open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Latviešu skola Maskavā

**Latviešu skola Maskavā** ir  dibināta svētdienas skola Maskavā, Latvijas Republikas vēstniecībā Krievijas Federācijā. Skola tika organizēta, pateicoties pirmā pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas, Latvijas Republikas vēstnieka Krievijas Federācijā, dzejnieka Jāņa Petera centieniem, radot vietu, kur skolēni varētu mācīties latviešu valodā, apgūt latviešu dziesmas un latviskās tradīcijas.

## Skolas atklāšana
thumb|2019./2020.mācību gada atklāšana
1994. gada 12.februārī, Čaplīgina ielā 3, Maskavā uz skolas atklāšanu bija ieradušās vairākas augstas amatpersonas — Valsts kultūras ministrs Jānis Dripe, kurš jaunajiem skolniekiem dāvināja ābeces un Latvijas vēstures grāmatas; Latvijas prezidenta padomnieks kultūras jautājumos, komponists Raimonds Pauls, kuram līdzi bija atbraucis bērnu ansamblis "Dzeguzīte"; Latvijas Republikas ārlietu ministrs Georgs Andrejevs, Igaunijas un Lietuvas vēstnieki Krievijā, kā arī Polijas un Ungārijas vēstniecību pārstāvji; Krievijas Ārlietu ministrijas un Latviešu kultūras biedrības Maskavā pārstāvji.

Uz pirmo skolas dienu bija ieradušies 36 jaunie skolēni.

## Audzēkņi un nodarbības

Skolā ik gadu mācās 40—50 audzēkņu vecumā no 6 līdz 17 gadiem. Nodarbības notiek latviešu valodā trīs līdz četras reizes mēnesī, sestdienās un svētdienās. Skolas nodarbības ir sadalītas sešās daļās:

* Latviešu valoda
* Latvijas vēstures
* Latvijas Ģeogrāfija
* Radošā māksla
* Mūzika
* Latviešu dejas

## Skolas pasniedzēji

thumb|Skolotāja Guna Goluba māca latviešu dziesmas
Pirmos divdesmit mācību gadus skolu vadīja Guna Goluba. Skolas vadītāja par nopelniem Latvijas valsts labā — ilggadējo, nesavtīgo un nozīmīgo ieguldījumu latviešu kultūras un nacionālo vērtību saglabāšanā un stiprināšanā ārpus Latvijas — 2014. gadā saņēma Triju Zvaigžņu ordeni. Skolas pastāvēšanas laikā vairākkārt mainījušies pedagogi. Zīmēšanas stundās visvairāk ar bērniem strādājis Jānis Anmanis, kurš desmit gadus, nežēlodams ne laiku, ne enerģijas, divas vai trīs reizes mēnesī mēroja ceļu no Rīgas uz Maskavu. Šobrīd zīmēšanas nodarbības vada vēstniecības darbinieku dzīvesbiedri, kuri arī nodrošina skolas darbu un parūpējas par skolas pasākumu organizēšanu.

No 2014. gada līdz 2016. gadam skolu vadīja Rita Sniedze. Kopš 2016. gada Skolas vadītāja ir Antra Levova. 2019.m.g./2020.m.g. skolā pasniedza desmit skolotāji.

### Latviešu valodas pasniedzēji
* 1994.—1997. gads — Ingrīda Levrence, Broņislava Svedrlovska, Lolita Beļska
* 1997.—2000. gads — Rita Štekerhofa
* 2000.—2002. gads — Gaida Landmesere
* 2002.—2003. gads — Ināra Serafinoviča
* 2003.—2004. gads — Ieva Pildegoviča
* 2005.—2009. gads — Rota Vizule, Rita Štekerhofa
* 2009.—2013. gads — Rita Štekerhofa
* 2013.—2014. gads — Rita Štekerhofa, Irita Saukāne
* 2014.—2019. gads — Irita Saukāne, Liene Perevalova
* 2019.—pašlaik — Irita Saukāne, Ilze Renga, Alise Žilinska

## COVID-19
Pandēmijas laikā skola pārgāja uz tālmācību, mācot latviešu valodu un Latvijas vēsturi attālināti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Skolas Mājas lapa 
* Skolas facebook lapa
Oļegs Terentjevs

**Oļegs Terentjevs** (; dzimis , miris ) bija PSRS un Krievijas Federācijas Bruņoto spēku militārais inženieris, ģenerālmajors, Valērija Čkalova Krievijas Federācijas Aizsardzības ministrijas valsts aviācijas lidojumu izmēģinājumu centra priekšnieka pirmais vietnieks, štāba priekšnieks (1993—2005).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā Padomju armijas virsnieka Aleksandra Terentjeva un viņa sievas Jūlijas, dzimušas Aleksejevas, ģimenē.
1957. gadā sāka mācīties Daugavpils 4.vidusskolā (tagad Daugavpils Centra vidusskola).
No 1967. līdz 1972. gadam studēja Jēkaba Alkšņa Rīgas kara aviācijas augstākā inženieru skolā radioelektronisko iekārtu fakultātē. 1972. gadā viņš pabeidza PSRS Gaisa spēku pirmo inženieru izlaidumu.

1993. gada pulkvedi O. Terentjevu iecēla par Valērija Čkalova Krievijas Federācijas Aizsardzības ministrijas valsts aviācijas lidojumu izmēģinājumu centra štāba priekšnieku. Piedalījās Krievijas Federācijas Bruņoto spēku virsskaņas iznīcinātāju izmēģinājumos, kā arī reaktīvo bezpilota izlūklidmašīnu un daudzu citu tipu lidmašīnu izveidē.

2003. gada 13. augustā O. Terentjevam piešķīra ģenerālmajora dienesta pakāpi.

Pēkšņi miris 2019. gada 24. jūnijā Ščolkovā () Maskavas apgabalā. Apglabāts Federālajā kara memoriālajā kapsētā (FVMK) Mitiščos () Maskavas apgabalā.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Ordenis "Goda Zīme" (, 1982),
* Žukova medaļa (, 1996),
* Krievijas Federācijas nopelniem bagātais militārais speciālists (1999),
* Krievijas Federācijas goda radists (2000),
* Krievijas Federācijas Prezidenta pateicība (2000),
* Krievijas Federācijas valdības prēmijas laureāts par nozīmīgu ieguldījumu gaisa spēku attīstībā (2012).

## Attēlu galerija


General Oleg Terentyev copper bas-relief at the Federal Military Memorial Cemetery.jpg|Oļega Terentjeva bronzas bareljefa portrets Federālajā kara memoriālajā kapsētā (Mitišči, 2020.)
Generāļa Oļega Terentjeva bronzas bareljefa portrets Krievijas Federālajā kara memoriālajā kapsētā.jpeg|Oļega Terentjeva kapa piemineklis ar bareljefa portretu Federālajā kara memoriālajā kapsētā (Mitišči, 2020.)


## Atsauces
Rubē velodroms

**Rubē velodroms**, oficiāli **Andrē-Petrjē velodroms** () ir velodroms Rubē, Francijā, Noras departamentā. Tas tika atklāts 1936. gadā, un kopš 1943. gada tajā notiek viendienas klasiskā velobrauciena Parīze—Rubē finišs.  

Sacīkstes finišējušas pašreizējā stadionā kopš 1943. gada, izņemot 1986., 1987. un 1988. gadu, kad finišs notika *Avenue des Nations-Unies*, pie pasta pasūtījumu kompānijas *[[La Redoute]]* biroja, kas sponsorēja sacensības. 

Velodroma iekšienē ir raksturīga dušas telpa atvērtām, trīspusīgām, zemām betona sienām un pie katras no tām ir misiņa plāksne ar kāda uzvarētāja vārdu. To skaitā ir Peters Van Petegems, Edijs Merkss, Peters Sagans, Rodžers De Vlāminks,  Riks Van Lojs un Fausto Kopi. 

Velodroms atrodas *Parc des Sports parkā* Rubē austrumu nomalē, mazāk nekā divu kilometru attālumā no Beļģijas robežas. Zāles laukums trases iekšpusē tiek izmantots Rubē regbija komandai. 2012. gadā blakus Rubē velodromam tapa jauns daudzfunkcionāls iekštelpu velodroms ar 250 metrus garu treku — *[[Stab Vélodrome de Roubaix]]*. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Vecliepāja

[thumb|270px|Liepājas administratīvais iedalījums 1954. gada ASV militārajā kartē: [Karosta|Kara osta, Tosmares priekšpilsēta (tagad Zaļā birze), Ziemeļu priekšpilsēta, Jaun Liepāja, Vec Liepāja, Dienvidu priekšpilsēta (tagad Dienvidrietumu rajons un Ezerkrasts).]]

**Vecliepāja** ir lielākā Liepājas apkaime, kas ir daļa no Valsts nozīmes pieminekļa "Liepājas pilsētas vēsturiskais centrs".

## Vēsture
Pēc dzelzceļa līnijas Liepāja—Romni uzbūvēšanas 1871. gadā uz ziemeļiem no Tirdzniecības kanāla izveidojās pilsētas daļa, ko sāka dēvēt par Jaunliepāju () iepretīm senajai pilsētas daļai jeb Vecliepājai (*Alt-Libau*).

Pēc 1934. gada uz dienvidiem no Vecliepājas izveidojās Dienvidu priekšpilsēta.
Pēc Otrā pasaules kara 1946. gadā Liepājas pilsētu sadalīja trīs administratīvos rajonos, kuros ietilpa Vecliepāja, Jaunliepāja un Ziemeļu rajons.
1960. gados nopostītajā Vecliepājas ostmalā uzcēla daudzstāvu dzīvojamos namus. Jūrmalas parka ziemeļu daļā no Kūrmājas prospekta līdz molam sāka veidot Jaunlaulāto parku. Trīs kilometru garā Baltijas jūras piekrastes joslā pie Liepājas radīja lielākos dēstītos stādījumus Latvijā. Pretī kinoteātrim „Dzintars” uzbūvēja slēgtu koncertestrādi „Pūt, vējiņi” 1200 skatītāju vietām.

2005. gadā Vecliepājā dzīvoja 26% no Liepājas iedzīvotāju kopskaita.

2012. gadā, izstrādājot jauno pilsētas teritorijas plānojumu, lielākā daļa Vecliepājas tika iekļauta kultūras pieminekļa ”Liepājas vēsturiskais centrs” robežās. Pēc 2018. gada grozījumiem Vecliepājas dienvidu daļā vēsturiskā centra robežās ietilpst viss Jūrmalas parks, kā arī ēkas Graudu, Rožu, Bāriņu, Skolas un citu ielu abās pusēs.

## Atsauces
Ķīlnieku krīze Luckā

**Ķīlnieku krīze Luckā** bija terorisma akts ar ķīlnieku sagrābšanu Luckā, Ukrainā. Notika 2020. gada 21. jūlijā.

## Notikumu gaita
Pirms autobusa sagrābšanas terorists publicēja savos sociālajos tīklos ziņu, kurā pauda neapmierinātību ar Ukrainā pastāvošo varas sistēmu.

2020. gada 21. jūlijā pēc pulksten 9 no rīta bruņots vīrietis sagrāba *БАЗ А079* modeļa autobusu, kas brauca maršrutā Krasņilovka—Lucka—Berestečko, autobusā atradās 12 cilvēki un vadītājs. Pulksten 9:22 terorists piezvanīja tiesībsargiem, nodēvējot sevi par Maksimu Plohoju, ar viņu tika uzsāktas pārrunas. Ap pulksten 9:40 tika noskaidrota noziedznieka identitāte, ķīlnieku sagrābējs bija 1975. gadā dzimušais Ukrainas pilsonis Maksims Krivošs, kurš divreiz tika tiesāts par bandītismu, izspiešanu un krāpniecību un vairākus gadus pavadījis cietumā. Ap 16 vakarā Krivošs savā *[[Twitter]]* kontā apsveica visus "pret-sistēmas dienā" un pasludināja valsti par galveno teroristisko organizāciju, pieprasot reliģisko konfesiju līderiem, ministriem, tiesnešiem, prokuroriem un parlamentāriešiem līdz pusnaktij augšupielādēt video *[[YouTube]]* tīmekļa vietnē, kuros tie atzītu, ka esot legalizēti teroristi.

Pēc astoņiem vakara Ukrainas iekšlietu ministrs Arsēnijs Avakovs paziņoja, ka Harkivā aizturēts 43 gadus vecs Krivoša darījuma partneris; pie viņa atrada šaujamieročus, munīciju un spridzekli.

Ap pulksten 20:15 specdienesti izstrādāja plānu autobusa ātrai ieņemšanai, bet pirms plāna apstiprināšanas Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis sazinājās ar Krivošu, uzklausot viņa prasības. Telefona saruna ilga no 5 līdz 7 minūtēm, pēc tās izdevās vienoties par triju ķīlnieku atbrīvošanu. Pulksten 20:38 tika atbrīvoti vīrietis gados, pusaudzis un grūtniece. Pēc tam Zelenskis izpildīja Krivoša prasību un publicēja video, kurā aicina visus noskatīties dokumentālo filmu "Zemieši", vēlāk Zelenskis izdzēsa video no sava *[[Facebook]]* konta.

Ap pulksten 22.05 uzbrucējs pameta autobusu ar sānis paceltām rokām un viņu aizturēja policijas darbinieki.

## Atsauces
Artūrs Kurucs

**Artūrs Kurucs** (dzimis  Cēsīs) ir Latvijas basketbolists, spēlē saspēles vadītāja un uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. 2025. gadā pārstāv Spānijas ACB līgas klubu Lugo "Breogán". Latvijas basketbola izlases spēlētājs.

A. Kurucs izaudzis basketbolistu ģimenē: viņa vectēvs ir Cēsu Sporta skolas treneris Vladimirs Kiseļovs, mātes brālis Sergejs Kiseļovs spēlējis basketbolu profesionālā līmenī, savukārt Artūra vecākais brālis Rodions Kurucs ir profesionāls basketbolists, Latvijas izlases spēlētājs. Basketbolists ir arī jaunākais brālis Iļja.

## Karjera
Trenēties sācis Cēsīs, pēc tam pārcēlies uz Rīgu, lai trenētos basketbolā augstākā līmenī, kur trenējies BJBS Rīga/DSN pie treneriem Raivo Otersona un Mārtiņa Fomina. Latvijas Jaunatnes basketbola līgā pārstāvēja Daugavas Sporta nama komandu, kur viņa komandas biedrs bija arī vēlākais Latvijas jaunatnes izlašu un pieaugušo izlases komandas biedrs Artūrs Žagars. Pēc tam pārstāvējis arī VEF skolas komandu.

Profesionālo karjeru sācis Spānijas ACB līgas kluba Vitorijas "Saski Baskonia" sistēmā, kurā atrodas kopš 2016. gada. 2019.—2020. gada sezonā uz īres tiesībām pārstāvēja Rīgas VEF, tā sastāvā kļūstot par Latvijas čempionu. Tikai 20 gadu vecumā spēlētājs bija viens no komandas līderiem Čempionu līgā (30 minūtes un 10,6 punkti vidēji spēlē) un Latvijas—Igaunijas līgā (27 minūtes, 14,4 punkti). Pēc tam atgriezās Spānijā un Covid-19 pandēmijas dēļ saīsināto sezonu pabeidza arī ar Spānijas čempionu tiltulu. Tādējādi A. Kurucs ir kļuvis par pirmo Latvijas basketbolistu, kurš kļuvis par Spānijas līgas čempionu, turklāt pirmo, kurš vienā sezonā izcīnījis čempiona titulu divās valstīs.

A. Kurucs bija pieteicies 2020. gada NBA draftam, taču atsauca savu kandidatūru.

2023. gada vasarā tika paziņots, ka A. Kurucs pēc vairākām sezonām Vitorijas "Saski Baskonia" pievienojas Grieķijas klubam Patras "Promitheas". Decembrī līgums tika lauzts, un A. Kurucs pārcēlās uz Spānijas ACB līgas klubu *[[UCAM Murcia CB]]*, kurā kopš sezonas sākuma jau spēlēja viņa brālis Rodions. 2025. gada sākumā viņš mainīja kluba piederību, pievienojoties citam ACB līgas klubam Lugo "Breogán".

### Latvijas izlase
Pārstāvējis U-16, U-18 un U-19 Latvijas jaunatnes izlases. 2018. gada vasarā pārstāvējis valstsvienību Rīgā notiekošajā Eiropas U-18 čempionātā, kur Latvija izcīnīja sudraba medaļas.

2020. gada februārī debitēja Latvijas pieaugušo izlasē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aigars Šķēle

**Aigars Šķēle** (dzimis  Rīgā) ir Latvijas basketbolists, spēlē saspēles vadītāja un uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. 2025. gadā pārstāv Polijas klubu Ostrovas Velkopolskas "Stal". A. Šķēle ir Latvijas basketbola izlases spēlētājs. Trīskārtējs Latvijas Basketbola līgas (LBL) čempions.

A. Šķēles vecākais brālis Armands Šķēle arī ir bijis profesionāls basketbolists, Latvijas izlases spēlētājs.

## Karjera
Jaunatnes līmenī vairākas sezonas aizvadījis Spānijas ACB līgas kluba *[[Baloncesto Fuenlabrada ]]* sistēmā. Profesionālo basketbola karjeru uzsācis pēc tam, kad 2012. gadā atgriezies Latvijā, sākotnēji spēlējis vairākos vietējos klubos. 2016. gadā ar "Valmiera/Ordo" kļuvis par Latvijas Basketbola līgas uzvarētāju. Pēc sezonām Francijas un Igaunijas komandās (Tallinas "Kalev/Cramo" spēlēja latviešu trenera Roberta Štelmahera vadībā) 2020. gada vasarā A. Šķēle atgriezās Rīgas VEF, tā sastāvā trešo reizi kļūstot par Latvijas Basketbola līgas čempionu.

2021. gada vasarā A. Šķēle pievienojās Vācijas klubam Vircburgas "s. Oliver". Kopš 2022. gada pārstāv Polijas klubu Ostrovas Velkopolskas "Stal", ar kuru kļuva par 2023. gada ENBL čempionu. 2024. gada vasarā pārcēlās uz Vācijas Bundeslīgu, pievienojoties Rostokas "Seawolves", bet 2025. gada sākumā A. Šķēle atgriezās Polijā un turpināja spēlēt iepriekšējā klubā Ostrovas Velkopolskas "Stal".

Nav spēlējis jaunatnes izlasēs. Pieaugušo Latvijas basketbola izlases sastāvā debitējis 2016. gadā. Spēlējis 2017. gada Eiropas čempionātā un 2023. gada FIBA Pasaules kausā, abos turnīros ar komandu izcīnot 5. vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lielais Magelāna Mākonis

thumb|Lielais Magelāna Mākonis un tā svarīgāko astronomisko objektu attēlojums.
**Lielais Magelāna Mākonis** () ir pundurgalaktika, kas kalpo par lielāko pavadoni Piena Ceļa galaktikai. Lai gan Lielais Magelāna Mākonis atrodas gandrīz 160 000 gaismas gadu attālumā, tas ir saskatāms ar neapbruņotu aci tikai Dienvidu puslodē starp Zelta Zivs un Galda zvaigznāju.

Kopā ar Piena Ceļu, Andromedas un citām mazākām galaktikām Lielais Magelāna Mākonis veido daļu no Lokālās galaktiku grupas.

## Nosaukums
Kopā ar Mazo Magelāna Mākoni abas pundurgalaktikas ir nosauktas portugāļu jūrasbraucēja Fernāna Magelāna vārdā, kuram, veicot pirmo jūras ceļojumu apkārt zemeslodei, izdevās tās novērot laika posmā starp 1519. un 1522. gadu.

## Fizikālais raksturojums
Atskaitot divas mazākas pundurgalaktikas, kas nav saskatāmas ar neapbruņotu aci, Lielais Magelāna Mākonis ir trešā tuvākā galaktika Piena Ceļam, kas atrodas aptuveni 160 000 gaismas gadu (ly) attālumā. Šī iemesla dēļ tas ir saskatāms ar neapbruņotu aci Dienvidu puslodē starp Zelta Zivs un Galda zvaigznāju.

Tā diametrs ir aptuveni 14 000 gaismas gadu, kas ir gandrīz desmit reizes mazāk nekā Piena Ceļam. Tomēr tas ir lielākais dabiskais pavadonis Piena Ceļa galaktikai. Tiek lēsts, ka Lielais Magelāna Mākonis sevī ietver aptuveni 30 miljardus zvaigžņu ar kopējo masu, kas ir 10 miljardus reižu lielāka nekā Saulei.

## Novērošana
Ziemeļu puslodē Lielo Magelāna Mākoni ir iespējams novērot tikai uz dienvidiem no 20. ziemeļu paralēles jeb tropiskajā joslā, kas nozīmē, ka to nav iespējams saskatīt Ziemeļamerikā (atskaitot Meksikas dienviddaļu un Centrālameriku), Eiropā, Ziemeļāfrikā un lielākajā daļā Āzijas. Vislabākais laiks, kad Ziemeļu puslodes tropiskajos reģionos novērot Lielo Magelāna Mākoni, ir vakaros starp decembri un aprīli. 

Dienvidu puslodē Lielais Magelāna Mākonis ir novērojams visa gada garumā.

## Apdzīvojamība

Atsevišķi pētnieki uzskata, ka pundurgalaktikas, kā, piemēram, Lielais Magelāna Mākonis, var kalpot par potenciāli labu vietu dzīvības attīstībai, jo salīdzinājumā ar citām mazākām galaktikām tas sevī ietver samērā lielu smagāko elementu (metālu) klātbūtni, kas nepieciešami cietzemes planētu izveidošanai. Tāpat līdzšinējie novērojumi liek secināt, ka Lielais Magelāna Mākonis ir mierīgāka galaktika nekā Piena Ceļš, jo tajā daudz mazākā skaitā novērojami pārnovu uzliesmojumi, kas izstarotās radiācijas dēļ var apdraudēt dzīvības attīstību uz planētas.

## Skatīt arī

* Galaktika
* Vietējā galaktiku grupa
* Mazais Magelāna Mākonis
* Piena Ceļš
* Pundurgalaktika
## Atsauces

## Ārējās saites

* ''NASA'' ieraksts
No cikla "Iespaidi"

**No cikla "Iespaidi"** ir Raimonda Paula instrumentālā džeza minialbums, kas izdots 1966. gadā.

## Vēsture
20. gadsimta 60. gadu vidū R. Pauls komponē un atskaņo gan estrādes mūziku, gan ar džezu. Šajā laikā top viņa instrumentālie cikli džeza trio "Iespaidi", "Kalnu skices", "Dienvidu akvareļi", "Improvizācijas latviešu tautasdziesmu garā" (ciklā "Dienvidu akvareļi" džeza trio papildināts ar saksofonu). Katrs no šiem cikliem sastāv no piecām daļām. Visi četri cikli Latvijas filharmonijas lielajā zālē pirmo reizi atskaņoti 1967. gada 26. februārī R. Paula autorkoncertā.

## Izdevumi
1966. gadā firma "Melodija" izdod minialbumu ar četrām cikla "Iespaidi" daļām, ko R. Pauls ieskaņojis džeza trio sastāvā.

2021. gadā "Jersika Records" izdod vinila albumu "Raimonds Pauls Trio: The Lost Latvian Radio Studio Sessions 1965​/​1966", kurā iekļauti cikli "Dienvidu akvareļi", "Iespaidi" un "Kalnu skices". Šajā izdevumā iekļautas visas piecas "Iespaidu" daļas, ieskaitot kompozīciju "Apmācies rīts", kura nebija pieejama 1966. gada mazajā skaņuplatē. Šim ierakstam 2021. gada aprīlī veltīts U. Rudaka radio raidījums "Zibens pa dibenu".

2022. gadā kompozīcija "Pavasarīga noskaņa" iekļauta R. Paula un Latvijas Radio bigbenda albumā "Jazz Suites: Reimagined!".

## Dziesmu saraksts
# Sens motīvs
# Pavasarīga noskaņa
# Slikts sapnis
# Strīds

* Raimonds Pauls — klavieres
* Aivars Timšs — kontrabass
* Gunārs Gailītis — sitaminstrumenti

## Atsauces
53. autobusu maršruts (Ščecina)

thumb|250x250px|53. maršruta autobuss Klonovica ielā
**53. autobusu maršruts** ir Ščecinas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Stočņa Ščeciņska () līdz Pomožani Dobžiņska (). Šis maršruts izveidots 1956. gadā.

53. autobusu maršrutu apkalpo "SPA Klonowica" autobusu depo.

## Maršruts
Virzienā **Stočņa Ščeciņska — Pomožani Dobžiņska** autobusi brauc pa šādām ielām:

Firlika iela — Plater iela — Stašica iela — Gedrojcia laukums — Atbrīvošanas avēnija — Slovacka iela — Zaleska iela — Polijas armijas avēnija — Olševska laukums — Šafera iela — Ščecinas olimpiešu laukums — Zavadzka iela — Klonovica iela — Vernihori iela — Karska laukums — Reduti Ordona iela — Lukasiņska iela — Rovecka iela — Vitkeviča iela — Derdovska iela — Gerosa laukums — Eiropas iela — Dvorska iela — Sloviņcuv laukums — Kārklu iela — Meška I iela — Milčaņska iela — Lielpolijas nemiernieku aleja — Budzišiņska iela — Inovroclava iela — Dobžiņska iela.

Virzienā **Pomožani Dobžiņska — Stočņa Ščeciņska** autobusi brauc pa šādām ielām:

Dobžiņska iela — Budzišiņska iela — Lielpolijas nemiernieku aleja — Milčaņska iela — Meška I iela — Kārklu iela — Sloviņcuv laukums — Dvorska iela — Eiropas iela — Gerosa laukums — Derdovska iela — Vitkeviča iela — Žvirki i Viguri iela — Čorština iela — Mickeviča iela — Karska laukums — Vernihori iela — Klonovica iela — Zavadzka iela — Ščecinas olimpiešu laukums — Šafera iela — Olševska laukums — Polijas armijas avēnija — Zaleska iela — Slovacka ielas — Atbrīvošanas avēnija — Gedrojcia laukums — Stašica iela — Plater iela — Firlika iela — Nočnicka iela — Antoseviča iela — Firlika iela.

## Pieturvietas
53. tramvaju maršrutā pavisam kopā ir 62 pieturas. Virzienā **Stočņa Ščeciņska — Pomožani Dobžiņska** ir 32 pieturas, bet virzienā **Pomožani Dobžiņska — Stočņa Ščeciņska** ir 30 pieturas.

## Skatīt arī

* Ščecina
* Autobusu satiksme Ščecinā
* Tramvaju satiksme Ščecinā
* Sabiedriskais transports Ščecinā
* Ščecinas lielpilsētas dzelzceļš

## Piezīmes un atsauces

### Atsauces

## Ārējās saites

* zditm.szczecin.pl
Joku dziesmas

**Joku dziesmas** ir Raimonda Paula estrādes dziesmu minialbums, kas izdots 1975. gadā.

70. gadu vidū iznāca trīs R. Paula minialbumi ar viegla, humoristiska rakstura dziesmām, kam izmantoti gan dzejnieku rakstīti teksti, gan latviešu tautasdziesmas. Albumā "Joku dziesmas" apkopotas piecas dziesmas ar J. Petera un latviešu tautasdziesmu tekstiem, kuras dzied Nora Bumbiere un Viktors Lapčenoks. Dziesma "Lauku gurķis Rīgas tirgū" atšķirīgā versijā bez orķestra iekļauta arī albumā "Nekal mani gredzenā".

2005. gadā minialbums pārizdots albuma formātā kompānijā "Mikrofona ieraksti", pievienojot tam joku dziesmas no minialbumiem "Tā es tevi mīlēšu" un "Dresleriāna".

## 1975. gada minialbuma dziesmu saraksts
# Viena tante teica (J. Petera vārdi)
# Lauku gurķis Rīgas tirgū (J. Petera vārdi)
# Resnā Minna (tautasdziesmu vārdi)
# Atnāk jauka vasariņa (tautasdziesmu vārdi)
# Iedzersim pa glāzei (tautasdziesmu vārdi)

Dzied Nora Bumbiere un Viktors Lapčenoks.

Instrumentāls ansamblis R. Paula vadībā.

Latvijas TV un radio estrādes orķestris A. Zaķa vadībā (2).

## 2005. gada albuma dziesmu saraksts
# Tā es tevi mīlēšu (I. Ziedoņa vārdi) No minialbuma "Tā es tevi mīlēšu" (1975)
# Ja ticīgs es būtu (I. Ziedoņa vārdi) No minialbuma "Tā es tevi mīlēšu" (1975)
# Balta pūka (I. Ziedoņa vārdi) No minialbuma "Tā es tevi mīlēšu" (1975)
# Es rakstu Dženijai (J. Petera vārdi) No minialbuma "Tā es tevi mīlēšu" (1975)
# Viena tante teica (J. Petera vārdi)
# Lauku gurķis Rīgas tirgū (J. Petera vārdi)
# Resnā Minna (tautasdziesmu vārdi)
# Atnāk jauka vasariņa (tautasdziesmu vārdi)
# Iedzersim pa glāzei (tautasdziesmu vārdi)
# Beigas labas, viss labs (Ā. Elksnes vārdi) No minialbuma "Dresleriāna" (1977)
# Kāzas (J. Petera vārdi) No minialbuma "Dresleriāna" (1977)
# Dresleriāna (J. Dreslera vārdi) No minialbuma "Dresleriāna" (1977)

Dzied Nora Bumbiere un Viktors Lapčenoks (1, 3—9, 11, 12), Ojārs Grīnbergs (2), Vladislavs Juhņēvičs (10), Aija Kukule un Mirdza Zīvere (12)

## Atsauces
Progress MS-15

***Progress MS-15*** (***Прогресс МС-15***; SKS apzīmējums ***ISS-76P***) bija Krievijas automātisks *[[Progress-MS]]* sērijas kravas kosmosa kuģis. Paredzēts kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Tas orbītā tika palaists 2020. gada 23. jūlijā. *Progress MS-15* darbību beidza 2021. gada 9. februārī.

## Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2540 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela (), ūdens (). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam ) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces.

## Lidojuma gaita
*Progress MS-15* tika palaists  14:26:21 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1a]]* no Baikonuras kosmodroma.

Saslēgšanās ar staciju automātiskā režīmā notika 23. jūlijā 17:47:52 *UTC* pie *[[Pirs (SKS)|Pirs]]* moduļa, 3 stundas 18 minūtes pēc starta.
Kosmosa kuģa tuvošanās stacijai notika ar nelielu sānsveri un pa labi no mērķa. 3 līdz 5 metru attālumā no stacijas *Kurs-NA* sistēma veica strauju manevru vispirms pa kreisi, tad pa labi, kas izraisīja zināmu satraukumu. Novirzes bija pieļaujamās robežās, un saslēgšanās bija veiksmīga.

 05:21:30 *UTC* *Progress MS-15* atvienojās no SKS. 08:30:11 *UTC* tika iedarbināts dzinējs bremzēšanas manevram. Kravas kuģis iegāja Zemes atmosfērā un sadega. Nesadegušās daļas aptuveni 09:13 *UTC* iekrita Klusā okeāna dienvidu daļā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Progress MS-15 arrives at ISS Anatoly Zak
2042. gads

**2042. gads** () būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies trešdienā.

## Gaidāmie notikumi

* 30. aprīlī tiks atvērta *[[Nickelodeon Studios|Nickelodeon]]* laika kapsula, kas aprakta 1992. gada aprīlī.
* 17. septembrī būs laika skaitīšanas problēma IBM lieldatoru sistēmās, kas līdzīga 2000. gada problēmai.
* No ekspluatācijas tiks izņemta zemūdens Trident D5 kodolraķete.
* Saskaņā ar ASV statistikas biroja datiem ASV pilsoņi, kuriem ir spāņu, Latīņamerikas, Āzijas, Klusā okeāna salu iedzīvotāju un dabīgo amerikāņu izcelsme, skaitliskā ziņā pārspēs tos amerikāņus, kuri nav spāņu izcelsmes un ir baltie.

## Atsauces
1862. gada šaha turnīrs Londonā

**Šaha turnīrs Londonā 1862. gadā** notika Starptautiskās izstādes Lielbritānijā ietvaros.

Turnīrā piedalījās 14 dalībnieki. Turnīrs norisinājās no 1862. gada 16. jūnija līdz 28. jūnijam. Tas bija riņķa turnīrs un tajā tika izmantota laika kontrole, kas tika veikta ar smilšu pulksteni. Šādam lielam turnīram laika kontrole bija jaunums. Tika spēlēti 24 gājieni divās stundās. Turklāt nedrīkstēja būt neizšķirti un tie bija jāpārspēlē.

Turnīra tabula ir attēlota zemāk

:  Šajā turnīrā Vilhelms Steinica uzvarēja Augustu Mongredienu un šai partijai tika piešķirta balva par skaistāko partiju turnīrā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Londonas šaha turnīrā izspēlētās šaha partijas. 
* Loewenthal, J., ed. *The Chess Congress of 1862*. London, 1889.
Firhtegots Lēberehts fon Nordenflihts

**Firhtegots Lēberehts fon Nordenflihts** (, ; 1752—1815) bija Latvijā dzimis raktuvju direktors Polijā-Lietuvā, vēlāk Peru.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1752. gada 4. septembrī Jelgavā zviedru inženiera Andersa fon Nordenflihta (1710–1762) un viņa sievas Juliānas Ludmilas Federikas fon Averbahas ģimenē. Viņa tēvs bija Dursupes muižas īpašnieks un Engures dzelzscepļa pārvaldnieks, kurš sastādīja pārskatu par Kurzemes un Zemgales hercogistes derīgajiem izrakteņiem, enerģētiskiem resursiem, rūpaliem līdz ar ierosinājumiem saimnieciskās dzīves uzlabošanai.
1778. gadā viņš sāka studēt Freibergas Kalnu akadēmijā Saksijā, strādāja par Polijas-Lietuvas kopvalsts raktuvju direktoru tagadējā Kelces apriņķī.

1788. gadā viņš pēc Spānijas karaļa aicinājuma vadīja ekspedīciju uz Peru, lai uzlabotu sudraba ieguves tehnoloģiju turienes raktuvēs. Viņš panācis atļauju Spānijā un tās kolonijās lietot barona titulu un nēsāt Polijas-Lietuvas uniformu.  
1790. gadā viņš Limā izveidoja mineraloģijas laboratoriju 1796. gadā apprecējās ar Kortesa dzimtai piederīgo Mariju Jozefu Kortesu (*María Josefa Cortés y Azua*). 1802. gadā viņu Limā apciemoja Aleksandrs fon Humbolts.

Napoleona karu laikā 1811. gadā Spānijas karalis viņu atsauca no Peru un Nordenflihts mira Madridē 1815. gadā.

## Literatūra
* Renée Gicklhorn: *Nordenflycht und die deutschen Bergleute in Peru.* Deutscher Verlag für Grundstoffindustrie, Leipzig 1963.
* Manuel Torres Marín: *Los de Nordenflycht (Ensayo de Genealogia Descriptiva).* Editorial Andrés Bello, Santiago de Chile 1986.

## Ārējās saites
* Familie  Nordenflycht bei adelsvapen.com 
* Fürchtegott Leberecht (Timotéo) von Nordenflycht Auerbach

## Atsauces
Eduards Zīslaks

**Mihaels Kārlis Eduards Zīslaks** (, 1850—1888) bija vācbaltiešu grāmatizdevējs. Grāmatu apgāda īpašnieks Jelgavā (1875–1888). Ieviesa no titullapas atšķirīgu grāmatu vāku, krāsainu salikumu un tipogrāfiskus ornamentus, gravētus burtu iniciāļus.
 
## Dzīvesgājums
Dzimis 1850. gada 29. (17. pēc VS) oktobrī Jelgavas amatnieka Johana Zīslaka ģimenē.  Mācījās Jelgavas reālskolā, pēc tam bija Kurzemes guberņas spiestuvē māceklis Jelgavā (1867–1870), turpināja apgūt iespiedēja prasmi Pēterburgā, Vīnē, Minhenē, Parīzē un Leipcigā (1870–1875).

Pēc atgriešanās dzimtenē 1875. gadā Jelgavā atvēra savu apgādu un moderni aprīkotu spiestuvi. 1880. gadā kļuva par Jelgavas Latviešu biedrības biedru. 1881. gadā ieguva atļauju ierīkot spiestuvi ar tvaika mašīnu. Spiestuve pieņēma pasūtinājumus no Pūcīšu Ģederta, Bernharda Dīriķa, Latviešu biedrības Derīgu grāmatu nodaļas, Indriķa Alunāna, J. Dravnieka, Māteru Jura grāmatu apgādiem. 

Miris 1888. gada 1. oktobrī (19. septembrī pēc VS) Jelgavā, apglabāts Jelgavas Jāņa kapos.
1893. gadā Zīslaka spiestuvi nopirka Jēkabs Dravnieks.

## Izdevējdarbība
thumb|270px|Zīslaka un Draviņ-Dravnieka iespiesto Latvju dainu 1. burtnīca.
Izdeva J. V. Gētes "Lapsa Kūmiņš" E. Dinsberga tulkojumā (1879) ar vācu oriģinālizdevumam darinātajām V. Kaulbaha ilustrācijām, J. Lautenbaha-Jūsmiņa "Zalkša līgava" (1880), A. Bīlenšteina "Latviešu mīklas" (1883),"Latviešu kalendāru" ar literāro pielikumu (no 1877), pirmo latviešu ilustrēto žurnālu "Pagalms" (1880-1884), Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas "Rakstu krājumu" (2-5, 1884-1889), F. Brīvzemnieka "Mūsu tautas pasakas" (1887), Ausekļa "Rakstus" (1-2), A. Pumpura "Lāčplēsi" (abi 1888), žurnālu "Austrums" (no 1887).

## Atsauces
Parīzes 7. apgabals

**Parīzes 7. apgabals** () ir viens no 20 Francijas galvaspilsētas Parīzes apgabaliem. Franču valodā apgabalu sauc arī par *septième*. Apgabals atrodas Sēnas upes kreisajā krastā.

7. apgabalā atrodas dažādi nozīmīgi un pazīstami Parīzes tūrisma objekti, piemēram, Eifeļa tornis, Invalīda nams, Brīnumainās Dievmātes kapela, Orsē muzejs un Rodēna muzejs. Tajā atrodas vēsturiskā Senžermēnas apkaime, kur atrodas Francijas Nacionālā asambleja un vairākais ministrijas. Apgabalā atrodas arī vairāku valstu diplomātiskās vēstniecības.

Apkārtne ir bijusi Francijas augstākās iedzīvotāju klases mājvieta kopš 17. gadsimta, kad tā kļuva par Francijas augstākās muižniecības jauno rezidenci. Rajons ir bijis tik moderns Francijas aristokrātijas laikā, ka kopš tā laika franču muižniecības aprakstīšanai ir izmantota frāze *le Faubourg* — atsaucoties uz pašreizējās 7. apgabala seno nosaukumu. Parīzes 7. apgabals un Neijī pie Sēnas ir pārtikušākie un prestižākie dzīvojamie rajoni Francijā.

## Atsauces
Lingulīdas

**Lingulīdas** (*Lingulida*) ir bezslēdzenes pleckāju kārta. Šīs kārtas pārstāvjiem ir hitīn-fosfātiska, reizēm kalcīta čaula ar neīstām arejām abos čaulas vāciņos. Kāja iziet caur starp vāciņiem, bieži vien pa vēdera vāciņa neīstās arejas iedobi. Pārstāvjiem ar kalcīta, dažiem arī ar hitīn-fosfāta čaulām iekšpusē ir piepaceltas platformas, kur piestiprinās muskuļi. Šīs kārtas pārstāvji dzīvoja no kembrija līdz mūsdienām.

## Sistemātika
Kārtā ir trīs virsdzimtas.

* kārta: ***Lingulida*** Waagen, 1885
:* virsdzimta: *[[Acrotheloidea]]* Walcott, 1908 †
::* dzimta: *[[Acrothelidae]]* Schuchert, 1893 †
::* dzimta: *[[Botsfordiidae]]* Schindewolf, 1955 †

:* virsdzimta: Discinoidea Gray, 1840
::* dzimta: *[[Discinidae]]* Gray, 1840
::* dzimta: *[[Trematidae]]* Schuchert, 1893 †

:* virsdzimta: *[[Linguloidea]]* Menke, 1828
:::* ģints: *[[Lingulipora]]* Girty, 1898 †
:::* ģints: *[[Oxlosia]]* Ulrich & Cooper, 1936 †
::* dzimta: *[[Aulonotretidae]]* Williams et al., 2000 †
::* dzimta: *[[Dysoristidae]]* Popov & Ushatinskaya, 1992 †
::* dzimta: *[[Elkaniidae]]* Walcott & Schuchert in Walcott, 1908 †
::* dzimta: *[[Eoobolidae]]* Holmer et al., 1996 †
::* dzimta: *[[Kyrshabaktellidae]]* Ushatinskaya in Pelman et al., 1992 †
::* dzimta: *[[Lingulasmatidae]]* Winchell & Schuchert, 1893 †
::* dzimta: *[[Lingulellotretidae]]* Koneva & Popov, 1983 †
::* dzimta: *[[Lingulidae]]* Menke, 1828
::* dzimta: *[[Obolidae]]* King, 1846 †
::* dzimta: *[[Paterulidae]]* Cooper, 1956 †
::* dzimta: *[[Pseudolingulidae]]* Holmer, 1991 †
::* dzimta: *[[Zhanatellidae]]* Koneva, 1986 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Jūlija Hausmane

**Jūlija Hausmane** (, 1826—1901) bija vācbaltiešu dzejniece, guvernante un mūzikas skolotāja.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1826. gada 19. (7.) martā Rīgā ģimnāzijas skolotāja Johana Hausmaņa un viņa sievas Jūlijas, dzimušas Magnuses, ģimenē. 1830. gadā viņas tēvs sāka strādāt Jelgavas ģimnāzijā. Strādāja par guvernanti Jelgavā, vēlāk kopa savu aklo tēvu. Jelgavas luterāņu mācītāja Neandera iespaidā sāka rakstīt garīgo dzeju. 1862. gadā Berlīnes luterāņu mācītājs Gustavs Knaks nopublicēja viņas dzejas grāmatu ar nosaukumu "Maija puķes" (*Maiblumen*).

1864. gadā viņa kopā ar jaunāko māsu pārcēlās uz dzīvi Biaricas pilsētā Francijas dienvidos, bet no 1870. gada dzīvoja pie vecākās māsas Pēterburgā.

1899. gadā Hausmane nopublicēja 700 lappušu biezu atskārsmju grāmatu ar nosaukumu "Mājas maize. Vienkāršas rīta un vakara lūgšanas". 

Mirusi 1901. gada 15. (2.) augustā Igaunijas guberņas kūrortā Vezu.

## Darbi
thumb|left|200px|"Maija puķes", (6. izdevums, 1880).
* *Maiblumen. Lieder einer Stillen im Lande.* 2 Bände (1862) 
* *Bilder aus dem Leben der Nacht im Lichte des Evangeliums.* (1868)
* *Hausbrot. Schlichte Morgen- und Abend-Andachten.* (1899)
* *Blumen aus Gottes Garten. Lieder und Gedichte.* (1902)

### Dziesma "Pie rokas ņem un vadi"
Mūzikas autors: Filips Frīdrihs Silhers (1789-1860), teksta autore: Jūlija Katarīna Hausmane, aranžētājs: Jāzeps Vītols

## Atsauces
Fārgo (seriāls)

**"Fārgo"** () ir amerikāņu melnās komēdijas un kriminālās drāmas seriāls, kura autors ir Noa Houlijs. Seriāls ir iespaidojies no brāļu Koenu tāda paša nosaukuma 1996. gada filmas. Seriālam pašlaik ir iznākušas piecas sezonas. Seriāls iznāca .

Seriāls ir veidots antoloģijas formātā, kur katras sezonas notikumi norisinās citā laikā ar citu stāstu un aktieriem.

## Atsauces

## Ārējās saites
54. autobusu maršruts (Ščecina)

thumb|250x250px|54. maršruta autobuss Gdaņskas ielā
**54. autobusu maršruts** ir Ščecinas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Tirkīza ielas () līdz Zakladi mensne (). Šis maršruts izveidots 1956. gadā.

54. autobusu maršrutu apkalpo "SPA Dąbie" autobusu depo.

## Maršruts
Virzienā **Turkusova — Zakladi mensne** autobusi brauc pa šādām ielām:

Tirkīza iela — Tranzīta iela — Iepirkšanās iela — Reigana laukums — Dombska iela — Zooloģiskā iela — Lāču iela — Zvežiņecka iela — Struga iela — Pomerānijas iela — Straume.

Virzienā **Zakladi mensne — Turkusova** autobusi brauc pa šādām ielām:

Straume — Pomerānijas iela — Struga iela — Zvežiņecka iela — Lāču iela — Zooloģiskā iela — Dombska iela — Reigana laukums — Iepirkšanās iela — Lupīnu iela — Tranzīta iela — Tirkīza iela.

## Pieturvietas
54. tramvaju maršrutā pavisam kopā ir 23 pieturas. Virzienā **Turkusova — Zakladi Mensne** ir 11 pieturas, bet virzienā **Zakladi Mensne — Turkusova** ir 12 pieturas.

## Skatīt arī

* Ščecina
* Autobusu satiksme Ščecinā
* Tramvaju satiksme Ščecinā
* Sabiedriskais transports Ščecinā
* Ščecinas lielpilsētas dzelzceļš

## Piezīmes un atsauces

### Atsauces

## Ārējās saites

* zditm.szczecin.pl
Aizupes muiža

**Aizupes muiža** () bija Kurzemes muiža, kuras kungu māja atrodas Tukuma novada Vānes pagasta Aizupē pie autoceļa V1459. Muižas centra ēkās darbojas asociācija "Dzīvesprieks", kuras pamatuzdevums ir jauniešu sociālā rehabilitācija un profesionālā pamatizglītība.

## Vēsture
thumb|270px|Aizupes muižas kungu mājas gala skats.
Muižas pirmais īpašnieks Kurzemes un Zemgales hercogistes laikā bija hercoga Gotharda padomnieks Zalomons Hennings, kas pēc hercoga nāves 1587. gadā dzīvoja Aizupes muižā un pabeidza rakstīt Livonijas Kurzemes hroniku (*Lifflendische Churlendische Chronica...*), kas tapa iespiesta pēc viņa nāves 1590. gadā Rostokā, vēlāk atkārtoti Leipcigā.

Līdz 1719. gadam Aizupes muiža piederēja Henninga pēcnācējiem, pēc tam Koskuliem un Mirbahiem. No 1790. līdz 1920. gadam muižas īpašnieki bija fon Hāni. Sākumā Aizupes īpašnieks bija Ādolfs Georgs Vilhelms fon Hāns (1749-1823), pēc tam to mantoja viņa dēls Pauls Teodors fon Hāns (1793–1862), kurš bija Kurzemes gubernators no 1824. līdz 1827. gadam. Viņa laikā 1823. gadā uzcēla muižas kungu māju. 
Muižu mantoja viņa dēls Ādolfs Filips fon Hāns (1824-1882), pēc viņa Johaness (Hanss) Gotfrīds Kuno fon Hāns (1864-1911), tad Andreass fon Hāns (1905-1979).
Savulaik saimniecība bija iekļauta Kurzemes guberņas paraugmuižu sarakstā.

Pēc vācbaltiešu aizbraukšanas 1939. gadā uz agrāko muižas kungu māju pārcēla Cīravas meža skolu, bet pēc Otrā pasaules kara ēkā darbojās meža tehnikums, kuru slēdza 1985. gadā.
Ēkā, kura bija Talsu MRS īpašumā, uzsāka restaurācijas darbus, kuros piedalījas studentu celtnieku vienības. 1987. gadā muižas 6,3 ha lielo parku uzkopa Rīgas Medicīnas institūta vienība «Opuss», kas tajā atrada 27 Eiropas tūju formas.

Zviedrijas NVO *Livslust* 1996. gada 26. maijā bijušajās Aizupes muižas ēkās atklāja "Dzīvesprieka" mājas. 

## Muižas ēkas un parks
Saglabājies viss saimniecības ēku komplekss: dzīvojamās mājas, lielās kūtis ar uzbrauktuvēm, spirta dedzinātava, ledus pagrabs u.c. Aizupes muižas pils ar parka dendroloģiskajiem stādījumiem ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, kas sastāv no 15 ēkām, kopējā muižas zemes īpašuma platība ir 40,66 hektāri.
 
## Galerija

Aizupes muižas pils 2000-06-11.jpg|Aizupes muižas kungu māja pirms atjaunošanas (2000)
2015 07 Aizupes muiza (10).jpg|Aizupes muižas kungu māja pirms atjaunošanas (2015)
Aizupes muiža - manor - panoramio (1).jpg|Aizupes muižas kungu māja atjaunošanas laikā (2017)
Aizupes muiža - manor - panoramio.jpg|2015. gadā
2015 07 Aizupes muiza (1).jpg|Saimniecības ēka (2015)
2015 07 Aizupes muiza (4).jpg|Saimniecības ēka (2015)
2015 07 Aizupes muiza (5).jpg|Saimniecības ēka (2015)
2015 07 Aizupes muiza (7).jpg|Saimniecības ēka (2015)
2015 07 Aizupes muiza (9).jpg|Saimniecības ēka (2015)


## Atsauces
Amagera

**Amagera** (, , agrāk arī [ˈɑˌmɛˀɐ]) ir Dānijas sala Ēresunda šaurumā. Daļa Kopenhāgenas atrodas Amageras salā.

## Ģeogrāfija
Sala galvenokārt sastāv no zemām, auglīgām zemēm. Mūsdienās lielākā daļa Amageras ir urbanizēta un neatņemama Lielās Kopenhāgenas sastāvdaļa, lai gan salas dienvidu pašvaldībās Drāgerā un Tornī joprojām ir lauksaimniecības, mežu un dabas teritorijas.
Amageru ar Zēlandes salu savieno vairāki tilti, savukārt tilts pāri Ēresunda šaurumam — ar Zviedriju. Divas metro līnijas nodrošina satiksmi ar Kopenhāgenas centru.

Salas austrumu krasta līniju šodien veido pludmales parki *Amager Strand* un *Kastrup Strandpark*, kā arī Kopenhāgenas lidosta un Drāgeras osta. Ēresunda tilta sākumā tieši uz austrumiem no Kastrupas ir atrodama maza mākslīgā pussala.

Salas rietumu daļa iepriekš bija klāta ar ūdeni. Pēc dambju būvniecības pagājušā gadsimta trīsdesmitajos gados un teritorijas nosusināšanas tur sākumā bija militārās apmācības zona, bet tagad tur ir aizsargājama teritorija — dabas parks.

## Administratīvais iedalījums
Salas ziemeļdaļa pieder Kopenhāgenas pilsētai, tur atrodas tās rajoni: Rietumamagera, Austrumamagera un Kristianshavna. Rietumamageras dienvidos atrodas jaunākais Kopenhāgenas rajons Ērestade. Tajā atrodas Skandināvijas lielākais izstāžu centrs "Bella Center" un tirdzniecības centrs "Field". Pārējā salas daļa sadalīta starp Tornī un Drāgeras pašvaldībām.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Amagera
Virves vilkšana

**Virves vilkšana** ir sporta veids, kurā divas komandas ar spēku un taktiku velk virvi. Uzvar tā komanda, kas aizvelk pretiniekus līdz noteiktai atzīmei, robežlīnijai. Virves vilkšana bija olimpiskais sporta veids no 1900. gada līdz 1920. gada vasaras olimpiskajām spēlēm. Tolaik startēja tikai vīrieši. Mūsdienās norisinās dažādas sacensības virves vilkšanā ne tikai vīriešiem, bet arī sievietēm.

## Ārējās saites

*
Širmeļupīte

**Širmeļupīte** ir Ņegas labā krasta pieteka Ogres novada Birzgales pagastā.

Izteka pie meža masīva uz austrumiem no Širmeļiem. Tek rietumu virzienā. Ietek Ņegā. Vidustecē vairāki uzplūdinājumi, lielākais no tiem — Širmeļu dīķis.

Upi šķērso valsts autoceļš P88 (Bauska—Linde). Vidustecē, labajā krastā — ciems Širmeļi (agrāk Dzintari).

## Atsauces
Rauda (Sēmes pagasts)

**Rauda** ir apdzīvota vieta Tukuma novada Sēmes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Raudas muižas (*Rauden, Raudenhof*) centru. 

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1482 (pievadceļš Raudas pansionātam). Uz austrumiem no ciema atrodas Smārdes pagasta ciems ar tādu pašu nosaukums - Rauda.

## Atsauces
Līkaiņi

**Līkaiņi** ir mazciems, agrāk Plieņu ciema daļa Tukuma novada Sēmes pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā pie autoceļa P131 (Tukums—Ķesterciems—Mērsrags—Kolka) Līkaiņu ezera ziemeļu krastā.

## Atsauces
Mikola Pidhornijs

**Mikola Pidhornijs** () jeb **Nikolajs Podgornijs** (; dzimis , miris ) bija ukraiņu politiķis, Ukrainas Komunistiskās partijas pirmais sekretārs (1957—1963), PSRS Augstākās Padomes prezidija priekšsēdētājs (1965—1977).

## Ārējās saites
Loka šaušana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**[[Loka šaušana]] [[1900. gada vasaras olimpiskās spēles|1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]** bija viens no 20 oficiālajiem olimpiskajiem sporta veidiem. Šī bija pirmā reize, kad loka šaušana bija iekļauta olimpisko spēļu programmā. Sacensības notika no 1900. gada 15. jūlija līdz 14. augustam, tās tika aizvadītas Vensēnas mežā. Loka šaušanā startēja 153 sportisti no 3 valstīm. Lai gan no 153 loka šāvējiem, tikai 17 sportistiem ir zināma precīza identitāte. Sacensības tika aizvadītas 7 disciplīnās. Šī bija pirmā reize, kad loka šaušana bija iekļauta olimpisko spēļu programmā.

Starptautiskā Olimpiskā komiteja līdz šim nav izlēmusi, kuri notikumi bija "olimpiskie" un kuri ne. Taču SOK savā datubāzē atzīmē tika 6 disciplīnas no vairākām, kas bija iekļautas loka šaušanā. Ja visas disciplīnas tiktu iekļautas, loka šaušanas dalībnieku skaits varētu pārsniegt 5000 sportistu. Lielākā daļa no disciplīnām ir izslēgtas tādēļ, ka tās ir bijušas kā Francijas nacionālie čempionāti. Savukārt komandu pasākumi *au berceau* kalpoja kā kvalifikācija individuālajiem notikumiem. Astoņi labākie komandu sacensību *auordon doré* finišētāji bija tiesīgi sacensties par individuālajiem tituliem, savukārt seši labākie komandu sacensību *au chapelet* finišētāji bija tiesīgi sacensties par individuālajiem tituliem.

Visvairāk medaļas loka šaušanā izcīnīja Beļģijas loka šāvējs Hūberts Van Inniss, kurš izcīnīja divas zelta un vienu sudraba medaļu.

## Medaļu ieguvēji
### Medaļnieki
[200px|thumb|[Hūberts Van Inniss loka šaušanā izcīnīja 3 olimpiskās medaļas.]]
200px|thumb|Skats no loka šaušanas sacensībām

### Sportisti ar vairākām medaļām

### Medaļu sadalījums starp valstīm

*  — Pirmās izcīnītās olimpiskās medaļas valstij šajā sporta veidā
*  — Pirmās izcīnītā zelta medaļas valstij šajā sporta veidā
*  — Pirmās izcīnītā sudraba medaļas valstij šajā sporta veidā
*  — Pirmās izcīnītā bronzas medaļas valstij šajā sporta veidā

## Pārstāvētās valstis un sportisti
* Skatīt arī: *[[Loka šāvēji 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]*
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs loka šaušanas sacensībās startēja 153 sportisti no 3 valstīm, taču tikai dažiem no tiem ir zināma konkrēta identitāte. Lielākā daļa no sportistiem bija no Francijas.

*Iekavās uzrādīts sportistu skaits no valsts.*

* 
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Loka šaušana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Sports Reference'') 
* Loka šaušana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Olympedia'') 
* Loka šaušana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Olympics'') 
* De Wael, Herman. *Herman's Full Olympians*: "Archery 1900".  Accessed 17 January 2006. Available electronically at http://users.skynet.be/hermandw/olymp/arc1900.html .
* 
* Olimpisko medaļu ieguvēju datubāze (Starptautiskā Olimpiskā komiteja)
Dilliona Hārpere

**Kelsija Marija Heisa** (; dzimusi  Floridā), pazīstama ar skatuves vārdu **Dilliona Hārpere** (), ir amerikāņu pornoaktrise.

Darbojas pornoindustrijā kopš 2012. gada. Viņa bija *[[Hustler]]* 2013. gada novembra *Honey of the Month*, drīz pēc tam fotografējusies *[[Penthouse]]*. Piedalījusies vairāk nekā 400 pornofilmās.

## Atsauces

## Ārējās saites

* IAFD profils
Vensēnas mežs

**Vensēnas mežs** () ir lielākais publiskais parks Parīzē, kas atrodas 12. apgabala austrumu daļā. Parks tika izveidots no 1855. līdz 1866. gadam, pēc imperatora Napoleona III pavēles. Parku veidoja franču inženieris Ādolfs Alfāns.

Tas atrodas blakus Vensēnas pilij, bijušajai Francijas valdnieku dzīvesvietai. Parkā ir angļu ainavu dārzs ar četriem ezeriem, zoodārzs, dendrārijs, botāniskais dārzs, hipodroms un zirgu skriešanās ceļš, velodroms velosipēdu sacīkstēm un Francijas nacionālā sporta un fiziskās audzināšanas institūta pilsētiņā. Parks ir pazīstams ar prostitūciju pēc tumsas iestāšanās.

Vensēnas meža platība ir 995 hektāri (2459 akri), padarot to nedaudz lielāku par Buloņas mežu (846 ha), otru lielāko Parīzes ainavu parku, kas atrodas pilsētas rietumu pusē. Tas aizņem desmit procentus no Parīzes kopējās platības un ir gandrīz tikpat liels kā pirmie seši apgabali pilsētas centrā kopā. Vensēnas mežs ir aptuveni trīs reizes lielāks nekā Centrālparks Ņujorkā (341 hektārs / 843 akri), un tas ir nedaudz lielāks par Ričmondas parku, Londonā (955 hektāri / 2360 akri); bet ir mazāks par Grifita parku Losandželosā (1170 hektāri / 2891 akri). Tikai apmēram puse Vensēnas meža teritorijas ir klāta ar kokiem.

Parka teritorijā tika aizvadītas lielākā daļa no 1900. gada vasaras olimpisko spēļu sacensībām. Parkā esošajā velodromā tika aizvadītas riteņbraukšanas sacensības, pašā parkā notika arī loka šaušanas sacensības. Parkā notika pirmās starptautiskā kriketa spēles starp Angliju un Franciju. Kā arī 6 mēnešus tas bija 1931. gada Parīzes koloniālās izstādes norises vieta.

## Parka karte
500px|thumb|center

## Skatīt arī
* Buloņas mežs
* Vensēnas velodroms

## Atsauces
Savona

**Savona** (, , ) ir ostas pilsēta Itālijas ziemeļrietumos, Ligūrijā. 2018. gadā Savonā dzīvoja 60,6 tūkstoši iedzīvotāju. Tā ir lielākā Savonas provinces pilsēta un tās administratīvais centrs. Savonā ir attīstīta metalurģija, kuģubūve. Dzelzceļa līnija to savieno ar Turīnu, kā arī Savona atrodas maršruta Dženova–Francijas robeža malā.

Vēsturiskajos avotos tā pirmo reizi minēta 205. gadā p.m.ē. kā gallu–romiešu pilsēta Savo, kas bija savienībā ar Kartāgu pret Romu.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Iznākšana no skapja

**Iznākšana no skapja** () jeb **kamingauts** (no *coming out* — 'iznākšana') ir apzīmējums kādas personas brīvprātīgai savas homoseksuālās vai biseksuālās orientācijas pieņemšanai un publiskai izpaušanai. Iznākot no skapja, cilvēks var piedzīvot dažādas pretrunīgas emocijas — gan prieku, gan sēras. Lai atvieglotu šo procesu, iesaka sarunām iepriekš sagatavoties, piemēŗam, apdomājot labāko laiku, reālistiski prognozējot sarunas biedra reakcijas, iepriekš sagatavojot argumentus. 

Var runāt par "iznākšanu no skapja", ko piedzīvo arī tuvinieki, kuri tad savukārt iegūst jaunu identitāti kā "LGBTQ+ vecāks" vai tamlīdzīgi.

Latvijā bijuši dažādi projekti, lai atvieglotu iznākšanu no skapja.

## Atsauces
Čintara Pūnlāpa

**Čintara Pūnlāpa** (, , dzimusi ) ir Taizemes dziedātāja un aktrise. Viņa ir viena no populārākajām mūzikas žanra *[[Mor lam]]* (taizemiešu kantrīmūzikas) dziedātājām. Ir izdoti vairāk nekā 40 mūzikas albumi.

## Ārējās saites
Kristīne Nordhagena

**Kristīne Nordhagena** (; dzimusi ) ir bijusī norvēģu izcelsmes kanādiešu brīvā stila cīkstone, 2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, seškārtīga pasaules čempione.

## Biogrāfija
Nordhagena, kas sāka ar cīņu nodarboties 20 gadu vecumā, ir absolvējusi Albertas universitāti. Viņa ir izcīnījusi sešas pasaules čempionāta zelta medaļas: 1994., 1996., 2000. un 2001. gadā Bulgārijas galvaspilsētā Sofijā, 1997. gadā Francijas pilsētā Klermonferānā un 1998. gadā Polijas pilsētā Poznaņā. Vēl viņa ieguva sudraba medaļu 1993. gadā Norvēģijas pilsētā Stavernā un bronzas medaļu 1999. gadā Zviedrijas pilsētā Bodenā. 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās viņa ierindojās 5. vietā sieviešu svara kategorijā 72 kg. Viņa beidza savu sporta karjeru gadu pēc Atēnu spēlēm.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* 1998. gadā iekļauta Kanādas cīņas sporta Slavas zālē.
* 2006. gadā iekļauta UWW Slavas zālē.
* 2010. gadā iekļauta Albertas provinces sporta slavas zālē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kurēns

220px|thumb|right|Kurēns „Gil. No 60” 1938. gadā

**Kurēns** (, , daudzskaitlī *Kurenkähne*) ir Austrumprūsijas piekrastē dzīvojušo kursenieku divmastu plakandibena zvejas buru laivu veids. Kopš 19. gadsimta vidus tos papildināja vējrāži (*Kurenwimpel*), kas kalpoja ne vien vēja virziena noteikšanai, bet arī kā laivas īpašumzīmes, kas parādīja īpašnieka dzimtas vēsturi, dzīvesvietu un turību.

Kurēni bija nozīmīgs kursenieku saimniecības piederums, ko izmantoja ne vien zvejā, bet arī preču un cilvēku pārvadāšanai. Līdz Otrajam pasaules karam Pomerānijas ciemos bija simtiem šādu laivu (Nidā vien — 65 kurēni), taču pēc kara kurēnu izgatavošana pārtrūka un daudzi no esošajiem kurēniem gāja bojā. Mūsdienās kurēnu izgatavošana tiek atjaunota.

## Atsauces

## Papildu literatūra
* Werner Jaeger: *Die Fischerkähne auf dem kurischen Haff * ISBN 3-895-34160-6.
* Hans Woede: *Die Wimpel der Kurenkähne. Geschichte — Bedeutung — Brauchtum.* Würzburg 1966.
Mihailovska

**Mihailovska** var būt:

* Mihailovska — pilsēta Stavropoles novadā;
* Mihailovska — pilsēta Sverdlovskas apgabalā;

## Cilvēki ar šādu uzvārdu
* Jeļena Mihailovska — krievu šahiste.