open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ugunsgrēks

thumb|upright=1.2|right|Ugunsgrēks kādā mājā Kanādas pilsētā Masevilā
**Ugunsgrēks** ir nevēlama un nekontrolējama uguns izplatīšanās, kurā var būt cilvēku un dzīvnieku upuri, kā arī sadeg un iet bojā materiālās vērtības. Bieži vien notiek mežu ugunsgrēki, kad aizdegas mežs, un tiek apdraudētas cilvēku un meža iemītnieku dzīvības. Mežu ugunsgrēku cēloņi var būt dabiska aizdegšanās no zibens vai arī to var izraisīt cilvēku darbība.

Lai novērstu ugunsgrēka izcelšanos, tiek ievēroti dažādi drošības pasākumi. Uguns lietošanai tiek izveidotas speciālas vietas: ugunskuri, pavardi, krāsnis un citas, kurās uguns tiek norobežota no degtspējīgām vielām. Degšanas laikā uguns tiek uzraudzīta, lai tā nenodzistu un arī lai tā neaizdedzinātu apkārtējos priekšmetus.

## Ugunsgrēku dzēšana
Ugunsgrēku dzēšanai ir noorganizētas speciālas ugunsdzēsēju vienības, kuras ir gatavas likvidēt jebkādus ugunsgrēkus, kā arī glābt cilvēku dzīvības un materiālās vērtības. Ugunsgrēku dzēšanai tiek lietots ūdens vai citas liesmu slāpējošas vielas. Ir izstrādāti speciāli ugunsdzēšamie aparāti. To klātbūtne ir nepieciešama visās ugunsbīstamās vietās.

## Skatīt arī
* Uguns
* Liesma
* Meža ugunsgrēks

## Ārējās saites
Ropaži

**Ropaži** ir ciems Vidzemē, Ropažu novadā. Ropažu pagasta centrs. Ropaži atrodas Lielās Juglas kreisajā krastā, cauri ciemam iet reģionālais ceļš P10 (Inčukalns—Ropaži—Ikšķile). Attālums līdz novada centram Ulbrokai ir 25 km, līdz Ogrei — 23 km, līdz Rīgai — 34 km. Lielās Juglas krastā atrodas parks ar estrādi, Ropažu pilsdrupas, pagasta pārvalde. Vēl ciemā atrodas Ropažu luterāņu baznīca, Ropažu vidusskola, sporta komplekss, bibliotēka, vairāki veikali, degvielas uzpildes stacija, vairākas piemiņas vietas.

## Nosaukuma izcelsme
Ropažu nosaukums, iespējams, ir cēlies no līvu vārda "Roudōpois", kas latviski nozīmē "dzelzs puisis" un vedina domāt, ka aizvēsturiskajos laikos šeit iegūta purva rūda dzelzs kausēšanai. Gadsimtu laikā sākotnējais vietvārds *Roudōpois* latīņu un vācu avotos ir mainījies uz *Rodopoys, Rodepoys, Rodenpois, Rodenpoes, Rodenpeisz*, līdz latviešu valodā ieguvis līvu vietvārdu latviskojumiem raksturīgo izskaņu "-aži" (kā Limbaži, Allaži u.c.).

## Vēsture
[thumb|left|[Ropažu muiža 1801. gadā (J.K. Broces zīmējums)]]
Ropaži ir sena apdzīvota vieta, pirmo reizi rakstos minēta jau 1205. gadā Indriķa hronikā. Ap 1320. gadu uzcelta ordeņa Ropažu pils, kas tika sagrauta Livonijas kara laikā 16. gadsimtā. Līdz 1920. gada zemes reformai Ropažos bija Ropažu muižas centrs. Pirmā pasaules kara laikā no Ikšķiles līdz Ropažiem uzbūvēja šaursliežu dzelzceļu.

Pagasta centrs Ropaži ir bijis jau kopš 19. gadsimta, no 2009. gada līdz 2021. gadam bija Ropažu novada centrs.

### Ievērojamas vietas
* Ropažu pilsdrupas (pils celta 14. gadsimtā, nopostīta 16. gadsimtā);
* Ropažu luterāņu baznīca (celta 1893);
* Ropažu parks;
* Kampenhauzenu dzimtas kapliča;
* Piemiņas vieta represētajiem.

### Vēstures notikumi
* 1205. gada Ropažu kauja

## Ģeogrāfija
Ropaži atrodas Viduslatvijas zemienes Ropažu līdzenumā. Ciems izveidojies Lielās Juglas kreisajā krastā tās vidustecē. Pie Ropažiem Lielās Juglas gultnē atsedzas dolomīts, krastos nelieli stāvkrasti.

## Iedzīvotāji

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

### Mācību iestādes
* Ropažu vidusskola;
* Pirmsskolas izglītības iestāde "Annele";
* Ropažu mūzikas un mākslas skola "Rodenpois".

## Attēlu galerija

Ropazi.JPG|Iebraucot Ropažos.
Ropazu_pasvaldibas_eka.JPG|Ropažu pašvaldības ēka.
Ropazu viduslaiku pils 02 2015-02-15.jpg|Ropažu pilsdrupas.


## Atsauces

## Ārējās saites

* Aktīvi vecāki Ropažu novadam
* Ropažu ciema plāns
Džo Torntons

**Džozefs Ēriks Torntons** (; dzimis  Londonā, Ontārio, Kanādā) ir bijušais profesionāls kanādiešu hokejists, spēlēja centra uzbrucēja pozīcijā, bijušais Kanādas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā pārstāvējis NHL klubus Sanhosē "Sharks", Bostonas "Bruins", Toronto "Maple Leafs", Floridas "Panthers", Šveices Nacionālās līgas klubu HC Davos.

## Spēlētāja karjera
1997. gada NHL draftā Bostonas "Bruins" viņu izraudzījās ar kopējo 1. kārtas numuru. No 2002. līdz 2005. gadam bija "Bruins" komandas kapteinis. NHL spēlē arī viņa brālēns Skots Torntons. Dž. Torntons tiek uzskatīts par vienu no labākajiem pašlaik spēlējošajiem centra uzbrucējiem.

2004.—05. gada NHL lokauta laikā spēlēja Šveices hokeja līgas klubā HC Davos, ar kuru kopā izcīnīja gan 2004. gada Špenglera kausu, gan 2005. gada Šveices čempiones titulu.

Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījies 1997. gada Pasaules čempionātā junioriem, kurā izcīnīja zelta medaļu. Piedalījies arī 2001. un 2005. gada Pasaules čempionātos, 2005. gadā izcīnot sudraba medaļu. Arī 2004. gada Pasaules kausa izcīņā viņš kopā ar Kanādas izlasi izcīnīja zelta medaļu, bet 2006. gada Olimpiskajās spēlēs Kanādas izlasei, kopā ar Torntonu, nepaveicās, jo tā izcīnīja tikai 7. vietu. 2010. gada Olimpiskajās spēlēs Kanādas izlase izcīnīja uzvaru.

Spēlējis 6 NHL Visu zvaigžņu spēlēs. 2006. gadā ieguva Ārta Rosa un Harta balvu.

## Klubu statistika

## Ārējās saites

*
* TSN.ca profils 
* The Internet Hockey Database profils 
* Sanhosē "Sharks" profils
Ivans Aivazovskis

**Ivans Aivazovskis** (, ), īstajā vārdā **Ovaness Aivazjans** (, dzimis , miris ), bija armēņu izcelsmes Krievijas Impērijas gleznotājs — marīnists, uzgleznojis apmēram 6000 darbu.

## Dzīvesgājums
Dzimis nabadzīgā armēņu tirgotāja ģimenē, tomēr labo sekmju dēļ ieskaitīts Simferopoles ģimnāzijā un vēlāk Pēterburgas Ķeizariskajā mākslas akadēmijā. Iegūtā akadēmijas stipendija ļāva apceļot daudzas pasaules valstis. 1844. gadā viņš kļuva par Krievijas Galvenā jūras štāba gleznotāju. 
No 1845. gada radīja arī daudzus darbus Osmaņu impērijas galmam. Mūža nogali pavadīja dzimtajā Feodosijā, kur ar saviem līdzekļiem piedalījās pilsētas attīstībā.

## Darbi
Aivazovska zināmākā glezna ir jūras aina ar kuģa katastrofā izdzīvojušajiem "Devītais vilnis". Gleznojis dažādu ostu skatus, jūras kauju skatus un atsevišķus kuģus. Sevišķi iemīļota Aivazovska tēma ir jūrnieku cīņa ar viļņiem un vētru. Gleznojis arī nedaudz sauszemes ainavas, galvenokārt Armēnijas un Turcijas skatus.

### Gleznu izlase

Hovhannes_Aivazovsky_-_The_Ninth_Wave_-_Google_Art_Project.jpg|Devītais vilnis (1850)
Aivazovsky - View of Constantinople and the Bosphorus.jpg|Konstantinopoles ainava (1856)
Айвазовский (Гайвазовский) Иван (Оганес) Константинович Радуга.jpg|Varavīksne (1873)
Aivazovsky Bosporus.jpg|Bosfors (1878)
Stormy sea at night.jpg|Vētraina jūra naktī. (1849)
Иван Константинович Айвазовский - Черное море (на Черном море начинает разыгрываться буря) - Google Art Project.jpg|Melnā jūra pirms vētras (1881)


## Ārējās saites
Līči

**Līči** var būt:

* Līči — apdzīvota vieta Preiļu novadā, Preiļu pagasta centrs.
* Līči — apdzīvota vieta Bauskas novada Vecsaules pagastā.
* Līči — apdzīvota vieta Valmieras novada Kauguru pagastā.
* Līči — apdzīvota vieta Limbažu novada Katvaru pagastā.
* Līči — apdzīvota vieta Aizkraukles novada Skrīveru pagastā.
* Līči — apdzīvota vieta Ropažu novada Stopiņu pagastā.
* Līči — apdzīvota vieta Talsu novada Ģibuļu pagastā.
* Līči — apdzīvota vieta Saulkrastu novada Saulkrastu pagastā.
* Līči — dzelzceļa stacija līnijā Ventspils I — Tukums II.
* Līči — Lašupes ciema daļa.
* Līces — Nīkrāces pagastā cits nosaukums.
## Skatīt arī
* Līcis
Billa Mastertona balva

**Billa Mastertona balva** () tiek piešķirta NHL hokejistam, kurš sevi visvairāk velta hokeja spēlei, vienlaikus ir sportiskākais un izturīgākais spēlētājs. Balvas ieguvējs tiek noskaidrots īpašā balsojumā, kuram katra komanda var izvirzīt vienu spēlētāju.

Bieži balva tiek pasniegta hokejistiem, kas atgriezušies pēc nopietnām traumām vai vienkārši atgriezušies hokejā pēc ilgāka pārtraukuma. Katrs hokejists šo balvu var iegūt tikai vienu reizi karjeras laikā.

Šī balva nosaukta Minesotas "North Stars" bijušā spēlētāja Billa Mastertona vārdā, kurš nomira 1968. gada 15. janvārī hokeja spēles laikā. Savas karjeras laikā Mastertonam piemita visas īpašības, kurām būtu jāpiemīt, lai iegūtu šo balvu. Balva tiek pasniegta kopš 1967-68 sezonas.

2006.—07. gada sezonā viens no pretendentiem uz balvu bija arī latviešu aizsargs Kārlis Skrastiņš.

## Billa Mastertona balvas ieguvēji

## Atsauces

## Ārējās saites
*https://web.archive.org/web/20100109071725/http://www.nhl.com/trophies/masterton.html
Aizpurve (Dzelzavas pagasts)

**Aizpurve**, agrāk arī **Aizpurves**, ir ciems Madonas novada Dzelzavas pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļā pie autoceļa V864 un Pļaviņu—Gulbenes dzelzceļa (stacija Dzelzava) 2,7 km no pagasta centra Dzelzavas,  no novada centra Madonas un  no Rīgas. Aizpurvē atrodas bibliotēka, bērnudārzs «Rūķis», veikals.

Ciemats sācis veidoties sakarā ar kūdras ieguvi tuvējos Zosu un Skuķu purvos, celts kā Cesvaines kūdras fabrikas dzīvesvieta strādniekiem.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Sāruma ezers

**Sāruma ezers** (arī **Sārumezers**, **Sārums**, **Saruma ezers**) ir ezers Cēsu novada Straupes pagastā uz robežas ar Limbažu pagastu.

Pēc Nabes regulēšanas ūdens līmenis nedaudz krities. Ezerā trīs salas, lielākā ir Lielā sala (12 ha). Gultne smilšaina, oļaina. Krasti lēzeni. Ziemeļu piekrastē ezerā ieplūst daudz avotu.

Ezera centrālajā daļā pussala, uz kuras atrodas atpūtas bāze.

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv datubāze
Jaunbakāni

**Jaunbakāni** vai **Jaunbakani** ir apdzīvota vieta Madonas rajona Dzelzavas pagastā. Izvietojis pagasta ziemeļdaļā pie šosejas Pļaviņas-Madona-Gulbene (P37)  attālumā no pagasta centra Dzelzavas. Netālu no ciema atrodas Bakanu ezers. Ciematā atrodas veikals.

## Atsauces
Melnezers

**Melnezers** var būt:
* Melnezers Annenieku pagastā
* Melnezers Ārlavas pagastā
* Melnezers Daudzeses pagastā
* Melnezers Ērģemes pagastā
* Melnezers Garkalnes pagastā
* Melnezers Indras pagastā
* Melnezers Jūrmalā, Ķemeros
* Melnezers Sventes pagastā
* Melnezers Kalvenes pagastā
* Melnezers Katvaru pagastā
* Melnezers Kokneses pagastā
* Melnezers Kurmāles pagastā
* Melnezers Ķekavas pagastā
* Melnezers Lēdurgas pagastā
* Melnezers Praulienas pagastā
* Melnezers Raiskuma pagastā
* Melnezers Sēmes pagastā
* Melnezers Smārdes pagastā
* Melnezers Straupes pagastā
* Melnezers Umurgas pagastā

* Asaru ezera Drabešu pagastā cits nosaukums
* Cepļu ezera Rankas pagastā cits nosaukums
* Čerņavas ezera Demenes pagastā cits nosaukums
* Lielā Melnezera Skaistkalnes pagastā cits nosaukums
* Mellezera Cieceres pagastā cits nosaukums
* Mellezera Ģibuļu pagastā cits nosaukums
* Mellīzera Jaunpils pagastā cits nosaukums
* Melnā ezera Robežnieku pagastā cits nosaukums
* Melnā ezera Daudzeses pagastā cits nosaukums
* Melnā ezera Sventes pagastā cits nosaukums
* Viesītes ezera austrumu gala nosaukums

## Skatīt arī
* Mazais Melnezers
Zosu purvs

**Zosu purvs** atrodas Madonas novada Dzelzavas un Sarkaņu pagastos. Kopējā platība 836 ha, no tiem 496 ha atrodas Dzelzavas pagastā, 340 ha — Sarkaņu pagastā. Purvs ir zemais un jauktais. Purvs tiek izmantots kūdras iegūšanai. Tieši kūdras iegūšana bija iemesls Aizpurves ciemata uzcelšanai uz ziemeļrietumiem no purva. Cauri purvam iet dzelzceļa līnija no Dzelzavas dzelzceļa stacijas uz Olgas purvu. Netālu no purva atrodas apdzīvotas vietas Aizkuja un Aizpurve.

## Atsauces
Melnezers (Straupes pagasts)

**Melnezers** ir ezers Cēsu novada Straupes pagastā Braslas mežā pie autoceļa A3, austrumos no tā. Atrodas Gaujas nacionālā parka teritorijā, neitrālajā zonā. Krasti zemi, grūti pieejami, rāvains ūdens brūnā krāsā.

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv datubāze
Skuķu purvs

**Skuķu purvs** atrodas Madonas rajona Dzelzavas un Sarkaņu pagastos. Atrodas starp Aizpurves un Aizkujas ciemiem abpus šos ciemus savienojošajam ceļam. Purvā iegūst kūdru. Agrāk cauri purvam gāja šaursliežu dzelzceļa līnija, kas veda no Dzelzavas dzelzceļa stacijas uz Olgas purvu. Šo līniju izmantoja iegūtās kūdras pārvadāšanai. Sarkaņu pagasta teritorijā purvā atrodas Bedres ezers.
Bedres ezers

**Bedres ezers** (arī **Bedrezers**, **Becezers**) atrodas Madonas novada Sarkaņu pagastā, Skuķu purvā. Ezeru ieskauj meži. Platība 10,7 ha, lielākais dziļums 1 m. No ezera iztek grāvis uz Liedi. Dibenā 3 m dūņu slānis ar sapropeli, ezers praktiski pilnībā aizaudzis.

Ezerā sastopamie augi: grīšļi, niedres, glīvenes, lēpes. Ezerā sastopamās zivis: līdaka, karūsa, asaris.

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv
Bučauska

**Bučauska** ir apdzīvota vieta Madonas novada Dzelzavas pagastā. Izvietojusies pagasta rietumos autoceļu Lubāna—Dzelzava (P83) un Pļaviņas—Madona—Gulbene (P37) krustojumā  no pagasta centra Dzelzavas,  no novada centra Madonas un  no Rīgas. Ciemā atrodas pareizticīgo baznīca, kurā notiek dievkalpojumi arī katoļiem. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Bučauskas muižas *(Butzkowsky)* centru.

## Atsauces
Biksēres ūdenskrātuve

**Biksēres ūdenskrātuve** (arī **Biksēres dzirnavu ezeri**) atrodas Madonas novada Sarkaņu pagastā abpus šosejai Pļaviņas-Madona-Gulbene (P37). Blakus ezeram atrodas Biksēres ciemats. Ezeru platība ir 4,8 ha. Ezeri ir mākslīgas izcelsmes. Cauri tek Libes upe. Ezeru krastā ir peldvieta.

## Atsauces
Minstere

**Minstere** () ir pilsēta Ziemeļreinas-Vestfālenes federālajā zemē Vācijas rietumos. Vestfālenes novada vēsturiskais centrs.

Pilsētā atrodas Minsteres Universitāte (*WWU*) un nanotehnoloģiju izpētes centrs *[[CeNTech]]*. No 1957. līdz 1998. gadam Minsterē atradās Minsteres latviešu ģimnāzija.

## Vēsture
''Prinzipalmarkt'' laukums, Minsteres vecpilsētā|thumb|200px|left
Pilsētu 793. gadā dibinājis Kārlis Lielais un gadsimtiem tā bijusi arhibīskapijas centrs. Viduslaikos Minstere bija Hanzas savienības locekle. Reformācijas laikā 1534. gadā anabaptisti sagrāba varu pilsētā un noturēja to 18 mēnešus, nodibinot mantu kopību un daudzsievību. 1648. gadā Minsterē tika parakstīts Vestfālenes miera līgums, kas izbeidza Trīsdesmitgadu karu. 1780. gadā tika nodibināta Minsteres Universitāte. 1802. gadā Minsteri ieņēma prūšu karaspēks, pievienoja to Prūsijas valstij un tā kļuva par Prūsijas Vesfāles provinces galvaspilsētu.

## Cilvēki
Minsterē dzimuši:
* Vilhelms Emanuels fon Ketelers (*Wilhelm Emmanuel von Ketteler*, 1811—1877), politiķis
* Heinrihs Brīnings (*Heinrich Brüning*, 1885—1970), politiķis
* Kurts Geršteins (*Kurt Gerstein*, 1905—1945), holokausta liecinieks
* Ginters Jauhs (*Günther Jauch*, 1956), TV darbinieks
* Ute Lempera (*Ute Lemper*, 1963), mūziķe
* Tanita Tikarama (*Tanita Tikaram*, 1969), mūziķe
* Fabians Vegmans (*Fabian Wegmann*, 1980), riteņbraucējs

## Atsauces

## Ārējās saites
Vilhelms Lībknehts

**Vilhelms Lībknehts** (, dzimis  Gīsenē, miris  Berlīnē) bija vācu politiķis. Viens no Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas dibinātājiem. Kārļa Lībknehta tēvs.

Dzimis Hesenē Gīsenes pilsētā, ierēdņa ģimenē. Studējis filoloģiju, teoloģiju un filozofiju Gīsenē, Berlīnē un Marburgā. Neilgi strādāja par skolotāju Cīrihē. 1848. gada februārī piedalījās revolucionārajos notikumos Parīzē, bet tā paša gada septembrī - Bādenē. Pēc revolūcijas sakāves Vācijā, devās uz Šveici, kur tikās ar Frīdrihu Engelsu. 1850. gadā tika izraidīts no Šveices un devās uz Londonu, tikās ar Kārli Marksu un iesaistījās komunistisko organizāciju darbībā. 1862. gadā, kad varas iestādes izsludināja amnestiju, atgriezās Vācijā.

Kādu laiku darbojās Ferdinada Lasalla vadītajā Vispārējā Vācu Strādnieku asociācijā (*Allgemeiner Deutscher Arbeiterverein, ADA*), tomēr vēlāk no tās izstājās. 1869. gadā kopā ar Augustu Bēbeli nodibināja Vācijas Sociāldemokrātisko Strādnieku partiju (*Sozialdemokratische Arbeiterpartei Deutschlands, SDAP*). 1874. gadā Lībknehtu ievēlēja Reihstāgā, bet 1875. gadā Gotā ADA un SDAP apvienojās, izveidojot vienotu Vācijas Sociālistisko Strādnieku partiju (*Sozialistische Arbeiterpartei Deutschlands, SAPD*) - mūsdienu Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas (*SPD*) priekšteci. 1891. gadā Lībknehts kļuva par partijas avīzes "Vorwärts" galveno redaktoru. Miris 1900. gadā Berlīnē, Šarlotenburgā.

## Ārējās saites
Plaužu ezers (Straupes pagasts)

**Plaužu ezers** (arī **Plaudis**, **Plaudes ezers**) ir ezers Cēsu novada Straupes pagasta centrālajā daļā. Atrodas Gaujas nacionālā parka ainavu aizsardzības zonā.

Gultne smilšaina, ziemeļos un rietumos - dūņaina. Iztek Plaužupīte uz Strauteni. Ietek Ačgārņa un strauts no Pekša ezera. Krasti dienvidos un austrumos pārsvarā stāvi, ziemeļos un rietumos - zemi. Austrumu krastā divas peldvietas.

## Ārējās saites
* www.ezeri.lv datubāze
Plaudis (nozīmju atdalīšana)

**Plaudis** var būt:

* Plaudis — zivju suga;
* Plaudis — nosaukuma versija Plaužu ezeram;
* Plaudis — uzvārds.
Pekšu ezers

**Pekšu ezers** (arī **Pekša ezers**, **Peksis**, **Pekšes ezers**, **Pēkšu ezers**) ir ezers Cēsu novada Straupes pagasta centrālajā daļā. Atrodas Gaujas nacionālā parka ainavu aizsardzības zonā.

Ainavisks ezers ar slīpiem krastiem. Izteka - neliels strauts uz tuvējo Plaužu ezeru.

## Atsauces
Gaujas nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q743754"
}


**Gaujas nacionālais parks** ir Latvijas lielākais un vecākais nacionālais parks, kas dibināts 1973. gada 14. septembrī. Parks atrodas Vidzemē — Siguldas, Cēsu un Valmieras apkārtnē, parkā ietilpst Līgatnes pilsēta. Tā platība ir 91 745 ha. Starptautiskā putniem nozīmīgā vieta.

Parka teritorijā atrodas Gaujas senleja, parks ietver izcilas dabas vērtības un iekļauts Eiropas nozīmes īpaši aizsargājamo dabas teritoriju tīklojumā *[[Natura 2000]]*. Gaujas nacionālais parks tika izveidots, lai aizsargātu tajā esošās dzīvnieku un augu sugas, kultūrvēsturiskos pieminekļus, reljefa formas un mežus, kā arī veicinātu tūrisma attīstību un saglabātu Gaujas senielejas dabisko ainavu. 47% no parka teritorijas aizņem meži, izplatītākie tā tipi ir damaksnis, vēris, mētrājs un gārša. Lielākie ezeri ir Ungura ezers, Vaidavas ezers un Raiskuma ezers.

Gaujas Nacionālais parks ir populārākais tūrisma galamērķis Latvijā ārpus galvaspilsētas reģiona. Apmeklējumu skaits gadā parkā un tā tuvākajā apkārtnē pārsniedz vienu miljonu. Kopš 2012. gada vadošie tūrisma uzņēmumi, pašvaldības, Dabas aizsardzības pārvalde un Vidzemes Augstskola aktivizējuši Gaujas nacionālā parka tūrisma klastera (pudura) attīstības iniciatīvu *Entergauja*.


Attēls:PICT2566Gauja.jpg|Gauja pie Turaidas
Attēls:Sigulda - panoramio (2).jpg|Turaidas pils
Attēls:Cesis Burgruine1.jpg|Cēsu pils


## Skatīt arī
* Latvijas nacionālie parki
* Gauja
* Līgatnes dabas takas
* Vienkoču parks

## Atsauces

## Ārējās saites

* Gaujas nacionālais parks Dabas aizsardzības pārvalde
* entergauja.com
* Gaujas nacionālā parka likums
* Gaujas nacionālā parka individuālie aizsardzības un izmantošanas noteikumi
* Gaujas nacionālais parks, BirdLife International
Plaužu ezers

**Plaužu ezers** ir nosaukums, kuru izmanto šādiem Latvijas ezeriem:

* Plaužu ezers (Alsviķu pagasts) - Alūksnes novada Alsviķu pagastā
* Plaužu ezers (Andzeļu pagasts) - Krāslavas novada Andzeļu pagastā
* Plaužu ezers (Ķeipenes pagasts) - Ogres novada Ķeipenes pagastā
* Plaužu ezers (Straupes pagasts) - Cēsu novada Straupes pagastā
Latvijas nacionālie parki

**[[Latvija]]s [[nacionālais parks|nacionālie parki]]** ir īpaši aizsargājamas dabas teritorijas. Tie ir plaši apvidi, kam raksturīgi nacionāli nozīmīgi izcili dabas veidojumi, cilvēka darbības neskartas un mazpārveidotas ainavas un kultūrainavas, biotopu daudzveidība, kultūras un vēstures pieminekļu bagātība un kultūrvides īpatnības. Nacionālos parkus, atbilstoši likumam "Par īpaši aizsargājamām dabas teritorijām", izveido Saeima ar attiecīgu lēmumu (likumu). Latvijā izveidoti četri nacionālie parki. Tie aizņem aptuveni 3,2% no Latvijas teritorijas.

## Izveidošanas mērķi

* Nacionālo parku galvenais uzdevums ir dabas aizsardzība, kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšana, zinātniskās izpētes, izglītošanas un atpūtas organizēšana, kuru ierobežo dabas un kultūrvides aizsardzības mērķi.
* Nacionālo parku teritoriju atbilstoši aizsardzības un izmantošanas mērķiem iedala funkcionālās zonās. Nacionālajos parkos ir zonas, kurās visi dabas resursi pilnībā tiek izslēgti no saimnieciskās un citādas darbības. Pārējā nacionālo parku teritorijā atļauta tikai tāda saimnieciskā darbība, kas būtiski nemaina vēsturiski izveidojušās ainavas struktūru.

Lai nodrošinātu ar dabas aizsardzību saistīto normatīvo aktu efektīvu izpildi, kā arī lai veicinātu vienotas dabas aizsardzības un dabas resursu izmantošanas politikas realizēšanu, Ministru kabinets izveido Dabas aizsardzības pārvaldi. Dabas aizsardzības pārvalde organizē nacionālo parku pārvaldīšanu un apsaimniekošanu, koordinē zinātnisko izpēti un monitoringu, veic informtīvos pasākumus un izglītošanas darbu.

## Latvijas nacionālo parku saraksts

## Atsauces

## Skatīt arī
* Latvijas īpaši aizsargājamās dabas teritorijas
* Baltijas valstu nacionālo parku uzskaitījums
Dzelzceļa līnija Madona—Lubāna

thumb|200px|Dzelzceļa līnijas Madona—Lubāna sākums pie Madonas stacijas
**Dzelzceļa līnija Madona—Lubāna** ir slēgta līnija, kas atklāta 1935. gadā. Tā bija 35 km gara un būvēta kā platsliežu līnija ar 1524 mm sliežu platumu. Slēgta 1990. gadā. Dzelzceļa līnija savienoja Madonu ar Lubānu, gāja cauri Praulienas pagastam un Indrānu pagastam, nedaudz arī pa Sarkaņu pagasta robežu. Līnijā bija 6 stacijas — Madona (darbojas arī mūsdienās līnijā Pļaviņas—Gulbene), Prauliena, Visagals, Meirāni, Jaunlubāna un Lubāna. Dzelzceļa izbūve ļāva izvest kokmateriālus no Lubānas mežiem un vietējiem sākt nodarboties ar cukurbiešu audzēšanu. 

Dzelzceļa līniju bija plānots savienot ar dzelzceļa līnijas Rīga—Ērgļi turpinājumu un no Lubānas būvēt dzelzceļu līdz Kārsavai. Tomēr šos plānus izjauca Latvijas okupācija 1940. gadā un Otrais pasaules karš. Kara laikā līnija cieta, bet tika atjaunota jau 1945. gadā. 1963. gadā līnijā pārtraukta pasažieru satiksme.

2002. gadā dzelzceļa līnija nodota pašvaldību īpašumā. Lēmums par līnijas pilnīgu slēgšanu pieņemts 2004. gadā. Tā kā neizmantotajā līnijā notika sliežu zādzības, 2007. gadā sliedes demontētas.

thumb|200px|Vilcienu kustības saraksts Madonas—Lubānas līnijā 1940. gada vasarā

## Ārējās saites
200px|thumb|Meirānu stacija
200px|thumb|Dzelzceļa līnija 2007. gada aprīlī
*  
*  
* Plāno slēgt sliežu ceļa posmu Madona-Lubāna

## Atsauces
Latvijas dabas rezervāti

**[[Latvija|Latvijā]]** ir četri **[[Dabas rezervāts|dabas rezervāti]]**. Tie aizņem aptuveni 0,4% no Latvijas teritorijas.
Meirāni (stacija)

**Meirāni** ir slēgta dzelzceļa stacija līnijā Madona—Lubāna. Atrodas Madonas novada Indrānu pagasta Meirānu ciematā, ceļa Jaunkalsnava—Lubāna (P82) malā. Stacija mūsdienās kalpo kā dzīvojamā māja, tajā atrodas arī bibliotēka, pasts, saimniecības preču veikals, feldšeru-vecmāšu punkts.

## Vēsture
Stacija atklāta . Tās ēka (celta pēc J. Šarlova projekta) pabeigta un iesvētīta . Tā bija divstāvu mūra celtne ar krāsns apkuri, uzgaidāmajām telpām pirmajā stāvā un dzīvokļiem dzelzceļa darbiniekiem otrajā stāvā. Pēc stacijas slēgšanas ēka pārgāja Meirānu pašvaldības īpašumā.

## Attēlu galerija

Attēls:Meirānu stacija 06.JPG|Meirānu stacijas ēka no bijušo sliežu ceļu puses
Attēls:Meirānu stacija 02.JPG|Stacijas perons, sliežu ceļu atrašanās vieta un saimniecības ēka
Attēls:Meirānu stacija 09.JPG|Meirānu stacijas bijušo uzgaidāmo telpu (tagadējās Meirānu bibliotēkas) ieeja


## Ārējās saites
* Meirānu stacija 1991.gadā
* Meirānu stacija

## Atsauces
Kangari (stacija)

**Kangari** bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga Preču—Ērgļi starp pieturām Bajāri un Remīne. Tas atradās Ropažu novadā blakus Kangaru ciematam, 31 km attālumā no Rīgas.
Kangaru staciju atklāja reizē ar dzelzceļa līnijas Rīga—Ērgļi posma līdz Suntažiem atklāšanu 1935. gadā. Stacijas mūra divstāvu ēku uzbūvēja 1937. gadā (arhitekts — Voldemārs Ozoliņš). Stacijā pieturēja vilciens, bet stacijas ēka nedarbojās, jo padomju laikā tajā izveidoja dzīvojamo ēku. Dažus gadus pirms vilcienu kustības pārtraukšanas Ērgļu virziena līnijā Kangaru stacijā demontēja papildu sliežu ceļus, pārveidojot to par pieturas punktu. Pirms papildu sliežu ceļu demontāžas stacijā notika vilcienu izmaiņa, parasti izmainījās vakara vilciens Rīga—Ērgļi ar vakara vilcienu Ērgļi—Rīga (vēlāk tie izmainījās Suntažos). Pieturu slēdza līdz ar dzelzceļa līnijas slēgšanu 2009. gadā. Stacijas ēka ir vietējās nozīmes kultūras piemineklis.

## Ārējās saites
* Kangaru stacijas fotogrāfijas
Dzelzava (stacija)

**Dzelzava** ir neizmantots pieturas punkts dzelzceļa līnijā Pļaviņas—Gulbene, atrodas Madonas novada Dzelzavas pagastā 1,5 km attālumā no pagasta centra — Dzelzavas un 2 km attālumā no Aizpurves. 

## Vēsture
Dzelzavas stacija ierīkota reizē ar dzelzceļa līnijas Pļaviņas—Valka uzbūvēšanu. Vecākā stacijas ēka līdz mūsdienām nav saglabājusies. Padomju laikos kādu laiku tika izmantota blakus esošā ēka, kuru mūsdienās izmanto kā dzīvojamo ēku. Mūsdienās Dzelzavas stacijā kādreizējā stacijas šķūņa vietā uzcelta vienkāršas konstrukcijas nojume, kurā gaidīt vilcienu. No 2012. gada Dzelzavā pasažieru vilcieni nepieturēja. Sākot no , divreiz nedēļā Dzelzavā atkal pieturēja pasažieru dīzeļvilciens Rīga—Gulbene. No 2013. gada Rīgas—Gulbenes piektdienas un svētdienas reisi atcelti. Uz Gulbeni vilcieni kursēja tikai pēc norīkojuma atsevišķās dienās kā, piemēram, 2013. gada 30. martā un 4. maijā. Tomēr šie vilcieni nepiestāja Dzelzavas stacijā.

## Attēlu galerija

Attēls:Dzelzavas stacija.jpg|Dzelzavas dzelzceļa stacija 1935. gadā


## Atsauces
Augšciems (stacija)

**Augšciems** bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga Preču—Ērgļi starp pieturām Remīne un Kārde, mūsdienu Ropažu novada Augšciemā. Stacijas kods 10285 (pēc PSRS klasifikācijas). 

## Vēsture
thumb|left|Rīgas-Ērgļu dzelzceļa atklāšana Augšciemā 1935. gada novembrī.
Augšciema stacija tika atklāta līdz ar dzelzceļa līnijas Rīga—Ērgļi posma līdz Suntažiem atklāšanu 1935. gadā. Stacijas ēka tika uzcelta divus gadus vēlāk — 1937. gadā (arhitekts — Voldemārs Ozoliņš).

Otrā pasaules kara laikā Augšciemā tika savienotas šaursliežu meža dzelzceļu līnijas no Ogres un Inčukalna (Ogre—Laubere un Inčukalns—Allaži), izveidojot kokmateriālu pārkraušanas punktu no šaursliežu dzelzceļa platsliežu vagonos. Šie 600 mm šaursliežu dzelzceļi kara beigās tika iznīcināti. Vēlāk stacija tika pārveidota par pieturas punktu. Tas tika slēgts līdz ar dzelzceļa līnijas slēgšanu 2009. gadā.

## Atsauces
Ērgļi (stacija)

**Ērgļu** dzelzceļa stacija atrodas Ērgļos, 97 km attālumā no Rīgas. Stacija ir dzelzceļa līnijas Rīga—Ērgļi galapunkts. Stacija uzbūvēta 1937. gadā. Ērgļu stacija gan nebija plānota kā šīs līnijas galapunkts, jo bija ieplānota līnijas pagarināšana līdz Madonai, kur to savienotu ar dzelzceļa līniju Madona—Lubāna, kuru bija plānots pagarināt līdz Kārsavai. Tomēr šos plānus izjauca Otrais pasaules karš. Pēc kara Ērgļu stacija tā arī palika kā šīs līnijas galapunkts, un līnija netika pagarināta. Ērgļos ir saglabājies dzelzceļa uzbērums līdz Ogres upei, kurai pāri vācu okupācijas laikā tika būvēts tilts, ko uzspridzināja padomju armija.

2009. gadā uzsākta Rīgas—Ērgļu dzelzceļa demontāža un sliedes Ērgļu stacijā noņemtas. Pašreizējais ēkas īpašnieks ir Māris Olte, kas to iegādājās 2016. gadā. Mūsdienās ēka ir atjaunota un tajā atrodas aktīvā tūrisma centrs un restorāns "Ērgļu stacija".

## Vēsturiski attēli
250px|thumb|left|Ērgļu stacija 2006. gadā

## Atsauces

## Ārējās saites
* Demontē Ērgļu dzelzceļa sliedes
*  
*
Acone (stacija)

**Acone** ir neizmantots pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga—Ērgļi. Tas atrodas uz Salaspils novada un Ropažu novada robežas pie TEC-2. Caur bijušo pieturu kursē kravas vilcieni no Šķirotavas uz Sauriešu staciju un uzņēmumu *Knauf*, blakus tai atrodas SIA "Dzelzceļu būve" strupceļi, pirms Acones atzarojas pievedceļš uz Rīgas TEC-2.

## Vēsture
Pieturas punkts tika atklāts 1935. gadā, līdz ar līnijas Rīga—Ērgļi posma līdz Suntažiem atklāšanu. Stacijas ēka tika uzbūvēta 1937. gadā pēc arhitekta Voldemāra Ozoliņa (1899—1991) projekta un saglabājusies līdz mūsdienām kā dzīvojamā ēka. Padomju okupācijas gados ēku nacionalizēja un sadalīja vairākos dzīvokļos. Agrāk blakus pieturas punktam bija rezerves pasažieru vagonu bāze, mūsdienās tur atrodas SIA “Dzelzceļu būve” tehnikas stāvēšanas ceļi. Kopš 2007. gada pasažieru satiksme Aconē pārtraukta.

## Attēlu galerija

Attēls:Acones stacijas ēka 2.jpg|Acones stacijas ēka
Attēls:Acones stacija 05.jpg|Acones stacija (skats Sauriešu virzienā)
Attēls:Acones stacija 07.jpg| Vilcienu saraksts Acones stacijas logā
Attēls:Acones stacijas ēka 1.JPG|Acones stacijas ēka
Attēls:Acones stacija 13.JPG|Acones stacija (skats Jāņavārtu virzienā)
Attēls:Acones stacija 02.JPG|Dzelzceļa Rīga—Ērgļi 13. kilometrs pie Acones stacijas


## Ārējās saites
* О. п. Ацоне 

## Atsauces
Saurieši (stacija)

**Sauriešu dzelzceļa stacija** atrodas Ropažu novada Stopiņu pagasta Sauriešos. Tā atrodas uz likvidētās dzelzceļa līnijas Rīga—Ērgļi, 16 km no Rīgas. Mūsdienās stacija kalpo kā atlikušā līnijas posma Jāņavārti—Saurieši galastacija un tajā pastāv tikai kravas satiksme. Tai pieslēdzas pievedceļi uz SIA "Knauf" un SIA "Vollers-Rīga".

## Vēsture
Stacija tika atvērta līdz ar dzelzceļa līnijas Rīga—Ērgļi posma Rīga—Suntaži atklāšanu 1935. gadā. Tās koka ēka pārvesta no dzelzceļa līnijas Daugavpils—Rītupe. Reizē ar būvniecību no stacijas tika izbūvēts ap 2 km garš 750 mm platuma pievedceļš uz vietējo ģipša rūpnīcu. Vēlāk tas tika pagarināts un savienots ar jau agrāk esošo šaursliežu dzelzceļu Zeltiņi—Salaspils. 1965. gadā uz ģipša lauztuvēm tika uzbūvēts 1524 mm platuma pievedceļš (mūsdienās tas joprojām darbojas un pieder SIA “Knauf”), bet šaursliežu dzelzceļi ar visiem to atzariem — likvidēti. Pasažieru satiksme stacijā pārtraukta 2007. gadā.

## Attēlu galerija

Attēls:Sauriesu_stacija.JPG|Sauriešu dzelzceļa stacijas ēka 2007. gadā
Attēls:Sauriešu stacija 09.JPG|Sauriešu stacijas izvilkšanas strupceļš (pa kreisi) un nojauktās Ērgļu dzelzceļa līnijas strupceļš (pa labi)
Attēls:Sauriešu stacija 13.JPG|SIA "Vollers-Rīga" pievedceļš. Pa kreisi — vagonu svari
Attēls:Sauriešu stacija 04.jpg|Sauriešu stacijas izvilkšanas strupceļš
Attēls:Sauriešu stacija 14.jpg|Pārmiju postenis Suntažu virziena sliežu izvērsumā
Attēls:Sauriešu stacija 17.jpg|Bijusī ģipša un dolomīta krautuve pie Sauriešu stacijas
Attēls:Sauriešu stacija 16.JPG|Sauriešu stacijas sliežu izvērsums Suntažu virzienā (skats Jāņavārtu virzienā)
Attēls:Sauriešu stacija 23.JPG|Manevru lokomotīve ČME3 ar kravas sastāvu pienāk Sauriešu stacijā
Attēls:Sauriešu stacija 20.JPG|Sauriešu stacijas perons


### SIA "Knauf" pievedceļš

Attēls:KNAUF pievedceļš 01.JPG|SIA "Knauf" pievedceļa robeža no Sauriešu stacijas
Attēls:KNAUF pievedceļš 05.JPG|Autoceļa P5 Ulbroka—Ogre pārbrauktuve
Attēls:KNAUF pievedceļš 07.JPG|SIA "Knauf" pievedceļa beigas aiz rūpnīcas


## Ārējās saites
* Станция Сауриеши 

## Atsauces
Heinrihs Brīnings

**Heinrihs Brīnings** (vācu - **; dzimis , miris ) bija Veimāras Republikas laika Vācijas reihskanclers no 1930. gada 30. martam līdz 1932. gada 30. maijam. No 1931. gada 9. oktobra līdz 1932. gada 30. maijam pildīja arī ārlietu ministra pienākumus.

## Dzīvesgājums
Dzimis Minsterē. Studēja filozofiju, vēsturi, vācu literatūru un politoloģiju Strasbūrā, Londona un Bonnā. Piedalījās Pirmajā pasaules karā kā leitnants, apbalvots ar Dzelzs Krustu. Pēc Novembra revolūcijas pievērsās sabiedriskajam darbam, darbojoties demobilizēto karavīru palīdzibas organizācijā. Vēlāk darbojās Prūsijas sociālajā dienestā. No 1920. līdz 1930. gadam - kristīgo arodbiedrību vadītājs. Iestājās katoliskajā Centra partijā un 1924. gadā no Breslavas tika ievēlēts Reihstāgā. 1929. gadā kļuva par Centra partijas frakcijas vadītāju.

1930. gada 29. marta tika iecelts par Vācijas reihskancleru. Brīninga valsts vadīšana iekrita Lielās depresijas laikā. Vairāk balstoties uz prezidenta Hindenburga dekrētiem (Veimāras Republikas 48. pantu) nekā parlamentu, tika ieviesti taupības pasākumi. 1931. gada beigās, ar mērķi pretoties radikālo partiju nākšanai pie varas, Brīnings centās realizēt plānu par Vācijas pārveidošanu par monarhiju, tomēr tas izgāzās. 1932. gadā, pastiprinoties nacistu un komunistu ielu cīņām, tika aizliegtas abu radikālo partiju paramilitāras organizācijas — Sarkanā fronte un Sturmabteilung. Ārpolikā Briningam bija zināmi panākumi Vācijas kara reparāciju maksājumu režīma atvieglošanai. Pēc Hindenburga pārvēlēšanas 1932. gadā Brīnings tika atcelts no amata.

Pēc Hitlera nākšanas pie varas Brīnings Reihstāgā iestājas pret Sevišķo pilnvaru likuma (*Ermächtigungsgesetz*) pieņemšanu, tomēr, pakļaujoties frakcijas disciplīnai, balsoja par to. Kā Centra partijas vadītājs vēlāk bija spiests likvidēt partiju.

1934. gadā emigrēja uz Nīderlandi, Lielbritāniju, tad uz ASV. Pēc Otrā pasaules kara 1947. gadā uz laiku atgriezās Vācijā, tomēr vēlāk devās atpakaļ uz ASV. 
Miris 1970. gadā Vērmontas štatā ASV.

## Skatīt arī
* Prezidentālie kabineti

## Ārējās saites

 
* Brīninga biogrāfija
Kārlis Baumanis

**Kārlis Baumanis** var būt:

* Baumaņu Kārlis (1835—1905), latviešu komponists, dzejnieks;
* Kārlis Baumanis (komunists) (1893—1837), latviešu komunists, PSKP Centrālkomitejas loceklis;
* Kārlis Baumanis (tēlnieks) (1916—2011), latviešu tēlnieks.
Liezēres pagasts

**Liezēres pagasts** ir viena no Madonas novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļos. Robežojas ar sava novada Aronas, Vestienas, Cesvaines, Jumurdas pagastiem, Cēsu novada Inešu, Vecpiebalgas un Jaunpiebalgas pagastiem, kā arī Gulbenes novada Druvienas pagastu.

## Daba
### Hidrogrāfija
#### Upes
Kuja, Tirza, Ogre, Aiša, Egļupe, Cilmija, Liedes strauts

#### Ezeri
[thumb|260px|[Liezēris.]]
* Liezēris (105,9 ha)
* Gulbēris (87,2 ha)
* Ūbēris (30,6 ha)
* Sezēris (29 ha)
* Dziļūkstes ezers (28,3 ha)
* Atstirves ezers (20,7 ha)
* Siežu ezers (16,6 ha)
* Govenis (10,5 ha)
* Graustiņš (9,4 ha)
* Gulbeniņš (2,6 ha)

## Vēsture
[thumb|260px|[Liezēres muižas ēka (2001).]]

Dibināts pēc Liezēres draudzes novada muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
1920. gada zemes reformas gaitā Liezēres muižas (*Lösern*) zemi sadalīja 168 vienībās 2076 ha kopplatībā (kungu mājā piešķīra Liezēra piensaimnieku biedrībai); Ozolu muižu (*Eckhof*) 85 vienībās 1200 ha kopplatībā, Liezēres mācītājmuižu 29 vienībās 315 ha kopplatībā.

1935. gadā Madonas apriņķa Liezēra pagasta platība bija 112,3 km² un tajā dzīvoja 1972 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Liezēres un Ozolu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. **Liezēres ciems** ietilpa Gaujienas (1949—1956) un Madonas (1956—2009) rajonos. 1954. gadā Liezēres ciemam pievienoja likvidēto Ozolu ciemu, 1975. gadā — likvidēto Mēdzūlas ciemu, 1979. gadā — daļu Aronas ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Liezēres pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Madonas novadā.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotas vietas ir Liezēre (pagasta centrs), Ozoli, Mēdzūla, Kalnakrogs.

### Ievērojamas personības
* Aleksandrs Vanags (1873—1919), arhitekts, kurš pamatā darbojās tautiskā romantisma stilā
* Haralds Blaus (1885—1945), pirmais latviešu sportists, kas ieguva olimpisko medaļu 1912. gada Stokholmas vasaras olimpiskajās spēlēs
* Jānis Tirzītis (1896—1951), virsnieks un agronoms, Lauksaimniecības kameras Lauksaimniecības tautas augstskolas pārzinis. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
* Vilis Jānis Lapenieks (1908—1983), kinorežisors, kinoproducents, scenārists un aktieris. Filmas "Zvejnieka dēls" režisors.

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces
Digg

thumb|Digg logo
**Digg** ir ziņu tiešsaistes sociālā tīkla tīmekļa vietne ar uzsvaru uz tehnoloģiju un zinātnes rakstiem. Tā iekļauj sociālo grāmatzīmjošanu, blogošanu un sindikāciju, kā arī ne-hierarhisku, demokrātisku redakcionālo kontroli. Ziņas un jaunas tīmekļa lappuses vietnei pievieno paši tās lietotāji, kuru balsis arī pēc tam izšķir, vai ievietotā ziņa nonāks līdz pirmajai lapai vai nē. Tas atšķiras no hierarhiskās redakcijas sistēmas, kas ir lielākās daļas ziņu vietņu pamata.

## Ārējās saites
* Digg.com
Mameluks

**Mameluks** (arī memluks vai mameļuks, arābu valodā: مملوك, "valdījumā esošs"), kareivis, vergs, kas pārgājis islāmā un kalpo musulmaņu kalifam vai ajubīdu sultānam. Viduslaikos mameluki kļuva par ietekmīgu militāro kastu un vairākos gadījumos pārņēma pilnīgu varu, piemēram, Ēģiptē (1250—1517).

Pirmie mameluki kalpoja Bagdādes abasīdu kalifiem 9. gs. Abasīdi mamelukus pārsvarā ņēma no Kaukāza (galvenokārt čerkesus un gruzīnus), kā arī no Melnās jūras ziemeļu piekrastes (galvenokārt tjurkus). Lielākā daļa no gūstekņiem nebija musulmaņu izcelsmes. 

Mameluku sistēma valdnieka rīcībā nodeva tādu karaspēku, kas nebija saistīts ar jebkādu esošu varas struktūru. Vietējie kareivji parasti bija uzticīgi savas cilts šahiem, savām ģimenēm vai citiem augstmaņiem, bet ne sultānam vai kalifam. Ja pret valdnieku vērstos kāds no virsniekiem, tad jebkāda pretdarbība izraisītu augstmaņu protestus. Vergu vienības tika veidotas no viszemāk stāvošiem cilvēkiem, kas nevarētu sacelties pret valdnieku un viņus par jebkādu nepakļaušanos varētu viegli sodīt. Mamelukus ļoti bieži izmantoja arī kā sūtņus.

1517. gadā Osmaņu impērija atkaroja no mamelukiem Ēģipti un Sīriju un līdz ar to mameluki tika pakļauti Osmaņu varai.

## Ārējās saites

*Mamluk Studies Resources from the Chicago Online Bibliography of Mamluk Studies and the Chicago Online Encyclopedia of Mamluk Studies Review, at the University of Chicago
*The Mamluks at BBC's *[[In Our Time (BBC Radio 4)|In Our Time]]*
*Quran Carpet Page; al-Fatihah from a 14th-century Mamluk Quran at the World Digital Library
Velna Skroderis

**Velna Skroderis** (citi nosaukumi — **Auziņu Velnakmens, Skroderakmens, Velna skroderis**) ir lielākais akmens Vidzemē un pēc tilpuma trešais lielākais akmens Latvijā. Tas atrodas Madonas novada Praulienas pagastā, Kujas upes krastā. Akmens garums ir 6,4 m, platums 6 m, augstums 4 m, apkārtmērs 20,2 m, tā tilpums ir aptuveni 100 m³. Akmens pilnībā tika atsegts 1982. g., veicot Kujas upes regulēšanas darbus. Uz Velna skrodera balstīts trosu tiltiņš, kas ved pāri upei esošo māju pagalmā.

## Teikas
Teikas vēsta, ka Velns sēdējis uz akmens un ar ragavu ilksi kā adatu lāpījis savas bikses, ko saplēsis, mēģinot aizbērt netālu esošo Aivieksti.

## Atsauces
Makss Millers

thumb|185px|Makss Millers
**Frīdrihs Makss Millers** (, * 1823. gada 6. decembrī Desavā, † 1900. gada 28. oktobrī Oksfordā) bija vācu izcelsmes angļu filologs, indologs un viens no salīdzinošās reliģijas pētniecības pamatlicējiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1823. gadā Desavā, romantisma dzejnieka Vilhelma Millera ģimenē. No bērnības pazina Fēliksu Mendelszonu, bet Kārlis Marija Vēbers bija viņa krusttēvs. Studēja Leipcigā, kur interesi par mūziku un dzeju nomainīja sanskrits. Bez sanskrita apguva arī arābu un persiešu valodas. Studēja pie indoeiropiešu valodu pētnieka Franča Bopa. 1845. gadā turpināja studēt Parīzē, bet 1846. gadā pārcēlās uz Oksfordu, kur kļuva par vienu no izcilākajiem sanskrita un Indijas pētniekiem. Kau arī 1860. gadā viņu neievēlēja par Oksfordas Universitātes Sanskrita profesoru (šo pozīciju ieguva Monjē Viljamss), 1868. gadā viņš kļuva par Oksfordas Universitātes Salīdzinošās filoloģijas profesoru.

Ievērojamākais Millera mūža darbs ir 50 sējumu fundamentālā izdevuma "Austrumu Svētās grāmatas" (*Sacred Books of the East*) - hinduisma, budisma, daoisma, konfūcisma, zoroastrisma, džainisma un islāma svēto rakstu tulkošana angļu valodā un izdevuma kopējā rediģēšana.

Mūsdienās Maksu Milleru dažkārt kritizē par Austrumu reliģiju noniecināšanu attiecībā pret kristietību, kaut arī viņa dzīves laikā Milleram bija jāpiedzīvo kritika par kristietības noniecināšanu.

## Darbi
*  
*  
* 
**Chips from a German Workshop* (1867–75, 5 vols.)
**Introduction to the Science of Religion* (1873)
* 
* 
* 
**Biographical Essays* (1884)
* 
* 
* 
**The Science of Thought* (1887, 2 vols.)
* 
**Six Systems of Hindu Philosophy* (1899)
*Gifford Lectures of 1888–92 (Collected Works, vols. 1–4)
**''Natural Religion'' (1889)
**''Physical Religion'' (1891) 
**''Anthropological Religion'' (1892)
**''Theosophy, or Psychological Religion'' (1893)
**Auld Lang Syne* (1898, 2 vols.), memuāri
**My Autobiography: A Fragment* (1901) 
## Atsauces

## Ārējās saites
Vestienas pagasts

**Vestienas pagasts** ir viena no Madonas novada administratīvajām teritorijām tā rietumos. Robežojas ar sava novada Bērzaunes, Aronas, Liezēres, Sausnējas, Ērgļu un Jumurdas pagastiem, kā arī Aizkraukles novada Vietalvas pagastu.

## Daba
Augstākie pauguri: Dravēnu kalns (282,7 m), Boķu kalns (276,8 m), Rizgu kalns (262,9 m), Brantu Egļu kalns (262,1 m), Spirukalns (260 m) un Silakalns (254,9 m).

### Hidrogrāfija
[thumb|[Kāla ezers maijā.]]

#### Upes
Veseta, Skaldupīte, Ļaudonīte, Lubeja, Aronīte, Miltupīte, Savīte, Virdzīte un Ilzīte.

#### Ezeri
Kālezers (407 ha), Viešūrs (176 ha), Talejas ezers (79,7 ha), Salājs (44,4 ha), Sietnieku ezers (26,5 ha), Ilziņš (21,9 ha), Sudzārdiņš (12,8 ha) un Asmenītis.

## Vēsture
Vestienas pagasts izveidots apvienojot Vestienas, Tolkas, Devēnas un Viesienas muižu pagastus (1922. gadā Viesienas teritoriju atdalīja). 1935. gadā Madonas apriņķa Vestienas pagasta teritorija bija 102 km² un tajā dzīvoja 1772 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Vesetas un Vestienas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. **Vestienas ciems** ietilpis Ērgļu (1949—1959) un Madonas (pēc 1959. gada) rajonos. Vestienas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Vējavas ciemu, 1968. gadā — Sausnējas ciema padomju saimniecības Vestiena teritoriju, 1977. gadā — daļu Bērzaunes ciema un daļu likvidētā Viesienas ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Vestienas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Madonas novadā.


Tolkas muiža.jpg|Tolkas muižas kungu māja
Vestienas muižas pils 2000-05-27.jpg|Vestienas muižas kungu māja (2000)


## Iedzīvotāji

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc OSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotas vietas ir Vestiena (pagasta centrs), Krasti un Tolka.

### Ievērojamas personības
* Jānis Ilsters (1851—1889), latviešu skolotājs, botāniķis un folklorists.
* Jānis Priede (1874—1969), Latvijas brīvības cīņu dalībnieks, ģenerālis.
* Eduards Liepiņš (1897—1938), padomju kara lidotājs.
* Voldemārs Pūce (1906—1981), latviešu teātra un kinorežisors.
* Frīdis Zālītis (1887—1944), latviešu pedagogs un vēsturnieks.

## Saimniecība
thumb|right|Vestienas pasta ēka

### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces
Novele

**Novele** ir neliela apjoma prozas sacerējums, kura pamatā ir raksturīgs spraigs, pat dramatisks sižeta risinājums ar neparastu komisku vai traģisku notikumu centrā, bieži ar negaidītu atrisinājumu. Neparasts, spilgts, bet reāli iedomājams notikums, kas tiek risināts spraigi un strauji, samērā īsā laika periodā, nenovirzoties ar izvērstām atkāpēm no galvenās sižeta līnijas. Darbības norisi, kas balstās uz centrālo konfliktu, būtiski raksturo kulminācijas un pavērsiena punkti un necerēti negaidīts atrisinājums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Asuānas aizsprosts

thumb|200px|Asuānas aizsprosts
thumb|200px|Asuānas aizsprosta celtniecības memoriāls
thumb|200px|Abū Simbela, Ramzesa templis
**Asuānas aizsprosts** atrodas Ēģiptē, uz Nīlas. Aizsprosts ir 3600 metrus garš, 111 m augsts, 980 m plats pamatā un virsotnē 40 m plats. Aizsprosta radītais ūdens rezervuārs ir nosaukts par Nāsira ezeru. Pirmo elektrību aizsprosta turbīnas sāka ražot 1967. gadā.

1946. gadā, pēc tam kad vecais Asuānas aizsprosts gandrīz pārplūda, tika pieņemts lēmums celt jaunu. Nopietns darbs pie projekta attīstības sākās 1952. gadā pēc Gamāla Abdela Nāsera vadītās revolūcijas. Lai arī sākotnēji tika plānots, ka ASV un Lielbritānija aizdos 270 miljonus ASV dolārus aizsprosta celtniecībai, 1956. gadā Ēģiptes attiecības ar rietumvalstīm strauji pasliktinājās un PSRS kļuva par vadošo aizsprosta celtniecības tehnisko un finansiālo atbalstītāju.

Celtniecības darbi sākās 1960. gadā, pirmā fāze tika pabeigta 1964. gadā, un aizsprosts pilnībā pabeigts 1970. gada 21. jūlijā. Tā rezervuārs ar ūdeni sāka pildīties 1964. gadā un pirmo reizi savu paredzēto līmeni sasniedza 1976. gadā. Ceļoties Nīlas ūdens līmenim, UNESCO organizēja Senās Ēģiptes arheoloģisko bagātību pārvietošanas darbus uz jaunām atrašanās vietām. Visslavenākais no šiem pieminekļiem — Abū Simbelas templis tika sazāģēts blokos un no jauna uzcelts citā vietā.

## Ārējās saites
Lahemā nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1132561"
}

**Lahemā nacionālais parks** () ir Igaunijā vecākais nacionālais parks, kas atrodas valsts ziemeļu daļā, pie Somu līča, 70 km austrumos no Tallinas. Parka platība ir 725 km², no tiem 250,9 km² jūrā.

Administrācija atrodas Palmses pilī, kur atrodas arī muzejs. Bez Palmses pils atjaunotas arī Sagadi pils un Vihulas pils.


Eesti põhjarannik.jpg
Hommik Viru rabas.jpg
PalmseManorPark.jpg|Palmses pils
Viru Bog, Parque Nacional Lahemaa, Estonia, 2012-08-12, DD 45.JPG
Altja võrgukuurid 2014.jpg|Altja
EE-Lahemaa-Kasmu.jpg|Käsmu 


## Ārējās saites
* 

* Lahemā nacionālais parks
Lazdonas pagasts

**Lazdonas pagasts** ir viena no Madonas novada administratīvajām teritorijām tā centrālajā daļā. Robežojas ar sava novada Madonas pilsētu un Praulienas, Mārcienas un Aronas pagastiem.

## Daba
Pagasts atrodas Austrumlatvijas zemienes Aronas paugurlīdzenumā, rietumu daļa — Madonas — Trepes valnī. Augstākais punkts ir Valgacu kalns (163,9 m vjl).

### Hidrogrāfija
#### Upes
* Austrona
* Lisa

#### Ezeri
[thumb|260px|[Lazdonas ezers.]]
* Rāceņu ezers (34,9 ha)
* Lazdonas ezers (30,2 ha),
* Pelšu ezers (10,6 ha)
* Vadzols (9,1 ha),
* Lielais Klauģis (7,4 ha)
* Mazais Klauģis (3,5 ha).

## Vēsture
Patstāvīgs Lazdonas draudzes novads Cēsu apriņķī izveidots 18. gadsimta beigās, nodalot teritoriju no Ļaudonas draudzes novada. Tas aptvēra Lazdonas, Praulienas, Sarkaņu, Patkules, Madonas, Kujas muižas un to zemnieku sētas un daļu no Aizkujas muižas zemnieku sētām. 19. gadsimta vidū daudzi draudzes locekļi no luterticības pārgāja pareizticībā. 1897. gadā draudzes teritorijā dzīvoja 2786 luterāņi, 2317 pareizticīgie, 14 Mozus ticībai piederīgi, 7 katoļticīgie un 1 baptists.

1935. gadā Madonas apriņķa Lazdonas pagasta platība bija 70,6 km² un tajā dzīvoja 1146 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Jaunlazdonas un Lazdonas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Madonas rajona **Lazdonas ciemam** 1968. gadā pievienoja daļu Praulienas ciema padomju saimniecības «Toce» teritorijas, 1974. gadā daļu teritorijas pievienoja Praulienas ciemam, 1977. gadā pievienoja daļu Aronas ciema teritorijas, bet daļu ciema teritorijas pievienoja Mārcienas un Praulienas ciemiem. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Lazdonas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Madonas novadā.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Lazdona (pagasta centrs) un Jaunlazdona.

### Ievērojamas personības
* Jānis Graudonis (1913—2005), latviešu vēsturnieks un arheologs.

## Saimniecība
### Transports
Cauri pagastam iet 1. šķiras autoceļi Pļaviņas-Madona-Gulbene (P37), Krāslava-Preiļi-Madona (P62) un Madona-Varakļāni (P84), dzelzceļa līnija Pļaviņas - Gulbene.

## Izglītība un kultūra

## Atsauces