open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Progress MS-33

***Progress MS-33*** (*Прогресс МС-33*; SKS apzīmējums ***ISS-94P***) ir Krievijas automātisks *[[Progress-MS]]* sērijas kravas kosmosa kuģis, kas Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) nogādās kravu. To orbītā palaida 2026. gada 22. martā.

Šis bija pirmais starts no atjaunotās palaišanas iekārtas 31 Baikonurā pēc apkalpošanas platformas sabrukšanas 2025. gada novembrī kosmosa kuģa *[[Sojuz MS-28]]* palaišanas laikā. Incidenta dēļ *Progress MS-33* palaišana bija jāatliek no decembra.

## Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2509 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela (), saspiestas gāzes (skābeklis) (), ūdens (). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam ) bija iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces.

## Lidojuma gaita
*Progress MS-33* tika palaists  11:59:51 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1a]]* no Baikonuras kosmodroma 31. starta laukuma.

Pēc ieiešanas orbītā kravas kuģa viena no divām *Kurs* automātiskās tuvošanās sistēmas antenām neatvērās, tāpēc SKS apkalpe būs spiesta izmantot manuālo vadības sistēmu *TORU*, lai vadītu kuģi saslēgšanās manevrā.

24. martā 13:40:52 *UTC* Sergejs Kuds-Sverčkovs kosmosa kuģi manuālā režīmā saslēdza ar SKS pie *[[Poisk (SKS)|Poisk]]* moduļa.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Progress MS-33 to re-supply ISS Anatoly Zak
* Progress-MS 01 — 40 Gunter Dirk Krebs
Andrejs Karpatijs

**Andrejs Karpatijs** (; dzimis 1986. gada 23. oktobrī) ir slovāku izcelsmes Kanādas mākslīgā intelekta (MI) pētnieks, kas bijis viens no *[[OpenAI]]* dibinātājiem. Viņa specializācija ir dziļā mašīnmācīšanās un datorredze. Karpatijs ieņēma mākslīgā intelekta un *Autopilot Vision* direktora amatu *[[Tesla Motors|Tesla]]* uzņēmumā. 2024. gadā viņš dibināja MI izglītības platformu *Eureka Labs*.

## Biogrāfija
### Izglītība un dzīves sākums
Karpatijs dzimis Bratislavā, Čehoslovākijā (tagadējā Slovākijā), bet 15 gadu vecumā kopā ar ģimeni pārcēlās uz Toronto Kanādā. 2009. gadā viņš ieguva bakalaura grādu datorzinātnēs un fizikā Toronto Universitātē, bet 2011. gadā — maģistra grādu Britu Kolumbijas Universitātē.

2006. gadā Karpatijs sāka publicēt video portālā *[[YouTube]]* kanālā *badmephisto*. Viņš kļuva pazīstams ar Rubika kuba salikšanas pamācībām, kuras izmantojuši pat tādi slaveni ātrlicēji kā Fēlikss Zemdegs.

Doktora grādu viņš ieguva Stenforda Universitātē 2015. gadā, pētot dabiskās valodas apstrādes un datorredzes krustpunktus.

### Karjera un pētniecība
Stenfordā viņš izstrādāja un vadīja pirmo dziļās mācīšanās kursu *CS 231n: Convolutional Neural Networks for Visual Recognition*. Tas kļuva par vienu no apmeklētākajiem kursiem universitātē.

Karpatijs bija viens no MI pētniecības grupas *[[OpenAI]]* dibinātājiem, kur darbojās līdz 2017. gadam, kad viņu nolīga uzņēmums *Tesla*. Žurnāls *[[MIT Technology Review]]* 2020. gadā viņu iekļāva 35 nozīmīgāko jauno inovatoru sarakstā.

Pēc aiziešanas no *Tesla* 2022. gadā viņš uz īsu brīdi (2023–2024) atgriezās *OpenAI*. 2024. gadā Karpatijs nodibināja uzņēmumu *Eureka Labs*, kura mērķis ir apvienot MI un izglītību. Viņš ir arī autors populārajai video sērijai *Zero to Hero*, kas māca neironu tīklu pamatus.

2025. gada februārī Karpatijs ieviesa jēdzienu *vibe coding*, lai aprakstītu procesu, kurā lietotāji rada programmatūru, izmantojot tikai MI uzvednes, nezinot pašu kodu.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Nāves eskadroni

[thumb|Itāļu [Ierindnieks|ierindnieki nošauj slovēņu gūstekņus, 1942. gada 31. jūlijs]]
**Nāves eskadrons** jeb **nāves eskadra** ir slepena vai neoficiāla, bruņota grupa, kas veic mērķtiecīgas vardarbīgas operācijas, piemēram, ārpustiesas slepkavības, masu slepkavības vai piespiedu pazušanas, pret konkrētām personām vai grupām politisko represiju, genocīda, etniskās tīrīšanas vai revolucionāra terora ietvaros. Šādas vienības parasti darbojas ārpus oficiālām tiesiskām procedūrām vai ar ierobežotu publisku kontroli, bieži vien saglabājot augstu slepenības līmeni, un tiek organizētas, izmantojot neoficiālus vai grūti izsekojamus kanālus, kas apgrūtina tiešas atbildības noteikšanu.

Šāda veida struktūras visbiežāk minētas 20. gadsimta politisko konfliktu kontekstā, īpaši Latīņamerikā, kur tās darbojās autoritāru režīmu laikā. Vairākos gadījumos tās tika saistītas ar valsts drošības aparātiem vai paramilitārām organizācijām, kuru darbība bija vērsta uz politiskās opozīcijas ierobežošanu un sabiedrības kontroli. Nāves eskadronu darbība parasti ietver selektīvu vardarbību, tostarp nolaupīšanas, iebiedēšanu, izvarošanu, spīdzināšanu vai slepkavības, kas vērstas pret konkrētām personām vai grupām.

Dažos vēsturiskos gadījumos līdzīgas darbības metodes tiek attiecinātas arī uz agrīnām paramilitārām vienībām citos reģionos. Šādos gadījumos tiek izmantoti arī citi termini, piemēram, “mērķtiecīgas likvidēšanas” vai “specoperācijas”, kas var atšķirties pēc juridiskā un politiskā konteksta, kā arī pēc interpretācijas dažādos avotos.

Mūsdienās šis jēdziens tiek lietots galvenokārt analītiskā vai vēsturiskā kontekstā, lai raksturotu konkrētas darbības metodes, nevis vienotu vai formāli definētu institucionālu struktūru.

## Atsauces
Heterodonti

**Heterodonti** (*Heterodonta*) jeb **dažādzobji** ir gliemeņu klases kohorta (citās klasifikācijās var būt no apakšklases līdz kārtai). Heterodontu taksonu (*Heterodonten*) 1884. gadā izveidoja austroungāru paleontologs Melhiors Neimairs. Ģeohronoloģiski paleoheterodontu pārstāvji ir zināmi no vidusordovika līdz mūsdienām.

## Apraksts
Heterodontu čaulas ir ar vienādiem vākiem (retāk ar atšķirīgiem vākiem), pārsvarā noslēgtas. To izmēri variē no dažiem milimetriem līdz 1,2 m. Čaulas slēdzene ir ar kardinālajiem un sānu zobiem, kas izvietoti uz labi attīstītas plātnes. Retos gadījumos zobi var būt reducēti. Čaulas vāku saite visbiežāk ir ārēja, opistodetiska, retāk ir iekšēja vai arī abu veidu. Čaulai nav perlamutra slāņa. Tās mikrostruktūra ir krusteniski plātņaina, komplicēta vai prizmatiska. Uz čaulas iekšējās virsmas ir divu, gandrīz vienādu adduktoru muskuļu nospiedumi. Mantijas līnija ir vesela vai arī ar sīnusu. Mantijas daivas ir lielākā vai mazākā mērā saaugušas un parasti veido attīstītus sifonus. Žaunas ir eilamellibranhiālas, t.i. ar plātņainu strumtūru, kas paredzētas gan elpošanai, gan arī barības filtrēšanai no ūdens vides. 

## Sistemātika
Heterodontu sistemātika:
* kohorta: ***Heterodonta*** Neumayr, 1884
:* apakškohorta: *[[Archiheterodonta]]* Giribet, 2007
:::* kārta: *[[Actinodontida]]* Dechaseaux, 1952 †
:::* kārta: *[[Carditida]]* Dall, 1889
:* apakškohorta: *[[Euheterodonta]]* Giribet & Distel, 2003
::* virskārta: *[[Anomalodesmata]]* Dall, 1889
::* virskārta: *[[Imparidentia]]* Bieler, P.M. Mikkelsen & Giribet, 2014

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Burgas pļavas (dabas liegums)

**Burgas pļavas** ir dabas liegums Latvijas dienvidaustrumos, Valkas novada Valkas pagastā. Ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervātā.

Liegums izveidots, lai aizsargātu tā galveno biotopu – upju palieņu pļavas, kā arī tajā atrodamās aizsargājamās ķikutu un griežu populācijas. Teritorijā ligzdo arī brūnā čakste un vakarlēpis.

Liegums izveidots 2004. gadā, aizņem 183,3 ha plašu teritoriju, no kuras 97% pieder privātpersonām. Ietver Sedas upes posmu, pļavas, krūmājus un nelielus mežu pudurus upes krastos. 

Iekļauts *[[Natura 2000]]* — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā.

## Atsauces
Marjana Bezuhla

**Marjana Bezuhla** (ukraiņu: *Безугла Мар'яна*; dzimusi  Kijivā) ir Ukrainas politiķe, militārpersona un ārste, kopš 2019. gada Ukrainas Augstākās Radas deputāte (IX sasaukums).

## Dzīvesgājums
Marjana Bezuhla dzimusi Kijivā, Ukrainā. Viņas tēvs Volodimirs Bezuhlijs ir uzņēmējs, bet māte Valentīna Tereščenko — medicīnas zinātņu doktore un profesore. 2005. gadā absolvējusi ģimnāziju ar zelta medaļu un pārvalda vairākas svešvalodas.

Augstāko izglītību ieguvusi Nacionālajā medicīnas universitātē Kijivā, kur studēja ārstniecību un apguva militāro sagatavotību. Turpinājusi studijas Ukrainas Militārmedicīnas akadēmijā. 2023. gadā uzsākusi studijas Kijivas Nacionālajā universitātē publiskās pārvaldes jomā.

## Militārā karjera
2015. gadā mobilizēta Ukrainas Bruņotajos spēkos, kur dienēja 128. brigādē un piedalījās karadarbībā Austrumukrainā. Vēlāk strādāja Aizsardzības ministrijā, piedaloties militārās medicīnas reformās un sadarbojoties ar NATO partneriem.

## Politiskā karjera
2019. gadā ievēlēta Augstākajā Radā no partijas Sluha narodu. Bija priekšsēdētājas vietniece nacionālās drošības, aizsardzības un izlūkošanas komitejā, vadīja NATO sadarbības apakškomiteju un darbojās NATO Parlamentārajā asamblejā. Vēlāk pārcelta uz ārlietu jomu. 2024. gadā atbrīvota no amata komitejā un izstājās no frakcijas Sluha narodu.

## Skandāli un kritika
Marjana Bezuhla ir pretrunīgi vērtēta politiķe, kas iesaistīta vairākos publiskos strīdos, tostarp izmeklēšanā par Vāgnera grupu, kritizējusi Ukrainas armijas vadību, tai skaitā Valeriju Zalužniju, atbalstījusi stingrākus militārās disciplīnas likumus un izteikusies par mobilizāciju. 

Iekļauta datubāzē “*[[Mirotvorec]]*”.

## Privātā dzīve
Informācija par Marjana Bezuhla privāto dzīvi publiski ir ierobežota.

## Atsauces
Mežabrāļi (nozīmju atdalīšana)

**Mežabrāļi** var būt apzīmējums sekojošām partizānu grupām:
* Mežabrāļi — 1905. gada revolūcijas dalībnieki, kas izvērsa partizānu karu pret Krievijas Impērijas soda ekspedīcijām,
* Mežabrāļi — partizānu vienības LSPR un Padomju Latvijas armijas aizmugurē Latvijas Neatkarības kara laikā,
* Mežabrāļi — Baltijas valstu partizāni, kas izvērsa partizānu karu pret Padomju Savienību pēc Otrā pasaules kara beigām,
** Mežabrāļi Latvijā — Latvijas nacionālie partizāni, kas pretojās Latvijas okupācijai.
Deontoloģija

**Deontoloģija** ir filozofijas nozare, īpaši ētikas virziens, kas uzsver pienākumu, noteikumu un morālo principu nozīmi cilvēka rīcībā. Tā nosaka, ka darbības morālā vērtība ir atkarīga nevis no tās sekām, bet gan no tā, vai tā atbilst noteiktiem pienākumiem vai normām.

Deontoloģijas centrā ir ideja, ka pastāv universāli morālie likumi, kuriem cilvēkiem ir jāseko neatkarīgi no situācijas vai rezultātiem. Šī pieeja bieži tiek pretstatīta utilitārismam, kas vērtē darbības pēc to sekām.

Viens no nozīmīgākajiem deontoloģijas pārstāvjiem ir Imanuels Kants, kurš izstrādāja kategoriskā imperatīva principu. Saskaņā ar šo principu cilvēkam jārīkojas tikai pēc tādiem noteikumiem, kurus varētu vēlēties redzēt kā universālus likumus visiem.

Kants arī uzsvēra, ka cilvēki nekad nedrīkst tikt izmantoti tikai kā līdzeklis, bet vienmēr jāuztver kā mērķis pats par sevi. Tas ir būtisks deontoloģiskās ētikas aspekts, kas ietekmē mūsdienu diskusijas par cilvēktiesībām un morāli.

Deontoloģija ir cieši saistīta ar citiem filozofiskiem jēdzieniem, piemēram, morāle, normatīvā ētika un pienākums. Tā piedāvā strukturētu pieeju ētisku lēmumu pieņemšanai, balstoties uz principiem, nevis rezultātiem.

## Ārējās saites
Tēseja kuģis

[thumb|Freska no [Pompeji|Pompejiem, kas attēlo Tēseja un Ariadnes bēgšanu no Krētas]]
**Tēseja kuģis** jeb **Tēseja paradokss** ir klasisks filozofisks paradokss, kas pēta identitātes, nepārtrauktības un pārmaiņu attiecības laika gaitā. Tas ir nosaukts sengrieķu varoņa Tēseja vārdā un aprakstīts jau antīkajā filozofijā, tostarp tekstos, kas saistīti ar Plūtarhu. Šis domas eksperiments uzdod fundamentālu jautājumu: 

Saskaņā ar leģendu, Tēseja kuģis tika saglabāts Atēnās kā vēsturiska relikvija. Laika gaitā kuģa detaļas nolietojās un tika nomainītas ar jaunām. Šis process turpinājās tik ilgi, līdz neviena no oriģinālajām detaļām vairs nebija palikusi. Tas rada centrālo filozofisko problēmu: vai šis joprojām ir tas pats Tēseja kuģis?

Paradokss izceļ vairākus būtiskus jautājumus par identitāti. Pirmkārt, tas aplūko identitāti laikā — vai objekts var palikt tas pats, neskatoties uz nepārtrauktām pārmaiņām. Otrkārt, tas analizē materiālā sastāva nozīmi — vai identitāti nosaka konkrētas fiziskās daļas vai drīzāk objekta struktūra un forma. Treškārt, tas pievēršas nepārtrauktības idejai — vai identitāte ir saistīta ar nepārtrauktu eksistenci un funkciju.

Paplašinātā paradoksa versijā tiek piedāvāts vēl sarežģītāks scenārijs. Ja visas vecās, oriģinālās detaļas tiek saglabātas un no tām uzbūvēts otrs kuģis, rodas divi kuģi: viens, kas pakāpeniski tika atjaunots, un otrs, kas sastāv tikai no sākotnējām detaļām. Šajā gadījumā rodas jautājums, kurš no tiem ir īstais Tēseja kuģis.

Dažādas filozofijas skolas piedāvā atšķirīgas interpretācijas. Platonisms uzskata, ka objekta identitāte balstās tā idejā vai formā, nevis materiālajā sastāvā. Materiālisms, savukārt, uzsver fizisko komponentu nozīmi un apgalvo, ka identitāti nosaka oriģinālās detaļas. Nepārtrauktības teorija uzsver nepārtrauktu eksistenci kā galveno identitātes faktoru, bet funkcionālisms koncentrējas uz objekta funkciju saglabāšanu.

Tēseja kuģis ir cieši saistīts ar citiem filozofiskiem jēdzieniem, piemēram, personiskā identitāte, kas pēta, vai cilvēks paliek tas pats dzīves laikā, teletransports, kas analizē kopiju un oriģināla attiecības, un ontoloģija, kas nodarbojas ar esamības un identitātes pamatiem.

Mūsdienās šis paradokss tiek plaši izmantots dažādās jomās. Tehnoloģijās tas attiecas uz ierīču komponentu nomaiņu un programmatūras atjauninājumiem. Bioloģijā tas ir saistīts ar cilvēka ķermeņa šūnu nepārtrauktu atjaunošanos. Mākslīgā intelekta kontekstā tas rada jautājumu par sistēmas identitāti, ja tās struktūra vai kods tiek pilnībā mainīts.
## Ārējās saites
Platonisms

**Platonisms** ir filozofiska mācība, kas balstīta sengrieķu filozofa Platona idejās. Tā ir viena no ietekmīgākajām filozofiskajām tradīcijām Rietumu domas vēsturē un būtiski ietekmējusi metafiziku, epistemoloģiju un ētiku. Platonisms galvenokārt koncentrējas uz ideju jeb formu pasauli kā patieso realitāti, kas pastāv neatkarīgi no materiālās pasaules.

Platonisma centrālais jēdziens ir ideju teorija. Saskaņā ar to pastāv nemainīgas, mūžīgas un pilnīgas formas jeb idejas, kas ir visu materiālo objektu patiesā būtība. Fiziskā pasaule tiek uzskatīta par šo ideju nepilnīgu atspoguļojumu.

Platonisms nošķir divus eksistences līmeņus: materiālo pasauli, kas ir mainīga un nepilnīga, un ideju pasauli, kas ir nemainīga un absolūta. Šis dualisms ir viens no galvenajiem Platona filozofijas elementiem.

Svarīga loma platonismā ir arī zināšanu izpratnei. Platons uzskatīja, ka patiesas zināšanas nav iegūstamas ar jutekļiem, bet gan ar prātu. Zināšanas ir ideju atcerēšanās (anamnesis), kas dvēselei piemīt jau pirms piedzimšanas.

Platonisms ir cieši saistīts ar vairākiem citiem filozofiskiem jēdzieniem, piemēram, ontoloģija, kas pēta esamības būtību, racionālisms, kas uzsver prāta nozīmi zināšanu iegūšanā, un ideālisms, kas uzskata, ka realitāte ir garīga vai idejiska.

Mūsdienās platonisma idejas joprojām tiek izmantotas filozofijā, matemātikā un loģikā. Matemātiskie objekti, piemēram, skaitļi un ģeometriskas formas, bieži tiek interpretēti platoniskā nozīmē kā abstrakti un neatkarīgi no fiziskās pasaules. Tāpat platonisms ietekmē diskusijas par realitāti, patiesību un zināšanām.

## Ārējās saites
Normatīvā ētika

**Normatīvā ētika** ir filozofijas nozare, kas pēta principus, normas un kritērijus, pēc kuriem nosaka, kas ir morāli pareiza vai nepareiza rīcība. Tā cenšas formulēt vispārīgus noteikumus, kas palīdz izvērtēt cilvēka uzvedību un pieņemt ētiskus lēmumus.

Normatīvā ētika atšķiras no metaētikas, kas analizē morālo jēdzienu nozīmi, un no lietišķās ētikas, kas piemēro ētiskos principus konkrētās situācijās. Tā koncentrējas uz vispārīgu teoriju izstrādi par to, kas padara rīcību morāli pareizu.

Šajā ētikas nozarē izveidojušās vairākas galvenās pieejas. Deontoloģija uzsver pienākumu un noteikumu nozīmi, apgalvojot, ka darbības pareizība ir atkarīga no to atbilstības morālajiem principiem. Utilitārisms vērtē rīcību pēc tās sekām, īpaši pēc tā, cik lielu labumu vai laimi tā rada. Tikumiskā ētika koncentrējas uz cilvēka raksturu un tikumiem, nevis konkrētām darbībām vai to sekām.

Normatīvā ētika aplūko arī tādus jēdzienus kā pienākums, labums, taisnīgums un tikums, cenšoties sistematizēt morālos principus vienotā teorētiskā ietvarā.

## Ārējās saites
Metaētika

**Metaētika** ir filozofijas nozare, kas pēta morālo jēdzienu, spriedumu un valodas būtību. Tā necenšas noteikt, kas ir pareizi vai nepareizi, bet analizē, ko nozīmē šādi apgalvojumi un kā tie var būt pamatoti.

Metaētika atšķiras no normatīvās ētikas, kas formulē morālos principus, un no lietišķās ētikas, kas tos piemēro konkrētām situācijām. Tā koncentrējas uz jautājumiem par morāles statusu, objektivitāti un nozīmi.

Metaētikā tiek aplūkoti vairāki centrālie jautājumi. Viens no tiem ir, vai morālie spriedumi ir objektīvi vai subjektīvi. Morālais reālisms apgalvo, ka pastāv neatkarīgas morālās patiesības, savukārt antireālisms noliedz šādu patiesību eksistenci.

Svarīgs jautājums ir arī par morālo spriedumu nozīmi. Emotivisms uzskata, ka morālie apgalvojumi izsaka emocijas vai attieksmes, nevis faktus. preskriptīvisms interpretē tos kā rīcības norādījumus, bet kognitīvisms uzskata, ka tie var būt patiesi vai aplami.

Metaētika analizē arī to, kā iespējamas morālās zināšanas un vai tās vispār ir iespējamas. Šeit tiek apspriesti jautājumi par intuīciju, saprātu un valodas nozīmi morālajā domāšanā.

## Ārējās saites
Emotivisms

**Emotivisms** ir metaētikas virziens, kas apgalvo, ka morālie spriedumi neapraksta objektīvus faktus, bet gan izsaka cilvēka emocijas, attieksmes vai vērtējumus. Tas noliedz, ka morālie apgalvojumi var būt patiesi vai aplami tradicionālā nozīmē.

Emotivisms attīstījās 20. gadsimtā un ir cieši saistīts ar loģisko pozitīvismu, kas uzsvēra empīriski pārbaudāmu apgalvojumu nozīmi. Morālie spriedumi, pēc šīs pieejas, nav verificējami, tāpēc tie netiek uzskatīti par faktiem.

Emotivisma pārstāvji, piemēram, Alfrēds Aijers un Čārlzs Stīvensons, uzskatīja, ka morālie izteikumi kalpo ne tikai emociju izpausmei, bet arī citu cilvēku ietekmēšanai. Tie var darboties kā mēģinājums pārliecināt vai iedrošināt noteiktu rīcību.

Šajā skatījumā morālie strīdi bieži nav par faktiem, bet gan par atšķirīgām attieksmēm. Tādēļ tos nevar atrisināt tikai ar loģiskiem argumentiem vai empīriskiem pierādījumiem.

Emotivisms ir cieši saistīts ar citiem metaētikas virzieniem, piemēram, nekognitīvisms, kas uzskata, ka morālie spriedumi nav patiesības nesēji, un ir pretstatā morālajam reālismam, kas aizstāv objektīvu morālo patiesību pastāvēšanu.

## Ārējās saites
Morālais reālisms

**Morālais reālisms** ir metaētikas virziens, kas apgalvo, ka pastāv objektīvas morālās patiesības, kas nav atkarīgas no cilvēku uzskatiem, emocijām vai kultūras normām. Saskaņā ar šo pieeju morālie spriedumi var būt patiesi vai aplami tāpat kā apgalvojumi par faktiem.

Morālais reālisms ir pretstatā dažādām antireālisma formām, piemēram, emotivismam un nekognitīvismam, kas noliedz objektīvu morālo faktu esamību vai uzskata, ka morālie spriedumi neapraksta realitāti.

Morālais reālisms var izpausties dažādās formās. Naturālistiskais reālisms apgalvo, ka morālās īpašības var tikt reducētas uz dabiskām īpašībām, piemēram, labklājību vai ciešanām. Nenaturālistiskais reālisms uzskata, ka morālās īpašības ir īpaša veida realitātes aspekts, ko nevar reducēt uz fiziskiem faktiem.

Svarīgs jautājums morālajā reālismā ir par to, kā cilvēki var iegūt zināšanas par morālajām patiesībām. Daži filozofi uzsver intuīciju nozīmi, bet citi meklē racionālus vai empīriskus pamatojumus.

Morālais reālisms ir cieši saistīts ar diskusijām par patiesību, objektivitāti un vērtību dabu, un tas ieņem nozīmīgu vietu metaētiskajās debatēs.

## Ārējās saites
Vācu ideālisms

**Vācu ideālisms** ir filozofijas virziens, kas attīstījās 18. gadsimta beigās un 19. gadsimta sākumā Vācijā. Tas balstās uz ideju, ka realitāte būtībā ir saistīta ar apziņu, prātu vai garu, un ka pasauli nevar pilnībā izprast neatkarīgi no subjekta uztveres.

Vācu ideālisms radās kā reakcija uz Imanuela Kanta filozofiju, īpaši viņa mēģinājumu saskaņot empīrismu un racionālismu. Kanta darbi iedvesmoja turpmākos filozofus attīstīt ideju par to, ka prāts aktīvi strukturē pieredzi.

Galvenie vācu ideālisma pārstāvji ir Johans Gotlībs Fihte, Frīdrihs Vilhelms Jozefs Šellings un Georgs Vilhelms Frīdrihs Hēgelis. Katrs no viņiem attīstīja atšķirīgu pieeju ideālismam:

* Johans Gotlībs Fihte uzsvēra “Es” (subjekta) aktīvo lomu realitātes radīšanā. Viņš uzskatīja, ka pasaule ir atkarīga no apziņas darbības.
* Frīdrihs Vilhelms Jozefs Šellings centās apvienot dabas un gara filozofiju, uzskatot, ka daba un apziņa ir vienas realitātes izpausmes.
* Georgs Vilhelms Frīdrihs Hēgelis izstrādāja dialektikas metodi, kurā attīstība notiek caur pretrunu un to pārvarēšanu. Viņa sistēmā realitāte tiek saprasta kā absolūtā gara attīstības process.

Vācu ideālisms ir cieši saistīts ar tādiem jēdzieniem kā metafizika, epistemoloģija un dialektika, un tas būtiski ietekmēja turpmāko filozofijas attīstību.

## Ārējās saites
Prakriti

**Prakriti** (no sanskrita: प्रकृति, *prakṛti*, ‘dabisks, parasts, vienkāršs’) ir vidusindiešu valodu un dialektu kopums, kas turpina senindiešu valodu attīstības posmu Indijas teritorijā un priekšgāja jaunindiešu valodām.

Prakriti valodas attīstījās no senākām valodas formām, īpaši no sanskrita sarunvalodas paveidiem, un tika plaši lietotas ikdienas komunikācijā, atšķirībā no klasiskā sanskrita, kas galvenokārt tika izmantots literatūrā un reliģiskos tekstos. Prakriti valodas atspoguļo dabiskāku un vienkāršāku valodas formu salīdzinājumā ar sanskritu.

Šīs valodas bija izplatītas dažādos reģionos, un tām bija vairākas formas, piemēram, pāli, kas tika izmantota budisma tekstos, kā arī citi reģionālie prakriti dialekti.

Prakriti valodām ir būtiska nozīme indoeiropiešu valodu attīstībā, jo tās kalpo kā pārejas posms starp senindiešu un jaunindiešu valodām, piemēram, hindi, bengāļu un marathu.

## Ārējās saites
Dvina

**Dvina** var būt:

* Dvina — senpilsēta Armēnijā;
* Ziemeļu Dvina — upe Ziemeļkrievijā;
* Zapadnaja Dvina — Daugavas augšteces nosaukums Krievijā;
* R-12 Dvina — PSRS ballistiskā raķete.
Donato Bramante

**Donato Bramante** (), pilnā vārdā **Donato di Paskučio d'Antonio** (*Donato di Pascuccio d’Antonio*; dzimis 1444. gadā, miris ), bija itāļu renesanses arhitekts un gleznotājs, viens no nozīmīgākajiem augstās renesanses arhitektūras pārstāvjiem. Viņš darbojās laikā, kad Itālijā nostiprinājās klasiskās antīkās arhitektūras principos balstīta estētika, un bija viens no galvenajiem tās ieviesējiem Romā. Bramantes darbi izcēlās ar harmoniskām proporcijām, telpisku skaidrību un monumentālu formu, kurās radoši interpretētas antīkās arhitektūras tradīcijas. Viņa ieguldījums būtiski ietekmēja 16. gadsimta Itālijas arhitektūras attīstību un augstās renesanses arhitektūras valodas veidošanos.

Starp nozīmīgākajiem Bramantes darbiem ir Tempjeto komplekss pie *[[San Pietro in Montorio]]* Romā, kas tiek uzskatīts par vienu no pilnīgākajiem renesanses arhitektūras paraugiem, kā arī sākotnējais projekts Svētā Pētera bazilikas pārbūvei Vatikānā — viens no nozīmīgākajiem un ietekmīgākajiem arhitektūras projektiem Eiropas vēsturē.

## Ārējās saites
Valstspiederība

**Valstspiederība**, arī **pavalstniecība**, **nacionālā piederība**, **nacionalitāte** un **pilsonība**,  ir juridiska un politiska saikne starp indivīdu un valsti, kas nosaka personas piederību konkrētai valstij un tās atzīto tiesisko statusu. Tā veido pamatu savstarpējām tiesībām un pienākumiem starp personu un valsti, kā arī starptautisko tiesību izpratnē nosaka indivīda pakļautību valsts jurisdikcijai. Valstspiederība pati par sevi neapzīmē etnisko izcelsmi, bet gan tiesisku attiecību, ko atzīst valsts.

Starptautiskajās tiesībās valstspiederībai ir būtiska nozīme, jo tā nosaka valsts tiesības īstenot jurisdikciju pār personu un nodrošināt tai diplomātisko aizsardzību ārvalstīs. Tā arī regulē attiecības starp valstīm attiecībā uz personu tiesisko statusu un kalpo par pamatu indivīda aizsardzībai starptautiskajā vidē. Vienlaikus cilvēktiesību kontekstā valstspiederība tiek uzskatīta par būtisku pamattiesību elementu, jo starptautiskie dokumenti paredz, ka ikvienam ir tiesības uz valstspiederību un ka nevienam to nedrīkst patvaļīgi atņemt. Valstspiederība parasti tiek iegūta uz juridisku kritēriju pamata, piemēram, dzimšanas, izcelsmes, naturalizācijas vai citu likumā noteiktu procedūru ceļā. Tā ir viens no centrālajiem faktoriem, kas nosaka personas tiesisko stāvokli gan nacionālajā, gan starptautiskajā līmenī, kā arī būtiski ietekmē indivīda attiecības ar valsti.

## Ārējās saites
Bostonas tējas dzeršana

thumbnail|upright=1.3|1799. gada gravīra, kas attaino Bostonas tējas dzeršanu
**Bostonas tējas dzeršana** () bija politiska protesta akcija  Bostonas ostā, kad Ziemeļamerikas britu koloniju iedzīvotāji iznīcināja Britu Austrumindijas kompānijas tējas kravu, iemetot jūrā 342 tējas kastes. Šī akcija bija vērsta pret Lielbritānijas parlamenta nodokļu politiku, īpaši tējas nodokli un kompānijas monopolu, un atspoguļoja kolonistu neapmierinātību ar principu “nodokļi bez pārstāvniecības”. Notikums kļuva par vienu no nozīmīgākajiem konfliktiem starp kolonijām un Lielbritāniju, jo tas ievērojami saasināja politisko spriedzi. Reaģējot uz protestu, Lielbritānijas valdība pieņēma represīvus likumus, kas kolonijās kļuva pazīstami kā Nepanesamie akti un vēl vairāk padziļināja konfliktu.

Vēstures kontekstā Bostonas tējas dzeršana tiek uzskatīta par vienu no svarīgākajiem priekšnoteikumiem Amerikas neatkarības kustībai un Amerikas revolūcijai, jo tā simbolizēja organizētu kolonistu pretošanos britu varai un iezīmēja pagrieziena punktu ceļā uz neatkarību.

## Ārējās saites
Oskars Kallass

[thumb|200px|Oskars Kallass kā [Helsinku Universitātes students.]]

**Oskars Filips Kallass** (; dzimis , miris ) bija igauņu etnogrāfs, valodnieks un diplomāts. Ludzas igauņu pētnieks.

## Dzīvesɡājums
Dzimis 1868. ɡadā Sāmsalā Kārmas luterāņu mācītāja un skolotāja Miķeļa Kallasa (1824–1896) un viņa sievas Vilhelmīnes, dzimušas Allasas (1829–1894), ģimenē. Mācījās Ārensburgas ģimnāzijā, studēja klasiskās valodas Tērbatas Universitātē (1887–1892), pievienojās Igaunijas Studentu biedrībai un Jakoba Hurta vadībā vāca iɡauņu tautasdziesmas.  No 1892. līdz 1893. ɡadam studēja somuɡristiku Helsinku Universitātē, 1893. gadā devās etnogrāfiskā ekspedīcijā uz Ludzas apriņķi, kas tolaik atradās Vitebskas guberņas sastāvā, un apsekoja Ludzas igauņu kopienu.

Strādāja par skolotāju Narvas un Pēterburgas skolās. 1900. gadā viņš apprecējās ar Aino Kronu un 1901. gada vasarā Helsinku Universitātē vācu valodā aizstāvēja disertāciju "*Die Wiederholungslieder der estnischen Volkspoesie*" (Igauņu tautas dzejas atkārtojumu dziesmas).  No 1901. līdz 1903. gadam viņš ieņēma salīdzinošās valodniecības privātdocenta amatu Pēterburgas Universitātē, pētīja Krāsnas igauņus, publicējot ɡrāmatu *Kraasna maarahvas*. 1903. gadā atɡriezās dzimtenē, darbojās laikrakstā *[[Postimees]]* un no 1903. līdz 1906. gadam bija vācu valodas skolotājs Tērbatas Aleksandra ģimnāzijā. 1906. gadā Kallass kļuva par Tērbatas igauņu meiteņu skolas direktoru, 1909. gadā bija viens no Igaunijas Nacionālā muzeja dibinātājiem. 

Pēc Igaunijas neatkarības iegūšanas 1918. gadā Kallasu akreditēja par Igaunijas pārstāvi, 1922. gadā par sūtni Helsinkos, 1922. gadā par Igaunijas Republikas sūtni Londonā.
1934. gadā viņš pensionējās un dzīvoja Tallinā, bet vasarās kopā ar sievu dzīvoja Kasari salā (tagad Aino Kallasas muzejs).
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā viņš devās bēɡļu ɡaitās uz Zviedriju, miris 1946. ɡadā Stokholmā, viņa pelni apglabāti Hietaniemi kapsētā Helsinkos.

1997. gadā uzņemtā Somijas un Igaunijas kopražojuma filma "Degošā mīlestība" (*Burning Love*) bija par Oskara un Aino Kallasu dzīvi.

Ludzas igauņi 1894.JPG|“Ludzas zemes ļaudis” titullapa (1894)
Krāsnas igauņi 1903.JPG|“Krāsnas zemes ļaudis” titullapa (1903)
Aino Kallase suvemaja OlariPilnik-1.jpg|Aino Kallasas muzejs Kasari salā (2022)


## Atsauces

## Ārējās saites
Druviņu tīrelis (dabas liegums)

**Druviņu tīrelis** ir 2004. gadā izveidots, 293 ha plašs dabas liegums Ventspils novada Usmas pagastā. 

Liegums izveidots, lai aizsargātu tā galvenos biotopus – neskartus augstos purvus un purvainus mežus. Lieguma īpašā bioloģiskā vērtība skaidrojama ar tā atrašanās vietu starp vairākiem saldūdens ķermeņiem –  Abavas upi, Usmas ezeru
un Slujas ezeru. Ap pusi no lieguma teritorijas klāj meži, otru pusi – purvi. Teju visa teritorija ir Valsts īpašums, ko apsaimnieko Latvijas Valsts meži.

Dabas liegums ir medņu riesta vieta, bet tajā konstatētas arī sešas citas aizsargājamas putnu sugas. Sastopams arī īpaši aizsargājamais ciņu mazmeldrs.

Iekļauts *[[Natura 2000]]* — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā. Dienvidos robežojas ar dabas parku Abavas senleja, bet rietumos ar naftas cauruļvadu „Polocka-Ventspils”. 

## Atsauces
Żabka

**Żabka** ir Polijas mazumtirdzniecības veikalu ķēde. Tā ir viena no lielākajām un visstraujāk augošajām pārtikas tirdzniecības ķēdēm valstī ar vairāk nekā 10 500 veikaliem un apmēram 3 miljoniem klientu dienā (2024). Uzņēmums pieder *Żabka Group*.

*Żabka* tika dibināta 1998. gadā Poznaņā uzņēmēja Mariuša Svitalska vadībā. Kopš dibināšanas uzņēmums strauji paplašinājies visā Polijā, īpaši lielākajās pilsētās un to apkaimēs. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Poznaņā.

Ķēde galvenokārt piedāvā pārtikas produktus, gatavos ēdienus, uzkodas, dzērienus un ikdienas preces. Liela daļa produktu tiek tirgoti ar uzņēmuma privātajiem zīmoliem. Veikalos pieejama arī svaigi pagatavota kafija un silti ēdieni.

Papildus tirdzniecībai *Żabka* nodrošina dažādus pakalpojumus, tostarp komunālo maksājumu apmaksu, paku nosūtīšanu un saņemšanu, kā arī priekšapmaksas pakalpojumus. Veikali parasti atrodas dzīvojamos rajonos, pie biroju ēkām un sabiedriskā transporta pieturām.

*Żabka* veikali izceļas ar nelielu platību un ilgu darba laiku — bieži tie strādā no agra rīta līdz vēlam vakaram, bet daļa veikalu darbojas visu diennakti.

Uzņēmums aktīvi ievieš jaunas tehnoloģijas. 2021. gadā tika atvērti pirmie automatizētie veikali *Żabka Nano*, kuros pirkumus var veikt bez pārdevēja. Tāpat uzņēmums attīsta digitālos risinājumus un lojalitātes programmas.

*Żabka* ieņem nozīmīgu vietu Polijas mazumtirdzniecības tirgū un konkurē ar tādām ķēdēm kā *[[Lidl]]*, *[[Biedronka]]* un *[[Carrefour]]*. Tā īpaši izceļas ar ērtu pieejamību un ātru iepirkšanos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Igors Smirnovs (separātists)

**Igors Smirnovs** (, ; dzimis ) ir padomju un piedņestras politiķis, pirmais pašpasludinātās Piedņestras Moldāvu Republikas prezidents no 1991. gada 2. septembra līdz 2011. gada 30. decembrim.

Smirnovs tika iekļauts Eiropas Savienības sankciju sarakstos saistībā ar Piedņestras konfliktu un separātisma atbalstu.

## Dzīvesgājums
Igors Smirnovs dzimis 1941. gada 23. oktobrī Petropavlovskā-Kamčatskā PSRS. Jaunību pavadīja Zlatoustā. Pēc profesionālās izglītības iegūšanas strādāja metalurģijā un vēlāk rūpniecībā.

1963. gadā tika iesaukts padomju armijā, dienēja pretgaisa aizsardzības spēkos.

1974. gadā absolvēja Zaporižjas Mašīnbūves institūtu, iegūstot inženiera-mehāniķa kvalifikāciju.

No 1959. līdz 1987. gadam strādāja elektromašīnbūves rūpnīcā Novā Kahovkā, ieņemot dažādus amatus līdz pat direktora vietniekam.

1987. gadā tika nosūtīts darbā uz Tiraspoli, kur kļuva par rūpnīcas “Elektromaš” direktoru.

## Politiskā karjera
1990. gadā Smirnovs tika ievēlēts par Tiraspoles pilsētas padomes priekšsēdētāju.

Tajā pašā gadā viņš kļuva par vienu no galvenajiem Piedņestras separātiskās kustības līderiem. 1990. gada 2. septembrī tika pasludināta Piedņestras Moldāvu Republika, un Smirnovs kļuva par tās Augstākās Padomes priekšsēdētāju.

1991. gadā viņš tika ievēlēts par Piedņestras vadītāju, bet vēlāk — prezidentu.

## Prezidents
Smirnovs bija PMR prezidents no 1991. līdz 2011. gadam. Viņa valdīšanas laikā:

* notika Piedņestras karš (1992)
* tika izveidotas separatistu valsts institūcijas
* nostiprinājās ciešas attiecības ar Krieviju

1992. gada 21. jūlijā viņš kopā ar Mirču Sneguru un Borisu Jeļcinu parakstīja vienošanos par konflikta izbeigšanu.

Viņš tika pārvēlēts prezidenta amatā četras reizes:
* 1991 — 65,4%
* 1996 — 71,9%
* 2001 — ~82%
* 2006 — 82,4%

## Pēc prezidentūras
2011. gada vēlēšanās Smirnovs zaudēja un neiekļuva otrajā kārtā, iegūstot apmēram 24,7% balsu. Par prezidentu kļuva Jevgēnijs Ševčuks.

Pēc amata atstāšanas viņš lielākoties atturējās no aktīvas politikas.

## Ģimene
Precējies. Dēls, Oļegs Smirnovs, bija iesaistīts finanšu sektorā Piedņestrā.

## Piezīmes

## Ārējās saites

* Igors Smirnovs — Wikipedia (krievu)
1937. gada Pasaules čempionāts hokejā

**1937. gada Pasaules čempionāts hokejā** notika Londonā, Lielbritānijā no 1937. gada 17. līdz 27. februārim. Tas bija 11. Pasaules čempionāts hokejā.

## Vietu sadalījums un statistika

### Vietu sadalījums

## Ārējās saites
*Rezultāti
Megalodontīdas

**Megalodontīdas** () ir izmirušu, kosmopolītisku gliemeņu kārta. Šo kārtu 1992. gadā izveidoja krievu malakologs Jaroslavs Starobogatovs. Ģeohronoloģiski megalodontīdu pārstāvji ir zināmi no silūra vai devona līdz juras periodam. Megalodontīdas tiek uzskatītas par rudistu priekštečiem.

## Apraksts
Čaula ir masīva, ar biezām sienām un vienādiem vākiem. Šķērsgriezumā bieži vien tai ir sirsniņas forma. Izmēri variē no 5 līdz 12 cm. Čaulas augstums bieži vien ir vienāds ar garumu vai pat lielāks. Čaulas virsotnes ir prozogiras. Čaulas sienai ir trīsslāņu mikrostruktūra. Ārējo slāni parasti veido kompaktais aragonīta slānis. Vidējo slāni bieži vien veido pelamutra vai krusteniski plātņaina aragonīta mikrostruktūra. Iekšējais slānis sastāv no šķiedraina, neregulāri sferolītiski prizmatiska aragonīta. Dažām megalodontīdām čaulas iekšējā daļā ir irdeni krīta nogulsnējumi. Čaulas slēdzenei ir plata, izturīga slēdzenes plātne, uz kuras izvietoti pahidonti slēdzenes zobi (ļoti lieli, strupi paugurveida zobi), kuriem pretējā čaulas vākā ir atbilstošas iedobes. Viens vai daži kardinālie zobi atrodas zem virsotnes, bet sānu zobi aiz nelielas atstarpes izstieptu ķīļu veidā iet gandrīz paralēli čaulas dorsālajai malai. Čaulas vāku saite ir ārēja. Uz čaulas iekšējās virsmas katrā vākā ir divi apmēram vienāda izmēra (izomiāri) adduktoru muskuļu nospiedumi. Šie nospiedumi parasti ir ļoti lieli un dziļi iespiesti. Attīstītākām sugām šie nospiedumi ir piepacelti uz īpašām platformām - mioforām. Mantijas līnija ir vesela un arī dziļi iespiesta čaulas iekšējā virsmā.

Megalodontīdas dzīvoja tropiskajās un subtropiskajās seklūdens jūrās, šelfos uz cietām karbonatiskām platformām. Tās bija epifaunas pārstāvji, kas, guļot uz cietas gultnes, pārtika, filtrējot ar savām žaunām ūdeni. Megalodontīdas bieži vien mitinājās grupās, veidojot plašus sakopojumus. 

## Sistemātika
Megalodontīdu virsdzimtas un dzimtas:
* kārta: ***Megalodontida*** Starobogatov, 1992 †
:* virsdzimta: *[[Mecynodontoidea]]* Haffer, 1959 †
::* dzimta: *[[Beichuaniidae]]* X.-Z. Liu & D.-Y. Gu, 1988 †
::* dzimta: *[[Congeriomorphidae]]* Saul, 1976 †
::* dzimta: *[[Mecynodontidae]]* Haffer, 1959 †
::* dzimta: *[[Plethocardiidae]]* Scarlato & Starobogatov, 1979 †
::* dzimta: *[[Prosocoelidae]]* Karczewski, 1992 †
:* virsdzimta: *[[Megalodontoidea]]* J. Morris & Lycett, 1853 †
::* dzimta: *[[Ceratomyopsidae]]* L.R. Cox, 1964 †
::* dzimta: *[[Dicerocardiidae]]* Kutassy, 1934 †
::* dzimta: *[[Megalodontidae]]* J. Morris & Lycett, 1853 †
::* dzimta: *[[Pachyrismatidae]]* Scarlato & Starobogatov, 1979 †
::* dzimta: *[[Wallowaconchidae]]* Yancey & Stanley, 1999 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Robotron 1715

***Robotron 1715*** jeb ***PC 1715*** bija biroja (personālais) dators, ko ražoja Vācijas Demokrātiskās Republikas (VDR jeb Austrumvācijas) uzņēmums *[[VEB Robotron|Robotron]]*. To sāka ražot 1985. gadā, un tas kļuva par standarta datoru VDR. Datoru eksportēja arī uz PSRS un citām SEPP valstīm ar *[[SM EVM]]* kodu **СМ 1904**. Tas tika izstrādāts biroja darbam un izglītības iestādēs, taču tika izmantots arī dažiem specializētiem mērķiem, piemēram, elektrokardiostimulatora vadīšanai. 

1715 priekštecis bija A 5120, kas bija dārgāks. Salīdzinājumā 1715 maksāja  VDR marku, bet A 5120 27—40 tūkstošu marku. 

*Robotron 1715* izmantoja 8 bitu mikroprocesors *U880* (*[[Zilog Z80]]* nelicencētu klonu) ar takts frekvenci 2,5 MHz. Brīvpiekļuves atmiņa bija 64 kB. Lasāmatmiņa bija 2 kB, kurā bija operētājsistēmas ielādētājs no disketēm vai seriālās pieslēgvietas.

Atšķirībā no A5120, 1715 neizmantoja K1520 kopnes standartu. Tam nebija aizmugures plates, bet mātesplatei bija divi 58 kontaktu savienotāji, kas lielākoties atbilda K1520 standartam, un daži signāli tika izlaisti un aizstāti ar pielāgotiem iekšējiem signāliem. 1715 bija divi 5,25 collu diskešu kontrolieri; tiem izmantota A5120  plate, savukārt citi 1980. gadu *Robotron* datori izmantoja *Intel 8272* diskešu kontroliera klonu.

Video apakšsistēma bija daļa no galvenās plates shēmas un izmantoja *Intel 8275* saderīgu *[[Kineskops|CRT]]* kontrolieri. Daļa no galvenās atmiņas tika izmantota kā video atmiņa. Datoram bija divi teksta videorežīmi: 64 × 16 un 80 × 24 (25) rakstzīmes. Grafiskā režīma tam nebija. Nebija arī skaņas.

Tastatūrā tika izmantots otrs *U880* procesors kopā ar nelielu programmaparatūras *[[Lasāmatmiņa|ROM]]*, lai atšifrētu tastatūras matricu un pārsūtītu atslēgas kodu, izmantojot seriālo saiti, uz galveno plati. Iespējams, šeit pielietota laikā ierasta prakse, ka procesori, kas neizturēja parastās kvalitātes pārbaudes, tika izmantoti ar daudz zemāku takts frekvenci.

*Robotron 1715* izmantoja pašu izstrādātu operētājsistēmu *SCP*, kas bija saderīga ar *[[CP/M]]*.

1987. gadā tika izlaista jauna versija — **1715W** ( Padomju Savienībā — 1715M). Dators bija identisks 1715, izņemot to, ka procesora takts frekvence bija 4 MHz, ierīcei bija 256 kB RAM un operētājsistēma *SCP 3.0*.

Datoru nevarēja iegādāties mazumtirdzniecībā, bet tikai valsts uzņēmumi un iestādes. Līdz 1990. gadam tika izgatavoti  1715 un 1715W  eksemplāri, no kuriem aptuveni 50 tūkstoši tika eksportēti uz Padomju Savienību.

## Attēli

Attēls:RobotronPC1715MB.jpg|alt=Mainboard of the PC 1715| PC 1715 mātesplate
Attēls:Robotron1715SCREEN.gif|alt=Screenshot of SCP (CP/M clone) running on the PC 1715| Ekrānuzņēmums ar SCP


## Atsauces

## Ārējās saites
* Robotron PC 1715 MCbx Old Computer Collection
Blenderis

**Blenderis** ir elektriska virtuves iekārta, kas paredzēta pārtikas produktu sasmalcināšanai, jaukšanai un viendabīgas masas (biezeņu, kokteiļu, mērču) iegūšanai. Tas ir neaizvietojams palīgs ēdiena gatavošanā, piemēram, smūtiju vai zupu-biezeņu pagatavošanā. Vienkāršākās blenderu versijas var būt darbināmas arī ar roku.

## Galvenie blenderu tipi
* Stacionārais blenderis (kannas blenderis, blenderis ar trauku) sastāv no pamatnes ar motoru un krūkas (kannas, trauka), kurā atrodas asmeņi. Domāts lielāku daudzumu jaukšanai. Trauks izgatavots no plastmasas vai stikla un uzmontēts uz pamatnes, kurā atrodas motors un mehānisms, kas darbina blenderi. Lielākas jaudas blenderiem nozīme ir arī korpusa spējai slāpēt troksni, bet to jauda dažreiz var izrādīties pārmērīga un mainīt produkta garšu.
* Rokas blenderis (iegremdējamais) ir ierīce ar rokturi un asmeņiem galā, ko iegremdē traukā. Kompaktāks un domāts ātrai biezeņu gatavošanai tieši traukā. To lieto arī ledus sasmalcināšanai.

## Jauda
Mazāku blenderu jauda parasti ir līdz 300 vatiem, taču cietāku izejvielu (ledus, saldētu ogu, dārzeņu) laba apstrāde prasa vismaz 500 — 800 vatu. Vieglos gadījumos — pusšķidru līdz šķidru vielu putošanai, jaukšanai, mīklas mīcīšanai — lieto rokas mikseri, bet kokteiļu jaukšanai — īpašu kokteileru.

## Materiāls
Parasti blenderi ir izgatavoti no plastmasas. Metāla korpusus izgatavo no nerūsējošā tērauda — tas ir izturīgāks, bet dārgāks. Trauks var būt izgatavots no plastmasas vai stikla. Plastmasas trauki ir vieglāki un tos nevar nejauši sadauzīt; stikla trauki ir universālāki un labāk saglabā izskatu.

### Uzgaļi
Blendera uzgaļus gatavo no nerūsējošā tērauda vai plastmasas. Uzgaļiem var būt dažādi veidi — dažādi maināmie naži, stampiņas sakulšanai, ledus smalcinātāji vai kafijas maļamie naži.

## Atsauces
Skaidišķes

**Skaidišķes** () ir miests Lietuvā, Viļņas apriņķa Viļņas rajona pašvaldībā, uz dienvidaustrumiem no Viļņas. Tas ir pēc iedzīvotāju skaita lielākais Lietuvas miests, un iedzīvotāju skaita ziņā apsteidz vairākas pilsētas. Miesta statuss piešķirts 2025. gadā.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta vēsturiski veidojusies ap Rudaminas muižu. Rakstiskajos avotos muiža minēta jau 18. gadsimtā. Padomju gados Skaidišķes kļuva par nozīmīgu rūpniecisko un lauksaimniecības tehnikas remonta centru, kas veicināja strauju iedzīvotāju skaita pieaugumu un daudzdzīvokļu māju apbūves veidošanos.

1986. gadā  ciemā tika atrasti Skaidišķu dārgumi, kas sastāvēja no 225 monētām no 16.–17. gadsimta. Tiek uzskatīts, ka dārgumi tikuši aprakti 17. gadsimta sākumā. Jaunākā monēta — Sigismunda Vāsas Rīgas šiliņš — tika kalta 1600. gadā. 

Mūsdienās Skaidišķes ir attīstīta piepilsētas apdzīvota vieta, kuras ekonomika balstās uz loģistikas, metālapstrādes un pārtikas rūpniecības uzņēmumiem.

## Infrastruktūra
Skaidišķēs darbojas bērnudārzs, sākumskola, bibliotēka, poliklīnika, kā arī vairāki lieli rūpniecības uzņēmumi, tajā skaitā laikraksta *[[Lietuvos rytas]]* tipogrāfija. Cauri miestam plūst Dunaikas upīte, un tā teritorija robežojas ar valsts nozīmes autoceļu A3 (Viļņa—Minska).

## Atsauces

## Ārējās saites
Ceija Stojka

**Margarēta Horvāta Stojka** (), plaši zināma kā **Ceija Stojka** (*Ceija Stojka*; dzimusi , mirusi ), bija Austrijas čigānu izcelsmes rakstniece, māksliniece un sabiedriskā aktīviste. Viņa ir viena no nozīmīgākajām čigānu izcelsmes holokausta lieciniecēm, kuras radošā un publiskā darbība būtiski veicināja čigānu genocīda atzīšanu un izpēti Eiropas vēstures kontekstā. Otrā pasaules kara laikā Stojka pārdzīvoja nacistiskās Vācijas koncentrācijas nometnes, tostarp Aušvicas-Birkenavas, Rāvensbrikas un Bergenes-Belzenes nometni. Šī pieredze kļuva par centrālo tematisko asi viņas literārajos un vizuālajos darbos, kuros dokumentēta čigānu vajāšana, izdzīvošana nometnēs un pēckara diskriminācija, vienlaikus saglabājot čigānu kultūras identitātes aspektus.

Pēc kara viņa kļuva par vienu no pirmajām čigānu sievietēm Austrijā, kas publiski runāja par romu pieredzi nacistu režīma laikā. Viņas autobiogrāfiskie teksti, dzeja un ekspresīvā māksla ieņem nozīmīgu vietu holokausta atmiņas kultūrā, paplašinot izpratni par nacistu noziegumiem un iekļaujot čigānu pieredzi līdzās citām vajātajām grupām. Stojkas darbība būtiski ietekmējusi čigānu vēstures un identitātes redzamību mūsdienu Eiropā, veicinot gan akadēmisku interesi, gan plašākas sabiedrības izpratni par čigānu kopienas vēsturisko pieredzi.

## Ārējās saites
Valdis Bušs

**Valdis Bušs** (dzimis  1924. gada 25.jūlijā Susāju pagasta Pokševas ciemā, miris 2014. gada 3. martā Jūrmalā) bija latviešu mākslinieks ainavists. Eļļas un akvareļa tehnikā tapušas ap trīs tūkstošiem gleznu. 

## Biogrāfija
Dzimis 1924. gada 25. jūlijā Susāju pagasta Pokševas ciemā septiņu bērnu ģimenē. Mācījies Zvaigznes pamatskolā, Viļakas sešklasīgajā pamatskolā, Viļakas ģimnāzijā. 
Uzreiz pēc ģimnāzijas beigšanas 1943. gadā Valdis Bušs tika iesaukts leģionā. Pēc smaga ievainojuma un ārstēšanās hospitālī Krievijā V. Bušs tika palaists ārstēties mājās. Pēc tam tika iesaukts Sarkanajā armijā, aizsūtīts uz fronti un karš V. Bušam beidzās «Kurzemes katlā».

1945. gada rudenī Valdis Bušs iestājās Mākslas akadēmijā. 1949. gadā pēc 4. kursa pabeigšanas un gatavodamies diplomdarba gleznošanai, V. Bušs paņēma akadēmisko atvaļinājumu un devās pie savas līgavas Annas Burlacānes, kas bija izsūtīta uz Tālajiem Austrumiem. Tur viņi apprecējās.

Pēc gada V. Bušs atgriezās Rīgā un gribēja pabeigt studijas, taču kā politiski neuzticams tika izslēgts no Mākslas akadēmijas. V. Bušs atgriezās pie dzīvesbiedres Tālajos Austrumos un atgriezās Latvijā 1955. gadā. V. Bušs mācīja zīmēšanu Rīgas 2. poligrāfijas arodskolā, strādāja kombinātā “Māksla” par noformētāju un turpināja gleznot. 1971. gadā notika viņa pirmā personālā izstāde Jūrmalā, kuru atbalstīja mākslas zinātnieks Jānis Pujats.

1973. gadā uzņemts Latvijas Mākslinieku savienībā. No 1979. līdz 1988. gadam vadīja LMS Jūrmalas nodaļu. Dzīvoja Bulduros.

Valdis Bušs miris 2014. gada 3. martā Jūrmalā.

## Mākslinieciskā darbība
Valda Buša mīļākās tēmas glezniecībā bija ainavas. Konkrētus sižetus izmantojis maz, nozīmīgākā – noskaņa, mirkļa emocionāls fiksējums. Galvenais viņa izteiksmes līdzeklis ir krāsa, un tai pakārtota gleznas uzbūve un zīmējums. Gleznotājs sarīkojis vairāk nekā 30 personālizstādes un piedalījies vairāk nekā 100 izstādēs. V. Bušs ar saviem darbiem piedalījies izstādēs Norvēģijā, Zviedrijā, Somijā un Vācijā. Liela retrospektīva jubilejas izstāde bija sarīkota 2003. gadā Valsts Mākslas muzejā. 2004. gada jūlijā mākslinieka 80. dzimšanas dienā tika atklāta jaunāko gleznu izstāde “10 dienas Šveicē” Agijas Sūnas galerijā “Melnais balodis” Vecrīgā. 

Balvos V. Buša izstādes notika 1994., 2003. un 2009. gadā. V. Bušs savas gleznas ir dāvinājis Balvu Mākslas skolai, Balvu Kultūras un atpūtas centram, Viļakas Valsts ģimnāzijai un deviņi mākslas darbi ir Balvu pilsētas ģimnāzijā. 2015. gadā V. Buša darbu izstāde notika Daugavpils Rotko muzejā.

2003. gadā izdots  Edvardas Šmites katalogs "Valdis Bušs", kurā iekļauta informācija par gleznotāja Valda Buša daiļradi 30 gadu garumā.

## Apbalvojumi
Jūrmalas gada balva "Par mūža ieguldījumu Jūrmalas kultūras dzīves veidošanā", kas pasniegta 2014. gada 14. februārī

## Atsauces
Hugo Toms

**Hugo Toms** (; dzimis  Tallinā) ir igauņu basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja pozīcijā, Igaunijas basketbola izlases dalībnieks. 2026. gadā pārstāv Igaunijas klubu Tallinas "Kalev/Cramo", kas spēlē Igaunijas Basketbola līgā un Latvijas—Igaunijas līgā. Četrkārtējs Igaunijas čempions šī kluba sastāvā.

H. Toms jaunatnes vecumā trenējies Nemmes sporta skolā, bet karjeru pieaugušo basketbolā sācis klubā *[[KK Viimsi]]*. Pēc tam spēlējis citos Igaunijas klubos, bet 2022. gada vasarā H. Toms pievienojās vadošajam Igaunijas klubam Tallinas "Kalev/Cramo".

Pārstāvējis visu vecumu Igaunijas jaunatnes izlases. 2021. gadā debitējis pieaugušo Igaunijas basketbola izlasē draudzības spēlē pret Islandi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dēliņkalns (dabas liegums)

**Dēliņkalns** ir dabas liegums Alūksnes novada Ziemera un Jaunlaicenes pagastā. Ietilpst aizsargājamo ainavu apvidū Veclaicene, kurā eponīmais Dēliņkalns ir augstākais punkts.

Liegums izveidots 1962. gadā, lai aizsargātu Dēliņkalnu un reģionam raksturīgo veģetāciju, kā arī ainavisko vērtību. Liegumā sastopamas arī vairāku aizsargājamu sugu populācijas, piemēram zaļziedu naktsvijole, cīrulīšu dižtauriņš, baltmugurdzenis un citas.

Iekļauts *[[Natura 2000]]* — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā.
## Atsauces