open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Cilvēka ģeogrāfija

200px|thumb|Iedzīvotāju blīvums pasaules valstīs, 2006
**Cilvēka ģeogrāfija** ir ģeogrāfijas nozare, kas pēta modeļus un procesus, kas nosaka cilvēka mijiedarbību ar vidi, īpaši pievēršot uzmanību cilvēka aktivitātes telpiskajai izplatībai uz Zemes virsmas.

Cilvēka ģeogrāfijas galvenais uzsvars nav uz Zemes fizisko ainavu (sk. fiziskā ģeogrāfija), taču tā ir cieši saistīta ar to, jo cilvēku aktivitātes lielā mērā nosaka tieši fiziskās ģeogrāfijas aspekti. Šajā ziņā aizvien lielāko lomu kā tilts starp abām zinātnes nozarēm ieņem vides ģeogrāfija. Cilvēka ģeogrāfija ir metodoloģiski daudzveidīga un lieto gan kvalitatīvās metodes, gan kvantitatīvās metodes, tai skaitā gadījumu izpēti (*case study*), statistisko analīzi u.c.

Par cilvēka ģeogrāfijas kā disciplīnas izveidotājiem uzskata Aleksandru fon Humboltu, kas pētīja cilvēka un vides mijiedarbības aspektus, kā arī Frīdrihu Ratcelu.

## Cilvēka ģeogrāfijas paradigmas vēsture
Cilvēka ģeogrāfijā paradigmas laika gaitā ir mainījušās.

Aptuveni līdz 1900. gadam cilvēka ģeogrāfija kā zinātne bija aizmetņa stadijā. Pasaules atklāšanas un sākotnējo pētījumu gaitā tika uzkrāti dati un to analīze tikai sākās. Tika dibinātas ģeogrāfijas pētniecības institūcijas un pētniecības biedrības.

Pēc ģeogrāfijas zinātnes nostabilizēšanās aizvien intensīvāk tika meklēts skaidrojums jau savāktajiem un aizvien jaunajiem datiem. Cilvēka ģeogrāfijā tika analizēta tautu veidošanās, apdzīvojuma un apmetņu struktūra, saimnieciskās attiecības, pārsvarā visam meklējot un atrodot skaidrojumu fiziskajā ģeogrāfijā (vides determinisms). Piemēram, tika skaidrots, ka lielais karstums tropos veicina vietējo iedzīvotāju slinkumu. Diemžēl šāda ideoloģija nereti palīdzēja autoritāru uzskatu nesējiem, piemēram nacionālsociālistiem Vācijā. Par spīti pieaugošajai kritikai vides determinisms kā paradigma eksistēja aptuveni līdz 1969. gadam.

Ap 1945. gadu izveidojās pretēja paradigma, kas telpiskas struktūras centās pētīt ar matemātiskām metodēm. Viens no šīs paradigmas pamatlicējiem ir Valters Kristallers (*Walter Christaller*), kurš 1933. gadā ar matemātiskām metodēm analizēja cilvēku apmetņu izvietojumu, lielumu un skaitu.

Mūsdienās aktuālā paradigma attīsta tēzi par to, kā cilvēki paši veido savu uzskatu par vidi. Piemēram, Zemes iedalījums reģionos (reģionalizācija) bieži vien ir balstīts tikai uz tradīciju, piemēram, termins "Austrumeiropa" balstīts uz sabiedrības uzskatu, nevis dabiskām robežām. Cilvēki savā ikdienā veido paši savu un visas sabiedrības uzskatu par ģeogrāfiju, pērkot noteiktus produktus, veidojot mārketinga kampaņas. Piemēram, Londona kļūst par pasaules finanšu centru un Milāna — par vienu no modes centriem tajā brīdī, kad sabiedrība tā uzskata un rīkojas, izejot no šādiem principiem. Tādējādi cilvēki ar savu rīcību nosaka saimniecisko un sociālo struktūru tādās pasaules vietās, kur viņi nekad pat nav bijuši.

## Cilvēka ģeogrāfijas disciplīnas
Džons Bekuss

**Džons Vorners Bekuss** (, dzimis , miris ) bija amerikāņu datorzinātnieks. Viņš vadīja grupu, kas izveidoja pirmo augsta līmeņa programmēšanas valodu FORTRAN un formulēja Bekusa - Naura formu. Viņš arī darbojās funkcionālās programmēšanas izpētes jomā un palīdzēja to popularizēt. 1977. gadā ieguvis Tjūringa balvu.

## Biogrāfija
Dzimis Filadelfijā, jaunību pavadīja netālajā Vilmingtonā. Iestājās Virdžīnijas Universitātē, lai studētu ķīmiju, tomēr to pameta un iestājās armijā. Strādājot slimnīcā, Bekusam tika konstatēts smadzeņu audzējs, kurš tika veiksmīgi izoperēts. Vēlāk pārcēlās uz Ņujorku, kur strādāja par radio montieri. Bekuss ieinteresējās par matemātiku, tāpēc iestājās Kolumbijas Universitātē, kur 1949. gadā ieguva maģistra grādu un 1950. gadā iestājās darbā IBM. 1954. gadā Bekuss izveidoja pētnieku grupu, kas izstrādāja programmēšanas valodu FORTRAN datoram IBM 704. No 1991. gada - pensijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Bekusa biogrāfija
Fortran

[thumb|270px|''Fortran'' programmēšanas valodas [perfokarte.]]
**Fortran** (agrākais nosaukums **FORTRAN** no ) ir pirmā augsta līmeņa programmēšanas valoda, kas tika radīta 1950. gados Džona Bekusa vadībā IBM zinātnisko un inženiertehnisko uzdevumu risināšanai. Fortran kļuva par galveno valodu programmēšanas ēras sākumā un mūsdienās to izmanto intensīvas skaitļošanas jomās, piemēram, klimata modelēšanā, aprēķinos fizikā un ķīmijā.

Laika gaitā ir bijušas vairākas *Fortran* versijas, kurās tika iekļauti valodas paplašinājumi, tomēr saglabājot savietojamību ar iepriekšējām versijām. Secīgās versijās tika iekļauts simbolu datu apstrāde (FORTRAN 77), masīvu, modulārā un objektbāzētā programmēšana (Fortran 90/95), objektorientētā programmēšana (Fortran 2000, Fortran 2003, Fortran 2008).
Dzinis

**Dzinis**, saukts arī par **draiveri** (), ir programma, kas vada dažādu procesu norisi vai ierīču darbību (piemēram, signālu pārsūtīšanu pa sakaru līnijām, diskdziņu, printeru u.c. ierīču funkcionēšanu), lai saskaņotu šo procesu izpildi vai ierīču sadarbību ar datoru. Ierīču dziņus lieto, lai katrai programmai, kas grib lietot kāda veida ierīci, nebūtu jāiekļauj visu attiecīgā veida ierīču vadības kodu. Dziņi nodrošina standartizētu kāda veida ierīču piekļuves saskarni.

Dziņus var iedalīt fizisko ierīču dziņos, kas nodrošina standartizētu saskarni kādai fiziskai ierīcei (piemēram, tīkla karte, videokarte) un virtuālo ierīču draiveros, kas simulē ierīci ar standartizētu saskarni (šajā gadījumā nekādas fiziskas ierīces nav) (piemēram, optisko disku ierīču emulatori (*[[Daemon tools]]*), virtuālās tīkla kartes (openvpn)). Virtuālo ierīču draiverus lieto arī virtuālajām mašīnām un emulatoriem. Šajā gadījumā šie dziņi emulatorā darbojošajai operētājsistēmai vai programmai rada ilūziju, ka tā darbojas reālā datorā.

Vēl dziņus var iedalīt fiziskā slāņa draiveros un loģiskā slāņa ierīču dziņus:
* Fiziskā slāņa ierīču draiveri darbojas ar kādu konkrētu ierīci un nodrošina standartizētu piekļuves saskarni. Tādi ir tīkla karšu, videokaršu un citu ierīču draiveri. Virtuālo ierīču draiveri pēc definīcijas ir fiziskā slāņa draiveri.
* Loģiskā slāņa draiveri darbojas ar jau standartizētu ierīces saskarni (kas nav specifisks attiecīgajai ierīcei). Tādi ir datņu sistēmu dziņi, kas operētājsistēmai nodrošina iespējas strādāt ar dažādām datņu sistēmām un tīkla slāņa protokolu izpildi, no kurām pazīstamākā ir TCP/IP. Pie šīs grupas kaut kādā mērā var pieskaitīt arī printeru dziņus.

Fiziskā slāņa draiveri gandrīz vienmēr ir operētājsistēmas kodola daļa. Tos vai nu iekompilē tur iekšā kompilēšanas laikā, vai arī ielādē kā atsevišķus moduļus darbojošai operētājsistēmai. Kļūdas šajos dziņos var radīt visas operētājsistēmas nestabilitāti.

Loģiskā slāņa draiveri var vai nu būt (datņu sistēmu dziņi), vai var nebūt (daži printeru dziņi) operētājsistēmas kodola daļa. Kļūdas dziņos, kuri nav operētājsistēmas kodola daļa, parasti nespēj izraisīt visas sistēmas nestabilitāti.

## Atsauces
Moše Kordovero

thumb|250px|Mošes ben Jakoba Kordovero kaps Cfatā (Safedā).
**Moše Kordovero** jeb **Moše ben Jakobs Kordovero** (akronīms RaMaK, 1522 - 1570. 27. maijs, , bija viens no ievērojamākajiem ebreju mistiķiem un kabalistiem. Kordovero no 1540. gada līdz pat savai nāvei mācīja Galilejas pilsētā Cfatā, kura bija tā laika nozīmīgākais jūdaisma garīgās tradīcijas centrs.

## Biogrāfija
Kordovero vecāki bija sefardi jūdi un bija cēlušies no Ibērijas pussalas. Viņi bija spiesti doties bēgļu gaitās pēc ebreju padzīšanas no Spānijas 1492. gadā, tādēļ Kordovero dzimšanas vieta nav zināma, bet droši ir zināms par viņa uzturēšanās sākumu Cfatā 1540. gadā. Tur vairāku gadu garumā viņš studēja pie rabīniem Jozefa Karo (1488 - 1575), Šulhan Aruh autora, un Salomona ha-Levī Alkabeza (1500 - 1576). Kordovero darbojās gan kā Toras un Talmuda skolotājs, gan kā jurists un tiesnesis. Līdztekus viņš sacerēja vairākus garīgus rakstus, kuros jūtams Kabalas pamatgrāmatas *Zohar* iespaids (sk.Mozus no Leonas). Viņa galvenais darbs ir *Pardes Rimmonim* (ivritā: "Granātābolu dārzs"), kurā viņš parāda ceļus gudrības iegūšanai. 
Ievērojamākais Kordovero skolnieks bija kabalists Īzāks Lurija.

## Izvilkums no mācības

## Ievērojamākās grāmatas
# *Pardes Rimonim* ("Granātābolu dārzs") - Kordovero pirmā grāmata, kas nodrošināja viņam ģēnija slavu 
# *Ohr Yakar* ("Vērtīgā gaisma") ir apjomīgi komentāri 16 sējumos par Kabalas pamattekstu *Zohar*. Dažas tā daļas (*Tefilah le-Moshe* un *Shiur Qomah*) tika publicētas atsevišķi
# *Tomer Devorah* ("Deboras palma"). 
# *Eilima Rabbati*
# *Ohr Neerav* ("Saldā gaisma")
# *Sefer Gerushin* ("Izraidīšanas grāmata")

## Ārējās saites
* Rabīns Moše Kordovero (angliski)
* ''Tomer Devorah'' (Deboras palma) (angliski)
* Mozus Kordovero meditācijas desmit Nožēlas dienām (angliski)
* The Ramak (angliski)
* Raksts Ebreju enciklopēdijā (angliski)
* "Dieva vienotne" (vizualizācija no "Granātābolu dārza")
Augsta līmeņa programmēšanas valoda

**Augsta līmeņa programmēšanas valoda** ir programmēšanas valoda, kas, salīdzinot ar zema līmeņa programmēšanas valodu, ir abstraktāka, vieglāka lietošanā un vieglāk pārnesama uz citām platformām. Šādās valodās parasti nav tiešu procesora komandu, tās darbojas ar abstraktiem datiem.

Pirmās augsta līmeņa programmēšanas valodas tika izveidotas 1950. gados (Fortran, ALGOL).
Kavalērija

**Kavalērija** (no , kas savukārt no  — 'zirgs') ir uz zirgiem jājoša karavīru vienība, kas cīņā izmanto garus pīķus vai zobenus. Visvairāk tiek izmantota straujam uzbrukumam, kas spēj sagraut kājnieku ierindas morāli un cīņassparu. Ļoti efektīvi pret kājniekiem, bet vāji pret kājniekiem ar gariem šķēpiem.
## Vēsture
### Senā Roma

### 19. gadsimts
Līdz 19. gadsimta sākumam Eiropas kavalērija iedalījās četrās galvenajās kategorijās:
* Kirasieri, smagā kavalērija, bruņoti ar krūšu bruņām, īpaši kirasa, un galvenokārt bruņota ar pistolēm un zobenu
* Dragūni, sākotnēji jātnieku kājnieki, bet vēlāk uzskatīti par vidējo kavalēriju
* Huzāri, vieglā kavalērija, galvenokārt bruņota ar zobenu
* Ulāni, vieglā kavalērija, galvenokārt bruņota ar šķēpu
## Atsauces

## Ārējās saites
* CavalryScouts.org
* Napoleonic Cavalry
* Cavalry tactics from Francis J. Lippitt's, ''A Treatise on the Tactical Use of the Three Arms: Infantry, Artillery and Cavalry'' (1865)
* Cavalry in Mass (U.S. report on Russian cavalry organization and operations in World War II)
* Society of the Military Horse
* Gesellschaft der Freunde der Kavallerie (German)
* The Horse and Mule in the British Army during WW1
Remarka

**Remarkas** (no ) ir rakstnieka piezīmes grāmatas lapaspuses malā vai arī dramaturga dots īss paskaidrojums lugas tekstā vai libretā par darbības vietu, tēlu mizanscēnām, personu izskatu, raksturu, rīcību, attieksmi vai telpas, skatuves iekārtojumu. Paskaidrojums, ko sniedz autors dramatiskā darbā, aprakstot, kā viņš iedomājas darbojošos personu ārieni, vecumu, izturēšanos, jūtas, žestus, intonācijas, skatuves iekārtojumu. Remarkas ir norādījumi lomu izpildītājiem un režisoram un paskaidrojumi lasītājiem.

## Atsauces
Farss

**Farss** ir komēdijas paveids, kam raksturīgi tipāži, pārspīlējumi, klaunāde, rupji joki, absurdas situācijas. Pirmo reizi šādas izklaides formas apzīmēšanai terminu "farss" sāka lietot Francijā XV gadsimtā.

Farsa elementi atrodami jau antīkajā literatūrā — Aristofana un Plauta lugās —, taču kā teātra forma tas komisku interlūdiju veidā parādījās viduslaiku teātrī. Farsi tika izspēlēti starp nopietnāku dramatisko formu, piemēram, liturģiskās drāmas, ainām; sākotnēji tie attīstījās kā neiestudēti iestarpinājumi ar mērķi izklaidēt. Farsam bija sociāls raksturs; tajā izsmēja laulības pārkāpšanu, liekulību, neprasmi tirgoties u.tml. Anglijā farss bija reliģisku izrāžu (piemēram, mistēriju) sastāvdaļa, savukārt Francijā tas kļuva par neatkarīgu teātra formu; farsam bija izteikti lokāls raksturs. Farsus spēlēja uz nelielām skatuvēm, kas atradās, piemēram, pie kroga. Farss ir radniecīgs fablio un sotī.

Farsa tēli ir standartizēti — neaptēsts vīrs, kašķīga sieva, negodīgs advokāts, ārsts šarlatāns, miesaskārs mācītājs.

Termins farss tiek lietots arī pārnestā nozīmē - humoristisks izlēciens, rupjš joks.

## Ārējās saites
Objektorientētā programmēšana

**Objektorientētā programmēšana** (**OOP**) ir programmēšanas paradigma, kurā programma tiek veidota izmantojot objektus un klases. Tā ietver vairākas tehnikas no iepriekšējām paradigmām, tādas kā pārmantojamība, modularitāte, polimorfisms un iekapsulēšana.

Lai gan tā radusies 1960. gados, OOP kļuva par galveno programmēšanas metodi tikai 1990. gados. Mūsdienās vairums programmēšanas valodu (piemēram, ActionScript, C++, Java, JavaScript, Perl, PHP, Python, Ruby, Visual Basic, Visual Prolog) ir objektorientētas.

Objektorientētajā programmēšanā programma tiek uztverta kā savstarpēji saistītu objektu kopums, kuri savā starpā mijiedarbojas. Tas ir citāds skatījums, salīdzinājumā ar tradicionālo pieeju, kad programmu uztver kā secīgu instrukciju sarakstu, kuras dators izpilda. Tāpat kā reāliem objektiem dabā, OOP objektiem arī ir savas individuālas īpašības, tie var veikt kādas darbības, kā arī nodot un saņemt informāciju no citiem objektiem.

OOP ir divas koncepcijas — viena, kas balstīta uz klasēm, otra — uz prototipu programmēšanu.

## OOP pamatjēdzieni
`;objekts`
:Objekts sastāv no datu kopuma un šiem datiem piesaistītajām darbībām. Datus objektā reprezentē iekšējie mainīgie jeb *lauki*, bet darbības reprezentē iekšējās funkcijas jeb *metodes*. Objekti tiek izveidoti programmas darbības gaitā un glabājas datora atmiņā.

`;klase`
:Klase ir apraksts, pēc kura tiek izveidoti objekti. Šajā aprakstā tiek aprakstīti jeb *deklarēti* objekta iekšējie mainīgie un funkcijas. Šo aprakstu veido programmētājs un tas ir daļa no programmas koda. Ja objekts ir izveidots pēc dotā apraksta, tad saka ka tas *pieder* attiecīgajai klasei jeb ir attiecīgās klases *instance*.
Kusa

**Kusa** ir ciems Madonas novada Aronas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta austrumdaļā Kapupītes krastā pie autoceļa P30  no novada centra Madonas un  no Rīgas. Kusā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, bibliotēka, sporta zāle, feldšeru-vecmāšu punkts, auto remontdarbnīcas, 2 kokzāģētavas, degvielas uzpildes stacija, aptieka, frizētava, brīvdabas estrāde, veikals.

## Vēsture

[250px|thumb|left|Kusas muižas kungu māja, vēlāk [Kusas pamatskola|Kusas skolas ēka.]]
Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Kusas muižas *(Kussen)* centru. Izaugusi pēckara gados kā vairāku Madonas rajona uzņēmumu ciemats. Ap 1972. gadu Kusā sāka darboties Madonas specializētās meliorācijas celtniecības pārvaldes iecirknis ar darbnīcām&nbsp;— organizācija PMK-19 (Pārvietojamā mehanizētā kolonna). Tās uzdevums bija ar zemju meliorāciju saistītie darbi, purvu nosusināšana, nelielu ceļu izbūve visā Madonas rajonā. Darbojās arī Madonas ciltslietu un mākslīgās apsēklošanas stacija un veterinārais iecirknis.

## Mūsdienas
Kusas ciems ir kompakti veidots, ar noasfaltētām ielām, dzīvžogiem un ielu apgaismojumu. Pamatā ir trīsstāvu apbūve ar centralizētu apkuri, kā arī individuālā apbūve.

Kusas muižas pils (19. gadsimta vidus) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.

## Iedzīvotāji

## Ievērojami novadnieki
Kusā dzimis un audzis Latvijas orientēšanās sporta meistars Mārtiņš Sirmais. Ar Kusas attīstību 1980. gados saistīti tādi uzvārdi kā Elmārs Graudiņš, Leo Paiders, Jānis Ruņģis, Vitālijs Meikulāns u.c.

## Atsauces
Nesaules kalns

**Nesaules kalns** ir 285 m augsts kalns, kas atrodas Vidzemes augstienē, Madonas novada Aronas pagastā, pa vidu starp Kusu, Liezēri un Cesvaini.  Dabas liegums, izveidots 1957. gadā. Liegums ir iekļauts *[[Natura 2000]]* — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā. Vēsturiski Nesaules kalnā atradās viens no Strūves ģeodēziskā loka punktiem.

## Skatīt arī
* Latvijas augstākie kalni
* Vidzemes augstiene

## Atsauces
Episkais teātris

Episko teātri izveidoja vācietis Bertolts Brehts.
Galvenās episkā teātra iezīmes:

1. Episkajam teātrim jāspēj skatītāju ieinteresēt darbības procesā, nevis iznākumā.

2. Galvenā atšķirība no dramatiskā teātra: episkajā teātrī stāstījums par kādu notikumu, bet 
dramatiskajā teātrī notikumi kas attīstās skatītāju acu priekšā.

3. Atsvešinājuma efekts - distancēt skatītāju no skatuves notikumiem.
Atsvešinājuma efektu visprecīzāk realizē songi (dziesmas ko izpilda aktieri tieši vēršoties pie 
skatītājiem, dziesmas saturs var nebūt saistīts ar notikumiem uz skatuves)

4. Lugas (izrādes) fragmentālisms, katra aina var pastāvēt atsevišķi, kā suverēna vienība.

5. Teicējs, kas vēsta par notikumiem uz un arī aiz skatuves.

## Piezīmes un atsauces
Bozoni

[thumb|300px|Elementārdaļiņu "[standartmodelis".]]
**Bozoni** (no indiešu fiziķa Šatjendranata Bozes uzvārda) ir daļiņas ar veselu spina vērtību. Bozoni pakļaujas Bozes—Einšteina statistikai, kas nozīmē, ka vienā kvantu stāvoklī var atrasties neierobežots daudzums daļiņu. Tādēļ bozonus dēvē arī par "radiācijas daļiņām".

Vispazīstamākais bozons ir fotons (piemēram, lāzera darbības princips pamatojas tieši uz to, ka fotoni ir bozoni un var atrasties visi vienā kvantu stāvoklī). Pie bozoniem pieder arī visas citas nesējdaļiņas, ieskaitot eksperimentāli vēl neatklāto gravitonu, mezoni, kā arī visu šo daļiņu antidaļiņas.

Virtuālo bozonu un reālu fermionu mijiedarbība pieder pie fundamentālajām mijiedarbībām (sk. nesējdaļiņas).

Pie bozoniem var piederēt ne tikai elementārdaļiņas, bet arī to sakopojumi, piemēram, atomu kodoli — tas atkarīgs no šādu konglomerātu kopējā spina. Piemēram, deitērija atoma kodols (sastāv no protona un neitrona) pieder pie bozoniem, bet deitērija atoms (sastāv no protona, neitrona un elektrona) ir fermions. Šādiem objektiem to bozoniskās īpašības parādās tikai distancēs, kas ir lielākas par to sīkstruktūru.

No bozoniem raksturīgām īpašībām izriet jau minēto lāzeru darbības princips, hēlija-4 superplūstamība, supravadītspējas parādības (sk. Kūpera pāri), kā arī tāda eksotiska vielas agregātstāvokļa kā Bozes—Einšteina kondensāta eksistence.

## Ārējās saites
Uzbrucējs (hokejs)

Par **uzbrucēju** sauc hokeja spēlētāju, kura tiešais uzdevums ir doties uzbrukumā un gūt vārtus. Parasti uz ledus kopā ar vārtsargu un diviem aizsargiem atrodas trīs uzbrucēji — divi malējie uzbrucēji un viens centra uzbrucējs. Vēl pastāv arī spēka uzbrucēji, kuriem bez vārtu gūšanas ir arī uzdevums spēlēt fizisku spēli, kavējot pretiniekam spēlētājus atņemt ripu komandas biedriem. Pateicoties spēka uzbrucējam, uzbrukuma zonā ir vairāk brīva ledus, pa kuru abiem pārējiem uzbrucējiem ir daudz vieglāk pārvietoties un gūt vārtus. Treneri uzbrucējiem nereti mēdz mācīt dažādas kombinācijas, pēc kuru izspēles ir krietni lielāka varbūtība, ka tiks gūti vārti.

Kā visu laiku labākais NHL uzbrucējs (un arī hokejists) visbiežāk tiek atzīts Veins Greckis. Viņš ir uzstādījis daudzus NHL rezultativitātes rekordus, no kuriem daļa vēl joprojām nav labota.
Komēdija

**Komēdija** ir luga, kurā attēloti konflikti un raksturi, kas izraisa smieklus. Saskaņā ar sengrieķu zinātnieka un filozofa Aristoteļa uzskatiem, kas izveidoja šo terminu, komēdija no traģēdijas atšķiras ar to, ka tajā darbojas zemāko slāņu pārstāvji, beigas vienmēr laimīgas, bet mērķis ir publikas smiekli.

Mūsdienās komēdija stipri atšķiras no Aristoteļa uzskatiem. Populārākais komēdiju veids mūsdienās ir situāciju komēdija ar ļoti ātru darbību. Intrigas ir daudz svarīgākas par tēla raksturu. Ļoti strauji mainās situācijas, beigas var būt negaidītas. Raksturu komēdijā ir skaidri izstrādāti raksturi, komisms rodas no konfrontācijām, attiecībās. Melnajā komēdijā tiek rādītas un izsmietas lietas, notikumi, par kuriem parasti nesmejas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Moralitē

**Moralitē** ir XV un XVI gs. izplatīta alegoriska teātra forma, kurā tēli ir personificētas morālas īpašības (Pieticība, Lepnums) vai abstrakti jēdzieni (Jaunība, Zināšanas). Izrādē ļaunuma spēki (Miesa, Septiņi nāves grēki u.tml.) cīnās ar Žēlastību, Patiesību, Pieticību, arī Dievu un eņģeļiem par cilvēka dvēseli.

Moralitē izveide iezīmēja pāreju no liturģiskās drāmas uz profesionālo laicīgo teātri. Izrādes tika uzvestas tautas valodā; tās pēc satura bija didaktiskas, taču nereti tajās parādījās arī farsa elementi. Par moralitē avotiem uzskata mistērijas, miraklus, sprediķus, lūgšanas, bruņinieku romānus, alegorisko literatūru. No moralitē attīstījās interlūdijas.

Viena no vecākajām moralitē lugām, kas saglabājušās līdz mūsdienām, ir "Neatlaidības pils" (*The Castell of Perseverance*, apm. 1425. g.). Par ļoti nozīmīgu moralitē uzskata "Ikviens" (*Everyman*, apm. 1500. g.), kurā pie Ikviena ierodas Nāve; viņam līdzi ļauj ņemt kādu, kas viņu aizstāvētu, un Ikviens atklāj, ka Draudzība, Manta, Skaistums un Spēks viņu pamet un tikai Labie darbi iet līdzi — bez Labajiem darbiem Ikviens tiktu nolemts ellei.
Gaiss

**Gaiss** ir dažādu gāzu maisījums, kas veido Zemes atmosfēru. Gaisu lielākoties veido slāpeklis (78%) un skābeklis (21%). Atlikušo vienu procentu veido argons, oglekļa dioksīds, ūdens tvaiks un citas gāzes. Gaiss ir bezkrāsains, bez smaržas un garšas.

Gaiss ir ļoti svarīga gāze visiem aerobiem organismiem. Elpojot organismi no gaisa iegūst skābekli, kas nepieciešams vielmaiņai. Augi gaisā esošo ogļskābo gāzi izmanto fotosintēzē.

## Ķīmiskais sastāvs

Vidējā gaisa molmasa ir 28,97 g/mol. Jāņem vērā, ka augstāk esošajā tabulā dota gāzu tilpuma attiecība, nevis masas attiecība. Piemēram, ja hēlija saturs gaisā pēc tilpuma ir 5,2 ppm, pēc masas tas ir tikai 0,72 ppm hēlija mazās masas dēļ.

## Gaisa piesārņojums
thumbnail|200px|Smogs Ņujorkā
Gaisa piesārņojums ir ķīmisks, fizisks (daļiņu piesārņojuma gadījumā) vai bioloģisks aģents, kas izmaina atmosfēras dabiskās īpašības.

Piesārņojumam ir gan dabiski cēloņi (dabiski radušies mežu ugunsgrēki, vulkānu izvirdumi), gan arī antropogēni cēloņi (rūpniecības, lauksaimniecības un satiksmes radītais piesārņojums). Blīvi apdzīvotās vietās, kur notiek aktīva saimnieciskā darbība, veidojas vairāk vai mazāk pastāvīga piesārņota gaisa zona — visbiežāk šāds piesārņojums uzkrājas virs pilsētām. Pie nelabvēlīgas laikapstākļu sakritības piesārņojuma koncentrācija pilsētās var pieaugt, radot netīrai miglai līdzīgu smogu.

Gaisa piesārņojums pasaulē palielina cilvēku saslimstību un mirstību. Lai to ierobežotu, tiek pieņemti īpaši normatīvie akti, kuru ieviešana vairāk vai mazāk efektīvi ļauj samazināt piesārņojumu.

Kopš rūpnieciskās ražošanas intensitātes krasas samazināšanās 1990. gadu sākumā un strauja automašīnu skaita pieauguma galvenais antropogēnā gaisa piesārņojuma avots Latvijā ir automašīnu izplūdes gāzes. Sevišķi spēcīgs šāds piesārņojums ir vietās, kur mašīnu koncentrācija ir augstāka un pastāvīgāka un kur piesārņojuma izkliedi kavē fiziski šķēršļi, piemēram, vienlaidus ēku sienas. Šī iemesla dēļ atsevišķās Rīgas ielās gaisa piesārņojums gandrīz pastāvīgi pārsniedz piesārņojuma limitus un ilgstoša uzturēšanās šādā vietā ir kaitīga veselībai.

## Skatīt arī
* Siltumnīcas efekts 
* Globālā sasilšana

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Fermioni

[thumb|300px|Elementārdaļiņu "[standartmodelis" (angliski)]]
**Fermioni** (no itāļu fiziķa Enriko Fermi uzvārda) ir daļiņas ar pusveselu spina vērtību. Fermioni pakļaujas Fermi—Diraka statistikai, kas nozīmē, ka vienā kvantu stāvoklī var atrasties tikai viena daļiņa. Tādēļ fermionus dažkārt sauc arī par "matērijas daļiņām". No nepāra skaita fermioniem sastāvoša kvantu sistēma kopumā arī ir fermions. Vienkāršoti runājot, no fermioniem sastāv matērija, bet bozoni ir fundamentālās mijiedarbību pārnesēji.

Pie fermioniem pieder visi kvarki (no tiem sastāv protoni un neitroni, kas paši arī ir fermioni, jo to sastāvā ir 3 kvarki) un leptoni, kā arī to antidaļiņas. Savukārt no 2 kvarkiem sastāvošie mezoni pieder pie bozoniem.

Fermi—Diraka statistikas princips nosaka ikdienā novērojamās vielas "stingrību", jo divas vielas daļiņas nevar ieņemt vienu un to pašu vietu.

No Fermi—Diraka statistikas izriet Pauli princips (no fiziķa Volfganga Pauli uzvārda), kas nosaka atomu elektronu čaulu stabilitāti, dodot iespēju eksistēt sarežģītiem ķīmiskiem elementiem. Tas pats princips nosaka deģenerētas matērijas eksistenci lielā spiedienā neitronu zvaigznēs un baltajos punduros.

## Ārējās saites
Mistērija (teātra forma)

thumb|300px|Gravīra, kurā attēlota agrīna Česteras mistēriju drāma
**Mistērija** ir teātra un dramaturģijas forma, kas izveidojās Eiropā viduslaikos un tika uzvesta tautas valodā. Mistērija attīstījās no izrādēm, ko latīņu valodā baznīcās uzveda garīdznieki. Sākotnēji mistērijas izrādīja *[[Corpus Christi]]* (un arī citu reliģisku svētku) ietvaros, taču ar laiku tās sāka spēlēt arī citās dienās. Tematiski mistēriju pamatā bija sižeti gan no Jaunās, gan Vecās Derības, kā arī apustuļu dzīvesstāsti; īpaša uzmanība tika pievērsta cilvēka radīšanai, krišanai un glābšanai. Izplatītas ainas bija Lucifera krišana, cilvēka radīšana un krišana, Kains un Ābels, Noass un plūdi, Lācara augšāmcelšana, Kristus kārdināšana, Jaunavas kronēšana utt. Baznīca izrāžu veidošanās parasti nepiedalījās; liela nozīme mistēriju uzvešanā bija municipalitātei un jo īpaši cunftēm (lielākajās pilsētās atsevišķas epizodes uzveda noteiktas amatnieku brālības atkarībā no pārstāvētā aroda — piemēram, Jorkas kuģubūvētāji atveidoja Noasa šķirsta epizodi). Izrādēs nereti piedalījās aptuveni 300 aktieru no dažādiem sociāliem slāņiem (Francijā — arī sievietes). Mistērijas veidošanu pārraudzīja spēles vadītājs, kurš bija atbildīgs par dekorācijām, lomu sadalījumu, rekvizītiem utt. Mistērijas dažkārt ilga pat mēnesi. 

Mistēriju cikla mērķis bija dramatizēt Bībeli no pasaules radīšanas līdz pat Pastarajai tiesai. Dažkārt luga tika izrādīta uz ratiem, kurus pēc tam pārveda uz citu pilsētas vietu — tā noteiktā laikā visu ciklu varēja redzēt visi pilsētas iedzīvotāji. Francijā mistērijas uzveda uz nekustīgām skatuvēm, kas atradās vienā laukumā un katra atainoja noteiktu darbības vietu — debesis, elli u.tml. Mistērijas ar laiku kļuva arvien sarežģītākas — lai atveidotu debesu un elles skatus, izmantoja mašinēriju, reālistiski attēloja spīdzināšanas skatus, eņģeļu lidošanu utt. Tāpat izrādēs nereti parādījās satīriski elementi — dažkārt tika izsmieta pat garīdzniecība. 

Starp nozīmīgākajām angļu mistēriju lugām jāmin Jorkas, Česteras un Koventrijas cikli. Spānijā populārs reliģiskās drāmas veids bija *[[autos sacramentales]]*, ko izrādīja *Corpus Christi* svētkos. Kiprā XIII gs. parādījās t.s. Kipras ciešanu cikls, kurā atainota Kristus dzīves pēdējā nedēļa. Francijā vienā lugā — "Apustuļu darbi" — bija 494 lomas ar tekstu; tā tika izrādīta 40 dienas. 

## Skatīt arī

* Viduslaiku teātris
* Moralitē
* Mirakls

## Ārējās saites
Mistērija

**Mistērija** var būt:
* reliģiska ceremonija Senajā Grieķijā un austrumu zemēs,
* teātra un dramaturģijas forma, kas attīstījās viduslaiku Eiropā.
* "Mistērija" - žurnāls, kurš iznāk Latvijā.
* filmu žanrs

## Skatīt arī

* Knuta Hamsuna romāns "Mistērijas".
Astenosfēra

thumb|300px|Zemes šķērsgriezums - astenosfēra atbilst augšējai mantijai
**Astenosfēra** (no  — ‘bez spēka’) ir viens no slāņiem, kas veido Zemi, atrodas zem litosfēras dziļumā no 60—210 km līdz 300—410 km. Daļa speciālistu astenosfēru uzskata par Zemes mantijas augšējo daļu, daļa — ka astenosfēra atrodas virs mantijas. Astenosfēru kā atsevišķu Zemes sfēru izdalīja tikai pēc Lielās Čīles zemestrīces viļņu analīzes — šī zemestrīce notika 1960. gada 22. maijā, kaut gan teorētiskos darbos uz astenosfēras eksistenci norādīja jau 1926. gadā.

## Īpašības un sastāvs
Galvenās sastāvdaļas — līdzīgi, kā mantijai — olivīns, ortopiroksēni, špinelis un granāti. Blīvums — ap 3,3 g/cm³. No Zemes garozas to atdala Mohorovičiča robeža.

Astenosfēra ir "vāja" — mīksta, savukārt slāņi zem un virs tās ir cieti, tās materiāls ir ļoti karsts, taču lielā spiediena dēļ tas ir nevis šķidrs bet gan biezs, viskozs. Seismiskie viļņi, sasniedzot mīksto astenosfēru, ievērojami palēninās. Šī īpatnība seismologiem pirmajiem ļāva izdalīt astenosfēru, kuru viņi apzīmē ar nosaukumu "lēnā ātruma zona"  (*low velocity zone*, LVZ). Šī zona gan atbilst augšējiem astenosfēras 100 km. Seismisko viļņu ātrums Zemes garozā ir 8,3 km/s, astenosfērā krīt zem 7 km/s un zem tās atkal pieaug, līdz Zemes kodolā tas ir 13,6 km/s.

Astenosfēra atrodas zem litosfēras — Zemes ārējās daļas, kas iesaistīta plātņu tektonikā un izostatiskajās svārstībās. Zem plānās okeāniskās Zemes garozas astenosfēra ir daudz tuvāk Zemes virsmai nekā zem biezās kontinentālās Zemes garozas. Pie vidusokeāniskām grēdām līdz tai ir tikai daži kilometri. Lielāko dziļumu astenosfēra sasniedz zem kratoniem.

## Nozīme
Astenosfēras augšējā daļa kalpo par vidi, kurā pārvietojas tektoniskās plātnes. Augstās temperatūras un spiediena dēļ astenosfēra ir plastiska un tāpēc plātnes spēj tajā pārvietoties par vairākiem centimetriem gadā. Savā veidā astenosfēra kalpo arī kā konvekcijas plūsma, kas novada prom siltumu no Zemes centra.

No astenosfēras Zemes vulkāni iegūst izvirduma materiālu.

## Ārējās saites
Starptautiskais polārais gads

thumb|228px|Starptautiskajam polārajam gadam veltīta pastmarka

**Starptautiskais polārais gads** ir īpašs laika periods polāro apgabalu pētīšanā. Pirmais tādu ieteica Austroungārijas flotes virsnieks Karls Veiprehts (*Karl Weyprecht*), kurš gan mira, pirms tika noorganizēts Pirmais Starptautiskais polārais gads 1882. — 1883. gadā. Pēc piecdesmit gadiem (1932. — 1933.) notika otrais Starptautiskais polārais gads. Iedvesmojoties no tā, 1957. — 1958. gadā tika organizēts Starptautiskais ģeofiziskais gads.

Trešais Starptautiskais polārais gads sākās  un ilga līdz . Tas ļāva novērot divu gadu ciklu abos Zemes polārajos reģionos. To ierosināja Pasaules meteoroloģijas organizācija (*World Meteorological Organization — WMO*) un sponsorēja Starptautiskā zinātnes padome (*International Council for Science — ICSU*).

Starptautiskajā polārajā gadā piedalījās arī NASA, kas veica Mēness un Marsa polāro apgabalu pētījumus, tā palīdzot saprast procesus uz Zemes.  tika palaista zonde Phoenix, kas 2008. gada maijā nolaidās Marsa ziemeļu polārajā reģionā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Consumers International

thumb|250px
**Consumers International** (**CI**) ir starptautiska patērētāju tiesību aizsardzības nevalstiska organizācija (NVO), kura pārstāv patērētāju grupas un valstu patārētāju tiesību aģentūras visā pasaulē. Tajā ir 230 organizācijas 113 valstīs. CI mērķis ir veicināt līdzsvarotāku sabiedrību, aizstāvot visu patērētāju tiesības, palielinot patērētāju organizāciju skaitu un darbības loku, kā arī veicinot patērētājiem draudzīgu politiku un likumu ieviešanu. Kopš 1999. gada Latvijas Patērētāju tiesību aizsardzības centrs ir CI biedrs.

## Ārējās saites
* Consumers International
* Patērētāju tiesību aizsardzības centrs
Koventri

**Koventri** (; ) ir katedrāles lielpilsēta Anglijas centrālajā daļā, Rietummidlendas grāfistes otra lielākā pilsēta un Koventri municipālā boro administratīvais centrs.

Pazīstama ar katedrāli, kura celta 20. gadsimtā blakus Otrajā pasaules karā aviācijas uzlidojumos iznīcinātās vecās katedrāles drupām, un kura kļuvusi par vienu no Otrā pasaules kara simboliem.

Koventri ir britu autobūves vēsturiskais centrs. Ar Koventri saistīta 11. gadsimta leģenda par lēdiju Godivu. Pilsētā divas universitātes — Koventri Universitāte (*Coventry University*) un Vorikas Universitāte (*University of Warwick*).

## Vēsture
Tradicionāli uzskata, ka Koventri 1043. gadā dibinājis Mersijas ērls Leofriks, nodibinot šeit benediktiešu abatiju.

14. gadsimtā Koventri kļuva par audumu ražošanas centru un kļuva par vienu svarīgākajām Anglijas pilsētām. 1345. gadā tai piešķīra pilsētas (*city*) statusu.

Anglijas pilsoņu kara laikā Koventri bija parlamenta piekritēju pusē.

19. gadsimtā pilsēta kļuva par divriteņu ražošanas centru, bet 20. gadsimtā — par galveno Lielbritānijas autorūpniecības centru.

Otrā pasaules kara laikā pilsēta smagi cieta vācu aviācijas uzlidojumos, sevišķi 1940. gada 14. novembra uzlidojumā, kad tika gandrīz pilnībā iznīcināts pilsētas vēsturiskais centrs.

20. gadsimta septiņdesmitajos gados panīka Koventri autorūpniecība, un astoņdesmito gadu sākumā Koventri bija viens no lielākajiem bezdarba līmeņiem valstī. Kopš tā laika pilsētas ekonomika attīstās citos virzienos, bet autorūpniecība pamazām pilnībā izzūd.

## Cilvēki
Koventri ir dzimuši:

* Lī Čailds (*Lee Child*; 1954) — rakstnieks
* Marlons Devonišs (*Marlon Devonish*; 1976) — vieglatlēts
* Lēdija Godiva (*Lady Godiva*; ap 990 — 1067) — augstmane
* Naidžels Hotorns (*Nigel Hawthorne*; 1929—2001) — aktieris
* Filips Larkins (*Philip Larkin*; 1922—1985) — dzejnieks
* Klints Mansels (*Clint Mansell*; 1963) — komponists
* Mo Maulema (*Mo Mowlam*; 1949—2005) — politiķe
* Klaivs Ouens (*Clive Owen*; 1964) — aktieris
* Ellena Terija (*Ellen Terry*; 1847—1928) — aktrise
* Frenks Vitls (*Frank Whittle*; 1907—1996) — inženieris

## Ārējās saites
Modelis

**Modelis** ir kāda reāla objekta, parādības vai procesa vienkāršots analogs, kas izteikts ar zīmju palīdzību.
Ar modeļu izstrādāšanu, to teoriju un izmantošanu nodarbojas modelēšana.

Modeļu veidi:
* ideālie:
** mentāls modelis;
* reālie:
** informatīvie:
*** abstrakts modelis,
*** matemātisks modelis,
*** biznesa modelis;
** materiālie:
*** fizikāls modelis.

Profesija:
* modelis (profesija)
2867 Šteins

**2867 Šteins** ir neliels galvenās asteroīdu joslas asteroīds, kuru 1969. gadā atklāja Nikolajs Černihs Krimas Astronomiskajā observatorijā Ukrainā. 

Tas ir nosaukts latviešu astronoma Kārļa Šteina vārdā.

Pēc novērojumiem Eiropas Dienvidu observatorijā ir noskaidrots, ka tas ir E tipa asteroīds ar diametru aptuveni 4,6 km. Starpplanētu zondes Rosettas gaismas intensitātes analīze parādīja, ka Šteina rotācijas periods ir aptuveni 6 stundas, asteroīds ir neregulāras formas un tam nav pavadoņu.

## Misijas
 starpplanētu zonde Rosetta palidoja garām Šteinam 800 km attālumā ar diezgan mazu ātrumu - 8,6 km/s. Šis bija pirmais no diviem asteroīdiem, gar kuriem gāja Rosettas trajektorija - otrais bija daudz lielāks asteroīds 21 Lutēcija, kuru zonde sasniedza 2010. gadā.

## Fiziskie raksturlielumi
Pēc Rosettas apmeklējuma, Eiropas Dienvidu observatorija aprakstīja Šteinu kā 'dimantu debesīs', jo asteroīdam ir konusveidīga forma. Platākajā daļā izsists liels krāteris. 

## Atsauces

## Ārējās saites
* ESA internet lapa ar Šteina fotogrāfijām un animācijām
Šteins

**Šteins** ( — 'akmens'; sieviešu dzimtē Šteina) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Kārlis Šteins (1911—1983) — latviešu astronoms;
* Mārtiņš Šteins (dzimis 1992) — latviešu aktīvists un politiķis;
* Ross Šteins (*Ross Stein*) — amerikāņu seismologs;
* Uldis Šteins (1935—2023) — latviešu horeogrāfs;
* Valdis Šteins (dzimis 1948) — latviešu ģeogrāfs, pasniedzējs un politiķis;

## Skatīt arī
* 2867 Šteins
Velna beka

**Velna beka** (*Rubroboletus satanas*) ir Latvijā ļoti reta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir vāji indīgi. Citi sēnes latīniskie nosaukumi — *Boletus satanas*, *Tubiporus satanas* un *Suillus satanas*. Retuma dēļ Latvijā aizsargājama. Daļa avotu saka, ka sēne vispār nekad nav Latvijā pārbaudāmi uzieta, taču tā paretam atrasta Igaunijā un Lietuvā.

## Sēnes apraksts
thumb|Velna bekas kātiņa joslas, tīklojuma un atveru detaļas, uzņemts Pjemontā, Itālijā
* Cepurīte: krāsa sudrabpelēka līdz zaļganbrūnai, paretam okera krāsā, gaiša. Diametrs līdz 20 cm, forma sākumā pusapaļa, vēlāk polsterveida, bieza. Virsma mitrā laikā mazliet lipīga, ar nenovelkamu, reizēm plaisājošu virsmiziņu. Mīkstums blīvs, bālgans, griezumu vietās vispirms sārtojas, tad kļūst zilgans, ar nepatīkamu smaržu, vecām sēnēm ar maitas smaku, garša saldena.
* Stobriņi: sākumā dzelteni, vēlāk zaļgandzelteni līdz zaļganbrūniem, iespiedumu vietās kļūst zaļganzili, viegli atdalāmi no mīkstuma. Atveres karmīnsarkanas, retāk sarkanbrūnas vai violeti sarkanas, vecumā kļūst olīvzaļas.
* Kātiņš: dzeltens vai no brūna/pelēcīga apakšā līdz oranžam/dzeltenam augšdaļā, vidū plata karmīnsarkana josla, vidū stipri paresnināts, gandrīz olveida, daļēji ar smalku sarkanu tīklveida zīmējumu. Garums un resnums 4-12 cm. Griezuma vietā sārtojas.
* Sporas: elipsoīdas-vārpstveida, iedzeltenas vai dzeltenbrūnas, 10-16/5-7 µm.
* Bazīdijas: 25-40/9-13 µm.
* Cistīdas: bezkrāsainas līdz dzeltenīgām, vālesveida vai ar smailām galotnēm, 27-64/6-16 µm. Koncentrējas tuvāk atverēm.

## Augšanas apstākļi

Mikorizas sēne. Aug galvenokārt no augusta līdz septembrim, retos lapu koku mežos, vai zem atsevišķi augošiem kokiem, kaļķainās augsnēs, saules sildītās vietās. Īpaši aug zem dižskābaržiem un ozoliem, Igaunijā bieži atzīmēta arī zem liepām. Augļķermenis visai izturīgs pret sausumu. Sastopama galvenokārt Dienvideiropā. Latvijā ziņas par atrašanu nākušas galvenokārt no Aizkraukles apkaimes gar Daugavu, Igaunijā — valsts rietumos.

## Līdzīgas sugas

Sēne nedaudz līdzīga parastajai raganbekai, kurai mīkstums citrondzeltens, iespiedumu vietās zili melns.

## Barības vērtība

Visi mūsdienu avoti atzīst sēni par indīgu, taču priekšstati par indīguma pakāpi mainās. Jau 1937. gadā padomju autore Ļebedeva rakstīja, ka agrāk šo sēni uzskatījuši par ļoti indīgu, kas pēc literatūras datiem ne visai apstiprinoties. I. Dāniele norāda, ka ar šo sēni var dabūt tikai gremošanas traucējumus un tā, būdama vāji indīga, pielīdzināma nosacīti ēdamajām sēnēm. Austrumvācijā sēņu noteicējs 1978. gadā rakstīja, ka svaiga šī sēne ir stipri indīga, ceptā veidā tā izraisa gremošanas traucējumus tad, ja apēsta lielākā daudzumā. Lielā daudzumā velna beka Latvijā nekad nav atrasta, tautā par viņu nereti sauc parasto raganbeku. Krievu valodā, savukārt, šīs sēnes nosaukums bieži tiek piedēvēts parastajai žultsbekai.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Sugu enciklopēdija
2007. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona

**Latvijas futbola Virslīgas 2007. gada sezona** bija 33. Virslīgas sezona, kas sākās , bet noslēdzās 4. novembrī. Virslīgā piedalījās 8 komandas, kas aizvada četru riņķu turnīru. Par čempioniem 2. reizi pēc kārtas kļuva "Ventspils". Sezonas vidū ar 11 punktu pārsvaru vadībā bija "Liepājas Metalurgs", taču "Ventspils" izcīnīja uzvaras pēdējās 11 spēlēs pēc kārtas, kurās ielaida tikai vienus vārtus. 3. vietu pirmoreiz komandas vēsturē ieguva "Rīga", savukārt "Skonto" pirmoreiz palika ārpus medaļu ieguvēju saraksta. Par Virslīgas rezultatīvāko futbolistu kļuva "Ventspils" uzbrucējs Vīts Rimkus ar 20 gūtajiem vārtiem.

Sezonas beigās Latvijas Futbola federācija paziņoja par konceptuālu lēmumu nākamajā gadā paplašināt Virslīgas dalībnieku skaitu līdz 10, tādējādi neviena Virslīgas komanda netika pazemināta uz 1. līgu. Pēdējoreiz 10 komandas Virslīgā spēlēja 1996. gada sezonā.

## Turnīra tabula

## Rezultātu tabula

[thumb|right|250px|[Dmitrijs Skobļakovs cīņā ar Latvijas izlases spēlētāju Alekseju Višņakovu]]

## Rezultatīvākie spēlētāji
[thumb|right|250px|[FK Rīga leģionārs Dmitrijs Skobļakovs dodas uzbrukumā]]

## Čempioni
[170px|thumb|right|2007. gada [Latvijas čempioni "FK Ventspils"]]

* galv. treneris -  Romāns Grigorčuks

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Futbola federācija
* RSSSF sezonas statistika
Medene

thumb|250px|Medenes zemes variācijas mūsdienu Lietuvas teritorijā pēc dažādām vēstures kartēm 12.-13.gs.
**Medene** () bija sēļu zeme vai pilsnovads 13. gadsimtā, kas atkārtoti pieminēta Lietuvas karaļa Mindauga dāvinājumā Livonijas ordenim 1255. gadā un Upmales zemes dalīšanas dokumentā 1261. gadā.

13. un 14. gadsimtā Medene atradās Aizkraukles komturejas sastāvā. 
Pēc Melnas līguma noslēgšanas 1422. gadā to iekļāva Žemaitijas kunigaitijas sastāvā.

## Nosaukums
Vārds "Medene" varētu būt cēlies no vārda "medis" — "mežs", lai apzīmētu biezos mežus šajā novadā. Arī mūsdienās to aizņem gandrīz nepārtraukti meži, galvenokārt priežu meži pārpurvotās augsnēs. Viens no lielākajiem ir Taurkalnes meža masīvs pie Jaunjelgavas.

## Vēsture
Atskaņu hronikas vēstījumā par 1245. gada Livonijas krusta karu notikumiem pieminēts krustnešu karagājiens uz Nalseni cauri lielajiem Medenes zemes purviem, mežiem un upēm. Pirms tam Daugavas kreisajā krastā esošo zemju valdnieki brāļi Tūšis, Miļģerīns un Ģiņģeiķis bija noslēguši militāru savienību ar Livonijas ordeņa mestru Dītrihu no Grīningenas. Miļģerīns kopā ar saviem ļaudīm un iedzīvi bija apmeties "iepretim Aizkrauklei" un kristījies katoļu ticībā. Karagājiena laikā Livonijas ordeņa karaspēks kopā ar sabiedrotajiem ieņēma Lengevīna pili un ar kara laupījumu un par ķīlniekiem sagūtītajām sievām, viņu bērniem, zirgiem, govīm un teļiem jāja atpakaļ uz Rīgu. Atceļā viņiem purvainā apvidū uzbruka lietuviešu karaspēks, bet tika sakauts.

### Lietuvas karaļa dāvinājums Livonijas ordenim
1255. gada oktobrī Lietuvas karaļa Mindauga dāvinājumā minēta **Meddene**, Pelone, Maleysine un Thovraxe, kas ar saviem apgabaliem saukusies Sēlene (*terram, que Selen dicitur, videlicet Meddene, Pelone, Maleysine, Thovraxe, cum suis attinenciis*), šie vietvārdi atrodami arī pāvesta Aleksandra IV apstiprinājumā 1257.gadā.

### Teritorija
Medenes zeme acīmredzot atradusies Sēlijas rietumos, jo zemgaļu valsts Upmale sniegusies līdz tās robežai. Pēc Indriķa Šterna uzskata Medenes zemes teritoriju mūsdienās daļēji aizņem Skaistkalnes pagasts, Bārbeles pagasts, Vecumnieku pagasts, Birzgales pagasts, Valles pagasts, Kurmenes pagasts, Mazzalves pagasts, Sērenes pagasts, Jaunjelgava un daļa no Biržu rajona Lietuvā.

Zināms, ka 1261. gada 7. augustā karalis Mindaugs it kā noteicis Livonijas ordenim atdāvināto sēļu zemju robežas šādi:
* ziemeļu robeža gāja pa Daugavu no Naujenes pils (uz austrumiem no Daugavpils) līdz Rumbulas krācēm pie Doles salas.
* dienvidu robeža gāja no Naujenes pa Sventas upi, Latuvas upi, Lēvenes upi, Mūsas upi.
* rietumu robeža pa Lielupi līdz Babītes ezeram. (dokuments var arī būt Livonijas ordeņa viltojums, lai leģitimizētu iekarotās vai iekārotās zemes).

Vilis Biļķins Medeni identificēja pie Meduma ezera (Medumu pagasts), bet Augusts Bīlenšteins ar 1257. gadā pieminēto Medones pili Daugavas krastā.

Tomēr maz ticams, ka Sēlijā vienlaikus atradušās divi pilsnovadi ar Medenes nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Sēlija
2006. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona

**Latvijas futbola Virslīgas 2006. gada sezona** bija 32. Virslīgas sezona un pirmā sezona ar nosaukumu **LMT Virslīga**. Tā sākās , bet beidzās . Par Latvijas čempioniem pirmoreiz kļuva "FK Ventspils", par 2 punktiem apsteidzot iepriekšējos čempionus "Liepājas Metalurgu". Par čempionāta rezultatīvāko spēlētāju ar 15 gūtajiem vārtiem kļuva Mihails Miholaps.

## Turnīra tabula

## Rezultātu tabula

## Rezultatīvākie spēlētāji

## Labākie spēlētāji

## Čempioni
[170px|thumb|right|[2006. gads|2006. gada Latvijas čempioni "FK Ventspils"]]

* galv. treneris -  Romāns Grigorčuks

## Ārējās saites
* Latvijas Futbola federācija
* RSSSF sezonas statistika
Hidrolīze

**Hidrolīze** ( — 'ūdens', *lysis* — 'sairšana') ir saliktu vielu pilnīga vai daļēja reakcija ar ūdeni. Ja reakcijā notiek tikai ūdeņraža pievienošana (reakcijas produkts ir viens), procesu sauc par hidratāciju.

## Neorganiskā ķīmija
Sāļi, kas sastāv no vājas skābes un bāzes atlikuma, ūdens iedarbībā neatgriezeniski hidrolizējas par sākotnējiem hidroksīdiem. Piemēram, alumīnija hlorīds (AlCl3) reaģē ar ūdeni, veidojot alumīnija oksihlorīdu (AlOCl) un sālsskābi, tas ir, ietvaicējot alumīnija hlorīda šķīdumu, nav iespējams iegūt sausu alumīnija hlorīdu, jo sālsskābe iztvaikos. Daži metālu savienojumi (TiCl4) hidrolizējas pilnībā, un reakcijā ar ūdeni veidojas stabils hidroksīds.

## Organiskā ķīmija
Organisko vielu (esteru) hidrolīze notiek analoģiski (veidojas spirts un skābe). Esteri gan parasti ir stabili un reakcija notiek lēnām, tāpēc to paātrina ar skābi vai sārmu (pārziepošana). Šajā gadījumā skābe vai sārms reaģē ar attiecīgo sāli, veidojot savu sāli un otru hidroksīdu. Līdzīgā veidā var sagraut amīdus, veidojot skābi un amīnu.

Skābju iedarbībā var tikt sašķeltas poliesteru un poliamīdu saites, pievienojot ūdeni un veidojot attiecīgos monomērus. Polisaharīdu (ogļhidrātu) un olbaltumvielu hidrolīzes procesā veidojas attiecīgie monosaharīdi un aminoskābes.
Andris Ābelīte

**Andris Ābelīte** (dzimis  Rīgā) ir latviešu trompetists, dziedātājs un komponists, Latvijas Nacionālā simfoniskā orķestra dalībnieks. Līdz 2007. gadam — grupas "Labvēlīgais Tips" trompetists, tajā pašā gadā kopā ar grupu "Bonaparti.lv" pārstāvējis Latviju Eirovīzijā.
## Biogrāfija
Dzimis 1973. gada 11. maijā Rīgā.

Māte Renāte Ābelīte ir žurnāliste, tēvs Juris Ābelīte ir izbijis vieglatlēts. Andrim ir dēls un vecāka māsa, kura nodarbojas ar keramiku un gleznošanu. 

Mācījies Rīgas 6. vidusskolā, beidzis Rīgas 1. Bērnu mūzikas skolas trompetes klasi, pēc tam Jāzepa Mediņa mūzikas koledžas trompetes klasi. No 1992. Līdz 1996. gadam mācījies Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā (JVLMA), kur absolvējis trompetes klasi, bet 1998. gadā kļuvis par maģistru. Paralēli no 1997. līdz 2000. gadam studējis JVLMA vokālajā klasē pie profesora Arvīda Lustes. 1996. gadā stažējies pie trompetes pasniedzējiem Luksemburgā, 2000. gadā — Norvēģijā. Kopš astoņpadsmit gadu vecuma komponē, galvenokārt dziesmas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Andris Ābelīte — ar nacionālpatriotismu Eirovīzijā
Dzeltensarkanā tīmeklene

**Dzeltensarkanā tīmeklene** (). Indīga tīmekleņu (Cortinariaceae) dzimtas sēne. Līdz ar zaļo mušmiri pieder pie indīgākajām sēnēm. Atrasta daudzās Eiropas valstīs. Latvijā pagaidām nav droši atrasta.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Dzeltensarkanā tīmeklene
Bazīdijsēnes

**Bazīdijsēnes** (*Basidiomycota*) ir liels sēņu valsts nodalījums, kas apvieno sēnes, kurām sporas veidojas uz bazīdijām. Parasti uz katras bazīdijas 4 bazīdijsporas. Bazīdijsēnes kopā ar asku sēnēm tiek uzskatītas par augstākajām sēnēm.

## Sistemātika

* nodalījums **Bazīdijsēnes (Basidiomycota)**
:* klase Teliomicētes (Teliomycetes)
:::* rinda: Agaricostilbales
:::* rinda: Mikrobotrijas (Microbotryales)
:::* rinda: Septobazīdijsēnes (Septobasidiales)
:::* rinda: Sporīdijas (Sporidiales)
:::* rinda: Rūsas sēnes (Uredinales)

:* klase Atractiellomycetes
:::* rinda: Atraktiellas (Atractiellales)

:* klase Himēnijsēnes (Hymenomycetes)
::* apakšklase : Agaricomycetidae
:::* rinda: Atmatenes (Agaricales)
:::* rinda: Bekas (Boletales)
:::* rinda: Gailenes (Cantharellales)
:::* rinda: Ceratobazīdijsēnes (Ceratobasidiales)
:::* rinda: Dakrimicētes (Dacrymycetales)
:::* rinda: Himenohetu sēnes (Hymenochaetales)
:::* rinda: Zemestauki (Phallales)
:::* rinda: Piepes (Polyporales)
:::* rinda: Bērzlapes (Russulales)
:::* rinda: Teleforālsēnes (Thelephorales)
::* apakšklase : Recekleņi (Tremellomycetidae)
:::* rinda: Ausaiņi (Auriculariales)
:::* rinda: Christianseniales
:::* rinda: Cystofilobasidiales
:::* rinda: Filobazīdijsēnes (Filobasidiales)
:::* rinda: Recekleņi (Tremellales)
:::* rinda: Tulasnellas (Tulasnellales)

:* klase: Ustomicētes (Ustomycetes)
::* apakšklase : Entorrhizomycetidae
:::* rinda: Entorizas (Entorrhizales)
::* apakšklase : Exobasidiomycetidae
:::* rinda: Doassansiales
:::* rinda: Entylomatales
:::* rinda: Ekzobazīdijas (Exobasidiales)
:::* rinda: Georgefischeriales
:::* rinda: Mikrostomas (Microstromatales)
:::* rinda: Tillēcijas (Tilletiales)
::* apakšklase : Ustilaginomycetidae
:::* rinda: Urocistas (Urocystales)
:::* rinda: Melnplaukas sēnes (Ustilaginales)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Bazīdijsēnes
Mezoni

**Mezoni** (no grieķu *μέσος* - vidējais) ir subatomāras daļiņas — bozoni, kas spēj piedalīties stiprajā mijiedarbībā. Tas nozīmē, ka tie ir hadroni ar veselu spinu. Mezoni sastāv no kvarka un antikvarka, tādēļ tie nav "īstas" elementārdaļiņas. Arī tetrakvarki (pagaidām vēl hipotētiski) ir pieskaitāmi pie mezoniem. Visi mezoni ir nestabili.

Mezonu kā daļiņu, kas smagākas par elektronu, bet vieglākas par protonu, eksistenci paredzēja japāņu fiziķis Hideki Jukava 1935. gadā (par to viņam tika piešķirta Nobela prēmija). Pirmā atklātā daļiņa ar piemērotu masu bija mions jeb *μ* mezons, kurš vēlāk izrādījās pieskaitāms pie leptoniem, jo neiesaistījās stiprajā mijiedarbībā, tāpat kā daudz vēlāk konstatētais *τ* mezons jeb tau daļiņa . Pirmais eksperimentāli atklātais "īstais" mezons bija pions jeb *π* mezons, kas ir relatīvi stabila daļiņa - eksistē 2,60·10-8 sekundes. Apmēram tikpat stabili mezoni ir kaoni, kas satur dīvaino kvarku. Ir atklāts liels daudzums citu mezonu, kas ir vismaz par vairākām kārtām nestabilāki.

## Ārējās saites