Pēteris Ārends

**Pēteris Ārends** (Dzimis 1900.g. 17. jūnijā - miris 1960.gada 27.decembrī) bija latviešu arhitekts un pieminekļu aizsardzības nozares speciālists. Bijis ilggadīgs Pieminekļu valdes darbinieks, Latvijas Etnogrāfiskā brīvdabas muzeja izbūves plāna autors, projektējis arī arhitektūras daļu Raiņa kapa piemineklim Raiņa kapos. Pēc 2. pasaules kara dzīvojis Austrālijā.

## Dzīvesgājums
Pēteris Ārends dzimis Vestienas pagasta *Rizgu* mājās 1900.gada 17.jūnijā kā saimnieka dēls. Mācījies vietējā pagasta un draudzes skolā. 1.pasaules kara laikā ģimenes dodas bēgļu gaitās un nokļūst Harkovas guberņā. Tur 1919.gadā absolvējis Volčanskas reālskolu.
Latvijā atgriezies 1920.gadā un uzreiz tiek iesaukts Latvijas armijas obligātajā karadienestā. Dienējis Apsardzības ministrijas Kara būvju un ēku valdes darba rotā Rīgā.

Jau karadienesta laikā izkārtojis atļauju iestāties Latvijas universitātes Arhitektūras fakultātē. Studiju laikā Ārends iestājās profesora P. Kundziņa vadītajā darbnīcā, kas lielā mērā ietekmēja viņa turpmāko profesionālo darbību. Mācību vajadzībām fakultātē ar studentu līdzdalību tika veidots Pieminekļu arhīvs un no 1924. līdz 1930.gadam šo arhīvu vadīja Pēteris Ārends. 1927/28. mācību gadā ievēlēts arī par Latvijas universitātes Arhitektūras fakultātes studentu biedrības vadītāju. Arhitektūras fakultāti absolvējis 1930.gadā.

Darbu Pieminekļu valdē uzsācis jau studiju laikā. Sākot no 1928.gada četrus gadus bijis Pieminekļu valdes sekretārs. Kopš 1929.gada aktīvi iesaistīts Latvijas Etnogrāfiskā brīvdabas muzeja izveides darbos. 1932.gadā izstrādā pirmo muzeja izbūves plānu. 1934.gadā kļūst par jaunā muzeja tehnisko pārzini. Organizējis un praktiski vadījis vairāku senceltņu nojaukšanas un pārvešanas darbus uz muzeju (*Rizgu* rija, *Skaldu* dzīvojamā māja, *Grotkaltiņu* kūts u.c.). Asistējis P. Kundziņam jaunās Usmas baznīcas projektēšanas darbos Rendas pagastā 1936. gadā. Pēc Bornes baznīcas pārvešanas uz Brīvdabas muzeju Ārends 1937. gadā izstrādājis jaunas mūra baznīcas projektu, ko dāvinājis draudzei. Vēlāk vadījis arī baznīcas būvdarbus un jaunā Vecbornes luterāņu baznīca iesvētīta 1939.gadā. Kopš 1940. gada sākuma Ārends bija arī Latvijas Vēstures institūta profesora Franča Baloža vadītās Senvēstures nodaļas līdzstrādnieks. 

Ārpus Brīvdabas muzeja Pieminekļu valdes uzdevumā veicis arī citus pienākumus. Ticis iesaistīts arī vēsturiskās arhitektūras
saglabāšanā un aprakstīšanā. Veicis Rundāles pils telpu pielāgošanas skolai darbu uzraudzību. Ārends uzraudzīja arī darbus ordeņa laika pilsdrupu saglabāšanā Cēsīs, Koknesē, Siguldā, apsekoja pilsdrupas Ludzā un Rēzeknē. 1934.gadā kopā ar V. Ģinteru  sastādījis katalogu par Kurzemes hercogu kapenēm Jelgavas pilī. Sagatavojis būvvēstures aprakstu greznajam F. Baloža un L. Liberta rediģētajam 1938. gada izdevumam “Rīgas pils”. Ārends un mākslas vēsturnieks Jānis Siliņš 1938. gada pavasarī trīs mēnešus kopā ar Dānijas, Igaunijas, Lietuvas, Polijas, Somijas, Vācijas un Zviedrijas speciālistiem piedalījās Stokholmas Baltijas institūta rīkotos kursos, arī pats tur referēja par tēmu “Latvijas baroka arhitektūra”. Vēlāk apbalvots arī ar Zviedrijas Vāsas II šķiras bruņinieka ordeni.

Ārpus Pieminekļu valdes arhitekts kopā ar tēlnieku Kārli Baumani-Zemdegu veidojis Raiņa kapa pieminekli. 1931. gada beigās izsludinātajam projektu konkursam arhitekts piedāvāja vispārējo novietojumu un rotondas plānojumu, tēlnieks  – centrālo skulptūru. Rotonda ar aizmugures sienu un kolonnām no Allažu šūnakmens izveidota 1932. gada septembrī.

1944.gada rudenī kopā ar ģimeni devies bēgļu gaitās uz Vāciju. Vairākus gadus pavadīja bēgļu nometnē Hanavā. 1949.gadā, caur Neapoli, izceļojis uz Austrāliju. Tur strādājis savā specialitātē un iesaistīts daudzu skolu ēku projektēšanas darbos. Miris 1960.gada 27. decembrī Sidnejā, Austrālijā. 

## Atsauces