Endrū Džonsons

**Endrū Džonsons** (; dzimis , miris ) bija Amerikas Savienoto Valstu politiķis un 17. ASV prezidents (1865–1869), Demokrātu partijas pārstāvis. Par prezidentu viņš kļuva pēc prezidenta Abrahama Linkolna slepkavības 1865. gada aprīlī, iepriekš ieņemot ASV viceprezidenta amatu. Amerikas pilsoņu kara sākumā 1861. gadā Džonsons bija vienīgais no dienvidu štatus pārstāvošajiem senatoriem, kurš neatstāja Senātu un atbalstīja Savienības saglabāšanu. 1864. gadā viņš tika ievēlēts par viceprezidentu un pēc Linkolna nāves kļuva par prezidentu.

Džonsona prezidentūra norisinājās sarežģītajā Rekonstrukcijas periodā pēc Amerikas pilsoņu kara, kad tika risināti jautājumi par bijušo konfederācijas štatu atjaunošanu Savienībā un bijušo vergu pilsoņu tiesībām. Viņa samērā iecietīgā politika pret dienvidu štatiem Kongresā izraisīja asus konfliktus ar republikāņu vairākumu. Šo domstarpību rezultātā 1868. gadā Pārstāvju palāta prezidentam izvirzīja impīčmentu saistībā ar federālo amatpersonu atlaišanu, padarot viņu par pirmo Amerikas Savienoto Valstu prezidentu, pret kuru tika sākta šāda procedūra. Senātā viņš no atcelšanas no amata izglābās ar vienas balss pārsvaru. Džonsona prezidentūras laikā notika arī Aļaskas iegāde no Krievijas Impērijas 1867. gadā un Francijas karaspēka izvešana no Meksikas. Viņa prezidentūra vēsturnieku vērtējumā bieži tiek uzskatīta par vienu no politiski pretrunīgākajām.

## Agrīnā dzīve un izglītība
Endrū Džonsons (agrāk latviešu avotos zināms arī kā Endrjūss Džonsens) piedzima  Roli pilsētā Ziemeļkarolīnas štatā trūcīgā ģimenē. Viņa tēvs Džeikobs Džonsons strādāja par krodzinieka kalpotāju, baznīcas kalpotāju un pilsētas konsteblu, bet māte Mērija Makdonafa Džonsone bija veļas mazgātāja. Tēvs nomira, kad Endrū bija trīs gadi, un ģimene turpmāk dzīvoja nabadzīgos apstākļos. Džonsons nesaņēma sistemātisku skolas izglītību. Bērnībā viņš tika nodots par mācekli pie drēbnieka, kur apguva apģērbu šūšanas un labošanas amatu. Vēlāk viņš lielā mērā izglītojās pašmācības ceļā. Sākumā klausījās, kā citi viņam lasa priekšā, bet pakāpeniski pats apguva lasīšanu, rakstīšanu un iepazinās ar vēsturi, daiļrunību un Amerikas Savienoto Valstu Konstitūciju.

1826. gadā Džonsons pārcēlās uz Grīnvilu Tenesī štatā, kur atvēra savu drēbnieka darbnīcu. Darbojoties amatniecībā, viņš ieguva iztiku un kļuva pazīstams vietējā sabiedrībā. 1827. gadā viņš apprecējās ar Elīzu Makārdlu, kura ievērojami palīdzēja viņam pilnveidot lasīšanas, rakstīšanas un rēķināšanas prasmes. Laulībā piedzima pieci bērni, un ģimene bija cieši saistīta ar Džonsona profesionālo un vēlāk arī politisko darbību Tenesī štatā.

## Politiskās karjeras sākums
Endrū Džonsona politiskā karjera sākās Tenesī štata Grīnvilas pilsētā, kur viņš, darbojoties kā drēbnieks, ieguva atpazīstamību vietējā sabiedrībā. 1829. gadā viņu ievēlēja par pilsētas aldermani, bet no 1834. līdz 1838. gadam viņš bija Grīnvilas mērs. Vietējā politikā Džonsons kļuva pazīstams kā amatnieku, zemnieku un mazāk turīgo balto iedzīvotāju interešu aizstāvis, kas veicināja viņa turpmāko politisko izaugsmi. 1835. gadā viņu ievēlēja Tenesī štata Pārstāvju palātā, kur viņš darbojās līdz 1837. gadam. Pēc neveiksmes nākamajās vēlēšanās Džonsons 1839. gadā atgriezās štata likumdevējā un turpināja darbu līdz 1841. gadam, kad tika ievēlēts Tenesī štata Senātā. Šajā laikā viņš nostiprināja savu pozīciju kā Demokrātu partijas politiķis un kā oponents plantatoru politiskajai elitei.

1843. gadā Džonsons tika ievēlēts Amerikas Savienoto Valstu Pārstāvju palātā, kur strādāja piecus sasaukumus pēc kārtas līdz 1853. gadam. Kongresā viņš iestājās par federālo zemju piešķiršanu zemniekiem, lai veicinātu apdzīvotību un saimniecības attīstību rietumu teritorijās, kā arī pārstāvēja mazo lauksaimnieku un amatnieku intereses. Pēc darba Kongresā Džonsons turpināja politisko karjeru Tenesī štatā un 1853. gadā tika ievēlēts par Tenesī gubernatoru, amatā esot līdz 1857. gadam. Tajā pašā gadā viņu ievēlēja Amerikas Savienoto Valstu Senātā. Senātā viņš kļuva pazīstams ar savu stingro nostāju par Savienības saglabāšanu. Kad 1861. gadā vairums dienvidu senatoru pameta Kongresu pēc štatu izstāšanās no Savienības, Džonsons palika Senātā kā vienīgais senators no atšķēlušā štata, kurš saglabāja lojalitāti Savienībai.

## Turpmākā dzīve

## Atsauces

## Ārējās saites