Svētā Katrīna Laburē

**Katrīna Laburē** (; dzimusi  *Fain-lès-Moutiers*, Kotdora, Francijā, mirusi  Parīzes apgabalā Nr.12) bija Romas katoļu baznīcas svētā, mistiķe, franču Sv. Vincenta de Pola žēlsirdības māsu kongregācijas biedre un Mariāņu vizionāre. Tiek uzskatīts, ka viņa ir izplatījusi Svētās Jaunavas Marijas lūgumu izveidot Brīnumaino medaljonu, ko tagad nēsā miljoniem cilvēku visā pasaulē. Laburē pavadīja četrdesmit gadus, rūpējoties par veciem un vājiem cilvēkiem. Par to viņa tiek dēvēta par senioru patronesi.

## Jaunība
Sv. Katrīna Laburē dzimusi 1806. gada 2. maijā Burgundijas reģionā, Francijā Madlēnas Luīzes Gontāras (1769—1815) un Pjēra Laburē (1787—1844), zemnieku ģimenē. Viņa bija devītā no vienpadsmit dzīvajiem bērniem. Viņas kristību vārds bija Zoja, taču viņas ģimene šo vārdu lietoja reti. Laburē māte nomira 1815. gada 9. oktobrī, kad Katrīna bija deviņus gadus veca.
Viņa un viņas māsa Marija Antuanete pārcēlās uz savas tantes māju *Saint-Rémy* ciematā, Kotdorā, 9 kilometrus no viņu mājām. Tieši tur Katrīnai bija sapnis par priesteri, kuru viņa vēlāk atpazina par Svēto Vincentu de Polu. Priesteris viņai sacīja:
12 gadu vecumā Katrīna atgriezās sava tēva saimniecībā, lai rūpētos par ģimeni. Vēlāk viņas tēvs, vēlēdamies viņu atturēt no reliģiskā aicinājuma, nosūtīja viņu uz Parīzi strādāt sava brāļa nabadzīgo strādnieku ēdināšanas iestādē. Tur viņa novēroja strādnieku ciešanas un vēlējās kalpot par medmāsu kopā ar Žēlsirdības māsām.
Laburē savu noviciātu sāka 1830. gada 21. aprīlī Parīzes *Rue du Bac* ielas klosterī (Žēlsirdības māsu klosteris), un 1831. gada 30. janvārī viņa deva solījumus. Tieši šajā klosterī viņai bija vīzijas par Jaunavu Mariju, kas noveda pie Brīnumainā medaljona radīšanas.

## Vīzijas

### Vincents de Pols
1830. gada aprīlī Vincenta de Pola mirstīgās atliekas tika pārvestas uz Vincenta baznīcu Parīzē. Svinības ietvēra novennu. Kā ziņots, trīs secīgus vakarus, atgriežoties no baznīcas uz klosteri, Katrīna klostera kapelā piedzīvoja vīziju par to, ko viņa uzskatīja par Sv. Vincenta sirdi virs svētnīcas, kurā atradās viņa labās rokas relikvija. Katru reizi sirds parādījās citā krāsā: balta, sarkana un melna. Viņa to interpretēja tādējādi, ka Vincenta kopienas uzplauks, un notiks valdības maiņa. Klostera kapelāns ieteica viņai šo lietu aizmirst.

### Svētā Jaunava Marija
Laburē norādīja, ka 1830. gada 19. jūlijā, Sv. Vincenta de Pola svētku priekšvakarā, viņa pamodās pēc tam, kad dzirdēja bērna balsi, kas viņu sauca uz kapelu. Tur viņa dzirdēja Jaunavu Mariju sakām viņai: 
1830. gada 27. novembrī Laburē ziņoja, ka Marija atnāca pie viņas vakara meditāciju laikā. Dievmāte attēloja sevi ovālā rāmī, stāvot uz lodes; no viņas gredzeniem izplūda gaismas stari lodes virzienā. Kāda iekšēja balss viņai paskaidroja vīzijas nozīmi — lode attēlo visu pasauli, it īpaši Franciju, un katru cilvēku atsevišķi; staru spožums simbolizē žēlastības, kuras Marija izlej pār tiem, kas tās no viņas lūdz. Tad vīzija pārveidojās. Apkārt Dievmātei parādījās ovāls ierāmējums, uz kura parādījās vārdi **Marija, bez grēka ieņemtā, lūdz par mums, kas steidzamies pie Tevis**. Kamēr Laburē skatījās, rāmis šķita griežamies, parādot lielu burtu *M*, kam virsū bija krusts, kas balstās uz šķērskoka, un ar ērkšķiem kronēta Vissvētākā Jēzus Sirds un ar zobenu caurdurta Vissvētākās Jaunavas Marijas Sirds apakšā. Visam apkārt izkārtotas divpadsmit zvaigznes. Jautāta, kāpēc daži gaismas stari nesasniedz zemi, Marija atbildēja:  Pēc tam Marija lūdza viņu pastāstīt par šiem attēliem savam biktstēvam, sakot, ka tie jāuzliek uz medaljona. 
Laburē tā arī izdarīja, un, pēc divu gadu izmeklēšanas un viņas ikdienas uzvedības vērošanas, priesteris nodeva informāciju savam arhibīskapam, neatklājot viņas identitāti. Pieprasījums tika apstiprināts, un medaljonu dizains tika pasūtīts ar franču zeltkaļa *Adrien Vachette* starpniecību. 1831. gada maija beigās pēc Katrīnas skicēm saražotos medaljonus Žēlsirdības māsas sāka izplatīt Parīzē, kur tolaik plosījās holēra. Tie izrādījās ārkārtīgi populāri — miljoniem katoļticīgo ātri pieņēma Brīnumaino medaljonu. Tam bija arī liela nozīme pāvesta Pija IX Marijas Bezvainīgās ieņemšanas pasludināšanā 1854. gada 8. decembrī. Bezvainīgās ieņemšanas dogma vēl nebija oficiāli izsludināta, taču medaljons ar saukli *bez grēka ieņemtā* sekmēja šīs idejas apstiprināšanu.


Attēls:Catherine Labouré.jpg|Māsas Katrīnas portrets parādību laikā
Attēls:Paris - Maison des Filles de la Charité - 136-140 rue du Bac - 005bis.jpg|Žēlsirdības māsu klosteris, *Rue du Bac* ielā Nr.136-140, Parīzē
Attēls:Chapelle de la Médaille Miraculeuse @ Paris (33392223870).jpg|Daļa no Dievmātes Brīnumainā medaljona kapelas Parīzē


## Vēlākā dzīve un kalpošana nabagiem un veciem cilvēkiem
thumb|Katrīnas Laburē piemiņas plāksne
Tūlīt pēc zvērestu došanas Laburē tika nosūtīta uz *d'Enghien* patversmi, kas atradās *Reuilly* ciematā, ārpus Parīzes pilsētas robežām. Tur viņa pavadīja nākamos četrdesmit gadus, rūpējoties par veciem un slimiem cilvēkiem. Par to viņa tiek dēvēta par senioru patronesi.
Šajā laikā viņa ne tikai aprūpēja slimos, bet arī strādāja patversmes saimniecībā, veļas mazgātavā, pieskatīja mājputnus un uzkopa staļļus. Viņa bija ievērības cienīga ar savu ziedošanos nabagiem un veciem cilvēkiem, kā arī ar pazemību un dziļo klusēšanu.

## Nāve, kanonizācija un godināšana
1874. gadā Laburē tika noņemta no darba slimības un vecuma dēļ, un nomira Patversmē 1876. gada 31. decembrī, 70 gadu vecumā.

Tika atklāts, ka Katrīnas Laburē ķermenis ir *nesabojāts*, un viņa tika pārvietota. Tagad Svētā Katrīna Laburē ir ievietota stiklotā apbedījumā zem sānu altāra Brīnumainā medaljona Dievmātes kapelā "Rue du Bac" ielā Nr.140, Parīzē, kur atrodas viņas relikvijas.

1933. gada 28. maijā Katrīnu Laburē beatificēja pāvests Pijs XI, bet 1947. gada 27. jūlijā — kanonizēja pāvests Pijs XII.

Laburē svētku diena tiek svinēta 28. novembrī saskaņā ar Misijas kongregācijas, Sv. Vincenta de Pola žēlsirdības māsu un Romas katoļu Parīzes arhidiecēzes liturģisko kalendāru. Viņa ir iekļauta *Martyrologium Romanum* 31. decembrī.

## Galerija

File:Bac.Catherine.Cercueil.jpg|Svētās Katrīnas Laburē *nesabojātais* ķermenis
File:Miraculous medal.jpg|Žēlsirdīgās Dievmātes Brīnumainais medaljons
File:Chapelle Notre-Dame de la Médaille Miraculeuse1.JPG|Brīnumainā medaljona Dievmātes kapela
File:Bac M Miraculeuse.Autel2.jpg|Žēlsirdīgās Dievmātes kapelas altāris


## Atsauces

## Bibliogrāfija
* *Saint Catherine Labouré of the Miraculous Medal*, by Joseph I Dirvin, CM, TAN Books and Publishers, Inc, 1958/84. 
* *Saint Catherine Labouré and the Miraculous Medal*, Alma Power-Waters, Ignatius Press, San Francisco, 1962. 
* *The Life of Catherine Labouré*, by René Laurentin, Collins, 1980. 

## Ārējās saites

*  Full text of official biography.
* 
*