open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Parazītisms

[thumbnail|200px|[Ērces parazitē uz māņzirnekļa]]
**Parazītisms** ir starpsugu mijiedarbības veids, kad viena suga (**parazīts**), izmanto citas sugas (tā saucamā saimnieka) resursus. To uzskata par vienu no simbiozes formām. Atšķirībā no citām simbiozes formām, no parazītisma saimniekorganisms negūst nekādu labumu.

Izšķir divu veidu parazītisma formas. Viens ir ektoparazītisms, kad parazītorganisms ir ārpus saimniekorganisma, bet otrs ir endoparazītisms, kad parazīts dzīvo saimnieka organisma iekšējajā vidē. Piemēram, ektoparazīti ir ērces, blusas un utis, bet endoparazīti ir cērmes un lenteņi.

Zinātni, kura pēta parazītus un to mijiedarbību ar saimniekorganismiem, sauc par parazitoloģiju.
Andrejs Paulāns

**Andrejs Paulāns** (; dzimis , miris ) bija latviešu keramiķis. Latgales podniecības tradīciju izkopējs un pilnveidotājs.

Arī viņa tēvs Izidors Paulāns bijis keramiķis, no kā Andrejs arī mācījies amatu. Kopš 1933. gada piedalījies izstādēs. Paulāns tiek uzskatīts par vienu no ievērojamākajiem Latgales keramiķiem. Veidojis dažādus sadzīviskus priekšmetus, tai skaitā saimniecības traukus, dekoratīvos traukus, svečturus. Guvis panākumus izstādēs gan Latvijā, gan ārzemēs.

Kopš 1957. gada bijis Latvijas Mākslinieku savienības biedrs, 1958. gadā kļuvis par Latvijas PSR Nopelniem bagāto mākslas darbinieku.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija
Valteri

**Valteri** ir Jūrmalas daļa Lielupes kreisajā krastā, trīs kilometru attālumā no jūras krasta. Robežojas ar citu Jūrmalas daļu — Asariem, no kuriem tos atdala Viņķu purvs.

## Nosaukums
Valteru nosaukums cēlies no Valteres muižas (*Waltershof*) nosaukuma, kas pirmo reizi rakstos minēta sakarā ar to, ka muižas īpašniece Doroteja Valtere to 1788. gadā pārdeva tirgotājam Kārlim Kristapam Rikmanim.   

## Vēsture
[thumb|200px|left|Valteri [Rīgas Jūrmalas kartē (1924).]]
18. gadsimtā uz Valteriem varēja nokļūt vai nu pa upi vai arī pa Valtera dambi, ko vēlāk pārbūvēja par Dambja ielu. 
1912. gadā Valteru muižas mežus un zemi sadalīja 139 gabalos un sāka nomāt apbūvei. 

Pēc Pirmā pasaules kara nelielo Valteru sabiedrisko dzīvi organizēja ugunsdzēsēju kopa, kuras depo atradās uz austrumiem no bijušās muižas ēkām. Valteru iedzīvotāji galvenokārt nodarbojās ar dārzkopību, zvejniecību,  medniecību un turēja mājdzīvniekus. Atpūtniekiem tika tirgotas ogas, zivis, piens un olas. Šie rajoni bija klusa vieta vasaras mītnes izīrēšanai vidēji turīgiem pilsētniekiem.

21. gadsimta sākumā Valteru izskatu sāk mainīt jaunie zemes īpašnieki ar savrupmāju būvniecību Lielupes malā.

## Atsauces
2013. gada Valmieras domes vēlēšanas

**[[2013. gads|2013]]. gada [[Valmiera]]s domes vēlēšanas** notika  2013. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Valmieras domē tika ievēlēti 13 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 5 kandidātu saraksti, kas veidoti no 72 kandidātiem. Valmierā vēlēšanas notika 7 iecirkņos.

Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva "Valmierai un Vidzemei" (60,63%), bet kopā pilsētas domē iekļuva 4 saraksti. Valmieras domes vēlēšanās piedalījās 8 534 vēlētāji jeb 42,77% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija 8 512, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 8 440 vēlētāji.

## Kandidātu saraksti

## Ievēlētie deputāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kandidātu saraksti
Shadowgun

***Shadowgun*** ir 2011. gadā *[[iOS]]* un *[[Android]]* ierīcēm izdota šaujamspēle no trešās personas skatpunkta. Spēles izstrādātāji ir *[[Madfinger Games]]*.

## Spēlēšana
*Shadowgun* ir šaujamspēle no trešās personas skatpunkta. Spēlētājs vada spēles galveno varoni Džonu Sleidu, pārvietojoties ar analogo kursorsviru ekrāna kreisajā malā, bet ar taustiņiem ierīces labajā malā izmantojot ieročus un veicot citas darbības. *Shadowgun* ir arī aizsegi, aiz kuriem Sleids var paslēpties no pretinieku lodēm.

## Sižets
Spēles darbība norisinās 2350. gadā, kad varu pasaulē ir pārņēmušas ļaunas starpgalaktiskas korporācijas. Tās nolīgušas algotņus, no kuriem labākos sauc par *Shadowguns*. Viens no viņiem ir spēles galvenais varonis Džons Sleids, kam uzdots atrast doktoru, kurš veic eksperimentus ar apkārtējiem iedzīvotājiem, lai radītu mutantus.

## Atsauksmes
*Shadowgun* ir saņēmis dažādus vērtējumus. Apskatu vietne *[[GameRankings]]* un *[[Metacritic]]* spēles iOS versiju novērtēja ar attiecīgi 77% un 72/100. IGN novērtēja spēli ar 7,5/10, bet *[[Edge Magazine]]* — 4/10, slavējot spēles detalizēto grafiku un animāciju, bet kritizējot līmeņu un ieroču dizainu. *[[PocketGamer]]* spēlei piešķīra 8/10 vērtējumu, slavējot tās grafiku, vadību un skaņas efektus. *[[Touchgen]]* spēli novērtēja ar 8/10, un salīdzināja ar *[[Gears of War 3]]*.

## Ārējās saites
* Spēles oficiālā lapa izstrādātāju tīmekļa vietnē
Hvaletice

**Hvaletice** () ir pilsēta Čehijā, Pardubices apgabala Pardubices apriņķī pie Elbas upes. Upes osta. Pie pilsētas — termoelektrostacija, kuras skurstenis ir augstākais valstī.

## Vēsture

Pilsēta ir sens dzelzs, vēlāk mangāna rūdas ieguves centrs. Ilgu laiku atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. 1975. gadā tika slēgta pēdējā raktuve. Kopš 1993. gada — Čehijā.

## Ārējās saites
*
Vēstule ebrejiem

**Vēstule ebrejiem** (; saīsinājums: **Heb.** vai **Ebr.**) ir viena no Jaunās Derības grāmatām. Tradicionāli tiek uzskatīts, ka to ir uzrakstījis Svētais Pāvils. Tajā ir 13 nodaļas. Šajā grāmatā ir daudz atsauces uz Vecās Derības grāmatām. Vēstulē ebrejiem ir stāstīts, kā Jēzus Kristus paveic to, kas tika pravietots Vecājā Derībā.

## Ārējās saites
*
Vilma Rūdolfa

**Vilma Glodeana Rūdolfa** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu vieglatlēte, startējusi 100 m un 200 m sprinta distancēs.

Bijusi 20. bērns starp 22 brāļiem un māsām. Vidusskolas laikā spēlējusi basketbolu, pēc tam pārgājusi uz vieglatlētiku.

Piedalījusies divās Olimpiskajās spēlēs (, ). 1956. gadā Melburnā izcīnīja bronzas medaļu 4×100 m stafetē ASV komandas sastāvā. 1960. gadā Romā izcīnīja trīs zelta medaļas: individuālajos 100 m un 200 m sprintos, kā arī 4×100 m stafetē ASV komandas sastāvā. Viņa kļuva par pirmo amerikānieti, kas vienās Olimpiskajās spēlēs izcīna trīs zelta medaļas.

Vairākas reizes uzstādījusi pasaules rekordus gan individuālajās distancēs, gan stafetē.

1960. un 1961. gadā Rūdolfa tika atzīta par *[[Associated Press]]* gada sportisti. Tāpat 1961. gadā kā gada labākā amatiere saņēma Džeimsa Salivana balvu, kļūdama par pirmo sievieti, kas to spējusi.

Pēc sportistes karjeras beigām 1962. gadā kļuva par skolotāju un treneri. Mirusi 1994. gadā ar smadzeņu audzēju.

## Personiskie rekordi

## Pasaules rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites
Pjērs Korneijs

**Pjērs Korneijs** (; dzimis , miris ) bija klasicisma laika franču dramaturgs. Kopā ar Moljēru un Rasinu tiek uzskatīts par vienu no labākajiem 17. gadsimta franču dramaturgiem. Ievērojamākais darbs - 1636. gadā publicētā traģikomēdija "Sids" (*Le Cid*). Dažkārt dēvēts par "franču traģēdijas tēvu".

Dzimis Ruānā, karaļa mežziņa ģimenē. Mācījies jezuītu skolā (mūsdienās *Lycée Pierre-Corneille*). 1625. gada publicējis savu pirmo lugu - komēdiju *Mélite*. 1634. gadā par Korneija mecenātu kļuva kardināls Rišeljē, tomēr sadarbība ilgi neturpinājās. 1636. gadā tika radīta luga "Sids" (*Le Cid*). Luga ieguva popularitāti, tomēr izsauca karstas debates sabiedrībā (t.s. *Querelle du Cid*). Pēc "Sida" Korneijs radīja vēl 25 lugas, bieži pēc Romas vai Senās Grieķijas sižetiem.

## Ārējās saites

* ''Project Gutenberg''
Edvīns Mozess

**Edvīns Korlijs Mozess** (; dzimis ) ir bijušais amerikāņu vieglatlēts, pārsvarā startējis 400 m barjerskrējienā, kur bijis pasaules rekordists.

Laikā no 1977. līdz 1987. gadam Mozess izcīnīja uzvaru 107 finālos pēc kārtas (122 skrējienos pēc kārtas), kā arī četras reizes uzstādīja pasaules rekordu. Saskaņā ar 2012. gada aprīļa datiem viņam pieder 25 no 100 ātrākajiem laikiem šīs distances vēsturē.

Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs (, , ). 1976. gadā Monreālā un 1984. gadā Losandželosā 400 m/b distancē izcīnīja zeltu, savukārt 1988. gadā Seulā — bronzu. Uzvaru izcīnījis arī pirmajā Pasaules čempionātā Helsinkos 1983. gadā, kā arī 1987. gadā Romā. 1984. gadā tika atzīts par *[[Sports Illustrated]]* gada labāko sportistu. 1983. gadā saņēmis Džeimsa Salivana balvu kā gada labākais amatieris.

1990. gadā piedalījies vienā no Pasaules kausa bobslejā posmiem Vinterbergā, kur izcīnīja bronzu Braiena Šaimera pilotētajā divniekā.

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites
Vilsons Kipketers

**Vilsons Kosgei Kipketers** (*Wilson Kosgei Kipketer*; dzimis ) ir bijušais Dānijas vieglatlēts, kas karjeras sākumā pārstāvēja dzimto Keniju. Viņam pieder pašreizējais pasaules rekords 800 m un 1000 m distancēs telpās, ilgu laiku sportistam piederējis arī pasaules rekords 800 m distancē stadionā.

Karjeru sācis Kenijā, taču 1990. gadā aizceļoja uz Dāniju kā ārzemju apmaiņas students. Vēlāk viņš saņēma Dānijas pilsonību. 1994. gadā uzvarēja 16 distancēs no 18 startiem 800 m distancē, nākamajā gadā viņš guva savu pirmo uzvaru Pasaules čempionātā, kas norisinājās Gēteborgā, Zviedrijā. 1996. gadā SOK viņam aizliedza pārstāvēt Dāniju . 1997. gadā izcīnīja uzvaru Pasaules čempionātā, ko atkārtoja arī 1999. gadā Seviļā. Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs (, ). 2000. gadā Sidnejā izcīnīja sudraba medaļu, savukārt 2004. gadā Atēnās — bronzu.

800 m distancē Kipketers dominēja veselu dekādi, trīs gadus viņš palika neuzvarēts. Viņam pieder 8 no pašreizējiem 17 labākajiem laikiem 800 m distancē. Kipketera uzstādītais pasaules rekords netika pārspēts gandrīz 13 gadus, līdz to 2010. gadā laboja Deivids Rudiša.

## Personiskie rekordi

## Ārējās saites

* ''Facius-homepage''
Cikādes

**Cikādes** (*Auchenorrhyncha*) ir blakšu kārtas (*Hemiptera*) apakškārta, kas aptver lielāko daļu no kādreizējās augu sūcēju kārtas (*Homoptera*) (apmēram 42 000 sugu). Tās ir dziedošās cikādes, cikādiņas, putcikādes, dzeloņcikādes un citi cikāžu veidi. Otra kādreizējās augu sūcēju kārtas grupa - laputis un bruņutis mūsdienās tiek sistematizētas augutu apakškārtā (*Sternorrhyncha*). Pārējās augu sūcēju sugas tiek sistematizētas sūnu blakšu apakškārtā (*Coleorrhyncha*). Tomēr taksonomisko vienību - blakšu kārtas (*Hemiptera*) un augu sūcēju kārtas (*Homoptera*) - statuss joprojām starp sistemātiķiem tiek diskutēts.

Visas cikāžu apakškārtas sugas ir augēdājas un daudzas sugas pārnēsā augu slimību vīrusus un sēnītes. Daudzas cikāžu sugas, komunicējot savā starpā, ir ļoti skaļas. Dažu sugu izdotās skaņas ir dzirdamas vairāku simtu metru attālumā. Cikādes attīstās ar nepilnīgu pārvēršanos - nav kūniņas stadijas. Olas tās dēj stublājos, pārdurot tos ar dējekli. Kāpuri barojas ar augu sulu. 

## Latvijā
Latvijā dzīvojošās cikādes ir nelieli kukaiņi ar labi attīstītām pakaļkājām, kas daudzām sugām piemērotas lēkšanai. Tās sastopamas uz lakstaugiem, retāk uz kokiem un krūmiem. Sūc augu sulu no lapu vai stublāju vadaudiem, daļa tieši no šūnām. Latvijā zināma 231 suga. Viena no biežāk sastopamajām sugām ir parastā putcikāde (*Philaenus spumarius*). Putcikādes kāpuri izdala īpašu vielu saturošu šķidrumu, ko saputo, ievadot tajā gaisa burbuļus, veidojot putas - tā saucamos „raganu spļaudekļus”. Šādās putu pikās kāpuri dzīvo un sūc augu sulu, kamēr pieaug. 

## Sistemātika
**Cikāžu apakškārta** (*Auchenorrhyncha*)
*Cikāžveidīgo infrakārta (*Cicadomorpha*)
**Cikāžu virsdzimta (*Cicadoidea*)
**Dzeloņcikāžu virsdzimta (*Membracoidea*)
**Putcikāžu virsdzimta (*Cercopoidea*)
*Laterncikāžveidīgo infrakārta (*Fulgoromorpha*)
**Laterncikāžu virsdzimta (*Fulgoroidea*)

## Atsauces

## Ārējās saites

*Latvijas Daba: Cikādes 
*Dziedava: Cikādes
*DrMetcalf: a resource on cicadas, leafhoppers, planthoppers, spittlebugs, and treehoppers
1906. gada Francijas Grand Prix

**1906. gada Francijas ''Grand Prix*** bija pirmā *Grand Prix* izcīņa automobiļiem. Tā notika 1906. gada 26. un 27. jūnijā netālu no [[Lemāna]]s, [[Francija|Francijā]].

Katrā sacensību dienā katrs braucējs veica sešus 103,18 km garos apļus, kopumā veicot 1238,16 km. Distanci veicot vairāk nekā 12 stundās, par pirmo *Grand Prix* uzvarētāju kļuva *Renault* pārstāvošais ungārs [[Ferencs Siss]]. Otrajā vietā ierindojās [[FIAT]] pārstāvošais itālis [[Felise Nacāro]], trešajā — *Clément-Bayard'' pārstāvošais francūzis Albērs Klemāns.
Lāzne Bohdaneča

**Lāzne Bohdaneča** () ir kūrortpilsēta Čehijā, Pardubices apgabala Pardubices apriņķī.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1343. gadā. Ilgu laiku atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

## Ārējās saites
*
Lemāna

**Lemāna** () ir pilsēta Francijā, Sartas departamenta administratīvais centrs.

Pirmais pilsētu pieminējis Ptolemajs. Lemāna ir 52,81&nbsp;km2 liela, 2010. gadā tās iedzīvotāju skaits sasniedza 142,6 tūkstošus. Pilsētā kopš 1926. gada katru gadu notiek Lemānas 24 stundu sacīkstes, tāpat te atrodas profesionāls basketbola klubs *[[Le Mans Sarthe Basket]]*, futbola klubs *[[Le Mans FC]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Millennium Stadium

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q204496"
}

***Millennium Stadium*** () ir Velsas nacionālais stadions, kas atrodas Kārdifā. Stadions tika atklāts . Te savas mājas spēles aizvada Velsas regbija izlase, stadionā savas mājas spēles bieži ir aizvadījusi arī Velsas futbola izlase. Tāpat šeit ir notikuši vairāki citi sporta, mūzikas pasākumi, piemēram, Apvienotās Karalistes *Grand Prix* izcīņa spīdvejā. Stadions tika uzcelts 1999. gada Pasaules kausa regbijā vajadzībām. *Millennium Stadium* stadiona laukums ir 120×79 m liels.

Stadionā ir 74 500 skatītāju vietas, tāpat tam ir nolaižams jumts, kas ir tikai otrs stadions Eiropā ar to, tāpat tas ir pasaulē lielākais stadions ar nolaižamo jumtu. Visvairāk skatītāju bija 2008. gada februārī notikušajai Sešu Nāciju čempionāta spēlei starp Velsas un Skotijas regbija izlasēm, to klātienē vēroja 74 576 cilvēki.

2017. gadā šeit notika UEFA Čempionu līgas finālspēle starp Real Madrid un Juventus.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Gūss Teitums

**Rīss "Gūss" Teitums** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu basketbolists.

Karjeru sācis kā beisbolists, spēlējis pirmās bāzes spēlētāja pozīcijā nēģeru beisbola līgā, pēc tam pārgājis uz basketbolu. Spēlējis Hārlemas "Globetrotters" basketbola šovu komandā, kur bija viens no populārākajiem spēlētājiem. Viņš ir pirmais, kas ticis nosaukts par basketbola klauna princi. Tiek uzskatīts par vienu no savas ēras labākajiem basketbolistiem, kā arī vienu no labākajiem izklaidētājiem "Globetrotters".

2011. gadā ticis uzņemts basketbola slavas zālē. 2012. gadā par viņu tika uzņemta ESPN dokumentālā filma *GOOSE*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hārlemas "Globetrotters"

**Hārlemas "Globetrotters"** () ir ASV basketbola paraugspēļu komanda, kurā apvienots atlētiskums, teātris un komēdija. Pati komanda atrodas Hārlemā, Ņujorkā, taču vadība — Fīniksā, Arizonā. Komandas īpašniece ir *Shamrock Holdings* firma.

Komanda ir aizvadījusi vairāk nekā 20 tūkstošus paraugspēļu 120 valstīs. "Globetrotters" tika dibināts 1927. gadā. Komandā ir spēlējuši arī tādi NBA spēlētāji kā Vilts Čemberlens, Konijs Hokinss un Natanjēls Kliftons, kā arī Markess Heinss, Mīdovlarks Lemons, Džeroms Džeimss, Gūss Teitums, Hūberts Osbijs.

2002. gadā komanda tika uzņemta basketbola slavas zālē.

## Ārējās saites
* Basketbola slavas zāles profils
Jāņogas

**Jāņogas** (*Ribes*) ir vienīgā **ērkšķogu dzimtas** (*Grossulariaceae*) ģints, kurā ir aptuveni 150 sugas. Jāņogu ģintī ir arī ērkšķogas, kas pēc dažu botāniķu domām tomēr tiek izdalītas atsevišķā ērkšķogu ģintī (*Grossularia*). No jāņogu ģints Latvijā ir sastopama sarkanā jāņoga, pūkainā jāņoga (*Ribes spicatum*), Alpu vērene (*Ribes alpinum*), melnā upene un nokarenā ērkšķoga.

## Sistemātika
Jāņogu ģintī ir piecas apakšģintis. Pēc dažu botāniķu domām ērkšķogas tomēr nepieder pie jāņogu ģints, un tās izdala atsevišķā ērkšķogu dzimtas ģintī.

**Jāņogu ģints** (*Ribes*)
* ērkšķogu apakšģints (*Grossularia*)
* jāņogu apakšģints (*Ribes*)
* *[[Berisia]]*
* *[[Grossularioides]]*
* *[[Parilla (ogas)|Parilla]]*

## Ārējās saites
Kristaps Helmanis

**Kristaps Helmanis** (dzimis , miris ) bija latviešu veterinārārsts, mikrobiologs, epizootologs.  Bijis viens no pirmajiem, kas ieguva imūnserumu pret Sibīrijas mēri un tuberkulīnu.

## Dzīvesgājums
thumb|270px|Ieeja Pēterburgas Eksperimentāli medicīniskajā institūtā
Dzimis 1848. gada 3. jūnijā Kalnamuižas pagasta "Lejas Čimās" zemnieka Jāņa Helmaņa un viņa sievas Trīnes ģimenē.
Mācījās vietējā Kalnamuižas pagasta skolā, pēc tam Jelgavas reālskolā (1862-1865). Strādāja par skolotāju, bet no 1868. gada bija brūžu uzraugs Grīvas miestā, tad Krāslavā, Riževas apkārtnē Krievijā, beidzot Vilgāles muižā pie Kuldīgas. 
1873. gada rudenī uzsāka studijas Tērbatas Veterinārajā institūtā (*Kaiserliche Veterinair-Institut zu Dorpat*), kuru pabeidza 1877. gadā. Par pētniecisko darbu “Spermatozoīdu attīstība mugurkaulniekiem” viņam piešķīra zelta medaļu, turpināja darbu pie maģistra disertācijas, ko spoži aizstāvēja 1879. gadā. No 1879. gada maija bija Pēterburgas leibgvardes jātnieku pulka veterinārārsts (1879—1891).

Pēc tam, kad 1882. gadā Frīdrihs Leflers (*Friedrich Loeffler*, 1852—1915) atklāja ļauno ienāšu slimības ierosinātāju (*[[Burkholderia mallei]]*), K. Helmanis 1884. gadā kopā ar Alfrēdu Bertušu sāka pētīt šīs slimības terapijas iespējas. 1886. gadā Pēterburgā izveidoja Pastēra staciju (*пастеровская станция*) potēšanai pret trakumsērgu un ziņoja par sekmīgu vakcinācijas gadījumu (*Предварительное сообщение к прививке яда бешенства*). Pēc Pēterburgas Eksperimentāli medicīniskā institūta (*Институт экспериментальной медицины*) dibināšanas 1890. gadā vadīja tā Epizootoloģijas nodaļu, pētīja arī tuberkulozes un liesas sērgas (Sibīrijas mēra) diagnostikas metodes.  1891. gadā K. Helmanis vienlaikus ar O. Kalniņu publicēja darbus par maleīna pagatavošanu un tā lietošanu ļauno ienāšu diagnostikā, izveidoja maleīna ražotni.

Miris  no smadzeņu audzēja. Pēterburgas Eksperimentālās Medicīnas institūta epizootoloģijas nodaļas vadību pārņēma latviešu cilmes mikrobiologs Eižens Zemmers (1892-1895).

Viņa mirstīgās atliekas pārveda uz dzimteni un apglabāja Tērvetes baznīcas kapsētā, kur 1938. gada 26. maijā Latvijas Veterinārārstu biedrība uzlika pieminekli.

## Darbi
* Гельман Х.И. Предварительное сообщение к прививке яда бешенства, "Врач", 1886, 17 апреля, № 16 (krieviski)
* Гельман Х.И. О сущности маллеиновой реакции. Вестник общ. ветеринарии. 1891. - № 5. - С. 62-66. (krieviski)
* Гельман Х.И. Диагноз сапа посредством подкожного впрыскивания вытяжки из сапных бацилл. Вестник общ. ветеринарии. 1891. - № 5. - С.67-70. (krieviski)
* Гельман Х.И. О свойствах туберкулина, полученного из туберкулезных бацилл, выращенных на картофеле. Архив биол. наук. 1892. -Т.24. - В.1-3. - С.139-140. (krieviski)

## Literatūra
* Egons Dārziņš. Zemmers, Kalniņš, Helmanis: dzīve un darbi. A. Gulbis, 1934., atkārtoti izdota 1993. gadā kā Zemmers, Kalniņš, Helmanis. Rīga: Zinātne, 1993. - 238 lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kristaps Helmanis
Karola Hegkvista

**Karola Marija Hegkvista** (; dzimusi ) ir zviedru dziedātāja, dziesmu autore.

Viņas debijas albums *Främling* tika pārdots vairāk nekā 1 miljonā kopiju, kas ir Zviedrijas mūzikas vēstures rekords. Savā vairāk nekā 25 gadus ilgajā karjerā ir ierakstījusi tādas dziesmas kā *Främling* (1983), *Tommy tycker om mig* (1984), *Fångad av en stormvind* (1991), *All the Reasons to Live* (1992), *I Believe in Love* (2001), *Genom allt* (2005), *Evighet* (2006). Mūziķe ir trīs reizes pārstāvējusi Zviedriju Eirovīzijā: 1983. gadā ar dziesmu *Främling* viņa ierindojās trešajā vietā. 1991. gadā ar dziesmu *Fångad av en stormvind* viņa uzvarēja, 2006. gadā ar dziesmu *Invincible* ierindojās piektajā vietā. Tādējādi viņa ir viena no visu laiku veiksmīgākajām Eirovīzijas dalībniecēm konkursa vēsturē.

## Diskogrāfija
* 1983: *Främling*
* 1984: *Steg för steg*
* 1984: *På egna ben*
* 1986: *Runaway*
* 1987: *I Rättviks kyrka*
* 1990: *Much More*
* 1991: *Jul*
* 1993: *My Tribute*
* 1994: *Personligt*
* 1998: *Blott en dag*
* 1999: *Jul i Betlehem*
* 2001: *Sov på min arm*
* 2001: *My Show*
* 2004: *Credo*
* 2005: *Störst av allt*
* 2006: *Från nu till evighet*
* 2007: *I denna natt blir världen ny - Jul i Betlehem II*
* 2009: *Christmas in Bethlehem*
* 2011: *Elvis Barbra och Jag*

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
Likteņa ironija jeb Vieglu garu!

**"Likteņa ironija jeb Vieglu garu!"** () ir 1975. gada padomju komēdija, kuras režisors ir Eldars Rjazanovs. Filma pirmoreiz tika pārraidīta  Pirmajā programmā. Filmā galvenās lomas attēlo Andrejs Mjagkovs, Barbara Briļska un Jurijs Jakovļevs. Filmas sižets pamatā atkārto Emīla Braginska un Eldara Rjazanova 1969. gadā uzrakstīto lugu "Laimīgu Jauno gadu! vai Reiz Jaungada naktī..." (*С лёгким паром! или Однажды в новогоднюю ночь…*). "Likteņa ironija" ir stāsts par divu cilvēku attiecībām un piedzīvojumiem Vecgada vakarā un Jaungada naktī.

Šī filma tiek uzskatīta par vienu no veiksmīgakajiem padomju televīzijas darbiem un tā saglabā savu popularitāti arī pašreiz. Tiek lēsts, ka filmas pirmizrādi televīzijā ir noskatījušies apmēram 100 miljoni cilvēku.

2007. gadā iznāca filmas turpinājums "Likteņa ironija 2", savukārt 2022. gadā tika izdots filmas ASV rimeiks ar nosaukumu "Likteņa ironija" (*About Fate*), ko režisēja Marjuss Vaisbergs, un galvenās lomās atveidoja Emma Robertsa un Tomass Manns.

## Atsauces

## Ārējās saites
Cikāžveidīgie

**Cikāžveidīgie** (*Cicadomorpha*) ir blakšu kārtas (*Hemiptera*) infrakārta, kas aptver lielāko  daļu cikāžu sugu, izņemot laterncikādes, kas izdalītas otrā laterncikāžveidīgo infrakārtā (*Fulgoromorpha*). Cikāžveidīgo infrakārtā ir apmēram 35 000 sugu, kas sastopamas visos pasaules kontinentos, izņemot Antarktīdu. Lielākā sugu dažādība mājo Eirāzijā. Visas Latvijā dzīvojošās cikāžu sugas (231) pieder pie cikāžveidīgo infrakārtas. 

## Īpašības
Daudzu sugu cikāžu nimfas sevi ieskauj sekrētā, ko izdala īpaši tam piemērotie malpīgijvadi - kukaiņu izvadorgāni, kas atbrīvo hemolimfu no slāpekli saturošajām atkritumvielām un piedalās osmoregulācijā. Nimfas nekad neiekļauj hidrofobisks vasks, kāds iekļauj laterncikāžu nimfas. Visas infrakārtas sugas barojas ar augu sulu. Lielākajai daļai cikāžveidīgo sugu gremošanās sistēmā ir filtrācijas kambaris, kas atrodas kuņģī un kas augu sulu uzsūkšanas brīdī palīdz atbrīvoties no šķiedrvielās esošā liekā ūdens.

## Sistemātika
***Cikāžveidīgo infrakārta** (*Cicadomorpha*)
**Cikāžu virsdzimta (*Cicadoidea*)
***Cikāžu dzimta (*Cicadidae*)
***Pūkcikāžu dzimta (*Tettigarctidae*)
**Dzeloņcikāžu virsdzimta (*Membracoidea*)
***Cikādiņu dzimta (*Cicadellidae*)
***Dienvidamerikas kokucikāžu dzimta (*Melizoderidae*)
***Dzeloņcikāžu dzimta (*Membracidae*)
***Kokucikāžu dzimta (*Aetalionidae*)
***Lapu cikādiņu dzimta (*Myerslopiidae*)
**Putcikāžu virsdzimta (*Cercopoidea*)
***Amerikas putcikāžu dzimta (*Clastopteridae*)
***Cauruļcikāžu dzimta (*Machaerotidae*)
***Lēcējcikāžu dzimta (*Cercopidae*)
***Putcikāžu dzimta (*Aphrophoridae*)
***Tropu lēcējcikāžu dzimta (*Epipygidae*)

## Atsauces

## Ārējās saites

*Latvijas Daba: Cikādes 
*Latvijas cikāžu foto
*ASV uzbrūk cikādes
2013. gada Ventspils domes vēlēšanas

**[[2013. gads|2013]]. gada [[Ventspils]] domes vēlēšanas** notika  2013. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Ventspils domē tika ievēlēti 13 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 6 kandidātu saraksti, kas veidoti no 84 kandidātiem. Ventspilī vēlēšanas notika 13 iecirkņos.

Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva "Latvijai un Ventspilij" (69,44%), bet kopā pilsētas domē iekļuva 4 saraksti. Ventspils domes vēlēšanās piedalījās 10 406 vēlētāji jeb 40,91% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija 10 389, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 10 245 vēlētāji.

## Kandidātu saraksti

## Ievēlētie deputāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kandidātu saraksti
Nezāles

thumb|Rudzupuķe
thumb|Parastais kokalis
**Nezāles** ir augu sugas, kas pret cilvēka gribu ieviešas apstādītajās platībās. Nezāles var būt arī citas šķirnes vai sugas kultūraugi sējumā, meža stādījumā vai dārzā. Nezāles konkurē ar kultūraugu par barības vielām, gaismu, mitrumu un citiem augšanas apstākļiem. Tā kā vienādos ekoloģiskos apstākļos tīruma lakstaugu (kultūraugu + nezāļu) kopējā masa ir konstants lielums, tad nezāļu masai palielinoties, samazinās kultūraugu masa un raža. Daudzas nezāles ir arī kultūraugu slimību un kaitēkļu starpnieki. Tās var nodarīt ievērojamus zaudējumus lauksaimniecībai.

Nezāles pēc izcelsmes ir:
# Ieceļotājas, ko cilvēks neapzināti ienes ar sēklām, dēstiem, darbarīkiem, satiksmes līdzekļiem, drēbēm. Tās ienes arī dzīvnieki, ūdens un vējš. Piemēram, zilā rudzupuķe (*Centauea cyanus*), sīkziedu sīkgalvīte (*Galinsoga parviflora*). 
# Ienācējas no vietējās (autohtonās) floras, kuras sējumos un meža stādījumos ieviešas no apkārtējiem biotopiem. Piemēram, parastā virza (*Stellaria media*), tīruma kosa (*Equisetum arvense*), parastā māllēpe (*Tussilago farfara*).
# Par nezālēm pārvērtušies kultūraugi, kas no kultūras ieviešas pļavās, tīrumu malās, grāvjos un mežos. Tās sauc arī par invazīvajām sugām. Piemēram, Sosnovska latvānis (*Herackleum sosnowsky*), Kanādas zeltgalvīte (*Solidago canadensis*).

Nezāles var iedalīt sakņu un sēklu nezālēs, daudzgadīgās un viengadīgās nezālēs, pēc sistemātiskās piederības — paparžaugos, viendīgļlapjos, divdīgļlapjos utt. Katrai no šīm grupām var tikt pielietotas specifiskas augu aizsardzības metodes.

Nezāļu apkarošana ir pasākumu komplekss, kas novērš nezāļu vairošanās orgānu nokļūšanu augsnē un sējumos, likvidē to krājumus aramkārtā, iznīcina augošās nezāles. Nezāļu apkarošanā izmanto regulāru augu sēklas tīrīšanu, augu sekas ievērošanu, agrotehniskos pasākumus (pareiza augsnes apstrāde, kukltūraugu kopšana, ravēšana), ķīmiskos paņēmienus (pareiza augsnes mēslošana un herbicīdu lietošana).

Mainoties kultūraugu audzēšanas tehnoloģijām, vairākas, kādreiz plaši izplatītas, nezāļu sugas izzūd. Tā piemēram, uzlabojoties sēklu attīrīšanas tehnoloģijām, no Latvijas tīrumiem pazudis parastais kokalis (*Agrostemma githago*), rudzu lāčauza (*Bromus secalinus*), linu idra (*Camelina alyssum*) u.c. Latvijā ir izzudušas vai izzūdošas apmēram 15 nezāļu sugas. Vairākkārt apspriesta to iekļaušana Sarkanajā grāmatā. Lai saglabātu šo sugu genofondu, tās mēdz audzēt kopā ar vecajām kultūraugu šķirnēm muzejrezervātos vai botāniskajos dārzos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nukleotīdi

thumbnail|350px|Nozīmīgākie nukleotīdi (angļu valodā)
**Nukleotīdi** ir nukleīnskābju monomēri, kas ir svarīgi vielmaiņas procesos. Piemēram, tie ir atrodami dažādu fermentu sastāvos. Nukleotīdi sastāv no 3 komponentiem:
* no heterocikliskā slāpekļa bāzes (purīna (adenīns un guanīns) vai pirimidīna (timīns, uracils un citozīns) atvasinājuma),
* no monosaharīda (pentozes) (DNS — dezoksiriboze; RNS — riboze),
* no fosforskābes atlikuma.

Viens no nozīmīgākajiem nukleotīdiem ir adenozīntrifosforskābe (ATF).

## Ārējās saites
Cikāžu virsdzimta

**Cikāžu virsdzimta** (*Cicadoidea*) ir cikāžveidīgo infrakārtas (*Cicadomorpha*) virsdzimta, kas apvieno 2 dzimtas. Šīs virsdzimtas sugas ir skaļākie kukaiņi pasaulē. Pastāv viedoklis, ka dažu cikāžu sugu kopīgi radītā skaņa tās aizsrgā pret to ienaidniekiem - putniem. Skaņa var sasniegt 120 decibelu skaļumu, kas cilvēka ausij ir jau sāpīgi. Kopīgi dziedot, putniem ir grūti noteikt arī cikādes atrašanās vietu.

## Izskats
Pieaugušām cikādēm ir masīvi veidots ķermenis ar 3 pāriem kāju un 2 pāriem spārnu, kas visi ir membrānas veida. Atkarībā no sugas to garums var būt 2,5 - 15 cm. Priekšspārni ir garāki un miera stāvoklī tie nosedz īsākos aizmugurējos spārnus. Parasti priekšspārni ir dzidri caurspīdīgi, bet dažām sugām dūmakaini. Spārniem noturību nodrošina spārnu smalko vēnu tīklojums. Visas kājas ir apmēram vienādā garumā, kas piemērotas rāpošanai. Pirmā pāra kāju augšstilbi ir resnāki kā citām kājām. Cikāžu virsdzimtas sugām ir lielas saliktās acis, kas atrodas galvas sānu plaknēs, bet galvas vidū pieres daļā ir 3 vienkāršās actiņas. Lai gan taustekļiem ir 7 - 10 posmi, tie ir samērā īsi un atgādina skropstas. Mutes orgāns kā visiem blakšu kārtas kukaiņiem ir garš, knābim līdzīgs snuķītis. Kad cikāde nebarojas, tā snuķīti paloka sev apakšā starp kājām.

## Īpašības
Dzied, sisina, čirkstina tikai cikāžu tēviņi un dziedāšanas galvenais iemesls ir pārošanās laikā piesaistīt mātītes uzmanību. Katrai sugai ir atšķirīgs dziedāšanas veids un mātītes spēj izšķirt savas sugas pretējā dzimuma dziedāšanu. Pieaugušai cikādei ir ļoti īss mūžs, tikai dažas nedēļas. Lielāko daļu sava mūža cikādes (dažas sugas vairākus gadus) pavada nimfas stadijā, atrodoties zem zemes. Visas cikāžu sugas barojas ar dažādu augu sulu, to izsūcot ar savi snuķīti.

### Ienaidnieki
Cikādes ir daudzu dzīvnieku barības avots. Tās medī putni, sikspārņi, zirnekļi, lapsenes, skudras, dievlūdzēji un koku circeņi.

## Sistemātika
***Cikāžu virsdzimta** (*Cicadoidea*)
**Cikāžu dzimta (*Cicadidae*)
**Pūkcikāžu dzimta (*Tettigarctidae*)

## Atsauces
Igaunijas Konservatīvā Tautas partija

**Igaunijas Konservatīvā Tautas partija** () ir nacionālistu politiskā partija Igaunijā. Tās vadītājs kopš 2020. gada jūlija ir Martins Helme.

2012. gada 24. martā Igaunijas Tautas savienība un Igaunijas Nacionāla kustība apvienojās, izveidojot Igaunijas Konservatīvo Tautas partiju.

## Ārējās saites
* Konservatīvās Tautas partijas mājaslapa
Pauls Butkēvičs

**Pauls Butkēvičs** (dzimis  Rīgā) ir latviešu aktieris.

Pēc Rīgas 11. vidusskolas beigšanas 1959. gadā mācījies Rīgas Politehniskajā institūtā un uzsācis darbu VEF rūpnīcā par automātisko tālruņu sakaru regulētāju. Paralēli mācībām un darbam Pauls Butkēvičs darbojies Roberta Ligera Rīgas pantomīmas teātrī (1957-1959), vēlāk (1959-1961) darbojies Dailes teātra eksperimentālajā teātra 3.studijā, kurā bija apvienojušies vairāki Teātra fakultātē neiekļuvušie jaunieši - Juris Strenga, Leons Krivāns, Ilze un Uldis Vazdiki. Mācījies Rīgas 1. tehniskajā skolā (1963). Studējis Latvijas Universitātes Juridiskajā, kā arī Vēstures un filozofijas fakultātēs; studējis arī Latvijas Valsts konservatorijas Kordiriģentu nodaļā (1964-1966).

Filmēties sācis 1963. gadā - pirmā loma - televīzijas filmā "Nedziedātā dziesma" (1963, *Telefilma-Rīga*). Pirmā galvenā loma 1965. gadā Adas Neretnieces kinofilmā "Hipokrāta zvērests", atveidojot Imantu Veidi. Uzņēmies Rolanda Kalniņa kinofilmās "Akmens un šķembas" (1966) un "Elpojiet dziļi" (1967). Ar filmā "Elpojiet dziļi" atveidoto Ralfa lomu guva ievērību; daudzas no filmā dzirdamajām dziesmām Paula Butkēviča izpildījumā latviešu kultūrā ir tapušas par mākslinieciski vēsturisko vērtību. Butkēvičs atveidojis lomas tādās filmās kā "Rallijs" (1978), "Nepabeigtās vakariņas" (1979), "Ilgais ceļš kāpās" (TV seriāls, 1981), "Mirāža" (1983), "Aija" (1987), Daudzas lomas tēlojis arī Krievijā uzņemtajās filmās, tai skaitā arī nelielu lomu seriālā "Septiņpadsmit pavasara mirkļi". 1990. gadā kļuvis par Krievijas PFSR Nopelniem bagāto skatuves mākslinieku.

No Latvijas aktieriem nospēlējis visvairāk lomu kino - apmēram 150 filmās, arī Dānijā, Zviedrijā, Vācijā, Polijā, Krievijā un Indijā.

Precējies ar kostīmu mākslinieci, ilggadējo Latvijas Televīzijas darbinieci Zintu Jansoni, dzīvo Daudzeses pagasta „Rudzīšos”.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Drošības spilvens

[thumb|220px|[Motocikls|Motocikla drošības spilvens]]
thumb|220px|''Suzuki Alto'' ar priekšējiem un sānu drošības spilveniem
**Drošības spilvens** ir pasīvās drošības sistēma transportlīdzekļos. Paredzēts pasažieru un vadītāja aizsardzībai, lai tie nesavainotos pret cietām virsmām automašīnas trieciena gadījumā.

Drošības spilvens sastāv no elastīga apvalka, kurš transportlīdzekļa avārijas gadījumā strauji piepildās ar gāzi, tādējādi mīkstinot automašīnas pasažieru triecienu pret iekšējiem objektiem. Mūsdienu automašīnās ir vairāki drošības spilvenu modeļi, kas izvietoti pasažierim priekšā un sānos. Sensori (akselerometri, trieciena sensori, sāna (durvju) spiediena sensori, riteņu ātruma sensori, žiroskopi, bremžu spiediena sensori un sēdvietu aizņemšanas sensori) izvietoti automašīnas priekšdaļā vai salonā un atkarībā no priekšas vai sāna trieciena, mašīnas ātruma samazināšanās pakāpes un citiem parametriem, iedarbina attiecīgos spilvenus.

Par automašīnu drošības spilvena izgudrotāju uzskata vācieti Valteru Lindereru (*Walter Linderer*). Viņa drošības spilvenu piepūta saspiests gaiss, kuru iedarbināja vai nu trieciens buferī vai vadītājs. Viņš savu izgudrojumu patentēja 1953. gada 12. novembrī, bet līdzīgu sistēmu dažus mēnešus agrāk jau bija patentējis amerikānis Džons Hetriks (*John W. Hetrick*). Mūsdienās izmantoto tehnoloģiju 1963. gadā izstrādāja japānis Jasuzaburo Kobori (*Yasuzaburou Kobori*, 小堀保三郎). 1967. gadā amerikānis Alens Brīds (*Allen K. Breed*) izgudroja trieciena sensoru, kas sastāvēja no lodes, kas ar magnētu iestiprināta caurulē. Šis risinājums izrādījās ļoti veiksmīgs, un Brīds to piedāvāja *[[Chrysler]]*. 1970. gados *[[Ford Motor Company|Ford]]* un *[[General Motors]]* drošības spilvenu ieviesa savās automašīnās. 1977. gadā *General Motors* pārtrauca drošības spilvenu iebūvēšanu klientu intereses trūkuma dēļ. Tikai 1990. gados sākās plaša drošības spilvenu izmantošana ASV automašīnās.

## Ārējās saites
Imants Mežaraups

**Imants Mežaraups** (dzimis , miris ) bija latviešu komponists, mūzikas pedagogs un diriģents.

Izglītību ieguvis Setlmenta mūzikas skolā Filadelfijā, Pensilvānijas universitātē.

Bijis ērģelnieks un mūzikas dzīves vadītājs Filadelfijas latviešu evaņģēliski luteriskajā Svētā Jāņa draudzē, kur darbojies laikā no 1975. līdz 1995. gadam. Tāpat strādājis Pensilvānijas universitātē, kur pasniedzis mūzikas teoriju un diriģējis kori un orķestri. Laikā no 1985. līdz 1993. gadam vadījis mākslas nozari Džērmtaunas akadēmijā, pasniedzis mūzikas teoriju, vēsturi, kompozīciju un elektronisko mūziku, kā arī diriģēja orķestri, kameransambli, kori un džeza ansambli.

1996. gadā pārcēlās uz dzīvi Latvijā, kur strādājis dažādās mūzikas izglītības skolās, kā arī Talsu evaņģēliski luteriskās draudzes korī, kur darbojās kā diriģents un ērģelnieks. 1999. gadā kļuva par Latvijas Komponistu savienības biedru.

Karjeras laikā Mežaraups ir saņēmis vairākus apbalvojumus, tai skaitā "Autortiesību bezgalības balvu 2012".

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija ''lmic.lv'' mājaslapā 
* Garamūzika: Imants Mežaraups
Mežaraups

**Mežaraups** (sieviešu dzimtē Mežaraupa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Imants Mežaraups (1958—2013) — latviešu komponists, mūzikas pedagogs un diriģents;
* Jānis Mežaraups (1904—1999) — Latvijas agronoms un politiķis;
* Pēteris Mežeraups (1895—1931) — latviešu padomju kara lidotājs.
EQT

***EQT AB*** (agrāk ***EQT Holdings AB***) ir Zviedrijā reģistrēta privātā kapitāla uzņēmumu grupa. Galvenais birojs atrodas Stokholmā. Dibināts 1994. gadā.

Uzņēmums pārvalda privātā kapitāla fondus. Fondu vidējais darbības ilgums ir 7 — 10 gadi. Pirmo piecu gadu laikā tiek veiktas investīcijas (iegādāti uzņēmumi), bet pēdējo piecu gadu laikā tiek atgūtas investīcijas (pārdoti uzņēmumi).
2018. gadā grupā ietilpa 27 fondi ar piesaistīto kapitālu aptuveni 50 miljardi EUR.

## Vēsture
thumb|right|128px|''EQT'' logotips līdz 2015. gadam
1994. gadā Zviedrijas investīciju uzņēmums *[[Investor (uzņēmums)|Investor AB]]*, ASV investīciju uzņēmums *[[AEA Investors]]*, Zviedrijas banka *[[Skandinaviska Enskilda Banken|SEB]]* un citi partneri dibināja uzņēmumu ***EQT Partners AB***, kas būtu konsultatīvais uzņēmums privātā kapitāla fondiem.
1995. gadā izveidots pirmais fonds *EQT I* un iegādāts pirmais uzņēmums Zviedrijas *Brukens Thermotreat*.
1998. gadā atvērts birojs Kopenhāgenā. *SEB* savas daļas pārdeva *Investor* un *AEA*.
1999. gadā atvērti biroji Helsinkos un Minhenē.

2001. gadā *AEA* savas daļas uzņēmumā pārdeva partneriem. Atvērts birojs Cīrihē.
2003. gadā izveidots fonds *EQT Expansion Capital I*.
2005. gadā atvērti biroji Frankfurtē un Honkongā.
2006. gadā dibināti fondi *EQT Opportunity* un *EQT Greater China*.
2007. gadā atvērti biroji Oslo un Šanhajā. Partneru daļas *EQT Partners AB* sasniedza 69 %, pārējais piederēja *Investor AB*.
2008. gadā atvērti biroji Ņujorkā un Varšavā. Izveidots fonds *EQT Infrastructure I*.

2010. gadā atvērti biroji Londonā un Singapūrā. Dibināts fonds *EQT Credit Fund*.
2012. gadā veikta grupas restrukturizācija. Dibināta pārvaldītājsabiedrība ***EQT Holdings AB***, kas pārvalda visus fondus un partnerus. Jaunu fondu pārvaldīšana paredzēta no Eiropas (Nīderlandes, Apvienotās Karalistes un Luksemburgas).

2016. gadā *EQT Holdings AB* pārdēvēts par ***EQT AB***.

## Fondi
Katram *EQT* fondam ir galvenais partneris un / vai fonda pārvaldnieks ar pašam savu direktoru padomi un investīciju pārraudzības komiteju.
*EQT* fondi 2017. gadā:

## Atsauces

## Ārējās saites
* EQT vietne
* Eqt AB Infromācija par uzņēmumu, tai skaitā koncerna struktūra. hitta.se
Otons

**Marks Salvijs Otons** (, dzimis , miris ) bija Romas imperators 69. gadā no 15. janvāra līdz 16. aprīlim. Viņš bija otrais imperators Četru imperatoru gadā.

Dzimis dižciltīgā etrusku cilmes ģimenē. Jaunībā bija imperatora Nerona draugs, bet pēc savas sievas mīlas dēkas ar Neronu tika atstumts no galma un nosūtīts kā pārvaldnieks uz Luzitānijas provinci. Bijis viduvējs administrators. 68. gadā kļuvis par kaimiņu provinces Tarakonas Spānijas pārvaldnieka Galbas sabiedroto un pievienojies viņam maršā uz Romu. Nākamā gada sākumā sacēlās pret Galbu un nogalināja viņu, tādējādi pats kļūstot par imperatoru. Trīs mēnešus vēlāk viņš piekāpās konfliktā ar Lejasģermānijas provinces pārvaldnieku Vitēliju un izdarīja pašnāvību pēc sakāves kaujā pie Bedriākas, kur kopējais zaudējumu apmērs sasniedza 40 000 karavīru.

## Ārējās saites
Eiropas autoceļš E30

|}
|}

**Eiropas autoceļš E30** ir daļa no Starptautiskā E ceļu tīkla A klases Rietumu-Austrumu maršruta, kas savieno Īrijas ostas pilsētu Korku rietumos, ar Krievijas pilsētu Omsku austrumos. Liela daļa no E30 Krievijas teritorijā sakrīt ar Trans-Sibīrijas autoceļa maršrutu, un uz austrumiem no Urāliem, tas sakrīt ar Āzijas autoceļu tīkla autoceļu AH6, kura otrs gals atrodas Dienvidkorejas pilsētā Pusanā. 

## Vēsture
E30 ir viens no garākajiem Eiropas maršrutiem ar kopējo garumu no 3300 līdz 5800 kilometriem no Korkas līdz Maskavai un aptuveni 2500 kilometriem no Maskavas līdz Omskai. 

Kādreiz ceļš ir vedis tikai līdz Samarai ar kopējo garumu aptuveni 4900 kilometri. 

Pirms 1985. gada autoceļu sauca E8 (Londona-Berlīne-Bresta). 

## Maršruts
E30 ved cauri septiņām Eiropas valstīm.

### Īrija

* N25: Korka-Voterforda-Veksforda-Roslēra

### Apvienotā Karaliste

Lai gan Apvienotās Karalistes valdība atzīst E maršrutus, tie netiek atzīmēti uz ceļiem.

* A40: Fišgārda-Kamertana
* A48: Kamertana-Lanelī
* Automaģistrāle M4: Svonzi-Portalbota-Bridženda-Kārdifa-Ņūporta-Bristole-Svindona-Redinga-Slāva
* Automaģistrāle M25: Slāva-Brentvuda (E30 seko E15 posmā no A1 līdz Brentvudai)
* A12: Brentvuda-Čelmsforda-Kločestera-Ipsviča
* A14: Ipsviča-Fīlikstova

Tuvākais prāmis uz Holandes ragu atiet no Harvičas, kura atrodas uz dienvidiem no Fīlikstovas pāri Orvelas upei. Prāmis kursē divas reizes diennaktī, vienu reizi pa dienu, otru reizi naktī. Brauciena ilgums ir aptuveni septiņas līdz astoņas stundas. Tas pārvadā kājāmgājējus, kā arī automašīnas, autobusus, treilerus un smagās automašīnas. Prāmji, kas atiet no Fīlikstovas pārvadā tikai kravu.

### Nīderlande

* N211: Holandes rags-Denhorna
* A4: Denhorna-Hāga
* A12: Hāga-Gouda-Utrehta
* A28: Utrhta-Amersforta
* A1: Amersforta-Apeldorna-Deventera-Hengelo-Oldencāle-Delute

### Vācija
* Autobānis 30: Bādbentheima-Osnabrika-Binde-Bādoienhauzene
* Federālais autoceļš 61: Bādoienhauzene
* Autobānis 2: Bādoienhauzene-Hannovere-Braunšveiga-Magdeburga
* Autobānis 10: Potsdama (Berlīnes apvedceļš)
* Autobānis 12: Firstenvalde-Frankfurte pie Oderas

### Polija
Polijā E30 seko Autoceļam 2 un Automaģistrālei A2. 

* Sviecko
* Svebodzina
* Poznaņa 
* Koņina
* Strikova
* Loviča
* Varšava
* Sedlce
* Bjala Podlaska 
* Terespole

### Baltkrievija
Baltkrievijā E30 seko autoceļam M1.

* Bresta
* Kobrina
* Baranaviči
* Minska
* Barisava
* Orša

### Krievija
Krievijas daļa no E30 daļēji seko Āzijas autoceļu tīkla autoceļam AH6 (taču vēlāk ved cauri Petropavlai, Kazahstānā, posmā no Čeļabinskas uz Omsku, E30 neved cauri Kazahstānai, šajā posmā tas izmanto mazākas nozīmes ceļus, lai nevestu cauri Kazahstānai).

* M1: Smoļenska-Maskava
* M5: Maskava-Rjazaņa-Penza-Samara-Ufa-Čelabinska
* M51: Čeļabinska-Kurgāna-Omska 

## Atsauces
Ištvāns Bočkai

**Ištvāns Bočkai** (; dzimis , miris ) bija Ungārijas kalvinistu līderis, Transilvānijas princis no 1605. līdz 1606. gadam.

Dzimis Transilvānijā. Jaunību pavadijis Vīnē un Prāgā. 1576. gadā atgriezās Transilvānijā, kur Bočkai māsa bija Transilvanijas prinča Krištofa Bātori sieva. Pēc Krištofa Bātori nāves par princi kļuva mazgadīgais Žigmonds Bātori, bet Bočkai ietilpa reģentu skaitā. 1595. gadā Ištvāns Bočkai kopa ar Valahijas princi Mihaju Drosmīgo sakāva osmaņus kaujā pie Džurdžu.

Vēlāk Transilvānijā itāļu karavadonis Džordžo Basta ar Hābsburgu atbalstu sāka represijas pret Transilvānijas protestantiem. Bočkai pret to iebilda, tāpēc tika izsūtīts uz Prāgu, kur pavadīja divus gadus.

Atgriežoties Transilvānijā un meklējot atbalstu pie osmaņiem, viņš kļuva par prethābsburgu sacelšanās vadoni. Vairākkārt sakāva Hābsburgu karaspēku, līdz Matiāss bija spiests sākt miera sarunas. 1606. gadā tika noslēgts Vīnes līgums, kurā tika pieļauta reliģiskā tolerance. Tomēr 1606. gada beigās Bočkai mira. Pēc nostāstiem Ištvānu Bočkai noindēja Transilvānijas kanclers Mihājs Kātajs.

## Ārējās saites
Pršelouča

**Pršelouča** () ir pilsēta Čehijā, Pardubices apgabala Pardubices apriņķī pie Elbas upes.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1086. gadā. Ilgu laiku atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijā.

## Ārējās saites

* Statisktika par Pršelouču
Paugurs

thumbnail|235px|Pauguraina ainava
**Paugurs**, arī **pakalns** ir reljefa forma, kam raksturīgs relatīvi neliels, tomēr izteikts zemes virsas paaugstinājums (relatīvi līdz 200 m) virs apkārtējiem pazeminājumiem, salīdzinoši lēzenas nogāzes un virsotne. Pauguru virsotne nav tik izteikta, kā tas ir kalniem, un cilvēki bez palīglīdzekļiem viegli var tajos uzkāpt. Tomēr izpratne par terminiem "paugurs" un "kalns" lielākoties ir subjektīva. Tieši tādēļ pauguri jeb pakalni nereti tiek saukti arī par kalniem, galvenokārt tāpēc, ka tie ir augstāki par apkārtējo apvidu.

Pauguri var būt kā izolēti, tā arī izvietoti virknēs, grupās vai masīvos.

## Skatīt arī
* Kalns

## Atsauces
Sergejs Lukjaņenko

**Sergejs Lukjaņenko** (, dzimis ) ir viens no populārākajiem mūsdienu krievu  fantāzijas un zinātniskās fantastikas rakstniekiem. Ieguvis vairākas Krievijas balvas par literārajiem sasniegumiem fantastikas žanrā. 

Dzimis 1968. gadā Kazahijas PSR Karatau pilsētā mediķu ģimenē. Absolvējis Alma-Atas Valsts medicīnas institūtu, kur ieguva psihiatra diplomu. Lukjaņenko uzsāka literāro darbību 1980. gadu beigās, kad arī sāka publicēties. Sākumā rakstīja *kosmiskās operas* žanrā, vēlāk plaši izmantoja fantāzijas stilistiku. Rakstnieka popularitāti nostiprināja trīs viņa romānu ekranizācijas, īpaši Timura Bekmambetova režisētās "Nakts sardze" un "Dienas sardze", kas guva arī komerciālus panākumus.

Pēdējos gados Lukjaņenko kļuvis pazīstams ar saviem impēriskajiem uzskatiem. Tostarp pēc Eiromaidana uzvaras Ukrainā, viņš aizliedza tulkot savus darbus ukraiņu valodā. 

Pašlaik Sergejs Lukjaņenko kopā ar ģimeni dzīvo Maskavā.   

## Latviski tulkotie romāni
* "Nakts sardze" (Jumava, 2005)
* "Mijkrēšļa sardze" (Jumava, 2009)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā majas lapa /
* Lukjaņenko blogs livejournal.com
Žans Pols Marats

**Žans Pols Marats** (; dzimis , miris ) bija franču žurnālists, politiķis, ārsts, zinātnieks. Marats pazīstams ar savu darbību Lielās franču revolūcijas laikā, kad bija viens no jakobīņu vadītājiem.

## Dzīvesgājums
Marats jaunībā uzsāka nodarboties ar zinātni un ārstniecību. Ar laiku viņš bija ieguvis laba ārsta reputāciju. 1777. gadā Marats tika iecelts labi apmaksātā galma ārsta postenī. Publicēja zinātniskus darbus par siltumu, elektrību, gaismu. Marats iztulkoja un 1787. gadā publicēja pazīstamo Īzaka Ņūtona darbu "Optika".

Neilgi pirms Lielās franču revolūcijas 1788. gadā Marats pievērsās publicistikai, uzsāka politisko darbību. Vēlāk kļuva par vienu no jakobīņu vadītājiem. Marats laikā no 1792. gada septembra līdz 1793. gada jūlijam bija Nacionālā konventa deputāts. Revolūcijas laikā viņš bija viens no tiem, kas izstrādāja konstitūcijas projektu. Bija viens no tautas sacelšanās organizatoriem.

## Atentāts
Marats tika nogalināts 1793. gada 13. jūlijā savās mājās Parīzē. Viņu nogalināja žirondistu atbalstītāja Šarlote Kordjē, kas bija pārliecināta, ka Marata nāve apturēs pret žirondistiem vērsto vardarbību, kas izvērsās Lielās franču revolūcijas gaitā. Bet atentāta rezultātā terors pret žirondistiem tikai pieauga.

Šarlote Kordjē bija plānojusi Maratu nogalināt pie Nacionālā konventa. Taču Marats veselības problēmu dēļ pēdējā laikā vairs neizgāja no mājām. Viņam bija nopietna ādas saslimšana, ko viņš centās atvieglot stundām uzturoties medicīniskā vannā. Marats bija vannā, kad ieradās Šarlote Kordjē, lūdzot viņu pieņemt un uzklausīt informāciju par izbēgušiem žirondistiem. Marats viņu pieņēma, neskatoties uz savas sievas protestiem. Šarlote Kordjē uzsāka sarunu, bet tad viņa Maratu nodūra turpat vannā. Četras dienas vēlāk Šarlotei Kordjē tika izpildīts nāvessods ar giljotīnas palīdzību.
[thumb|200px|[Žaks Luijs Davids|Žaka Luija Davida glezna "Marata nāve" (1793)]]
Marats tika pasludināts par revolūcijas mocekli, jakobīņu elku. Gleznotājs Žaks Luijs Davids Maratu attēlojis savā slavenajā gleznā "Marata nāve".

## Atsauces

## Ārējās saites
2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CONMEBOL zona

**[[2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija]]s CONMEBOL zonas kvalifikācijas turnīrs** noteiks tās 4 vai 5 Dienvidamerikas valstu komandas, kuras dosies uz finālturnīru Brazīlijā. Kvalifikācija norit 2 kārtās.

## Formāts
Dienvidamerikas (CONMEBOL) zonas kvalifikācijas turnīrā piedalās 9 CONMEBOL konfederācijas izlases - Brazīlija, kā rīkotājvalsts jau ir kvalificējusies finālturnīram. Atlikušās komandas izspēlēs divas kārtas:
# 9 komandas veido vienu grupu, kas izspēlēs savstarpēju grupu turnīru - pirmās četras komandas automātiski kvalificēsies finālturnīram, bet piektā turpinās cīnū otrajā kārtā
# Piektā labākā komanda izspēlēs *play-off* spēles ar AFC zonas piektās vietas ieguvēju.

## Grupu turnīrs

|}

## Starpkonfederāciju play-off
Piektās vietas ieguvējs spēlēs starpkonfederāciju play-off spēles ar AFC zonas piektās vietas ieguveju. Spēles notiks 2013. gada novembrī.

|}
Pistoija

**Pistoija** () ir pilsēta Itālijā, Toskānas reģionā, Pistoijas provinces administratīvais centrs. Pilsēta atrodas aptuveni 30 km uz ziemeļrietumiem no Florences.

## Vēsture
Senajos laikos pilsēta bija zināma kā Pistorija (*Pistoria*). Tajā dzīvoja galli, ligūri un etruski. 6. gadsimtā p.m.ē. tā nonāca Senās Romas kontrolē un bija zināma ar latīņu nosaukumu *Pistorium* vai *Pistoriae*. 5. gadsimtā Pistoija kļuva par bīskapiju. 11. gadsimtā tā kļuva par brīvu komūnu, bet 1329. gadā nonāca Florences ietekmē.

Saskaņā ar leģendu, no pilsētas nosaukuma ir radies vārds "pistole", kuras tur sāka ražot 16. gadsimtā.

Pistoijā ir dzimis Romas pāvests Klements IX.

## Atsauces

## Ārējās saites
Supermens 2

**"Supermens 2"** () ir 1980. gada ASV un Apvienotās Karalistes supervaroņu filma, kuras režisors ir Ričards Lesters. Filma ir balstīta uz *[[DC Comics]]* tēlu Supermenu. Šis ir turpinājums 1978. gada filmai "Supermens".

Filmā Supermens cīnās ar ģenerāli Zodu. Galvenās lomas "Supermenā 2" attēlo Kristofers Rīvs, Džīns Hekmens, Margota Kidera, Terenss Stemps, Sāra Daglasa un Džeks O'Halorans.

Filmas sākotnējais režisors Ričards Doners, kas uzņēma arī pirmo filmu, nofilmēja aptuveni 75% filmas, līdz viņš tika aizstāts ar Ričardu Lesteru. Lai Lesters tiktu nosaukts par pilnvērtīgu filmas režisoru, viņam bija jānofilmē vismaz 51% filmas ainu, tādējādi daudz kas tika pārfilmēts. 2006. gadā tika izdota Ričarda Donera filmas versija, kurā 83% filmas ir viņa filmēti.

Filmā ģenerāli Zodu attēlojošais Terenss Stemps seriālā "Smolvila. Leģenda par Supermenu" attēloja Supermena bioloģisko tēvu Džorelu.

## Atsauces

## Ārējās saites