open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Čehova iela

**Čehova iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Grīvas apkaimē. Iela sākas krustojumā ar Lielo ielu un ved dienvidrietumu virzienā līdz krustojumam ar Brjanskas ielu. Čehova ielā ir privātmāju apbūve.

Ielas kopējais garums ir 455 metri, visā garumā satiksmes kustība atļauta abos virzienos. Čehova ielas sākums (no Lielās līdz Sēlijas ielai) klāts ar asfaltu, bet tālāk ir grants segums. Sabiedriskais transports pa Čehova ielu nekursē, tuvākā pietura ir 8. un 15. autobusu "Baznīcas iela".

## Vēsture
Čehova ielas agrākais nosaukums bija **Liepājas iela**. Padomju laikā to pārdēvēja par **Čehova ielu**, krievu rakstnieka vārdā, un šis nosaukums vairs nav mainījies.

2022. gadā biedrība "Publiskās atmiņas centrs" aicināja pārdēvēt šo ielu par Brāļu Kaudzīšu ielu, bet Daugavpils pilsētplānošanas un būvniecības departamenta sēdē tika nolemts saglabāt tagadējo nosaukumu.

## Ielu savienojumi
Čehova iela ir savienota ar šādām ielām:
* Lielā iela (T veida krustojums)
* Sēlijas iela
* Garā iela
* Pārdaugavas iela
* Noras iela
* Baznīcas iela
* Lapu iela (T veida krustojums)
* Brjanskas iela / Randenes iela / Aiviekstes iela

## Atsauces
Silistra

**Silistra** () ir pilsēta Bulgārijas ziemeļaustrumos pie Donavas upes, tiešā tuvumā robežai ar Rumāniju. Tā ir Silistras apgabala administratīvais centrs un viena no senākajām apdzīvotajām vietām reģionā, kuras vēsture sniedzas līdz pat romiešu laikiem, kad šeit atradās cietoksnis *Durostorum*. Silistrai ir bijusi nozīmīga loma Bulgārijas vēsturē, īpaši viduslaikos un Osmaņu periodā, kad tā bija nozīmīgs militārais un tirdzniecības centrs. Mūsdienās pilsēta ir reģionāls saimniecības, izglītības un kultūras centrs, kurā attīstīta pārtikas rūpniecība, transports, kā arī kultūras un vēstures tūrisms. Silistras bagātais kultūras mantojums un stratēģiskā atrašanās vieta pie Donavas padara to par vienu no ievērojamākajām pilsētām Bulgārijas ziemeļu reģionā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Krimčaki

**Krimčaki** (*кърымчахлар*, *qrımçahlar*) ir neliela etnoreliģiska grupa, kas vēsturiski apdzīvojusi Krimas pussalu un pieder rabīniskā jūdaisma tradīcijai. Atšķirībā no karaīmiem, kuri praktizē jūdaisma nerabīnisko virzienu un kam ir atšķirīga reliģiskā un kultūras identitāte, krimčaki ievēro klasisko jūdaistisko halahu, sinagogu tradīciju un reliģisko autoritāti. Vēsturiski krimčaki veidoja ciešu kopienu Krimas pilsētās, īpaši Simferopolē, Sevastopolē un Kefē (Feodosijā), runājot krimčaku valodā — savdabīgā tjurku valodā ar ebreju un slāvu ietekmi. 20. gadsimta gaitā, īpaši Otrajā pasaules kara holokausta laikā, krimčaku kopiena piedzīvoja masveida iznīcināšanu, un tās skaits būtiski saruka. Mūsdienās krimčaki tiek uzskatīti par apdraudētu minoritāti, ar nelielām diasporas kopienām Izraēlā, Krievijā, Ukrainā un citviet. Viņu kultūras un valodas mantojums ir kritiski apdraudēts, tomēr tiek veikti centieni to dokumentēt un saglabāt.

## Atsauce

## Ārējās saites
Piekrastes iela (Daugavpils)

**Piekrastes iela** ir vietējas nozīmes iela Daugavpilī, Vecajā un Jaunajā Forštatē. Piekrastes iela sākas krustojumā ar Vidzemes ielu, ved ziemeļaustrumu virzienā gar dzelzceļa līniju Daugavpils—Rēzekne un beidzas pie pilsētas robežas ar Līksnas pagastu, krustojumā ar Rēzeknes ielu. Ielā ir pārsvarā piecstāvu daudzdzīvokļu māju apbūve.

Ielas kopējais garums ir ap 1730 metriem. Visā garumā ielai ir asfalta segums. Satiksmes kustība norit abos virzienos, pa vienu joslu katrā virzienā. Pa Piekrastes ielu kursē 2., 2A., 11., 17., 17A., 19., 20., 20B., 21., 24. un 26. maršruta autobusi.

## Vēsture
Ielas sākotnējais nosaukums bija **Vakzāles iela** (līdz 1920. gadam ), jo te atradās lielākā Daugavpilī Pēterburgas–Varšavas dzelzceļa stacija (Daugavpils&nbsp;II). Pirmā pasaules kara laikā Daugavpils&nbsp;II stacija bija daļēji sagrauta un neatkarīgajā Latvijā zaudēja savu nozīmi. Tāpēc par Vakzāles ielu sāka saukt mūsdienu Stacijas ielu, bet Piekrastes iela ieguva tagadējo nosaukumu, kas vairs nav mainījies.

2010.—2011. gados, ar Latgales ielas uzbūvi, tika renovēts arī Piekrastes ielas sākumposms, kur uzcelts satiksmes pārvads pār Latgales ielu.

## Ievērojamas ēkas
* Nr. 23 — VUGD Daugavpils 2.daļa.
* Pie krustojuma ar Latgales ielu atradās Pēterburgas—Varšavas dzelzceļa .

## Ielu savienojumi
Piekrastes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Vidzemes iela (T veida krustojums)
* Latgales iela (divlīmeņu krustojums, savienojums tikai gājējiem)
* Līksnas iela (savienojums tikai gājējiem)
* Zeltkalna iela (T veida krustojums)
* Arendoles iela (T veida krustojums)
* Minskas iela (T veida krustojums)
* Raipoles iela (T veida krustojums)
* Tartu iela (T veida krustojums)
* Rēzeknes iela (T veida krustojums)

## Atsauces

## Skatīt arī
* Stacijas iela (Daugavpils)
* Sliežu iela (Daugavpils)
Zvaigžņu karu diena

**Zvaigžņu karu diena** () ir neformāla svētku diena, ko katru gadu atzīmē 4. maijā, lai atzīmētu kinorežisora ​​Džordža Lūkasa izveidoto "Zvaigžņu karu" mediju franšīzi. Kopš franšīzes sākuma 1977. gadā dienas atzīmēšana ātri izplatījās plašsaziņas līdzekļos un tika atzīmētas kā lokālas svinībs.

Datuma nosaukums cēlies no angļu valodas vārdu spēles *May the Fourth be with you* ("Lai Ceturtais ir ar tevi"), no Zvaigžņu karu saukļa *May the Force be with you* ("Lai Spēks ir ar tevi"). Lai gan svētkus neradīja vai nepasludināja *[[Lucasfilm]]*, daudzi Zvaigžņu karu fani ir izvēlējušies tos svinēt. Kopš tā laika *Lucasfilm* un *[[The Walt Disney Company]]* tos pieņēmušas kā ikgadējus Zvaigžņu karu svētkus.

Oriģinālās "Zvaigžņu karu" filmas pirmizrādes dienu, 25. maiju, daži svin kā Gīku lepnuma dienu (*Geek Pride Day*).

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Kijivas funikulers

**Kijivas funikulers** () ir trošu dzelzceļš Ukrainas galvaspilsētā Kijivā, kas savieno divas pilsētas daļas: Vecpilsētu un Podilas apkaimi. Līnijā ir divas stacijas, pārvādājumus nodrošina pašvaldības uzņēmums *Kyivpastrans*.

## Vēsture
Funikuleru sāka būvēt 1902. gadā un atklāja apmeklētājiem 1905. gada 20. maijā (v.s 5. maijā). Būvdarbu izmaksas aptuveni 230 000 rubļu apmērā sedza pilsētas tramvaju saimniecība. Funikulers bija Artūra Abragamsona projekts, kurš profesionālo izglītību dzelzceļa inženierijā ieguva Cīrihē un Petrogradā. Stacijas vestibilus sākotnēji izstrādāja N. Pjatņickis, bet dzelzceļa konstrukciju projektēja N. Barišņikovs. Šis bija trešais funikulers Krievijas Impērijā.

Tā kā funikulers atradās netālu no Svētā Mihaila katedrāles, to savulaik sauca par "Mihaila mehānisko pacēlāju" (*Михайлівський механічний підйом*). Pēc tam, kad 1935.—1936. gadā padomju varas iestādes iznīcināja katedrāli, funikulera nosaukums tika mainīts.

1984. gadā notika rekonstrukcija, pārbūvējot funikulera apakšējo staciju.

## Tehniskie parametri
Līnijai ir šādi tehniskie parametri:
* Garums: 222 m
* Augstums: 76 m
* Slīpums: no 18 līdz 20°
* Ietilpība: 100 pasažieri uz vienu vagonu
* Konfigurācija: dubultā trase
* Maksimālais ātrums: 7 km/h
* Sliežu platums: 1200 mm
* Vilces: elektrība
* Brauciena ilgums: 2 min
* Braucienu starplaiki: 4 min

## Galerija

Attēls:Київський фунікулер 1.jpg|Apakšējā stacija
Attēls:Верхняя станция киевского фуникулёра.jpg|Augšējā stacija
Attēls:Фунікулер 1.JPG|Augšējā stacija nakts apgaismojumā
Attēls:Киевский фуникулёр.JPG|Apakšējā stacija
Attēls:Фунікулер 3.JPG|Apakšējā stacija nakts apgaismojumā
Attēls:Київський фунікулер 2.jpg|Brauciena laikā
Attēls:Фунікулер (1939).jpg|1939. gada fotogrāfija


## Atsauces

## Ārējās saites
Širakas marze

**Širakas marze** (, *Širaki marz*) ir viena no Armēnijas 10 marzēm (reģioniem). Tā atrodas valsts ziemeļrietumos, pie robežas ar Turciju rietumos un Gruziju ziemeļos. Tās administratīvais centrs ir Gjumri — Armēnijas otrā lielākā pilsēta pēc iedzīvotāju skaita. Širakas marze valstī ir trešā lielākā marze pēc iedzīvotāju skaita. Reģions izceļas ar bagātīgu vēsturisko un kultūras mantojumu, kā arī ar nozīmīgu lomu Armēnijas rūpniecībā un lauksaimniecībā. Gjumri ir pazīstama kā viens no galvenajiem kultūras un mākslas centriem, savukārt Širakas plato ainava un kontinentālais klimats nosaka specifiskas ekonomiskās un sociālās attīstības iezīmes. Vēsturiski Širakas marze ir bijusi svarīga teritorija dažādu armēņu valsts veidojumu sastāvā, un mūsdienās tā ir viens no galvenajiem reģioniem, kas veicina valsts reģionālo identitāti un kultūras daudzveidību.

## Ārējās saites
Īrisu iela (Daugavpils)

**Īrisu iela** ir iela Daugavpilī, Mazo Stropu apkaimē. Tā sākas no Dravnieku ielas, ved galvenokārt rietumu virzienā un beidzas krustojumā ar Jasmīnu ielu. Īrisu ielai ir vairāki atzarojumi un paralēlas brauktuves, daži no tiem ir slēgti nepiederošiem. Ielā ir privātmāju un vasarnīcu apbūve.

Īrisu ielas galvenās trases garums ir aptuveni 940 metri. Visā garumā iela klāta ar grants segumu, satiksmes kustība norit vienā joslā abos virzienos. Sarkano līniju platums ir 5—7 metri. Sabiedriskais transports pa Īrisu ielu nekursē.

Īrisu iela izveidota 1970.—1980. gados, bet nosaukums tai piešķirts tikai 2005. gada 30. jūnijā.

## Ielu savienojumi
Īrisu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Dravnieku iela
* Dāliju iela
* Jasmīnu iela

## Atsauces
Kakaoaugu apakšdzimta

**Kakaoaugu apakšdzimta** (*Sterculioideae*) ir malvu dzimtas apakšdzimta, kurā ir klasificētas mūžzaļu un lapu koku ģintis, kā arī krūmu ģintis, kuras senāk bija klasificētas atsevišķā kakaoaugu dzimtā (*Sterculiaceae*).

Apakšdzimtā ir iekļautas ģintis:

# *[[Acropogon]]* Schltr.
# *[[Argyrodendron]]* F.Muell.
# *[[Brachychiton]]* Schott & Endl.
# *[[Cola]]* Schott & Endl.
# *[[Firmiana]]* Marsili
# *[[Franciscodendron]]* B.Hyland & Steenis
# *[[Heritiera]]* Aiton
# *[[Hildegardia]]* Schott & Endl.
# *[[Octolobus]]* Welw.
# *[[Pterocymbium]]* R.Br.
# *[[Pterygota]]* Schott & Endl.
# *[[Scaphium]]* Schott & Endl.
# *[[Sterculia]]* L.
# †*[[Florissantia]]* (Knowlton) Manchester

## Atsauces
Ў (galerija)

**Galerija "Ў"** () bija laikmetīgās mākslas galerija Baltkrievijas galvaspilsētā Minskā. Tas nosaukums ir celies no *[[Ў]]* burta, kas nav sastopams nevienā austrumslāvu valodā, izņemot baltkrievu. Atklāta 2009. gada oktobrī, apvienojot vienā ēkā izstāžu telpu, vīna bāru, dizaina veikalu un grāmatnīcu.

2010. gadā galerijā uzsāka projektu START, kura mērķis bija popularizēt jaunos Baltkrievijas māksliniekus, organizējot viņu darbu personālizstādes un publiskas diskusijas. Kopš atklāšanas ēkā notika vairāk nekā 120 dažādas izstādes un ekspozīcijas, lielākā daļa no kuram izstādīja baltkrievu mākslinieku darbus. Notika arī citu valstu mākslinieku darbu izstādes. 2011. un 2016. gadā galerijai piešķīra "Labākās ārvalstu galerijas" balvu ikgadējā mākslas konkursā *ArtVilnius*.

2020. gadā galerijas līdzīpašnieks un dibinātājs Aļaksandrs Vasiļevičs kļuva par politisko ieslodzīto un kopā ar partneriem pārdeva savas akcijas galerijā. Jaunie īpašnieki nolēma telpu attīstīt ar nosaukumu *Вершы* (dzejoļi), tomēr tā tika slēgta 2023. gadā.

## Atsauces
Katakergona

**Katakergona** () ir pilsēta Uzbekistānā, Samarkandas vilojata otra lielākā apdzīvotā vieta un vilojata pakļautības pilsēta. Atrodas valsts vidusdaļā Zarafšonas upes krastā 70 km no vilojata centra Samarkandas un 385 km no valsts galvaspilsētas Taškentas.

## Vēsture
Tagadējās pilsētas vietā līdz nopostīšanai 12. gadsimtā pastāvēja Sogdiānas pilsēta Rabindžana. Mūsdienu pilsēta pirmsākumi ir Buhāras emīru 17. gadsimta beigās pakalnā uzceltais cietoksnis, ap kuru izauga apdzīvotā vieta; tās nosaukums tulkojams kā ‘liels kurgāns/pilskalns’. Pēc Buhāras emirāta zaudējuma Krievijai Katakergona kļuva par apriņķa pilsētu Samarkandas apgabalā. Mūsdienās nozīmīgs saimnieciskais centrs (kokvilnas pārstrāde, pārtikas rūpniecība, zīdtauriņu kāpuru audzēšana, volframa rūdas pārstrāde).

## Ārējās saites
Divstūris

thumb|250px|Divstūris ar diviem 45 grādu leņķiem.**Divstūris** ir ģeometriska figūra ar divām malām (šķautnēm) un divām virsotnēm. Eiklīda plaknē šādas figūras konstrukcija tiek uzskatīta par deģenerētu, jo abas malas vai nu sakristu, vai arī vienai (vai abām) būtu jābūt izliektām. Tomēr divstūri var viegli vizualizēt eliptiskajā telpā, kur tā pastāvēšana ir ģeometriski pamatota.

Regulārs divstūris ir figūra, kurai abas malas un abi leņķi ir vienādi. To apzīmē ar Šlēfli simbolu {2}. Regulāru divstūri var konstruēt uz sfēras virsmas, kur tas veido t.s. "mēnestiņu" — figūru, ko ierobežo divi 180 grādu loki, kas savieno antipodālus punktus.

## Īpašības
* Divas vienāda garuma malas — tās ir divas vienādas lokveida šķautnes uz sfēras virsmas (parasti 180° loki).

* Divas vienādi iekšējie leņķi — katrs leņķis var būt lielāks par 0°, līdz pat 180°, atkarībā no sfēras lieluma.

* Šlēfli simbols: {2} — apzīmē regulāru divstūri kā daļu no vispārīgas daudzstūru klasifikācijas.

* Simetriskas virsotnes un malas — tam ir rotācijas simetrija ap sfēras asi, kas iet caur abām virsotnēm.

* Nepastāv Eiklīda plaknē kā "īsts" daudzstūris — Eiklīda plaknē tas ir deģenerēts (sagāzts uz vienas līnijas), tāpēc reāli pastāv tikai eliptiskajā vai sfēriskajā ģeometrijā.

## Skatīt arī

* Vienstūris

## Atsauces
Vienstūris

thumb|250px|Vienstūris.
Ģeometrijā **vienstūris** ir teorētiska ģeometriska figūra, kam ir viena mala un viena virsotne. Tas tiek apzīmēts ar Šlēfli simbolu {1}.
## Eiklīda ģeometrijā
Eiklīda plaknes ģeometrijā vienstūris tiek uzskatīts par deģenerētu daudzstūri, jo tā vienīgajai malai būtu jābeidzas un jāsākas tajā pašā punktā, kas nav iespējams ar parastu taisnu līnijas segmentu. Šī iemesla dēļ lielākā daļa daudzstūru definīciju Eiklīda plaknē neatzīst vienstūri kā derīgu figūru.

## Sfēriskajā un abstraktajā ģeometrijā
Sfēriskajā ģeometrijā vienstūri var interpretēt kā loku uz sfēras virsmas, kas sākas un beidzas vienā un tajā pašā virsotnē. Šādā gadījumā tas aptver noteiktu laukumu un veido sfērisku figūru.

## Īpašības
*Viena mala un viena virsotne – vienstūrim ir tikai viena mala, kas sākas un beidzas tajā pašā punktā.

*Šlēfli simbols: {1} – standarta apzīmējums, kas norāda uz regulāru vienstūri.

*Nepastāv Eiklīda plaknē – nav realizējams kā īsts daudzstūris plaknē, jo taisna mala nevar noslēgt figūru ar vienu virsotni.

*Eksistē sfēriskajā ģeometrijā – uz sfēras virsmas to var veidot kā loku ar vienu virsotni, aptverot sfēras daļu.

*360° leņķis – sfēriskais vienstūris var veidot pilnu 360° leņķi ap savu vienīgo virsotni.

## Skatīt arī

* Divstūris

## Atsauces

## Ārējās saites
Vajocdzoras marze

**Vajocdzoras marze** (, *Vayocʻ Jori marz*) ir viena no Armēnijas 10 marzēm (reģioniem). Tā atrodas valsts dienvidaustrumu daļā, pie robežas ar Azerbaidžānu un Irānas tuvumā. Reģiona administratīvais centrs ir Jegegnadzora, kas kalpo kā galvenais marzes saimnieciskais, kultūras un administratīvais centrs. Vajocdzora marzes platība ir aptuveni 2300 km², un tajā 2022. gadā dzīvoja 47,4 tūkstoši iedzīvotāju, padarot to par vienu no visretāk apdzīvotajām marzēm valstī. Marze ir pazīstama ar savu kalnaino reljefu, senajiem klosteriem un cietokšņiem, kā arī vīnkopības tradīcijām, īpaši Areni reģionā. Vajocdzoras marze ieņem nozīmīgu vietu Armēnijas kultūras un vēstures mantojumā, vienlaikus attīstoties arī kā pievilcīgs tūrisma galamērķis un reģionālās attīstības piemērs.

## Ārējās saites
Armēņu Katoļu baznīca

[thumbnail|upright=1.2|[Svētā Elija un Svētā Gregora Apgaismotāja katedrāle Beirūtā, kur atrodas Armēņu Katoļu baznīcas patriarha mājvieta]]
**Armēņu Katoļu baznīca** () ir Austrumu katoļu baznīca, kas pieder Romas Katoļu baznīcas kopienai, vienlaikus saglabājot armēņu ritu un tradīcijas. Tā atzīst Romas pāvesta garīgo autoritāti un ir pilnīgā vienotībā ar Svēto Krēslu, tomēr saglabā savu liturģisko, kanonisko un kultūras īpatnību, kas sakņojas Armēnijas kristīgajā mantojumā. Baznīca tika oficiāli izveidota 18. gadsimtā, kad 1742. gadā pāvests Benedikts XIV atzina pirmo armēņu katoļu patriarhu. Tās liturģija tiek svinēta armēņu ritā, kurš ir viens no senākajiem kristīgajiem ritiem, ar unikālām teoloģiskām un estētiskām iezīmēm. Mūsdienās Armēņu Katoļu baznīcai ir patriarhāts ar centru Beirūtā un kopienas Armēnijā, Tuvajos Austrumos, Eiropā un Ziemeļamerikā, kur tā kalpo kā garīgs centrs daļai armēņu diasporas, kas uztur katoļu ticību un armēņu kultūras identitāti.

## Ārējās saites
Vītolu vējmietiņš

**Vītolu vējmietiņš** (*Lythrum salicaria*) ir mainīga izskata vējmietiņu suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Eiropā, tostarp Latvijā, Āfrikas ziemeļrietumos un Āzijā. Plaši ieviesies ārpus pamatareāla. Sugas ietvaros nodala vairākus zemākus taksonus.

## Apraksts
Vītolu vējmietiņš ir daudzgadīgs, 30—120 cm garš lakstaugs ar stāvu, šķautņainu, vienkāršu vai zarojošu stublāju. Augs ir matains — lai gan apmatojuma intensitāte mainīga. Lapas uz stublāja ir pretējas, sēdošas, lancetiskas. Plātnes mala gluda, nereti īsi skarbmataina, gals smails, pamats nedaudz sirdsveidīgs. Ziedi pušķos pa 2 līdz 3 katras seglapas žāklē stublāja un zaru galā diezgan garā skarveida ziedkopā. Seglapas neatšķiras no stublāja lapām, tikai ir sīkākas. Kauss ar 12 zobiņiem, no kuriem puse ir strupi, bet pārējie ir īlenveida. Vainaglapas violeti sarkanas, iegarenas, ar ķīļveida pamatu. Putekšņlapas 12, no tām puse garākas nekā pārējās. Auglis ir divvāršņu pogaļa. Zied no jūnija līdz septembrim.

## Atsauces
Piemineklis Brūsam Lī Mostarā

**Piemineklis Brūsam Lī Mostarā** () ir aktiera un cīņas mākslu meistara Brūsa Lī skulptūra, kas tika atklāta 2005. gada 26. novembrī Bosnijas un Hercegovinas pilsētā Mostarā. Šis ir pirmais piemineklis Brūsam Lī, tā tēlnieks ir Ivans Fijoličs. Simbolizēja mieru pilsētā, kuru izpostīja Bosnijas karš. 2024. gada martā skulptūra tika nozagta no tās postamenta un drīzumā policija atrada sazāģēto statuju, kuru kāds mēģināja nodot metāllūžņos. Vēlāk pēc Lī ģimenes lūguma un drošības apsvērumu dēļ piemineklis tika pārvests uz Sietlu.

## Vēsture
Ideju par pieminekļa izveidi izteica grupa "Pilsētas kustība — Mostara", kuru vadīja Nino Raspudičs un Veselins Gatalo. Viņi vēlējās izveidot pilsētā lojalitātes, izcilības, draudzības un taisnīguma simbolu, kas palīdzētu apvienot dažādos pilsētas iedzīvotājus, kuri pārdzīvojuši karu un etniskos konfliktus, apvienojot ne tikai jauno un vecāko paaudzi, bet arī pilsētā dzīvojošos serbus, horvātus un bosniešus. Pēc autoru domām, Brūss Lī bija tāls no Mostaras, tāpēc "nevienam nebūtu jājautā, ko viņš darīja Otrā pasaules kara laikā", un ka pats aktieris ar savām lomām pierādīja, ka labais uzvar ļauno. Filmas ar Brūsu Lī bija populārās arī Dienvidslāvijā.

Pieminekli atklāja 2005. gada 26. novembrī, Ķīnas un Vācijas vēstnieku klātbūtnē, kuri atbalstīja tā autorus. Šis ir pirmais piemineklis Brūsam Lī, atklāts dienu agrāk nekā piemineklis Honkongā. Pieminekli attēloja Brūsu Lī cīņas pozā uz pjedestāla ar uzrakstu "Brūss Lī. Tava Mostara". Skulptūras augstums bija 168 cm, neskatoties uz to, ka Brūsa Lī augums bija 172 cm. Pieminekli ilgu laiku uzskatīja par vienotības simbolu kara laikā nopostītajā pilsētā.

## Vandalisms
Pēc atklāšanas piemineklis kļuva par pastāvīgu vandāļu uzbrukumu objektu: tas vairākkārt tika nosūtīts restaurācijai, no kurām viena ilga līdz 2013. gada maijam. Vietējie horvāti un bosnieši sūdzējās, ka Lī cīņas stāju atainojošā statuja ir vērsta pret viņu pilsētas daļu, un uzskatīja to par provokāciju. Autoriem nācās pagriezt statuju citā virzienā, lai tā nevienam netraucētu.

Statuju nozaga 2024. gadā, naktī no 2. uz 3. martu. Pēc sešām dienām policija atrada sazāģētu pieminekli, kuru, acīmredzot, kāds bija mēģinājis nodot metāllūžņos. Policija aizturēja vainīgo, kurš arī aplaupīja veikalu, nozogot pieminekļa demontāžai nepieciešamos instrumentus. Noziedzniekam piesprieda 9 mēnešu cietumsodu. Vietējie iedzīvotāji cerēja, ka pieminekli atgriezīs ierastajā vietā, tomēr aktiera radinieki nolēma pārvietot pieminekli uz Sietlu, kur Lī ir apglabāts.

## Atsauces
Dagdas iela (Daugavpils)

**Dagdas iela** ir iela Daugavpilī, tās centrālajā daļā, Esplanādes apkaimē. Dagdas iela sākas no Alejas ielas, ved ziemeļaustrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Indras ielu. Nepārnumuru ielas puse apbūvēta ar privātmājām, bet pārnumuru pusē atrodas viena piecstāvu māja.

Dagdas ielas kopējais garums ir 83 metri. Visā garumā tā klāta ar asfalta segumu. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Dagdas ielu nekursē, tuvākā pietura ir "Alejas iela" (1. un 4. tramvajs).

Nosaukums jaunizveidotajai Dagdas ielai piešķirts 1935. gadā un laikā gaitā nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Dagdas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Alejas iela
* Indras iela

## Atsauces
Nullstūris

[thumb|100px|Nullstūri biežāk apzīmē ar [∅|tukšu kopu.]] [thumb|100px|Nullstūri retāk apzīmē ar [punkts (ģeometrija)|punktu bez izmēra.]] **Nullstūris** ir teorētiska ģeometriska figūra, kas apzīmē daudzstūri ar nulli malu un virsotņu. Tas ir abstrakts gadījums, kuru izmanto matemātiskos vispārinājumos, lai aprakstītu situācijas, kurās ģeometriska figūra nepastāv tradicionālā izpratnē.

Nullstūrim nav ne laukuma, ne perimetra, ne leņķu, un to nevar attēlot plaknē vai telpā kā redzamu figūru. To var interpretēt kā tukšu kopu vai punktu bez izmēriem.

## Īpašības

* Malu skaits: 0, jo nullstūrim nav nevienas malas.
* Virsotņu skaits: 0, jo tas nav veidots no punktiem, tāpēc nav virsotņu.
* Leņķu skaits: 0, jo bez virsotnēm nav iespējams definēt leņķus.
* Laukums: 0, jo nullstūris neaizņem nekādu telpu.
* Perimetrs: 0, jo, tā kā nav malu, nav arī perimetra.

## Atsauces
Pirinsko Pivo

***Pirinsko Pivo*** bija Bulgārijas alus ražotājs, kas uzsāka savu darbību 1967. gadā Blagojevgradas pilsētā. Nosaukums cēlies no Pirina kalnu grēdas Bulgārijas dienvidrietumos.

Alus darītāvu sāka būvēt 1965. gadā, bet atklāja 1967. gada 1. jūlijā. 1971. gadā rūpnīcā sākas alus ražošana, līdz gada beigām saražojot 13 000 000 litru alus. Līdz 1980. gadu beigām notika rūpnīcas modernizācija. 1980. gados tika paplašināts produkcijas sortiments, tirgū laižot 12% luksusa alu *Pirinsko pivo* ar 6 mēnešu derīguma termiņu, kas 5 gadus pēc kārtas ir saņēmis *Mond Selecion zelta medaļu*, 11,3% gaišais speciālais alus, 9 un 12% speciālais alus *Orbelos*. Pieauga gada alus ražošana: 1981. gadā saražoja 35 550 000 litru, 1983. gadā – 36 028 000 litru, 1985. gadā – 42 402 000 litru, 1987. gadā – 46 279 000 litru, 1989. gadā – 50 650 000 litru un 1990. gadā – 48 336 000 litru. 2002. gadā alus darītavu iegādājās alus ražošanas koncerns *[[Carlsberg|Carlsberg Group]]*. 2004. gadā *Pirinsko Pivo* apvienoja ar *Shumensko Pivo*, izveidojot kompāniju *Karlsberg Bulgaria*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Официален сайт на „Карлсберг България“ АД
Abdullahs Edžalans

**Abdullahs Edžalans** (; dzimis ) ir kurdu politiskais aktīvists, ideologs un viens no Kurdistānas Strādnieku partijas (KSP, *PKK*) dibinātājiem. Kopš 1970. gadiem viņš ir bijis viena no centrālajām figūrām kurdu nacionālajā kustībā, bet kopš 1999. gada Turcijā atrodas mūža ieslodzījumā, kad viņš tika notverts pēc starptautiskas operācijas un notiesāts par valsts nodevību un terorismu. Edžalans, kurš bieži tiek dēvēts arī par **Apo** (latviski — “tēvocis”), no sākotnējiem marksistiskiem un neatkarības ideāliem pārgāja uz decentralizēta pašpārvaldes modeļa — “demokrātiskā konfederālisma” — ideoloģiju, kas uzsver tiešo demokrātiju, ekoloģiju un dzimumu līdztiesību. Viņa domas būtiski ietekmējušas kurdu politiskās kustības ne tikai Turcijā, bet arī Sīrijā un Irākā, un viņš joprojām tiek uzskatīts par kurdu nacionālisma simbolu, neraugoties uz pretrunīgo vērtējumu starptautiskajā politikā.

2025. gada februārī ieslodzījumā esošais Abdullahs Edžalans aicināja visus Kurdistānas Strādnieku partijas dalībniekus nolikt ieročus un uz visiem laikiem likvidēt organizāciju. Vēstulē, ko nolasīja kurdus pārstāvošās Tautas vienlīdzības un demokrātijas partijas deputāti, Edžalans aicināja KSP sasaukt kongresu, nolikt ieročus un likvidēt sevi, apgalvojot, ka partija "ir beigusi savu dzīvi tāpat kā tās dalībnieki, un radusies nepieciešamība to likvidēt". Viņš arī aicināja uz turku un kurdu sadarbību un mierīgu līdzāspastāvēšanu.
2025. gada 12. maijā Kurdistānas Strādnieku partija paziņoja par savu likvidāciju, apliecinot, ka pārtrauc bruņotu cīņu pret Turcijas valsti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vārpu iela (Daugavpils)

**Vārpu iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Grīvas apkaimē. Vārpu iela sākas krustojumā ar Lielo ielu, ved rietumu virzienā un beidzas krustojumā ar Vālodzes ielu. Ielā ir privātmāju apbūve.

Vārpu ielas garums ir 258 metri, tai ir grants segums. Ielas sarkano līniju platums ir 15 metri. Satiksmes kustība norit abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Vārpu ielu nekursē, tuvākā autobusa pietura ir 9. maršruta "Ķiršu iela".

Nosaukums jaunizveidotajai Vārpu ielai piešķirts 1957. gadā un laikā gaitā nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Vārpu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Lielā iela
* Vālodzes iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Rustaveli (kinoteātris)

**Kinoteātris "Rustaveli"** () ir kinoteātris Gruzijas galvaspilsētā Tbilisi. Atrodas Rustaveli prospektā 5a iepretim Gruzijas parlamenta ēkai. Kinoteātra projekta autors ir arhitekts Nikolajs Severovs, tas uzcelts staļinisma arhitektūras stilā. Sākotnēji tajā bija 1200 sēdvietu.

Kubveida ēkai ir 4 stāvi, pirmais no kuriem ir rustikas apdarē, bet augšējie strukturēti ar korintiskiem orderiem. Pirmā stāva līmeņa velvētajās nišās atrodas gruzīnu tēlnieku Valentīna Topuridzes un Šotas Mikatadzes skulptūras. Ēkas augšējā daļa ir veidota kā pārkares dzegas. 1990. gadu beigās notika kinoteātra rekonstrukcija un 1999. gada 11. jūlijā to atkal atvēra apmeklētājiem. Tajā bija 415 sēdvietas un lielākoties demonstrēja asa sižeta filmas, kuras apmeklēja vidēji 1000 apmeklētāju dienā. Atkārtoti rekonstruēts 2018. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Lielā Dārza iela

__NOTOC__
**Lielā Dārza iela** ir iela Daugavpilī, Jaunbūves apkaimē. Lielā Dārza iela sākas krustojumā ar Andreja Pumpura ielu, ved ziemeļaustrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Valkas ielu. Ielā ir pārsvarā privātmāju apbūve, bet arī ir dažas piecstāvu mājas.

Lielās Dārza ielas garums ir 1520 metri. Visā garumā ielai ir asfalta segums un divas braukšanas joslas. Satiksmes kustība norit abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Lielo Dārza ielu nekursē, bet Jelgavas ielā ir 10., 22. un 23. autobusu maršrutu pietura "Lielā Dārza iela".

Lielā Dārza iela (līdz 1920. gadam ) ir šīs ielas vienīgais nosaukums, laika gaitā tas nav mainījies.

## Ievērojami objekti
* Nr. 60/62 — pilsētas slimnīcas trīsstāvu ēkas, uzcelti 19.—20. gadsimtu mijā kā "Nikolaja kazarmas", vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis. 1914. gadā šeit tika ierīkota kara lazarete, bet kopš 1924. gada te atrodas Daugavpils psihoneiroloģiskā slimnīca.

## Ielu savienojumi
Lielā Dārza iela ir savienota ar šādām ielām:
* Andreja Pumpura iela (T veida krustojums)
* Kauņas iela
* Ventspils iela
* Dobeles iela
* Jelgavas iela
* Grodņas iela
* Tukuma iela
* Liepājas iela
* Valkas iela (T veida krustojums)

## Atsauces

## Skatīt arī
* Mazā Dārza iela (Daugavpils)
Termiza

**Termiza** () ir pilsēta Uzbekistānā, Surhondarjas vilojata lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Atrodas valsts dienvidos Amudarjas labajā krastā pie Surhondarjas ietekas 690 km no valsts galvaspilsētas Taškentas. Viena no senākajām Centrālāzijas pilsētām, nozīmīgs kultūras, izglītības, saimniecības un transporta centrs.

## Vēsture
Pilsēta pirmoreiz minēta 4. gadsimtā p.m.ē. kā Ahmenīdu valstij piederoša sena pilsēta pie Zīda ceļa. 329. gadā p.m.ē. pilsētu iekaroja Maķedonijas Aleksandrs un Grieķu Baktrijas valsts sastāvā tā bija zināma kā Demetrisa. Kušānu valsts sastāvā 1.—3. gadsimtā pilsēta dēvēta par Tarmidigu (*Ταρμιδδιγο*); šajā laikā tā kļuva par nozīmīgu reģiona budisma centru, veidojot sinkrētisku kultūru ar reģionā dominējošo zoroastrismu. 7. gadsimtā pilsētu iekaroja Umajādu kalifāts un šeit izplatījās islāms. Abasīdu un Samanīdu laikā Termiza kļuva par nozīmīgu islāma reliģisko un izglītības centru.

1220. gadā pēc desmit dienu aplenkuma pilsētu izlaupīja un nopostīja Čingishana karaspēks, bet tās iedzīvotāji tika nogalināti. Relatīvi neskarta palika tikai dienvidaustrumu priekšpilsēta, kuras vietā līdz 14. gadsimtam izauga jauna pilsēta. Timurīdu laikā Termiza atkal kļuva par nozīmīgu tirdzniecības un kultūras centru, bet 16. gadsimtā tā nonāca Buhāras emīra varā. 18. gadsimta otrajā pusē pilsēta panīka un lielākajā daļā tika pamesta; apdzīvoti palika tikai divi nelieli kišlaki senās pilsētas nomalē.

1893. gadā Buhāras emīrs **Patagisaras** (*Паттагиссар*, *Pattakesar*) kišlaku nodeva Krievijas valdībai, kas šeit izbūvēja cietoksni, garnizona pilsētiņu un upes ostu Amudarjas krastā. Pilsēta sāka augt pēc Buhāras—Karši—Patagisaras dzelzceļa izbūves 1916. gadā. 1928. gadā pilsētai atgrieza vēsturisko Termizas nosaukumu, bet 1929. gadā piešķīra pilsētas statusu. PSRS laikā Termiza bija ievērojams militārais atbalsta punkts, kura nozīme ievērojami pieauga padomju iebrukuma Afganistānā laikā, kad caur Termizu transportēja lielāko daļu karaspēka un materiālu; 1982. gadā pār Amudarju tika uzbūvēts dzelzceļa un autoceļa tilts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Wrong

***Wrong*** ir 2012. gada Francijas un ASV neatkarīga sirreālā kinokomēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Kantēns Dipjē. Filmā galvenās lomas atveido Džeks Plotniks, Ēriks Židors, Aleksisa Dzjena, Stīvs Litls un Viljams Fihtners.

Filma stāsta par vīrieti Dolfu (Plotniks), kurš kādu rītu pamostas un konstatē, ka viņa suns ir pazudis. Lai gan zaudējis darbu, Dolfs atgriežas savā darba vietā un izliekas, ka strādā, vienlaikus piedzīvojot sirreālistiskas pārmaiņas un notikumus savā dzīvē. Cerībā atgriezties normālā dzīvē, viņš sāk meklēt savu pazudušo suni.

Filmas *Wrong* pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā. Filma saņēma galvenokārt viduvējus kritiķu vērtējumus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Karši

**Karši** () ir pilsēta Uzbekistānā, Kaškadarjas vilojata lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Atrodas valsts dienviddaļā Kaškadarjas upes krastā 450 km no valsts galvaspilsētas Taškentas. Sena pilsēta, nozīmīgs kultūras, saimniecības un transporta centrs.

## Vēsture
Pilsēta dibināta 7. gadsimtā p.m.ē., kad ap apmetni auglīgajā oāzē Kaškadarjas krastā sāka būvēt nocietinājumus. Senākos laikos pilsētas nosaukums bija Nahšaba, Nasafa vai Navtaka, bet Grieķu Baktrijas valsts laikā tā, iespējams, dēvēta par Eikratideju (*Εὐκρατίδεια*). Čagataju hanistes laikā tā dēvēta par Haršu; mūsdienu pilsētas nosaukums lietots no 11. gadsimta un tiek skaidrots kā ‘cietoksnis’. Mūsdienu pilsēta tagadējā vietā attīstījusies no 14. gadsimta. Tā bija Buhāras hanistes otra lielākā un nozīmīgākā pilsēta. No 1926. līdz 1937. gadam pilsēta tika dēvēta par **Behbudi** (*Behbudiy*) par godu džadīdisma ideologam un uzbeku literātam Mahmudhodžam Behbudi. Kopš 1943. gada Karši ar pārtraukumiem bijusi apgabala/vilojata administratīvais centrs.

Kopš 1970. gadiem Karši ir nozīmīgs kokvilnas audzēšanas reģiona centrs, bet mūsdienās galvenā rūpniecības nozare ir sašķidrinātās dabasgāzes ražošana.

## Ārējās saites
Hitlers (uzvārds)

**Hitlers** ir vācu uzvārds. Tas ir cieši saistīts ar nacistu līderi Ādolfu Hitleru. Pēc Otrā pasaules kara daudzi cilvēki, kas dzimuši ar šo uzvārdu, likumīgi mainīja to pret citu uzvārdu.

2014. gadā, Peru bija aptuveni 2349 iedzīvotāji, kuriem Hitlers bija viņu personvārds.

;Ādolfa Hitlera radinieki
* Ādolfs Hitlers (*Adolf Hitler*; 1889—1945)
* Eva Brauna (*Eva Braun*; 1912—1945) jeb Eva Hitlere — Ādolfa Hitlera sieva (precējušies 1945. gada aprīlī);
* Aloizs Hitlers (*Alois Hitler*; 1837—1903) — tēvs
* Klāra Hitlere (*Klara Hitler*; 1860—1907) — māte
* Paula Hitlere (*Paula Hitler*; 1896—1960) — māsa

;Citi cilvēki
* Semjons Hitlers (*Семён Ги́тлер*; 1922—1942) — Sarkanās armijas karavīrs;

## Atsauces
Daaaaaalī!

**"Daaaaaalī!"** () ir 2023. gada Francijas kinokomēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Kantēns Dipjē. Filmā galvenās lomas atveido Anaisa Demustjē, Žils Lelušs, Eduārs Bērs, Žonatans Koens, Pio Marmajs, Didjē Flamāns, Romēns Diriss un Anjēze Irstela.

Filma stāsta par franču žurnālistes mēģinājumiem tikties ar mākslinieku Salvadoru Dalī, lai izveidotu dokumentālu projektu.

Filmas "Daaaaaalī!" pirmizrāde notika  80. Venēcijas kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvu kritiķu novērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Purvu iela (Daugavpils)

**Purvu iela** ir iela Daugavpilī, Vizbuļu apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Silu ielu, ved austrumu virzienā gar Zirgezera dienvidu krastu un beidzas krustojumā ar Bērzu un Vizbuļu ielu. Purvu ielā ir privātmāju un vasarnīcu apbūve. Blakus Zirgezeram abpus ielai ir purvaina apkārtne, no kā cēlies ielas nosaukums.

Ielas kopējais garums ir aptuveni 690 metri. Visā garumā Purvu iela klāta ar grants segumu, satiksmes kustība norit abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Purvu ielu nekursē.

Purvu (agrāk arī Purva) iela ir šīs ielas vienīgais nosaukums, kas laika gaitā nav mainījies. 1939. gadā iela ieguva jaunu konfigurāciju.

## Ielu savienojumi
Purvu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Silu iela (T veida krustojums)
* Astilbju iela (T veida krustojums)
* Melleņu iela (T veida krustojums)
* Spīdolas iela (T veida krustojums)
* Vizbuļu iela / Bērzu iela

## Atsauces
Kogona

**Kogona** () ir pilsēta Uzbekistānā, Buhāras vilojata otra lielākā apdzīvotā vieta; vilojata pakļautības pilsēta. Atrodas 13 km uz dienvidaustrumiem no vilojata centra Buhāras, faktiski tās piepilsēta. Nozīmīgs transporta centrs.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1888. gadā kā Aizkaspijas dzelzceļa ciemats **Jaunā Buhāra** (*Новая Бухара*, *Yangi Buxoro*), kas ātri attīstījās par savdabīgu diplomātisko pilsētiņu Krievijas Impērijas attiecībām ar Buhāras Emirātu. Šeit bija vairāki transporta kantori, veikali, pasts un telegrāfs, pareizticīgo baznīca. 1898. gadā pirms Krievijas imperatora vizītes uzcēla Jauno Buhāras emīra pili. 1929. gadā Jaunajau Buhārai piešķīra pilsētas statusu, bet 1935. gadā pārdēvēja tagadējā vārdā. Mūsdienās pilsētā attīstīta pārtikas un kokvilnas attīrīšanas rūpniecība, 40 km no Kogonas atrodas dabasgāzes atradnes. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Pjačencas stāvs

**Pjačencas stāvs** () ir pliocēna nodalījuma augšējais stāvs un neogēna sistēmas astotais stāvs (ģeoloģiskā stratigrāfiskā vienība). Šī stāva nogulumi ir veidojušies pjačencas laikmetā intervālā no 3,600 līdz 2,58 miljoniem gadu (kopumā ap 1 miljonu gadu). Pjačencas stāva nogulumi atrodas virs pliocēna zankles stāva nogulumiem un zem pleistocēna gelazas stāva nogulumiem.

Pjačencas laikmetā oglekļa dioksīda līmenis atmosfērā bija līdzīgs mūsdienu līmenim, bet globālā vidējā temperatūra par 2-3 °C augstāka. Jūras līmenis bija apmēram par divdesmit metriem augstāks par mūdsdienu līmeni, pateicoties kam pjačencas laikmeta apstākļi ir nozīmīgs analogs tam, kas sagaida mūsu pasauli nākotnē.

## Izveidošana un stratigrāfija
Pjačencas stāvu zinātniskajā literatūrā 1858. gadā ieviesa šveiciešu stratigrāfs Kārlis Meijers Eimars. Stāva nosukums dots par godu Itālijas pilsētai Pjačencai.

Pjačencas pamatne atbilst Gausa hronozonas pamatnei un planktona foraminīferu *[[Globorotalia margaritae]]* un *[[Pulleniatina primalis]]* izmiršanai. Pjačencas globālais stratotips (GSSP) ir noteikts 1997. gada janvārī pie Punta Pikkola Sicīlijā, Itālijā.

## Klimats
Pjačenca bija pēdējais ģeoloģiskais laikmets pirms kvartāra ledus laikmetiem, kas iestājās ziemeļu puslodē. Arī Antarktikas ledus vairogs nebija tik liels, kā mūsdienās, bet jūras līmenis apmēram par divdesmit metriem pārsniedza pašreizējo. Globālā vidējā temperatūra par 2-3 °C pārsniedza pirmsindustriālo. Sasilšanas laikā pjačencas laikmeta vidū oglekļa dioksīda koncentrācija sasniedza maksimumu apmēram 389 ppm (diapazonā 381—427 ppm ar 95% ticamību), kas atbilst koncentrācijai 2010. gados. Tādējādi, pjačencas laikmetu var izmantot par analogu nākotnes klimatam un jūras līmenim, kuru varētu sagaidīt, ja oglekļa dioksīda koncentrācija stabilizēsies šajā līmenī. Konkrēti, starpledus perioda KM5c sasilšana pjačencas vidū notika orbitālajā konfigurācijā, kas ir tuva mūsdienu situācijai ar līdzīgu Saules insolācijas ģeogrāfisko sadalījumu.

## Atsauces
Mesīnas stāvs

**Mesīnas stāvs** () ir miocēna nodalījuma augšējais stāvs un neogēna sistēmas sestais stāvs (ģeoloģiskā stratigrāfiskā vienība). Šī stāva nogulumi ir veidojušies mesīnas laikmetā intervālā no 7,246 līdz 5,333 miljoniem gadu (kopumā nepilnus 2 miljonus gadu). Mesīnas stāva nogulumi atrodas virs miocēna tortonas stāva nogulumiem un zem pliocēna zankles stāva nogulumiem.
thumb|300px|Vidusjūras rietumu daļa mesīnas laikmetā

## Izveidošana un stratigrāfija
Mesīnas stāvu pirmo reizi 1867. gadā izdalīja šveiciešu ģeologs Kārlis Meijers Eimars nelielas sedimentācijas ieplakas izpētes gaitā pie Mesīnas, Sicīlijā, taču tikai nākamajā 1868. gadā tika precizēts mesīnas stāva izvietojums stratigrāfiskajā skalā starp tortonu un pliocēnu. 1960. gadā Raimondo Selli noteica mesīnu kā "laika intervālu starp tortonu un pliocēnu, kas Itālijā raksturojas, galvenokārt, ar hipersalīniem apstākļiem un evaporītiem nogulumiem". Austrumeiropā šī stāva nogulumiem atbilst pontijas stāvs.

Mesīnas stāva pašreizējā apjoma pamatā ir divi atzītie globālie stratotipi (GSSP — no angļu *Global Stratotype Section and Point*):
* Mesīnas stāva pamatnei GSSP noteica līmeni, kas saistīts ar C3Br.1r magnētiskās hronozonas vidusdaļas nogulumos *[[Globoconella conomiozea]]* planktona foraminīferu parādīšanos Ved Akreč (*Oued Akrech*) atradnē, Marokā pirms 7,25 miljoniem gadu.
* Mesīnas stāva augšējo robežu GSSP noteica Mīnojas Hēraklejā, Sicīlijā, Trubi dziļūdens merģeļu formācijas pamatnes līmenī, kas sakrīt ar Vidusjūras aizpildīšanos pliocēnā pirms 5.33 miljoniem gadu.

## Apstākļi
Mesīnas stāva nogulumu veidošanās laiks ir attiecināms uz mesīnas sāļuma krīzi, kuras laikā Vidusjūra izžuva daļēji vai gandrīz pilnībā. Krīze sākās pirms apmēram 6 miljoniem gadu un beidzās, iestājoties pliocēnam, ar ģeoloģiskā mērogā pēkšņu Vidusjūras aizpildīšanos ar Atlantijas okeāna ūdeni.

## Atsauces
Armaviras marze

**Armaviras marze** (, *Armaviri marz*) ir viena no Armēnijas 10 marzēm (reģioniem). Tā atrodas valsts rietumu daļā, pie robežas ar Turciju. Marzes administratīvais centrs ir Armaviras pilsēta, un reģions ir viens no blīvāk apdzīvotajiem Armēnijā. Armaviras marze izceļas ar īpašu vēsturisku un kultūras nozīmi, jo tā teritorijā atrodas Vagaršapata (Ečmiadzina), kas ir Armēņu apustuliskās baznīcas garīgais centrs un senās Armēnijas galvaspilsēta. Šajā marzē atrodas arī vairāki svarīgi reliģiski un arheoloģiski pieminekļi, tostarp Ečmiadzinas katedrāle un Zvartnoca tempļa drupas, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Ārējās saites
Motoru iela (Daugavpils)

**Motoru iela** ir iela Daugavpilī, Cietokšņa apkaimē. Tā sākas apļveida krustojumā ar Vaļņu un Odu ielu, ved ziemeļrietumu virzienā gar dzelzceļa līniju un beidzas strupceļā pēc savienojuma ar Cēsu ielu. Motoru ielas pārnumuru (dienvidrietumu) pusē ir noliktavu apbūve, bet pretējā pusē ir dzelzceļa uzbērums.

Motoru iela ir pilsētas nozīmes maģistrālā iela, tas garums ir aptuveni 1080 metri. Visā garumā tā ir divu joslu platumā un klāta ar asfalta segumu. Satiksmes kustība norit abos virzienos. Pa Motoru ielu kursē 13., 13A., 14. un 24. maršruta autobusi.

Nosaukums **Motoru iela** radies Latvijas PSR gados un kopš tā laika nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Motoru iela ir savienota ar šādām ielām:
* Vaļņu iela / Odu iela (apļveida krustojums)
* Cēsu iela (savienojums ar Motoru ielas atzarojumu)

## Atsauces
Uzvaras iela (Daugavpils)

**Uzvaras iela** ir iela Daugavpilī, Liginišku apkaimē. Uzvaras iela sākas krustojumā ar bezvārda ielu, kura savieno Liginišķu un Blāzmas ielu, ved ziemeļaustrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Grīvas ielu, pilsētas robežā. Ielas turpinājums ir lauku ceļš Laucesas pagastā. Uzvaras ielā ir dažas privātmājas, bet pārsvarā iela paliek neapbūvēta.

Ielas kopējais garums ir 872 metri, visā garumā tā klāta ar grants segumu. Uzvaras ielas sarkano līniju platums ir 9—10 metri, satiksmes kustība norit abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Uzvaras ielu nekursē, bet Liginišķu ielā ir 8. un 15. autobusu maršrutu pietura "Uzvaras iela".

**Uzvaras iela** ir šīs ielas vienīgais nosaukums, laika gaitā tas nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Uzvaras iela ir savienota ar šādām ielām:
* Lubānas iela
* Aldaru iela
* Grīvas iela

## Atsauces
Olonho

thumbnail|uprught=1.2|Jakutu skolēni rāda Olonho kā izrādi
**Olonho** (, ) ir tradicionāls jakutu un dolganu mutvārdu eposs, kas izplatīts galvenokārt Sahas Republikā (Jakutijā), Krievijas austrumos. Tas ir viens no senākajiem un sarežģītākajiem tjurku tautu mutvārdu literatūras veidiem, kurā apvienoti mīti, vēsturiskas atmiņas un liroepika. Olonho sižetā bieži tiek attēlota mitoloģiska trīspasaules sistēma, kurā varoņi cīnās ar pārdabiskiem spēkiem, lai aizsargātu cilvēci un līdzsvaru pasaulē. Šī mutvārdu tradīcija tiek nodota no paaudzes paaudzē, izmantojot dziedājumu un stāstījuma formas, un tās izpildītāji olonhočuti tiek uzskatīti par kultūras nesējiem un atmiņas glabātājiem. 2005. gadā UNESCO programmas ietvaros Olonho tika atzīts par Cilvēces mutvārdu un nemateriālā mantojuma meistardarbu, apliecinot tā globālo nozīmi un nepieciešamību to saglabāt un popularizēt.

## Ārējās saites
Urganča

**Urganča** () ir pilsēta Uzbekistānā, Horezmas vilojata administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta; vilojata pakļautības pilsēta. Atrodas Horezmas oāzē dienvidos no Amudarjas 960 km no valsts galvaspilsētas Taškentas un 40 km no vēsturiskās Horezmas galvaspilsētas Hivas. Nozīmīgs saimniecības, izglītības, kultūras un transporta centrs.

## Vēsture
Pilsētu 1646. gadā dibinājis Hivas hans Abdulgozi Bahordirhans, kur izmitināja iedzīvotājus no 170 km tālāk esošās senās Urgenčas, ko tās iedzīvotāji pameta pēc Amudarjas gultnes izmaiņām, kā rezultātā pilsēta palika bez ūdensapgādes. Pilsētu nosauca par **Jauno Urgenču** (*Toza Urganch*, *Yangi Urganch*). 1929. gadā pilsētu pārdēvēja par Urgenču, bet 1938. gadā tā Hivas vietā kļuva par vilojata centru.

Mūsdienās pilsētā attīstīta mašīnbūve, pārtikas rūpniecība, kokvilnas un zīda apstrāde.

## Atsauces

## Ārējās saites
Zankles stāvs

**Zankles stāvs** () ir pliocēna nodalījuma apakšējais stāvs un neogēna sistēmas septītais stāvs (ģeoloģiskā stratigrāfiskā vienība). Šī stāva nogulumi ir veidojušies zankles laikmetā intervālā no 5,333 līdz 3,600 miljoniem gadu (kopumā ap 1,7 miljonu gadu). Zankles stāva nogulumi atrodas virs miocēna mesīnas stāva nogulumiem un zem pliocēna pjačencas stāva nogulumiem.
thumb|300px|Vidusjūras rietumu daļa zankles laikmetā

## Izveidošana un stratigrāfija
Stāvu 1868. gadā izdalīja itāļu ģeologs Džuzepe Segvensa, nosaukdams to Mesīnas senā grieķu nosaukuma (*Ζάγκλη*) vārdā Sicīlijā. Pašreizējā noteiktā zankles stāva apjoma pamatā ir atzītais globālais stratotips (GSSP — no angļu *Global Stratotype Section and Point*), kas atrodas pie Mīnojas Hēraklejas, Sicīlijā dziļūdens merģeļu formācijas pamatnes līmenī (), kas sakrīt ar Vidusjūras aizpildīšanos.

## Apstākļi
Zankles laikmeta sākums iezīmē mesīnas sāļuma krīzes beigas pirms 5,97—5,33 miljoniem gadu, kuras gaitā Vidusjūra daļēji vai gandrīz pilnībā izžuva, jo aizvērās saikne ar Atlantijas okeānu. Vidusjūras aizpildīšanās ar Atlantijas okeāna ūdeni caur Gibraltāra jūras šaurumu ieguva nosaukumu "Zankles plūdi".

## Atsauces
Tortonas stāvs

**Tortonas stāvs** () ir neogēna sistēmas un miocēna nodalījuma piektais stāvs (ģeoloģiskā stratigrāfiskā vienība). Šī stāva nogulumi ir veidojušies tortonas laikmetā periodā no 11,63 līdz 7,246 miljoniem gadu (kopumā nepilnus 4,4 miljonus gadu). Tortonas stāva nogulumi atrodas virs miocēna serravalles stāva nogulumiem un zem mesīnas stāva nogulumiem.
[thumb|315px|[Panonijas jūras izvietojums pirms 10 mlj. gadu]]

## Izveidošana un stratigrāfija
Tortonas stāvu 1867. gadā izdalīja šveiciešu ģeologs Kārlis Meijers Eimars Itālijas ziemeļos. Stāva nosaukums nāk no Tortonas pilsētas Pjemontā, Itālijā, kur to pārstāv gaišzili merģeļi ar dziļūdens molusku čaulām. Centrāleiropā tortonas stāvam ģeohronoloģiski apmēram atbilst panonijas (*Pannonian*) reģionālais stāvs, bet Austrumeiropā karaganas (*Karaganian*) un konkas (*Konkian*) Paratetisa reģionālie stāvi. Vēl tas sakrīt ar Eiropas sauszemes zīdītāju augšējo astarakas, vallejas un apakšējo turolijas stāvu, Ziemeļamerikas sauszemes zīdītāju augšējo klarendonas un apakšējo hemfilijas stāvu un Dienvidamerikas sauszemes zīdītāju augšējo časikoskas un apakšējo vaikerijas stāvu.

Tortona stāva pamatne attiecas uz pēdējo kopējo kalcīta nanoplanktona *[[Discoaster kugleri]]* un planktona foraminīferu *[[Globigerinoides subquadratus]]* parādīšanos. Tā sakrīt arī ar īso normāli polarizēto magnētisko hronozonu C5r.2n. *[[GSSP]]* par tortonas stāva globālo stratotipu noteica Monte dei Korvi griezumu pie Ankonas, Itālijā. Tortona stāva augšējā robeža mesīnas stāva pamatnē tiek noteikta planktona foraminīferu *[[Globorotalia conomiozea]]* parādīšanās līmenī, kas stratigrāfiski atrodas C3Br. Ir magnētiskās hronozonas vidū.

## Apstākļi
Šī laikmeta būtiska iezīme bija savannveidīgu ainavu parādīšanās Amerikas abos kontinentos, ko izraisīja globāla atdzišana un progresējošs sauss klimats. Mērenā veģetācija parādījās Austrumāzijā, lai gan Āfrikā, Austrālijā un Rietumeirāzijā neparādījās nekādas īstas zālāju platības. Ziloņveidīgie jau bija attīstījušies un pārceļoja no Āfrikas uz Eirāziju. Hiparioni, kuru dzimtene ir Ziemeļamerika, caur Āziju nonāca Āfrikā. Abas Amerikas bija jau samērā tuvu viena otrai, lai pirmie "pārceļotāji" uz peldošiem stumbriem un augu daļām varētu pārcelties no kontinenta uz kontinentu.

Pirms apmēram 10 miljoniem gadu būtiski palielinājās Ziemeļatlantisko dziļūdens straumju (*NADW*) ieplūšana Indijas okeānā. Bet pirms apmēram 8,72 miljoniem gadu aktvizējās Jeloustona un notika Greilendingas superizvirdums, kura tilpums sastādīja virs 2800 km³. 

## Atsauces
2025. gada Pasaules čempionāta hokejā izlašu sastāvi

Šajā lapā ir apkopoti visu **[[2025. gada Pasaules čempionāts hokejā|2025. gada Pasaules čempionāta hokejā]]** augstākās divīzijas **izlašu sastāvi**.

## A grupa
### 
* Galvenais treneris: Rodžers Baders

### 
* Galvenais treneris: Joriks Treijs

### 
Galvenais treneris: Dīns Evasons

### 
* Galvenais treneris: Harijs Vītoliņš

### 
* Galvenais treneris: Vladimirs Orzāgs

### 
* Galvenais treneris: Edo Terglavs

### 
* Galvenais treneris: Anti Pennanens

### 
* Galvenais treneris: Sems Hallams

## B grupa
### 
* Galvenais treneris: Raiens Varsofskis

### 
* Galvenais treneris: Radims Rulīks

### 
* Galvenais treneris: Mikaels Gats

### 

* Galvenais treneris: Oļegs Boļakins

### 
* Galvenais treneris: Tobiass Johansons

### 
* Galvenais treneris: Patriks Fišers

### 

### 

## Skatīt arī

* 2025. gada Pasaules čempionāts hokejā

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Larss Mikelsens

**Larss Ditmans Mikelsens** (; dzimis ) ir dāņu aktieris.

Zināms pēc lomām kā Dānijas policijas drāmas seriālā *[[Forbrydelsen]]*, BBC seriāla "Šerloks" trešajā sezonā, ASV politiskā trillera TV seriālā "Kāršu nams", *[[Netflix]]* seriālā "Raganis" (*The Witcher*) un *Disney* seriālā un *[[Ahsoka]]*. Ieskaņojis tēlu animācijas filmā "Monstri pret atnācējiem" un seriālā  "Zvaigžņu kari: Dumpinieki", kā arī dāņu valodā dublētajās animācijas filmās un seriālos.

2011. gadā viņš ieguva Reumerta Goda balvu par ieguldījumu Dānijas teātrī.

Viņa jaunākais brālis Madss Mikelsens arī ir aktieris.

## Atsauces

## Ārējās saites