Little Willie

***Little Willie*** ("Mazais Villijs") bija pirmais tanka prototips, kura izstrāde noveda pie pirmā britu tanka *[[Mark I]]* izveides. Pēc Zemessardzes komitejas pasūtījuma 1915. gada rudenī uzbūvētais tanka prototips bija vēsturē pirmais pabeigtais tanka prototips. *Little Willie* ir vecākais saglabājies atsevišķais tanks, un tas ir saglabāts kā viens no slavenākajiem eksponātiem Tanku muzeja kolekcijā Bovingtonā, Anglijā.

## Izveides vēsture
thumb|Linkolna mašīna Nr. 1  ar pagarinātām ''Bullock'' kāpurķēdēm un ''Creeping Grip'' traktora piekari, 1915. gada septembris
Pirmā pasaules kara sākumā pulkvedi Ernestu Svintonu nosūtīja uz Rietumu fronti, lai ziņotu par kara gaitu. Pēc pirmo kauju novērošanas, kurās viens ložmetējnieks varēja nogalināt tūkstošiem kājnieku, kas virzījās uz ienaidnieka tranšejām, Svintons rakstīja, ka ar benzīnu darbināmi traktori ar kāpurķēdēm un aizsargplāksnēm var izturēt ložmetēju uguni.

Svintona priekšlikumu noraidīja ģenerālis sers Džons Frenčs un viņa zinātniskie padomnieki. Atsakoties pieņemt sakāvi, pulkvedis Ernsts Svintons sazinājās ar pulkvedi Moricu Henkiju, kurš ideju nodeva Viņa Majestātes Admiralitātes pirmajam lordam seram Vinstonam Čērčilam. Čērčilu iespaidoja Svintona idejas, un 1915. gada februārī viņš izveidoja Sauszemes kuģu komiteju, lai izstrādātu jaunu kara mašīnu. Komiteja pieņēma Svintona priekšlikumu un uzrakstīja jaunā transportlīdzekļa specifikācijas.

Galu galā leitnantam Valteram Gordonam Vilsonam no Jūras spēku gaisa dienesta un Viljamam Tritonam no kompānijas *William Foster & Co. Ltd.* uzdeva izveidot nelielu sauszemes transportlīdzekli. Transportlīdzeklis, kuru būvēja lielā slepenībā, nosauca par "Svintona tanku".

Prototipa būvniecība sākās 1915. gada 11. augustā. 16. augustā Tritons nolēma uzstādīt divu riteņu stūrēšanas ratiņus aizmugurē, kas, domājams, ievērojami uzlabos tā vadāmību. 1915. gada 9. septembrī Linkolna mašīna Nr. 1 () veica savu pirmo testa braucienu ap Velingtonas metāllietuves fabrikas laukumu. Uzreiz tika atklāti vairāki trūkumi. Pirmkārt, kāpurķēdes bija plakanas, radot ievērojamu pretestību pagrieziena laikā. Piekari modificēja tā, lai kāpurķēžu apakšējais profils kļūtu izliekts, ievērojami uzlabojot transportlīdzekļa pagrieziena spējas. Otrkārt, šķērsojot tranšeju, kāpurķēdes iegrima un noslīdēja no veltņiem. Tritons un leitnants Valters Vilsons izmēģināja daudzas kāpurķēžu konstrukcijas un izvēlējās kāpurķēdi, kas sastāvēja no plakanām, lietām kopā sakniedētām kāpurķēžu saitēm. Katra kāpurķēžu saite bija aprīkota ar vadotnēm, kas ļāva tai pārvietoties tikai vienā plaknē un neļāva kāpurķēdei iegrimt. Tādējādi kāpurķēdes bija stingri piestiprinātas pie veltņu rāmja. Rāmji bija piestiprināti pie tanka korpusa ar vārpstām, ļaujot tai nedaudz kustēties attiecībā pret korpusu. Šī konstrukcija izrādījās veiksmīga un to izmantoja britu jaunajos tankos līdz pat *[[Mark VIII]]* modelim. Pirmo sauszemes kuģa prototipu ar nosaukumu *Little Willie* Ernestam Svintonam un Sauszemes kuģu komitejai demonstrēja 1915. gada 11. septembrī.

## Konstrukcijas apraksts
Lielākā daļa mehānisko komponentu, tostarp radiators, pielāgoja no *Foster-Daimler* smagās artilērijas traktora. Transportlīdzeklis bija aprīkots ar 105 zirgspēku *Daimler* dzinēju, un piekare ar divām degvielas tvertnēm, kas atradās aizmugurē, atstājot pietiekami daudz vietas ierosinātajam tornim, kurā atradās divu mārciņu *Vickers* lielgabals. Korpusā varēja uzstādīt līdz sešiem ložmetējiem (sākotnēji plānoti ''Madsen'' ložmetēji, bet vēlāk izvēlējas divus 7,7 mm *Vickers* ložmetēji). Galvenajam lielgabalam bija liela munīcijas rezerve — līdz 800 patronām.

Prototipam nebija pilnu tērauda bruņu, tikai sava veida "vāciņš", kas izgatavots no plāksnēm, lai gan konstrukcija paredzēja 6 mm bruņu apšuvumu.

Tanka priekšpusē sēdekļos varēja sēdēt divi mehāniķi: viens vadīja stūri, kas vadīja aizmugurējo riteni, sajūga (C) un bremžu (B) pedāļus, galveno transmisiju un pārnesumu pārslēgšanas sviru; otrs vadīja kreiso un labo lentes bremžu sviru, ļaujot palēnināt vienu no kāpurķēdēm pagrieziena veikšanai. Tas ļāva otrajam vadītājam braukšanas laikā novērot notiekošo un šaut no ložmetēja no priekšējās apaļās ambrazūras. Lielgabala apkalpošanai bija nepieciešami vismaz vēl divi cilvēki, kā arī vēl divi, lai darbinātu ložmetēju. Tādējādi apkalpe nedrīkstēja būt mazāka par četriem līdz sešiem cilvēkiem. Tritona noteiktais maksimālais ātrums nedrīkstēja pārsniegt divas jūdzes stundā.

## Prototipa liktenis
Pēc kara nolēma saglabāt *Little Willie* nākamajām paaudzēm. 1940. gadā to izglāba no nodošanas metāllūžņos un pašlaik tas apskatāms Bovingtonas tanku muzejā. Tas lielākoties ir tukšs korpuss bez interjera detaļām.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Little Willie'' vietnē *tankmuseum.org*