open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Emīlija Šmite

**Emīlija Šmite** (1899. gads — ) bija Latvijas šahiste.

## Biogrāfija
Pirmo Latvijas sieviešu šaha čempionātu pastāvīga dalībniece un daudzkārtēja laureāte. Vairākas reizes bijusi ļoti tuvu, lai izcīnītu Latvijas šaha čempiones titulu. 1938. gada Latvijas sieviešu šaha čempionātā dalījusi 1.-3. vietu, turklāt savākusi 1½ punktus no 2 iespējamajiem pret savām tuvākajām sāncensēm Elīzu Fogeli un Martu Krūmiņu, taču neplānotais zaudējums 5. kārtā pret Lūciju Lipsti liedzis uzvarēt turnīrā. Papildu turnīrā bijis jāatzīst Fogeles pārākums. Arī pēc Otrā pasaules kara sīvi konkurējusi ar tā laika vadošo Latvijas šahisti Mildu Lauberti. 1948. gada Latvijas sieviešu šaha čempionātā bijusi līdere ar 7 punktiem no 7 iespējamajiem, taču izšķirošajā cīņā ar Lauberti izlaidusi lielu pārsvaru, pēc tam nepamatoti turpinājusi spēlēt uz uzvaru un zaudējusi. Arī 1949. gada Latvijas sieviešu šaha čempionātā bijusi tuvu uzvarai visā turnīrā, taču atkal izšķirošajā partijā piekāpusies Laubertei un palikusi otrā. 1949. gada decembrī un 1950. gada janvārī Tallinā piedalījusies PSRS 10. sieviešu šaha čempionātā pusfinālā, kurā dalījusi 11.-12. vietu, taču bijusi vienīgā, kas pieveikusi turnīra uzvarētāju Kiru Zvorikinu. 1950. gados Šmites rezultāti šaha turnīros vairs nav bijuši tik labi kā iepriekš, tomēr Latvijas sieviešu šaha čempionātu finālos viņa regulāri piedalījusies līdz 1963. gadam.

1960. gados strādājusi rūpnīcas "VEF" elektrotehniskajā cehā. 1960. gadā pārstāvējusi "VEF" komandu Latvijas 1. komandu šaha čempionātā.

Apbedīta Rīgas Raiņa kapos.

## Vietas Latvijas šaha čempionātā
* 1937. gads — 3.-4. vieta.
* 1938. gads — 2. vieta.
* 1941. gads — 3.-4. vieta.
* 1948. gads — 2.-3. vieta.
* 1949. gads — 2. vieta.
* 1950. gads — 5.-6. vieta.
* 1951. gads — 3.-4. vieta.
* 1953. gads — 8. vieta.
* 1954. gads — 4. vieta.
* 1955. gads — 5.-6. vieta.
* 1956. gads — 8. vieta.
* 1957. gads — 7. vieta.
* 1958. gads — 13. vieta.
* 1959. gads — 10.-11. vieta.
* 1960. gads — izstājās pēc 3. kārtas.
* 1961. gads — 12. vieta.
* 1963. gads — 10.-11. vieta.

## Atsauces

## Literatūra
* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il., portr. ; 29 cm.
* Ģ.Salmiņš, V.Zemītis "Sudraba važiņa no Stokholmas. Milda Lauberte šaha cīņās", Liepāja, LiePA, 2007, .
* Z.Trenko "Latvijas pirmā šacha karaliene", Rīga, autora izdevums, 2011, .
Kārlis Karstenss

**Kārlis Karstens** (; dzimis , miris ) bija Vācijas jurists un Vācijas Kristīgo demokrātu apvienības politiķis. Vācijas prezidents no 1979. līdz 1984. gadam, kad Vācijas kanclers bija Helmūts Šmits un Helmūts Kols. 

Pēc izglītības jurists, 1960. gadā kļuva par Ārlietu ministrijas valsts sekretāru. No 1966. līdz 1969. gadam - Aizsardzības ministrijas valsts sekretārs. No 1968. gada - Federālās kancelejas vadītājs. 1972. gadā ievēlēts Bundestāgā. No 1973. līdz 1976. gadam CDU/CSU parlamentārās grupas vadītājs. Būdams šajā amatā, kritizēja kreisās tendences tālaika studentu kustībā. Pēc 1976. gada federālajām vēlēšanām tika ievēlēts par Bundestāga prezidentu. 1979. gada 23. maijā tika ievēlēts par Vācijas federālo prezidentu. 1983. gadā, Helmūtam Kolam apzināti zaudējot uzticības balsojumu parlamentā, atlaida Bundestāgu, nodrošinot jaunas vēlēšanas. Nekandidēja uz jaunu prezidenta amata termiņu.

## Ārējās saites
Karstenss

**Karstenss** var būt:

* Kārlis Karstenss (*Karl Carstens*; 1914—1992) — vāciešu jurists un politiķis, Vācijas prezidents (1979 — 1984);
* Vilhelms Karstenss (*Wilhelm Carstens*; 1869—1941) — vāciešu airētājs, olimpiskais čempions.
Ķēči

**Ķēči** ir ciems Cēsu novada Nītaures pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 10 km no pagasta centra Nītaures, 16 km no Ausmām un 92 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas autoceļu V316 un V352 krustojumā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap vēsturisko Ķēču muižu (*Gut Fossenberg*).

## Atsauces
Merķeļi

**Merķeļi** ir ciems Cēsu novada Nītaures pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 7 km no pagasta centra Nītaures, 32 km no Ausmās un 89 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P3, uz ziemeļaustrumiem no nelielajiem Lielā un Mazā rožu ezera.

Līdz 1949. gadam Merķeļi bija Ķēču pagasta centrs.

## Atsauces
Niedras (Nītaures pagasts)

**Niedras**, agrāk **Tēviņēni**, ir ciems Cēsu novada Nītaures pagastā. Atrodas pagasta dienvidrietumu daļā 5 km no pagasta centra Nītaures, 38 km no Ausmās un 79 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts nozīmes autoceļiem, Zaubes upes krastā.

## Atsauces
Slīpe

**Slīpe** ir ciems Cēsu novada Nītaures pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 4 km no pagasta centra Nītaures, 37 km no Ausmām un 87 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P32.

## Atsauces
Dekāde

**Dekāde** (no  (*dekắs*) — 'desmitnieks') ir desmit dienu ilgs laika posms. Dažkārt latviešu valodā kļūdaini ar dekādi apzīmē desmitgadi (šādu nozīmi izmanto citās valodās, piemēram angļu).

## Atsauces
Johanness Minkvics

**Johanness Minkvics** (;  Leipciga —  Vīsbādene) bija Vācijas šahists un žurnālists.

## Biogrāfija
Pirmā vācu šaha žurnāla *[[Deutsche Schachzeitung]]* ilggadējs redaktors (1865—1876, 1879—1886). Tāpat bijis šaha nodaļas redaktors Leipcigas laikrakstā *Leipziger Illustrirte Zeitung*. Sarakstījis vairākas grāmatas par šahu: "Šaha spēles ABC" (Leipciga 1879. gadā, ), "Humors šaha spēlē" (Leipciga 1885. gadā, ), "Mazais šaha karalis" (Leipciga 1889. gadā, ). Vairāku šaha uzdevumu autors.

Sekmīgi piedalījies vairākos nacionālos šaha turnīros. 1869. gadā bijis otrais Barmenē, 1871. gadā dalījis pirmo vietu Krēfeldē, bet 1880. gadā ieņēmis otro vietu Grācā. Piedalījies Vācijas šaha savienības kongresos, kuros 1881. gadā Berlīnē dalījis 7.—8. vietu, bet 1885. gadā Hamburgā ieņēmis 10. vietu.

Mūža beigās cietis no garīgas slimības. Gājis bojā, metoties zem tramvaja. Negadījuma rezultātā zaudējis abas rokas un pēc trim dienām miris.

## Atsauces

## Ārējās saites

*  šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"
Genādijs Kuzmičevs

**Genādijs Kuzmičevs** (arī **Kuzmičovs**, ; dzimis ) ir Latvijas šahists un meistars korespondencšahā.

## Biogrāfija
Šahu sācis spēlēt četrpadsmit gadu vecumā. PSRS sporta meistarkandidāta normu šahā izpildījis 1961. gadā. Bijis pirmais šahists Latgales reģionā, kuram piešķirts šis nosaukums. Beidzis Daugavpils Pedagoģisko institūtu. Latvijas 5. korespondencšaha čempionāta (1964—1966) uzvarētājs. Vairākkārt piedalījies Latvijas šaha čempionāta finālos.

Daudzkārtējs Latvijas komandu šaha čempionātu laureāts:
* 1962. gads — 3. vieta Daugavpils komandas sastāvā;
* 1963. gads — 2. vieta Daugavpils komandas sastāvā;
* 1964. gads — 1. vieta AVN (Apgabala virsnieku nams) komandas sastāvā;
* 1980. gads — 1. vieta RPI (Rīgas Politehniskais institūts) komandas sastāvā.

Pazīstams arī kā šaha treneris. Dažādos gados bijis Latvijas jaunatnes šaha izlases un Rīgas Politehniskā institūta šaha komandas galvenais treneris. Kopā ar Nikolaju Žuravļovu un Imantu Dulbergu bijis 1980. gadā izdevniecības "Avots" izdotās grāmatas "Latvijas šahistu jaunrade" līdzautors. Šajā grāmatā apkopojis divas nodaļas par Latvijas šahistēm.

Pēdējos gadus dzīvo Alakantas provincē Spānijā un piedalās vietējos senioru šaha turnīros.

## Vietas Latvijas šaha čempionātā
* 1963. gads — 16. vieta.
* 1973. gads — 7. vieta.
* 1990. gads — 64.-88. vieta.
* 1991. gads — 28.-40. vieta.

## Atsauces

## Literatūra
* Žuravļevs, N.; Dulbergs, I.; Kuzmičovs, G. (1980), Latvijas šahistu jaunrade, Rīga, Avots., 78. — 79. lpp.
* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il., portr. ; 29 cm.

## Ārējās saites
Riteņbraukšanas sprinteris

**Sprinteris** ir šosejas vai treka riteņbraucējs, kurš sacensību finišā spēj eksplozīvi paātrināties līdz lielam ātrumam, bieži izmantojot aizvēju no cita braucēja vai braucēju grupas, lai taupītu enerģiju.

Bez sprinta izmantošanas sacensību taktikā, sprinteri mēdz sacensties arī sprinta starpfinišos, kas tiek izveidoti, lai palielinātu skatītāju interesi pilsētās, kas iekļautas sacensību maršrutā. Daudzdienu sacensībās starpfinišus un finišā iegūtās vietas var izmantot, lai aprēķinātu rezultātus punktu klasifikācijā. Piemēram, punktu klasifikācijā ''Tour de France'' līderim piešķir zaļo krekliņu () un parasti tajā uzvar sacensību stabilākais sprinteris. Visvairāk reižu par *Tour de France* punktu klasifikācijas uzvarētāju kļuvis Vācijas sprinteris Ēriks Cābels (sešas reizes, 1996–2001).

## Atsauces
Bakteriofāgs AP205

**Bakteriofāgs AP205** (*Acinetobakter* fāgs 205) ir fāgs, kurš  pieder pie *Leviviridae* dzimtas levivīrusu ģints. AP205 inficē *Acinetobacter* ģints baktērijas, no kurām visplašāk pazīstama ir obligāti aerobā *Acinetobacter baumannii*, kas morfoloģiski atgādina īsu nūjiņu. Kā visi vienpavediena RNS bakteriofāgi, tas izraisa ātru lītisko infekciju, radot ap 10 000 fāgu daļiņu vienas baktērijas lizēšanas rezultātā.
## Morfoloģija un uzbūve
AP205 bakteriofāgam ir ikosaedriskā kapsīda ap 29&nbsp;nm diametrā, tas ir lielākais no visiem mazajiem vienpavediena RNS fāgiem, kuriem ir zināma kapsīdas līmeņa struktūra. Lipīdu membrānas vīrusa daļiņai nav. Kapsīdas struktūra ir noteikta ar krioelektronmikroskopijas metodi pie 17 – 24 Å izšķirtspējas. Genoms sastāv no lizēšanas proteīna, A proteīna jeb nobriešanas proteīna, apvalka proteīna un replikāzes gēniem, kurus kodē viena 4267 nukleotīdus gara vienpavediena RNS molekula.

## Izmantošana rekombinantajā biotehnoloģijā un vakcīnu izstrādē
AP205 bakteriofāga raksturīgā īpatnība slēpjas tā kapsīdas apvalka proteīna struktūrā. Atšķirībā no citiem mazajiem RNS bakteriofāgiem, tā apvalka proteīna N- un C-gali ir eksponēti uz vīrusa daļiņas virsmas.
 Tas atvieglo ģenētisko sapludināšanu ar svešajā proteīnu sekvencēm ar nolūku radīt modificētās vīrusveidīgās daļiņas. Uz tādu daļiņu virsmas tiek izvietoti proteīni vai proteīnu domēni, kuriem vēlas pētīt medicīnisko aktivitāti, piemēram, imūno atbildi. Gadījumā, ja proteīna gali ir mazāk pieejami, šāda veida proteīnu konstrukcijas var izrādīties nestabilas.

## Permutācija un atšķirība no radniecīgiem bakteriofāgiem
thumb|AP205 bakteriofāga apvalka proteīna kristālstruktūra
Parādība, kas izpaužas AP205 bakteriofāgam, kad viens proteīna ķēdes posms "pārceļo" uz pretējo polipeptīda galu, tiek saukta par permutāciju. Tieši tā dēļ apvalka proteīna gali AP205 bakteriofāgam tiek eksponēti kapsīdas virspusē. Pārējiem mazajiem RNS fāgiem minētā parādība neizpaužas.
## Atsauces
Stiebru rūsa

**Stiebru** jeb **svītru rūsa** ir rūsas sēnes *Puccinia graminis* izraisīta graudaugu rūsa. Sēnes infekcija var skart visu graudaugu stiebrus un lapu makstis, dažreiz arī lapas un pat sēklas. Galvenokārt inficējas kviešu sējumi. Slimība ir izplatīta visā pasaulē.

Sēnes pustulas ir lielas, sarkanīgi brūnas, izkārtotas rindās, saplūstot kopā, veido svītras. Vēlās slimības stadijās tā izdala melnas sporas. Stipras infekcijas gadījumā, augi attīstās vāji, neveido ražu, sakrīt veldrē.

## Attīstība
Atkarībā no inficētā saimniekauga, stiebru rūsai ir vairākas speciālas formas:
* *Puccinia graminis* f. sp. *avenae* — auzas;
* *Puccinia graminis* f. sp. *hordei* — mieži;
* *Puccinia graminis* f. sp.* secalis* — rudzi, mieži;
* *Puccinia graminis* f. sp. *tritici* — kvieši, mieži.
*P. graminis* piemīt pilns attīstības cikls un kā starpsamnieks tiek izmantotas bārbeles.
Stiebru rūsa attīstās siltā temperatūrā. Optimāli augšanas apstākļi — 18—29°C, bet spēj augt temperatūras diapazonā 15—40°C. Optimālos apstākļos auga inficēšanās notiek 6—8 stundu laikā, bet auga sekundārā infekcija turpinās pēc uredosporu nobriešanas — pēc 7—10 dienām.

## Patogenitāte
Sēne absorbē barības vielas, kas tiktu izmantotas graudu attīstībai. Pustulas ievaino auga epidermu, izmaina transpirācijas procesus, atvieglo citu patogēnu piekļuvi augam. Bojājumi vadaudu sistēmā izraisa graudu šķelšanos. Inficētie stiebri ir vāji, lūst un augi veldrējas.

## Atsauces

## Ārējās saites
IMDb Top 250

***IMDb Top 250*** ir 250 visu laiku labāko filmu saraksts interneta mājaslapā *[[Internet Movie Database]]*. Sarakstu veido portālā reģistrēto regulāro balsotāju vērtējums. Pašreizējā saraksta līdere ir 1994. gada filma "Bēgšana no Šoušenkas".

*IMDb* netiek atklāts, par cik darbiem lietotājam ir jānobalso, lai viņš tiktu uzskatīts par regulāru balsotāju un viņa balss tiktu ieskaitīta saraksta veidošanā. Tāpat arī netiek atklāta precīza formula, pēc kuras tiek noteikts svērtais rādītājs. Sarakstā netiek iekļautas TV seriālu sērijas un īsfilmas.

## Saraksts

## Ārējās saites
* Saraksts 
* ''IMDb Top250.Informer''
Latvijas hokeja izlase 2016. gada Pasaules čempionātā

**[[Latvijas hokeja izlase]]i [[2016. gada Pasaules čempionāts hokejā|2016. gada Pasaules čempionāts]]** bija 20. pēc kārtas Pasaules hokeja čempionāts augstākajā divīzijā.

## Sastāvs
* **Galvenais treneris**:  Leonīds Beresņevs

## Turnīrs

### Grupas tabula

### Spēles

#### Zviedrija-Latvija

#### Latvija-Čehija

#### Latvija-Krievija

#### Šveice-Latvija

#### Dānija-Latvija

#### Kazahstāna-Latvija

#### Latvija-Norvēģija
Kurts Georgs Kīzingers

**Kurts Georgs Kīzingers** (; dzimis , miris ) bija Vācijas Kristīgo demokrātu apvienības politiķis un jurists, Vācijas kanclers no 1966. līdz 1969. gadam, kad vadīja t.s. Lielo koalīciju, kurā pirmoreiz pēc 1930. gada valdībā bija Vācijas Sociāldemokrātiskā partija. 

Studēja Berlīnē, 1933. gadā iestājās nacistu partijā. Otrā pasaules kara laikā strādāja Ārlietu ministrijā par masu līdzekļu nodaļas vadītāja vietnieku. Pēc kara iestājās CDU, no 1958. līdz 1966. gadam bija Bādenes-Virtembergas Ministru prezidents. Nodibinoties Lielajai koalīcijai, par Kīzingera valdības vicekancleru un ārlietu ministru kļuva Villijs Brants. Kīzingera valdības laikā turpinājās valsts ekonomiskā augšupeja. 1968. gadā publiskā pasākuma laikā nacistu medniece Beāte Klarsfelde iesita Kīzingeram pļauku, nosaucot to par nacistu. Pēc 1969. gada vēlēšanām nodibinājās sociāldemokrātu un FDP koalīcija un par kancleru kļuva Villijs Brants.

## Ārējās saites
Jūrmalas zilpodze

**Jūrmalas zilpodze** (*Eryngium maritimum* L.) ir 30 – 60 cm augsts čemurziežu dzimtas lakstaugs. Augam raksturīga zilgana apsarme. Spēcīgs stublājs. Lapas ieapaļas, veselas vai ar 3 – 5 daivām, lapu malas ar rupjiem dzeloņainiem zobiņiem. Ziedus veido blīvs, galviņveida čemurs ar zilām vainaglapām. Ziedus apņem rombiskas vīkala lapas. Apputeksnē kukaiņi. Auglis ir dvīņsēklenis ar sīkiem dzelonīšiem. Dekoratīvs augs.
left|thumb|255x255px|Jūrmalas zilpodze

## Izplatība
Jūrmalas zilpodze sastopama visplašāk sastopama Eiropā, Atlantijas okeāna un tā jūru piekrastēs, sākot ar Baltijas jūru līdz Āfrikas ziemeļu piekrastēm. Latvijā sastopama ļoti reti, vienīgi Kurzemes piekrastes dienvidu un vidus daļā. Atsevišķi eksemplāri Ventspils – Papes posmā un Ziemupes – Akmensraga posmā novērota visstabilākā un lielākā zilpodžu atradne. Ierakstīta Latvijas Sarkanās grāmatas 1. kategorijā.

## Biotopi
Jūrmalas zilpodze sastopama nelielās grupās smilšainās un akmeņainās vietās. Kserofītiska smiltāja suga. Jūrmalas zilpodze aug vairākos īpaši aizsargājamos biotopos, piemēram, tādos kā pelēkās kāpas, priekškāpas un embrionālās kāpas, kas ir ietvertas Eiropas Savienības aizsargājamo biotopu sarakstā.

## Izplatību ierobežojošie faktori
left|thumb|256x256px|Jūrmalas zilpodzes sēklas
Secināts, ka Eiropas ziemeļos jūrmalas zilpodzes augšanas apstākļus ietekmē paaugstināts nokrišņu daudzums un samazinātais saulaino dienu skaits. Šādi laika apstākļi nenodrošina pilnīgu sēklu nogatavošanos. Sēklām ir zema dīgtspēja. Vairums augu vairojas veģetatīvi, ar sakņu sistēmas palīdzību. Tas izskaidro daudzu populāciju zemo ģenētisko daudzveidību. Vēl izplatību ierobežo kāpu degradācija un jūras līmeņa celšanās.

## Atsauces
Ludvigs Erhards

**Ludvigs Vilhelms Erhards** (; dzimis , miris ) bija vācu ekonomists un politiķis, Vācijas kanclers no 1963. līdz 1966. gadam. Kā ekonomikas ministrs kanclera Konrāda Adenauera valdībā no 1949. līdz 1963. gadam vadīja Vācijas ekonomisko atveseļošanos, pamatojoties uz sociālās tirgus ekonomikas (*soziale Marktwirtschaft*) koncepciju. Ekonomikas attīstība bija tik strauja, ka tiek dēvēta par "ekonomisko brīnumu" (*Wirtschaftswunder*). Mazāk Erhardam veicās kanclera amatā, viņš zaudēja popularitāti un 1966. gada 1. decembrī demisionēja.

## Dzīvesgājums
### Pirms kanclera amata

Ludvigs dzimis Firtē, Bavārijā, Vācijas impērijā, apģērbu veikaliņa īpašnieka Vilhelma Erharda ģimenē. Bērnībā gūtas traumas dēļ viņa labā kāja bija deformēta un viņš visu dzīvi bija spiests valkāt ortopēdiskos apavus. 

Skolā Erharda sekmes bija vājas. Pabeidzis vidusskolu 1913. gadā, viņš kļuva par mācekli tekstiluzņēmumā Nirnbergā. 

1916. gadā viņš brīvprātīgi pievienojās Vācijas armijai, kas tobrīd cīnījās 1. Pasaules karā. Neilgi pirms kara beigām, 1918. gadā, viņš guva nopietnu ievainojumu rokā, kas ierobežoja viņa darbaspējas. Tādēļ Ludvigs sāka ekonomijas studijas augstskolā. 1923. gadā viņš apprecējās ar Luīzi Šusteri.

1925. gadā Erhards ieguva zinātņu doktora grādu Frankfurtes Gētes universitātē. Kādu laiku bijis bezdarbnieks, bet ar drauga palīdzību dabūjis pētnieka palīga vietu institūtā, kas nodarbojās ar ekonomikas pētniecību. Vēlāk progresējis pa karjeras kāpnēm līdz pat institūta vadītāja vietnieka amatam. 

2. Pasaules kara laikā viņš uzskatīja karu par zaudētu un bija pret nacistisko režīmu. 

Pēc kara turpinājis darbību finanšu nozarē. 

1949. gadā Erhards tika ievēlēts kā Bundestāga deputāts no Kristīgi demokrātiskās partijas. Drīz vien ieguvis finanšu ministra amatu, kuru viņš ieņēma 14 gadus. Vācijas ekonomikai strauji atkopjoties, viņa politika kļuva plaši populāra.

### Darbība kanclera amatā

Pēc Konrāda Adenauera atkāpšanās no kanclera amata Erhards tika ievēlēts viņa vietā. 

Darbojoties kā kanclers, Erhards cerēja panākt Vācijas atkalapvienošanos apmaiņā pret lielu aizdevumu PSRS, kuru nebūtu jāatdod. Ideja neizdevās. 

1966-1967. gada recesijas laikā Ludvigs Erhards zaudēja kanclera amatu. 

### Turpmākā darbība

Pēc kanclera amata zaudējuma, viņš turpināja politisko darbību kā Bundestāga deputāts līdz savai nāvei 1977. gadā. 

## Ārējās saites
Ivans Osipovs

**Ivans Osipovs** (; dzimis  Rēzeknes apriņķī) ir Latvijas krievu izcelsmes šaha meistars.

## Biogrāfija
Šahu sācis spēlēt vienpadsmit gadu vecumā. PSRS sporta meistarkandidāta normu šahā izpildījis 1962. gadā. No 1960. gadu beigām līdz 1970. gadu vidum bijis viens no vadošajiem Latvijas šahistiem. Vairākkārt piedalījies Latvijas šaha čempionāta finālos. 1976. gadā Rīgā sasniedzis lielāko panākumu savā šahista karjerā, kad kopā ar Vitāliju Ļevčenkovu dalījis 2.-3. vietu Latvijas šaha kluba atklātajā čempionātā (uzvarējis Jānis Klovāns) un izpildījis PSRS sporta meistara normu šahā. 1977. gada uzvarējis Baltijas kara apgabala individuālajā šaha čempionātā. 

Daudzkārtējs Latvijas komandu šaha čempionātu laureāts "VEF" komandas sastāvā:
* 1971. gads — 1. vieta;
* 1972. gads — 2. vieta;
* 1973. gads — 3. vieta;
* 1975. gads — 2. vieta.

Pēc profesijas bijis atslēdznieks. 1990. gadu pirmajā pusē pārstājis piedalīties šaha turnīros.

## Vietas Latvijas šaha čempionātā
* 1969. gads — 12.-14. vieta.
* 1975. gads — 7. vieta.
* 1983. gads — 12. vieta 1. līgā.
* 1990. gads — izslēgts pēc 3. kārtas.
* 1991. gads — 41.-58. vieta.

## Atsauces

## Literatūra
* Žuravļevs, N.; Dulbergs, I.; Kuzmičovs, G. (1980), Latvijas šahistu jaunrade, Rīga, Avots., 57. — 58. lpp.
* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il., portr. ; 29 cm.

## Ārējās saites
Auzu vainagrūsa

**Auzu vainagrūsa** ir rūsas sēnes *Puccinia coronata* izraisīta graudaugu rūsa. Slimība attīstās uz auzu un savvaļas stiebrzāļu lapām, lapu makstīm, retāk uz stiebriem un plēksnēm. Sēnes pustulas ir koši oranžas.
Ģērķēni

**Ģērķēni**, agrāk **Kosas muiža**, ir ciems Cēsu novada Skujenes pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 6 km no pagasta centra Skujenes, 26 km no «Ausmām» un 96 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P3, Kosas ezera krastā, kur iekārtota atpūtas bāze «Ezerrozes».

## Vēsture

BM06209Am.jpg|Kosas kroņa muižas skats (Broce, 1796)
BM06194Am.jpg|Kosas muižas skats (augšā) (Broce, 1796)
BM06173Am.jpg|Kosas muižas skats (apakšā) ar vējdzirnavām (Broce, 1796) 


## Atsauces
Teodors fon Ševe

**Teodors fon Ševe** (;  Kozle —  Pačkova) bija Vācijas šahists un virsnieks.

## Biogrāfija
Pēc profesijas bijis armijas virsnieks. Dzīvojis Breslavā, kur bijis "Andresena Breslavas šaha kluba" () līdzdibinātājs. Piedalījies nacionālajos šaha turnīros. 1881. gadā ieņēmis trešo vietu Berlīnes šaha turnīrā aiz Bertolda Laskera un Zīgberta Tarraša, bet citā Berlīnes turnīrā bijis otrais aiz Kurta fon Bardelebena. 1883. gadā turpat dalījis 6.-8. vietu (uzvarējis Hermans fon Gotšalls). 1894. gadā uzvarējis Berlīnes šaha turnīrā, bet 1899. gada Berlīnes jaungada turnīrā dalījis 1. vietu kopā ar Emīlu Šallopu un Horeišio Karo. 1891. gadā nospēlējis neizšķirti divus mačus: ar Kārli Valbrotu — 5:5 (+4, –4, =2) un Kurtu fon Bardelebenu — 6:6 (+4, –4, =4). 1901. gadā ieņēmis 5. vietu vienā no pirmajiem Montekarlo starptautiskajiem šaha turnīriem (uzvarējis Kārlis Šlehters). 1919. gadā Berlīnē izdevis šaham veltītu eseju "Šaha spēles gars" ().

## Atsauces

## Ārējās saites
Aslans Mashadovs

**Aslans Mashadovs** (, ; dzimis , miris ) bija starptautiski neatzītās no Krievijas neatkarīgās Ičkērijas karavīrs un politiķis. 3. Ičkērijas prezidents no 1997. gada janvāra līdz nāvei FDD specoperācijas rezultātā 2005. gada martā.

Dzimis izsūtījumā Kazahstānā, 1957. gadā ģimene atgriezās Čečenijā. Padomju armijas dienestā no 1969. gada. No 1981. gada dienēja Padomju armijā Ungārijas teritorijā, kur kļuva par pulka komandieri. No 1986. gada - Padomju armijas pulka komandieris Viļņā. Mashadova karaspēka daļa piedalījās padomju pusē 1991. gada janvāra notikumos Lietuvā, piesedzot OMON uzbrukumu Viļņas televīzijas tornim.

1992. gadā atgriezās Čečenijā. Komandēja čečenu militāros spēkus Pirmajā Čečenijas karā (1994-1996), izcīnot *de facto* neatkarību no Krievijas. Pēc Džohara Dudajeva nāves Krievijas specidiestu operācijas rezultātā 1996. gada 17. oktobrī kļuva par valdības vadītāju, bet 1997. gada 27. janvārī tika ievēlēts par Ičkērijas prezidentu. Mashadovs tomēr nespēja konsolidēt varu savās rokās. 1999. gadā ar čečenu spēku uzbrukumu Dagestānas teritorijā sākās Otrais Čečenijas karš. Krievijas spēki, kuru pusē pārgāja daļa no kaujiniekiem, kas karoja pret Krieviju Pirmajā Čečenijas karā, līdz 2000. gada vasarai ieņēma lielākās apdzīvotās vietas, bet Mashadova vadītie separātisti turpināja partizānu karu.

2005. gada 8. martā Mashadovu nogalināja Krievijas specdienestu operācijā.

## Ārējās saites
Kārlis Valbrots

**Kārlis Augusts Valbrots** (;  Amsterdama —  Berlīne) bija Vācijas šahists.

## Biogrāfija
19. gadsimta beigās bijis viens no perspektīvākajiem Vācijas jaunajiem šahistiem. 1893. gadā Ķīlē 8. Vācijas šaha savienības kongresā dalījis 1.-2. vietu ar Kurtu fon Bardelebenu. Piedalījies arī Vācijas šaha savienības kongresos Drēzdenē (1892) un Leipcigā (1894, dalījis 4.-5. vietu). 1897. gada Berlīnes šaha turnīrā dalījis 3. vietu. Aizvadījis vairākus šaha mačus ar sava laika vadošajiem šahistiem. 1891. gadā uzvarējis Emīlu Šallopu ar 5½:3½ (+5, −3, =1); 1892. gadā uzvarējis Kurtu fon Bardelebenu ar 7:2 (+5, −0, =4); 1894. gadā nospēlējis neizšķirti ar Žaku Mizesu — 6½:6½ (+5 −5 =3).

Bijis aktīvs šaha spēles popularizators: sniedzis simultānspēles seansus, vadījis šaha nodarbības, nodibinājis divus šaha klubus. No 1899. gada septembra līdz 1902. gada februārim vadījis šaha nodaļu Berlīnes laikrakstā *[[:de:Berliner Lokal-Anzeiger|Berliner Lokal-Anzeiger]]*.

Pāragri miris no tuberkulozes.

## Atsauces

## Ārējās saites

* K. Valbrota šaha kompozīcijas mājaslapā PDB
Arnolds Kalniņš (šahists)

**Arnolds Kalniņš** bija latviešu šahists, Rīgas Šaha kluba 1931. gada meistars.

K. Bētiņa 1938. gadā sastādītajā Latvijas šahistu ranga tabulā ierindots 21. vietā. Valsts un pašvaldību turnīros (1933—1939) Arnolds Kalniņš spēlēja Tautas labklājības ministrijas komandā.

## Šaha turnīri
Arnolds Kalniņš piedalījies daudzos nozīmīgos šaha turnīros:
* Rīgas Šaha kluba 1931. gada meistarības turnīrs — 1. vieta. 
* 2. Rīgas meistarības turnīrs (1932) — 9. vieta.
* 3. Rīgas meistarības turnīrs (1933) — 9. vieta.
* 4. Rīgas meistarības turnīrs (1934) — 16. vieta.
* 5. Rīgas meistarības turnīrs (1935) — 14. vieta.
* 6. Rīgas meistarības turnīrs (1936) — 14. vieta.
* 7. Rīgas meistarības turnīrs (1937) — 6. vieta 2. apakšgrupā.
* 3. Latvijas Šaha kongress (1930) — 13. vieta 2. virsturnīrā.
* 4. Latvijas Šaha kongress (1932) — 5. vieta 2. virsturnīrā.
* 5. Latvijas Šaha kongress (1934) — 10. vieta.
* 2. Latvijas Šaha čempionāts (1935) — 10. vieta.
* 6. Latvijas Šaha kongress (1937) — 4.-5. vieta 2. virsturnīrā.
* 7. Latvijas Šaha kongress (1938) — 11.-12. vieta 1. priekšsacīkšu grupā.

## Literatūra
* 

## Atsauces
Juglas muiža

**Juglas muiža**, arī **Brūnsa muiža** vai **Kokmuiža** () ir 18. gadsimta beigās klasicisma stilā celta koka muižiņas ēka Juglas papīrfabrikas ciematā Nautrēnu ielā 18, Rīgas Brekšu apkaimē. Savu nosaukumu tā ieguvusi no netālu esošā Juglas ezera.

Ēka ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis (nr. 6655), mūsdienās tā ir avārijas stāvoklī.

## Vēsture
19. gadsimta beigās izdotajā Mellīna Rīgas apriņķa kartē Juglas ezera dienvidu krastā attēlota muiža ar nosaukumu "Baumhof" — iespējams, šī ir tā pati muiža. 19. gadsimtā (iespējams, 1859. gadā) uzcelta pašreizējā koka divstāvu ēka ar pagrabu un divām ieejām. No muižas parka saglabājies īss alejas posms. To ieskauj 20. gadsimta apbūve.

19. gadsimta beigās — 20. gadsimta sākumā Juglas muižā darbojās J. Pfeila cukurfabrika un linu austuve. Līdz 1930. gadu beigām uz muižas zemes darbojās papīrfabrika “Ed.Brūns un biedri” (bijusī Brūna papīrfabrika, dibināta 1884. gadā), Latvijas PSR periodā — Juglas papīrfabrika, savukārt 1990. gados — uzņēmums “Juglas papīrs".

## Mūsdienas
No 1994. līdz 2004. gadam ēkā atradās namu pārvalde "Brekši" (2004. gadā pievienota SIA "Mežciema namsaimnieks", kuru 2010. gadā iekļāva "Rīgas namu pārvaldniekā"), pēc tam tā bija neapdzīvota.

2014. gada maijā pēc izsoles muižas ēku no Rīgas domes par 78 600 eiro nopirka bijušais uzņēmējs, Krievijas pilsonis Igors Pestrikovs.

Vēlāk, 2022. gadā, muižas ēku publiski izsludināja pārdošanā par 210 000 eiro. 2022. gada jūlijā valsts zemesgrāmatā reģistrēts īpašuma (ēkas un zemes) pirkums par 30 000 eiro.

## Literatūra
* Kaupuža D. Rīgas muižiņas. Latvijas architektūra, Rīga, 2005, 95. lpp.

## Atsauces
Bertolds Laskers

**Bertolds Laskers** (;  Berlinhene —  Berlīne) bija Vācijas šahists un medicīnas doktors. Pasaules šaha čempiona Emanuela Laskera vecākais brālis.

## Biogrāfija
No 1881. līdz 1888. gadam studējis medicīnu Berlīnes Humboltu universitātē. Lielāko daļu dzīves pavadījis Berlīnē, kur bijis praktizējošs ārsts, kā arī piedalījies vietējos pilsētas šaha turnīros. 1881. gadā vienā Berlīnes šaha turnīrā dalījis pirmo vietu ar Zīgbertu Tarrašu, bet citā palicis otrais aiz Kurta fon Bardelebena. 1883. gadā dalījis 1.-4. vietu, taču papildu turnīrā palicis ceturtajā vietā (uzvarējis Hermans fon Gotšalls). Lielāko panākumu guvis 1890. gada Berlīnes turnīrā, kad kopā ar savu brāli Emanuelu Laskeru dalījis pirmo vietu. 1891. gadā bijis otrais aiz Horeišio Karo. 1899. gada Berlīnes jaungada turnīrā bijis 10. vietā (uzvarējuši Teodors fon Ševe, Emīls Šallops un Horeišio Karo). Īsu laiku uzturējies ASV, kur 1902. gadā uzvarējis Ņujorkas štata šaha čempionātā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Šamils Basajevs

**Šamils Basajevs** (, ; dzimis , miris ) bija čečenu karavīrs un politiķis. Viens no Ičkērijas Čečenu Republikas militārajiem komandieriem, neatkarības cīnītāju radikālā spārna līderis. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1965. gadā Čečenijā. 1983. gadā viņu iesauca Padomju armijā, dienēja PSRS gaisa spēkos. 1987. gadā sāka studēt lauksaimniecību Maskavā, bet studijas nepabeidza un strādāja par apsargu čečeniem piederošos veikalos. Augusta puča laikā piedalījās Krievijas PFSR Augstākās padomes ēkas aizstāvēšanā pret pučistu spēkiem. 

Pēc PSRS sabrukuma darbojās čečenu militārajās vienībās. 1991. gada 9. novembrī kopā ar paziņām pēc pacelšanās no Mineraļnije Vodi lidostas nolaupīja pasažieru lidmašīnu TU-154 un mainīja tās lidojumu uz Ankāras lidostu. Karoja pret Armēnijas karaspēku Kalnu Karabahas konfliktā (1991-1992), kā arī Abhāzijā pret Gruzijas karaspēku (1992-1993). Šajā laikā sadarbojies ar Krievijas izlūkdienestu, iziedams apmācību diversiju rīkošanā.  

Pirmā Čečenijas kara laikā izvirzījās par vienu no čečenu kaujinieku līderiem. No 1998. gada 1. janvāra līdz 3. jūlijam bija Ičkērijas valdības vadītājs. 1999. gadā piedalījās čečenu uzbrukumā Dagestānas teritorijā, iesākot Otro Čečenijas karu. Pēc kara aktīvās fāzēs beigām bija viens no partizānu kara līderiem, tai skaitā veicot teroristiskus uzbrukumus ārpus Čečenijas. Uzņēmās atbildību par ķīlnieku sagrābšanu teātrī Maskavā 2002. gada oktobrī, kad ķīlnieku atbrīvošanas laikā gāja bojā vairāk nekā 170 cilvēku. 2004. gada septembrī vadīja skolas sagrābšanu Beslanā, kad bojā gāja vairāk nekā 300 cilvēku. 

Nogalināts 2006. gada naktī uz 10. jūliju FDD organizētā sprāgstvielu eksplozijā Ingušijas ciemā Ekaževā.

## Ārējās saites
Lucavsalas muiža

[thumb|270px|Lucavmuiža ar nocietinājumiem Lielā Ziemeļu kara [Daugavas kaujas laikā (1701).]]
thumb|270px|Lucavsalas muiža Rīgas kartē (1930).
**Lucavsalas muiža** jeb **Lucavmuiža** () bija privātā muižiņa Lucavsalā, Akmeņsalas draudzes novadā. Savu nosaukumu 17. gadsimtā ieguvusi no tās īpašnieka Lucava (*von Lutzau*) vārda.

## Vēsture
Zināms, ka līdz 1559. gadam Daugavas kreisā krasta saliņas tagadējās Lucavsalas vietā piederējušas Livonijas ordenim. Pēc ordeņa sabrukuma tās pārgāja privātīpašumā.
Nosaukums radies Zviedru Vidzemes laikā 17. gadsimtā, kad muižiņu Mazās Daugavas krastā savā īpašumā ieguva Klāss Lucavs. Daugavas kaujas laikā 1701. gada jūlijā Lucava muižā zviedri ielenca kapteiņa Šlipenbaha komandēto Krievijas armijas garnizonu. Kaujā krita daudz krievu un zviedru karavīru, kas turpat pie muižas tika apbedīti. 18.—19. gadsimtā vairākas mazākas saliņas pakāpeniski saplūda ar Lucavsalu ().

1782. gadā muiža piederēja Magnusas kundzei, dzimušai Landavai (*Fr. Magnus, geb. Landau*).
19. gadsimta otrajā pusē muižu nopirka tirgotājs Ivans Ļeontjevs. 1891. gadā pēc B. Epingera projekta pie Lucavsalas muižas ēkām uzcēla 6 metrus augstu pēc formas pareizticīgo kapelai līdzīgu pieminekli. 1902. gadā Rīgas pilsēta atpirka Lucavsalas muižu un 1904. gadā iekļāva Rīgas pilsētas teritorijā.

Mūsdienās (2019. gads) muižas ēka ir saglabājusies ļoti sliktā stāvoklī.

## Literatūra
* Kaupuža D. Rīgas muižiņas. Latvijas architektūra, Rīga, 2005, 95. lpp.

## Atsauces
Hermans fon Gotšalls

**Hermans fon Gotšalls** (;  Pozene —  Gerlica) bija Vācijas šahists un žurnālists.

## Biogrāfija
Pirmā vācu šaha žurnāla *[[Deutsche Schachzeitung]]* ilggadējs redaktors (1887—1896). Sarakstījis vairākas grāmatas par šahu: "Mazā problēmu skola" (Leipciga 1885. gadā, ), "Sestais Vācijas šaha savienības kongress" (Breslava 1889. gadā, ), "Šaha problēmu kolekcija" (Leipciga 1898.–1908. gadā, ), ), "Ādolfs Andersens, vācu šaha mākslas veterāns" (Leipciga 1912. gadā, ), "Ceļojums cauri šaha problēmām" (Berlīne/Leipciga 1926. gadā, ). Vairāku šaha uzdevumu autors.

Piedalījies Vācijas šaha savienības kongresos un nacionālos šaha turnīros. 1883. gadā Nirnbergā izcīnījis 3. vietu 3. Vācijas šaha savienības kongresā, tajā pašā gadā uzvarējis turnīrā Berlīnē. 1885. gadā Hamburgā dalījis 13.-14. vietu 4. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējis Izidors Gunsbergs), bet 1887. gadā Frankfurtē dalījis 17.-18. vietu 5. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējis Džordžs Makenzijs). 1888. gadā Nirnbergā dalījis 2. vietu ar Žaku Mizesu aiz Zīgberta Tarraša. 1890. gadā Berlīnes šaha turnīrā dalījis 5.-8. vietu (uzvarējuši Emanuels Laskers un Bertolds Laskers). 1892. gadā uzvarējis Halles šaha turnīrā un dalījis 8.-9. vietu Drēzdenē 7. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējis Zīgberts Tarrašs). 1893. gadā Ķīlē dalījis 4.-6. vietu 8. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējuši Kurts fon Bardelebens un Kārlis Valbrots). 1898. gadā Ķelnē ieņēmis 12. vietu 11. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējis Eimoss Bērns). 1890. gadā Minhenes šaha turnīrā dalījis 11.-12. vietu (uzvarējuši Gēza Maroci, Harijs Pilsberijs un Kārlis Šlehters). 1902. gadā Hanoverā dalījis 11.-12. vietu 13. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējis Davids Janovskis). 1904. gadā Koburgā ieņēmis 13. vietu 14. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējuši Kārlis Šlehters un Rūdolfs Sviderskis). 1905. gadā Barmenas šaha turnīrā dalījis 15.-16. vietu (uzvarējuši Davids Janovskis un Gēza Maroci). 1908. gadā Diseldorfā dalījis 14.-15. vietu 16. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējis Frenks Māršals). Pēc Pirmā pasaules kara 1925. gadā Breslavā ieņēmis 9. vietu 24. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējis Jefims Bogoļubovs) un 1926. gadā dalījis 7.-8. vietu Hanoveras šaha turnīrā (uzvarējis Ārons Nimcovičs).

## Atsauces

## Ārējās saites

*  šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"
Kurts fon Bardelebens

**Kurts fon Bardelebens** (;  Berlīne —  Berlīne) bija Vācijas šahists.

## Biogrāfija
Cēlies no senas vācu aristokrātu dzimtas. Studējis tieslietas, žurnālistiku, vēlāk daudz laika veltījis šaham, kurā izvirzījies sava laika vadošo Vācijas šahistu skaitā. 1883. gadā uzvarējis Londonas starptautiskajā šaha turnīrā. 1887. gadā Frankfurtē ieņēmis 4. vietu 5. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējis Džordžs Makenzijs). 1893. gadā Ķīlē dalījis 1.—2. vietu ar Kārli Valbrotu 8. Vācijas šaha savienības kongresā. 1904. gadā Koburgā meistaru turnīrā dalījis 1.—3. vietu ar Kārli Šlehteru un Rūdolfu Sviderski. Nospēlējis vairākus mačus, kuros 1895. gadā uzvarējis Rihardu Teihmani ar 6:4 (+3, −1, =6), bet maču ar Džozefu Blekbērnu beidzis neizšķirti — 4½:4½ (+3, −3, =3).

Bijis pirmā vācu šaha žurnāla *[[Deutsche Schachzeitung]]* redaktors (1887—1891). Sarakstījis vairākus darbus par šaha atklātņu teoriju.

Gājis bojā, izlecot pa logu. Lai gan oficiālā versija bija nelaimes gadījums, tomēr Bardelebens ļoti pārdzīvojis pēc Pirmā pasaules kara Veimāras Republikā valdošo inflāciju, kas pilnībā likvidējusi viņa naudas uzkrājumus.

Mūsdienās vairāk pazīstams ar savu 1895. gada Hastingsas (Anglija) starptautiskajā šaha turnīrā zaudēto partiju toreizējam Pasaules eksčempionam šahā Vilhelmam Steinicam, kas tiek uzskatīta par Steinica vēlīnās šaha daiļrades augstāko sasniegumu, un kā viens no rakstnieka Vladimira Nabokova romāna „Lužina aizsardzība” galvenā varoņa Aleksandra Lužina iespējamajiem prototipiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lužina aizsardzība

**"Lužina aizsardzība"** (; ) ir krievu/amerikāņu rakstnieka Vladimira Nabokova romāns krievu valodā. Publicēts 1930. gadā Berlīnē. Angliski publicēts 1964. gadā. Latviski publicēts 1989. gadā izdevniecībā "Liesma".

## Darbs pie romāna
Viens no pazīstamākajiem Vladimira Nabokova romāniem, darbu pie kura rakstnieks sāka 1929. gada pavasarī Austrumpirenejos, bet pabeidzis tā paša gada augustā Berlīnē. Romāns sākotnēji tika publicēts 1929.—1930. gadā krievu emigrācijas žurnālā *Современные записки*, bet pēc tam atsevišķā grāmatā Berlīnes krievu izdevniecībā *Слово*.

## Sižets
Sižeta pamatā ir Nabokova drauga, vācu aristokrāta Kurta fon Bardelebena dzīves stāsts, kas beidza savu dzīvi ar pašnāvību 1924. gadā. Tomēr tajā pašā laikā romāna galvenais varonis ir krievs, jo tiek detalizēti aprakstīta viņa bērnība, ģimnāzijas gadi un dzīve emigrācijā Berlīnē. Kā vienu no Aleksandra Lužina prototipiem Nabokova daiļrades pētnieki vienmēr ir minējuši 4. Pasaules čempionu šahā Aleksandru Aļehinu. Aleksandra Lužina galvenais sāncensis romānā ir Turati, kurā bieži tika saskatīts cits Pasaules čempions šahā — Hosē Rauls Kapablanka. Darba kulminācijā ir aprakstīta 1925. gada Bādenbādenē šaha turnīrā spēlētā partija starp Rihardu Rēti un Aleksandru Aļehinu, kurā krievu šahists ar izcilu kombināciju guva uzvaru. Romānā ir izmantots Nabokova iecienītais literārais paņēmiens — lai gan galvenais varonis tiek aprakstīts no bērnības, tomēr viņa vārdu lasītājs uzzina tikai pašās beigās, kad Lužins ir jau miris.
Romāns tiek uzskatīts par vienu no ievērojamākiem literārajiem darbiem, kas veltīts šaha tematikai.

## Ekranizācija
Romānu 2000. gadā ekranizējusi nīderlandiešu režisore Marlēna Gorisa ar Džonu Turturo Aleksandra Lužina lomā un Emiliju Votsoni Lužina iemīļotās Natālijas Katkovas lomā. Filmā *[[The Luzhin Defence]]* Katkovas tēls daudzējādā ziņā bija atšķirīgs no romānā tēlotās Lužina sievas. Par savas lomas atveidi Emilija Votsone tika nominēta divām Lielbritānijas kino balvām.

## Atsauces
Rūdolfs Sviderskis

**Rūdolfs Sviderskis** (;  Leipciga —  Leipciga) bija Vācijas šahists.

## Biogrāfija
19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā bijis viens no vadošajiem Vācijas šahistiem. 1899. gadā Amsterdamas starptautiskajā šaha turnīrā dalījis 3.-6. vietu (uzvarējis Henrijs Etkinss). 1904. gadā Koburgā meistaru turnīrā dalījis 1.-3. vietu ar Kārli Šlehteru un Kurtu fon Bardelebenu. 1905. gadā bijis otrais Barmenas šaha festivāla blakussturnīrā (uzvarējis Leo Fleišmans). 1904. gadā Montekarlo dalījis 2.-3. vietu ar Georgu Marko aiz uzvarētāja Frenka Māršala.

Gājis bojā, izdarot pašnāvību, par kuras iemeslu bijuši apvainojumi nepatiesas liecības sniegšanā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sviderskis

**Sviderskis** () ir poļu uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārdu:

* Karols Sviderskis (*Karol Świderski*; dzimis 1997. gadā), poļu futbolists;
* Rūdolfs Sviderskis (*Rudolf Swiderski*; 1878—1909), Vācijas šahists.
Pelišdanga

**Pelišdanga** (arī **Dziļais valks**, **Dziļaisvalks**, lejtecē arī **Ģibzdes valks**) ir Ataras labā krasta pieteka Talsu novadā.

Izteka - no Sausterpura. Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Atarā uz rietumiem no Ģibzdes. Lielākā pieteka - Liekņgrāvis. Pelišdangu šķērso valsts autoceļš V1371 (Ģibzde–Dundaga), tās krastos atrodas Valpene, Vādzere, Ģibzde.

## Atsauces
Sustriņvalks

**Sustriņvalks** ir Ataras labā krasta pieteka Talsu novadā. 

Tek rietumu virzienā. Ietek Atarā augšpus autoceļa V1411 (Valdemārpils–Pope) tilta. Sustriņvalku šķērso valsts autoceļš V1411, tā krastos atrodas Ģibzde.

## Atsauces
Leo Forgāčs

**Leo Forgāčs** (;  Budapešta —  Beretpūjfalu) bija Ungārijas šahists. Līdz 1908. gadam šaha turnīros piedalījies kā **Leo Fleišmans** ().

## Biogrāfija
20. gadsimta sākumā bijis viens no Ungārijas vadošajiem šahistiem. 1902. gadā uzvarējis Hanoveras šaha turnīrā. 1905. gadā uzvarējis Barmenas šaha festivāla blakussturnīrā. 1906. gadā Nirnbergā Vācijas šaha savienības 15. kongresā dalījis 3.-4. vieta ar Kārli Šlehteru (uzvarējis Frenks Māršals). 1907. gadā uzvarējis 2. Ungārijas šaha čempionātā. 1911. gadā Sanremo ieņēmis 3. vietu starptautiskajā šaha turnīrā. 1913. gadā Budapeštā bijis 3. vietā Ungārijas un Austrijas šaha meistaru turnīrā.

Pēc Pirmā pasaules kara pārstājis piedalīties šaha turnīros, taču līdz mūža beigām bijis pazīstams kā šaha žurnālists un literāts. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Sundzeru valks

**Sundzeru valks** (arī **Sundzeres valks**) ir Raķupes kreisā krasta pieteka Talsu novadā. 

Tek rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Ietek Raķupē netālu no tās sākuma. Sundzeru valku nešķērso valsts autoceļi, tā krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

## Atsauces
Zemdegsupe

**Zemdegsupe** (arī **Valpene**, **Zemdegu valks**) ir Raķupes labā satekupe Talsu novadā.

Izteka — pie Vādzeres. Tek dienvidaustrumu virzienā. Uz ziemeļaustrumiem no Lielsalām, satekot no kreisās puses ar Dingsvalku, izveido Raķupi. Lielākā pieteka — Alkšņvalks. Zemdegsupi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

## Atsauces
Makss Blīmihs

**Makss Blīmihs** (;  —  Falkenberga/Elstere) bija Vācijas šahists un žurnālists.

## Biogrāfija
Pēc Pirmā pasaules kara bijis viens no vadošajiem Vācijas šahistiem. 1920. gadā Berlīnē 20. Vācijas šaha kongresā bijis trešais (uzvarējis Frīdrihs Zēmišs). 1925. gadā Breslavā ieņēmis 11. vietu 24. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējis Jefims Bogoļubovs) 1926. gadā Drēzdenes starptautiskajā šaha turnīrā ieņēmis 9. vietu (uzvarējis Ārons Nimcovičs). Uzvarējis Leipcigas pilsētas šaha čempionātos (1928, 1930). 1928. gadā Hāgā pārstāvējis Vāciju 2. šaha olimpiādē.

Pirmā vācu šaha žurnāla *[[Deutsche Schachzeitung]]* ilggadējs redaktors (1925—1942). Pirms tam vadījis šaha nodaļas Leipcigas laikrakstos *[[:de:Leipziger Tageblatt|Leipziger Tageblatt]]* un *Leipziger Nachrichten*. Bijis ilggadējs Saksijas šaha savienības funkcionārs. Šajā amatā apliecinājis sevi kā nacionālsociālisma ideju atbalstītāju. 1941. gadā atkārtoti izdevis Žana Difrena un Žaka Mizesa grāmatu "Mazā rokasgrāmata šaha spēlē" (), no kuras izņēmis visus ebreju šahistu vārdus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Māļi

**Māļi** ir ciems Cēsu novada Skujenes pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 8 km no pagasta centra Skujenes, 33 km no «Ausmām» un 110 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas autoceļu P3 un V309 krustojumā. Māļos atrodas Ežumuižas (Māļu) pareizticīgo baznīca (), kas celta 1872. gadā, tās arhitekts ir pirmais akadēmiski izglītotais latviešu arhitekts Jānis Frīdrihs Baumanis. Baznīca ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.

## Atsauces
Inga Alsiņa-Lasmane

**Inga Alsiņa-Lasmane** (dzimusi **Inga Alsiņa**  Cēsīs) ir latviešu teātra un kino aktrise.

Dzimusi Cēsīs un mācījusies Cēsu 1. vidusskolā. No 1998. gada līdz 2000. gadam studējusi Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātē. Pēc tam iestājusies Latvijas Kultūras akadēmijā, kur 2003. gadā absolvējusi Teātra fakultāti ar specialitāti dramatiskā teātra aktrise. Strādāja Jaunajā Rīgas teātrī.

2004. gada "Spēlmaņu nakts" žūrija Ingu Alsiņu atzina par gada labāko jauno skatuves mākslinieci.

## Filmogrāfija

### Kino
* "Vecā dārza noslēpums" (2019) — Inga
* "Izlaiduma gads" (2014) — Zane
* "Sapņu komanda 1935" (2012) — Elvīra Baumane
* "Man patīk, ka meitene skumst" (2003)
* "NeGribu, neGribu, neGribu!..." (2003)
* "Sauja ložu" (2002) — Daina
* "Pa ceļam aizejot" (2001)

### Televīzija
* "Likteņa līdumnieki" (2003) — Mirga Nārbule
* "Divi vienā" (2018/2019) — Ieva Abuladze
* "Viss pa jaunam!" (2019) — Rita Sila
* "Tunelis!" (2022/2023) — Dana Šmita

## Atsauces

## Ārējās saites
* Inga Alsiņa-Lasmane izrades.lv
2017. gada Pasaules čempionāts hokejā junioriem

**2017. gada Pasaules čempionāts hokejā junioriem** norisinājās no  līdz  Monreālā un Toronto, Kanādā. Spēles tika aizvadītas *[[Bell Centre]]* un *[[Air Canada Centre]]*. Šis bija jau 41. oficiālais Pasaules čempionāts hokejā junioriem.

## Augstākā divīzija
### Pirmā kārta
#### A grupa

|}

#### B grupa

|}

### Turnīrs par palikšanu

### Izslēgšanas kārta

#### Fināls

### Vietu sadalījums un statistika

#### Vietu sadalījums

## Ārējās saites
*Starptautiskās hokeja federācijas oficiālā mājaslapa
Plaude

**Plaude** (vīriešu dzimtē Plaudis) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Ieva Plaude-Rēlingere (1961) — latviešu uzņēmēja;
* Kārlis Plaude (1897—1975) — latviešu būvinženieris un zinātnieks.
Kirils Kaprizovs

**Kirils Kaprizovs** (, dzimis ) ir krievu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2025) Kaprizovs spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Minesotas "Wild" rindās.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Kaprizovs sāka 2014.—15. gada sezonā, kad aizvadīja 31 spēli savas dzimtās pilsētas KHL kluba Novokuzņeckas "Metallurg" rindās. 2015. gada vasarā Kaprizovs parakstīja trīs gadu līgumu ar NHL vienību Minesotas "Wild", kas vēlējās, lai hokejists turpina spēlēt KHL. Nākamajā sezonā, būdams vien 18 gadus vecs, Kaprizovs KHL atzīmējās ar 27 rezultativitātes punktiem un ar Robertu Kusalu dalīja "Metallurg" rezultatīvākā spēlētāja godu.

2016. gada vasarā pievienojās Ufas "Salavat Julajev" rindām, taču jau gadu vēlāk nonāca Maskavas CSKA sastāvā. 2018.—19. gada sezonā Kaprizovs bija visas līgas labākais vārtu guvējs un kopā ar CSKA izcīnīja Gagarina kausu.

2020. gada 13. jūlijā Kaprizovs parakstīja divu gadu līgumu ar NHL klubu Minesotas Wild.

2025. gada septembrī Kaprizovs parakstīja astoņu gadu līgumu ar Minesotas "Wild" komandu par 136 miljoniem dolāru, kas ir viss labāk apmaksātais līgums NHL vēsturē, pēc tam, kad Kaprizovs sākotnēji atteicās no "Wild" piedāvātā 128 miljonu dolāru vērtā līguma.

Krievijas hokeja izlases rindās spēlējis 2016. un 2017. gada Pasaules čempionātos junioriem. 2016. gadā Kaprizovs kopā ar komandu izcīnīja sudraba, bet 2017. gadā — bronzas medaļas. 2017. gadā Kaprizovs pildīja komandas kapteiņa funkcijas, kļuva par turnīra rezultatīvāko spēlētāju un tika atzīts arī par turnīra labāko uzbrucēju.
## Atsauces

## Ārējās saites
Robērs Maršāns

**Robērs Maršāns** (; —) bija franču ilgdzīvotājs un riteņbraucējs.

## Karjera
Maršāns 1930. gados strādāja Parīzē par ugunsdzēsēju. Pēc Otrā pasaules kara viņš pārcēlās uz Venecuēlu, bet 1950. gados uz Kanādu, kur strādāja par mežcirtēju. 1960. gados viņš atgriezās Francijā, kur strādāja par dārznieku un vīna izplatītāju līdz 1987. gadam.

35 gadu vecumā Maršāns finišēja septītais 1946. gada ''Grand Prix des Nations'' sacensībās individuālajā braucienā. Riteņbraukšanai viņš atkal pievērsās 1978. gadā, piedaloties sacensībās. Sacensību braucēja karjeru viņš noslēdza aptuveni 89 gadu vecumā, ap to laiku finišējot Parīze—Bordo sacensībās, 600 kilometrus pieveicot 36 stundās. Maršāns turpināja treniņus arī pēc savas 100. dzimšanas dienas. 2012. gada februārī viņš uzstādīja Pasaules rekordu stundas braucienā trekā virs 100 gadu vecuma grupā ar rezultātu 24,250&nbsp;km. 2014. gada janvārī viņš šo rekordu uzlaboja līdz 26,927&nbsp;km. Starp šiem rekordiem viņš 2013. gada septembrī veica arī 300 apļus velodromā Lionā, nobraucot 100 kilometrus 4 stundās, 17 minūtēs un 27 sekundēs.

Maršāns ir Francijas komunistu partijas biedrs, kā arī CGT arodbiedrības biedrs ar visilgāko aktīvā biedra stāžu — 90 gadi.

Viņš aktīvi piedalījās 1936. gada streikos, kas veidoja pamatu mūsdienu Francijas darba attiecību likumiem.

2017. gada 4. janvārī Maršāns uzstādīja stundas rekordu trekā vairāk nekā 105 gadus veco dalībnieku grupā, veicot vienā stundā 22,547&nbsp;km. Pēc finiša viņš izteicās: "Es būtu varējis nobraukt labāk, ja būtu redzējis 10 minūšu brīdinājuma zīmi, būtu minies nedaudz ātrāk".

2018. gada janvārī viņš paziņoja, ka vairs nemēģinās uzstādīt jaunus rekordus un ar velosipēdu brauks tikai savam priekam.

Pēc 106. dzimšanas dienas ārsti ieteica pārtraukt mēģināt uzstādīt rekordus. Viņš paklausīja, bet turpināja dalību sacensībās. 2018. gada februārī viņš piedalījās 4000 metru sacensības trekā, kur bija uzstādījis savu pēdējo rekordu.

107. dzimšanas dienā viņš veica 20 kilometru braucienu Ardēšā.

Pēc savas 108. dzimšanas dienas viņš pārtrauca braukt ar velosipēdu ārpus mājas dzirdes traucējumu dēļ.

## Nāve
Maršāns nomira 2021. gada 22. maijā 109 gadu vecumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Commerzbank tornis

**''Commerzbank'' tornis** () ir debesskrāpis, kas atrodas Frankfurtē pie Mainas, Vācijā. Torņa pamatakmens tika ielikts 1994. gadā, bet būvniecība pabeigta 1997. gadā. Būvniecība izmaksāja ap 600 miljoniem Vācijas marku. Tornis atrodas Frankfurtes biznesa rajonā. Tornis ir būvēts Vācijas bankas Commerzbank vajadzībām un tajā ir izvietota bankas galvenā mītnes vieta.

Tornis sastāv no 56 stāviem, kuru kopējā platība ir 109 200 m². Torņa augstums ar smaili ir 300,1 metri, bet tā augstums līdz jumtam ir 258,7 metri. Tā ir augstākā ēka Frankfurtē, kā arī Vācijā. No tā uzcelšanas brīža līdz 2003. gadam, tā bija augstākā ēka Eiropā.

## Ārējās saites
2015.—2016. gada Pasaules kauss biatlonā

**2015.—2016. gada [[Pasaules kauss biatlonā]]** bija vairāku posmu biatlona sacensības, kas sākās  Estešundā, Zviedrijā, un noslēdzās  Hantimansijskā, Krievijā. Tajā ietilpa deviņi kausa izcīņas posmi, kā arī Pasaules čempionāts, kas 2016. gada martā notika Oslo priekšpilsētā Holmenkollenā, Norvēģijā. Pasaules kausa sacensības rīkoja Starptautiskā Biatlona savienība.

Vīriešu ieskaitē piekto reizi pēc kārtas uzvarēja Francijas biatlonists Martēns Furkads, sievietēm Pasaules kausu pirmoreiz ieguva Čehijas biatloniste Gabriela Soukalova.

## Kalendārs

:Piezīmes:

## Kopvērtējums
### Vīrieši

### Sievietes

### Jaukti

## Nāciju kauss

## Medaļu kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
* IBU mājaslapa