—7 m. Pilskalna garenais plakums ir izlīdzināts, ar samērā krasām pārejām uz nogāzēm. Pilskalna austrumu un rietumu galā ap 4 m zem plakuma līmeņa ir terase ar pusmetru dziļu grāvi, kuram priekšā ir valnītis, aiz tā — aprakums, tad atkal terase. Terase 5—6 m zem plakuma līmeņa ir kalna ziemeļu nogāzē. Kalna dienvidu puse jau dabiski ir stāva, te izteikta terase ir veidota 2—3 m zem plakuma līmeņa. Kultūrslānis pilskalnā nav jaušams; visur ir dzeltena, viegla smilts. Veipieša pilskalns jau izsenis varētu būt izmantots militāriem treniņiem. Tā datējums un kultūrpiederība nav zināma. Vairāk šķistu, ka tas ir bijis patvēruma pilskalns kādreiz mazapdzīvotā un smilšainā apvidū.

Vieta apsekota . Pilskalnu LiDAR reljefa datos atklājis Atis Blūms.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Veipieša pilskalns
Monmutšīra

**Monmutšīra** () vai **Vinuja** () ir pirmās pakāpes administratīvā iedalījuma vienība (grāfiste) Velsā, Apvienotajā Karalistē. Atrodas Velsas dienvidaustrumos, robežojas austrumos un ziemeļos ar Anglijas Glosteršīras un Herefordšīras grāfistēm, ziemeļrietumos — ar Povisu, bet rietumos — ar Bleinogventu, Torvainu un Ņūportu. Dienvidos krastus apskalo Bristoles līča Sevērnas upes estuārs. Grāfistes administratīvais centrs ir Aska, bet lielākā apdzīvotā vieta — Ebergaveni. Monmutšīra ir grāfiste ar vienu no zemākajiem velsiešu valodas pratēju īpatsvariem — tajā runā tikai 8,2% iedzīvotāju.

## Vēsture
Grāfiste atrodas kādreizējās velsiešu 5.—11. gadsimtā pastāvējušās Guentas Karalistes teritorijā. Vēsturiskā Monmutšīras grāfiste izveidota 1535. gadā Velsiešu markas teritorijā un aptuveni iekļāva mūsdienu Monmutšīras,  Bleinogventas, Torvainas un Ņūportas apgabalus. Grāfistes galvenā pilsēta bija Monmuta, bet šerifa ofiss un tiesa atradās Ņūportā. 1889. gadā Monmutšīra tika reorganizēta par administratīvo grāfisti; tās padome atradās Ņūportā. 1891. gadā Ņūporta tika nodalīta patstāvīgā grāfistes boro.

1974. gadā Monmutšīras grāfisti reorganizēja, apvienojot ar Ņūportu un pārdēvējot par Guentu. Grāfiste dalījās piecos distriktos — Blenogventa, Isluina, Monmuta, Ņūporta un Torvaina.

Tagadējās robežās Monmutšīras grāfiste izveidota 1996. gadā, Monmutas distriktam pievienojot Laneli no Blenogventas.

Administratīvi grāfiste dalās 30 komūnās, no kurām 5 dēvējas par pilsētām: Ebergaveni ( iedzīvotāji), Čepstova (), Monmuta (), Kaldikota () un administratīvais centrs  Aska ar  iedzīvotājiem).

## Atsauces

## Ārējās saites
Rūpnieku iela (Ogre)

**Rūpnieku iela** ir iela Ogrē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Ogres ielu un beidzas krustojumā ar Birzgales ielu.

## Ielu savienojumi
Rūpnieku iela ir savienota ar šādām ielām:
* Ogres iela
* Zīļu iela (T veida krustojums)
* Brīvības iela
* Pūpolu iela (T veida krustojums)
* Čiekuru iela
* Kastaņu iela
* Vēju iela (T veida krustojums)
* Rožu iela (T veida krustojums)
* Bezdelīgu iela (T veida krustojums)
* Pļaviņu iela (T veida krustojums)
* Mežmalas iela (T veida krustojums)
* Birzgales iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Ogres ielu uzskaitījums
Loka iela (Ogre)

**Loka iela** ir iela Ogrē, Ogres novadā. Tā sākas un beidzas krustojumos ar Brīvības ielu.

## Ielu savienojumi
Loka iela ir savienota ar šādām ielām:
* Brīvības iela (T veida krustojums)
* Vēju iela (T veida krustojums)
* Bezdelīgu iela (T veida krustojums)
* Mežmalas iela (T veida krustojums)
* Birzgales iela (T veida krustojums)
* Lauberes iela (T veida krustojums)
* Lēdmanes iela (T veida krustojums)
* Madlienas iela (T veida krustojums)
* Taurupes iela (T veida krustojums)
* Pelnu iela (T veida krustojums)
* Brīvības iela (2. reizi; T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Ogres ielu uzskaitījums
Vierņu pilskalns

**Vierņu pilskalns** atrodas Ludzas novada Zvirgzdenes pagastā. Vierņi ir ciems Cirma ezera ziemeļu krastā iepretim Mārgas pussalai. Pilskalns atrodas Vierņu ziemeļu galā. Ciemu no rietumiem norobežo izgrāvjota upīte jeb strauts ar plašāku ieleju – Rītupes labā krasta pieteka. Paralēli upītei tās austrumu pusē ir ziemeļu-odienvidu virzienā orientēta atsevišķu lielāku un mazāku reljefa izcēlumu virkne. Vienā no tiem, kas ir ap 12 m augsts, stāvs un dabiski norobežots pret rietumiem, dienvidiem un austrumiem, iekārtots pilskalns. Tas apaudzis lapu kokiem; kalnā ir pāris lielas un vecas priedes, arī mežābeles un jāņogu krūmi, kas varbūt liecina, ka agrāk pilskalns ir bijis kā īpaši ievērots.

Skatoties no ziemeļu puses, pilskalns norobežots ar ap 1,5 m augstu puslokveida aprakumu, tad seko 6—7 m plata terase un tad vēl viens ap 1,5 m augsts aprakums. Aprakumi un terases pilskalna stāvajā austrumu nogāzē neturpinās; rietumu nogāzē aerolāzerskenējums rāda it kā terases turpinājumu; dabā tā nav drošāk saskatāma. Aprakumos un terasē pilskalna ziemeļu pusē to vidusdaļā ir aizmilzums, kas, iespējams, uzrāda seno ieejas vietu, kuru citur arī būtu grūti iedomāties.

Pilskalna plakums izlīdzināts, tomēr pāreja uz nogāzēm nav izteikti strikta. Visu plakumu, nogāžu augšdaļu, terasi un aprakumus klāj izteikts melns kultūrslānis, kurā ir deguši un šķelti akmeņi, atrasta bezripas keramikas lauska. Kultūrslānis ir jaušams arī kalna turpinājumā vēl kādus desmit metrus uz ziemeļiem no pilskalna nocietinājumiem. Plakumā, nogāzēs un pilskalna pakājē ir vairāki lieli, deguši akmeņi. Apkārtne te vispār ir akmeņaina.

Spriežot pēc intensīvā kultūrslāņa, Vierņu pilskalns ir bijusi intensīvi izmantota nocietināta dzīvesvieta. Cirma ezera ziemeļu krastā taisnā līnijā 2,4 km uz dienvidiem-dienvidrietumiem no jaunatklātā pilskalna atrodas pazīstamie, arheoloģiski izpētītie latgaļu vidējā un vēlā dzelzs laikmeta Kivtu senkapi, kuriem nebija zināma atbilstoša dzīvesvieta. Ar dažādiem nostāstiem ir saistīta arī Mārgas pussala, bet Cirmas ezers – ar nostāstiem par ezerā nogrimušu pili un princesi.

Vieta apsekota .

Pilskalnu LIDAR kartēs ievērojis un par to  informējis senvēstures entuziasts Atis Blūms.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vierņu pilskalns
Duē

**Duē** (, ) ir pilsēta Francijas ziemeļos, Odefransas reģionā, Noras departamentā. Tā ir pašvaldība un vienlaikus departamenta apakšprefektūras centrs, kā arī Duē apgabala administratīvais centrs. Pilsēta atrodas līdzenumā pie Skarpas upes, apmēram 39 kilometrus uz dienvidiem no Lilles, netālu no Beļģijas robežas, un ir daļa no plašākā Lilles–Lansas–Duē urbanizētā reģiona. 2023. gadā Duē dzīvoja 40,3 tūkstoši iedzīvotāju.

Vēsturiski Duē ieņem nozīmīgu vietu Ziemeļfrancijas attīstībā. Viduslaikos pilsēta atradās Flandrijas grāfu varā, vēlāk nonāca Burgundijas hercogistes, Austrijas un Spānijas Hābsburgu valdījumā, līdz 1667. gadā to ieņēma Luijs XIV, un 1668. gadā Duē tika pievienota Francijai. Agrīnajos jaunos laikos pilsēta kļuva par ievērojamu katoļu izglītības un intelektuālo centru, īpaši 1559. gadā pēc Duē universitātes dibināšanas.

19. un 20. gadsimtā Duē attīstījās kā nozīmīgs ogļu ieguves un rūpniecības centrs, bet mūsdienās tās saimniecības profils balstās uz rūpniecību, pakalpojumu nozari un administratīvajām funkcijām, tostarp autobūves un auto detaļu ražošanu. Pilsētai ir arī izglītības nozīme, jo tajā darbojas augstākās izglītības iestāžu struktūrvienības. Duē kultūrvēsturisko mantojumu raksturo vēsturiskais pilsētas zvanu tornis, kas ir daļa no UNESCO Pasaules mantojuma objekta “Beļģijas un Francijas zvanu torņi”.

## Atsauces

## Ārējās saites
Juris Dancis

**Juris (Džordžs) Oļģerts Dancis** (; dzimis  Rīgā, miris  Adelaidē) ir Austrālijas latviešu basketbolists, spēlēja centra pozīcijā. J. Dancis pārstāvēja Austrālijas basketbola izlasi 1956. gada Melburnas olimpiskajās spēlēs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1932. gadā Rīgā, dzīvojis Vecāķos. Otrā pasaules kara laikā emigrējis, kopā ar māti un brāli dzīvojis bēgļu nometnē Vircburgā. 1949. gadā ģimene pārcēlās uz Austrāliju. J. Danča jaunākais brālis Miķelis Dancis arī izceļoja uz Austrāliju, tāpat bijis basketbolists, spēlējis Austrālijas izlasē olimpiskajās spēlēs. J. Dancis precējies ar Liesmu Danci, ģimenē dzimis dēls Pēteris. Ģimene dzīvoja Adelaidē.

J. Dancis ir vairākkārtējs Austrālijas čempions Dienvidaustrālijas izlases sastāvā. Austrālijas basketbola izlases sastāvā aizvadījis 11 spēles, tieši 1956. gada Melburnas olimpisko spēļu turnīrā, kur Austrālija ieņēma 12. vietu, nospēlēja 7 spēles, gūstot 112 punktus. Pārstāvēja Austrāliju arī 1960. gada vasaras olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīrā.

Par sasniegumiem sportā J. Dancis ir uzņemts Austrālijas basketbola slavas zālē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aska (pilsēta)

**Aska** () vai **Brinbiga** (; ) ir pilsēta Velsā, Monmutšīras grāfistes administratīvais centrs. Atrodas Velsas dienvidaustrumos Askas upes krastā  no Velsas galvaspilsētas Kārdifas un  no valsts galvaspilsētas Londonas. Pilsēta atpazīstama ar 19. gadsimta vidū būvēto cietumu, kā arī ar vairākiem tituliem konkursos «Ziedošā Britānija» un «Ziedošā Velsa».

## Vēsture
Mūsu ēras 55. gadā Askas vietā Romas impērija uzcēla Burriumas (*Burrium*) cietoksni, kur izvietoja XX leģionu *Valeria Victrix* un kavalērijas vienību. Pēc leģiona aiziešanas ap 66. gadu šeit palika neliels garnizons un civilā apmetne. Par mūsdienu Askas pirmsākumiem uzskatāms ap 1120. gadu normaņu uzbūvētais Askas cietoksnis, ap kuru izauga pilsētiņa. Tā vēstures avotos pirmoreiz minēta 1138. gadā sakarā ar velsiešu uzbrukumu. 18. gadsimtā Aska kļuva pazīstama ar tajā izgatavotajiem austrumu stila lakotajiem traukiem. Pilsēta izauga 19. gadsimtā kā tirdzniecības centrs; šajā laikā izveidojusies lielākā daļa mūsdienu apbūves. Kopš 1996. gada Radirā 1,5 km uz ziemeļrietumiem no Askas atrodas Monmutšīras grāfistes padomes ofiss.

## Atsauces

## Ārējās saites