Melnmuguras šakālis

**Melnmuguras šakālis** (*Canis mesomelas*) ir suņu dzimtas (*Canidae*) suņu ģints (*Canis*) plēsējs. Tas Āfrikā apdzīvo divas teritorijas, kas atrodas apmēram 900 km attālumā viena no otras. Viena no teritorijām aptver Āfrikas pašus dienvidus, tādas valstis kā Dienvidāfrika, Namībija, Botsvāna un Zimbabve. Otra teritorija atrodas Indijas okeāna krastā, ietverot valstis: Keniju, Somāliju un Etiopiju. 
thumb|left|220px
Melnmuguras šakālis ir iecienījis skrajus mežus, krūmājus, savannu, kopumā tam patīk teritorijas, kuras var pārredzēt. Šakālis viegli adaptējas jauniem apstākļiem.

Fosilo kaulu pētījumi liecina, ka melnmuguras šakālis ir visvecākā suņu dzimtas suga.

## Izskats
thumb|left|220px
Melnmuguras šakālis izskatās atbilstoši savam nosaukumam — ķermeņa lielākā daļa variē no rudi brūnas krāsas līdz dzeltenbrūnai, bet mugura ir sudrabaini melna, kas izskatās kā uzklāta sedziņa. Melnais apmatojums sākas uz kakla un beidzas pie astes. Aste ir melna un kupla. Vēders un pakakle ir gaiši dzelteni vai balti. Mātītes nav tik krāsainas kā tēviņi. Ziemā pieaugušie tēviņi paliek tumši rudi, gandrīz sarkani.

Melnmuguras šakāļa augstums skaustā ir 32—42 cm, ķermeņa garums 45—90 cm, svars 7—13,5 kg. Tēviņi ir nedaudz lielāki par mātītēm. Dienvidu teritorijas īpatņi ir lielāki nekā austrumu krasta šakāļi. Kopumā šakāļa siluets ir slaids, garām kājām. Tam ir lielas, smailas ausis.

Melnmuguras šakāļa galvaskauss ir līdzīgs svītrainajam šakālim, bet tas ir mazāk plakans, un tam ir īsāka purna daļa. Kauli ir blīvāk strukturēti. Melnmuguras šakāļa ilkņi ir lielāki.

Mātītei ir 6—8 piena dziedzeri.

## Ieradumi
thumb|left|220px
Melnmuguras šakāļi dzīvo pa pāriem, kas izveidojas uz mūžu. Katram pārim ir sava teritorija, kuru tie apsargā. Pāri mēdz apvienoties šakāļu baros, lai varētu nomedīt lielāku medījumu kā impalas un antilopes. Tie medī galvenokārt naktīs, bet dažreiz arī dienā. Melnmuguras šakālis viegli piemērojas dažādiem apstākļiem un ēd visu, ko var dabūt. Parasti tas medī neliela izmēra zīdītājus, kā peles, zaķus un citus grauzējus, rāpuļus, kukaiņus un putnus. Tas neatteiksies no maitas un cilvēku atkritumiem. Šakālis ēd arī augļus, dažādus augus gan sauszemes, gan jūras. Tas uzlasa zivis, gliemjus, garneles, medī roņus un citus jūras zīdītājus, kas guļ okeāna krastā.

Melnmuguras šakāļa ienaidnieki ir cilvēks un leopards. Šakāļus reizēm nogalina, lai iegūtu kažokādu vai tādēļ, ka tie apdraud mājlopus. Melnmuguras šakāļi reizēm uzbrūk mājlopiem, īpaši jēriem, nodarot lielus zaudējumus zemniekiem.
 
Melnmuguras šakālis barojas arī grupā. Dažreiz var novērot, ka vienu medījumu vienlaicīgi ēd 8—10 dzīvnieki. Zinātnieki ir novērojuši 80 šakāļus barojoties roņu kolonijā, ik pa laikam barā izceļoties savstarpējiem ķīviņiem.

## Reprodukcija
Melnmuguras šakāļa mātītes grūsnības periods ilgst divus mēnešus. Vecāku izraktā alā parasti piedzimst 3—6 kucēni, katrs sver apmēram 200—250 g. Pirmās 14 nedēļas mazuļi pavada alā. Astoņu mēnešu vecumā tie ir pieauguši un atstāj vecākus. Bieži jaunuļi atgriežas pie vecākiem, lai palīdzētu pabarot nākamo metienu. Ja pārim ir "palīgi", tas palielina izdzīvojušo kucēnu skaitu. Palīgi mēdz būt no viena līdz trim.

## Sistemātika
Melnmuguras šakālim ir 2 pasugas:
* *Canis mesomelas mesomelas* — Āfrikas dienvidos
* *Canis mesomelas schmidti* — Āfrikas austrumos

## Atsauces

## Ārējās saites
* The Black-backed Jackal
* ADW: Canis mesomelas
* Black-backed Jackal (Canis mesomelas)
* Jackal, Black-backed