open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Frosts pret Niksonu

**"Frosts pret Niksonu"** () ir 2008. gada ASV vēsturiskā drāmas filma, kuras režisors ir Rons Hauards.

Filmas sižets balstīts uz tāda paša nosaukuma 2006. gada Pītera Morgana iestudētu lugu, kura vēsta par 1977. gada Deivida Frosta intervijām ar Ričardu Niksonu, kurās Niksons pirmo reizi publiski atzina savu vainu Votergeitas skandālā.

Filma bija nominēta piecām Amerikas Kinoakadēmijas balvām 2009. gadā, ieskaitot gada labākās filmas, labākā aktiera un labākā režisora kategorijas.

Filmas pirmizrāde notika . Tā saņēma galvenokārt pozitīvu kritiķu vērtējumu.

## Ārējās saites
Paulis Sprincis

**Paulis Sprincis** (1912 — 2006) bija Latviešu leģiona virsnieks, Vācu krusta zeltā kavalieris.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1912. gadā Cēsu apriņķa Grašu pagastā zemnieku ģimenē. 1932. gadā Sprincis beidza mācības Rīgas komercskolā, pēc tam Latvijas Universitātē studēja tautsaimniecību.

Otrā pasaules kara laikā 1941. gada vasarā pēc Vācijas iebrukuma Paulis Sprincis pieteicās 272. Daugavgrīvas policijas bataljonā, piedalījās Varšavas geto ārējā apsardzē 1942. gada augustā un septembrī. Vēlāk Sprincis tiek ieskaitīts 19. divīzijas sastāvā. 1943. gada nogalē viņš kļuva par vada komandieri virsleitnanta Graumaņa izveidotajā 2. latviešu brigādes 42. pulka slēpotāju rotā.
1944. gadā dienēja 19. divīzijas 19. fizilieru (Laumaņa) bataljonā, 1944. gada 11. jūlijā paaugstināts par virsleitnantu1944. gada decembrī Sprincis tiek iecelts par 19. divīzijas 19. fizilieru bataljona 2. rotas komandieri.
Virsleitnants Paulis Sprincis izrāda īpašu varonību cīņās pie Bikseriem 1944. gada 7. novembrī, izraujoties ar savu rotu no aplenkuma, kā arī 1944. gada 27. decembrī, vedot savu rotu triecienā, neskatoties uz ievainojumiem abās rokās un kājā. 
1945. gada martā Sprinci piekto reizi ievainoja un evakuēja no Kurzemes cietokšņa uz armijas hospitāli Vācijā, kur viņš sagaidīja kara beigas.

Pēc uzturēšanās karagūstekņu un vēlāk bēgļu nometnēs Rietumvācijā, 1948. gadā Sprincis emigrēja uz Austrāliju, kur sākotnēji pelnīja iztiku kā mežcirtējs Tasmanijā, vēlāk strādāja par grāmatvedi celtniecības uzņēmumā.

Miris Brisbenā 2006. gada 1. oktobrī.

## Apbalvojumi

1943. gada 8. jūnijā apbalvots ar II šķiras Dzelzs krustu, bet 1944. gada 9. augustā apbalvots ar I šķiras Dzelzs krustu. Par izrādīto cīņassparu Sprinci 1945. gada 28. februārī apbalvoja ar Vācu krustu zeltā.

## Atsauces
Ceļinieks

**Ceļinieks** ir Jāzepa Vītola elēģiska kora dziesma ar Poruka vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota 1910. gada Piekto vispārējo latviešu dziedāšanas svētku garīgajā koncertā.

## Vēsture
Tā ir viena no visskaistākajām Vītola kordziesmām, kas komponēta 1903. gada vasarā atvaļinājuma dienās Krievijas dienvidos Ļisičanskā, aptuveni tad pat, kad "Karaļmeita). Ap šo laiku Vītolam jaunu episku vai balādisku tekstu, kas ierosinātu lielākam kordarbam, jau sāka trūkt, un viņš pievērsās agrāk mazāk ievērotajai solo dziesmai, bet kormūzikā — dabas vai apceres lirikai. "Ceļinieks" bija viens no skaistākiem Poruka apceres lirikas paraugiem, kas arī savā īpatnējā metriskajā mierā saistīja komponistu, tāpat personiskā izjūta tajā nebija tik indiskrēta, un Vītols nevilcinādamies izvēlējās šo tekstu kordziesmai.

Izvēle bija laimīga, un 1903. gadā tālu no dzimtenes piedzima dziesma, kam paša Vītola bagātajā pūrā ir vēl tikai pāris līdzinieces. "Ceļinieks" nav analizējama dziesma, jo tā stāv pāri parastajiem formas un satura jautājumiem, un tajā meklējams kāds cits noslēpums, uzminams vairāk tīri intuitīvi.

## Dziesmas vārdi

## Atsauces
Deivids Frosts

**Sers Deivids Frosts** (; dzimis  Tenterdenā, miris ) bija angļu žurnālists, rakstnieks un TV raidījumu vadītājs. Frosts visplašāk bija pazīstams ar 1977. gadā veiktajām intervijām ar Ričardu Niksonu, kuru translāciju vēroja vairāk nekā 45 miljoni cilvēku.

## Biogrāfija
1962. gadā Frosts kļuva par BBC satīriskā raidījuma *That Was the Week That Was* vadītāju. Pēc divām sezonām šovs tika pārtraukts, taču vienlaicīgi Frosts kanālā NBC sāka vadīt raidījuma ASV versiju, kas ilga līdz 1965. gadam.

Vēlāk Frosts vadīja TV seriālu *The David Frost Show* (1969–1972), par kuru saņēma divas ''Emmy'' balvas un vienu *Emmy* nomināciju, kā arī tika  nominēts Zelta globusa balvai.

1975. gadā Frosts uzrunāja bijušo ASV prezidentu Ričardu Niksonu un piedāvāja viņam 600 000 tūkstošus ASV dolāru par piecām 90 minūšu garām intervijām, kuras tika nofilmētas un raidītas 1977. gadā. Intervijās Niksons pirmo reizi publiski atzina savu vainu Votergeitas skandālā, atzīstot, ka ir nodevis savu valsti un ka ir nodevis pats sevi. Intervijas noskatījās vairāk nekā 45 miljoni skatītāju, kas vēl joprojām ir augstākā televīzijas auditorija vēsturē, kas skatījusies politisku interviju. Par šo interviju sēriju uzņemta mākslas filma "Frosts pret Niksonu".

No 1993. līdz 2005. gadam BBC ēterā tika raidīts Frosta interviju raidījums *Breakfast with Frost*. 2005. gadā Frosts saņēma balvu *[[BAFTA Fellowship]]*. Vēlāk Frosts strādāja kanālā *[[Al Jazeera]]*, kurā sākot ar 2006. gadu vadīja raidījumu *Frost Over the World*.

Frosts ir vienīgais žurnālists, kurš laika posmā no 1964. līdz 2010. gadam intervējis astoņus tobrīd pie varas esošus Lielbritānijas premjerus, tāpat viņš ir vienīgais, kurš no 1969. līdz 2008. gadam intervējis septiņus tobrīdējos ASV prezidentus.

Frosts mira 2013. gada 31. augustā, kad sniedza runu uz prāmja *[[MS Queen Elizabeth|Queen Elizabeth]]* un cieta no infarkta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Carnekavas grāfi

**Carnekavas grāfi** () ir tituls, kuru Apgripīnai Džaparidzei un viņas pēcnācējiem pēc morganātiskajām laulībām ar Konstantīnu Oldenburgu piešķīra Oldenburgas lielhercogs Aleksandrs Oldenburgs (1844-1932).  
, arī uzvārds **Zarnekavi** (*Зарнекау*)
Carnekavas (Oldenburgas) grāfi nav radi Carnikavas reihsgrāfiem Mengdeniem.

## Atsauces
Mana tēvija

**Mana tēvija** ir Jāzepa Vītola patētiska kora dziesma ar Pumpura vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota 1910. gada Piekto vispārējo latviešu dziedāšanas svētku garīgajā koncertā.

## Vēsture
Vidzemes skolotāju biedrības korim dāvātā dziesma "Mana tēvija" komponēta 1900. gadā. Tas ir patriotisks darbs, kas veidots patētiskos vilcienos.

## Atsauces
Grācas "99ers"

**Grācas "99ers"** () ir hokeja komanda, kas atrodas Grācā, Austrijā, un spēlē Austrijas hokeja līgā. Komanda dibināta 1999. gadā.

"99ers" visu laiku augstākais sasniegums ir 2003.—04. un 2018.—19. gada sezonās sasniegtais līgas pusfināls.

No 2011. līdz pat 2020. gadam komandas rindās spēlēja latviešu uzbrucējs Zintis Nauris Zuševics. 2014.—15. gada sezonas ievadā uz pārbaudes laiku klubam pievienojies bija arī Roberts Jekimovs, tā rindās aizvadot astoņas spēles.

## Ārējās saites
* Komandas oficiālā mājaslapa
* Eliteprospects.com komandas lapa
Sapņu tālumā

thumb|600px|"Sapņu tālumā" sākuma notis.

**Sapņu tālumā** ir Emīla Dārziņa jauktā kora dziesma ar Aspazijas dzejoļa (1904) vārdiem, kas atskaņota 1926. gada Sesto vispārējo latviešu dziedāšanas svētku koncertā. 

Līdzīgi kā Emīla Dārziņa "Mēness starus stīgo" tās divtaktu tematiskais kodols jauktā 5/4 taktsmērā saglabājas visas dziesmas laikā, no trīsbalsīga salikuma sasniedzot sešbalsīgu spēcīgajā kulminācijā noslēgumā.

## Dziesmas raksturojums
Dziesma pieder individuālās lirikas žanram, kurā iekļaujas vēl otrs Dārziņa kordarbs "Mēness starus stīgo" un ar tiem pašiem Aspazijas tekstiem komponētās Vītola solo dziesmas. Pēdējais gan savā laikā Dārziņu rāja par šo tekstu izvēlēšanos kordziesmai, kas "..neskatoties uz labi izdevušos mūziku", tomēr "..nenoliedzams aistētisks pārpratums", taču arī Vītols pats savos kordarbos, kad balādisku tekstu sāka trūkt, tīri individuālajai lirikai gluži garām nespēja paiet. 

Dziesmusvētku vēsturnieks Valentīns Bērzkalns rakstīja, ka dziesma "Sapņu tālumā" ir transcendentālākā visu 16 šā autora kordarbu vidū un tajā visspilgtāk parādās Dārziņa romantiķa daba. Nekur citur Dārziņa mūzikā, izņemot varbūt vienīgi "Rezignāciju", nejūtam tik spilgti romantiķiem raksturīgās "pasaules sāpes", kā šai jaunās skaņās ietērptajā Aspazijas dzejolī. To pašu tekstu solo balsij tika komponējis arī Vītols, un tīri muzikāli Vītola dziesma ir neapšaubāmi dziļāka, tāpat tehniski smalkāka, taču plašākam lasītāju pulkam tā stāvējusi tālāk. Dārziņa izteiksmes līdzekļi bija rudimentārāki, bet viņa mūzai netrūka īstas sirsnības, pat vaļsirdības, ar ko tad arī izskaidrojama Dārziņa lielā popularitāte tautā, kas nav mazinājusies vēl šobrīd.

## Dziesmas vārdi

## Ārējās saites
* "Sapņu tālumā" *Swedbank* kora izpildījumā (2009) 
* "Sapņu tālumā" ar notīm

## Atsauces
Trīs jaunas māsas

thumb|300px|"Trīs jaunas māsas" sākuma notis
**Trīs jaunas māsas** ir latviešu tautasdziesma Jāzepa Vītola apdarē, kas pirmo reizi atskaņota Sestajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1926. gadā.

"Trīs jaunas māsas" ir vienkāršs tautasdziesmas vienveida harmonizējums, līdzīgs citiem Vītola harmonizējumiem. Tajā zīmīgs melodiskais minors, ar ko autors mēģinājis izvairīties no latviešu tautasdziesmai svešā harmoniskā minora. Šai dziesmai ir teiksmaina, valdzinoša meldija, un Vītols to izmantojis
vēl orķestrim komponētajā "Lauku serenādē" (1934).

## Dziesmas vārdi

  

## Atsauces
Aleksandra Nariškina

**Aleksandra Nariškina** (1883–1957) bija Carnekavas grāfiene (, , 
Pirmā pasaules kara laikā bija žēlsirdīgā māsa militārajā sanitārajā vilcienā Francijā, apbalvota ar Goda leģiona ordeni.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1883. gada 10. maijā Kutaisi Konstantīna Oldenburga fon Holšteina-Gottropa (1850-1906) un viņa sievas Agripīnes Džaparidzes ģimenē. 
1900. gadā apprecēja kņazu Georgiju Jurjevski, bet pēc šķiršanās 1908. gadā Parīzē huzāru pulka rotmistru Ļevu Nariškinu.

Mirusi 1957. gada 28. maijā Parīzē. Apglabāta Senženevjēvas de Buā pareizticīgo kapsētā (*cimetière communal de Sainte-Geneviève-des-Bois*).

## Atsauces
Mēness starus stīgo

thumb|500px|"Mēness starus stīgo" sākuma notis.

**Mēness starus stīgo** ir Emīla Dārziņa jauktā kora dziesma ar Aspazijas dzejoļa (1901) vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota 1910. gada Piekto vispārējo latviešu dziedāšanas svētku koncertā. 

Emīls Dārziņš to vērtēja kā savu meistarīgāko kordziesmu. Tās divtaktu tematiskais kodols jauktā 5/4 taktsmērā saglabājas visas dziesmas laikā, no trīsbalsīga salikuma sasniedzot sešbalsīgu spēcīgajā kulminācijā noslēgumā.

## Dziesmas raksturojums
Dziesma "Mēness starus stīgo" ir spilgts latvju romantiskās kormūzikas paraugs un pieder individuālās lirikas žanram, kurā iekļaujas vēl cits Dārziņa kordarbs "Sapņu tālumā" un ar tiem pašiem Aspazijas tekstiem komponētās Vītola solo dziesmas. Pēdējais gan savā laikā Dārziņu rāja par šo tekstu izvēlēšanos kordziesmai, kas "..neskatoties uz labi izdevušos mūziku", tomēr "..nenoliedzams aistētisks pārpratums", taču arī Vītols pats savos kordarbos, kad balādisku tekstu sāka trūkt, tīri individuālajai lirikai gluži garām nespēja paiet. 

Dziesmusvētku vēsturnieks Valentīns Bērzkalns turklāt rakstīja, ka "laika gaitā Dārziņa kordziesmu melodiskums un sirsnīgā noskaņa mūs arī tā pieradinājusi, ka par šīm teksta un mūzikas attiecībām tagad vairs nemēdzam daudz diskutēt. Tāpat labprāt pieveram acis pret dažu Dārziņa darbu rudimentāritāti, kāda sastopama arī dziesmā "Mēness starus stīgo", piemēram, tās melodiskajā attīstījumā un tikpat kā nemainīgajā ritmā. Cita starpā, to pašu tekstu citādā noskaņā un stingra diatonisma robežās komponējis vēl Emilis Melngailis, un to nereti atskaņoja Reitera koris. Bet arī Melngaiļa dziesma palikusi rudimentārā veidā un tautā tā neieskanējās.

2005. gadā "Mēness starus stīgo" jauktam korim sacerēja arī komponists Andris Dzenītis.

## Dziesmas vārdi

## Ārējās saites
* "Mēness starus stīgo" Latvijas Universitātes FMF koris "Aura"

## Atsauces
Kontinentālais kauss

**Kontinentālais kauss** () ir ikgadējs hokeja turnīrs, kas dibināts 1997. gadā un kuru rīko Starptautiskā Hokeja federācija. Kopš 2004. gada turnīrā piedalās to Eiropas valstu nacionālās čempionvienības, kas ir ārpus sešu spēcīgāko Eiropas valstu starpa (pēc IIHF reitinga), kā arī divas komandas no sešu spēcīgāko valstu pulka. Kopš 2015. gada turnīra uzvarētaja kvalificējas nākamajai Čempionu hokeja līgas sezonai.

2006. un 2008. gadā turnīru otrajā vietā noslēdza HK Rīga 2000. 2008. gadā finālturnīrs norisinājās Arēnā Rīga. 2026. gadā finālturnīrā spēlēja HK Mogo.

## Uzvarētāji

## Atsauces

## Ārējās saites
* IIHF oficiālā mājaslapa
HC Košice

**HC Košice** ir hokeja komanda, kas bāzēta Košicē, Slovākijā, un spēlē Slovākijas Ekstralīgā. Klubs dibināts 1962. gadā un deviņas reizes ir izcīnījis Slovākijas čempiones titulu, tāpat divas reizes izcīnījis uzvaru Čehoslovākijas hokeja līgā.

## Ārējās saites
* Komandas oficiālā mājaslapa
* Eliteprospects.com komandas lapa
387. kilometrs

**387. kilometrs** ir ceļa postenis Daugavpilī, līnijā Krustpils—Daugavpils. Tas atrodas Ezermalas rajonā, pie Motoru ielas pārbrauktuves. Ceļa postenis paredzēts, lai apkalpotu savienojošās līnijas uz Daugavpils Šķirošanas parku pieslēguma vietu Krustpils—Daugavpils līnijai. Ceļa posteņa ēka mūsdienās ir nojaukta.

## Ārējās saites
* Ceļa posteņa fotogrāfijas
Karogs (dziesma)

**Karogs** ir patriotiska Jāzepa Vītola dziesma jauktajam korim ar Edvarta Virzas vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota Sestajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1926. gadā.

## Vēsture
Kad 19. gadsimta beigās Vītols jau bija izsmēlis sev tuvo Ausekļa un Pumpura dzeju, viņam aptrūka tekstu, un nākamos 15 — 20 gados Vītola kordziesmā, ja neskaitām atsevišķus liriskus darbus, bija manāms apsīkums.
Tad viņu kordziesmai par jaunu pievērsa daži jaunāki dzejnieki, sevišķi Edvarts Virza, no kura dzejoļiem Vītolu valdzināja transcendentāli izjustais "Karogs" no dzejoļu krājuma „Laikmets un lira”, kuram viņš komponēja mūziku 1923. gadā.

Pēc tam ar E. Virzas dzejoļa "Karogs" vārdiem dziesmas sacerēja arī Arvīds Žilinskis un Otrā pasaules kara laikā Alfrēds Kalniņš vīru korim.

## Raksturojums
Ekstātiski cildenais "Karogs" ir viena no visspēcīgākajām Vītola dziesmām, un, lai tematikā jau spriego dinamiku kāpinātu vēl, autors nav skopojies arī tīri koriskā ziņā: koris dalīts 8 balsīs, kas izmantotas turpat līdz galējām robežām, liekot soprāniem dziedāt līdz pat b-2, altiem — no g līdz d-2 u. t. t.
Tāpat tehnisku veiklību prasa Karoga ritmi, it kā *stretto* dzītie atsevišķu balsu vai balsu grupu motīvi, pie kam koris gandrīz viscaur paturēts ff robežās, kas pa spēkam vienīgi lielākiem ansambļiem. Labi sagatavots šāds darbs, bez šaubām, varēja dot izcilu efektu, taču 1926. gada koriem tas bija par smagu, un — kā liecinājis vismaz Jēkabs Graubiņš — tā atskaņojums tad vēl nebija tai līmeni, kādā to varbūt vēlējās dzirdēt autors.
Citu Vītola lielāko kordarbu vidū "Karogs" izceļas vēl ar diatonisko stilu, kas dominē turpat visās 40 taktīs. Atsevišķus hromatismus redzam vienīgi pāris novirzienos un brīnišķīgajā paralēlo, uz basa dominantes būvēto VII un VI pakāpes kvartsekstakordu vietā ("Celies augstāk..."), kur sākas dziesmas
kulminācija, kas vairs neatslābst līdz pat pēdējam trīs oktāvās izvērstajam B-dūra gala trijskanim (fff). Tāpat lielajās līnijās "Karogs" ir meistardarbs, kurā redzam, kā samērā vienkāršu harmonisku vielu ar lielisku motīva izstrādājuma tehniku var attīstīt līdz visaugstākajām galotnēm.

## Dziesmas vārdi

## Atsauces
Tibo Monē

**Tibo Monē** (; dzimis 1982. gada 2. februārī) ir šveiciešu hokejists, kreisās malas uzbrucējs, Šveices hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2020) Monē spēlē Šveices līgas kluba *[[HC Sierre]]* rindās.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Monē sāka 1997.—98. gada sezonā NLB līgas kluba *[[HC Martigny]]* sastāvā. NLB hokejists spēlēja līdz 1999.—2000. gada sezonai, pēc kuras pievienojās Šveices hokeja līgas klubam *[[La Chaux-de-Fonds]]*. Turpmākajās sezonās Monē spēlēja *[[HC Fribourg-Gottéron]]*, Langnavas "Tigers", kā arī HK Bernes rindās, līdz 2007. gada vasarā pievienojās Cīrihes "Lions" vienībai.

Jau pirmajā sezonā ar "Lions" Monē izcīnīja Šveices čempiona titulu. 2012. gadā Monē kļuva jau par divkārtēju Šveices čempionu. Cīrihes "Lions" rindās uzbrucējs spēlēja līdz 2012.—13. gada sezonas noslēgumam.

Jau 2012.—13. gada sezonas ievadā, vēl spēlējot "Lions" sastāvā, Monē noslēdza trīs gadu līgumu ar *[[HC Fribourg-Gottéron]]*, pievienojoties komandai pēc 2012.—13. gada sezonas beigām. No 2015. līdz 2018. gadam paŗstāvētā *[[HC Ambrì-Piotta]]*.

Šveices hokeja izlases rindās izcīnījis sudraba medaļas 2013. gada Pasaules čempionātā. Spēlējis 2010. gada Olimpisko spēļu turnīrā, kā arī vēl sešos Pasaules čempionātos.

## Ārējās saites
Filipo Pocato

**Filipo Pocato** (; dzimis ) ir bijušais profesionālais Itālijas šosejas riteņbraucējs.

Pocato bijia ziemeļu klasiku speciālists, finišējis 13. (2006), 14. (2007), 6. (2008) un 2. vietā (2012) Flandrijas tūrē. Labākais rezultāts Parīze—Rubē bijis otrā vieta 2009. gadā. Gente—Vevelgema finišējis 13. (2008) un 4. (2006). *[[Omloop Het Nieuwsblad|Omloop Het Volk]]* finišējis (2003) un uzvarējis (2007. gadā). Pocato uzvarējis arī 2006. gada Milāna—Sanremo, kā arī *[[Giro d'Italia]]* un divos *[[Tour de France]]* posmos.

Karjeru noslēdza ** komandā.

## Dopings
2012. gadā Pocato saņēma trīs mēnešu diskvalifikāciju no Itālijas olimpiskās komitejas (CONI) pēc tam, kad tika atklāts, ka viņš no 2005. līdz 2008. gadam sadarbojies ar bēdīgi slaveno ārstu Mikēli Ferrāri. CONI vēlējās diskvalificēt viņu uz gadu, bet tehnisku iemeslu dēļ to nācās samazināt līdz trīs mēnešiem.

## Personīgā dzīve
2021. gada novembrī, nebūdams vakcinēts, kad vakcīnas jau bija plaši pieejamas, smagi saslima ar COVID-19.

## Atsauces

## Āējās saites

* 

* Cyclingnews.com intervija, 2004. gada septembris
Bauhaus

[thumbnail|235px|''Bauhaus'' ēka [Desava|Desavā]]
***Das Staatliche Bauhaus***, plašāk zināms vienkārši kā ***Bauhaus***, bija mākslas virziens Vācijā, kas bija vērsts uz kombinēto amatniecību un tēlotājmākslu. Tās pamatideja bija apvienot arhitektu, mākslinieku un amatnieku radošos spēkus un zināšanas. Šo virzienu 1918. gadā izveidoja vācu arhitekts Valters Gropiuss. Mākslas virziens darbojās līdz 1933. gadam, kad to slēdza Trešā reiha radītā spiediena dēļ. Līdz 1925. gadam *Bauhaus* virziens tika attīstīts Veimārā, no 1925. līdz 1932. gadam — Desavā, bet pēdējos divus gadus Berlīnē.

1996. gadā *Bauhaus* arhitektūras stilā uzceltās ēkas Veimārā un Desavā tika iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Ārējās saites
Nokia (pilsēta)

**Nokia** () ir pilsēta un pašvaldība Somijas dienvidrietumos, Pirkanmā, 15 km attālumā no Tamperes. Nokiā dzīvo 32 402 iedzīvotāji (2013. gada 28. februārī).
Pašvaldībā 98,8 % iedzīvotāju runā somu valodā.

## Vēsture
Pirmais zināmais Nokias pieminējums dokumentos bijis 1505. gadā saistībā ar Nokias muižu.

Nokiā 1596. gadā notika Rungu karš, kad zemnieki sacēlās pret zviedru feodāļiem. Zemnieki, apbruņojušies ar rungām un citiem vienkāršiem ieročiem, Nokias muižā uzvarēja vairākās sadursmēs pret feodāļu kavalēriju, bet 1597. gada 1. un 2. janvārī tos sakāva Klāsa Fleminga (*Klaus Fleming*) vadītie spēki. Tūkstošiem sacelšanās dalībnieku tika sodīti ar nāvi. Rungu karš bija pirmā lielākā zemnieku sacelšanās Somijas teritorijā.

Pilsoņu kara laikā 1918. gadā Nokia, kā visa Tamperes apkārtne, bija sociālistu atbalsta punkts, un šeit notika vairākas kaujas.

1922. gadā *Suur-Pirkkala* (Lielā Pirkala) tika sadalīta Ziemeļu un Dienvidu Pirkalā. Ziemeļu Pirkala (*Pohjois-Pirkkala*) 1938. gadā pārdēvēta par Nokiu, bet Dienvidu Pirkala (*Eteläis-Pirkkala*) atguva tās agrāko nosaukumu Pirkala.
Pilsētas statusu Nokia ieguva 1977. gadā.

## Ekonomika
1868. gadā Nokianvirtas upes krastā uzņēmējs Fredriks Idestams uzcēla celulozes fabriku, un 1871. gadā dibināts uzņēmums *[[Nokia]]*. 1904. gadā gumijas izstrādājumu uzņēmums *[[Nokian Renkaat|Suomen Gummitehdas]]* Nokiā atvēra savu ražotni. Šie divi uzņēmumi kopā ar *[[Prysmian Finland|Suomen Kaapelitehdas]]* 1967. gadā apvienojās, apvienotajam uzņēmumam paturot nosaukumu *Nokia*. Vēlāk *Nokia* vairāk pievērsās elektroniskajām ierīcēm un pārcēlās uz Espo, bet pārējās nozares tika atdalītas atsevišķos uzņēmumos. Riepu bizness turpina darboties kā *[[Nokian Renkaat]]*. Papīra izgatavošana turpinās *[[Essity]]* piederošajā Nokias papīrfabrikā, kur ar divām papīra mašīnām ražo higiēnas papīru.

Uz Nokianvirtas upes atrodas Melo HES (*Melon voimalaitos*), kas ražo 230 GWh gadā. To 1971. gadā uzcēla uzņēmums *Nokia*, bet 1988. gadā pārdots enerģētikas uzņēmumam *[[Pohjolan Voima]]*.
Nokiā atrodas arī gāzes elektrostacija, kas kurināma ar dabasgāzi un uzcelta 1997. gadā.

## Ievērojamas personas
Nokiā dzimis somu hokejists Ansi Salmela.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Pilsētas oficiālā mājaslapa
Amblin Entertainment

***Amblin Entertainment*** ir ASV kompānija, kas nodarbojas ar kino un televīzijas produkciju producēšanu. Kompāniju 1970. gadā izveidoja Stīvens Spīlbergs kopā ar producentiem Ketlīnu Kenediju un Frenku Maršalu. Kompānija nodarbojas tikai ar producēšanu un nekad nav izlaidusi nevienu savu filmu.

Kompānijas logo atainots uz velosipēda lidojoša puiša siluets ar pilnmēnesi fonā — tēli no filmas "Citplanētietis".

Kompānija nosaukta par godu īsfilmai, kas bija pirmais komerciāli veiksmīgais Stīvena Spīlberga mākslas darbs, ar nosaukumu "Emblins" (1968).

## Ārējās saites
*
Pūķa ola. Sātanisks stāsts

**"Pūķa ola. Sātanisks stāsts"** ir 1996. gada Latvijas mākslas filma. Filmas režisors ir Tālivaldis Margēvičs. Tā uzņemta pēc Regīnas Ezeras stāsta "Pūķa ola" motīviem.

## Sižets
Jaunsaimniece Laima Kārkliņa, iegriežoties kaimiņu mājās, atrod savas draudzenes, izputējušā kolhoza "Komunisma ceļš" bijušās lopkopes Ievas Lakstīgalas un viņas kādreizējā drauga, bijušā traktorista Apolona Alelujeva līķus. Izmeklētājs Lukturis, izmeklējot šīs mīklainās nāves apstākļus, sastopas ar noslēpumaino rakstnieci, kas palīdz izskaidrot baisās nakts liktenīgo apstākļu sakritību. Ievas un Apolona, latvietes un krieva traģisko mīlas stāstu un mīklaino nāvi, sensācijas alkstošie žurnālisti pārvērš starptautiskā skandālā.

## Lomās
* Ināra Slucka — *Ieva Lakstīgala*
* Normunds Laizāns — *Apolons Alelujevs*
* Regīna Ezera — *Rakstniece*
* Juris Žagars — *izmeklētājs Lukturis*
* Marīna Janaus — *Laima Kārkliņa*

**Lomās un epizodēs**: Vladimirs Čepurovs, Juris Gornavs, Indra Burkovska, Ruta Vītiņa, Ēriks Avotiņš, Anna Šteina, Oļegs Kotovičs, Tamāra Soboļeva, Vents Kainaizis

## Filmēšanas grupa
* Režisors: Tālivaldis Margēvičs
* Scenārija autore: Regīna Ezera
* Operators: Dāvis Sīmanis
* Skaņu režisors: Viktors Ličovs
* Komponists: Pēteris Vasks
* Mākslinieki: Ieva Romanova, Ilmārs Blumbergs
* Kostīmu māksliniece: Ieva Kundziņa
* Grima māksliniece: Emīlija Eglīte
* Montāžas režisore: Gunta Ikere
* Producents: Romualds Pipars

## Interesanti fakti
* Filmas aktrise Ināra Slucka 1996. gadā saņēma starptautiskā kinoaktieru festivāla "Baltijas pērle" balvu kā labākā kino aktrise.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Filma vietnē *filmas.lv*
Kino mākslas un zinātnes akadēmija

**Kino mākslas un zinātnes akadēmija** () ir profesionāļu organizācija, kas nodarbojas ar kinematogrāfa kustības attīstīšanu. Organizācija izveidota Kalifornijā 1927. gada 11. maijā.

Akadēmija sevī apvieno vairāk kā  kinoindustrijas profesionāļus. Neskatoties uz to, ka lielākā daļa no akadēmiķiem dzīvo ASV, pievienoties akadēmijai var jebkurš kino darbinieks no visas pasaules.

Akadēmija zināma visā pasaulē ar savu ikgadējo "Oskara" balvas pasniegšanu. Bez šīs balvas vēl tiek pasniegta akadēmijas studentu prēmija un ne vairāk kā piecu kinodramaturgu apbalvošana ar "Nikola" balvu. Kā arī vada Margaritas Hērikas bibliotēku Fērbenksa vārdā nosauktā kinomākslas apmācības centrā.

Pašlaik kinoakadēmijas prezidente ir Lineta Houela Teilore.

## Vēsture
Akadēmijas izveidi iecerēja kompānijas *[[Metro-Goldwyn-Mayer]]* (*MGM*) vadītājs Luijs B. Meiers. Viņš vēlējās izveidot organizāciju, kas būtu starpnieks profesionāļu strīdos un uzlabotu industrijas veidolu. Kādā svētdienas vakarā par šo ideju sanāca apspriesties Meiers un vēl trīs studijas darbinieki — aktieris Konrāds Neidžels, režisors Freds Niblo un Kinoproducentu asociācijas vadītājs Freds Bītsons. Elitārā kluba ideja bija par ikgadēju banketu organizāciju, par balvām spriests netika. Vēl viņi nolēma, ka par akadēmijas biedru varēs kļūt tikai piecu profesionālo kategoriju pārstāvji: aktieri, režisori, scenāristi, operatori un producenti.

Pēc šīs tikšanās Meiers savāca trīsdesmit sešu kinoindustrijā ietekmīgu ļaužu grupu un uzaicināja viņus uz oficiālu banketu, kas norisinājās 1927. gada 11. janvārī Losandželosas viesnīcā "*Ambassador*". Banketā viņš uzaicinātajiem viesiem paziņoja par savu nodomu izveidot Amerikas Kino mākslas un zinātnes akadēmiju, kura būs atvērta visiem, kas ir devuši savu artavu kinematogrāfam. Visi viesi, kas atradās banketā, kļuva par tās dibinātājiem. Par akadēmijas pirmo prezidentu tika ievēlēts Daglass Fērbenkss.
[200px|thumb|Fērbenksa vārdā nosauktā kinomākslas apmācības centra ēka [Beverlihilsa|Beverlihilsā, Kalifornijā]]
[200px|right|thumb|Pikforda vārdā nosauktais kinomākslas apmācības centrs [Holivuda (Losandželosa)|Holivudā]]
Šerila Būna Aizeksa bija pirmā afroamerikāņu sieviete prezidente akadēmijas pastāvēšanas vēsturē.

2025. gada jūnijā Akadēmijai pievienoties uzaicināja arī latviešu režisoru, animācijas filmas "Straume" autoru Gintu Zilbalodi, tās producentu Matīsu Kažu, kā arī mūzikas līdzautoru Rihardu Zaļupi.

## Akadēmijas dibinātāji

## Akadēmijas prezidenti
Akadēmijas prezidentus ievēl uz vienu gadu un tos nevar ievēlēt šajā amatā vairāk par četrām reizēm pēc kārtas.

## Skatīt arī
* Amerikas Kinoakadēmijas balva

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Salo (Somija)

**Salo** ir pilsēta un pašvaldība Somijas dienvidrietumos, Varsinaissomi. Pašvaldībā dzīvo 55 231 iedzīvotāji (2013. gada 28. februārī), no kuriem 94,6 % dzimtā valoda ir somu.

Salo atrodas 52 km attālumā no Turku un 114 km attālumā no Helsinkiem.

Somiski "salo" nozīmē ar mežu klātu zemi vai salu. Salo pirms vairākiem tūkstošiem gadu bijusi sala uz dienvidiem no pašreizējās pilsētas, bet mūsdienās tas ir paugurs ne tik tuvu pie jūras.

## Vēsture
Salo vārds dokumentos pirmoreiz minēts 1325. gadā. Tā atradās Turku — Viborgas ceļa malā un caur to tecēja Salonjoki upe, tādēļ tā attīstījās par tirdzniecības punktu.

Miesta statusu Salo ieguva 1887. gadā. Tajā pat gadā miesta lielu daļu iznīcināja ugunsgrēks, un Salonjoki upe kļuva nekuģojama. Turku — Helsinku dzelzceļa līnijas atklāšana deva impulsu Salo augšanai.
Sākotnēji Salo bija pakļauta Ikālinenai, bet 1891. gadā tā kļuva par neatkarīgu pašvaldību.

1932. gadā miestam tika pievienotas teritorijas no Uskelas un Haliko pašvaldībām. Salo teritorija pieauga no 74 līdz 1803 hektāriem, un iedzīvotāju skaits no aptuveni 1800 pieauga līdz vairāk nekā 6000.

1960. gadā Salo ieguva pilsētas statusu. Tā kā augošajai pilsētai bija nepieciešamas jaunas teritorijas, 1967. gadā visa Uskela un daļa no Haliko tika pievienota Salo.

2009. gada 1. janvārī notika lielākā Somijas pašvaldību apvienošanās, kad Salo pievienojās Haliko, Kīkala, Kisko, Kūsjoki, Mūrla, Pernie, Perteli, Somusjervi un Serkisalo. Pašvaldības platība pieauga līdz 200 kvadrātkilometriem un iedzīvotāju skaits — līdz 55 000. Par Salo jauno ģerboni tika pieņemts Haliko ģerbonis.

## Ekonomika
Līdz 1990. gadiem Salo atradās *[[Salora (Somijas uzņēmums)|Salora]]* fabrika, kur tika ražoti radiouztvērēji un televizori. Pēc tam, kad uzņēmumu *Salora* iegādājās *[[Nokia]]*, šeit līdz 2000. gadam tika ražoti monitori.

Šeit atradās arī uzņēmuma *[[Mobira]]* mobilo telefonu ražotne, kas 1990. gadu sākumā pārgāja *Nokia* īpašumā.
1995. gadā *Nokia* Salo uzbūvēja jaunu mobilo telefonu fabriku. Vēlāk *Nokia* ražošanu pārcēla uz citām valstīm, un ražotne Salo slēgta 2012. gadā.

Salo atrodas mobilo ierīču lādētāju ražotāja *[[Salcomp]]* galvenais birojs.

Pilsētā atrodas bezvadu identifikācijas sistēmu ražotājs *Nordic ID*.

## Ievērojamas personas
Salo dzimis Somijas prezidents Sauli Nīniste (*Sauli Niinistö*).

## Atsauces

## Ārējās saites
 
*Pilsētas oficiālā mājaslapa
Špenglera kauss

**Špenglera kauss** () ir ikgadējs hokeja turnīrs, kas dibināts 1923. gadā un norisinās Šveices pilsētā Davosā. Katru gadu turnīrā, kas ierasti norisinās starp Ziemassvētkiem un Vecgada vakaru, piedalās sešas komandas - HK Davosa, kā arī piecas komandas, kas saņēmušas ielūgumu turnīrā piedalīties.

Pēdējos gados ierasti turnīrā piedalīties tiek aicinātas Kanādas hokeja izlase, kā arī pa komandai no Šveices hokeja līgas, Kontinentālās hokeja līgas, Vācijas hokeja līgas un Čehijas Ekstralīgas.

2011. gadā turnīrā piedalījās arī KHL klubs Rīgas "Dinamo", izcīnot tajā otro vietu. Togad Roberts Bukarts turnīru noslēdza kā tā rezultatīvākais spēlētājs, savukārt turnīra simboliskajā izlasē iekļauts tika Sandis Ozoliņš.

2013. gadā Kaspars Daugaviņš spēlējot *[[Genève-Servette HC]]* sastāvā kļuva par pirmo latvieti, kas ieguvis Špenglera kausu, turklāt arī tika iekļauts turnīra simboliskajā izlasē, kā arī bija otrs rezultatīvākais turnīra spēlētājs. 
## Špenglera kausa ieguvēji

**Piezīmes**
:1 
## Atsauces

## Ārējās saites
* Turnīra oficiālā mājaslapa
Akademija

**Akademija** () bija Bulgārijas sezonāla lauka nometne Antarktikā. Izvietojusies Dienvidšetlendas salu arhipelāgā, Livingstona salas austrumos, Tangras kalnu sedlienē  no Bulgārijas vasaras stacijas Sveti Klimenta Ohridski. Nometnes darbības laikā tajā funkcionēja vistālāk dienvidos izvietotā Bulgārijas pasta nodaļa Tangra 1091. Nometne izveidota 2004. gada 3. decembrī salas topogrāfiskajiem darbiem un nosaukta par godu Bulgārijas Zinātņu akadēmijai. Slēgta pēc plānotā darba apjoma pabeigšanas 2005. gada 11. janvārī.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Tangra 2004-05 Scientific Antarctic Expedition
* Gildea, D. ''Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide.'' Primento and Editions Nevicata, 2015. 
* Ivanov, L. General Geography and History of Livingston Island. In: *Bulgarian Antarctic Research: A Synthesis*. Eds. C. Pimpirev and N. Chipev. Sofia: St. Kliment Ohridski University Press, 2015. pp. 17-28. 
* 14 November 2004: Tangra. ''Discovering Antarctica Timeline''. Discovery Channel UK website, 2012.
Līgo dziesmas (Vīgneru Ernesta apdare)

**Līgo dziesmas** ir latviešu Jāņu dziesmu Vīgneru Ernesta apdares, ko dziesmu svētku kopkoris atskaņoja Sestajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1926. gadā.

## Dziesmu vārdi

## Atsauces
Upe un cilvēka dzīve

**Upe un cilvēka dzīve** ir Jāzepa Vītola kora dziesma ar Krišjāņa Barona simboliskā dzejoļa "Kalna strauts" vārdiem, kas atskaņota Septītajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1931. gadā.

## Dziesmas raksturojums
Dzejolis "Upe un cilvēka dzīve" tapis 1862. gadā, kad Krišjānis Barons strādāja laikrakstā "Pēterburgas Avīzes". Tas bija iespiests "Pēterburgas Avīžu" 8. numura pielikumā. 

1903. gadā virtuozi sacerētajā J. Vītola dziesmā vispirms izceļas ļoti dzīvais, līdz pat beigām neatslābušais ritms, un visai dziesmai ir viens vienīgs temps ar īsu palēninājumu pirms sākuma tēmas atkārtojuma, kas arī ievests tikai tādēļ, lai klausītāju tiešāk sagatavotu noslēgumam.

Ritma straujums tad arī noteicis dziesmas skaidro ielogu, kurā interesanti iekomponētas tiklab galvenās tēmas sekventās vietas, kā garāki vesela teikuma paplašinājumi, kas kopā ar skaistajām modulācijām it sevišķi spilgti parāda autora tehnisko meistarību. Tāpat melodija ir izteiksmīgs darbs, kas sākumā gan klausītāju varbūt neiesilda tik tieši, kā daža cita Vītola dziesma, taču katrā ziņā atstāj kāpinātu interesi vēlākam pārdzīvojumam.
Arī teksta un mūzikas saderība tajā ir ideāla. Šai saderībai izvēlētie izteiksmes līdzekļi te nekur nav tikai naivi ilustratīvi, un to dēļ mūzikas autors nevienā taktī nav aizmirsis visa skaņdarba kopīgo plūdumu, tā ka apskatītā dziesma ir patiešām īsts kalna strauts, un jāsaka, ka taisni Vītola mūzika ir tā, kas šo citādi varbūt vairs vienīgi hrestomātijās meklējamo Krišjāņa Barona dzejoli par jaunu izcēla dienas gaismā, kur tas savā versmainajā, pirmatnēji svaigajā valodā runās vēl paaudžu paaudzēs.

## Dziesmas vārdi

 

## Atsauces

## Ārējās saites
* "Upe un cilvēka dzīve" Rīgas 810. gadu jubilejas lielkoncertā "Meistars. Dziesma. Leģenda" Mežaparka estrādē 2011. gada 20. augustā. Virsdiriģents Edgars Račevskis.  
* "Upe un cilvēka dzīve" jaukto koru kopkora izpildījumā Dziesmu dienā Rāmuļos 2012. gada 16. jūnijā. Diriģents Juris Kļaviņš.
Pauza-Mīltrofa

**Pauza-Mīltrofa** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Fogtlandes apriņķī. Pilsēta izveidota 2013. gadā, kad apvienoja divas mazākas pilsētas Pauzu un Mīltrofu.

## Vēsture
Pilsētas tiesības Pauzai ir no 1393. gada, bet Mīltrofai - no 1367. gada.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pegi

**PEGI** jeb **Pegi** var būt:

* *[[Pan European Game Information]]* — Eiropas videospēļu satura novērtēšanas sistēmas abreviatūra,
* Šarls Pegī (*Charles Péguy*), franču dzejnieks un publicists (1873—1914).
Šarls Pegī

**Šarls Pegī** (; dzimis , miris ) bija franču dzejnieks un publicists. Galvenie Pegī ietekmes avoti bija sociālisms un nacionālisms. Redzams Dreifusa aizstāvis, no 1908. gada atzina sevi par katoli.

Mācījies Augstākajā normālskolā (*École Normale Supérieure*), kur iepazinās ar Anrī Bergsonu un Romēnu Rolānu. No 1900. gada līdz savai nāvei 1914. gadā vadīja literāro žurnālu *Les Cahiers de la Quinzaine*. Kritis Pirmā pasaules kara frontē īsi pirms Marnas kaujas sākuma. Pegī par savu ietekmes avotu atzina gan Šarls de Golls, gan Benito Musolīni.

## Ārējās saites
* 
* Pegi veltīta lapa
No atzīšanas koka

**No atzīšanas koka (Leģenda)** ir Jāzepa Vītola dziesma jauktajam korim ar Plūdoņa vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota Sestajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1926. gadā, kas saņēma pirmo godalgu kā labākā dziesma ar garīgo tekstu.

## Vēsture
Leģenda "No atzīšanas kokā" komponēta 1924. gadā aptuveni reizē ar "Uguns milnu" un "Rūķīšiem un Mežaveci". Šā darba pirmatskaņojums dziesmu svētku kopkora negatavības dēļ neko gan neizcēlās, kaut pati par sevi Vītola leģenda citām VI dziesmu svētkos atskaņotajām kantātēm stāvēja krietni pāri, it sevišķi formā.
Pēc dziesmusvētku vēsturnieka V. Bērzkalna domām Vītola mūza te ieguvusi jau to lapidāro izteiksmi, kas raksturīga viņa vēlīnākiem instrumentāldarbiem, un tieši tās dēļ šis Vītola darbs nav zaudējis nozīmi arī vēlāk. Citās domās varam būt par leģendas tematiku, kurā blakām īpatnām tīri "vītoliskām" taktīm vietumis (piemēram, sieviešu korī *Andante*) jaušam arī svešākas skaņas, kas iesniedzas pat latvieša dvēselei patālajā bizantiskajā pasaulē.

## Dziesmas vārdi

## Atsauces
Plauene

**Plauene** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Fogtlandes apriņķa centrs pie Veise Elsteres upes.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1122. gadā kā slāvu apmetne. No 1327. gadā tā iekļāvās Bohēmijā, no 1466. gada - Saksijas sastāvā. 19. gadsimta vidū kļuva par ievērojamu mežģīņu ražošanas centru. Vēlāk arī ievērojams mašīnbūves centrs - šeit atradās uzņēmums VOMAG, kas ražoja tankus Panzer IV. Pēc Otrā pasaules kara tā iekļāvās VDR un šeit atradās Padomju armijas karabāze un VDR robežsargu skola. 1989. gada oktobrī Plauene bija viena no pirmajām VDR pilsētām, kurās sākās kustība, kas noveda pie Vācijas valstu apvienošanās. Pirmā pilsēta VDR, kurā tika atvērts McDonald's restorāns.

## Ekonomika
Plauenē atrodas kompānijas *[[Neoplan]]* un *[[MAN]]* autobusu ražotne un poligrāfijas firmas *[[manroland]]* mehatronikas ražotne.

## Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Pilsētas pievārtē atrodas Elsteres viadukts (*Elstertalbrücke*) - pasaulē otrais lielākais ķieģeļu tilts (lielākais pasaulē - Gelčas viadukts (*Göltzschtalbrücke*), atrodas netālajā Nečkavā).

## Cilvēki
Plauenē dzimusi peldētāja Kornēlija Endere (*Kornelia Ender*, 1958), botāniķis Eduards Frīdrihs Pēpigs (*Eduard Friedrich Poeppig*, 1798-1868) un diriģents Kārlis Rihters (*Karl Richter*, 1926-1981).

## Atsauces

## Ārējās saites
Anna Rancāne

**Anna Rancāne** (dzimusi  Miglinieku pagastā) ir latviešu politiķe un dzejniece, kura raksta gan literārajā latviešu valodā, gan latgaliešu rakstu valodā. Politiķe, ievēlēta 14. Saeimā no apvienības Jaunā Vienotība saraksta kā bezpartejiska kandidāte.

Kandidēja 2024. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta, taču netika ievēlēta.

## Biogrāfija
Anna Rancāne dzimusi 1959. gada 12. jūnijā Miglinieku ciema Liuzeniekos kolhoznieku ģimenē. Literāras publikācijas kopš 1975. gada. Studējusi Latvijas Valsts Universitātes Ekonomikas fakultātē (1977—1982) un M. Gorkija Literatūras institūtā Maskavā (1983—1988). No 1986. līdz 1989. gadam izdevniecības "Liesma" redaktore, no 1989. līdz 2000. gadam Daugavpils teātra literārās daļas vadītāja. No 2001. līdz 2011. gadam laikraksta "Diena" reģionālā korespondente.

2016. gadā Nacionālajā teātrī iestudēta A. Rancānes luga "Bišumāte un vilkacis".

Saņēmusi E. Veidenbauma prēmiju (1996), Aspazijas prēmiju (1999), "Preses nama" balvu (2001), Latgales kultūras gada balvu "Boņuks" (2012, 2018), Latvijas Literatūras gada balvas speciālbalvu (2013).

## Bibliogrāfija
### Dzejoļu krājumi
* *Lūgšana mājai*. Rīga: Liesma, 1982.
* *Piektdiena*. Rīga: Liesma, 1986.
* *Advente*. Rīga: Liesma, 1991.
* *Aizlūgums*. Rīga: Preses nams, 1997.
* *Svētdiena*. Rīga: Preses nams, 2001.
* *Saules kalponīte*. Rīga: Zvaigzne ABC, 2005.
* *Zīmes*. Rīga: Zvaigzne ABC, 2005.
* *Bezdelīgu pasts/Pylni kārmani dabasu*. Latgolys studentu centrs, 2012.
* *Prīca i klusiešona*. Latgolys Studentu centrs, 2018.

### Citi darbi
* *Divpadsmit Latgales loki* [ceļvedis]. Rīga: Zvaigzne ABC, 2013.

### Citās valodās
* *Молитва дому* [krievu valodā atdz. O. Pētersone un L. Pisareva]. Москва: Советский писатель, 1989.

#### Luga
Nacionālajā teātrī Valdis Lūriņš iestudējis Annas Rancānes lugu „Bišumāte un vilkacis”. Izrādes centrā ir stāsts par dzīvi Latgales pierobežā, par pagātni, kas joprojām vajā un vēlmi pēc mīlestības.

## Atsauces
Oglekļa šķiedra

thumb|Audums, kurš veidots no oglekļa šķiedras pavedieniem
**Oglekļa šķiedra** ir materiāls, kurš sastāv no šķiedrām aptuveni 5–10&nbsp;μm diametrā un satur pārsvarā oglekļa atomus. Oglekļa atomi ir sasaistīti kristālos, kuri ir vairāk vai mazāk izlīdzināti paralēli šķiedras garākajai asij. Kristālu izlīdzinājums dod šķiedrai augstu izturības/apjoma attiecību (padara to stipru savam izmēram). Vairāki tūkstoši oglekļa šķiedru tiek savīti kopā, veidojot pavedienu, kuru var izmantot atsevišķi vai saaust audumā.

Oglekļa šķiedras īpašības kā augsta stingrība, augsta stiepes izturība, vieglais svars, augsta ķīmiskā noturība, augsta temperatūras izturība un zema termiskā izplešanās padara to populāru aeronautikas, civilās inženierijas, militārās jomas, motorsporta un citu sporta veidu pielietojumos. Tomēr šīs šķiedras materiāli ir salīdzinoši dārgi, salīdzinot ar līdzīgām šķiedrām kā stiklšķiedra vai plastmasas šķiedras.

Oglekļa šķiedras parasti kombinē ar citiem materiāliem, veidojot kompozītu. Kombinējot ar plastmasas sveķiem un izmantojot veidnes, tiek radīts oglekļa šķiedras stiprināts polimērs (bieži saukts vienkārši par oglekļa šķiedru), kuram piemīt augsta izturības/svara attiecība un tas ir ārkārtīgi stingrs, lai arī nedaudz trausls. Tomēr oglekļa šķiedras var savienot arī ar cietiem materiāliem, kā grafīts, veidojot oglekļa-oglekļa kompozītu, kuriem ir ļoti augsta karstumizturība.
Difūzija

**Difūzija** ir atšķirīgu vielu daļiņu (atomu vai molekulu) savstarpēja sajaukšanās to siltumkustības un arī citu ārējo apstākļu, piemēram, atšķirīgu koncentrāciju dēļ.

Difūzijā vielas molekulas pārvietojas no lielākas uz mazāku koncentrāciju, tas ir, koncentrācijas gradienta virzienā. Process turpinās līdz molekulu koncentrācija izlīdzinās. Difūzijas beigās šķīdinātājam un šķīdināmajai vielai molekulas ir vienmērīgi izvietojušās un to molekulas jau pārvietotojas bez plūsmas noteiktā virzienā.
## Atsauces
Adiabātisks process

**Adiabātisks process** ir termodinamisks process, kurā ķermenis ne uzņem, ne atdod siltumu. Adiabātisks process var realizēties, ja sistēma ietverta termoizolējošā, tā saucamajā adiabātiskā apvalkā vai arī, ja process noris tik strauji, ka siltuma apmaiņu var neievērot. Var būt atgriezeniski (tādi, kuros saglabājas sistēmas entropija) un neatgriezeniski adiabātiski procesi. 

**Adiabātisks apvalks** ir apvakls, kurš novērš siltumapmaiņu starp ķermeni un apkārtējo vidi, piemēram, termoss vai Djuāra trauks, vai magnētiskais lauks, kas nepieļauj plazmas kontaktu ar iekārtas sieniņām. Pilnīga siltumizolācija nav iespējama.  

## Atsauces

## Ārējās saites
Valentīna Skujiņa

**Valentīna Skujiņa** (dzimusi , mirusi ) bija valodniece, terminoloģe. Kopš 1997. gada bijusi Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenā locekle.

Skujiņa 1959. gadā uzsāka darbu Latvijas Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūtā kā līdzstrādniece. 1969. gadā aizstāvēja filoloģijas zinātņu kandidāta disertāciju "Tehnisko zinātņu terminu veidošana latviešu valodā". Ieguvusi habilitētās filoloģijas doktores grādu 1993. gadā.

Kopš 1977. gada bija Terminoloģijas un valodas kultūras grupas vadītāja. Skujiņa strādājusi Latvijas Zinātņu akadēmijas Terminoloģijas komisijā, sākumā kā zinātniskā sekretāre, pēc tam — līdzpriekšsēdētāja, bet kopš 1999. gada — priekšsēdētāja.

Skujiņa uzrakstījusi vairāk kā 600 zinātniskus un populārzinātniskus rakstus, publicējusi darbus valodas kultūrā un terminoloģijā. Vairāku monogrāfiju autore un vārdnīcu līdzautore.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Zinātņu akadēmija — Pieminot Valentīnu Skujiņu
* Latviešu valodas institūts — In memoriam
Baiersa

**Baiersa** () ir Spānijas sezonāla lauka nometne Antarktikā. Izvietojusies Dienvidšetlendas salu arhipelāgā, Livingstona salas rietumos, Baiersa pussalas dienvidu piekrastē  no Spānijas vasaras stacijas Huankarlosas I. Nometne izveidota 2001. gada decembrī un sastāv no divām stiklaplasta iglu, vienā no kurām ierīkota laboratorija, bet otrs kalpo par kambīzi, kopkajīti un lazareti. Pie iglu parasti tiek izveidota telšu nometne.

## Atsauces

## Ārējās saites
* SPAIN NATIONAL REPORT TO THE 12th HYDROGRAPHIC COMMISSION ON ANTARCTICA MEETING
* De Campamento a Refugio Internacional Byers
Svēti, Dievs, šo zemi dzimto

**Svēti, Dievs, šo zemi dzimto** ir Jāzepa Vītola kora dziesma ar Luda Bērziņa dzejoļa vārdiem, kas atskaņota Devītajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1938. gadā.

## Dziesmas raksturojums
Dziesma komponēta 1920. gadā Baumaņu Kārļa pieminekļa atklāšanas svinībām kā "Tautas himnas autora piemiņai", vēlāk kļuva pazīstama ar nosaukumu "Svētī, Dievs, šo zemi dzimto". 
Kā īpašai reizei veidotā himniskā darbā, tajā gan nesaklausām dziļāku mūzisku inspirāciju, taču citādi tā uzrakstīta veikli un arī koriski skanīga. Mūs var pārsteigt arī šīs dziesmas vienkāršās, gandrīz viscaur diatoniskās harmonijas, kurās dominē skaidrs *do* mažors, ko tikai vietumis nomaina pāra novirzieni pirmās radniecības toņkārtās.
Tāpat formā "Svētī, Dievs, šo zemi dzimto" ir visai vienkāršs darbs, kā pamatā ir ritmiski zīmīgs, markants motīvs, un tieši šis dzīvais ritmiskais pamattonis ir tas, kas uztur klausītāju interesi no sākuma taktīm līdz pat pēdējai kadencai.

## Dziesmas vārdi

 

## Atsauces
Nakts (dziesma)

**Nakts** ir Jāzepa Vītola kora dziesma ar Jāņa Veismaņa vārdiem, kas atskaņota Devītajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1938. gadā.

## Dziesmas raksturojums
1900. gadā komponētā "Nakts" ir viena no vairāk skandinātām Vītola liriskajām dziesmām. Šī skaistā klasiskās līnijās veidotā dziesma pieder formā vienkāršo Vītola miniatūru grupai, kurā ietilpst arī "Mežezers", jauktam korim sacerētā "Gājēja dziesma naktī" un vēl dažas, kas komponētas kādā atelpas
brīdī lielāku darbu vidū. Nekādas dziļākas problēmas nerisinot, arī šo miniatūru koriskā apdare bija vienkārša, taču muzikālais pārdzīvojums, ko tās sniegušas, tādēļ nav bijis mazāks.

## Dziesmas vārdi

 

## Atsauces
Frosts

**Frosts** var būt:

* Deivids Frosts (*David Frost*; 1939—2013) — angļu žurnālists;
* Roberts Frosts (*Robert Frost*; 1874—1963) — amerikāņu dzejnieks.
Rīgā pirku sirmu zirgu

thumb|300x300px|"Rīgā pirku sirmu zirgu" melodija
**Rīgā pirku sirmu zirgu** ir Jāzepa Vītola kora dziesma ar latviešu tautasdziesmas vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota Devītajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1938. gadā, kopā atskatnot 3 reizes Vispārējos latviešu Dziesmu svētkos.

## Dziesmas raksturojums
1931. gadā komponēto dziesmu Vītols nosaucis par dainu, taču pati melodija ir autora oriģināls, pie tam tik tuvs tautas mūzikai, ka nezinātāji to uzskatījuši
par īstu tautas mantu. Vītola kundze tomēr atcerējās, ka tā ir oriģināldziesma ar dainu tekstu un dāvāta Paulam un Mildai Jozuum sudrabkāzās. Vītols teicis, ka "tas bijis tautas dziesmas viltojums". Bez skaistās, it kā miksolidiskās melodijas šī dziesma ir meistardarbs arī harmoniskā ziņā. Tā ir tīra diatoniska
dziesma ar dzidru trīsbalsīgu sieviešu kori sākumā un tīru kanonisku imitāciju vidus daļā, kam seko pirmā apstrādājuma atkārtojums abu koru unisonā. Diatoniska valoda un savdabīgās koru maiņas rāda kādu zīmīgu epizodi Vītola mākslā, liecinot, ka Vītolam nebūt nebija sveši arī tie principi, kas dominēja Jurjānu Andreja un Melngaiļa mākslā. Visumā šāda stila darbu Vītolam tomēr maz, un lielāko darbu ēnā tie palikuši tikpat kā nepamanīti.

## Dziesmas vārdi

## Atsauces
Asaras

thumbnail|235px|Raudoša meitenīte, kurai birst asaras
**Asaras** ir ķermeņa šķidrums, kuru izdala asaru dziedzeri. Procesu, kad izdalās asaras, sauc par **asarošanos**. Asarošanu var izsaukt dažādi iemesli, piemēram, emocionālu jūtu dēļ var sākt raudāt vai acī ir iekritis kāds svešķermenis.  Aptuveni 99% no asarām veido ūdens. Atlikušo procentu lielākoties veido dažādas neorganiskas vielas — nātrija hlorīds, nātrija karbonāts, magnija sāļi un citas vielas.
Dzjinaņa

**Dzjinaņa** (, ) ir pilsēta Ķīnas austrumos, Šaņdunas provinces administratīvais centrs. Tā atrodas Lielajā Ķīnas līdzenumā pie Huanhe upes, aptuveni 400 km uz dienvidiem no Ķīnas galvaspilsētas Pekinas. 2010. gadā Dzjinaņā dzīvoja 6,81 miljons iedzīvotāji.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pavasaru Jānis

**Pavasaru Jānis** (īstajā vārdā — **Jānis Veismanis**; dzimis 1867. gadā Struteles pagastā, miris 1913. gadā Jelgavā) bija latviešu dzejnieks un rakstnieks, luterāņu mācītājs un žurnālists. Jelgavas Latviešu biedrības priekšnieks (1906—1912).

## Dzīves gājums
Dzimis 1867. gada 30. septembrī Struteles pagasta “Mazpavasaros”. Mācījās Struteles pagastskolā (1884—1887) un Jelgavas ģimnāzijā (1884—1887). Studēja teoloģiju Tērbatas Universitātē (1888—1894), 1893. gadā publicēja savu pirmo dzejoļu krājumu “Ziedoņa sapņi” un apceri “Latviešu rakstniecības vēsture līdz brīvlaišanas laikam”. 

Kopš 1895. gada bija luterāņu mācītājs Jelgavas latviešu draudzē un laikraksta “Latviešu Avīzes” (1896—1908) izdevējs un redaktors, Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas darbinieks (1896—1898), kuras vasaras sapulcēs sniedza bibliogrāfiski kritiski pārskatus par iepriekšējā gada lugu izdevumiem. 
Mēnešraksta “Vērotājs” (1903—1905), vēlāk “Jauno Latviešu Avīžu” (1909—1913) izdevējs un redaktors.  

Miris 1913. gada 4. aprīlī Jelgavā, apbedīts Jelgavas kapos.

Tagadējā Driksas iela Jelgavā agrāk bija nosaukta Jāņa Veismaņa vārdā (1924—1950).  

## Darbi
* dzejoļu krājums “Ziedoņa sapņi” (1893),
* “Latviešu rakstniecības vēsture līdz brīvlaišanas laikam” (1893),

## Literatūra
* Silvija Freinberga. Un starp zvaigznēm mūsu senās sejas. Rīga: 2013

## Atsauces
Jānis Roze (uzņēmums)

**Jānis Roze** ir 1914. gadā dibināts grāmatniecības uzņēmums Latvijā kuru nodibināja Jānis Roze. Vēl uzņēmumam pieder "Jāņa Rozes apgāds" kas tika dibināts 2001. gada beigās un ir grāmatu izdevniecība, kas izdod oriģinālliteratūru, tulkoto daiļliteratūru, praktisko literatūru, mākslas un kultūras ceļvežus, kā arī ceļojumu grāmatas, mācību grāmatas augstskolām un bērnu grāmatas. Apgāda izdotās grāmatas nopērkamas 34 grāmatnīcās "Jānis Roze", kā arī citās grāmatu tirdzniecības vietās visā Latvijā.

"Jāņa Rozes apgāds" izdevis Umberto Eko, Sandro Veronēzi, Paulu Koelju, Mišela Velbeka, Jeļenas Kostjukovičas, Stīvena Hokinga, Maikla Bruksa un citu pasaulslavenu autoru darbus. Apgāda izdotās latviešu oriģinālliteratūras autori ir Edvīns Raups, Aleksandrs Tauriņš, Ilze Jurkāne, Lato Lapsa u. c.

## Atsauces