open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
TigriSat

***TigriSat*** ir Irākas pirmais pavadonis. Tas tika veidots pēcdiploma Irākas studentu projektā Itālijas universitātē *[[Sapienza Università di Roma]]*. Zemes tālizpētes pavadoņa uzdevums ir atklāt putekļu vētras virs Irākas. Tas orbītā tika palaists 2014. gada 19. jūnijā.

*TigriSat* veidots *[[CubeSat]] 3U* standartā ar masu aptuveni 3 kg. Tas ir apgādāts ar RGB kameru, kas izmanto īpašus algoritmus, lai uzņemtajos attēlos atklātu putekļus. Pavadonim ir izvēršama ultraīsviļņu (*VHF*) un decimetru viļņu (*UHF*) antena telemetrijas noraidīšanai un radiobojai, kā arī S joslas antena; raidītājs darbojas 435,000 MHz frekvencē. Saules baterijas paneļos ir iebūvētas magnētiskās spoles, kas nodrošina orientācijas kontroli, lai kamera būtu pavērsta pret Zemi. *TigriSat* pārraida attēlus uz divām zemes stacijām Bagdādē un Romā.
Pavadoņa siltuma kontrole ir pasīva un balstās uz virsmas materiālu termooptiskajām īpašībām (starojamību un absorbciju).

## Priekšvēsture
1989. gadā, Sadama Huseina valdīšanas laikā, Irāka apgalvoja, ka ir palaidusi Zemes mākslīgo pavadoni. Attēli no kosmosa tomēr liecināja, ka nesējraķete eksplodējusi pacelšanās sākumposmā, un tiek apšaubīts, vai vispār bija paredzēta kosmiskā aparāta palaišana orbītā. Tādējādi *TigriSat* oficiāli tiek uzskatīts par Irākas pirmo pavadoni.

2014. gadā Irākas studentu grupa Itālijas universitātē *[[Sapienza Università di Roma]]* izgatavoja *TigriSat*. Nanopavadoni projektēja un būvēja augstākā līmeņa pēcdiploma aerokosmiskās inženierijas kursa studenti, ko organizēja *Sapienza Università di Roma* Aerokosmiskās inženierijas skola (*Scuola di Ingegneria Aerospaziale*) sadarbībā ar Irākas darba grupu (Itālijas Ārlietu ministrija), Irākas Zinātnes un tehnoloģiju ministriju, Irākas Augstākās izglītības ministriju un Irākas transporta ministriju, kā arī un Itālijas gaisa spēkiem.

## Lidojuma gaita
*TigriSat* tika palaists  19:11:11 *[[UTC]]* ar nesējraķeti *[[Dnepr-1]]* no Jasnijas militārās bāzes Orenburgas apgabalā Krievijā.
*TigriSat* starta konfigurācijās atradās speciālā konteinerā kosmiskajā aparātā *[[UniSat-6]]*, ko izstrādāja Itālijas privāts uzņēmums *G.A.U.S.S. Srl*. 19 minūtes pēc starta *UniSat-6* tika ievadīts saules sinhronā orbītā ar parametriem: perigejs 612,9 km, apogejs 696,3 km, orbītas slīpums 97,8°, periods 97,7 minūtes.

20. jūnijā, 25 stundas 38 minūtes pēc starta *TigriSat* tika izmests no *UniSat-6* brīvā lidojumā.

2019. gada maijā *TigriSat* vēl darbojās.

## Atsauces

## Ārējās saites
* #tigrisat twitter
* TIGRISAT N2YO.com, pavadoņa orbītas parametri
Vivjēns Bosenkets

**Vivjēns Bosenkets** (; dzimis 1872. gada 13. aprīlī Francijā; miris 1943. gada decembrī Viltšīras grāfistē) bija Britu impērijas diplomāts, konsuls Rīgā (1912) un vicekonsuls Maskavā. Latvijas brīvības cīņu laikā viņš bija britu karaflotes politiskais padomnieks Baltijas valstīs (1918) un Apvienotās Karalistes ģenerālkonsuls Tallinā (1919), no 1924. līdz 1932. gadam ģenerālkonsuls Frankfurtē pie Mainas.

## Vizīte Rīgā
1918. gada 17. decembra vakarā Daugavgrīvā iebrauca britu eskadra: mīnukuģis *Princess Margaret*, kreiseris *Ceres* un vēl septiņi kuģi. Kuģis *Windsor* noenkurojās pie Vecrīgas, uz tā atradās arī bijušais konsuls Rīgā, Lielbritānijas oficiālais pārstāvis Vivjēns Bosenkets, kurš uzreiz satikās ar Latvijas pagaidu valdības Ministru prezidentu K. Ulmani “Centrālviesnīcā”. 
19. decembrī Rīgā ieradās kuģis *Wakeful* ar kontradmirāli E. Aleksanderu-Sinklēru uz klāja.
Lielbritānijas valdības pārstāvji apsolīja, ka daļa britu flotes paliks pastāvīgi Rīgā, Latvijas Pagaidu valdība saņems ieročus un visus citus vajadzīgos piederumus Latvijas armijas uzstādīšanai, kā arī citādi apņēmās pabalstīt Latvijas valsts patstāvību un tās cīņu pret lieliniekiem.

## Literatūra
* Peter Bosanquet "Life in a Turbulent Empire: The Experiences of Vivian and Dorothy Bosanquet in Russia, 1897 to 1918" (1996) 
* Peter Bosanquet "A Russian Odyssey: An Account of the Consular Experiences of Vivian and Dorothy Bosanquet, 1897-1932" (1998)

## Atsauces
Cira stadions

**Cira stadions** () ir 1975. gadā uzbūvēts stadions Kipras pilsētā Limasolā, tajā bāzējas vairākas Kipras futbola komandas. Stadions nosaukts mecenāta Petra Cira (*Πέτρος Ι. Τσίρος*) vārdā. Tajā dažkārt notiek Kipras futbola izlases mājas spēles, sevišķi daudz to bija 20. gadsimta deviņdesmitajos gados. Ir plāni par jauna stadiona celtniecību Limasolā.

## Ārējās saites

## Atsauces
Aisulū Tinibekova

**Aisulū Tinibekova** (; dzimusi ) ir kirgīzu brīvā stila cīkstone, trīskārtējā pasaules čempione (2019, 2020, 2023), seškārtēja Āzijas čempione (2016, 2017, 2019, 2021, 2023, 2024), 2012. un 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļniece,  bronzas medaļniece.

## Biogrāfija
Aisulū Tinibekova dzimusi 1993. gada 4. maijā Džalalabadas apgabala pilsētā Mailūsū, bet augusi un skolā mācījusies Narinas apgabala Kočkoras rajona Tendikas ciemā. Ar brīvo cīņu viņa iepazinās mācoties desmitajā klasē. Lai būtu iespēja trenēties, pēc desmitās klases beigšanas Aisulū pārgāja dzīvot un mācīties uz Kirgizstānas galvaspilsētu Biškeku.

2009. gadā Tinibekova piedalījās savās pirmajās starptautiskās sacensībās — Āzijas kadetu čempionātā. Jau pēc četriem gadiem viņa pārstāvēja Kirgizstānu Londonas olimpiskajās spēlēs, kur startējot vidējā svarā (līdz 63 kg), astotdaļfinālā zaudēja zviedrietei Hennai Jūhansonei un ieņēma 13. vietu.

2013. gadā Aisulū izcīnīja bronzas medaļas Āzijas čempionāta Ņūdeli un Vasaras Universiādē Kazaņā. 2014. gada Āzijas čempionātā viņa iekļuva finālā, kur zaudēja Ķīnas cīkstonei Džanai Laņai. Nākamajā 2015. gada Āzijas čempionātā Tinibekova atkal saņēma sudraba medaļu, šoreiz finālā viņa zaudēja japānietei Kaori Ičo.

Olimpisko, 2016. gadu kirgīzu cīkstone uzsāka daudzsološi. Vispirms pirmoreiz uzvarēja Āzijas čempionātā, pēc tam olimpiskajā kvalifikācijas turnīrā, izcīnot ceļazīmi uz Riodežaneiro olimpiādi. Tomēr olimpiskajās spēlēs medaļu izcīnīt neizdevās, pusfinālā viņa zaudēja krievu cīkstonei Valērijai Koblovai, bet cīņā par bronzu arī indietei Sakši Malikai.

2017. gadā Tinibekova otro gadu  pēc kārtas uzvarēja Āzijas čempionātā un izcīnīja savu pirmo medaļu pasaules čempionātā. Pusfinālā viņa zaudēja tunisietei Marvai Amri, bet cīņā par bronzas medaļu pārspēja Ķīnas cīkstoni Žunu Ninninu. 2014. gada Āzijas spēlēs Aisulū izcīnīja bronzas medaļu, bet 2018. gada spēlēs — zelta medaļu.

2019. gadā Tinibekova trešo reizi uzvarēja Āzijas čempionātā, bet pēc tam viņa guva līdz šim lielāko panākumu — zelta medaļu pasaules čempionātā Nursultanā. Viņa kļuva par pirmo Kirgizstānas cīkstoni, kas uzvarējusi pasaules čempionātā. Par šo panākumu viņa tika apbalvota ar trīsistabu dzīvokli Biškekā, kura sertifikātu un atslēgas viņa pasniedza Kirgizstānas prezidents Soronbajs Ženbekovs.

2021. gada augustā olimpiskajās spēlēs Tokijā Tinibekova iekļuva finālā, kur zaudēja japānietei Jukako Kavai un ieguva sudraba medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Valds Dambrausks

**Valds Dambrausks** (; dzimis  Pakrojā) ir lietuviešu futbola treneris. 2018. un 2019. gada sezonā strādājis Latvijā, vadot Virslīgas klubu RFS. 

## Trenera karjera
Studējis Londonas Metropolitēna universitātē, vēlāk strādājis Anglijas klubu *[[Fulham F.C.|Fulham]]*, *[[Manchester United FC|Manchester United]]* un *[[Brentford F.C.|Brentford]]* jaunatnes akadēmijās.

No 2009. līdz 2010. gadam bija Lietuvas U-17 izlases galvenais treneris. Vēlāk vadīja Lietuvas U-19 izlasi. 2010. gada beigās kļuva par Panevēžas "Ekranas" galvenā trenera Valda Urbona asistentu, palīdzēja komandai kļūt par Lietuvas čempioniem 2011. un 2012. gadā. 2014. gadā kļuva par komandas galveno treneri.

2014. gada decembrī Dambrausks tika iecelts par Viļņas "Žalgiris" galveno treneri. Klubā nostrādāja trīs sezonas, šajā laikā divreiz izcīnot Lietuvas čempiontitulu (2015. un 2016. gadā), kā arī trīsreiz uzvarot Lietuvas kausa izcīņā un divas reizes Lietuvas superkausā. 2016. gadā tika atzīts par Lietuvas čempionāta labāko treneri. 2017. gada oktobrī pēc komandas nesekmīgā snieguma amatu atstāja.

2017. gada decembrī tika apstiprināts par Latvijas Virslīgas kluba RFS galveno treneri. Pirmajā sezonā (2018) ar RFS ieguva trešo vietu Virslīgā. 2019. gadā Dambrauska vadībā RFS kļuva par Latvijas kausa ieguvējiem un izcīnīja sudraba medaļas Virslīgā.

2020. gada februārī atstāja RFS, kļūstot par Horvātijas kluba *[[HNK Gorica]]* galveno treneri. 2021. gada janvārī kļuva par Bulgārijas kluba Razgradas "Ludogorets" galveno treneri. 2021. gada oktobrī amatu atstājis.

2021. gada novembrī kļuvis par Horvātijas komandas Splitas "Hajduk" galveno treneri. 2022. gadā izcīnījis Horvātijas kausu. 2022. gada septembrī pēc abpusējas vienošanās darbu Splitas klubā atstāja. No 2022. gada oktobra līdz 2023. gada decembrim vadīja Grieķijas Superlīgas klubu Krētas OFI.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hansa sala

**Hansa sala** (, , ) jeb **Tartupaluka** (, ) ir neapdzīvota sala 1,3 km² platībā Kenedija šaurumā. Šaurums atdala Dānijai piederošo Grenlandes salu no Kanādai piederošās Elsmīra salas. 2022. gadā salu sadalīja starp Dāniju un Kanādu, izveidojot sauszemes robežu starp abām valstīm. 

## Vēsture
1933. gadā Starptautiskās Justīcijas Pastāvīgā palāta Hāgā atzina Grenlandi par Dānijas teritoriju. 1972./1973. gadā, slēdzot Dānijas un Kanādas robežlīgumu, puses nespēja vienoties, kurai valstij Hansa sala piederēs. 

No 1984. gada līdz 2022. gadam starp Kanādu un Dāniju notika t.s. "inteliģentais karš". Dažkārt uz salu devās armijas vienība, kura demontēja pretējās puses karogu un izdzēra pretējās puses atstāto alkoholiskā dzēriena pudeli. Pametot salu, karavīri pacēla savas valsts karogu, atstājot dzēriena pudeli "pretiniekiem".

## Atsauces

## Ārējās saites

*Who Owns Hans Island?
Pērnavas lidosta

**Pērnavas lidosta** () ir lidosta Igaunijā, 4,4 kilometrus uz ziemeļiem no Pērnavas centra. Regulāri pasažieru lidojumi uz Ruhnu. Pirmie lidojumi veikti 1939. gadā. PSRS laikā lidosta tika izmantota PSRS Gaisa spēku vajadzībām, kaut arī notika pasažieru lidojumi ar An-2 lidmašīnām maršrutā Tartu - Viljandi - Pērnava - Kuresāre (Kingisepa).

## Ārējās saites

*
Olavinlinnas pils

**Olavinlinnas pils** () jeb **Olafborgas pils** () ir 15. gadsimtā celta pils Somijas pilsētā Savonlinnā. Tā ir vistālāk uz ziemeļiem esošā viduslaiku mūra pils, kas saglabājusies. Kopš 1912. gada pilī notiek tradicionālais Savonlinnas operas festivāls.

## Vēsture
Pili 1475. gadā sāka būvēt Zviedrijas reģents Eriks Akselsons Tots aizsardzībai pret Maskaviju, kura nesen bija ieņēmusi Novgorodu. Celtniecība noritēja līdz 15. gadsimta beigām, pirmais uzbrukums cietoksnim notika Krievu—zviedru kara (1495—1497) laikā. Pils pēc tam vairākkārt pārbūvēta. Ap pili attīstījās pilsēta, kas mūsdienās pazīstama kā Savonlinna. Pils nekad nav ieņemta triecienā, tomēr divreiz padevusies Krievijas karaspēkam (1714. gadā Lielā Ziemeļu kara laikā un Krievu-zviedru kara laikā 1742. gadā). 19. gadsimtā izdega pils interjers, kas nav saglabājies.

## Attēlu galerija

Olavinlinna 2016 2.jpg
Olavinlinna800.jpg
Scenen_på_borggården,_Olofsborg.JPG
Olavinlinna Kingshall.jpg
Olavinlinna (bridge) - panoramio.jpg


## Ārējās saites

*Savonlinnas operas festivāls
Gvālijara

**Gvālijara** (, *gvāliyar*, ) ir pilsēta Indijas centrālās daļas ziemeļos. Atrodas Madhjas Pradēšas štata ziemeļos, Gvālijaras apgabalā, aptuveni 120 km uz dienvidiem no Āgras. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 1,07 miljoni iedzīvotāju, no kuriem aptuveni 90% ir hinduisti. Tās aglomerācijā iedzīvotāju skaits pārsniedz 2 miljonus. Gvālijara ir zināma ar savu dabisko skaistumu un bagātīgo kultūras mantojumu. Pilsēta atrodas vēsturiskā viduslaiku hinduistu Gvālijaras cietokšņa pakājē. Gvālijarā atrodas arī Mahārādžas Bada, Sasbahu templis, Saules templis, Skindijas pils, kā arī musulmaņu mošejas un mauzoleji.

## Vēsture

Vēsturiskos avotos Gvālijara pirmo reizi minēta 525. gadā. Gvālijara bija bijušās Gvālijaras valsts pilsēta. Gvālijaras valsts beidza pastāvēt 1948. gadā, un tā kopā ar citām zemēm tika iekļauta Indijas štatā, kas saucās Madhja Bharāta. 1956. gadā Madhja Bharāta tika iekļauta Madhjas Pradēšas štatā.

Gvālijara ir nozīmīgs transporta mezgls. Cauri pilsētai iet dzelzceļa līnija, kas savieno Deli ar Mumbaju un Čennai. Attīstīta tekstilrūpniecība (kokvilnas un zīda audumi, paklāji), ķīmiskā rūpniecība, stikla rūpniecība, keramikas un pārtikas rūpniecība. Pēc gaisa piesārņojuma Gvālijara ir viena no pasaulē piesārņotākajām pilsētām. Tā kā pilsētai ir nozīmīgs kultūras mantojums un ir saglabājušies daudzi apskates objekti, nozīmīga nozare ir arī tūrisms. Pilsētā valda mitrs subtropu klimats. Musonu sezona pilsētu skar no jūlija beigām līdz oktobra sākumam. Ziemas ir vēsas un sausas. Lakšmibai Nacionālais sporta izglītības institūts ir viena no nozīmīgākajām sporta izglītības iestādēm Indijā. Pilsētā atrodas vēl vairākas valsts un privātās augstākās mācību iestādes.

Leģenda vēsta, ka pilsētas nosaukums ir radies no viedā vīra Gvālipas vārda. 8. gadsimtā šajā apvidū apmaldījies rādžas dēls Surajs Sens. Vietā, kur mūsdienās atrodas Gvālijara, viņš esot sastapis šo vīru, kuram lūdzis padzerties. Viedais vīrs aizvedis līdz ūdenskrātuvei, kuras ūdens ne tikai veldzējis slāpes, bet arī izārstējis rādžas dēlu no lepras. Pateicībā Surajs Sens esot vēlējies piedāvāt ko pretī, un Gvālipa izteicis vēlmi, ka vēlas, lai kalnā uzceltu cietoksni, kas viņu un citus Gvālipas paziņas aizsargātu no savvaļas zvēriem. To arī rādžas dēls paveicis, mūsdienās tas zināms kā Gvālijaras cietoksnis. Laika gaitā kalna pakājē izveidojusies pilsēta. Gvālijara savu nosaukumu ieguvusi no šī viedā vīra vārda.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Maulbronnas klosteris

**Maulbronnas klosteris** () ir 12. gadsimtā dibināts cisterciešu klosteris Bādenes-Virtembergas pilsētā Maulbronnā. Tas ir viens no vislabāk saglabātajiem klosteru kompleksiem uz ziemeļiem no Alpiem. Kompleksu ietver aizsardzības mūri. Galvenās ēkas celtas no 12. līdz 16. gadsimtam. Klostera gotiskā baznīca ietekmējusi gotikas arhitektūras izplatīšanos Eiropas ziemeļos un centrālajā daļā. Saglabājusies sarežģīta ūdensapgādes sistēma. 1993. gadā Maulbronnas klostera kompekss tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Dibināts 1147. gadā pēc pāvesta Eižena III rīkojuma. Postīts Zemnieku kara laikā 16. gadsimtā.  Sekularizēts 1807. gadā. Maulbronnas klostera skolā dažādos gadsimtos mācījušies Johanness Keplers, Frīdrihs Helderlīns un Hermanis Hese. Mūsdienās klostera kompleksā atrodas Maulbronnas rātsnams, policijas iecirknis, citas iestādes.


20140906 Klosterhof Maulbronn 009.JPG
Maulbronn6.JPG
Faust tower - Maulbronn Monastery.jpg
Main door - Church of Maulbronn Monastery - Maulbronn - Germany 2017.jpg
Kloster Maulbronn - Klostertor - panoramio.jpg
Monastery_fountain_-_Maulbronn_Monastery.jpg


## Ārējās saites

*
Vess Kreivens

**Veslijs "Vess" Ērls Kreivens** (; dzimis 1939. gada 2. augustā Klīvlendā, ASV; miris 2015. gada 30. augustā Losandželosā, ASV) bija amerikāņu kinorežisors, scenārists, producents un aktieris. Pazīstams kā šausmu filmu žanra pionieris, kur apvienoja šausmu klišejas ar humoru un satīru. Viņa devums žanram tiek uzskatīts par bagātīgu un ietekmīgu. Sakarā ar viņa darbu panākumiem un ietekmi uz šausmu filmu žanru, Kreivens tiek saukts par "Šausmu meistaru" (*Master of Horror*).

## Filmogrāfija

### Pilnmetrāžas filmas

* 1972 — "Pēdējā māja kreisajā pusē" (*The Last House on the Left*)
* 1977 — "Pakalniem ir acis" (*The Hills Have Eyes*)
* 1981 — *[[Deadly Blessing]]*
* 1982 — ''Swamp Thing''
* 1984 — "Šausmas Gobu ielā" (*A Nightmare on Elm Street*)
* 1985 — "Pakalniem ir acis 2" (*The Hills Have Eyes Part II*)
* 1986 — *[[Deadly Friend]]*
* 1988 — *[[The Serpent and the Rainbow]]*
* 1989 — *[[Shocker]]*
* 1991 — *[[The People Under the Stairs]]*
* 1994 — *[[Wes Craven's New Nightmare]]*
* 1995 — "Vampīrs Ņujorkā" (*Vampire in Brooklyn*)
* 1996 — "Kliedziens" (*Scream*)
* 1997 — "Kliedziens 2" (*Scream 2*)
* 1999 — "Sirds mūzika" (*Music of the Heart*)
* 2000 — "Kliedziens 3" (*Scream 3*)
* 2005 — *[[Cursed]]*
* 2005 — "Nakts reiss" (*Red Eye*)
* 2010 — "Paņem manu dvēseli" (*My Soul to Take*)
* 2011 — "Kliedziens 4" (*Scream 4*)

## Atsauces
Lasaletas Dievmāte

Par **Lasaletas Dievmāti** () sauc Dievmāti, kura esot parādījusies diviem bērniem Alpu kalnos 1846. gada 19. septembrī. Vietējais bīskaps 1851. gada 19. septembrī formāli atzina publisku Lasaletas Dievmātes kultu. 1879. gadā pāvests Leons XIII kanoniski kronēja Lasaletas Dievmātes skulptūru, kas pašlaik atrodas Lasaletas Dievmātes bazilikā, kas atrodas parādīšanās vietā.

## Ārējās saites

*
Ejina

**Ejina**, senatnē **Egina** () ir sala Saronikas līča Saronikas salu arhipelāgā Grieķijā. Sala ir populāra tūristu apmeklēta vieta. No Pirejas ostas ar kuģi ar zemūdens spārniem līdz salai var nokļūt 40 minūtēs. Ejina ir aprimis vulkāns. Rietumu un ziemeļu daļa ir akmeņaina, bet auglīga. Vispopulārākā lauksaimniecības kultūra — pistācijas. Attīstīta sūkļu ieguve.

Sala ir apdzīvota no aizvēsturiskiem laikiem. Sevišķi ietekmīga tā bija starp 7. līdz 5. gadsimtu p.m.ē., kad tai bija kontakti ar Mazāziju. Ejinā tolaik kala savas monētas — staterus, kas ir senākā konstatētā monēta Eiropā. 5. gadsimtā p.m.ē. Ejinu savstarpējās cīņās uzveica Atēnas un tā pamazām panīka.

Grieķu neatkarības kara laikā sala kādu laiku bija nemiernieku galvaspilsēta.

## Ārējās saites
Segedas Universitāte

**Segedas Universitāte** () ir universitāte Ungārijas pilsētā Segedā, valsts dienvidos. Starptautiskos reitingos bieži atzīta par labāko valstī.

Universitāte par savu dibināšanas gadu uzskata 1872., kad Koložvārā (mūsdienās Kluža-Napoka Rumānijā) tika nodibināta otrā universitāte Ungārijas kroņa zemēs - Franča Jozefa Universitāte. Pēc Ungārijas sakāves Pirmajā pasaules karā un Transilvānijas nonākšanas Rumānijā, universitāti pārcēla uz Segedu.

Universitātē ir 12 fakultātes. Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami inženieris Zoltāns Bajs (*Bay Zoltán*), politiķis Ištvāns Bibo (*Bibó István*), matemātiķis Lipots Fejērs (*Fejér Lipót*), matemātiķis Alfrēds Hārs (*Haar Alfréd*), dzejnieks Atila Jožefs (*József Attila*), matemātiķis Lāslo Lovāss (*Lovász László*), politiķis Jānošs Martoņi (*Martonyi János*), dzejnieks Miklošs Radnoti (*Radnóti Miklós*), metemātiķis Friģešs Rīss (*Riesz Frigyes*), bioķīmiķis Alberts Sentģerģi (*Szent-Györgyi Albert*), rakstnieks Antals Serbs (*Szerb Antal*).

## Ārējās norādes

*
NG-12

***NG-12***, saukta arī par ***S.S. Alan Bean***, bija ASV uzņēmuma *[[Northrop Grumman]]* kravas kosmosa kuģa *[[Cygnus (kosmosa kuģis)|Cygnus]]* Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) apgādes misija NASA programmā *[[Commercial Resupply Services 2]]* (*CRS-2*). Kravas kuģis orbītā tika palaists 2019. gada 2. novembrī, darbību beidza 2020. gada martā.

Kosmosa kuģis bija nosaukts par godu astronautam Elanam Bīnam, kurš mira 2018. gadā.

## Derīgā krava
Kopējā kravas masa bija 3705 kg.
Kosmosa kuģa hermētiskajā nodalījumā atradās 3586 kg kravas: lietas apkalpei (680 kg), rezerves daļas stacijas iekārtām (756 kg), krava zinātniskajiem pētījumiem (1983 kg), datoru iekārtas (17 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aprīkojums (104 kg), krava Krievijas segmentam (11 kg), *Northrop Grumman* aprīkojums (35 kg).
Kravā bija arī *[[Alpha Magnetic Spectrometer]]* dzesēšanas sistēmas sūkņu sistēma un remonta komplekts.

Nehermetizētā krava (119 kg) bija *[[NanoRacks]]* palaišanas iekārta *NRCSD-E* ar 7 *[[Cubesat]]* pavadoņiem.

## Lidojuma gaita
*Cygnus* tika palaists  13:59:47 *UTC* ar nesējraķeti *[[Antares 230+]]* no Vidusatlantiskā reģionālā kosmoporta (*MARS*) starta laukuma *LP-0A*. Šis bija modificētās raķetes *Antares 230+* pirmais starts.

4. novembrī *Cygnus* pietuvojās stacijai. 09:10 *UTC* kosmosa kuģi satvēra ar stacijas manipulatoru, ko vadīja Džesika Meira. 11:21 *UTC* *Cygnus* bija pievienots pie *[[Unity (SKS)|Unity]]* moduļa apakšējās pieslēgvietas.

31. janvārī 13:10 *UTC* ar *Canadarm2* manipulatoru *Cygnus* tika atvienots no *Unity* moduļa. 14:36 *UTC* tas tika palaists brīvā lidojumā.
Pēc tam tas paaugstināja orbītu līdz 400 km. Tur no pavadoņu izmešanas ierīces *Nanoracks NRCSD-E* tika palaisti pavadoņi *[[Aerocube-14A]]*, *[[Aerocube-14B]]*, *[[Aerocube-15A]]*, *[[Aerocube-15B]]*, *[[SwampSat-2]]*, *[[HuskySat-1]]*, *[[Orbital Factory 2]]*.
1. februārī no uzņēmuma *Hypergiant SEOPS* pavadoņu izmešanas ierīces *Slingshot* tika palaisti pavadoņi *[[CIRiS]]*, *[[ORCA-2]]*, *[[EdgeCube]]*, *[[MakerSat-1]]*, *[[MiniCarb]]*, *[[VPM]]*, *[[Lynk]]*.

2020. gada 17. martā tika iedarbināts *Cygnus* galvenais dzinējs; kravas kuģis nogāja no orbītas un sadega virs Klusā okeāna dienvidu daļas. Pēdējais telemetrijas signāls tika saņemts 23:16:56 *UTC*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Northrop Grumman CRS-12 Mission NASA
Dāvids Ritihs

**Dāvids Ritihs** (; dzimis  Jihlavā, Čehijā) ir čehu hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Kopš 2025. gada pārstāv NHL klubu Ņujorkas "Islanders".

## Spēlētāja karjera
Karjeru sācis 2006.—07. gada sezonā dzimtās pilsētas kluba Jihlavas "Dukla" U-18 komandas rindās. Komandas rindās spēlēja līdz pat 2009.—10. gada sezonas otrajai pusei, kad sāka spēlēt kluba U-20 komandā. 2011.—12. gadā sezonā debitējis pieaugušo komandā Čehijas Pirmajā līgā. No 2014. līdz 2016. gadam pārstāvēja Čehijas Ekstralīgas vienību *[[BK Mladá Boleslav]]*. 2016.—17. gada sezonā pievienojās AHL Stoktonas "Heat" komandai, kurā aizvadīja 31 spēli. Tanī pašā sezonā Ritihs aizvadīja arī savu debijas spēli NHL kluba Kalgari "Flames" sastāvā. Nākamajā sezonā spēlējis gan AHL, gan NHL. 2018.—19. gada sezonā NHL aizvadījis 45 spēles. 2019. gada vasarā pagarināja līgumu ar "Flames" uz nākamajām divām sezonām.

Kā brīvais aģents Ritihs 2021. gada 28. jūlijā parakstīja līgumu uz vienu gadu par 1,25 miljonu ASV dolāriem ar Našvilas "Predators". Pēc vienas sezonas Predators sastāvā Ritihs 2022. gada 13. jūlijā parakstīja līgumu uz vienu gadu par 900 000 USD ar Vinipegas Jets. Būdams Jets pamatvārtsarga Konora Helebaka dublieris, Ritihs 2022.–2023. gada sezonā aizvadīja 21 spēli, gūstot 9 uzvaras.

Noslēdzoties līgumam ar Jets, Ritihs kā brīvais aģents 2023. gada 1. jūlijā parakstīja līgumu uz vienu gadu un 875 000 USD vērtībā ar Losandželosas Kings.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dzjans Dzemiņs

**Dzjans Dzemiņs** (, , dzimis , miris ) bija Ķīnas politiķis, no 1989. līdz 2002. gadam bija Ķīnas Komunistiskās partijas priekšsēdētājs un no 1993. līdz 2003. gadam — ĶTR prezidents.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1926. gadā Jandžou. 
Ķīnas pilsoņu kara laikā 1946. gadā Dzjans Dzemiņs iestājās Ķīnas Komunistiskajā partijā. 1947. absolvēja Šanhajas Transporta universitāti, iegūstot elektrotehniķa grādu. Kā elektrotehniķis viņš strādāja vairākās rūpnīcās, līdz 1955. gadā ieguva iespēju praktizēties Padomju Savienībā. Pēc tam viņš vadīja tehnoloģiskos pētniecības institūtus dažādās Ķīnas vietās. 1980. gadā Dzjans kļuva par valsts komisijas viceministru importa un eksporta jautājumos. Divus gadus vēlāk kļuva par valsts elektronikas nozares viceministru, bet no 1983. līdz 1985. gadam bija šīs pašas nozares ministrs. 1982. gadā kļuva par Ķīnas Komunistiskās partijas Centrālkomitejas locekli. 1985. gadā Dzjans Dzemiņs kļuva par Šanhajas pilsētas vadītāju, bet 1987. gadā ieguva vietu Politbirojā, kurā bija trīs sasaukumus līdz 2002. gadam.

1989. gadā pēc protestiem Tiaņaņmeņa laukumā Dzjans Dzemiņs pārņēma varu Ķīnā, gāžot no krēsla Džao Dzijanu un pašam kļūstot par Ķīnas Komunistiskās partijas ģenerālsekretāru. Atrodoties šajā amatā Dzjans Dzemiņs apņēmās Ķīnā turpināt uzsākto kursu uz brīvā tirgus ekonomiku, bet vienlaikus saglabāja Komunistiskās partijas monopolu pār politisko varu. Dzjans Dzemiņs 1989. gadā kļuva arī par Komunistiskās partijas Centrālās kara komitejas priekšsēdētāju, šajā amatā nomainot Denu Sjaopinu. 1993. gadā Ķīnas Nacionālais Tautas kongress Dzjanu Dzemiņu ievēlēja par ĶTR prezidentu.

Pēc Dena Sjaopina nāves 1997. gadā Dzjans Dzemiņs nostiprināja savu varu. Viņš sāka samazināt valsts īpašumtiesības un kontroli dažās Ķīnas rūpniecības nozarēs, 1997. gadā sāka privatizācijas plānu. 1990. gadu nogalē Dzjans Dzemiņs mēģināja uzlabot valsts attiecības ar Amerikas Savienotajām Valstīm. 1997. gadā viņš piedalījās pirmajā ASV un Ķīnas augstākā līmeņa sanāksmē gandrīz desmit gadu laikā, un jau nākamajā sanāksmē 1998. gadā viņš atklāti apsprieda cilvēktiesību stāvokli Ķīnā, ko bija kritizējusi Rietumu pasaule. 2002. gadā Dzjans Dzemiņs atkāpās no Komunistiskās partijas ģenerālsekretāra amata un nākamajā gadā arī no Ķīnas prezidenta amata, jo bija beidzies maksimālais divu termiņu prezidentūras laiks. Abus amatus ieguva Hu Dzjiņtao. Līdz 2004. gada septembrim Dzjans Dzemiņs vēl bija Centrālās kara komitejas priekšsēdētājs, šo amatu pēc tam arī ieguva Hu Dzjiņtao.

Miris 2022. gada 30. novembrī 96 gadu vecumā Šanhajā. Saskaņā ar Siņhua ziņu aģentūru, miris no leikēmijas un vairāku orgānu mazspējas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pilsēta pie upes

**"Pilsēta pie upes"** () ir 2020. gada Latvijas spēlfilma. Filmas scenārija autors un režisors ir Viesturs Kairišs. Filmas scenārijs veidots pēc latviešu trimdas autora Gunara Janovska tāda paša nosaukuma romāna motīviem. Galvenās lomas atveido Dāvis Suharevskis, Jozs Budraitis, Gundars Āboliņš, Agnese Cīrule un Brigita Cmuntova. Filma ir latgaliešu valodā. Pirmizrāde notika . Filmu finansē Nacionālais kino centrs un Lietuvas un Čehijas kino institūcijas.

Filma ieguva četras 2020. gada Lielā Kristapa balvas — par labāko scenāriju (Viesturs Kairišs), labāko aktierdarbu galvenajā lomā (Dāvis Suharevskis), labāko aktierdarbu otrā plāna lomā (Brigita Cmuntova) un labāko skaņu režiju (Ludvīks Bohadlo un Roberts Slezaks).

Filmēšana norisinājusies pārsvarā Latgalē: Krāslavā, Ludzā, Rēzeknē, Varakļānos, Daugavpilī, kā arī Subatē un pie Lielupes ietekas jūrā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* filmas.lv profils
Alfrēds Berts

**Alfrēds Berts** (, 1875–1949) bija Lielbritānijas armijas brigādes ģenerālis, piedalījās Pirmajā pasaules karā. Latvijas brīvības cīņu laikā bija Sabiedroto militārās misijas vadītājs Latvijā (1919—1920).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1875. gada 18. aprīlī Londonā. 1895. gadā iestājās karadienestā 3. Britānijas ķeizariskajā Vorikšīras pulkā, piedalījās Angļu-būru karā (1899-1902). 1907. gadā kā novērotājs bija Prūsijas gvardes manevros, 1909. gadā – Austroungārijas armijas manevros Galīcijā. Pēc tam viņš darbojās kā kara korespondents Marokā (1910) un dienēja robežsargu brigādē (1910-1914).

Pirmā pasaules kara sākumā Berts komandēja 3. gvardes dragūnu pulku. Viņš divas reizes saņēma D.S.O. (*Distinguished Service Order*) ordeni: par Arras kaujā izrādīto varonību un par 6. Kavalērijas brigādes vienību vadību vācu marta ofensīvas laikā 1918. gadā. Karam beidzoties, Bertu apbalvoja ar britu zemākās pakāpes bruņinieka titulu − C.M.G. (*Companion of the Order of St. Michael and St. George*).

1919. gada februārī brigādes ģenerāli Bertu iecēla par Sabiedroto militārās misijas priekšnieku Latvijā, bet Liepājā viņš ieradās tikai jūnija beigās. Kārļa Ulmaņa Latvijas pagaidu valdībai 8. jūlijā atgriežoties Rīgā un pārņemot Latvijas valsts varu, ģenerālis Berts palīdzēja izveidot un apgādāt Latvijas bruņotos spēkus, kā arī mēģināja paātrināt vācu karaspēka evakuāciju. Pateicoties ģenerāļa Berta izdomai un enerģijai, pēc Cēsu kaujām Baltijas landesvērs 8. septembrī tika pārvietots no Tukuma uz Austrumu fronti pie Līvāniem.

Bermontiādes laikā ar ģenerāļa Berta palīdzību Sabiedroto kara kuģu artilērijas uguns atbalstā Latvijas bruņotie spēki 15. oktobrī forsēja Daugavas lejteci un padzina Rietumkrievijas armiju no Daugavgrīvas cietokšņa uz Bolderāju. Pēc Bermonta sakāves par Baltijas reģiona sabiedroto komisijas vadītāju iecēla Francijas ģenerāli Niselu, tomēr viņa vadītajai komisijai neizdevās panākt pamieru starp Latvijas un Vācijas valdībām un novērst pilnīgu vācu armijas evakuāciju no Latvijas.
1920. gada 11. martā ģenerāli Bertu atvaļināja no karadienesta un apbalvoja ar C.B. (*Companion of the Bath*) ordeni. 1921. gadā viņš pildīja britu pārstāvja pienākumus Sabiedroto komisijā Polijā un Lietuvā.

Pēc atgriešanās Lielbritānijā viņš nodibināja Latvijas draugu biedrību (*Friends of Latvia*) un katrus divus vai trīs gadus apciemoja Latviju.

1923. gada 18. martā Latvijas Ministru prezidents Zigfrīds Meierovics britu valdībai iesniedza priekšlikumu Bertu „kā personu, kas bauda pilnīgu Latvijas uzticību” atkal nozīmēt par Lielbritānijas militārās misijas vadītāju Latvijā, tomēr par britu militāro atašeju Rīgā kļuva majors Gūdens (*Goodden*).
1933. gada augustā Rīgā ar tūristu kuģi *Calgary* ieradās Berta organizēta britu delegācija, kurā bija ne tikai parlamentārieši un citi politiķi, bet arī universitāšu mācībspēki, seši ģenerāļi, divpadsmit admirāļi.

Miris 1949. gada 26. februārī.

## Atsauces
Berts

**Berts** vai **Bērts** var būt:

* Vārdu Roberts (priekšvārds) vai Lamberts saīsinātais variants
* Vārda Bērtons () saīsinātais variants

## Cilvēki ar šādu vārdu
* Bērts Lankasters, amerikāņu aktieris
* Bērts Renoldss, amerikāņu aktieris
* Berts van Marveiks, nīderlandiešu futbola treneris

## Cilvēki ar šādu uzvārdu
* Alfrēds Berts, britu ģenerālis

## Skatīt arī
* Berta
Blarnijas akmens

**Blarnijas akmens** jeb **Daiļrunības akmens** (, ) akmens bloks, kas iemūrēts Blarnijas pils mūrī. Nostāsts vēsta, ka jebkurš cilvēks, kas spējīgs īpašā pozā akmeni noskūpstīt, iegūst sevišķas daiļrunības spējas.

Akmens iemūrēts pils aizsardzības mūrī 1446. gadā. Ir vairākas leģendas par akmens izcelsmi. Viena no tām vēsta, ka tā ir daļa no Likteņa akmens — Skotijas karaļu kronēšanas akmens. Nostāsts par akmens spējām rakstos pirmoreiz parādās 1785. gadā.

## Ārējās saites
* 
*
Arno

**Arno** () ir 241 kilometru gara upe Toskānā.

Izteka pie Falteronas kalna Apenīnos. Iesākumā tek dienvidaustrumu virzienā, vēlāk pagriežas pret rietumiem. Ietek Tirēnu jūrā pie Marinas di Pizas. Upes krastos atrodas Areco, Florence, Empoli un Piza. Upei raksturīga strauja caurteces maiņa, kas vēsturiski dažkārt novedusi pie plūdiem. 1996. gada plūdos Florencē gāja bojā 101 cilvēks un tika bojāts tūkstošiem retu grāmatu un citu kultūras vērtību. Arno lejtecē zem upes gultnes ir 19. gadsimtā izbūvēts kanāls, kas novada uz jūru nosusinātā Bjentinas ezera ūdeņus.

## Ārējās saites
Mario Rigamonti stadions

**Mario Rigamonti stadions** () ir futbola stadions Brešā, Itālijā. Tajā savas mājas spēles aizvada futbola klubs *[[Brescia Calcio]]*. Stadiona ietilpība ir 16&nbsp;743 vietas. Stadions tika atklāts . Tas ir nosaukts Brešā dzimušā futbolista Mario Rigamonti vārdā, kurš gāja bojā aviokatastrofā 1949. gadā kopā ar pārējo futbola kluba *[[Torino F.C.|Torino]]* komandu. Stadionā tiek rīkoti arī koncerti.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Stadiona profils ''stadiumguide.com''
Azerbaidžānas šaha čempionāts

**Azerbaidžānas šaha čempionāts** ir šaha turnīrs, kurā izcīna Azerbaidžānas šaha čempionu titulus, vīriešiem un sievietēm. Čempionātu organizē Azerbaidžānas Šaha federācija. Čempionāti katru gadu notiek Baku, ar dažiem izņēmumiem. Pirmais čempionāts notika 1934. gadā, kad Azerbaidžāna bija Aizkaukāza Padomju Federatīvās Sociālistiskās Republikas sastāvdaļa. Līdz 1945. gadam čempionāti notika neregulāri. Kopš tā gada tie tiek organizēti katru gadu un tās turpinās līdz šai dienai.

## Čempionāti un to uzvarētāji

## Atsauces

## Ārējās saites
* Azerbaidžānas Šaha Federācija
Lietuvas dzelzceļš

***Lietuvas dzelzceļš*** () ir Lietuvas valstij piederoša dzelzceļa kompānija, kas nodrošina gandrīz visus dzelzceļa transporta pakalpojumus valstī.

Par Lietuvas dzelzceļa transporta dibināšanas brīdi var nosaukt 1860. gadu, kad pa jaunceļamo Pēterburgas—Varšavas līniju Viļņas dzelzceļa stacijā pienāca pirmais vilciens.

Lietuvas dzelzceļa kopējais līniju garums ir 1749 kilometri 1520 mm sliežu platumā, no kuriem 122 kilometri ir elektrificēti. No Šeštokiem Polijas pierobežā līdz Kauņas dzelzceļa stacijai ir izbūvētas 1435 mm sliedes.

2023.gada 27.decembrī “Lietuvos geležinkeliai” pasažieru pārvadājumu meitasuzņēmums “LTG Link” uzsāka pasažieru pārvadājumus starp Viļņu un Rīgu. Pirmais reiss no Viļņas izbrauca 6:30 un ieradās Rīgā 10:43, kamēr pirmais reiss no Rīgas izbrauca 15:28. Atklāšanas dienas rītā Latvijas ministru prezidente Evika Siliņa Rīgas Centrālajā stacijā sagaidīja Lietuvas premjerministri Ingrīdu Šimonīti, kura bija viena no pirmā reisa pasažierēm. Pasākumu papildināja arī abu valstu valdības amatpersonu un Lietuvas dzelzceļa pārstāvju uzrunas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
Cargolux

***Cargolux*** () ir 1970. gadā Luksemburgā dibināta lidsabiedrība. Nodarbojas ar aviācijas kravu pārvadājumiem globālā līmenī. Nodarbojas arī ar čartera pakalpojumiem. 85 pārstāvniecības 50 valstīs. Kompānijas lielākie īpašnieki 2019. gadā bija Luksemburgas lidsabiedrība *[[Luxair]]* (35,10 %), Ķīnas *Henan Civil Aviation Development & Investment Co* (35,00 %), Luksemburgas banka *[[BCEE]]* (10,90 %), Luksemburgas *[[Société Nationale de Crédit et d'Investissement]]* (10,67 %) un Luksemburgas valsts (8,32 %).

## Ārējās saites
Pakistānas Neatkarības diena

**Pakistānas Neatkarības diena** (, *Yāum-e-Āzādi*) ir Pakistānas  nacionālie svētki. Tiek svinēti kopš 1947. gada.

## Vēsture
Svētki tiek atzīmēti 14. augustā, šajā datumā Pakistāna kļuva par neatkarīgu valsti. Neatkarības diena tiek svinēta ar valsts karogu pacelšanu, lai godinātu nācijas varoņus. Islāmābādā tiek organizēta uguņošana.

Svinības galvenokārt notiek Islāmābādā, kur prezidents un premjerministrs pacel valsts karogu un uzstājas ar svinīgām runām. Līderi stāsta par valdības sasniegumiem un nākotnei izvirzītājiem mērķiem. 

## Svinēšana
14. augustā visās Pakistāna provincēs notiek kultūras pasākumi. Visās pilsētās notiek karoga pacelšanas ceremonijas, kurus veic pašvaldības vadītājs. Notiek arī goda sardzes maiņa pie Mohameda Ali Džinna mauzoleja.

Neatkarības diena netika svinēta 2010. gada 14. augustā, kad valsts cīnījās pret plūdu sekām. Visi oficiālie valsts un kara pasākumi tajā dienā tika atcelti. 

## Ārējās saites
* Aug 14 official functions scrapped due to devastating floods
Andris Kazinovskis

**Andris Kazinovskis** (dzimis  Viļakā) ir latviešu lauksaimnieks un politiķis. Ilgstoši bijis Balvu novada pašvaldības deputāts un vadītājs, kā arī 13. Saeimas deputāts. Ievēlēts no Jaunās konservatīvās partijas, bet no tās izstājies. Iepriekš bijis arī vairāku citu politisko spēku biedrs.

Pēc Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas beigšanas strādājis par inženieri Balvu rajona padomju saimniecībā "Medņeva". Ar lauksaimniecību turpinājis nodarboties arī līdztekus pašvaldību un politiskajai darbībai, ir zemnieku saimniecības un viesu nama Susāju pagastā īpašnieks. A. Kazinovskis ir precējies, divas meitas.

## Politiskā darbība
Atmodas laikā 1990. gadā A. Kazinovskis kļuva par Medņevas pagasta padomes priekšsēdētāju. 1994. gadā kļuvis par Balvu rajona padomes priekšsēdētāju.

1995. gadā A. Kazinovskis nesekmīgi kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Zemnieku savienības, Kristīgi demokrātiskās savienības un Latgales Demokrātiskās partijas saraksta. 1997. gadā kļuva par Balvu rajona padomes izpilddirektoru. 2005. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Balvu pilsētas domē no partijas "Jaunais laiks", bet sekojošajās 2009. gada pašvaldību vēlēšanās — Balvu novada domē jau no Zaļo un Zemnieku savienības. 2011. gadā A. Kazinovski ievēlēja par Balvu novada domes priekšsēdētāju Jāņa Trupovnieka vietā. Tāpat arī 2013. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Balvu novada domē un saglabājis domes priekšsēdētāja amatu. Pašvaldībā ievēlēts arī 2017. gada pašvaldību vēlēšanās.

2018. gadā A. Kazinovskis iestājies Jaunajā konservatīvajā partijā un no tās saraksta kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās. Sākotnēji netika ievēlēts, bet 2019. gadā kļuva par 13. Saeimas deputātu Ilgas Šuplinskas vietā, kura ieņēma ministres amatu Krišjāņa Kariņa valdībā.

2020. gada maijā, pēc domstarpībām administratīvi teritoriālās reformas jautājumos, izstājies no Jaunās konservatīvās partijas Saeimas frakcijas. Saeimas deputāta amatu zaudēja 2021. gadā, kad I. Šuplinska pēc atbrīvošanas no ministres amata atgriezās Saeimas darbā.

## Atsauces
Dong Fang Hong I

***Dong Fang Hong I*** () bija Ķīnas Tautas Republikas (ĶTR) pirmais Zemes mākslīgais pavadonis. Tas orbītā veiksmīgi tika palaists 1970. gada 24. aprīlī. Ar 173 kg tas bija smagāks par citu valstu pirmajiem pavadoņiem. Kosmiskajam aparātam bija raidītājs, kas pārraidīja tāda paša nosaukuma *de facto* nacionālo himnu. Pavadonis darbojās 20 dienas.

Pavadonis tika izstrādāts Ķīnas Kosmosa tehnoloģiju akadēmijā dekāna Cjaņa Sjueseņa vadībā. Akadēmija formulēja “Trīs pavadoņu plānu”, kas sastāvēja no *Dongfanghong I*, pavadoņiem ar nolaižamo aparātu un ģeosinhronās orbītas sakaru pavadoņiem. Suns Dzjaduns bija atbildīgs par pirmā pavadoņa izstrādi.

Tolaik tika uzbūvēti pavisam pieci identiski kosmiskie aparāti, lai būtu rezerve, ja notiktu starta avārijas. Tā kā pirmais pavadonis startēja veiksmīgi, pārējos nebija vajadzības sūtīt kosmosā.

## Uzbūve
Pavadonis bija veidots lodei līdzīga simetriska daudzskaldņa formā ar 72 virsmām un diametru aptuveni viens metrs, tā masa bija 173 kg. Stabilizācijai tas rotēja 120 apgriezienus minūtē. Pasīvajai termoregulācijai ārējā virsma bija pārklāta ar apstrādātu alumīnija sakausējumu. Korpusam bija piemontētas četras ultraīsviļņu antenas, to garums bija aptuveni divi metri. Pavadonī bija uzstādīts mūzikas atskaņotājs ar dziesmu “Austrumi sārtojas”. Apakšējā daļa bija pievienota raķešpakāpei. Tam apakšā bija pievienots spīdīgs metālisks gredzens ar spilgtumu no +5 līdz +8.

## Lidojuma gaita
*Dongfanghong I* tika palaists  13:35:45 *[[UTC]]* ar nesējraķeti *[[Chang Zheng 1]]* no Dzjucjuaņas Pavadoņu palaišanas centra. Pavadonis orbītā tika ievadīts 13:48 *UTC*.

*Dongfanghong I* 20 dienas pārraidīja dziesmu “Austrumi sārtojas”, kā arī telemetriju un datus no sensoriem. 14. maijā signāls no pavadoņa pārtrūka.

Pavadonis vēl joprojām ir Zemes orbītā. 2015. gada 24. janvārī tas bija orbītā ar perigeju 442 kilometri, apogeju 2046 kilometri un slīpumu 68,42 grādi. Šīs Zemei tuvās eliptiskās orbītas periods bija 114,09 minūtes uz vienu apriņķojumu.

## Reakcija
Pēc *Dongfanghong I* veiksmīgās palaišanas Ķīna kļuva par piekto valsti pēc Padomju Savienības, ASV, Francijas un Japānas (Japāna tikai pirms dažiem mēnešiem bija palaidusi savu *[[Ōsumi]]*), kas saviem spēkiem palaidusi Zemes mākslīgo pavadoni. Lai gan *Dongfanghong I* tika palaists 13 gadus pēc *[[Sputnik-1]]*, tā masa pārsniedza pārējo četru valstu pirmo pavadoņu kopējo masu. Pēc šīs palaišanas Cjaņs Sjueseņs ierosināja Ķīnas vadībai izstrādāt pilotējamo kosmosa programmu.

Atzīmējot pavadoņa palaišanas 35 gadu jubileju, 2005. gada 21. aprīlī Ķīnas Kosmosa tehnoloģiju akadēmija sapulcināja zinātnes un tehnoloģiju personālu, kas bija piedalījies *Dongfanghong I* projektēšanā, ražošanā un uzraudzībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* DFH 1 Gunter Dirk Krebs
* DFH-1 N2YO.com, pavadoņa orbītas parametri
Sniedze Prauliņa

**Sniedze Prauliņa** (dzimusi 1991. gada 28. augustā) ir latviešu mūziķe, multiinstrumentāliste (spēlē flautu un taustiņinstrumentus) un komponiste. Darbojas gan kā solomāksliniece, gan grupā *[[Juuk]]*.

## Biogrāfija
Sniedze Prauliņa dzimusi mūziķu ģimenē: viņas tēvs ir komponists un mūziķis Uģis Prauliņš, bet māte — komponiste, ērģelniece un dziedātāja Silvija Silava. Mūziķes izglītību ieguvusi Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā, kur maģistra studiju līmenī apgūta flautas spēle (pie doc. Ilonas Meijas). Skolojusies arī Māstrihtas mūzikas konservatorijā Nīderlandē. Papildinājusies arī meistarklasēs citviet Eiropā.

S. Prauliņa dziedājusi vokālajā ansamblī *Anima Solla* un koros "Ave Sol" un "Mūza". 2014. gadā 12. martā kopā ar kori "Mūza" izdeva albumu "INTRO". Tajā kopīgi izpildītas Sniedzes Prauliņas komponētās netradicionālās kordziesmas. Plašāku atpazīstamību mūziķe ieguva 2015. gadā ar dalību Latvijas Televīzijas jauno akadēmisko mūziķu šova “Radīti mūzikai” otrajā sezonā.

2017. gada 8. aprīlī iznāca dziedātājas pirmais soloalbums Inkrustācija. Albums tika nominēts 2017. gada Austras balvai. Kopā ar dzīvesbiedru mūziķi Edgaru Šubrovski un multiinstrumentālistu Oskaru Jansonu izveidoja grupu *Juuk*, kas izpilda dziesmas ASV un Rietumeiropas tautas mūzikas un kantrimūzikas tradīcijās, Trijotne ir arī galvenie dziesmu autori šajā kolektīvā. 2019. gadā *Juuk* izdeva savu pirmo albumu "Indulgenču tirgotāji".

2018. gadā mūziķe komponēja Evijas Vēberes izpildīto dziesmu Andra Gaujas filmai "Nekas mūs neapturēs".

2021. gadā izdeva otro albumu grupas Juuk sastāvā ar nosaukumu "Sikspārņi". 

## Diskogrāfija

* *[[Intro (albums|INTRO]]* (2014, LP, autorizdevums) kopā ar kori “Mūza”
* *[[Inkrustācija (albums)|Inkrustācija]]* (2017, LP, *[[Biedrība HI]])*
* *[[Indulgenču tirgotāji]]* (2019, LP, *[[Biedrība HI]]*) kopā ar grupu *[[Juuk]]*
* *[[Sikspārņi (albums)|Sikspārņi]]* (2021, LP, *[[Biedrība HI]]*) kopā ar grupu *[[Juuk]]*

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* ''Bandcamp'' profils
Katra diena simtgadē. Gadalaiki

**"Katra diena simtgadē. Gadalaiki"** ir 2019. gada Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisore ir Dzintra Geka. Filma sastāv no četrām atsevišķām daļām: "Ziema", "Pavasaris", "Vasara", "Rudens".

Filmas uzņemšana uzsākta  un turpinājās katru dienu gada garumā. Pēc safilmētā materiāla daudzuma tika nolemts sadalīt filmu četrās daļās. Katras daļas montāžai pieaicināja citu montāžas režisoru: Andru Doršu ("Ziema"), Artu Gigu ("Pavasaris"), Armandu Zvirbuli ("Ziema") un Madaru Didrihsoni ("Rudens"). Katrai filmas daļai ir pievienota atbilstoša Pētera Vaska klavieru cikla "Gadalaiki" mūzika, kuru izpildījuši pianisti Georgijs Osokins, Vestards Šimkus, Reinis Zariņš un Rihards Plešanovs. Visu filmas daļu pirmizrāde norisinājās  kinoteātrī *[[Splendid Palace]]*.

## Atsauces
Antropogēns

**Antropogēns** var būt:

* kvartārs — ģeoloģisks periods;
* kainozoja perioda beigas, kas ietver neogēna beigu posmu un kvartāru;
* antropocēns;
* antropogēns — kāds cilvēka izraisīts faktors.
Terciārs

**Terciārs** jeb **terciārais periods** ir novecojis Zemes ģeoloģiskās vēstures laika intervāls no krīta-paleogēna izmiršanas (kad izmira dinozauri) līdz pēdējā ledus laikmeta sākumam (ap 1,8 Ma). Tas skaitījas viens no diviem kainozoja ēras periodiem.

Terminu 1759. gadā ieviesa itāļu ģeologs Džovanni Arduino, kurš, pamatojoties uz Ziemeļitālijas ģeoloģiju sadalīja laika skalu primārajā, sekundārajā un terciārajā periodā. Nedaudz vēlāk tiem tika pievienots kvartārais periods. 1828. gadā skotu ģeologs Čārlzs Laiels iekļāva terciāru savā detalizētāk izstrādātajā klasifikācijas shēmā. Viņš sadalīja terciāru četrās epohās, pamatojoties uz fosilo molusku procentuālo sastāvu stratās pēc līzības ar mūsdienu sugām. Epohu nosaukumiem Laiels izmantoja grieķu terminus: Eocēns, Miocēns, Senais Pliocēns un Jaunais Pliocēns. Kaut arī šāds dalījums bija adekvāts zinātnieka pētāmajam reģionam (Itālijas Alpu un līdzenumu daļa), bet mēģinot to pielietot citām Eiropas un Amerikas daļām tas izrādījās nederīgs, sakarā ar ko fosilo molusku izmantošana epohu noteikšanai beidzās, bet epohas tika pārsauktas un to sastāvs izmainīts. Saskaņā ar ar pašreizējo ģeohronoloģisko skalu laika intervāls, kas bija pazīstams kā terciārs, ietver sevī paleogēnu, neogēnu un antropogēna daļu.
Ģeoloģiskā ēra

**Ģeoloģiskā ēra** ir ģeohronoloģiskās skalas daļa, eona apakšintervāls. Ģeoloģisko ēru lielākā daļa sīkāk tiek dalīta ģeoloģiskajos periodos. Pēdējais eons, fanerozojs, dalās trīs ērās: paleozojā, mezozojā un kainozojā. Par robežām, kas dala ēras, kalpo liela mēroga izmaiņas biosfērā (piemēram, masveida izmiršanas) vai abiotiskajā vidē.

Stratigrāfijā ģeoloģiskā ēra atbilst eratēmai, t.i. ģeoloģiska ēra — laika intervāls Zemes ģeoloģiskajā vēsturē, kura laikā izveidojās eratēma. Katarhajs, arhajs un proterozojs kopā tika saukti par kriptozoju jeb pirmskembriju. Tas ietvēra Zemes vēstures pirmos 4 miljardus gadu, t.s. protoplanētas periodu un laika posmu, kurā materiālās liecības par dzīvību un tās formām ir fragmentāras. Mūsdienās šie laika intervāli tiek noteikti kā eoni jeb virsēras, bet arhajs un proterozojs arī tiek dalīts ērās.
Amonija nitrīts

**Amonija nitrīts** (NH4NO2) ir slāpekļpaskābes amonija sāls. Tā ir kristāliska bezkrāsaina viela (smalki prizmveida kristāli, uzglabājot kļūst dzeltenīgi). Amonija nitrīts glabājot pamazām sadalās, it sevišķi paaugstinātā temperatūrā. Sadaloties izdalās slāpeklis, tādēļ amonija nitrītu nedrīkst uzglabāt hermētiski noslēgtos traukos, jo, pieaugot spiedienam, pēc kāda laika var notikt eksplozija. Karsējot sausu amonija nitrītu, jau pie 60—70&nbsp;°C notiek spēcīgs sprādziens. Amonija nitrīts viegli eksplodē arī trieciena iedarbībā, vai beržot piestā.  Labi šķīst ūdenī, metanolā un etanolā, slikti šķīst ēterī. Koncentrētos ūdens šķīdumos amonija nitrīts ātri sadalās, it sevišķi temperatūrā virs 33&nbsp;°C. Amonija nitrīts ir samērā toksiska viela.

## Iegūšana
Lai laboratorijā iegūtu amonija nitrīta ūdens šķīdumu, sajauc siltus amonija perhlorāta un kālija nitrīta šķīdumus:
:NH4ClO4 + KNO2 → KClO4 + NH4NO2

Maisījumu ātri atdzesē ar aukstu ūdeni un atstāj uz diennakti, pēc tam nolej iegūto NH4NO2 šķīdumu no kālija perhlorāta nogulsnēm. Šķīdumu uzglabā tumšā un vēsā vietā.

Iegūšanā iespējams izmantot arī citas apmaiņas reakcijas, piemēram, bārija vai svina nitrīta reakciju ar amonija sulfātu, vai sudraba nitrīta reakciju ar amonija hlorīdu.

Var iegūt arī, reducējot amonija nitrātu ar ūdeņradi izdalīšanās brīdī paskābinātā šķīdumā:
:NH4NO3 + 2H → NH4NO2 + H2O

Amonija nitrīts rodas, laižot cauri amonjaka ūdens šķīdumam NO un NO<sub>2</sub> maisījumu:
:2NH3·H2O + NO + NO2 → 2NH4NO2 + H2O

NH4NO2 iespējams iegūt, oksidējot amonjaku ar ozonu vai ūdeņraža peroksīdu.

## Ķīmiskās īpašības

NH4NO2 viegli sadalās par slāpekli un ūdeni:
:NH4NO2 → N2 + 2H2O
Šo reakciju var izmantot, lai  laboratorijas apstākļos iegūtu tīru slāpekli.

Tā kā amonija nitrīts ir vājas skābes un vājas bāzes sāls, tas viegli sadalās skābā vai sārmainā vidē:
:NH4NO2 + HCl → NH<sub>4</sub>Cl + HNO2
:NH4NO2 + NaOH → NH3 + NaNO<sub>2</sub>

Spēj oksidēties ar gaisa skābekli:
:2NH4NO2 + O2 → 2NH4NO3

## Izmantošana
Amonija nitrītu izmanto par dezinfekcijas līdzekli, rodenticīdu, kā arī lauksaimniecībā par pesticīdu. Lieto hidroksilamīna un tā sāļu sintēzēm.

## Atsauces
Arnolds Kārlis Lindemūts

**Arnolds Kārlis Lindemūts** (, 1880—1945) bija vācbaltiešu ārsts, Baltijas Olimpiskās komitejas (BOK) priekšsēdis, Rīgā notikušās Otrās Krievijas olimpiādes Organizācijas komitejas priekšsēdētājs (1914).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1880. gada 20. oktobrī Daugavpilī. Studēja medicīnu, ieguva dr. med. grādu. Strādāja par Rīgas Centrālcietuma ārstu, bija sporta biedrības "Union" valdes loceklis. Precējies ar Edīti Martensu (dzimusi 1890).
1911. gadā viņu ievēlēja par Baltijas Olimpiskās komitejas valdes priekšsēdētāju. 1914. gadā Lindemūts bija Otrās Krievijas olimpiādes Rīgā Organizācijas komitejas priekšsēdētājs.
Sakarā ar Latvijas Republikas 10. gadadienu viņu kā Rīgas centrālcietuma vecāko ārstu 1928. gadā apbalvoja ar Triju Zvaigžņu ordeņa 5. šķiru.
Vācbaltiešu repatriācijas laikā 1939. gadā emigrēja uz Vācijas okupēto Polijas daļu, miris 1945. gada 20. janvārī Vronkos (tolaik *Warthestadt*).

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, 5. šķira (1928)

## Atsauces
Ledus Karalis

**Ledus Karalis** () ir animācijas seriāla "Piedzīvojumu laiks" tēls. Viņu ieskaņoja aktieris Toms Kenijs.

## Tēla raksturojums

Seriāla sākumā Ledus Karalis ir 1044 gadus vecs seriāla galveno varoņu (Fina un Džeika) pretinieks, kurš nolaupa Ooo zemju princeses, lai piespiestu tās precēties ar sevi. Karaļa iecienītākais mērķis ir konfekšu karalistes valdniece — Princese Košļene (*Princess Bubblegum*).

Tēla attīstība parādīta sērijās *Holly Jolly Secrets Part 2*, *I Remember You*, *Simon & Marcy*. Izrādījās, ka pirms kodolkara Ledus Karalis bija antikvārs vārdā Saimons Petrikovs. Kādu dienu, būdams Ziemeļskandināvijā, viņš nopirka kroni pie kāda doka strādnieka. Kronis izrādījās ar maģiskām īpašībām un piešķīra Saimonam burvju spējas — kontrolēt ledu un sniegu. Atnākot mājup, Saimons uzvilka kroni sev galvā savas mīļotās priekšā. Kad viņš to noņēma nost, viņš atklāja, ka sastrādājis ko briesmīgu, jo meitene aizbēga no viņa. Kas tieši notika, viņš neatceras.

Kroņa maģiskais spēks izglāba Saimonu no kodolkara (animācijas filmā to sauc par Sēņu karu (*Mushroom War*)), tomēr Saimona āda kļuva zila, izauga bārda un viņš zaudēja saprātu. Viņš bija pārvērties Ledus Karalī.

## Atsauces