Henrijs II Plantagenets

thumb|200px|Henrija. Anglijas karaļa ģerbonis
**Henrijs II Plantagenets** (; dzimis , miris ), saukts arī **Henrijs Īsais Apmetnis** (*Henry Fitzempress* un *Henry Curtmantle*) bija pirmais Anglijas karalis (1154—1189) no Plantagenetu dinastijas.

Henrija tituli:
* Normandijas hercogs (*Duke of Normandy*, 1151—1189)
* Anžū grāfs (*Count of Anjou*, 1151—1189)
* Menas grāfs (*Count of Maine*, 1151—1189)
* Puatjē grāfs (*Count of Poitiers*, 1152—1189)
* Mortēnas grāfs (*Count of Mortain*, 1151—1153)
* Anglijas karalis (*King of England*, 1154—1189)

## Dzīvesgājums
Henrija I no Normandiešu dinastijas vienīgais mantinieks princis Viljams gāja bojā, kuģim nogrimstot vētrā. Uz karalistes troni pretendēja viņa meita Matilde, Sv. Romas impērijas ķeizara Heinriha V atraitne un Anžū grāfa Žofruā V no Anžū dinastijas sieva, mazgadīgā Henrija māte. Taču par Anglijas karali ievēlēja Viljama Iekarotāja mazdēlu Stefanu no Bluā.

Bērnību Henrijs pavadīja savas mātes valdījumos kontinentā, kamēr māte un tēvs vadīja karadarbību pret Bluā dzimtu par Anglijas troni. No 1149. gada Matildes piekritējus vadīja jau pieaugušais Henrijs, taču ne pārāk veiksmīgi: tika sakauts 1149. gada mēģinājumā ar Skotijas karaļa Dāvida I atbalstu ieņemt Jorku. Viņš bija spiests bēgt uz atpakaļ uz Normandiju.

1151. gadā pēc tēva nāves viņš mantoja Normandijas un Anžū troņus, kā rezultātā kļuva par lielākās daļas Francijas suverēnu. 1152. gadā Henrijs apbruņojās un ieņēma Monsoro pili, lai saglabātu Anžū un izbeigtu viņa brāļa Žofruā VI organizēto sacelšanos. Izmantojis jaunās iespējas un savācis jaunu armiju, Henrijs 1153. gadā iebruka Anglijā. Vasarā viņam bija izdevies ieņemt lielāko daļu Rietumanglijas, savukārt karalis Stefans, novājināts līdzšinējās cīņās ar anarhistiskajiem baroniem, baidījās sastapties ar Plantagenetu armiju atklātā kaujā. 25. decembrī viņš noslēdza ar Henriju t.s. Valingfordas mieru (*Treaty of Wallingford*), saskaņā ar kuru Henrijs Plantagenets tika iecelts par Stefana troņa mantinieku, savukārt Henrijs garantēja nepretendēt un neapdraudēt karaļa otrā dēla Gijoma d'Bluā (*Guillaume de Blois*) zemes Normandijā, Anglijā un Buloņā.

1154. gada 25. oktobrī karalis Stefans mira. Saskaņā ar vienošanos, Anglijas troni mantoja Henrijs Plantagenets, kurš aizsāka Plantagenetu dinastiju.

## Literatūra
thumb|200px|Plantagenetu dzimtas valdījumi Henrija laikā
* L. Diggelmann, 'Marriage as Tactical Response: Henry II and the Royal Wedding of 1160', English Historical Review, CXIX, (2004), pp. 954—64
* R.J. Smith, 'Henry II's Heir: the Acta and Seal of Henry the Young King, 1170-83', English Historical Review, CXVI, (2001), pp. 297—326
* O.H. Moore, The Young King Henry Plantagenet, 1155—83, in History, Literature, and Tradition (Columbus OH, 1925)
* G. Duby, William Marshal: the Flower of Chivalry trans. R. Howard (London, 1986)
* D. Crouch, William Marshal: Knighthood, War and Chivalry, 1147—1219 (2nd edn, London, 2002)
* Richard Barber, The Devil's Crown: A History of Henry II and His Sons (Conshohocken, PA, 1996)
* Robert Bartlett, England Under The Norman and Angevin Kings 1075-1225 (2000)
* J. Boussard, Le government d'Henry II Plantagênêt (Paris, 1956)
* John D. Hosler Henry II: A Medieval Soldier at War, 1147—1189 (History of Warfare; 44). Leiden: Brill Academic Publishers, 2007 (hardcover, )
* W.L. Warren, Henry II. London, 1973

## Ārējās saites
* Salkovs D., Anglija XII gs. — Henrija II Plantageneta reformas
* Henry II Chronology
* Medieval Sourcebook: Angevin England 
* Henrija II reformas