Siltumvadītspēja

alt=Attēlā redzama vienkāršota vienas dimensijas siltumvadīšana caur plakanu sienu. Karstajā pusē temperatūra ir T₂, aukstajā pusē T₁. Siltuma plūsma q (W/m²) notiek no karstās uz auksto pusi caur materiālu ar biezumu L un siltumvadītspēju λ. Šo procesu apraksta Fourjē likums: q = λ·(T₂−T₁)/L. Jo lielāks ir λ, jo efektīvāk materiāls vada siltumu.|thumb|Siltuma plūsma caur homogēnu slāni starp divām temperatūrām. Siltums vienmēr plūst no siltākās vides (T₂) uz aukstāko (T₁)
**Siltumvadītspēja** ir fizikāls lielums, kas raksturo materiāla spēju vadīt siltumu. To parasti apzīmē ar grieķu burtu **λ** (lambda), mērvienība ir \frac{W}{m\cdot K}. Siltumvadītspējas koeficients ir skaitliski vienāds ar enerģiju, kas laika vienībā izplūst caur šķērsgriezuma laukuma vienību no vienas vietas uz citu, ja temperatūru starpība tām ir 1 grāds.

Jo mazāka ir λ vērtība, jo labāk materiāls darbojas kā siltumizolators. Siltumvadītspēju ietekmē materiāla blīvums, mitrums, porainība un temperatūra. Būvniecībā λ izmanto, lai aprēķinātu konstrukciju siltumpretestību *R* un siltumcaurlaidību *U*, tāpēc λ ir viens no galvenajiem kritērijiem ārsienu, jumtu un grīdu projektēšanā.

Starptautiskajā praksē siltumvadītspējas koeficientu apzīmē ar **λ**; dažos avotos sastop arī **κ** (kappa) vai **k**. Šajā kontekstā tiek lietots λ.

## Pielietojums būvniecībā
Latvijā ēku energoefektivitātes prasības nosaka Ministru kabineta noteikumi Nr. 529 *Ēku energoefektivitātes aprēķināšanas metode un ēku energosertifikācija* (2013). 

Saskaņā ar tiem jaunbūvēm ārsienu siltumcaurlaidības koeficientam jābūt **U ≤ 0,20 W/(m²·K)**.

Praksē tas nozīmē, ka siltumvadītspēja (λ) tiek izmantota, lai aprēķinātu ārsienas kopējo siltumpretestību *R* un siltumcaurlaidību *U* pēc formulas:

R = \sum \frac{d}{\lambda}, kur *d* ir slāņa biezums metros, bet *λ* ir materiāla siltumvadītspēja.

U = \frac{1}{R_{si} + R + R_{se}}, kur *R<sub>si</sub>* un *R<sub>se</sub>* ir iekšējās un ārējās virsmas pretestības.

**Piezīme:** Rsi un Rse ir standarta virsmas siltumpretestības vērtības, ko nosaka EN ISO 6946. 

Tās atspoguļo plāno nekustīgā gaisa slāni (t.s. "gaisa plēvi"), kas vienmēr veidojas pie konstrukcijas saskares ar iekšējo un ārējo gaisu:
* Rsi = 0,13 m²·K/W (iekšējā virsma, vertikālām sienām);
* Rse = 0,04 m²·K/W (ārējā virsma, vertikālām sienām).
Šīs vērtības tiek ņemtas kā konstantes un neatkarīgi no tā, vai siena ir apmesta, krāsota vai siltināta, gaisa plēve veidojas uz jaunās ārējās virsmas.
### Ārsienas piemērs
Apskatīsim tipisku ārsienu:
* 150 mm minerālvates izolācija (λ ≈ 0,037 W/m·K)
* 120 mm ķieģeļu mūris (λ ≈ 0,70 W/m·K)

Aprēķins:
* Minerālvates slānis: R = 0,15 / 0,037 ≈ 4,05 m²·K/W
* Ķieģeļu mūris: R = 0,12 / 0,70 ≈ 0,17 m²·K/W
* Kopējā R vērtība ar virsmas pretestībām: Rtotal ≈ 0,13 + 4,05 + 0,17 + 0,04 ≈ 4,39  m²·K/W
* U = 1 / 4,39 ≈ 0,23 > 0,2 W/(m²·K)

Šāda siena **neatbilst** jaunbūves prasībām (0,20), taču būtu piemērota renovācijai, kur pieļauj augstāku U vērtību (piemēram, 0,23–0,25). Lai atbilstu normatīvam, būtu jāpalielina minerālvates slānis līdz ~180 mm.
## Tabulas

**Piezīme:** Vērtības ir orientējošas un atkarīgas no blīvuma, mitruma un temperatūras. Būvaprakstos jālieto ražotāja deklarētā λD vai standarta vērtības.

Piezīme: Metālu siltumvadītspēja ir atkarīga no temperatūras. Tabulā dati sakārtoti pieaugošā temperatūrā (no 0 līdz 327 °C jeb attiecīgi no 273 līdz 600 K). Būvniecībā aprēķinos izmanto vērtības pie ~20 °C, jo atšķirība no 0 °C parasti ir ļoti neliela.

## Atsauces