open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mans mazais ponijs: Ekvestrijas meitenes — Draudzības spēles

**"Mans mazais ponijs: Ekvestrijas meitenes — Draudzības spēles"** () ir 2015. gada ASV animācijas filma. Filmas režisori ir Džeisons Tīsens. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Rebeka Šoišeta, Tara Stronga, Ešlija Bola, Andrea Libmane, Tabita Sentžermēna, Ketija Veselaka un Irisa Kvina.

Filmas pirmizrāde bija paredzēta  ASV.

## Atsauces

## Ārējās saites
My Little Pony: Equestria Girls – Legend of Everfree

***My Little Pony: Equestria Girls — Legend of Everfree*** (jeb vienkārši ***Legend of Everfree***) ir 2016. gada ASV animēta muzikāla fantāzijas filma, kuras režisors ir Iši Rudels, scenārija autores ir Kristīne Songko un Džoanna Lūisa, un ko producējis *DHX Media Vancouver* pēc *[[Hasbro Studios]]* pasūtījuma. Tas ir filmas "Mans mazais ponijs: Ekvestrijas meitenes — Draudzības spēles" (2015) turpinājums un ceturtā daļa *[[Hasbro]]* "Ekvestrijas meiteņu" franšīzē, kas ir atvasinājums 2010. gadā atkārtoti izlaistajai "Mans mazais ponijs" (*My Little Pony*) rotaļlietu sērijai. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Rebeka Šoiketa, Tara Stronga, Ešlija Bola, Andrea Libmane, Tabita Sentžermēna, Ketija Veslaka, Enīda-Reja Adamsa un Braiens Dou.

Tāpat kā iepriekšējās Ekvestrijas meiteņu filmas, arī *Legend of Everfree*, franšīzes galvenās varones poniji attēlotas kā cilvēkveidīgas pusaudzes vidusskolas vidē. Filmas sižets ir par Kenterlotas vidusskolas skolēniem, kas dodas ekskursijā uz *Everfree* nometni, kuru vajā dīvaini maģiski apstākļi, kas saistīti ar vietējo pilsētas leģendu.

*My Little Pony: Equestria Girls — Legend of Everfree* pirmo reizi pārraidīja *Discovery Kids Latin America* 2016. gada 24. septembrī, pirms to 1. oktobrī ASV sāka straumēt *[[Netflix]]*. Mājās video filma iegādei bija pieejama no 1. novembra. Kritiķi slavēja animāciju, balss aktierspēli un mūziku, taču iebilda pret scenāriju un pārmērīgo sižetu līniju daudzumu.

*Legend of Everfree* bija pēdējā pilnmetrāžas filma "Ekvestrijas meiteņu" franšīzē. Visi turpmākie darbi sastāvēja no televīzijas speciālizlaidumiem un īsiem seriāliem, sākot ar pusstundas speciālizlaidumu triloģiju, ko pārraidīja *[[Discovery Family]]* kanālā 2017. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Elio

**"Elio"** () ir 2025. gada ASV animācijas filma. Filmas režisori ir Madelīna Šarafiana, Domee Shi un Adrians Molina. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Jonass Kibreabs, Zoja Saldana, Remijs Edžerlijs, Brendons Mūns, Breds Garets un Džemīla Džamila.

Filmas pirmizrāde paredzēta  ASV.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hoperi

**"Hoperi"** () ir 2026. gada ASV animācijas filma. Filmas režisori ir Daniels Čongs. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Paipera Kurda, Bobijs Moinihans, Džons Hems, Ketija Nadžimija, Deivs Franko, Eduardo Franko, Aparna Nančerla, Toms Lovs, Sems Ričardsons, Melisa Viljasenjora, Isia Vitloks jaunākais, Stīvs Pērsels, Ego Nvodims, Nikola Sakura, Merila Strīpa, Karena Hjūija un Vanesa Bajere.

Filmas pirmizrāde notika  ASV.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dusmīgie putni. Filma 3

**"Dusmīgie putni. Filma 3"** () ir 2026. gada ASV animācijas filma no ''Angry Birds'' franšīzes. Šis ir filmas "Dusmīgie putni. Filma 2" (2019) turpinājums un filmu cikla trešā filma. Filmas režisors ir Džons Raiss. Džeisons Sudeikis, Džošs Geds, Reičela Blūma, Denijs Makbraids, Entonijs Padīja un Ians Hīkakss ieskaņoja savas iepriekšējo filmu balss lomas, savukārt Emma Maiersa, Marselo Ernandess, Kīki Pālmere, Tims Robinsons, Volkers Skobels, Anna Ketkārta, Nikki Gleizere, *[[MrBeast]]*, Sališs Meters, Lilija Džeimsa, Maitreja Rāmakrišnena, Sems Ričardsons, Psalms Vests un Džeimss Ostins Džonsons ieskaņojuši jaunus tēlus.

Par trešās *Angry Birds* filmas izstrādi *[[Sony Pictures]]* ziņoja 2021. gadā. Vēlāk filmas veidošanā iesaistījās vairākas producēšanas kompānijas; franšīzes īpašnieks *[[Rovio Entertainment]]* to producēja kopā ar *[[Sega Sammy Group]]*, *[[Prime Focus Studios]]*, *One Cool Films* un *Flywheel Media*, savukārt *[[DNEG]]* nodrošina animācijas pakalpojumus. Filmu izziņoja 2024. gadā. Filmēšana un lomu ieskaņošana sākās tajā pašā gadā.

Filmas pirmizrāde paredzēta  ASV un to izplatīs *[[Paramount Pictures]]*.

## Ārējās saites
Rio (franšīze)

thumb|150px
**"Rio"** ir pilnmetrāžas animācijas franšīze. Animācijas filmu ideja pieder *[[Blue Sky Studios]]* studijai, bet izplatītājs ir *[[20th Century Studios]]*.

## Filmas
* "Rio"
* "Rio 2"

## Ārējās saites
Nikola Fomčenkova

**Nikola Fomčenkova** (dzimusi  Rīgā) ir Latvijas daiļslidotāja. 2025. gada Latvijas čempione daiļslidošanā.

## Biogrāfija
Nikola Fomčenkova dzimusi 2008. gada 6. janvārī Rīgā. Slidot sākusi 2012. gadā, trenējoties daiļslidošanas klubā "Kaskads". Viņas trenere ir Jekaterina Platonova, bet iepriekš viņu trenējusi Natalja Žmučka. Paralēli sportam Fomčenkova mācās vidusskolā, brīvajā laikā nodarbojas ar zīmēšanu un lasīšanu.

## Karjera
Nikola Fomčenkova startējusi vairākos *ISU Junior Grand Prix* posmos, kuros sasniegusi savus personīgos rekordus:
* Kopvērtējums: 172,34 (*ISU JGP Baltic Cup 2022*);
* Īsā programma: 55,79 (*ISU JGP Riga Cup 2022*);
* Brīvā programma: 118,40 (*ISU JGP Baltic Cup 2022*).
2025. gada Latvijas čempionātā Fomčenkova kļuva par Latvijas čempioni, iegūstot 143,15 punktus un pārspējot Kseniju Heimani un Emīliju Ozolu.

2026. gadā Fomčenkova debitēja Eiropas čempionātā Šefīldā, kur īsajā programmā ieguva 42,76 punktus, ierindojoties 37. vietā 38 sportistu konkurencē.

## Programmas

### 2025./2026. gada sezona
* Īsā programma: *Sparkling Diamonds* (Nikola Kidmena u.c.)
* Brīvā programma: *T’es où* (*[[Camille Lellouche]]*) un *Dawn of Faith* (*[[Eternal Eclipse]]*)

## Atsauces

## Ārējās saites
Anti Pennanens

**Anti Pennanens** (; dzimis ) ir somu hokeja treneris un bijušais hokejists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2024. gada ir Somijas izlases galvenais treneris.

## Karjera
A. Pennanens ar hokeju sāka nodarboties Hivinkē "Ahmat" klubā, bet junioru vecumā pārgāja uz Hemēnlinnas HPK. Savā pēdējā junioru sezonā 1999.—2000. gadā viņš piecas spēlēs aizvadīja arī Somijas hokeja līgā. 2000.—2001. gada sezonā atgriezās "Ahmat", kas spēlēja *[[Mestis]]* līgā. Šī bija viņa vienīgā pilnā sezona pieaugušo hokejā, un viņš beidza savu karjeru 2001. gada pavasarī.

Trenera karjeras sākumā strādāja ar Hemēnlinnas HPK jauniešu komandām. 2011. gadā pievienojās Helsinku IFK treneru korpusam kā asistents. 2013. gadā sāka strādāt kā trenera asistents Kuopio "KalPa" komandā. Jau tā paša gada decembrī kļuva par galveno treneri Mikeli "Jukurit" klubā Somijas otrajā spēcīgākajā līgā *Mestis*. Pennanens 2014. gada pavasarī aizveda komandu līdz *Mestis* līgas sudraba medaļai. 2014.—2015. gada sezonā viņš uzvarēja ar komandu gan regulārajā sezonā, gan izslēgšanas spēlēs, aizvedot to līdz *Mestis* čempiontitulam.

2015.—2016. gada sezonā papildus "Jukurit" galvenā trenera pienākumiem Pennanens darbojās arī kā Somijas U-20 izlases trenera asistents Jukas Jalonena vadītajā treneru kolektīvā. Komanda izcīnīja zelta medaļas 2016. gada Pasaules čempionātā junioriem. 2015. gada novembrī Pennanens tika iecelts par Hemēnlinnas HPK galveno treneri. Viņš aizveda HPK līdz Somijas hokeja līgas čempiontitulam 2018.—2019. gada sezonā. 2019. gadā bija trenera asistents Somijas izlasē un izcīnīja zelta medaļu Pasaules čempionātā. No 2020. līdz 2022. gadam bija Somijas U-20 izlases galvenais treneris. 2021. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja bronzas medaļu, bet 2022. gadā — sudrabu. No 2022. līdz 2024. gadam bija Tamperes "Ilves" galvenais treneris.

2023. gada septembrī tika paziņots, ka Pennanens iecelts Somijas izlases galvenā trenera amatā, nomainot Juku Jalonenu pēc 2024. gada Pasaules čempionāta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Septiņas jūras

**Septiņas jūras** () ir vēsturisks un literārs jēdziens, ko izmanto, lai apzīmētu visus zināmos pasaules ūdeņus kopumā. Lai gan šis termins ir ticis lietots dažādās kultūrās un laikmetos kopš senatnes, tā konkrētā ģeogrāfiskā nozīme ir būtiski mainījusies līdz ar navigācijas attīstību un jaunu teritoriju atklāšanu.

Mūsdienu izpratnē šis termins bieži tiek lietots pārnestā nozīmē, norādot uz cilvēku, kurš ir apceļojis visu pasauli.

## Vēsturiskā attīstība

### Senā pasaule
Pirmās rakstiskās liecības par "septiņām jūrām" atrodamas Šumerā (ap 2300. gadu p.m.ē.) dzejnieces Enheduannas himnās. Senajā Grieķijā un Romā jēdziens parasti ietvēra ūdens tilpnes, kas bija svarīgas tirdzniecībai ap Vidusjūras reģionu. Romiešu rakstnieks Plīnijs Vecākais ar terminu *septem maria* apzīmēja lagūnas netālu no Venēcijas.

### Viduslaiki
Viduslaiku Eiropas un arābu pasaules literatūrā septiņu jūru saraksts bieži atšķīrās. 

#### Arābu interpretācija
Viduslaiku arābu ģeogrāfi, piemēram, Al Masudi un Al Jakubi, aprakstīja septiņas jūras kā secīgus posmus tirdzniecības ceļā uz Austrumiem. Šis saraksts atspoguļoja tā laika jūras tirdzniecības maršrutus:

* Persijas līcis (*Bahr Fars*) — sākumpunkts tirdzniecībai ar Indiju;
*  Larvi jūra (*Bahr Larwi*) — Arābijas jūras daļa pie Indijas krastiem;
* Harkandas jūra (*Bahr Harkand*) — Bengālijas līcis;
*  Kalabaras jūra (*Bahr Kalabar*) — jūra ap Malakas pussalu;
* Kadrandžas jūra (*Bahr Kadranj*) — Siāmas līcis;
* Sandži jūra (*Bahr Sanji*) — Dienvidķīnas jūra;
* Zandžas jūra (*Bahr al-Zanj*) — jūra pie Ķīnas krastiem tālākajā zināmajā pasaules malā.

Arābu literatūrā, tostarp pasakās par Sinbadu jūrnieku, kuģošana cauri šīm septiņām jūrām simbolizēja augstāko drosmi un prasmīgākos jūrnieka sasniegumus.

#### Eiropas interpretācija

Eiropas interpretācijā, kas balstījās uz seno grieķu pasaules redzējumu, parasti septiņās jūrās tika iekļautas:
* Vidusjūra;
* Melnā jūra;
* Kaspijas jūra;
* Sarkanā jūra;
* Persijas līcis;
* Arābijas jūra;
* Adrijas jūra.

### Lielo ģeogrāfisko atklājumu laikmets
Pēc tam, kad eiropieši atklāja Ameriku un Magelāns veica pirmo pasaules apkuģošanu, jēdziens "septiņas jūras" sāka apzīmēt pasaules lielākos okeānus.

## Mūsdienu klasifikācija
Līdz ar globālās okeanogrāfijas attīstību, Starptautiskā Hidrogrāfijas organizācija un citas iestādes izdala piecus okeānus, taču "septiņu jūru" tradīcija tiek saglabāta, sadalot lielākos okeānus pēc puslodēm:

## Kultūras ietekme
Jēdziens ir plaši izplatīts populārajā kultūrā, literatūrā un mūzikā. Tas simbolizē piedzīvojumu garu un jūrnieku amata prasmes. Viens no zināmākajiem piemēriem ir Redjarda Kiplinga dzejoļu krājums *The Seven Seas* (1896), kas nostiprināja šo terminu mūsdienu angļu valodā.

## Skatīt arī
* Pasaules okeāns
* Jūra
* Lielie ģeogrāfiskie atklājumi
* Edinburga Septiņās Jūrās

## Atsauces

## Ārējās saites
Enheduanna

**Enheduanna** (, *en-he₂-du₇-an-na*; dzīvojusi ap 23. gadsimtu p.m.ē.) bija akadiešu princese, dzejniece un augstā priesteriene Ūras pilsētā. Viņa tiek uzskatīta par pasaulē pirmo zināmo autoru (gan vīriešu, gan sieviešu), kura vārds un biogrāfiskie dati ir saglabājušies vēsturiskos ierakstos.

Enheduanna bija Akadas valdnieka Sargona Lielā meita, un viņas darbība bija izšķiroša, lai apvienotu šumeru un akadiešu kultūras un reliģijas Akadas impērijas laikā.

## Biogrāfija
Enheduanna bija Akadas Sargona meita, un tēvs viņu iecēla par Mēness dieva Nannas (akadiešu: Sins) augsto priesterieni Ūrā. Viņas iecelšanai bija ne tikai reliģiska, bet arī spēcīga politiska nozīme — tādā veidā Sargons nostiprināja savu varu pār iekarotajām šumeru pilsētvalstīm, sasaistot tās ar savu dinastiju caur priesteru kultu.

Pēc tēva nāves, viņas brāļa Rimūša valdīšanas laikā, Enheduanna tika izraidīta no Ūras politiska apvērsuma rezultātā, ko vadīja vietējais valdnieks Lugalanne. Tomēr vēlāk viņa atguva savu amatu un turpināja kalpot par priesterieni, ko viņa aprakstījusi savā slavenākajā darbā "Inannas slavināšana".

## Literārā darbība
Enheduanna ir pirmā autore, kura lietojusi pirmo personu ("es"), aprakstot savas personīgās jūtas un radošās mokas. Viņas darbi ir sarakstīti ķīļrakstā uz māla plāksnītēm.

### Galvenie darbi
* "Inannas slavināšana" (*Nin-me-šar-ra*): Viņas vissvarīgākais darbs, kurā viņa lūdz dieves Inannas palīdzību pēc izraidīšanas no Ūras.
* "Tempļu himnas": 42 himnu krājums, kas veltīts Mezopotāmijas pilsētu tempļiem. Šajā krājumā viņa apvienoja dažādu pilsētu dievības, palīdzot izveidot kopīgu impērijas panteonu.
* Himnas dievam Nannam: Reliģiski teksti, kas saistīti ar viņas kā priesterienes tiešajiem pienākumiem.

## Vēsturiskā nozīme
Enheduannas darbi tika kopēti un studēti Mezopotāmijas skolās vēl simtiem gadu pēc viņas nāves. Viņa tiek uzskatīta par personu, kura pirmo reizi rakstiskajos avotos lietojusi jēdzienu Septiņas jūras, lai apzīmētu pasaules plašumu.

Viņas vārds rietumu pasaulei kļuva zināms tikai 1927. gadā, kad britu arheologs Leonards Vullijs izrakumos Ūrā atrada alabastra disku ar viņas attēlu un vārdu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Trakie Tūņi. Dafijs un Porkijs glābj pasauli

**"Trakie Tūņi. Dafijs un Porkijs glābj pasauli"** () ir 2024. gada ASV zinātniskās fantastikas komēdijas animācijas filma, ko producējusi studija *[[Warner Bros. Animation]]*. Filmas režisors ir Pīts Braungārdts, kuram šī ir debija pilnmetrāžas režijā, un filma ir atvasinājums no Braungārdta izstrādātās *[[Looney Tunes Cartoons]]* sērijas un pirmā pilnībā animētā un kinoteātros izrādītā filma "Trakie Tūņi" (*Looney Tunes*) franšīzē. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Ēriks Bauza, Kendi Mailo un Pīters Maknikols. Filma seko līdzi Dafijam un Porkijam, kuri cenšas glābt Zemi no citplanētiešu shēmas, kuras pamatā ir košļājamā gumija.

2019. gadā, strādājot pie *Looney Tunes Cartoons*, Braungārdtam jautāja, vai viņam ir kādas idejas jaunai "Trako Tūņu" pilnmetrāžas filmai. Braungārdts galu galā izvēlējās "50. gadu zinātniskās fantastikas B klases filmu" ar Dafiju un Porkiju galvenajās lomās. Viņš iedvesmu smēlās no tā laika filmām un īsfilmām. Filmas animāciju veidoja *Warner Bros. Animation* kopā ar vairākām citām studijām, un tās varoņu dizains veidots pēc animatora Boba Klempeta stila. Filmas mūziku komponēja Džošua Mošīrs, kurš iepriekš strādāja pie *Looney Tunes Cartoons*.

Pēc izziņošanas 2021. gadā filma "Trakie Tūņi. Dafijs un Porkijs glābj pasauli" sākotnēji bija paredzēta izlaišanai *[[HBO Max]]* un *[[Cartoon Network]]*. Tomēr tā vietā filmas pirmizrāde notika Ansī Starptautiskajā animācijas filmu festivālā 2024. gada 11. jūnijā, un pirmizrāde atsevišķos ASV kinoteātros notika 2024. gada 13. decembrī un to izplatīja *Ketchup Entertainment*, pirms plašākas izrādīšanas no 2025. gada 14. marta. Filma saņēma kopumā pozitīvas kritiķu atsauksmes un ar 15 miljonu dolāru budžetu visā pasaulē nopelnīja 15,3 miljonus dolāru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mans mazais ponijs: Jaunā paaudze

**"Mans mazais ponijs: Jaunā paaudze"** () ir 2021. gada ASV animācijas filma, kas balstīta uz "Mans mazais ponijs" (*My Little Pony*) franšīzes tēliem. Filmas režisori ir Roberts Kalens un Hosē Luiss Uča. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Vanesa Hadžensa, Kimiko Glena, Džeimss Mārsdens, Sofija Kārsone, Laiza Košija, Kens Džongs, Elizabete Pērkinsa, Džeina Krakovska, Fils Lamārs, Maikls Makkīns un Megija Kalena. Filma, kas ir televīzijas seriāla "Mans mazais ponijs: Draudzība ir brīnums" (*My Little Pony: Friendship Is Magic*) turpinājums, stāsta par kādu zemes poniju Saniju, kura dodas ceļojumā, lai atkal apvienotu visu veidu ponijus un atjaunotu zemes maģiju.

Filmas "Mans mazais ponijs: Jaunā paaudze" pasaules pirmizrāde notika Toronto Starptautiskajā kinofestivālā 2021. gada 8. septembrī. Sākotnēji to studija *[[Paramount Pictures]]* plānoja rādīt kinoteātros, taču COVID-19 pandēmijas dēļ filma lielākajā daļā valstu 2021. gada 24. septembrī kļuva pieejama *[[Netflix]]* straumēšanas platformā, vienlaikus piedzīvojot pirmizrādes vairāku Āzijas valstu kinoteātros. Filma kopumā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un bija 2021. gada oktobrī visvairāk skatītā filma *Netflix* platformā. Tai sekoja divi turpinājuma seriāli *My Little Pony: Tell Your Tale* un "Mans mazais ponijs: Radi ietekmi" (*My Little Pony: Make Your Mark*), savukārt filmas līdzi dziedāšanas versija izlaista 2022. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hantingtonbīča

**Hantingtonbīča** () ir piekrastes pilsēta Amerikas Savienoto Valstu rietumos, Kalifornijas štatā, Orindžas apgabalā. Tā atrodas Klusā okeāna piekrastē, uz dienvidaustrumiem no Losandželosas, un ir daļa no Dienvidkalifornijas metropoles teritorijas. Pilsēta ir pazīstama ar garām smilšu pludmalēm, mēreno piekrastes klimatu un ar okeānu saistītu dzīvesveidu. 2020. gadā Hantingtonbīčā dzīvoja 199 tūkstoši iedzīvotāju, kas padara to par vienu no lielākajām pilsētām Orindžas apgabalā. Administratīvi tā ir pašvaldība ar attīstītu infrastruktūru un nozīmīgu lomu reģionālajā tūrismā un rekreācijā.

Plašāku atpazīstamību Hantingtonbīča ieguvusi ar segvārdu ***Surf City, USA***, kas uzsver pilsētas vēsturisko un kultūras nozīmi sērfošanas attīstībā ASV. Šis apzīmējums atspoguļo gan labvēlīgos dabas apstākļus sērfošanai, gan pilsētas identitāti kā starptautisku sērfošanas sacensību, sporta kultūras un piekrastes dzīvesveida centru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pizas Republika

**Pizas Republika** () bija *de facto* neatkarīga valsts mūsdienu Itālijas ziemeļrietumos, kas pastāvēja no 11. gadsimta līdz 1406. gadam. Tā bija viena no četrām nozīmīgākajām Itālijas jūras republikām, kas viduslaikos dominēja tirdzniecības ceļos Vidusjūrā.

Savas varenības virsotnē 11. un 12. gadsimtā Piza kontrolēja plašas teritorijas, tostarp Sardīniju, Korsiku un Baleāru salas, kā arī uzturēja tirdzniecības kolonijas Tuvajos Austrumos un Ziemeļāfrikā.

## Vēsture

### Izveidošanās un uzplaukums
Piza sāka nostiprināties kā patstāvīgs politisks spēks 11. gadsimtā, kad tā, būdama daļa no Toskānas markgrāfistes, sāka patstāvīgi vadīt militāras kampaņas pret saracēņiem. 1016. gadā sabiedrībā ar Dženovu tā padzina musulmaņu spēkus no Sardīnijas, nodrošinot savu dominanci Tirēnu jūrā.

1063. gadā Pizas flote uzbruka Palermo, kas tajā laikā bija musulmaņu kontrolē. Šajā uzbrukumā iegūtais laupījums ļāva uzsākt grandiozā Pizas katedrāles kompleksa (*Piazza dei Miracoli*) būvniecību.

### Melorijas kauja un lejupslīde
Pizas varenību nopietni iedragāja ilgstošā sāncensība ar Dženovu. 1284. gada 6. augustā notika izšķirošā jūras kauja pie Melorijas klintīm. Piza cieta smagu sakāvi, zaudējot lielāko daļu flotes un tūkstošiem jūrnieku nonāca gūstā. Šis notikums iezīmēja Pizas jūras dominances beigas.

Turpmākajos gadsimtos Piza centās atgūties, taču iekšējās politiskās cīņas starp gvelfiem un gibelīniem, kā arī pieaugošā Florences ietekme uz sauszemes, vājināja valsti.

### Republikas beigas
14. gadsimta beigās Piza nonāca finansiālās grūtībās un politiskā izolācijā. 1399. gadā pilsētu pārdeva Milānas hercogam Džanam Galeaco Viskonti, bet jau 1406. gadā pēc ilgstoša un mokoša aplenkuma Pizu iekaroja Florences Republika. Piza zaudēja savu neatkarību, kļūstot par Florences galveno ostu.

## Kultūra un arhitektūra
Pizas Republikas laikā izveidojās unikāls arhitektūras stils — Pizas romānika. Tā spilgtākais paraugs ir Brīnumu laukums (*Piazza dei Miracoli*), kas 1987. gadā tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Laukuma ansamblī ietilpst:
* Pizas katedrāle (*Duomo*)
* Baptistērijs
* Pizas šķībais tornis (katedrāles zvanu tornis)

Šie objekti tika celti, lai demonstrētu republikas bagātību un spēku, ko tā ieguva tirdzniecības un militāro ekspedīciju rezultātā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Britannica raksts par Pizu (angliski)
* Pizas vēstures apskats (angliski)
Saracēņi

**Saracēņi** () ir vēsturisks jēdziens, ko viduslaiku Eiropā izmantoja, lai apzīmētu musulmaņus, galvenokārt arābus, bet vēlāk arī citas islāmticīgās tautas. Termins laika gaitā mainīja savu nozīmi, sākotnēji apzīmējot konkrētu cilti Sīnāja pussalā, bet vēlāk kļūstot par vispārinošu apzīmējumu visai islāma pasaulei, ar kuru saskārās kristīgā Eiropa.

## Vēsture un etimoloģija

### Antīkie laiki un izcelsme
Termins pirmo reizi parādās sengrieķu un romiešu autoru darbos 1. un 2. gadsimtā. Klaudijs Ptolemajs savos rakstos minēja  (*Sarakēnoi*) kā tautu, kas apdzīvo ziemeļrietumu Arābijas pussalu. Vārda etimoloģija ir neskaidra, taču pastāv teorija, ka tas cēlies no arābu vārda *šarkī* (شرقي — "austrumnieks") vai semītu saknes, kas nozīmē "tukšas vietas iedzīvotāji".

### Viduslaiku Eiropas izpratne
Agrīnajos viduslaikos kristīgie autori sāka lietot šo terminu, lai nošķirtu musulmaņus no citām tautām. Bizantijas un vēlāk latīņu tekstos saracēņi tika pretstatīti kristiešiem. Krusta karu laikā jēdziens ieguva plašāku militāru un politisku nozīmi — par saracēņiem dēvēja gan Arābijas arābus, gan seldžuku turkus, gan berberus Ziemeļāfrikā.

## Konflikti un mijiedarbība Eiropā

### Vidusjūras reģions
Saracēņu flotes un karaspēks spēlēja izšķirošu lomu Vidusjūras reģiona vēsturē. 8. gadsimtā tie iekaroja lielāko daļu Pireneju pussalas un 9. gadsimtā nodibināja Sicīlijas emirātu. Itālijas jūras pilsētvalstis, piemēram, Pizas Republika un Dženovas Republika, sākotnēji nostiprinājās tieši cīņās pret saracēņu pirātiem un to bāzēm Korsikā un Sardīnijā.

### Kultūras un zinātnes pārnese
Neraugoties uz pastāvīgajiem militārajiem konfliktiem, saracēņu pasaule bija nozīmīgs starpnieks antīko zināšanu nodošanā Eiropai. Caur saracēņu kontrolētajām teritorijām Spānijā un Sicīlijā Eiropā nonāca Aristoteļa darbi, arābu cipari, sasniegumi matemātikā, astronomijā un medicīnā.

## Skatīt arī
* Mauri
* Islāma zelta laikmets
* Krusta kari

## Atsauces

## Ārējās saites

* Viduslaiku saracēņu vēsture - World History Encyclopedia (angliski)
Akadēmiķa Obručeva grēda

**Akadēmiķa Obručeva grēda** () ir kalnu grēda Krievijā, Austrumsajānu kalnu sistēmas dienvidrietumos Austrumtivas kalnienē, Tivas Republikas teritorijā. Grēda stiepjas aptuveni 250 km garumā starp Lielās Jeņisejas un Mazās Jeņisejas upju ielejām. Tā nosaukta par godu krievu ģeologam un ceļotājam Vladimiram Obručevam.

## Ģeogrāfija un ģeoloģija
Grēdas vidējais augstums ir no 2500 līdz 2600 metriem virs jūras līmeņa, bet augstākā virsotne sasniedz 2895 metrus. Tā sastāv no vairākiem masīviem un kalnu grēdu posmiem. Ģeoloģiski grēdu veido galvenokārt granīti, kristāliskie slānekļi un smilšakmeņi.

Nogāzēs līdz 1700–1900 metru augstumam aug taiga (galvenokārt ciedru un kadiķu meži), bet augstāk sākas kalnu tundra un akmeņu kailatnes (kurumi).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Akadēmiķa Obručeva grēda — Krievijas Lielā enciklopēdija (krieviski)
Sneika

**Sneika** () ir upe Amerikas Savienotajās Valstīs, Kolumbijas lielākā pieteka. Tā ir trīspadsmitā garākā upe ASV un viena no nozīmīgākajām Klusā okeāna ziemeļrietumu reģiona ūdenstecēm.

## Upes tecējums
Sneika iztek no Klinšu kalniem Vaiomingas rietumos. Tās augštece plūst caur Jeloustounas un Grandtītona nacionālajiem parkiem. Aidaho štatā upe šķērso plašo Sneikas upes līdzenumu (), kur tā veido vairākus ievērojamus ūdenskritumus, tostarp Šošonu ūdenskritumu ().

Pie Oregonas robežas Sneika pagriežas uz ziemeļiem, veidojot Elles kanjonu (), kas ir viens no dziļākajiem upju kanjoniem pasaulē. Lejtecē upe tek caur Vašingtonas štata dienvidaustrumiem, līdz ietek Kolumbijā netālu no Pasko pilsētas.

## Saimnieciskā izmantošana
Upe ir būtisks resurss lauksaimniecības apūdeņošanai, īpaši Aidaho dienvidos. Uz Sneikas uzstādīti 15 lieli aizsprosti, kas kalpo elektroenerģijas ražošanai un navigācijas nodrošināšanai. Pateicoties slūžu sistēmām, upe ir kuģojama līdz pat Levistonai Aidaho štatā, kas ir tālākā iekšzemes osta ASV Klusā okeāna piekrastē.

## Skatīt arī
* Klinšu kalni

## Atsauces

## Ārējās saites

* Sneikas upes ekosistēma Grandtītona parkā (angliski)
Bafinga

**Bafinga** () ir upe Rietumāfrikā, Gvinejas un Mali teritorijās. Tā ir viena no divām upēm (kopā ar Bakoju), kas, saplūstot pie Bafulabes pilsētas Mali, aizsāk Senegālas upi.

## Upes tecējums
Bafinga sākas Futadžalona kalnienes centrālajā daļā Gvinejā, ziemeļrietumos no Mamu, aptuveni 1537 metru augstumā virs jūras līmeņa. Upe tek galvenokārt ziemeļu virzienā caur krāšņām kalnu ielejām. Tās tecējumu raksturo krāces un ūdenskritumi.

Vidustecē uz upes Mali teritorijā ir uzbūvēta Manantali ūdenskrātuve. Šis aizsprosts ir kritiski svarīgs reģiona energoapgādei un lauksaimniecības apūdeņošanas projektiem.

## Nosaukums
Mandingu valodā upes nosaukums *Bafing* burtiski nozīmē ‘Melnā upe’. Tas kalpo kā pretstats Bakojai, ko dēvē par ‘Balto upi’ (*Bakoye*).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Bafinga — Encyclopædia Britannica (angliski)
Kotuja

**Kotuja** () ir upe Krievijā, Sibīrijas ziemeļos, viena no Hatangas satekupēm. Tā plūst caur Krasnojarskas novada teritoriju.

## Upes tecējums
Upe sākas Putoranas plato, plūst uz dienvidaustrumiem, vēlāk pagriežas uz ziemeļiem, šķērsojot Vidussibīrijas plakankalni. Lejtecē upe tek caur Ziemeļsibīrijas zemieni. Kotuja pie Hatangas ciemata saplūst ar Hetu, izveidojot Hatangu, kas ietek Laptevu jūras Hatangas līcī.

Upe ir aizsalusi no septembra beigām vai oktobra sākuma līdz maija beigām vai jūnija sākumam. Lielākās pietekas ir Moida, Kotujkana, Eriečka, Čangada un Tukalana.

## Pamatiedzīvotāji
Kotujas baseins ir tradicionāla pamatiedzīvotāju — dolganu un nganasanu — apdzīvota teritorija. Vēsturiski šīs tautas upes krastus izmantojušas sezonālai zvejai un kā migrācijas ceļu, pārvietojoties ar ziemeļbriežu ganāmpulkiem starp Vidussibīrijas plakankalni un tundras rajoniem ziemeļos. Mūsdienās upes krasti ir gandrīz neapdzīvoti, un vienīgā pastāvīgā cilvēka klātbūtne saistīta ar retām mednieku un zvejnieku apmetnēm, kā arī neregulārām zinātniskajām un tūrisma ekspedīcijām.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Lielā Krievijas enciklopēdija (krieviski)
1720. gadi

**1720. gadi** bija gadu desmits, kas sākās 1720. gada 1. janvārī un beidzās 1729. gada 31. decembrī.

## Notikumi pasaulē
* 1721: beidzās Lielais Ziemeļu karš
* 1723ː Pēteris I ieņēma Baku

## Notikumi Latvijā
* 1721. gadā pasludināja Krievijas Impērijas dibināšanu, tajā inkorporējot iekarotās Baltijas provinces — Livonijas, Igaunijas, Ingrijas provinces un daļu no Karēlijas ar Vīborgas lēni
Paula Brīvkalne

**Paula Brīvkalne** (dzimusi , mirusi ) bija latviešu operdziedātāja — soprāns, lielāko daļu no savas karjeras pavadījusi Vācijas operteātros.

Dzimusi Sasmakā, vēlāk ģimene pārcēlās uz Kolku. 1934. gadā debitēja Latvijas Nacionālājā operā. 1944. gadā devās bēgļu gaitās. No 1947. līdz 1953. gadam strādāja Oldenburgas operā. Vēlāk pārcēlās uz Esenes operu, no 1957. gada — Virtembergas operas soliste. Vairākkārt uzstājusies Baireitas festivālā. Kā viesmāksliniece uzstājusies Minhenē, Vīnē, Dublinā, Parīzē. Beidza mākslinieces karjeru 1972. gadā.

## Ārējās saites

* Deutsche Biographie
98. Kinoakadēmijas balva

**98. [[Amerikas Kinoakadēmijas balva]]s ceremonija** norisinājās  ''Dolby'' teātrī, Losandželosā. Balvas 24 kategorijās pasniedza Kino mākslas un zinātnes akadēmija labākajām 2025. gada filmām. Ceremonijas izpildproducenti trešo gadu pēc kārtas bija Radžs Kapūrs un Keitija Mulana, bet ceremonijas režisors — Hamišs Hamiltons. Ceremoniju ASV pārraidīja televīzijas kanālā ABC un straumēšanā tā bija pieejama servisā *[[Hulu]]*. Pēc vispārējas atzinības saņemšanas par iepriekšējās ceremonijas vadīšanu, komiķis Konans O'Braiens vadīja balvu pasniegšanas ceremoniju otro gadu pēc kārtas.

2025. gada 16. novembrī norisinājās 16. *[[Governors Awards]]* pasniegšanas ceremonija Reja Dolbija balles zālē *[[Ovation Hollywood]]* kompleksā Holivudā. Kinoakadēmijas zinātniskās un tehniskās balvas pasniegs 2026. gada 28. aprīlī Kinoakadēmijas kino muzejā Losandželosā.

Tika ieviesta jauna kategorija "Labākā aktieru atlase", tādējādi palielinot kategoriju skaitu līdz 24.

## Nominācijas

### ''Governors Awards''
Amerikas Kinoakadēmija  organizēja ikgadējo 16. ''Governors Awards'' balvu pasniegšanas ceremoniju, kurā pasniedza šādas balvas:

#### Kinoakadēmijas goda balva
* Debija Allena
* Toms Krūzs
* Vinns Tomass

#### Džīna Heršolta humanitārā balva
* Dollija Pārtone

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā tīmekļa vietne 
* Kino mākslas un zinātnes akadēmijas oficiālā mājaslapa 
* Ceremonijas organizatoru *[[YouTube]]* kanāls
*
1710. gadi

**1710. gadi** bija gadu desmits, kas sākās 1710. gada 1. janvārī un beidzās 1719. gada 31. decembrī.

## Notikumi pasaulē
* turpinājās Lielais Ziemeļu karš

## Notikumi Latvijā
* Vidzemes un Igaunijas kapitulācija (1710)
* 1710ː beidzās Rīgas aplenkums (1709—1710)
* 1710. gadā sākās lielākā mēra epidēmija Latvijas vēsturē (Lielais mēris), kuras laikā izmira liela daļa iedzīvotāju un izzuda lībiešu valoda Vidzemē.
* 1711. gada 21. janvārī pēc kāzām ar Pētera I brāļameitu Annu nomira hercoɡs Frīdrihs Vilhelms Ketlers.
Pelvas luterāņu baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q16411510"
}

**Pelvas Marijas baznīca** () ir Igaunijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Igaunijas dienvidaustrumos, Pelvas pilsētā. Baznīca ir Igaunijas kultūras piemineklis (id — 23780). Tā uzcelta no 1460. līdz 1470. gadam, paplašināta no 1841. līdz 1845. gadam. Altārgleznas "Kristus nolaižas uz zemes" autors Ludvigs fon Maidels (*Ludwig von Maydell*, 1795—1846).

## Galerija

Polva kirik2 (cropped).jpeg
Center of Põlva - panoramio - Toomas Tsamoot.jpg


## Ārējās saites
* Ieraksts Igaunijas kultūras mantojuma reģistrā
1700. gadi

**1700. gadi** bija gadu desmits, kas sākās 1700. gada 1. janvārī un beidzās 1709. gada 31. decembrī.

## Notikumi pasaulē
* turpinājās Lielais Ziemeļu karš
* 1707: Apvienotās Lielbritānijas Karalistes izveidošanās.

## Notikumi Latvijā
* 1701. gada rudenī krievu dragūnu pulki iebruka Zviedru Vidzemē un sakāva sakāva zviedrus pie kaujā pie Omuļiem, pamatīgi izpostot Ziemeļvidzemi un Dienvidigauniju un lietojot "izdedzinātās zemes taktiku".  
* 1702. gada 26. augustā pēc ilɡstoša aplenkuma kapitulēja Alūksnes cietoksnis, kuru aizsargāja ap 300 latviešu bataljonu cīnītāji. Trimdā aizveda visus Valkas un Alūksnes pilsoņus.
* 1704. gadā cars Pēteris I un Polijas karalis Augusts II vienojās, ka Krievija pēc kara beigām atdos karalim Zviedru Livoniju, bet šo solījumu Krievijas puse neizpildīja.
* 1704. gada vasarā krievi gribēja ieņemt Kurzemes un Zemgales hercogisti, bet cieta sakāvi kaujā pie Jēkabpils.
* 1705. gada 16. jūlijā Svētes upes krastos notika Mūrmuižas kauja. 
* 1709ː sākās astoņus mēnešus ilɡais Rīgas aplenkums (1709—1710)

## Atsauces
Duga

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q32378"
}

**Duga** () ir labi saglabājušās vidēji lielas pilsētas drupas Tunisijas ziemeļos. Pilsēta dibināta ap 6. gs. p.m.ē. un attīstījusies numīdiešu, kartāgiešu, romiešu un bizantiešu kultūru kontekstā, līdz panīka ar islāma nostirināšanos reģionā. 1997. gadā pilsētas drupas tika iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Vairākas senlietas, kas atrastas izrakumos, eksponētas Tunisas Bārdū Nacionālajā muzejā.

## Attēlu galerija

Dougga_Theatre_-_Looking_Down_from_the_Top.jpg
Dogga_mausolée2.jpg
Dougga_MBh30.jpg
P6212512_dougga.jpg
TUNISIE_DOUGA_CAPITOLE_001.JPG
TUNISIA_DOUGGA_TEMPLE_JUNON_002.JPG


## Ārējās saites
Heta

**Heta** () ir upe Krievijā, Sibīrijas ziemeļos, viena no Hatangas satekupēm. Tā plūst caur Krasnojarskas novada teritoriju.

## Upes gaita
Upe izveidojas, saplūstot Ajanas un Ajakli upēm Putoranas plato. Tā plūst ziemeļaustrumu virzienā caur Ziemeļsibīrijas zemieni. Heta pie Hatangas ciemata saplūst ar Kotuju, izveidojot Hatangu.

Upe ir aizsalusi no septembra beigām vai oktobra sākuma līdz maija beigām vai jūnija sākumam. Lielākā pieteka ir Maimeča (labā).

## Pamatiedzīvotāji
Hetas krasti ir vēsturiskā dolganu apdzīvotā teritorija. Atšķirībā no Kotujas, Hetas krastos atrodas vairākas nelielas apdzīvotas vietas, piemēram, Voločanka un Katirika. Iedzīvotāji pamatā nodarbojas ar briežkopību, zveju un medībām.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Lielā Krievijas enciklopēdija (krieviski)
Kameņs

**Kameņs** () ir kalns Krievijā, Putoranas plato un Vidussibīrijas plakankalnes augstākā virsotne. Tas atrodas Krasnojarskas novada teritorijā, uz robežas starp Taimiras Dolganu-Ņencu un Evenku rajoniem. 

## Ģeogrāfija
Kalna absolūtais augstums ir 1701 metrs virs jūras līmeņa. Tas ir veidots no trapu magmatisma procesā radītiem bazalta slāņiem. Kameņam raksturīgas stāvas nogāzes, kas vietām veido līdz pat 500 metrus augstas vertikālas sienas, savukārt virsotne ir salīdzinoši līdzena. Netālu no kalna sākas Kotujas un Hetas upes.

## Izpēte
Pirmās precīzās ziņas par kalna augstumu tika iegūtas 1970. gadu sākumā PSRS Zinātņu akadēmijas ģeogrāfiskās ekspedīcijas laikā. Līdz tam par plakankalnes un visas Vidussibīrijas augstāko punktu kļūdaini uzskatīja Kotujas kalnu (1510 m). Pirmais dokumentētais sporta kāpiens virsotnē notika 1971. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Lielā Krievijas enciklopēdija (krieviski)
Čērčila (Manitoba)

**Čērčila** () ir upe Kanādas centrālajā daļā. Tā plūst caur Saskačevanas un Manitobas provincēm un ietek Hudzona līcī.

## Ģeogrāfija
Upe iztek no Čērčila ezera Saskačevanas ziemeļrietumos. Tā plūst austrumu virzienā caur vairākiem ezeriem, tostarp Laklabronžu un Indiansu. Upes tecējums atrodas Kanādas vairoga teritorijā, tādēļ tajā ir daudz krāču un ūdenskritumu. Lejtecē upe tek caur Manitobas ziemeļdaļu, kur pie tās ietekas Hudzona līcī atrodas Čērčilas pilsēta.

Liela daļa upes ūdens (ap 60 %) tiek novadīta uz Nelsonas upi pa mākslīgi izveidotu kanālu, lai palielinātu Nelsona upes hidroelektrostaciju jaudu.

## Vēsture
Upe nosaukta par godu Džonam Čērčilam, pirmajam Marlboro hercogam, kurš bija Hudzona līča kompānijas gubernators no 1685. līdz 1691. gadam. Vietējie pamatiedzīvotāji krī upi sauc par *Missinipi*, kas nozīmē ‘lielie ūdeņi’.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kanādas enciklopēdijas raksts (angliski)
Babymetal

***Babymetal*** () ir Japānas rokgrupa, kas pazīstama ar *kawaii metal* stilu — rokmūzikas un smagā metāla elementu kombināciju ar japāņu popmūzikas vokāliem. Grupas sastāvā ir soliste Sudzuka Nakamoto, pazīstama kā *Su-metal*, un divas bekvokālistes — Moa Kikuči, jeb *Moametal*, un kopš 2023. gada Momoko Okadzaki, jeb *Momometal*. Sākotnēji, līdz 2018. gadam, grupas sastāvā bija arī Jui Midzuno, jeb *Yuimetal*. *Babymetal* dibināja 2010. gadā grupas producents *Kobametal* sākotnēji kā bērnu rokgrupu. *Babymetal* ir izdevusi piecus studijas albumus.

## Vēsture
*Babymetal* 2010. gadā izveidoja talantu aģentūras *Amuse Inc* producents *Kobametal* sākotnēji kā bērnu rokgrupu. Par galveno dziedātāju 12 gadu vecumā tika izvēlēta Sudzuka Nakamoto. Grupas sākotnējā sastāvā darbojās arī Moa Kikuči un Jui Midzuno. Pirmie singli tika izdoti 2011. gadā un 2014. gadā sekoja debijas albums *Babymetal*. Ar otro albumu *Metal Resistance* grupa paplašināja koncertdarbību ārpus Japānas.

2017. gadā Midzuno veselības problēmu dēļ pārtrauca uzstāšanos un gadu vēlāk pameta grupu. Viņas vietā uzstājās kāda no septiņām fona dejotājām. Viena no tām, Momoko Okadzaki, 2023. gadā kļuva par oficiālu grupas dalībnieci. Okadzaki, tāpat kā Kikuči, bez bekvokāla izpilda arī kliedzienus un visas trīs dalībnieces izpilda deju horeogrāfiju. Šobrīd grupa pazīstama ar regulāro sadarbību ar citām rokgrupām un mūziķiem, tai skaitā *[[Bring Me The Horizon]]*, Popija, *[[Electric Callboy]]* un *[[Spiritbox]]*.

## Grupas dalībnieki

### Laikjosla




## Diskogrāfija
* *Babymetal* (2014)
* *Metal Resistance* (2016)
* *Metal Galaxy* (2019)
* *The Other One* (2023)
* *Metal Forth* (2025)

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Vilpatu nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q3524793"
}

**Vilpatu nacionālais parks** () ir nacionālais parks Šrilankas ziemeļrietumos. Viens no lielākajiem un senākajiem nacionālajiem parkiem valstī. Parkā ir īpaša ekosistēma — daudzi nelieli ezeri, kas netipiski reģionam. Parkā dzīvo stabila Šrilankas leoparda (*Panthera pardus kotiya*) populācija. Apmeklētājiem atvērta apmēram 25% no parka teritorijas.

## Ārējās saites
Rafails Abramovičs

**Rafails Abramovičs** (dzimis  kā **Rafaels Reins**, miris ) bija Daugavpilī dzimis ebreju izcelsmes politiķis. Viens no bundistu un meņševiku līderiem. Rakstīja jidišā, krieviski, vāciski un angliski.

Beidzis reālskolu Panevēžā. Iesaistījies revolucionārajā kustībā, studējot Rīgas politehnikumā. 1901. gadā iestājās Bundā, kā arī KSDSP. 1903. gadā, glābjoties no aresta, devās uz Beļģiju. 1904. gadā tika ievēlēts Bunda Cetrālkomitejā. 1910. gadā arestēts, izsūtīts uz Vologdas guberņu, no kurienes aizbēga uz ārzemēm. Pēc Februāra revolūcijas atgriezās Krievijā vienā no t.s. "plombētajiem vagoniem". Darbojās KSDSP meņševiku frakcijā.

1920. gadā pameta Krieviju, no 1920. līdz 1933. gadam uzturējās Vācijā, vēlāk Parīzē, no 1940. gada — ASV.

## Ārējās saites
Slaidā perlamutrene

**Slaidā perlamutrene** () ir dižgliemeņu dzimtas suga, kas plaši izplatīta Eiropas saldūdens baseinos. Šo sugu 1758. gadā izdalīja zviedru zoologs Kārlis Linnejs kā *Mya pictorum*. Sugas nosaukums "pictorum" latīniski nozīmē kā mākslinieku gliemene. Slaidā perlamutrene ir perlamutreņu tipiskā suga.

## Apraksts
Čaula ir eliptiska un var sasniegt 90 mm garumu un virs 30 mm augstumu. Tā ir ļoti izstiepta un vairāk kā divas reizes garāka par savu platumu. Čaulas augšējā un apakšējā mala ir gandrīz paralēlas viena otrai. Tās aizmugurējais gals ir ķīļveidīgs. Čaulas labais vāks ir ar vienu platu kardinālo zobu un vienu plākšņveida sānzobu. Kreisās puses vāks ir ar diviem kardinālajiem zobiem un diviem plākšņveida sānzobiem. Čaulas sieniņa ir bieza, dzeltenīgi zaļgana vai brūna.
[thumb|270px|Slaido perlamutreņu [izplatības areāls Eiropā]]

## Izplatība
Slaidās perlamutrenes dzīvo lēni tekošos vai stāvošos ūdeņos. Tās ir izplatītas Eiropas lielākajā daļā, izņemot galējos dienvidu un ziemeļu apgabalus. Latvijā slaidās perlamutrenes ir izplatītas samērā bieži visā valsts teritorijā, galvenokārt upēs un ezeros.

## Dzīves cikls
Slaidās perlamutrenes parasti ir šķirtdzimuma dzīvnieki. To mātīšu žaunu kameru īpašos nodalījumos attīstās apmēram 300 000–400 000 oliņas. Inkubācijas periods notiek vasarā un ilgst ap četras līdz sešas nedēļas. Izšķīlušies kāpuri ir ap 0,25 mm lieli. Mātītes tos izsviež kopā ar izelpoto ūdeni, un kāpuri nosēžas ūdenstilpes dibenā. Ja zivis mēģina kāpurus apēst, tie ar savām āķveidīgajām čaulām piestiprinās pie zivju žaunām. Tad tie ietinas žaunu bārkstīs un dzīvo tur parazītiski 3 līdz 11 nedēļas. Pēc tam tie atdalās un pārvēršas pilnībā izveidotās sīkās gliemenēs. Dzimumbriedumu tās sasniedz triju līdz četru gadu vecumā. Savu maksimālo izmēru slaidās perlamutrenes sasniedz sptiņu līdz desmit gadu vecumā. Savukārt, spidiļķi var izmantot slaidās perlamutrenes, iedējot tajās savus ikrus, kuras spidiļķu mazuļi pamet apmēram pēc mēneša.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eduārs Filips

**Eduārs Šarls Filips** (; dzimis ) ir Francijas jurists un politiķis, kurš no 2017. gada 15. maija līdz 2020. gada 3. jūlijam bija Francijas premjerministrs.

Viņš ir Republikāņu partijas biedrs un kopš 2012. gada arī Nacionālās asamblejas loceklis, kas pārstāv 7. Piejūras Sēnas vēlēšanu apgabalu. Viņš ir pazīstams arī kā Havras mērs un Havras aglomerācijas kopienas prezidents kopš 2010. gada.

2017. gada 15. maijā Francijas prezidents Emanuels Makrons iecēla Filipu par premjerministru.

## Ārējās saites
Livinjo

**Livinjo** () ir pilsēta un komūna Itālijas ziemeļos, Lombardijas reģionā, Sondrio provincē. Tā atrodas Alta Valtellinas ielejā, netālu no Šveices robežas. Livinjo ir pazīstama kā augstkalnu kūrorts un ir viena no augstāk izvietotajām apdzīvotajām vietām Eiropā (pilsētas centrs atrodas 1816 metrus vjl).

## Vēsture
Pirmie vēsturiskie dokumenti, kuros minēta Livinjo ieleja, datējami ar 1187. gadu. Livinjo vēsturi būtiski ietekmējusi tās ģeogrāfiskā izolācija, jo līdz pat 20. gadsimta vidum ieleja ziemas mēnešos bieži bija pilnīgi nepieejama sniega dēļ.

Savas stratēģiskās un nomaļās atrašanās vietas dēļ Livinjo jau kopš 16. gadsimta ir baudījusi dažādas nodokļu atvieglojumu privilēģijas. 1512. gadā reģions nonāca Trīs līgu (mūsdienu Šveices kantons) pakļautībā, bet vēlāk kļuva par daļu no Milānas hercogistes. 1805. gadā Napoleons Bonaparts apstiprināja Livinjo beznodokļu zonas (*zona franca*) statusu, lai veicinātu ielejas apdzīvotību arī bargos ziemas apstākļos. Šo statusu vēlāk atzina gan Austrijas Impērija, gan 1861. gadā jaundibinātā Itālijas Karaliste.

Mūsdienu uzplaukums sākās 1950. gados, kad tika uzlabota ceļu infrastruktūra. 1965. gadā atklātais Muntlašēra tunelis (), kas savieno Livinjo ar Šveici, pavēra ceļu masveida tūrismam, pārvēršot izolēto lauksaimnieku ciematu par modernu slēpošanas kūrortu un iepirkšanās centru.
## Sports
Pilsēta ir populārs ziemas sporta veidu galamērķis, īpaši distanču un kalnu slēpošanai, kā arī snovbordam. Livinjo ir izvēlēta par vienu no norises vietām 2026. gada ziemas olimpiskajām spēlēm, kur šeit paredzētas sacensības frīstaila slēpošanā un snovbordā.

Olimpisko spēļu laikā sacensības norisināsies šādās vietās:
* *Mottolino* — norisināsies snovborda un frīstaila slēpošanas sacensības (tramplīnlēkšana, nogāzes brīvā stila un krosa disciplīnas);
* *Carosello 3000* — paredzētas sacensības akrobātiskajā frīstailā (moguls un akrobātika);
* *Livigno Snow Park* — galvenā snovborda sacensību arēna.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā tīmekļa vietne (itāliski)
* Livinjo tūrisma portāls (angliski)
PalaItalia

***PalaItalia Santa Giulia*** jeb ***Arena Milano***, zināma arī ar sponsora nosaukumu ***Unipol Dome***, ir iekštelpu arēna Milānā, Itālijā. Arēnas ietilpība ir  skatītāju, ar  sēdvietām un  stāvvietām koncertiem. Tā ir lielākā iekštelpu sporta un izklaides norises vieta Milānā ietilpības ziņā pārspējot *[[Forum di Milano]]*.

Arēnā norisinājās 2026. gada ziemas olimpisko spēļu hokeja spēles un norisināsies 2026. gada ziemas paralimpisko spēļu parahokeja spēles.

## Vēsture
Ideja par arēnas izveidi radās pēc pieteikšanās 2026. gada ziemas olimpisko spēļu rīkošanai; tomēr pilsētas administrācija nolēma, ka objekts ir jāuzbūvē neatkarīgi no tā, vai pieteikums būs veiksmīgs.

Nedēļu pirms Starptautiskās Olimpiskās komitejas balsojuma par 2026. gada ziemas olimpisko spēļu rīkotāju, uzņēmums paziņoja, ka ir parakstījis līgumu ar Austrālijas uzņēmumu *Lendlease and Ogv Europe Limited* par arēnas būvniecību. Būvniecības teritorijas sagatavošana sākās 2022. gada pirmajos mēnešos.

2025. gadā Itālijas valdība piešķīra 51 miljonu eiro, lai palīdzētu būvniekam segt papildu izmaksas, kas radās projekta būvniecības laikā.

Starptautiskā Hokeja federācijas prezidents Liks Tardifs 2026. gada janvārī paziņoja, ka tribīnes netiks pabeigtas laikā, kā rezultātā samazināsies skatītāju ietilpība, taču apliecināja, ka ledus arēna un spēlētājiem paredzētās telpas būs gatavas.

## Kritika
Arēnas īpašnieki saskārās ar kritiku par arēnas izmantošanu oficiālu pasākumu rīkošanai, tostarp Itālijas kausa fināla un A sērijas hokeja spēlēm, neskatoties uz to, ka tā joprojām nav pilnībā pabeigta. Dažu spēļu laikā ziņoja par notiekošiem būvdarbiem un tehniskām problēmām. Citā incidentā vienu spēli īslaicīgi apturēja, jo ledū bija izveidojies caurums, kas radīja šaubas par objekta uzticamību.

Arēnas stāvoklis izraisījis arī starptautisko mediju kritiku, īpaši to, kas saistīti ar Nacionālo hokeja līgu, paužot bažas par to, vai arēna pilnībā atbilst olimpiskajiem standartiem un vai būvniecību pabeigs laikā.

Strīdi ir daļa no plašākām debatēm par infrastruktūras kavēšanos saistībā ar 2026. gada ziemas olimpiskajām spēlēm, jo ​​īpaši attiecībā uz apkalpošanas zonu pabeigšanu un objekta ārējiem darbiem.

## Galerija

Cantiere dell'Arena Santa Giulia (21 dicembre 2025) (cropped).jpg|*Palaitalia* (2025)
PalaItalia exterior.jpg|Arēnas eksterjers
Ice hockey arena Milano Santa Giulia.jpg|Ledus arēna (2026)
Interno dell'Arena Santa Giulia - corridoio nei pressi del Settore B12.jpg|Koridors
Canada versus USA Women's Hockey Milan Cortina 2026.jpg|Kanādas un ASV sieviešu hokeja priekšsacīkšu spēle 2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs


## Atsauces

## Ārējās saites

*
Kupidons

**Kupidons** (), arī **Amors** (*Amor*) romiešu mitoloģijā ir dievība, kas personificē mīlestību, iekāri, pievilkšanos un erotisko tieksmi. Klasiskajā tradīcijā viņš visbiežāk tiek attēlots kā spārnots zēns vai jaunietis ar loku un bultām, ar kuru palīdzību spēj ietekmēt gan dievu, gan cilvēku jūtas. Kupidona tēls apvieno rotaļīgus un vienlaikus bīstamus aspektus, uzsverot mīlestības spēku, neparedzamību un emocionālo iedarbību. Romiešu mitoloģijā Kupidons ir mīlestības un skaistuma dievietes Veneras dēls, un viņa funkcijas cieši saistītas ar mātes iemiesoto pievilkšanās principu. Viņš atbilst sengrieķu dievam Erotam, un šī identificēšana veicināja grieķu mitoloģisko priekšstatu integrāciju romiešu reliģijā un literatūrā. Mītos Kupidons bieži darbojas kā sižeta virzītājspēks, izraisot mīlestību starp dieviem un mirstīgajiem neatkarīgi no viņu gribas, saprāta vai sociālajām normām.

Kupidona simboliskā nozīme ir cieši saistīta ar mīlestības un iekāres dualitāti. Tradicionāli viņa bultas tiek raksturotas kā spējīgas gan radīt pievilkšanos, gan izraisīt noraidījumu, tādējādi akcentējot emocionālo attiecību pretrunīgumu. Antīkajā literatūrā, mākslā un vēlāk arī viduslaiku un jaunāko laiku kultūrā Kupidons kļuva par vispārēju mīlestības alegoriju, kas pārsniedz mitoloģisko kontekstu un ieņem noturīgu vietu Rietumu kultūras simbolu sistēmā.

## Ārējās saites
Predaco

**Predaco** () ir ciems un komūna Itālijas ziemeļos, Trentīno-Alto Adidže reģionā, Trento provincē. Tā atrodas Valdifjemmes ielejā un ir viena no nozīmīgākajām apdzīvotajām vietām Dolomītalpu reģionā.

## Vēsture
Pirmie vēsturiskie dokumenti par apdzīvotību šajā teritorijā datējami ar 11. gadsimtu. Predaco ir pasaulē pazīstama ar savu unikālo ģeoloģisko uzbūvi — tā atrodas sena vulkāna krāterī, kas piesaistījis pētniekus jau kopš 19. gadsimta sākuma. Ģeoloģisko īpatnību dēļ Predaco bieži dēvē par "Dolomītu ģeoloģisko dārzu".

Pilsēta vēsturiski bijusi nozīmīgs mežsaimniecības un tirdzniecības centrs, kas atrodas vairāku Alpu ceļu krustpunktā.

## Sports
Predaco ir starptautiski atzīts ziemeļu divcīņas un tramplīnlēkšanas centrs. Pilsēta bija izvēlēta par vienu no norises vietām 2026. gada ziemas olimpiskajām spēlēm, šeit notika sacensības tramplīnlēkšanā un ziemeļu divcīņas lēkšanas sacensības. Olimpisko spēļu laikā sacensības norisinājās Džuzepes Dal Bena tramplīnlēkšanas stadionā (*Stadio del salto Giuseppe Dal Ben*) — modernizētā sporta kompleksā ar normālo (HS109) un lielo (HS143) tramplīnu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā tīmekļa vietne (itāliski)
* Val di Fiemme tūrisma portāls (angliski)
Slēpošanas alpīnisms

**Slēpošanas alpīnisms** (no  un ) ir ziemas sporta veids, kas apvieno slēpošanu un alpīnismu. Tas ietver pārvietošanos pa kalnainu apvidu, izmantojot speciālas slēpes gan augšupvērstiem kāpumiem, gan nobraucieniem. Kāpšanas laikā pie slēpju pamatnēm tiek piestiprinātas īpašas "ādas", kas novērš slīdēšanu atpakaļ, savukārt stāvākajos posmos slēpes var tikt piestiprinātas pie mugursomas, turpinot ceļu kājām.

## Disciplīnas
Sacensībās parasti izšķir vairākas galvenās disciplīnas:
* Sprints — īsa, intensīva distance, kas parasti ilgst aptuveni 3 minūtes un ietver gan kāpumu, gan nobraucienu.
* Individuālā distance — klasiska distance ar vairākiem kāpumiem un nobraucieniem, bieži ietverot posmus, kur nepieciešams izmantot alpīnisma tehniku.
* Stafete — komandu sacensības, kur katrs dalībnieks veic noteiktu distances posmu.
* Vertikālais kāpums — distance, kas sastāv tikai no viena nepārtraukta kāpuma augšup.

## Olimpiskajās spēlēs
Slēpošanas alpīnisms debitēja kā demonstrācijas sporta veids 2020. gada jaunatnes ziemas olimpiskajās spēlēs Lozannā. 2021. gadā Starptautiskā Olimpiskā komiteja pieņēma lēmumu iekļaut slēpošanas alpīnismu oficiālajā programmā 2026. gada ziemas olimpiskajām spēlēm, kas norisināsies Milānā un Kortīnā d'Ampeco. Olimpisko spēļu sacensības plānots aizvadīt Bormio kūrortā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Starptautiskās Slēpošanas alpīnisma federācijas (ISMF) oficiālā vietne (angliski)