open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stropkova

**Stropkova** () ir pilsēta Slovākijas austrumos, Prešovas apgabala Stropkovas apriņķa centrs tradicionālajā Zemplīnas novadā pie Ondovas upes. Pilsētā atrodas zooloģiskais dārzs.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1404. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir **Stropko** (). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada — Slovākijas sastāvā.

## Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (90,1 %), čigāni (8,9 %). Pēc reliģiskās piederības — katoļi (69,93 %), grieķu katoļi (30,98 %), pareizticīgie (5,23 %).

Stropkova ir futbola tiesneša Ļuboša Miheļa (*Ľuboš Micheľ*, 1968) dzimtā pilsēta.

## Ārējās saites

*Stropkovas Zooloģiskais dārzs
Svidnīkas apriņķis

**Svidnīkas apriņķis** () ir Slovākijas Prešovas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Prešovas apgabala Stropkovas, Vranovas pie Topļas, Prešovas un Bardejovas apriņķi, kā arī Poliju.

Pēc reliģiskās piederības relatīvais iedzīvotāju vairākums ir grieķu katoļi.

## Ārējās saites
*
Giraltovce

**Giraltovce** () ir pilsēta Slovākijas austrumos, Prešovas apgabala Svidnīkas apriņķī tradicionālajā Šarišas novadā.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1487. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Girālta (). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

## Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (95,01 %), čigāni (3,58 %). Pēc reliģiskās piederības — katoļi (59,82 %), luterāņi (23,20 %), grieķu katoļi (8,09 %), nereliģiozi (5,13 %).

## Atsauces

## Ārējās saites
Svidnīka

**Svidnīka** () ir pilsēta Slovākijas austrumos, Prešovas apgabala Svidnīkas apriņķa centrs tradicionālajā Šarišas novadā pie Ondravas upes. Pilsēta atrodas netālu no Duklas pārejas. Atšķirībā no vairuma Slovākijas pilsētu relatīvais iedzīvotāju vairākums pēc reliģiskās piederības ir grieķu katoļi. Brīvdabas muzejs.

## Vēsture

Ap pilsētu Otrā pasaules katra laikā 1944. gada septembrī/oktobrī notika sīvas kaujas starp PSRS un Vācijas karaspēku jeb t.s. Duklas kauja. Pati pilsēta tika izveidota 1944. gadā, apvienojot divus ciemus - Nižni Svidnīku un Višni Svidnīku. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

## Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (79,60 %), rusīni (13,04 %), ukraiņi (4,07 %). Pēc reliģiskās piederības - grieķu katoļi (41,10 %), pareizticīgie (25,82 %), katoļi (24,13 %), nereliģiozi (5,17 %).

Svidnīka ir dziedātājas Kristinas (*Kristina*, 1987) dzimtā pilsēta.

## Ārējās saites
*
Vranovas pie Topļas apriņķis

**Vranovas pie Topļas apriņķis** () ir Slovākijas Prešovas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Prešovas apgabala Prešovas, Svidnīkas, Stropkovas un Humennes apriņķi, kā arī Košices apgabala Mihalovces, Trebišovas un Košices apkārtnes apriņķi.

Vranovas pie Topļas apriņķa Čaklovas ciemā dzimis politiķis Jans Figeļs (*Ján Figeľ*, 1960).

## Ārējās saites
*
Vranova pie Topļas

**Vranova pie Topļas** () ir pilsēta Slovākijas austrumos, Prešovas apgabala Vranovas pie Topļas apriņķa centrs tradicionālajā Zemplīnas novadā pie Topļas upes.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1333. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Varanno (). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

## Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (93,11 %), čigāni (4,40 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (62,61 %), grieķu katoļi (20,13 %), luterāņi (7,18 %), nereliģiozi (5,70 %).

1575. gada 8. maijā Vranno pilī tika svinētas tolaik četrpadsmitgadīgās Eržēbetas Bātori (*Báthori Erzsébet*, 1560-1614) kāzas.

## Ārējās saites
*
Žilinas apgabals

**Žilinas apgabals** () ir viens no Slovākijas apgabaliem valsts ziemeļos. Tas robežojas ar Poliju ziemeļos, Prešovas apgabalu austrumos, Banskas Bistricas apgabalu dienvidos, Trenčīnas apgabalu dienvidrietumos un Čehiju ziemeļrietumos.

## Administratīvais iedalījums

Apgabalā 11 apriņķi - Bitčas apriņķis, Čadcas apriņķis, Dolni Kubīnas apriņķis, Kisucke Nove Mesto apriņķis, Liptovski Mikulāšas apriņķis, Martinas apriņķis, Nāmestovo apriņķis, Ružomberokas apriņķis, Turčanske Teplices apriņķis, Tvrdošīnas apriņķis, Žilinas apriņķis.

## Pilsētas

Apgabalā ir 18 pilsētas:

*Kursīvā* - pilsētas, kas nav apriņķu centri.

*  Žilina —  81 515 iedz.
*  Martina — 57 300 iedz.
*  Liptovski Mikulāša —  32 786 iedz.
*  Ružomberoka —  28 364 iedz. 
*  Čadca —  24 921 iedz.
*  Dolni Kubīna —  19 554 iedz.  
*  Kisucke Nove Mesto —  15 652 iedz. 
*  Bitča —  11 313 iedz. 
*  Tvrdošīna —  9 360 iedz.
*  Nāmestovo —  7 945 iedz.
*  *[[Turzovka]]* —  7 772 iedz.  
*  *[[Vrūtki]]* —  7 579 iedz.  
*  *[[Liptovski Hrādoka]]* —  7 555 iedz.
*  *[[Trstena]]* —  7 481 iedz. 
*  *[[Krāsno pie Kisucas]]* —  6 905 iedz. 
*  Turčanske Teplice —  6 679 iedz. 
*  *[[Rajeca]]* —  5 874 iedz. 
*  *[[Rajecke Teplice]]* —  2 868 iedz.

## Ārējās saites
Bitčas apriņķis

**Bitčas apriņķis** () ir Slovākijas Žilinas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Žilinas apgabala Čadcas un Žilinas apriņķi, kā arī Trenčīnas apgabala Považska Bistricas apriņķi.

## Ārējās saites
*
Bitča

**Bitča** () ir pilsēta Slovākijas ziemeļos, Žilinas apgabala Bitčas apriņķa centrs pie Vāhas upes.

## Vēsture

Pilsēta izveidota Čehoslovākijas laikā, 1946. gadā, apvienojot trīs apdzīvotas vietas - Mala Bitču (*Malá Bytča*), Veļka Biču (*Veľká Bytča*) un Hlinīku pie Vahas (*Hliník nad Váhom*). No šīm apdzīvotajām vietām Velka Biča jau bija pilsēta kopš 1378. gada.  No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

## Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (98,27 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (90,87 %), nereliģiozi (4,35 %).

1611. gadā Bitčā notika tiesas prāva pret Eržēbetu Bātori (*Báthori Erzsébet*, 1560-1614). Bitča (Veļka Biča) ir politiķa Jozefa Tiso (*Jozef Tiso*, 1887-1947) dzimtā pilsēta.

## Ārējās saites
*
Čadcas apriņķis

**Čadcas apriņķis** () ir Slovākijas Žilinas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Žilinas apgabala Nāmestovo, Dolni Kubīnas, Žilinas, Kisucke Nove Mesto un Bitčas apriņķiem, kā arī Poliju un Čehiju.

## Ārējās saites
*
Čadca

**Čadca** () ir pilsēta Slovākijas ziemeļos, Žilinas apgabala Čadcas apriņķa centrs pie Kisucas upes. Netālu no pilsētas Jablunkovas pāreja. Pilsētas apkaimē dzīvo guralu etnogrāfiskā minoritāte. Dzelzceļa mezgls.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1565. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Čaca (). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

## Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (96,14 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (91,48 %), nereliģiozi (3,99 %).

## Ārējās saites
*
Priekšējās smadzenes

**Priekšējās smadzenes** () ir mugurkaulnieku galvas smadzeņu priekšējā daļa, kura sastāv no divām puslodēm. To veido garozas pelēkā viela, zemgarozas kodoli un nervšķiedras, kuras veido balto vielu.

Tajās izšķir:
* gala smadzenes;
* starpsmadzenes.

## Atsauces
Smadzeņu stumbrs

right|thumb|Cilvēka smadzeņu stumbrs (sarkanā krāsā)
**Smadzeņu stumbrs** () ir mugurkaulnieku galvas smadzeņu aizmugurējā daļa, centrālās nervu sistēmas daļa. Tas apvieno iegarenās smadzenes, smadzeņu tiltu un vidussmadzenes. Salīdzinoši ar muguras smadzenēm, no kurām atiet muguras smadzeņu nervi, no smadzeņu stumbra arī atiet galvaskausa nervi (no III līdz XII pārim), kuri inervē muskulatūru un galvas ādu, iekšējos orgānus un žaunu aparāta veidojumus.

Smadzeņu stumbrs ir ļoti mazs, veidojot tikai aptuveni 2,6 procentus no smadzeņu kopējā svara.  Tam ir izšķiroša nozīme sirds un elpošanas funkciju regulēšanā, palīdzot kontrolēt sirdsdarbību un elpošanas ātrumu. Tas arī nodrošina galveno motorisko un maņu nervu pieeju sejai un kaklam caur galvaskausa nerviem. No smadzeņu stumbra nāk desmit galvaskausa nervu pāri. Citas lomas ietver centrālās nervu sistēmas un ķermeņa miega cikla regulēšanu. Tam ir arī liela nozīme motoru un maņu ceļu pārnešanā no pārējām smadzenēm uz ķermeni un no ķermeņa atpakaļ uz smadzenēm. Šie ceļi ietver kortikospinālo traktu (motora funkcija), muguras kolonnas-mediālo lemniskus ceļu (smalks pieskāriens, vibrācijas sajūta un propriocepcija) un spinotalāmu traktu (sāpes, temperatūra, nieze un rupjš pieskāriens).

## Atsauces
Iegarenās smadzenes

[thumb|Iegarenās smadzenes (iekrāsotas violeti) ir daļa no [smadzeņu stumbrs|smadzeņu stumbra (iekrāsots trīs krāsās).]]
thumb|Iegareno smadzeņu daļa
**Iegarenās smadzenes** () ir galvas smadzeņu daļa. Iegarenās smadzenes ir tiešs muguras smadzeņu turpinājums, tāpēc lielākoties iegareno smadzeņu uzbūvē, atšķirībā no citām galvas smadzeņu daļām, izpaužas īpašības, kas līdzīgas muguras smadzenēm. Iegareno smadzeņu augšējais paplašinātais gals robežojas ar apakšējo tilta malu, bet apakšējais gals ar I pāra muguras smadzeņu kakla daļas nervu saknīšu izejvietu.

## Atsauces
Smadzeņu tilts

**Tilts** jeb **Varolija tilts** () ir galvas smadzeņu daļa. No apakšas un priekšas tas ir resna veltņa formā, kas novietojas smadzeņu stumbra vidējā daļā. No augšas tas robežojas ar smadzeņu kājiņām, bet apakšā ar iegarenajām smadzenēm. Robežās starp tiltu un iegarenajām smadzenēm atrodas VI, VII un VIII galvaskausa nervu pāru izejvietas.

## Atsauces
Sāhelantrops

**Sāhelantrops** jeb **Čadas sāhelantrops** (*Sahelanthropus tchadensis*) ir izmirusi hominīnu suga, kas ir vienīgā **sāhelantropu ģints** (*Sahelanthropus*) līdz šim zināmā suga. Tā kā fosilijas tika atrastas sāhela zonā uz dienvidiem no Sahāras tuksneša, tas bieži tiek saukts par **sāhela cilvēku**. Zinātnieku vidū pazīstams ar neoficiālu nosaukumu **Tumajs** (*Toumai*), kas latviski nozīmē *dzīvības cerība*. Sāhelantrops dzīvoja pirms 7 miljoniem gadu, laikā, kad šimpanzes atdalījās no cilvēkiem. Evolūcijas process ir lēns un vienmērīgs, atdalīšanās ilga vairākus miljonus gadu, līdz ar to sāhelantropa piederība hominīnu ciltij (*Hominini*) ir ļoti diskutabla. Iespējams, tas bija kopīgs priekštecis šimpanzēm un hominīniem vai arī tuvs radinieks šādam priekštecim.  

## Atklājums
[thumb|left|180px|Sāhelantropa atklāšanas vieta Džuraba tuksnesī [Čada|Čadā]]
Sāhelantropa fosilijas tika atklātas Čadas ziemeļos Džuraba tuksnesī franču paleontologa Mišela Brune vadībā. Fosiliju fragmentus atrada trīs dažādās vietās laikā no 2001. gada jūlija līdz 2002. gada martam. Zinātnieki drīz vien paziņoja, ka sāhelantrops ir vissenākais zināmais hominīnu priekštecis, kas dzīvojis pēc šimpanžu un hominīnu nodalīšanās. 

Sāhelantropa kauli tika atrasti tālu no ierastajām Austrumāfrikas atradumu vietām, lai gan 1995. gadā Čadā tika atklātas arī australopitēka (*Australopithecus bahrelghazali*) fosilijas. 

Tā kā senajām hominīnu sugām bija raksturīgs izteikts dzimumu dimorfisms, tad iespējams sāhelantrops ir piederīgs ardipitēku ģintij (*Ardipithecus*), jo atšķirības var būt nepietiekamas, lai atrastās fosilijas piederētu jaunai ģintij.

## Fosilijas
Kopumā tika atrasts salīdzinoši neliels galvaskauss, 5 apakšžokļa detaļas un daži zobi, kas piederēja samērā primitīvam hominīnam. Galvaskausa apjoms ir ļoti neliels, 320 - 380 cm³, līdzīgs mūsdienu šimpanžu galvaskausa apjomam. Salīdzinoši cilvēka (*Homo sapiens*) galvaskausa apjoms ir apmēram 1250 cm³. Sāhelantropam bija lieli zobi, spēcīgi izcelti uzacu loki, plakana seja, salīdzinoši mazi ilkņi un maza lielā pakauša atvere (*foramen magnum*). Nekas vairāk par galvaskausu atklāts netika.

Tā kā iztrūkst citu skeleta kaulu, ir grūti pateikt, vai sāhelantrops staigāja uz divām kājām vai nē, lai gan lielās pakauša atveres atrašanās vieta galvaskausā un tās forma liecina, ka sāhelantrops, iespējams, staigāja uz divām kājām. Lielā pakauša atvere ir gareniski ovāla, nevis apaļa, kā tas ir šimpanzēm. Arī mazie ilkņi atgādina jaunāko laiku hominīnu ilkņus. Neizpratni zinātniekiem izraisa fakts, ka atklājuma brīdī, fotogrāfam fiksējot atradumu, blakus galvaskausam atradies augšstilba kauls (*femur*), par kuru oficiālā informācija klusē.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Neanderthal and Homo Sapiens
* "Toumaï", Sahelanthropus tchadensis
* National Geographic: Skull Fossil Opens Window Into Early Period of Human Origins
* Sahelanthropus tchadensis
* Transitional  Human  Fossils
Vidussmadzenes

**Vidussmadzenes** () ir smadzeņu stumbra daļa, zīdītājiem šī daļa ir neliela. Priekšējo (apakšējo) to daļu veido smadzeņu kājiņas, bet aizmugurējo (augšējo) veido vidussmadzeņu jumts. Vidussmadzeņu dobums ir šaurs kanāls *[[aquaeductus mesencephali]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Starpsmadzenes

**Starpsmadzenes** () ir galvas smadzeņu daļa. Tās atrodas starp gala un vidussmadzenēm. Uz smadzeņu pamatnes starpsmadzeņu robeža no priekšas iet pa priekšējo redzes nervu krustojumu, pa caurumotās vielas priekšmalu un redzes traktu, bet no aizmugures — pa smadzeņu kājiņu malu.

## Atsauces
Talāms

thumb|Talāma atrašanās vieta galvaskausa dobumā
**Talāms** jeb **redzes paugurs** (no grieķu θάλαμος, “istaba”) ir galvas smadzeņu daļa, kas atbild par informācijas pārnesi no maņu orgāniem, izņemot ožu, uz galvas smadzeņu garozu. Tas atrodas galvas smadzeņu vidū un sastāv no diviem pelēkās vielas veidojumiem.

## Atsauces
Australopiteku virsģints

**Australopiteku virsģints** (*Australopithecina*) ir viena no divām hominīnu cilts (*Hominini*) virsģintīm, kura pamatā apvieno 2 ģintis (australopitekus (*Australopithecus*) un parantropus (*Paranthropus*)), turklāt parantropus reizēm klasificē kā australopiteku apakšģinti. Reizēm australopiteku ģints sugas tiek sauktas par slaidajiem australopitekiem, bet parantropi par masīvajiem australopitekiem.

Pēdējos gados atklātās ardipiteku ģints (*Ardipithecus*) sugas, iespējams, ir visas australopiteku grupas kopējie priekšteči, tomēr par šīs ģints sistematizēšanu australopiteku virsģintī domas dalās.

## Kopīgās īpašības
Australopiteku virsģints sugas radās pliopleistocēna laikā. Tām piemita bipedālisms, izteikts dzimumu dimorfisms (sievietes mazākas par vīriešiem), to zobi bija līdzīgi cilvēkiem, bet smadzeņu apjoms līdzinājās mūsdienās dzīvojošiem cilvēkpērtiķiem, turklāt to encefalizācija (smadzeņu apjoma attiecība pret kopējo ķermeņa masu) ir mazāka kā cilvēku ģintij (*Homo*). Tā kā ardipitekiem bipedālisms piemita tikai daļēji, daļa zinātnieku uzskata, ka tā sistematizēšana australopiteku virsģintī ir diskutabla.

## Sistemātikas izmaiņas un diskusijas
Pēdējos gados ir atklātas daudzas jaunas fosilijas līdz šim nezināmām sugām, un zinātniekiem nav vienprātības par šo sugu klasifikāciju. Daļa zinātnieku piedāvā katrai jaunai sugai veidot savu ģinti — keniantropi (*Kenyanthropus*), ardipiteki (*Ardipithecus*), ororīni (*Orrorin*) un sāhelantropi (*Sahelanthropus*). Bet daļa zinātnieku izdalījuši jaunu praentropu ģinti (*Praeanthropus*), kurā tiek sistematizēts ororīns un daļa senāk zināmo australopitēku sugu. Toties keniantrops tiek sistematizēts cilvēku ģintī (*Homo*).

Vislielākā neskaidrība un vienlaicīgi vienprātība zinātniekiem ir par jauno sāhelantropa sugu. Tā ir visatšķirīgākā no visām pārējām esošajām ģintīm un šobrīd tiek iedalīta hominīnu ciltī (*Hominini*) ar piebildi *[[incertae sedis]]* — neskaidra taksonomiskā vienība. Toties vislielākās nesaskaņas ir ar ororīnu ģinti. Ir zinātnieku grupa, kas ororīnu vairāk saista ar cilvēku ģinti (*Homo*), jo tas ir tuvāk radniecīgs modernajam cilvēkam (*Homo sapiens*) nekā australopitēkiem.

## Sistemātika
**Australopiteku virsģints** (*Australopithecina*)
* †
** †
** †
** †
** †
** †
** †
* †
** †
** †
** †

Šo ģinšu piederība australopitēku virsģintij ir diskutabla:
* †
** †
** †
* †
** †
* †
** †
* †
** †
## Atsauces
Svētais Izidors no Seviljas

**Svētais Izidors no Seviljas** (, ; dzimis 560. gadā Kartahenas provincē Spānijā, miris 636. gada 4. aprīlī) bija Seviljas arhibīskaps un baznīcas doktors, teologs un zinātnieks, viens no baznīcas tēviem. Viņš tiek uzskatīts kā viens no izcilākajiem agro viduslaiku enciklopēdistiem un garīgo rokasgrāmatu sastādītājiem. Svēto Izidoru uzskata par pēdējo Vakareiropas patristikas pārstāvi.

## Biogrāfija
Svētais Izidors piedzima Spānijas dienvidaustrumos, ap 560. gadu (pēc dažiem avotiem no 566. — 570. gadam), bet viņa ģimene nāca no Kartahenas. Izidora tēvs, kura ciltstēvi nāk pat no grieķu un romiešu aristokrātu ģimenēm, bija Kartahenas pilsētas prefekts. Māte, Teodora, bija attāla vestgotu karaļu radiniece. Izidors ģimenē bija jaunākais no četriem bērniem. Viņa vecākais brālis Leandrs vēlāk kļuva par Seviljas arhibīskapu, otrs brālis Fulgencijs bija Kartahenas un Astihi bīskaps, bet māsa Florentina — vairāku klosteru abate un dzejniece. Pēc tam, kad Kartahenu iekaroja bizantieši, ģimene pārcēlās uz Sevilju. Pēc vecāku nāves rūpes par Izidora audzināšanu uzņēmās viņa brālis Leandrs. Seviljas katedrāles skolā Izidors apguva latīņu, grieķu un ebreju valodas.

## Atsauces
Dopplr

***Dopplr Oy*** bija Somijā reģistrēts uzņēmums, kas uzturēja ceļojumu sociālo tīklu *dopplr.com*. Dibināts 2007. gadā. Biroji atradās Helsinkos un Londonā.
Kopš 2009. gada *[[Nokia]]* sastāvā.

*Dopplr* sistēma ļāva lietotājam plānot ceļojumu maršrutus ar iespēju jebkurā punktā pārplānot tikšanās ceļojuma laikā. Papildu iespēja bija aprēķināt oglekļa pēdas nospiedumu, kādu šis ceļojums radījis. *Dopplr* bija pieejams gan personālajos datoros, gan mobilajās ierīcēs.

Nosaukums veidots par godu Kristiānam Dopleram, kurš atklājis doplera efektu.

## Vēsture
Uzņēmums *Dopplr Oy* dibināts 2007. gadā. Starp dibinātājiem bija Marko Ahtisāri (somu politiķa Marti Ahtisāri dēls).

2009. gada 28. septembrī Somijas mobilo telefonu ražotājs *[[Nokia]]* paziņoja, ka iegādājies *Dopplr*. Darījums tiek lēsts aptuveni 10—15 miljonu EUR vērtībā.

*Dopplr* pakalpojums tika iekļauts *Nokia Services* biznesa nodaļā. Lai gan vietni *dopplr.com* vēl uzturēja, tā netika atjaunota kopš 2009. gada. 2013. gada 1. novembrī vietne tika slēgta.

## Atsauces

## Ārējāš saites
* Dopplr vietne
Redžo Kalabrijas province

**Redžo Kalabrijas province** () ir bijusī Itālijas province valsts dienvidos, Kalabrijas reģionā. Provinces lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Redžo Kalabrija, citas lielākās pilsētas ir Palmi, Džoija Tauro, Siderno un Taurianova. 2012. gada martā provincē dzīvoja aptuveni 566 tūkstoši cilvēku. Province administratīvi sīkāk dalās 97 komūnās. 2016. gadā provinci reorganizēja par Redžo Kalabrijas metropoli.

## Ārējās saites
Arnis Līcītis

**Arnis Līcītis** (dzimis  Rīgā, miris  Rīgā) bija latviešu aktieris.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1946. gadā Rīgā aktieru Alfrēda Videnieka un Helgas Līcītes ģimenē. Mācījās Rīgas 1. vidusskolā un neklātienē studēja Valsts konservatorijas Teātra fakultātē, kuru pabeidzis 1970. gadā.

Līcītis darbojās Drāmas teātrī, Valmieras teātrī, Jaunatnes un Krievu drāmas teātros, bija viens no ražīgākajiem latviešu kinoaktieriem. Filmējies vairāk nekā 160 filmās un seriālos, vairāk aiz Latvijas robežām. Viena no Latvijā zināmākajām kinolentēm ar Līcīša dalību ir "Aveņu vīns".

Bija precējies ar aktrisi Ingu Aizbalti.

Miris 2022. gada 21. janvārī Rīgā no sirdstriekas.

## Filmogrāfija (nepilna)
Rīgas Kinostudijā filmējās no 1965. gada, tēlojis apmēram 150 dažādās filmās, arī Moldovā, Krievijā, Baltkrievijā, Lietuvā un Ukrainā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Arnis Līcītis filmas.lv

* Profils kino-teatr.ru
Twango

***Twango*** bija ASV uzņēmums, kas uzturēja ceļojumu mediju koplietošanas vietni *twango.com*. Dibināts 2004. gadā. Birojs atradās Redmondā, Vašingtonas štatā. Kopš 2007. gada *[[Nokia]]* sastāvā.

*Twango* sistēma ļāva lietotājam koplietot dažādus failus: fotogrāfijas, video, audio un dokumentus. Tos varēja rediģēt sakārtot un kategorizēt. Nereģistrētie lietotāji brīvi varēja apskatīt vietni, bet tikai reģistrētie varēja augšupielādēt failus. *Twango* bija pieejams gan personālajos datoros, gan mobilajās ierīcēs.

## Vēsture
Uzņēmumu *Twango* 2004. gadā dibināja pieci *[[Microsoft]]* bijušie darbinieki. Vietne *twango.com* publiski pieejama kopš 2006. gada oktobra.

2007. gada jūlijā *Twango* nopirka Somijas mobilo telefonu ražotājs *[[Nokia]]* par 96,8 miljoniem USD. Neilgi pēc iegādes *Twango* tika iekļauts jaunizveidotajā zīmolā *[[Ovi (Nokia)|Ovi]]* un bija viens no pirmajiem tā elementiem.
2008. gada februārī *Twango* pakalpojums tika pārdēvēts par *Share on Ovi*, vēlāk — *Ovi Share*.

2012. gada maijā *Ovi Share* pakalpojums tika slēgts.

## Atsauces
Adrians Kukuvass

**Adrians Kukuvass** () ir latviešu dziedātājs un dziesmu autors, pazīstams kā grupas "Menuets" solists.

## Karjeras sākums
A. Kukuvass dzimis 1951. gadā un uzaudzis Jūrmalā, viņa māsa ir žurnāliste Lia Guļevska. Viņu grieķu izcelsmes vectēvs Femelis Kukuvass Latvijā ieceļojis darba meklējumos pirms Pirmā pasaules kara no Kalimnas salas Dodekanesas arhipelāgā.
Adrians mācījās Jūrmalas 4. vidusskolā, Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolas kora klasē un Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolas trompetes klasē, kuru absolvējis 1978. gadā.

1968. gadā viņš kopā ar brāļiem Sējāniem, brāļiem Bartaševičiem un citiem domubiedriem sāka darboties grupā "Menuets", kurā Kukuvass dziedāja un spēlēja trompeti. Repertuārā bija arī dziesmas, kurām viņš ir mūzikas autors, piemēram, "Jūlijnakts" un 16 gadu vecumā komponētā "Krīt visbaltākie sniegi". 1970. gados viņš bieži dziedāja duetā ar Inesi Pabērzu, viņu duets kļuva par vienu no slavenākajiem latviešu rokmūzikas duetiem. A. Kukuvass piedalījās "Menueta" skaņuplates "Dzeguzes balss" ierakstā, tā izdota 1979. gadā.

## Pēc aiziešanas no "Menueta"
1978. gadā Kukuvass aizgāja no "Menueta", jo ansamblī darbība bija apsīkusi. Adrians sāka sadarbību  ar grupām "Ādaži", "Tip Top" un "Proventuss". 1979. gadā Adrians iepazinās ar dziedātāju Antru Ozolu, kas darbojusies ansambļos "Ādaži", "Tip Top" un "Proventuss". 1985. gadā abi apprecējās, 1992. gadā dzimusi viņu meita Arita Kukuvasa 1980. gados ir radīti vairāki hiti (piemēram, 1984. gadā dziesma "Atgriežoties" ar M. Zālītes vārdiem, kā arī populārā Imanta Pauras sakomponētā un Adriana iedziedātā "Piezvani man"). Tika izdots CD "Atgriežoties", kā arī albums ar Aleksandra Čaka dzeju - "Debesu dāvana". Šajā laikā viņš komponēja oratoriju "Prometejs" (1991) un mūziklu "Mazā Nāriņa".

Muzikālajā teātrī tika uzvesta rokopera-balets "Mazā Nāriņa ", kur titullomu dziedāja Antra Ozola-Kukuvasa. Tika  atskaņota mūzika operetes simfoniskā orķestra pavadījumā, piedaloties operetes korim. Adriana un Antras sadarbība turpinājās līdz 2002. gadam, līdz abu laulība tika šķirta.

## Kopš atgriešanās "Menuetā"
Kad 1992. gadā "Menuets" atsāka darbību, Kukuvass atkal piedalījās gan koncertos, gan trīs albumu ierakstos.

2006. gadā viņš ierakstīja  mūzikas albumu "Starp rīta zvaigznēm" kopā ar dziedātāju Inetu Rudzīti, kā arī komponēja ģimenes mūziklu "Rukšu svētdiena" ar Māras Cielēnas tekstu, pats arī piedalījās tā izrādēs. Interešu centrā "Daugmale" viņš mācīja ģitārspēli un vadīja roka klasi, viena no viņa audzēknēm ir grupas "Astro'n'out" soliste Māra Upmane-Holšteine.

2008. gadā iznāca A. Kukuvasa veidotā grāmata par grupu "Menuets" "Piever acis un atkal kā toreiz...", 2011. gadā viņš izdeva ģitārspēles mācību grāmatu "Ar ģitāru uz Tu".

A. Kukuvasam ir trīs meitas: Evija, Arita un Adrija Silva.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Gavilēt par esmi! Mūziķis un dziedātājs Adrians Kukuvass www.la.lv
Juras laikmeta parks (filmu cikls)

**"Juras laikmeta parks"** () ir ASV filmu cikls, kurā ir iekļautas piecas filmas. Pirmo divu iznākušo daļu režisors ir Stīvens Spīlbergs. Filmu cikls stāsta par vairākiem mēģinājumiem atvērt zooloģisko parku, kurā izvetoti dinozauri.

## Filmas

## Aktieri
Viktors

**Viktors** var būt:

* Viktors I — Romas pāvests no 189. līdz 199. gadam;
* Viktors II — Romas pāvests no 1055. līdz 1057. gadam;
* Viktors III — Romas pāvests no 1086. līdz 1087. gadam;

* Ivo Viktors.
Viktors I

**Pāvests Viktors I** () bija Romas bīskaps un līdz ar to katolisma tradīcijā tiek uzskatīts par vienu no Romas pāvestiem. Šajā amatā viņš bija aptuveni no 189. līdz 199. gadam. Viņš ir dzimis Romas impērijas kontrolētajā Ziemeļāfrikā. Pirms kļuva par Romas bīskapu, viņš kalpoja Dievam kā arhidiakons. Pēc nokļūšanas Romas bīskapa amatā iesaistījās strīdos par Lieldienu svinēšanas laiku. 196. gadā Viktors I Romā sasauca koncilu, kurā tika izlemts, ka Lieldienas turpmāk tiks svinētas svētdienā, kas seko Lielajai piektdienai. 

Pāvests Viktors I ir iecelts svēto kārtā. Gan katoļiem, gan pareizticīgajiem pāvesta Viktora I piemiņas diena ir 28. jūlijs.

## Ārējās saites
*
Krāsno pie Kisucas

**Krāsno pie Kisucas** () ir pilsēta Slovākijas ziemeļos, Žilinas apgabala Čadcas apriņķī pie Kisucas upes. Jaunākā pilsēta Slovākijā. Pilsētas tiesības piešķirtas 2001. gadā. Mežrūpniecības centrs.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1325. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Krasno (). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

## Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (98,40 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (91,63 %), nereliģiozi (5,92 %).

## Ārējās saites
*
Dolni Kubīnas apriņķis

**Dolni Kubīnas apriņķis** () ir Slovākijas Žilinas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Žilinas apgabala Nāmestovo, Tvrdošīnas, Liptovski Mikulāšas, Ružomberokas, Martinas, Žilinas un Čadcas apriņķiem.

Dolni Kubīnas apriņka Visni Kubīnas ciemā dzimis slovāku dzejnieks Pavols Hvezdoslavs (*Pavol Országh Hviezdoslav*, 1849-1921).

## Ārējās saites
*
Dolni Kubīna

**Dolni Kubīna** () ir pilsēta Slovākijas ziemeļos, Žilinas apgabala Dolni Kubīnas apriņķa centrs pie Oravas upes. Vēsturiskais Oravas novada centrs.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1314. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Alšokubina (). 19. gadsimtā Dolni Kubīna kļuva par slovāku kultūras centru, šeit darbojās dzejnieks Pavols Hvezdoslavs (*Pavol Hviezdoslav*) un citi kultūras darbinieki. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

## Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (97,03 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (65,11 %), luterticīgie (16,62 %), nereliģiozi (14,55 %).

Dolni Kubīna ir futbolista Mariāna Hada (*Marián Had*, 1982) un Slovākijas himnas vārdu autora Janko Matūškas (*Janko Matúška*, 1821-1877) dzimtā pilsēta.

## Ārējās saites
*
Sprādzieni 2013. gada Bostonas maratonā

**Sprādzieni 2013. gada Bostonas maratonā** notika  plkst. 14.49 pēc vietējā laika (21.49 pēc Latvijas laika) Bostonas maratona laikā, tieši pirms finiša līnijas. Sprādziena rezultātā bojā gāja trīs cilvēki, tāpat tika ievainoti apmēram 264 citi cilvēki. Notika divi sprādzieni ar 12 sekunžu intervālu, sprādzienu vietas atradās 190 metru attāluma viena no otras. Kopumā (sprādzienos un vēlākajās apšaudēs) gāja bojā 18 cilvēki un 280 cilvēki tika ievainoti.

Izmeklēšanu uzņēmās Federālais izmeklēšanas birojs, un  birojs publicēja divu aizdomās turamo fotogrāfijas un novērošanas video. Vēlāk tajā pašā dienā aizdomās turamos identificēja kā čečenu tautības brāļus Džoharu un Tamerlanu Carnajevu (, ; , ). Īsi pēc attēlu publicēšanas, iespējams, aizdomās turamie nogalināja Masačūsetsas Tehnoloģiju institūta policistu, nozaga automašīnu un sāka apšaudi ar policiju Votertaunā (*Watertown*), Masačūsetsā. Apšaudes laikā ievainoja policistu, kas neskatoties uz lielo noasiņošanu, tomēr izdzīvoja. Tamerlanu Carnajevu vairākas reizes sašāva un vēlāk viņam pārbrauca pāri automašīna, ko tobrīd vadīja viņa brālis. Vēlāk viņu notikuma vietā pasludināja par mirušu.

 notika vēl nepieredzēta meklēšana 20 kvartālus lielajā Votertaunas apgabalā, kurā iesaistījās tūkstošiem tiesībsargājošo institūciju virsnieku. Votertaunas un apkārtējo apgabalu, tai skaitā Bostonas, iedzīvotājiem tika lūgts meklēšanas laikā palikt mājās. Sabiedriskā transporta sistēma un lielākā daļa uzņēmumu un publisko institūciju nestrādāja. Apmēram 19.00 īsi pēc mājās palikšanas ieteikuma atcelšanas Votertaunas iedzīvotājs atklāja, ka Džohars Carnajevs slēpjas viņa pagalmā esošajā laivā. Carnajevu apcietināja un drīz pēc tam aizveda uz slimnīcu.

Sākotnējās pratināšanas laikā slimnīcā Carnajevs teica, ka viņus motivēja ekstrēmistu islāmistu uzskati un karš Irākā un Afganistānā. Tāpat viņš apgalvoja, ka viņi nav saistīti ar kādu teroristu grupējumu.

 Carnajevam, vēl slimnīcā esot, izvirzīja apsūdzības.

Tika ziņots, ka Bostonas maratonā piedalījies arī vismaz viens skrējējs no Latvijas, taču viņš maratona distanci veicis pirms sprādzieniem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Notikuma atspoguļojums
Citrons zog

**"Citrons zog"** ir latviešu alternatīvā roka grupas "Zig Zag" otrais albums.

Albums izdots 1996. gadā ierakstu kompānijā "Annemarie Records", un, atšķirībā no pirmā oficiālā albuma "Visas lietas", tas tapis īsākā laika posmā un ietver tikai grupas jaunākās kompozīcijas. Pēc albuma izdošanas grupa dara zināmu, ka pirmais albuma māsters ar darba nosaukumu "Citrons" no studijas pazudis, tādēļ izdotās versijas nosaukums ir "Citrons zog".

## Dziesmu saraksts
#Vāvere Eva 
#Mana meitene ēd maizi 
#Aeropanika 
#Manas antenas
#Man grills 
#Dūņu vijolnieks 
#Tautas dziesma 
#Tukalis debesīs 
#Smēlēju deja 
#Kvazimodulācija 
#Polikarpa gredzens 
#Cūku bēres
Visas lietas

**"Visas lietas"** ir grupas "Zig Zag" pirmais oficiāli izdotais albums.

Albums ir izdots kasetes formātā 1994. gadā mūzikas izdevniecībā "Annemarie Records". Tas apkopo grupas ierakstus laika posmā no 1987. līdz 1993. gadam un daļēji ietver arī grupas pirmos oficiāli neizdotos dziesmu apkopojumus "Es neesmu nervozs, un manas problēmas ir normālas" (1987) un "Zig Zag" (1988).

## Dziesmu saraksts
#Signe melo (1987)
#Mīli mani (1987)
#Ielas suņi (1988) 
#Vējam (1987) 
#Problēma (1987) 
#Ārprāc (1987) 
#Lai iet (1987) 
#Histērija (1989) 
#Velna rāviens (1989) 
#Nāc tuvāk man (1989) 
#Parazada (1992) 
#Last Dance (1991) 
#Closed Doors (1992) 
#Šeit nepietiek vietas (1989) 
#Slotaskāts un serde
Liptovski Mikulāšas apriņķis

**Liptovski Mikulāšas apriņķis** () ir Slovākijas Žilinas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Žilinas apgabala Ružomberokas, Dolni Kubīnas un Tvrdošīnas apriņķiem, Prešovas apgabala Popradas apriņķi, kā arī Banskas Bistricas apgabala Brezno apriņķi.

Liptovski Mikulāšas apriņķa Liptovski Peteras ciemā dzimis miltārpersona Ferdinands Čatlošs (*Ferdinand Čatloš*, 1895-1972), Liptovski Porūbkas ciemā - čehoslovāku politiķis Jozefs Lenārts (*Jozef Lenárt*, 1923-2004), bet Sokolčes ciemā (tagad applūdināts) - hokejists Stens Mikita (*Stan Mikita*, 1940).

## Ārējās saites
*
Svētais Džovanni Kalabria

**Svētais Džovanni Kalabria** ( (dzimis 1873. gadā, Veronā, miris 1954. gada 4. decembrī) bija katoļu garīdznieks, kas savā pastorālajā kalpošanā īpaši rūpējās par jauniešiem un nabadzīgajiem.
Džovanni Kalabria par priesteri iesvētīts 1901. gadā. 1907. gadā nodibināja īpašu māju pusaudžiem. Viņa darbības iedvesmoti daudzi katoļticīgie sekoja līdzīgam piemēram. 1910. gadā, viņa karitatīvai darbībai paplašinoties, radās sieviešu institūts *Dievišķās Providences nabadzīgās kalpones* un 1949. gadā pontifikālo apstiprinājumu ieguva *Dievišķās Providences nabadzīgo kalpu institūts* vīriešiem.

## Atsauces
Nikolass Maduro

**Nikolass Maduro Moross** (; dzimis ) ir politiķis, Venecuēlas prezidents un Venecuēlas Apvienotās sociālistiskās partijas prezidents.

1983. gada Venecuēlas prezidenta vēlēšanu kampaņas laikā bija sociālistu prezidenta amata pretendenta Hosē Visentes Rangela miesassargs.
 
1980. gados sāka politisko karjeru. No 2000. gada augusta līdz 2006. gada augustam Maduro bija Nacionālās asamblejas deputāts, pusotru gadu bija arī parlamenta prezidents. Pēc tam līdz 2013. gada janvārim pildīja ārlietu ministra amata pienākumus. 2012. gada oktobrī kļuva par Venecuēlas viceprezidentu. Amatā bijis līdz tālaika valsts vadītāja Ugo Čavesa nāvei , kad kļuva par pagaidu prezidentu. 

Prezidenta amatā oficiāli ievēlēts .  pretrunīgi vērtētās vēlēšanās ievēlēts prezidenta amatā uz otro termiņu, 2024. gada 28. jūlijā uz trešo termiņu. Abas šīs vēlēšanas liela daļa pasaules valstu neatzina par brīvām un aizklātām. 

Pēc tam, kad 2015. gadā ievēlētais, pret Maduro noskaņotais parlaments – Nacionālā asambleja – uzsāka virzību par Maduro atcelšanu no amata, Maduro sekotāju kontrolētais Augstākais Tieslietu Tribunāls (TSJ) sāka ierobežot parlamenta pilnvaras, kas noveda pie konstitucionālās krīzes 2017. gadā un jauna masu protestu viļņa, līdz Tribunāls pēc laika atcēla lielāko daļu ierobežojumu. Tajā pašā gadā Maduro centās apiet parlamentu, izmainot valsts konstitūciju. 2018. gadā parlaments neatzina vēlēšanu oficiālos rezultātus un kā pagaidu prezidentu ievēlēja Nacionālās asamblejas priekšsēdētāju Huanu Gvaido. No 2018. līdz 2023. gadam daļa valstu par likumīgi ievēlēto prezidentu (ieskaitot Latviju) uzskatīja Gvaido, daļa - Maduro. 

Pēc 2024. gada vēlēšanām, kurās formāli uzvarēja Maduro, bet neatkarīgo novērotāju vērtējumā –  opozīcijas kandidāts Edmundo Gonzaless, kurš startēja Maduro režīma vadītās Nacionālās vēlēšanu padomes (CNE) diskvalificētās opozīcijas līderes Marijas Korinas Mačado vietā – atkal par Venecuēlas likumīgo prezidentu uzskata vairāk par vienu politiķi un izcēlās jauns protestu vilnis.

2026. gada 3. janvārī, ASV gaisa uzbrukuma laikā, Maduro saņēma gūstā.
Venecuēlas Augstākā tiesa par pagaidu prezidenti iecēla viceprezidenti Delsiju Rodrigesu.

## Piezīmes un atsauces

### Piezīmes

### Atsauces

## Ārējās saites

*Biogrāfija
Klāva Elsberga prēmija

**Klāva Elsberga prēmija** ir literārs apbalvojums, ko piešķīra gada labākajam debitantam latviešu daiļliteratūrā.

Prēmija nodibināta pēc dzejnieka Klāva Elsberga (1959-1987) traģiskās nāves 1987. gadā, un tās žūrijā kopš tā laika ir gan K. Elsberga ģimenes locekļi, gan dzejnieki, gan arī iepriekšējo gadu prēmijas laureāti. No 1987. līdz 1989. gadam prēmiju piešķīra par gada labāko debiju dzejā vai prozā, no 1990. līdz 1991. gadam - par publikācijām periodikā. Sākot no 1994. gada, notika pirmās dzejas vai atdzejas grāmatas manuskriptu konkurss, kura uzvarētājam tika piešķirta prēmija un izdota pirmā grāmata. No 1994. līdz 1996. gadam grāmatas iznāca izdevniecībā "Uguns", no 1997. līdz 1998. gadam - izdevniecībā "Enigma", no 1999. līdz 2001. gadam - izdevniecībā "Pētergailis".

## Laureāti
* 1987 — Pēters Brūveris par dzejoļu krājumu "Melnais strazds, sarkanie ķirši".
* 1988 — Žebers par dzejoļu krājumu "Tetovējumi".
* 1989 — Guntis Berelis par stāstu krājumu "Mitomānija".
* 1990 — Edvīns Raups par dzejas publikācijām periodikā.
* 1991 — Jānis Einfelds par īsprozas publikācijām periodikā un Andris Akmentiņš par dzejas publikācijām periodikā.
* 1992 — nepiešķīra
* 1993 — nepiešķīra
* 1994 — Linards Zolnerovičs par dzejoļu krājumu "Zivs".
* 1995 — Anna Auziņa par dzejoļu krājumu "Atšķirtie dārzi".
* 1996 — Kristīne Sadovska par dzejoļu krājumu "Jukusi saulespuķe".
* 1997 — Jana Vērdiņa par vācu dadaistu dzejas izlasi "Annai Blūmai".
* 1998 — Jo (Jolanda Silanže) par dzejoļu krājumu "Manas mīļās vārds".
* 1999 — Inga Gaile par dzejoļu krājumu "Laiks bija iemīlējies".
* 2000 — Marts Pujāts par dzejoļu krājumu "Tuk tuk par sevi".
* 2001 — Pūķis par dzejoļu krājumu "Logz 1.0".
Gadu laiki (albums)

**"Gadu laiki"** ir latviešu alternatīvās rokgrupas "Zig Zag" trešais albums.

Albums izdots 2012. gadā, tā izdevēji ir "Naba Records" un "Melo Records".

Tas apkopo vairāk nekā desmit gados ierakstītas dziesmas un ietver arī iepriekš izdotos radiosinglus:
* "Superstar" (2000, 9. vieta "Latvian Airplay Top");
* "Chiken" (2001, 28. vieta "Latvian Airplay Top");
* "Auto" (2003, 23. vieta "Latvian Airplay Top");
* "Man ir silts" (2008, 4. vieta "Latvian Airplay Top");
* "Rīts" (2009, 6. vieta "Latvian Airplay Top");
* "Labi" (2011, 21. vieta "Latvian Airplay Top")..

Albums nominēts Latvijas mūzikas ierakstu gada balvai nominācijā "Labākais alternatīvās mūzikas albums". 

## Dziesmu saraksts
Visu dziesmu mūzikas autori ir Lasinskis, Timoško, Brunovskis un Māriņš, bet teksta autori - Lasinskis un Timoško, ja nav norādīts citādi.

#Man ir silts - 4:29
#Superstar - 4:37 (vārdi: U. Timoško)
#Vāvere Eva - 3:35
#Šokolāde - 4:19 (vārdi: U. Timoško)
#Laisties - 4:31
#Ceriņi smaržo - 4:56 (vārdi: U. Timoško)
#Chicken - 4:47 (vārdi: U. Timoško)
#Auto - 4:02 (vārdi: J. Lasinskis)
#Rīts - 4:01 (mūzika: J. Lasinskis & J. Brunovskis, vārdi: J. Lasinskis)
#Ješka - 3:56 
#Alleluja - 3:20 (vārdi: Svētie raksti)
#Sveiciens no debesīm - 3:19 (vārdi: J. Lasinskis)
#Dzin dzin - 4:11
#Labi - 3:33 (mūzika: J. Lasinskis & J. Brunovskis, vārdi: J. Lasinskis)
Liptovski Hrādoka

**Liptovski Hrādoka** () ir pilsēta Slovākijas ziemeļos, Žilinas apgabala Liptovski Mikulāšas apriņķī, tradicionālajā Liptovas novadā pie Vāhas upes. Elektroniskā rūpniecība.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1341. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Liptoūjvāra (). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

## Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (97,11 %). Pēc reliģiskās piederības - luterāņi (42,23 %), katoļi (31,74 %), nereliģiozi (21,14 %).

Pretēji vairumam Slovākijas pilsētu, Liptovski Hrādokas lielākā reliģiskā kopiena ir luterāņi.

## Ārējās saites
*
*Kompānija TESLA Liptovský Hrádok a.s.
Amālijas iela (Rīga)

thumb|200px
**Amālijas iela** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Āgenskalnā. Amālijas iela sākas krustojumā ar Žubīšu ielu un beidzas krustojumā ar Eduarda Smiļģa ielu. Amālijas iela ir līkumota (līdzīgi citām ieliņām senākajā Āgenskalna daļā), tomēr kopumā tā ir orientēta ziemeļu-dienvidu virzienā. Kopējais ielas garums ir 337 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Amālijas ielā ir īres namu apbūve.

## Ielu savienojumi
Amālijas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Žubīšu iela (T veida krustojums)
* Ķivuļu iela (T veida krustojums)
* Strazdu iela
* Augļu iela
* Lapu iela (T veida krustojums)
* Eduarda Smiļģa iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Āgenskalns

## Atsauces
Zāģis

thumbnail|235px|Vienrokas zāģis
thumbnail|235px|Ripzāģis

**Zāģis** ir darbarīks, kuru veido ciets asmens, stieple vai ķēde ar zobiem vienā pusē. Tas tiek izmantots, lai grieztu (zāģētu) relatīvi cietus materiālus, visbiežāk koksni, noteiktās formās vai leņķos. Pastāv dažāda veida zāģi, piemēram, rokas zāģis, lokzāģis, ripzāģis, elektrozāģis, motorzāģis. Ar zāģi ir jāstrādā ļoti uzmanīgi.

## Ārējās saites
Novarra

***Novarra Inc.*** bija ASV uzņēmums, kas izstrādāja tīmekļa bāzētus risinājumus mobilajām ierīcēm. Dibināts 1999. gadā. Kopš 2010. gada *[[Nokia]]* sastāvā.

## Vēsture
1999. gadā tika dibināts uzņēmums ***Infospeed Communications, Inc.*** 2000. gadā tas mainīja nosaukumu uz ***Novarra, Inc.***, kad tika palaista programmatūra, kas ļāva mobilajām ierīcēm *[[Palm (PDA)]]*, *[[BlackBerry]]*, *Symbol* un *[[Windows Mobile]]* strādāt korporatīvajās lietojumprogrammās lokālajā tīklā.

2004. gadā *Novarra* izstrādāta *[[Binary Runtime Environment for Wireless]]* versija tika palaista *[[U.S. Cellular]]* tīklā, kas ļāva piekļūt internetam ar telefoniem, kas nav viedtālruņi.
2005. gadā izlaista uz *[[Java Platform, Micro Edition]]* bāzēta pārlūkprogramma.
2007. gadā *Novarra* no *[[Qualcomm]]* un citiem investoriem ieguva finansējumu, lai paplašinātos Āzijas tirgos.

2010. gada 26. martā tika paziņots, ka Somijas mobilo telefonu ražotājs *[[Nokia]]* pirks *Novarra*. Darījums tika pabeigts 9. aprīlī. 

## Atsauces
Jānis Elsbergs

**Jānis Elsbergs** (dzimis 1969. gada 18. janvārī Rīgā) ir latviešu dzejnieks, tulkotājs, redaktors.

## Biogrāfija
Jāņa Elsberga vecāki ir dzejniece Vizma Belševica un vijolnieks, tulkotājs Zigurds Elsbergs. Viņa vecākais brālis bija dzejnieks Klāvs Elsbergs. 1987. gadā izglītību ieguvis Rīgas 49. vidusskolā, vēlāk studēja Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātē, vēlāk Svešvalodu fakultātē.

No 1989 līdz 1992. gadam J. Elsbergs vairākās skolās bija angļu un latviešu valodas skolotājs. 1992. gadā korespondents radiostacijā "Brīvā Eiropa". 1993. gadā īslaicīgi darbojās laikrakstā "Rakstnieka Vārds" un žurnālā "Vārds" kā galvenais redaktors, bija žurnāla "Karogs" (1995-1996) un žurnāla "Luna" redaktors (1997-1999). No 1996. līdz 2000. gadam vadīja Rīgas Jauno literātu apvienību. Darbojās kā literārais konsultants gan Jauno autoru seminārā, gan jauniešu literārajā nometnē "Aicinājums", gan preses izdevumu redakcijās.

Jānis Elsbergs tulko no angļu un franču valodas romānus un dramaturģijas darbus, daļa no tiem iestudēta Latvijas teātros, amerikāņu dzeju, lietuviešu dzeju un prozu. Atsevišķi atdzejojumi un tulkojumi arī no vācu, krievu un itāļu valodas. Elsbergs ir vairāku dzejas un atdzejas grāmatu redaktors, tāpat arī vairāku lielapjoma dzejas, prozas un tulkojumu izlašu sastādītājs un redaktors. Jāņa Elsberga izlases izdotas zviedru un ukraiņu valodā, viņa dzeja tulkota un publicēta arī angļu, lietuviešu, krievu un turku valodā.

Tulkojis latviešu valodā Viljama Šekspīra, Artura Millera, Pola Klodela un citu autoru lugas Latvijas teātriem. Atdzejojis mūsdienu amerikāņu dzejnieku (Čārlza Simiča, Gregorija Korso, Garija Snaidera) darbus un arī Volta Vitmena dzeju. Tulkojis Čārlza Bukovska dzeju un prozu. Viens no Kurta Vonnegūta darbu tulkotājiem latviešu valodā ("Zilbārdis", "Līķu Pēteris", "Galapagu salas", "Fokuss Pokuss", "Ietupinātais", "Laikatrīce"). Grāmatās iznākuši arī vairāki citi amerikāņu un britu autoru romāni.

Sastādījis gan V. Belševicas un K. Elsberga, gan arī citu autoru darbu izlases: Ievas Rozes "Reabilitācija. Zaļie sapņi" (1994), "Pilnais mērs" (2000), Olafa Stumbra dzejas izlase "Rokāde" (2001). Piedalījies Gata Krūmiņa grāmatas "Skārda blūzs" (2000) veidošanā.

Rakstījis dziesmu tekstus mūziķim Intaram Busulim un citiem izpildītājiem, kā arī libretu komponista Kārļa Lāča mūzikliem "Pūt, vējiņi!", "Jevgeņijs Oņegins" un "Žanna d'Arka".

2021. gadā saņēmis Literatūras gada balvu par amerikāņu dzejnieka un rakstnieka Čārlza Bukovska dzejas izlases "Kodiens" atdzejojumu.

## Bibliogrāfija
* *Vistīrākā manta* [ar pseidonīmu Jānis Ramba]. Rīga: Artava, 1993.
* *Rīta kafija* [ar pseidonīmu Jānis Ramba]. Rīga: Daugava, 1996.
* *Daugavas bulvāris*. Rīga: Pētergailis, 2000.
* *Panti* [izlase ar jauniem dzejoļiem]. Rīga: Neputns, 2008.
* *Bez variantiem*. Rīga: Aminori, 2023.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Jānis Elsbergs izrades.lv
AAUSAT3

***AAUSAT3*** (*NLS-8.3*) ir Dānijas studentu pavadonis. Tas palaists 2013. gada februārī un darbojās līdz 2014. gada septembrim. Pavadoni izgatavoja un apkalpoja studenti no Ālborgas universitātes.

Kosmiskais aparāts veidots *[[CubeSat]]* *1U* formā ar izmēriem 100 × 100 × 113 mm. Tā galvenā derīgā krava ir divi atšķirīgas konstrukcijas automātiskās identifikācijas sistēmas uztvērēji, kas uztver ziņojumus no kuģiem jūrās un okeānos. Galvenā pavadoņa darbības zona bija paredzēta Grenlande, kur ir zems kuģu blīvums, bet tas fiksēja kuģus arī visos pasaules okeānos.

*AAUSAT3* palaišana notika Toronto universitātes aerokosmisko pētījumu institūta Kosmisko lidojumu laboratorijas nanopavadoņu palaišanas projekta *Nanosatellite Launch Service* (*NLS*) ietvaros. Šis bija *NLS* astotais starts, un pavadonim dots apzīmējums *NLS-8.3*.

*AAUSAT3* tika palaists  12:31 UTC ar nesējraķeti *[[PSLV-CA]]* no Satiša Dhavana kosmosa centra. Tas bija sekundārā kravas Indijas/Francijas Zemes tālizpētes pavadonim *[[SARAL]]*. Kopā ar to palaisti pavadoņi *[[Sapphire (pavadonis)|Sapphire]]*, *[[NEOSSat]]*, *[[UniBRITE]]*, *[[TUGSAT-1]]*, *[[STRaND-1]]*.

2014. gada septembrī pavadoņa baterijas bija degradējušās, nespējot uzturēt pietiekamu spriegumu. 2014. gada 17. septembrī 08:20 UTC no *AAUSAT3* saņemts pēdējais signāls.

## Atsauces

## Ārējās saites
* AAUSAT3  Ālborgas universitāte 
* Nanosatellite Launch Service 8  
* AAU-Cubesat / AAUSAT 2, 3, 4 Gunter's Space Page
Latvju Teksti

**Latvju Teksti** ir literatūras žurnāls, kurš iznāca Rīgā no 2010. gada līdz 2015. gadam.

No 2010. līdz 2012. gadam žurnāls iznāca 4 reizes gadā, no 2013. gada līdz 2015. gadam žurnāls iznāca 6 reizes gadā. Tas publicēja latviešu autoru dzeju un prozu, tulkojumus, kā arī rakstus par literatūras aktualitātēm, intervijas ar latviešu un ārzemju rakstniekiem un recenzijas par jaunākajām grāmatām. Žurnāla redakcijā darbojās Guntars Godiņš, Liāna Langa, Kārlis Vērdiņš un Jānis Ozoliņš. Žurnālu izdeva Latvijas Literatūras centrs.

Žurnāla redakcija katru gadu Dzejas dienu laikā piešķīra "Latvju Tekstu" balvu labākajam dzejas un atdzejas krājumam.
Martinas apriņķis

**Martinas apriņķis** () ir Slovākijas Žilinas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Žilinas apgabala Dolni Kubīnas, Ružomberokas, Turčanske Teplices un Žilinas apriņķiem, Banskas Bistricas apgabala Banskas Bistricas apriņķi, kā arī Trenčīnas apgabala Prjevidzas apriņķi.

Martinas apriņķa Sučanu pagastā dzimis politiķis Milans Hodža (*Milan Hodža*, 1878-1944).

## Ārējās saites
*
Martina

**Martina** () ir pilsēta Slovākijas ziemeļos, Žilinas apgabala Martinas apriņķa centrs, tradicionālajā Turjecas novadā pie Vāhas upes.

Vēsturisks slovāku kultūras centrs, līdz 1950. gadam saucās **Turčjanski Sveti Martina** (). Šeit, nevis valsts galvaspilsētā Bratislavā, atrodas 1863. gadā dibinātā "*[[Matica slovenská]]*" ("Slovāku māmuļa") — slovāku kultūras iestāde, mūsu Rīgas Latviešu biedrības analogs. Seit atrodas arī no Maticas bibliotēkas radītā Slovāku Nacionālā bibliotēka (*Slovenská národná knižnica*). Martinas Nacionālajā kapsētā (*Národný cintorín*) ir apglabāti daudzi slovāku kultūras darbinieki. Pilsēta atrodas etnogrāfijas, Slovākijas lauku, čehu kultūras un čigānu kultūras muzeji.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1284. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Turocsentmārtona (). 18. gadsimtā Martina kļuva par Turocas komitāta centru. 19. gadsimtā pilsēta izveidojās par svarīgāko slovāku kultūras centru. 1863. gadā šeit nodibinājas slovāku kultūras iestāde *[[Matica slovenská]]*, no Maticas bibliotēkas izveidojās arī Slovāku Nacionālā bibliotēka.

1918. gada 30 oktobrī Martinā tika pieņemta deklarācija par Slovākijas pievienošanos Čehoslovākijai. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. 1944. gada 21. augustā, Slovāku tautas sacelšanās laikā, Martinu ieņēma slovāku nemiernieki, tika delarēta Čehoslovakijas atjaunošana, tomēr vācu spēki pilsētu atguva. 1945. gada 11. aprīlī to ieņēma padomju karaspēks. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

## Ekonomika

Pilsētā atrodas *[[Volkswagen]]* autorūpnīca un *[[ECCO]]* apavu rūpnīca. Pilsētā ražo arī autodaļas, poligrāfijas izstrādājumus un alu.

## Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (94,93 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (41,11 %), nereliģiozi (33,21 %), luterāņi (19,25 %).

## Sadraudzības pilsētas

Martinas sadraudzības pilsētas ir :

*  Bački Petrovaca, Serbija
*  Bēkēščaba, Ungārija
*  Fārgo, ASV
*  Gota, Vācija
*  Hogevēna, Nīderlande
*  Jičīna, Čehija
*  Kališa, Polija
*  Žeļeznodorožnija, Krievija

## Atsauces

## Ārējās saites

*Matica slovenská 
*Slovāku Nacionālā bibliotēka
Liptovski Mikulāša

**Liptovski Mikulāša** () ir pilsēta Slovākijas ziemeļos, Žilinas apgabala Liptovski Mikulāšas apriņķī, tradicionālajā Liptovas novadā pie Vāhas upes. Ziemas un vasaras tūrisma centrs. Netālu no pilsētas — Jasnas slēpošanas kūrorts un liels akvaparks.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1286. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir **Liptosentmikloša** (). 1677. gadā Liptovski Mikulāša kļuva par Lipto komitāta centru. 19. gadsimtā pilsēta izveidojās par slovāku nacionālās atdzimšanas centru. 1830. gadā šeit sāka darboties pirmais slovāku teātris. 1848. gadā Liptovski Mikulāšā Ļudovīts Štūrs publicēja dokumentu "Slovāku nācijas prasības". Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada — Slovākijas sastāvā.

## Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (94,07 %). Pēc reliģiskās piederības — katoļi (34,48 %), nereliģiozi (32,26 %), luterāņi (26,85 %).

1713. gadā Liptovski Mikulāšā ar nāvi tika sodīts slovāku folkloras varonis, laupītājs Jurajs Jānašīks (*Juraj Jánošík*, 1688—1713).

Liptovski Mikulāša ir dzejnieka Janko Krāļa (*Janko Kráľ*, 1822—1876), airētāja Mihala Martikāna (*Michal Martikán*, 1979), inženiera Aurela Stodolas (*Aurel Stodola*, 1859—1942) un kalnu slēpotājas Petras Vlhovas (*Petra Vlhová*, 1995) dzimtā pilsēta.

## Ārējās saites
* 
* Akvaparks Tatralandia
* Jasnas slēpošanas kūrorts