Edvīns Šnore

**Edvīns Šnore** (dzimis  Saulkrastos) ir latviešu vēsturnieks, režisors un politiķis. Šobrīd 14. Saeimas deputāts, pārstāv Nacionālo apvienību. Bija ievēlēts arī divos iepriekšējos Saeimas sasaukumos.

## Dzīvesgājums
Mācījies Rīgas 4. vidusskolā. 1992. gadā iestājies Latvijas Universitātes Politikas zinātnes un starptautisko attiecību fakultātē. No 1993. līdz 1994. gadam studējis Tautas augstskolā Norvēģijā. 1997. gadā studējis Oslo Universitātes Politikas zinātnes institūtā. 1998. gadā ieguvis politikas zinātnes maģistra grādu starptautiskajās attiecībās Latvijas Universitātē, 2013. gadā — vēstures zinātņu doktora grādu Latvijas Universitātē.

No 1995. līdz 1999. gadam strādājis Informācijas analīzes nodaļā, Nacionālo bruņoto spēku štābā un citās Latvijas Aizsardzības ministrijas struktūrās. Pēc tam līdz 2000. gadam strādājis Latvijas Tehnoloģijas centrā, kur darbojies ar tiem Eiropas Savienības projektiem, kas orientēti uz zinātni. Strādājis multivides uzņēmumā "RI Demo".

2008. gadā kļuvis pazīstams ar dokumentālo filmu "Padomju stāsts", kas tikusi izrādīta gan Latvijā, gan ārzemēs vairākos kinofestivālos.

## Politiskā darbība
2014. gadā no Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"-"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" saraksta vispirms maijā neveiksmīgi kandidējis Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet vēlāk oktobrī ievēlēts 12. Saeimā. 2018. gada rudenī E. Šnore tika ievēlēts arī 13. Saeimā. Kandidēja 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet netika ievēlēts.

2008. gadā saņēmis ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 2009. gadā — ceturtās šķiras Igaunijas Māras Zemes krusta ordeni.

2022. gadā ievēlēts 14. Saeimā. Kandidēja 2024. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet netika ievēlēts.

## Uzskati
Savā rakstā “Mērķis: latviska Latvija” E. Šnore pauda savu viedokli gan par Latvijā dzīvojošajiem krieviem, gan par krievu valodu. Viņaprāt, “…PSRS laika krievvalodīgie iebraucēji, lai arī pastāvīgi gāna un sunī Latviju, prom nebrauc. Vismaz ne tādā apjomā, kā latvieši to vēlētos”. Viņš arī piekrīt viedoklim, ka “..tieši krievu valoda ir Kremļa galvenais ierocis hibrīdkarā pret Baltiju”. E. Šnore secina, ka “…latviska Latvija .. ir vienīgais ceļš uz pārtikušu, drošu un vienotu sabiedrību”.

Šis Šnores raksts tika publicēts 2017. gada 19. maijā izdevumā "Nacionālās Ziņas", kurā, atsaucoties uz latviešu sakāmvārdu un vēsturnieka Ādolfa Bērziņa teikto, Šnore rakstīja arī — "ja vienreiz ielaidīsi krievu uti kažokā, ārā to dabūt būs grūti". Vēlāk nacionālboļševiku aktīvists Vladimirs Lindermans vērsās Drošības policijā par Krimināllikuma panta par nacionāla, etniska un rasu naida izraisīšanu iespējamu pārkāpumu. Pēc Lindermana apgalvojuma, citas tautības pielīdzināšana utīm, tarakāniem, tārpiem, baciļiem esot tipisks nacistiskās propagandas paņēmiens, kura mērķis esot sagatavot masu apziņu citu tautību nogalināšanai. Drošības policija nozieguma sastāvu Šnores vārdos neatrada. Tomēr Šnores izteikums tika nokritizēts gan no DP puses, gan parlamentā kā sabiedrības saliedētībai traucējošs. Šnores raksts un Saeimas ētikas komisijas reakcija — mutiskais aizrādījums — izpelnījās kritiku no divām Eiropas Padomes ekspertu grupām — Eiropas komisijas pret rasismu un neiecietību un Vispārējās konvencijas par nacionālo minoritāšu aizsardzību Konsultatīvās komitejas.

## Atsauces