open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Paulis Lejiņš

**Paulis Lejiņš**, arī **Pauls Lejiņš**, (dzimis  Vecates pagastā, miris  Rīgā) bija latviešu agronoms, lopkopības speciālists un politiķis.
Baltijas hercogistes Zemes komitejas loceklis (1918), Latvijas Republikas izglītības ministrs (1940), Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas prezidents (1946—1951).
Pētījis lopkopības vēsturi, pilnveidojis govju selekcijas metodes.

## Biogrāfija
Dzimis Vecates pagasta “Rimeikās” kā 15. bērns 16 bērnu ģimenē, agri zaudējis māti, pēc tam tēvu. 
Mācījās Mazsalacas draudzes skolā, Rīgas reālskolā, 1902. gadā sāka studēt Rīgas Politehniskā institūta lauksaimniecības nodaļā, iestājās studentu korporācijā “Selonija”. 1905.–1906. gadā turpināja studijas Halles universitātē, bet 1907. gadā beidza Rīgas Politehnisko institūtu. Bija Jāņa Bisenieka izdotās avīzes “Zemkopis” līdzstrādnieks, J. Bisenieka uzdevumā 1909. gadā organizēja un vadīja Jelgavas lauksaimniecības skolas mācību saimniecību Lustes pilī, vadīja to līdz 1915. gadam, organizēja lauksaimniecības izstādes Kurzemē, Zemgalē, Sēlijā, arī Vidzemē (Vestienā), lauksaimniecības kursus, bija ļoti aktīvs lauksaimniecības zināšanu popularizētājs.

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Krieviju. 1918. gada jūlijā Paulis Lejiņš atgriezās Jelgavā un smagi pārslimoja spāņu gripu. 1918. gada 8. novembrī kopā ar vecāko brāli Kārli Moricu Lejiņu, Jāni Bisenieku, Andreju Krastkalnu, Eiženu Laubi, Konstantīnu Pēkšēnu, Alfrēdu Ģīmi iesaistījās Baltijas hercogistes Zemes komitejas sastāvā.
1919. gadā piedalījās Latvijas Universitātes dibināšanā, bija LU Lauksaimniecības fakultātes dekāns un LU prorektors. No 1939. gada jaundibinātās Jelgavas Lauksaimniecības akadēmijas profesors.   
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā īslaicīgi bija izglītības ministrs Kirhenšteina vadītajā valdībā. 

Lejiņš bija Latvijas Lauksaimniecības universitātes Veterinārmedicīnas fakultātes dekāns (1944—1946). No 1946. līdz 1951. gadam P. Lejiņš bija Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas prezidents un LZA Zootehnikas un zoohigiēnas institūta direktors. 
Vienlaicīgi bija Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas (LLA) docētājs, LLA mācību un pētījumu saimniecības „Rāmava” veidotājs (1946—1951). 
Miris 1959. gada 27. martā Rīgā, apbedīts Meža kapos.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
Latvijas Universitātes goda doktors (1932).
1934. gadā tika apbalvots ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Latvijas PSR Nopelniem bagātais zinātnes darbinieks (1945). 1994. gadā tika dibināta Pauļa Lejiņa balva, to katru gadu piešķir lauksaimniecības zinātniekiem par fundamentāliem pētījumiem. Viņa vārdā nosaukta Paula Lejiņa iela Jelgavā un Rīgā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Lejiņš – pirmais Latvijas Zinātņu akadēmijas prezidents, kāds viņš bija? (pirmā daļa) 
** otrā daļa
Jānis Rapa (1885—1941)

**Jānis Rapa** (dzimis  Tērvetes pagastā, miris  Rīgā) bija latviešu grāmatu izdevējs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1885. gada 17. aprīlī Tērvetes “Ķipos”, mācījies vietējā pagastskolā, beidzis Jelgavas reālskolu. 1910. gadā absolvējis Rīgas Politehniskā institūta Tirdzniecības fakultāti. Pēc gada savā īpašumā ieguva Annas Brigaderes brāļa Jāņa Brigadera grāmatu apgādu, kā arī veikalu. 1912. gadā kopā ar Arturu Valteru dibinājis uzņēmumu "A. Valters, J. Rapa un biedri", kas pašlaik ir pazīstams kā "Valters un Rapa", pats J. Rapa uzņēmumā pildīja direktora rīkotāja amata pienākumus. Līdz Latvijas okupācijai tas izveidojās par Eiropas mēroga uzņēmumu. Laikā no 1922. līdz 1936. gadam J. Rapa bija Latvijas Grāmatizdevēju un tirgotāju biedrības priekšsēdētājs. Tāpat viņš iekārtoja Annas Brigaderes muzeju "Sprīdīši" Tērvetē.

Pēc Latvijas okupācijas viņa izdevniecību nacionalizēja,  J. Rapa izdarīja pašnāvību. Apbedīts Meža kapos.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (1927)

## Piemiņa
Zigurds Vidiņš par J. Rapas ģimeni uzņēma filmu *Grāmatnieku gadsimts* (2012).

Jāņa Rapas traģiskās beigas apraksta un izskaidro viņam tuvu stāvošā Zenta Mauriņa savas autobiogrāfijas trešajā daļā *Dzelzs aizbīdņi lūst* (I&nbsp;daļas „Sakanie vārti“ nodaļā „Karoga nave“, 1960. gada izdevumā 91.–96. lpp.).

Jānis Grīns: „Grāmatnieks Jānis Rapa (1885. g. 17. aprīlis — 1941. g. 30. maijs)“ . *Latvju Mēnešraksts* № 5/1942, 455.–459. lpp.

Jānis Kadilis: „Jānis Rapa (1885. g. 17. IV — 1941. g. 30. V)“ . Raksts avīzes *Daugavas Vēstnesis* pielikumā *Literātūrai un Mākslai* № 15, 1942. g. 31. V

Pēteris Ērmanis: „Jāņa Rapas piemiņai“ . Dzejolis avīzes *Daugavas Vēstnesis* pielikumā *Literātūrai un Mākslai* № 15, 1942. g. 31. V

## Atsauces
Jānis Rapa

**Jānis Rapa** var būt:
* Jānis Rapa (1885—1941) — grāmatu izdevējs;
* Jānis Rapa (1938—2005) — grāmatu izdevējs.
MSG-3

**MSG-3** ir Eiropas meteoroloģiskās organizācijas EUMETSAT pavadonis, kas palaists 2012. gada jūlijā. Tas ir trešais no Meteosat otrās paaudzes pavadoņiem.

Kosmisko aparātu izgatavojusi kompānija Thales Alenia Space. Tas ir veidots cilindra veidā 3,2 m diametrā un 2,4 m augstumā. Stabilizācija tiek nodrošināta ar rotāciju 100 apgriezieni minūtē. Tam ir 12 attēlu kanāli un attēli tiek uzņemti ik pēc 15 minūtēm.

*MSG-3* tika palaists  21:36 UTC ar nesējraķeti Ariane 5ECA (lidojums *VA-207*) no Gviānas kosmiskā centra kopā ar sakaru pavadoni EchoStar XVII. 24 minūtes 34 sekundes pēc starta *EchoStar XVII* tika atdalīts no augšējās pakāpes; 31. minūtē atdalījās adapters *Sylda 5*. *MSG-3* atdalījās 34 minūtes 11 sekundes pēc starta. Ģeostacionāro orbītu pavadonis sasniedza paša spēkiem. 

16. jūlijā pavadoņa vadību *ESA/ESOC* nodeva *EUMETSAT*. Sākotnēji to novietoja punktā 3,4° rietumu garuma, kur tam veica testēšanu un izmēģinājumus. Pirmais attēls tika noraidīts uz zemi 7. augustā.

Pavadoni pēc testēšanas fāzes paredzēts pozicionēt punktā 0°. Kad tas sāks darbību, to pārdēvēs par *Meteosat-10*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''MSG-3'' ''EUMETSAT'' vietnē 
* Starta nodrošinātāja informācija 
* ''MSG 1, 2, 3, 4 (Meteosat 8, 9, 10, 11)'' Gunter Dirk Krebs
Rapa

**Rapa** var būt:
* rapa — augstas mineralizācijas pakāpes ūdens;
* Rapa — sala Franču Polinēzijā;
* Elfrīda Rapa — pedagoģe un grāmatu izdevēja;
* Jānis Rapa (1885—1941) — grāmatu izdevējs;
* Jānis Rapa (1938—2005) — grāmatu izdevējs;
* Juris Rapa (1946—2022) — tēlnieks.
Teodors Reiters

**Teodors Reiters** (dzimis , miris ) bija latviešu diriģents.

## Biogrāfija
Dzimis 1884. gada 23. martā Ļaudonas pagasta Muižnieku mājās, māte Anna Reitere, dzimusi Aizelksne, tēvs — Ernests Frīdrihs Reiters.

1917. gadā beidza Petrogradas konservatorijas Jāzepa Vītola kompozīcijas klasi un Nikolaja Čerepņina diriģēšanas klasi. Pēc uz diviem gadiem kļuva par Latvijas strēlnieku simfoniskā orķestra diriģentu Petrogradā. 1918. gadā bija Latviešu operas diriģents. 1920. gadā nodibināja Reitera kori.
Laikā no 1919. līdz 1944. gadam diriģēja Latvijas Nacionālajā operā, divus laikposmus bija iestādes direktors (1922–1926, 1931–1934). Četru vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģents.

Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā T. Reiters devās bēgļu gaitās uz Zviedriju ar dēlu Leonu, kur bija nošu pārrakstītājs Stokholmas koncertnamā. 1950. gadu vidū viņš nodibināja mūzikas apgādu *Latvian Music*.

Miris  Zviedrijā, 1964. gadā pārapbedīts Meža kapos.

1998. gadā tika dibināts T. Reitera fonds.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, ceturtā šķira (1926) 
* Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (1934)
* Atzinības krusts, trešā šķira (1938)
* Tautas balva (1954)

## Ģimene
Dēls diriģents Leons Reiters.

## Skatīt arī
* Reitera koris

## Atsauces

## Papildu literatūra
* Rudzītis, J. (red.) Teodors Reiters un viņa koŗi. Stokholmā: Daugava 1961, 1-285 lpp.

## Ārējās saites
* ''Music'' profils
Žoržs Simenons

**Žoržs Simenons** (; dzimis 1903. gada 13. februārī, miris 1989. gada 2. jūlijā) bija beļģu rakstnieks, daudzu kriminālromānu autors.
## Dzīve
Simenons piedzima Ljēžā, Beļģijā un skolojās jezuītu ģimnāzijā *College Saint-Louis*. Jaunībā Simenons bija avīžu žurnālists un rakstīja par noziegumiem, vispirms Ljēžā un vēlāk Parīzē.   1930. gados rakstnieks ceļoja pa pasauli bet nodzīvoja Otrā pasaules kara laiku Francijas provincē, pilsētā *Vendèe*.
## Darbi un ietekme
1931. gadā izdeva "Pēteris Latvietis" (), Simenona pirmo romānu ar varoni, inspektoru Megrē  (*Jules Maigret*), kurš vēlāk parādījās vairāk kā simts Simenona stāstos un kļuva par leģendāru personāžu kriminālromānu žanrā. Romāns "Pēteris Latvietis" iekļauts franču laikraksta "Le Monde" 100 gadsimta grāmatas sarakstā.  1952. gadā Simenons iecelts *Académie royale de Belgique*.

## Bibliogrāfija (nepilna)
Pēteris Latvietis (Memento Latvija),  
Noziegums Hollandē 

*Maigret and the Enigmatic Lett*  
## Atsauces

## Ārējās saites

* Megrē – Maigret in Latvian
Minsteres latviešu ģimnāzija

thumb|Ģimnāzijas ēka, tagad Latviešu centrs-Minstere
**Minsteres latviešu ģimnāzija** (arī **MLĢ**) bija skola Vācijā un vienīgā akreditētā latviešu mācību iestāde ārpus Latvijas. Ģimnāzija dibināta 1946. gadā, bet slēgta 1998. gadā.

## Vēsture un absolventi
Ģimnāziju dibināja bēgļu nometņu laikā 1946. gada 15. februārī Detmoldā, kopš 1957. gada tā atradās  Minsterē, Ziemeļreinā-Vestfālē. MLĢ bija viena no trim privātģimnāzijām Rietumvācijā un pie skolas darbojās internāts "Rīga". Ģimnāziju absolvējuši vairāki simti audzēkņu, tostarp, Bruno Rubess, Egils Levits, Kārlis Kangeris, Krišjānis Kariņš, Austris Grasis un datorzinātnieks Kārlis Kaugars, māksliniece Ilze Mennekinga—Soikāne, TV filmu producents Artūrs Rūsis un citi.

Skolas direktori bija Eduards Silkalns, Ilga Grava un citi. Joprojām bijušās MLĢ telpās ir apskatāmas Jāņa Jaunsudrabiņa, Zentas Mauriņas un Konstantīna Raudives memoriālās istabas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* https://web.archive.org/web/20120116104550/http://www.lcm.lv/lv/darbibas-lauks Laviešu centrs - Minstere par MLĢ
* Minsteres latviesu gimnazija Alberts Spoģis — Dainis Mjartāns par Alberta Spoģa grāmatu   
*  Amanda Jātniece par Alberta Spoģa grāmatu
Aleksandrs Aņukovs

**Aleksandrs Aņukovs** (, dzimis ) ir Krievijas futbolists un Krievijas izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) Aņukovs ir Krievijas Premjerlīgas kluba *[[FK Zenit Sanktpēterburga|FK Zenit]]* trenera asistents.

2008. gadā *[[FK Zenit Sanktpēterburga|FK Zenit]]* sastāvā ieguva UEFA kausu. Divas reizes ir kļuvis par Krievijas čempionu (2007. un 2010. gadā). 2010. gadā ieguva Krievijas kausu.

Krievijas futbola izlasē Aņukovs debitēja 2004. gadā. Pirmos vārtus izlases labā guva  draudzības spēlē pret Vācijas izlasi. Ir piedalījies 2004., 2008. un 2012. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Zenit**

* UEFA kauss: 2007–08
* Krievijas Premjerlīga: 2007, 2010, 2011–12, 2014–15, 2018–19
* Krievijas kauss: 2009–10, 2015–16
* UEFA Superkauss: 2008
* Krievijas Superkauss: 2008, 2011, 2015, 2016

## Ārējās saites
Stjuarts Daunings

**Stjuarts Daunings** (, ; dzimis ) ir Anglijas futbolists un bijušais Anglijas izlases dalībnieks. Spēlētāja karjeru noslēdza 2021. gadā. Pēdējais klubs viņa karjerā bija Anglijas čempionāta komanda Blackburn Rovers.

Divas reizes ir ieguvis Anglijas Līgas kausu. Pirmoreiz 2004. gadā to ieguva *[[Middlesbrough FC|Middlesbrough]]* sastāvā, bet otrreiz 2012. gadā — *[[Liverpool FC|Liverpool]]* sastāvā. 2005. gadā tika atzīts par *Middlesbrough* komandas gada spēlētāju. 2011. gadā tāds pats tituls tika iegūts komandā *[[Aston Villa F.C.|Aston Villa]]*.

Anglijas futbola izlasē Daunings debitēja 2005. gadā. Ir piedalījies 2006. gada FIFA Pasaules kausā un 2012. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Middlesbrough**

* Anglijas Līgas kauss: 2003–04

**Liverpool**

* Anglijas Līgas kauss: 2011–12

**Individuālie sasniegumi**

* Aston Villa: sezonas labākais spēlētājs: 2010–11
* Middlesbrough sezonas labākais spēlētājs: 2004–05

## Ārējās saites
Rostokas apriņķis

**Rostokas apriņķis** () ir apriņķis Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā. Apriņķis robežojas ar Rostokas pilsētu, kā arī Mēklenburgas-Priekšpomerānijas Priekšpomerānijas-Rīgenes, Mēklenburgiše Zēplates un Ludvigslustes-Parhimas apriņķiem.
Napoleons II

**Napoleons Fransuā Šarls Žozefs Bonaparts** (), biežāk pazīstams kā **Napoleons II** (; dzimis , miris ), bija Francijas imperatora Napoleona I un Austrijas princeses Marijas Luīzes dēls, Francijas impērijas troņmantinieks. Francijā bija pazīstams ar iesauku Ērglēns (*l'Aiglon*).

Abas reizes, kad Napoleons atteicās no troņa, par troņa mantinieku viņš nosauca Napoleonu II. Tomēr Sabiedrotie tam nepiekrita, un par Francijas karali kļuva Luijs XVIII. Kopš 1815. gada Napoleons II dzīvoja mātes dzimtenē Austrijā. Miris no tuberkulozes 21 gada vecumā.

Kaut arī Napoleons II reāli nekad nevaldīja, viņa tēvocis 1852. gadā kļuva par Francijas imperatoru Napoleonu III. Napoleons II iesākumā tika apglabāts Vīnē. 1940. gada decembrī Napoleona II pīšļus Ādolfs Hitlers pārveda uz Parīzi kā dāvanu uzvarētajai Francijai, un Napoleons II tika apbedīts Invalīdu namā.

Napoleona II dzīvesstāstam savos darbos pievērsušies Edmons Rostāns, Artūrs Onegērs un Žaks Ibērs.

## Ārējās saites
Edvins Magnuss

**Edvins Magnuss** (;  — ) bija Latvijas vācbaltiešu advokāts un sabiedrisks darbinieks. Divas reizes — 1919. un 1928. gadā — ir bijis Latvijas tieslietu ministrs. Vācbaltiešu reformu partijas biedrs un ilggadējs priekšsēdētājs.

## Biogrāfija
Edvins Magnuss piedzima  Liepājā Leo un Magdas (dz. Donberga) Magnusu ģimenē, bez viņa ģimenē auga māsa — Katrīna. Beidzis Liepājas ģimnāziju. 1909. gadā kļuvis par zvērināta advokāta palīgu Maskavā. 1910. gadā ar Zelta medaļu absolvējis Juridisko fakultāti Maskavas Universitātē. 1911. gadā kļuvis par zvērināta advokāta Vilhelma fon Rīdigera palīgu Rīgā. Pirmā pasaules kara laikā iesaukts kara dienestā. Par kaujas nopelniem paaugstināts par virsnieku. 1916. gadā kļuvis par zvērinātu advokātu Rīgā. 1918. gadā nosūtīts uz Maskavu, lai vācu vēstniecības aizsegā risinātu sarunas ar PSRS vadību par mantisko vērtību atgūšanu, kas tika izvestas no Rīgas. Šo sarunu laikā esot saskaņota arī Rīgas Melngalvju sudrablietu atdošana.

 Baltijas Landesvēra štāba vadītājs nosauca Edvinu Magnusu par Rīgas pilsētas galvu. Tā paša gada jūlijā vācbaltiešu nacionālā komiteja nominēja viņu par savu pārstāvi Latvijas Pagaidu valdībā, kurā viņš ieņēma tieslietu ministra amatu. Amatā viņš bija līdz decembrim. Edvins Magnuss bija Tautas padomes loceklis no vācbaltiešu reformu partijas, līdz 1932. gadam bija arī šīs partijas priekšsēdētājs. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē no Baltijas vācu partiju saraksta.

1920. gadā bija Latvijas delegācijas eksperts banku un rūpniecības jautājumos miera sarunās ar PSRS. Bija Rīgas domes deputāts. 1928. gada janvārī Edvins Magnuss otrreiz stājās tieslietu ministra amatā. Šajā laikā viņam uzticēja arī Finanšu ministrijas pagaidu pārvaldi un viņš tika deleģēts Tautu savienībā. Amatā bija līdz tā paša gada decembrim, pēc tam atsāka strādāt par zvērinātu advokātu. Bijis Rīgas Vācu juristu biedrības biedrs, priekšsēdētājs Rīgas Komercbankas pārvaldes padomē, Pirmajā Rīgas apdrošināšanas sabiedrībā un virknē industrijas un tirdzniecības uzņēmumu. Pārstāvot šo uzņēmumu intereses, Magnuss nonāca opozīcijā Ulmaņa valdībai, kā rezultātā viņš 1938. gadā tika padzīts no Latvijas.  atskaitīts no zvērinātu advokātu skaita un dzēsts no saraksta sakarā ar izstāšanos no Latvijas pavalstniecības.

Edvins Magnuss apmetās uz dzīvi Austrijā un Otrā pasaules kara laikā vadīja savu apdrošināšanas koncernu. Pēc kara strādājis federālā kanclera kancelejā uz īpaša līguma pamata. Miris  Vīnē.

## Avoti
*Temīda, 1990., I 
*Baltische Briefe, 1968., Nr. 3 (laikraksts)
*Latvijas advokatūra 1919-1945 Biogrāfiskā vārdnīca, 338. lpp.

## Atsauces
Bāddoberāna

**Bāddoberāna** () ir kūrortpilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā, uz austrumiem no Rostokas.

Bāddoberāna radās 1171. gadā, kad cisterciešu mūki šeit nodibināja klosteri. Līdz 18. gadsimta beigām Bāddoberāna bija neliels ciematiņš. Pilsētas daļa Heiligendamma, kas dibināta 1793. gadā un atrodas tieši pie jūras, ir vissenākais piejūras kūrorts Vācijā. Ar Bāddoberānu, kas atrodas 6 kilometrus iekšzemē, to savieno šaursliežu dzelzceļš, saukts par *Molli*. 1932. gada augustā Bāddoberāna bija pirmā pilsētā Vācijā, kura Ādolfam Hitleram piešķīra goda pilsoņa nosaukumu. 2007. gada jūnijā šeit notika G8 samits.

Bijusī klostera baznīca - Bāddoberānas minsters (celts 1368. gadā) ir ievērojams ķieģeļu gotikas paraugs. Pilsētā notiek ikgadējs džeza, roka un eksperimentālās mūzikas festivāls *Zappanale*.

## Atsauces

## Ārējās saites
PSRS Valsts prēmija

150px|thumb|PSRS Valsts prēmijas medaļa
**PSRS Valsts prēmija** tika nodibināta 1966. gadā kā Staļina prēmijas aizvietotāja, kas tika piešķirta 1941.—1954. gadā. PSRS Valsts prēmiju nodibināja ar PSKP CK un PSRS Ministru Padomes lēmumu un vēlāk šīs organizācijas pasludināja prēmijas laureātus. Prēmija tika pasniegta ik gadu no 1967. līdz 1991. gadam 3 kategorijās - par sasniegumiem zinātnē un tehnikā, par sasniegumiem darbā un par veikumu literatūrā, mākslā un arhitektūrā.

Prēmijas svinīga pasniegšana vienmēr notika Oktobra Sociālistiskās revolūcijas svētku priekšvakarā.

PSRS Valsts prēmija bija otrais augstākais Valsts apbalvojums pēc Ļeņina prēmijas. Prēmijas laureāts kopā ar goda nosaukumu, apliecību un medaļu, saņēma arī naudas prēmiju 5000 rubļu apmērā. Ļeņina prēmijas laureāti saņēma 10 000 rubļus.
Spāņu gripa

upright=1.4|thumb|ASV karavīru nometnes slimnīcas nodaļa, kurā izguldīti ar spāņu gripu saslimušie karavīri.
**Spāņu gripa** bija gripas paveids, kas no 1918. līdz 1920. gadam izraisīja pandēmiju pasaulē, inficējot aptuveni 550 miljonus cilvēku (aptuveni 29,5% no pasaules iedzīvotājiem), no kuriem nomira 50—100 miljoni pasaules iedzīvotāju (2,7—5,3% no kopējā skaita).

Īpatnējs šai gripai bija tas, ka lielākā daļa, kurus tā skāra, bija veselīgi cilvēki vecumā no 20 līdz 40 gadiem. Tikai 20. gadsimta beigās, pētot sasaldētus spāņu gripas paraugus, atklājās, ka tās ietekmē imūnsistēma darbojās pārlieku intensīvi, kas faktiski noveda pie pašiznīcināšanās. Arī 1977.—1978. gada krievu gripas un 2009. gada cūku gripas pandēmiju izraisīja spāņu gripas serotips (A H1N1).

## Latvijā

Latvijā spāņu gripa sāka parādīties 1918. gada septembrī—oktobrī, kulmināciju sasniedzot novembrī—decembrī. Dažu mēnešu laikā Rīgā tika reģistrēti vairāk nekā 3000 ar spāņu gripu saslimušo, bet Liepājā no spāņu gripas nomira 82 cilvēki. No tās nomira mākslinieks Jāzeps Grosvalds, laikraksta *Rigasche Zeitung* redaktors Gregors Brucers, aktieris Jānis Staliņš, žurnālisti Fricis Vītoliņš un Ādolfs Dobelis un daudzi citi. Dažkārt spāņu gripas upuru vidū minēts arī dzejnieks Fricis Bārda, bet tam nav dokumentālu pierādījumu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* “Gripu ievazājuši vācieši”  Viesturs Sprūde la.lv, 2020. gada 7. martā
Telstar 1

**Telstar 1** bija ASV pavadonis, kas palaists 1962. gada jūlijā. Tas bija pirmais aktīvais sakaru pavadonis (pirms tā 1960, gadā palaistais Echo 1 bija pasīvs radioviļņu atstarotājs). *Telstar* pāri Atlantijas okeānam retranslēja telefona sarunas, faksa attēlus un televīzijas signālu. Šī bija pirmā privāti finansētā kosmiskā misija: projektu vadīja un finansēja sakaru uzņēmums AT&T. Pavadonis darbojās līdz 1963. gada februārim. 

Kosmisko aparātu izgatavoja Bell Telephone Laboratories. Ar masu 77 kg tas bija lodes formā ar diametru 88 cm. No visām pusēm tas bija pārklāts ar saules baterijām. BEe sakaru retranslācijas aparatūras pavadonī bija uzstādīti instrumenti, lai mērītu enerģētisko protonu un elektronu izplatību Van Allena radiācijas joslās.

thumb|left|200px|''Telstar 1'' starts ar ''Thor-Delta'' raķeti
*Telstar 1* tika palaists  08:35:00 UTC ar nesējraķeti Thor-Delta no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta kompleksa *LC-17B*. 

Pavadonis tika ievadīts orbītā, kurā apriņķojumu veica 2 stundās 37 minūtēs. Šajā laikā tikai 20 minūtes varēja izmantot transatlantiskajam seansam. Pirmais sakaru seanss notika 11, jūlijā. 23. jūlijā notika pirmais publiskais transatlantiskais televīzijas sakaru seanss. Augustā *Telstar 1* kļuva par pirmo pavadoni, ar kura palīdzību sinhronizēts laiks starp diviem kontinentiem, sinhronizējot ASV un Apvienotās Karalistes laikus ar precizitāti 1 mikrosekunde (līdz tam laikam labākā precizitāte bija 2 μs).

*Telstar 1* normāli darbojās līdz 1962. gada novembrim, kad komandu kanālā radās daudz traucējumu. 23. novembrī izdevās atjaunot komandu kanāla darbību. 20. decembrī pavadonis veiksmīgi tika aktivēts. *Telstar 1* pārtrauca raidīt . Pavadoņa bojājumi tiek saistīti ar ASV neilgi pirms *Telstar 1* starta lielā augstumā veikto atombumbas izmēģinājumu.

*Telstar 1*, kaut arī neaktīvs, vēl joprojām atrodas orbītā.

## Ārējās saites
* Telstar 1, 2 Gunter Dirk Krebs
Gistrova

**Gistrova** (), kopš 2006. gada oficiāli **[[Ernsts Barlahs|Barlaha]] pilsēta Gistrova** (), ir pilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā, uz dienvidiem no Rostokas.

Pilsēta pirmoreiz minēta 1219. gadā, kad šeit uzbūvēja vendu pili. No 1418. līdz 1695. gadam (ar pārtraukumiem) Gistrova bija Mēklenburgas-Gistrovas hercogistes galvaspilsēta. 16. gadsimta otrajā pusē Gistrovā bērnību pavadīja Anglijas karaliene Dānijas Anna.  No 1628. līdz 1631. gadam hercogistē valdīja Albrehts fon Vallenšteins. 1695. gadā Gistrova iekļāvās Mēklenburgā-Šverīnē. No 1910. gada līdz savai nāvei 1938. gadā Gistrovā dzīvoja un strādāja skulptors Ernsts Barlahs.

1589. gadā celtā renesanses stila Gistrovas pils ir bijusī hercogu rezidence. Pilsētā atrodas Ernsts Barlaha darbnīca - muzejs. Starp 1226. un 1335. gadu celtajā ķieģeļu gotikas stila Gistrovas katedrālē atrodas viens no slavenākajiem Barlaha darbiem - *Schwebender Engel*.

Gistrova ir Dānijas un Norvēģijas karalienes Mēklenburgas-Gistrovas Luīzes (*Louise af Mecklenburg-Güstrow*, 1667-1721) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mata Hari

**Mārgareta Ģertrūde "Margrēta" Zelle** (;  — ), labāk pazīstama kā **Mata Hari**, bija nīderlandiešu eksotiskā dejotāja, kurtizāne un spiedze, kas tika apsūdzēta par spiegošanu Vācijas labā Pirmā pasaules kara laikā.

## Biogrāfija
Mārgareta nākusi no bagātas uzņēmēju ģimenes, bet 1889. gadā tēvs bankrotēja, māte nomira 1891. gadā. 1895. gadā Mārgareta apprecējās ar Nīderlandes koloniālās armijas kapteini Rudolfu Makleodu un aizbrauca viņam līdzi uz Javas salu. Laulība nebija veiksmīga, vīrs bija alkoholiķis. Javā Mārgareta apguva Austrumu dejas mākslu. Kā dejotāja viņa pieņēma vārdu Mata Hari, kas malajiešu valodā nozīmēja "dienas acs" jeb saule. Pēc pārcelšanās atpakaļ uz Nīderlandi Mārgareta 1902. gadā pameta vīru (oficiāli izšķīrās 1906. gadā).

Dejotājas karjeru Mata Hari sāka 1905. gadā Parīzē. Pirmā pasaules kara sākumā viņa kļuva par vācu izlūkdienesta aģenti (izmantoja sakarus Francijas, Anglijas, Spānijas augstākajā sabiedrībā), taču vēlāk sāka darboties arī franču izlūkdienestā. 1917. gada februārī viņa tika arestēta un tā paša gada oktobrī Matai Hari tika izpildīts nāvessods nošaujot.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Court TV's Crime Library'' profils
Holcmanis

**Holcmanis** (, no *Holz* — 'mežs' un *Mann* — 'vīrs'; sieviešu dzimtē **Holcmane**) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Andrejs Holcmanis (1920—2009) — latviešu arhitekts un sabiedrisks darbinieks;
* Vilis Holcmanis (1889—1941) — Latvijas advokāts un sabiedrisks darbinieks.
SES-5

**SES-5** (zināms arī kā **Astra 4B**, agrākais nosaukums **Sirius 5**) ir Nīderlandē bāzētā uzņēmuma SES World Skies sakaru pavadonis, kuru palaida 2012. gada jūlijā. To izgatavojis kompānijas Space Systems/Loral, Loral Space & Communications meitas uzņēmums.

Pavadonis izgatavots uz platformas SS/L 1300 bāzes.
*SES-5* ir divi C joslas kūļi ar 24 raidītājiem:viens paredzēts Āfrikai, Dienvideiripai un Tuvajiem Austrumiem, bet otrs pārklās visu pavadoņa redzamo teritoriju. Ku joslas derīgā krava (saukta par *Astra 4B*) satur divus Ku joslas kūļus ar 36 raidītājiem Āfrikai un Ziemeļvalstīm un Baltijas valstīm. Bez tam pavadonī uzstādīta aparatūra Eiropas navigācijas sistēmai EGNOS, kas darbojas L diapazonā.

2008. gadā Zviedrijas uzņēmums *SES Sirius AB* noslēdza līgumu ar *Space Systems/Loral* par pavadoņa *Sirius 5* būvi, kuru vajadzētu palaist 2011. gadā. Pēc tam, kad 2010. gadā *SES Astra* pārņēma pilnu kontroli pār *SES Sirius AB*, *Sirius 5* tika pārdēvēts par *Astra 4B*. Vēlāk pavadonis tika pārdēvēts par *SES-5*, atstājot Ku joslas aparatūrai nosaukumu *Astra 4B*.

Sākotnēji *SES-5* palaišana bija paredzēta 2011. gada decembrī, bet pirmsstarta sagatavošanā atklājās problēmas ar augšējo pakāpi. Pēc tam starts bija plānots 19. jūnijā, bet atklājās problēmas pirmās pakāpes stūrēšanas iekārtā. Raķeti nācās noņemt no starta laukuma. Tad palaišanu plānoja augustā, bet vēlāk tika pārplānots uz 7. jūliju. 7. jūlijā, gatavojot raķeti startam, speciālistiem oksidētāja tvertnē iekrita priekšmets. Kad to izvilka, starts tika pārcelts uz 9. jūliju.

*SES-5* tika palaists  18:38:30 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 81. starta laukuma 24. palaišanas iekārtas. Pavadonis ar dzinējbloku *Briz-M* atdalījās 18:48:12 UTC. 10. jūlijā 03:50:15 *SES-5* atdalījās no *Briz-M* un tika ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā. 

Ģeostacionāro orbītu *SES-5* sasniedza ar savu dzinēju palīdzību un tika izvietots punktā 5° austrumu garuma.

## Atsauces

## Ārējās saites
* SES-5 SES vietnē 
* SES 5 / Astra 4B Gunter Dirk Krebs
Kvinna Fabreja

**Kvinna Fabreja** (; dzimusi **Lūsija Kvinna Fabreja** (*Lucy Quinn Fabray*)) ir izdomāts tēls ASV televīzijas seriālā "Radīti skatuvei". Viņu attēlo aktrise Daiena Egrona. Pirmoreiz televīzijā K. Fabreja parādījās seriāla sērijā *Pilot* . Viņas tēlu izveidoja un tālāk attīstīja "Radīti skatuvei" veidotāji Raiens Mērfijs, Breds Falčuks un Jans Brennans.

Kvinna Fabreja ir izdomātās Viljama Makinlija skolas karsēju komandas *Cheerios* bijusī kapteine un skolas ansambļa "Jaunais virziens" dalībniece. Ansamblim sākotnēji viņa pievienojās kā karsēju treneres Sjū Silvestras (attēlo Džeina Linča) spiedze, kā arī, lai būtu tuvumā savam puisim Finnam Hadsonam (attēlo Korijs Montīts). Pēc palikšanas stāvoklī K. Fabreja tiek izraidīta no karsēju komandas, tomēr saglabā savu vietu ansamblī. Seriāla pirmās sezonas beigās dzemdēto meitu Betu vēlāk adoptē Reičelas Berijas (attēlo Lija Mišela) bioloģiskā māte Šelbija Korkorana. Par lomas attēlošanu D. Egrona ir saņēmusi Ekrāna aktieru ģildes balvu kā daļa no aktieru sastāva, tāpat bijusi nominēta vairākām citām balvām.

## Ārējās saites
* Fox profils 
* IMDb profils
Kērts Hammels

**Kērts Hammels** () ir izdomāts tēls ASV televīzijas seriālā "Radīti skatuvei". Viņu attēlo aktieris Kriss Kolfers. Pirmoreiz televīzijā K. Hammels parādījās seriāla *Pilot* sērijā . Viņu izveidoja un tālāk attīstīja "Radīti skatuvei" veidotāji Raiens Mērfijs, Breds Falčuks un Jans Brennans.

K. Hammels ir izdomātās Viljama Makinlija skolas ansambļa "Jaunais virziens" dalībnieks. Seriāla pirmajā sezonā K. Hammela sižeta līnija ir par viņa problēmām ar seksuālo identitāti, kad saviem draugiem un tēvam atklāj, ka viņš ir gejs, kā arī par savu romantisko jūtu izpausmēm pret Finnu Hadsonu (attēlo Korijs Montīts), heteroseksuālo ansambļa dalībnieku. Otrajā sezonā viņš pāriet uz privātskolu, kur pievienojas "Jaunā virziena" konkurentiem — Daltona akadēmijas *Warblers* ansamblim —, kur viņu atbalsta ansambļa līderis, gejs Bleins Andersons, vēlāk viņi uzsāk romantiskas attiecības. Vēlāk K. Hammels atgriežas Makinlija vidusskolā, kur atsāk dalību "Jaunajā virzienā" un turpina satikties ar B. Andersonu, kurš seriāla trešajā sezonā uzsāk mācības Makinlija vidusskolā un pievienojas skolas ansamblim. Kērta un Bleina attiecības kritiķi ir pozitīvi novērtējuši, *New York Post* reportieris viņus ir nosaucis par "vienu no tūkstošgades visvairāk iemīļotākajiem TV pāriem".

Par lomas atveidošanu K. Kolfers 2011. gadā saņēmis Zelta globusa balvu kā labākais otrā plāna aktieris un Ekrāna aktieru ģildes balvu kā daļa no aktieru sastāva, tāpat bijis nominēts vairākām citām balvām.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Fox'' profils  
* IMDb profils
Pilot (Radīti skatuvei)

***Pilot*** ir ASV seriāla "Radīti skatuvei" pirmās sezonas pirmā sērija. Pirmoreiz to pārraidīja *[[Fox Broadcasting Company|Fox]]* televīzijas kanālā , savukārt  pārraidīja pagarināto režisora samazināto versiju. Seriāls ir par izdomātas Viljama Makinlija vidusskolas ansambli "Jaunais virziens" un tā dalībnieku dzīvi. Šajā sērijā tiek noformēts ansamblis, kā arī skatītāji tiek iepazīstināti ar seriāla galvenajiem varoņiem.

Sērijas režisors bija viens no seriāla autoriem Raiens Mērfijs, sērijas scenāriju sarakstīja R. Mērfijs, Breds Falčuks un Jans Brennans. R. Mērfijs arī izraudzījās sērijā iekļautās dziesmas, lai nodrošinātu vienlīdzību starp dziesmām no mūzikliem un topu hitiem. Pirmo sērijas pārraidi kopumā noskatījās 9,619 miljoni skatītāju, savukārt 4,2 miljoni noskatījās režisora saīsināto versiju. Kritiķu vērtējumi par sēriju bija dažādi. Slavēts aktieru talants, izpildījums, seriāla humors un muzikālie priekšnesumi, savukārt kritiku izpelnījās sērijas neoriģinalitāte, stereotipiskie tēli, seriāla nepilnīgums.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Fox'' profils 
* TV profils
Pālmera arhipelāgs

**Pālmera arhipelāgs** (, , ) ir neapdzīvotu salu arhipelāgs Antarktīdas pussalas ziemeļrietumu piekrastē Antarktikā. Stiepjas 256 km garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā gar Deivisa un Danko krastiem. No Deivisa krasta arhipelāgu (Triniti salu) atdala Orleānas šaurums ziemeļdaļā, no Greiema krasta — Žerlaša šaurums vidusdaļā un no Vilhelma arhipelāga — Bismarka šaurums dienviddaļā. Lielākās salas ir Anvera un Brabanta. Vistālāk ziemeļaustrumos atrodas Taueras sala, vistālāk dienvidos — Vīnkes sala un vairākas nelielas saliņas. Augstākā virsotne ir 2825 m augstais Fransē kalns Anveras salā.

Arhipelāga ziemeļdaļu kopā ar Triniti pussalas ziemeļu piekrasti 1820. gada 17. novembrī atklāja amerikāņu vaļu mednieka Natenjela Pālmera ekspedīcija un apvidu vēlāk nosauca viņa vārdā par Pālmera Zemi. 1873.—1874. gadu Vācijas antarktiskā ekspedīcija Eduarda Dalmaņa vadībā atklāja Bismarka šaurumu, noteica, ka līdz šim par cietzemes daļu uzskatītās zemes ir salas un nosauca tās par **Dirka Gerrica arhipelāgu** *(Dirck Gherritz-Archipels)* par godu jūrasbraucējam Dirkam Gerricam Pompam. Gerrics 1599. gada septembrī ar kuģi *De Blyde Boodschap* apkuģoja Hornas ragu un vētras laikā ticis aiznests uz dienvidiem, kur pie 64° dienvidu platuma novērojis kalnu virsotnes un atklāto zemi nosaucis par Gerrica Zemi. Beļģu antarktiskā ekspedīcija Adriena Žerlaša vadībā 1898. gada janvārī atklāja Žerlaša šaurumu, aptuveni nokartēja arhipelāga salu austrumu krastus un arhipelāgu nodēvēja apvidus pirmatklājēja Pālmera vārdā.

Vīnkes salas ziemeļu piekrastē Lokruā līcī kopš 1911. gada darbojās vaļu mednieku bāze. Vēlāk šī dabīgā osta tika izmantota operācijas “Tabarin” laikā. Arhipelāga salās darbojas vairākas polārstacijas: britu Portlokruā (1944—1962; 1996–) un Anverailenda (1955—1973), argentīniešu Melhiora (1947), čīliešu Jelčo (1962) un amerikāņu Pālmera (1968).

## Atsauces
EchoStar XIV

***EchoStar XIV*** (***EchoStar 14***) ir ASV uzņēmuma *[[EchoStar]]* sakaru pavadonis, kas palaists 2010. gada martā. Tas apkalpo klientus ASV teritorijā.

Pavadoni izgatavojusi kompānija *[[Space Systems/Loral]]* uz platformas *[[SSL 1300]]* bāzes. Tas ir apgādāts ar 103 Ku joslas raidītājiem.

Līgums ar *Space Systems/Loral* par *EchoStar XIV* izgatavošanu tika noslēgts 2007. gadā. 
 
*EchoStar XIV* tika palaists  18:26:57 UTC ar nesējraķeti *[[Proton-M/Briz-M]]* no Baikonuras kosmodroma 200. starta laukuma 39. palaišanas iekārtas. Ģeostacionāro orbītu pavadonis sasniedza paša spēkiem. Tas izvietots punktā 119° rietumu garuma.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Satellite Fleet EchoStar
* ''EchoStar XIV'' izgatavotāja ''Space Systems/Loral'' vietnē 
* ''Echostar 14'' Gunter Dirk Krebs
Petrozavodskas fenomens

**Petrozavodskas fenomens** ( jeb *Петрозаводское диво*) bija līdz galam neizskaidrota vizuāla parādība, kas tika novērota Petrozavodskā, Karēlijas APSR 1977. gada 20. septembrī 4:00 no rīta un kurai bija tūkstošiem aculiecinieku, tai skaitā arī Somijā. Pēc parādības novērošanas bija tik daudz aculiecinieku un faktu, ko nevarēja ignorēt, ka tā rezultātā PSRS tika organizēts zinātnisks darbs NLO pētīšanai.

Oficiāli fenomens tika skaidrots ar pavadoņa Kosmos-955 palaišanu ar nesējraķeti Vostok-2M tajā pašā dienā. Tomēr pētījumi rāda, ka pavadoņa palaišana sākās 30 minūtes vēlāk nekā parādība.

## Parādības apraksts
Novērotā parādība izskatījās šādi: naksnīgajās debesīs pēkšņi iedegās milzīga "zvaigzne", kas impulsu veidā sūtīja uz zemi gaismas kūļus. Tā lēni kustējās Petrozavodskas virzienā un izplūda virs pilsētas milzīgas medūzas formā, karājās gaisā un apbēra pilsētu ar daudzām tievām gaismas strūkliņām. Drīz pēc tam "medūza" pārveidojās par spožu pusapli un pārvietojās Oņegas ezera virzienā, kas tinās pelēkos mākoņos. Šajos mākoņos izveidojās apaļa sprausla: spoži sarkana vidū un apkārt balta. Tas viss norisinājās apmēram 10-12 minūtes.

Vēlāk pēc novērotās parādības pilsētas dzīvojamo namu logu stiklos tika atklāti lieli caurumi ar asām malām. Domājams, ka tas saistīts ar nezināmu starojumu, ko izstaroja parādība. Tas tika uzskatīts par pierādījumu, ka novērotā parādība nebija halucinācija.

Pēc Petrozavodskas hidrometeroloģiskās observatorijas direktora vārdiem, nekad agrāk viņa darbinieki neko līdzīgu Karēlijā nebija redzējuši.

Тā kā aculiecinieku bija ļoti daudz, viņi visi stāstīja vienu un to pašu, un bija daudz vēstuļu vietējo avīžu redakcijām, tad arī varas iestādes notikumu nevarēja ignorēt. Vērsās pie PSRS Zinātņu akadēmijas prezidija ar lūgumu izskaidrot notikušo. Jautājumi pienāca arī no Norvēģijas un Somijas.
Pēc šī notikuma akadēmijas prezidents A. Aleksandrovs *(А. П. Александров)* nosūtīja valdībai vēstuli ar priekšlikumu organizēt zinātnisko darbu nezināmu anomāliju pētīšanai.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Tunguskas fenomens
Simetrija

thumbnail|235px|Pa kreisi redzams aksiāli simetrisks zīmējums, bet pa labi — asimetrisks zīmējums
**Simetrija** (, *symmetría* — ‘atbilstība’, ‘samērīgums’) ir īpašība, kuras rezultātā ģeometriskas figūras vai ķermeņi saskan paši ar sevi, ja izpilda noteiktas pārveidošanas darbības. Visbiežāk ar jēdzienu "simetrija" saprot aksiālo simetriju, kad figūra vai ķermenis attiecībā pret simetrijas asi veido spoguļattēlu. Izšķir vēl centrālo simetriju, kad ķermenis veido spoguļattēlu nevis pret taisni, bet gan pret punktu, un pārneses simetriju, kad, pārbīdot figūru vai ķermeni noteiktā virzienā, tas pilnībā sakrīt.
## Atsauces

## Ārējās saites
Alveja

**Īstā alveja** (*Aloe vera*) ir *[[Xanthorrhoeaceae]]* dzimtas sukulents augs. Tām ir gaļīgas, gar malām dzeloņainas lapas. Tā dabiskās izplatības areāls ir subtropi un tropi. Iespējamā izcelsme ir Ziemeļāfrika. Nereti alveja tiek audzēta istabas apstākļos.

Alveja ir plaši pazīstams ārstniecības augs. Alveja tiek izmantota, lai ārstētu dažādas ādas slimības, apdegumus un brūces. Alvejas sula darbojas gan kā dezinficējošs, gan kā dzīšanu stimulējošs līdzeklis. Alveju var lietot arī iekšķīgi dažādu gremošanas trakta slimību ārstēšanā, piemēram, kuņģa čūlas gadījumā. Dažu speciālistu avotos ir norādīts, ka alvejas lietošana kopā ar medu nav vēlama.
thumb|Alveja Jaunauces muižas kungu mājas logā kā dabisks aizkars
Alveja 20. gs. otrajā pusē bija populārs telpaugs sabiedriskām ēkām un skolām. Cilvēki tika aicināti ar telpaugiem apdzīvot publiskos interjerus un bieži tie tika novietoti uz palodzēm - tādā veidā veidojot kopīgu kompozīciju ar kopējo iekārtojumu. 

## Atsauces
Sojuz TMA-05M

**Sojuz TMA-05M** () bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). 
*Sojuz TMA-05M* palaida 2012. jūlijā; uz zemes atgriezās 2012. gada novembrī.

## Apkalpes
Kuģa *Sojuz TMA-05M* apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublējošā apkalpe:
* Romans Romaņenko (*Роман Юрьевич Романенко*), komandieris 
* Kriss Hedfīlds (*Chris Hadfield*), lidojuma inženieris CSA, 
* Tomass Maršbērns, (*Thomas Marshburn*), lidojuma inženieris, NASA, 

## Lidojuma gaita
Starts notika  02:40:04 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.

Ar SKS kosmosa kuģis saslēdzās 17. jūljā 04:51 UTC pie Rassvet moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās operācijas notika automātiskā režīmā.

No stacijas *Sojuz TMA-05M* atvienojās  22:26:03 UTC.
19. novembrī 01:53:30 UTC nolaidās Kazahstānas teritorijā 85 km uz ziemeļaustrumiem no Arkalikas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Sojuz TMA-05M'' lapa SKS Lidojumu vadības centrā
Framest

***Framest*** ir latviešu mūzikas grupa, kas tika dibināta 2005. gadā. Pašlaik grupas sastāvā ir Beāte Zviedre, Rūta Dūduma, Mikus Abaroniņš, Jānis Ķirsis, Roberts Memmēns; no grupas dibināšanas brīža līdz 2010. gadam grupas sastāvā bija Annija Putniņa un līdz 2013. gadam arī Elīna Ose (Šmukste). Grupa plašāk kļuva pazīstama 2007. gada decembrī pēc uzstāšanās Laura Reinika koncertā "Sapņi piepildās Nakts veikalā". 2012. gada aprīlī grupa tika izvēlēta par Latvijas pārstāvjiem 2012. gada Jaunajā Vilnī. Konkursā tika ieņemta 4. vieta.

2013. gadā *Framest* piedalījās Eirovīzijas dziesmu konkursa Latvijas nacionālajā atlasē "Dziesma 2013", taču finālam nekvalificējās.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
Džeima Meisa

**Džeima Sjūzeta Meisa** (; dzimusi **Džeimija Sjūzeta Meisa** (*Jamia Suzette Mays*) ) ir amerikāņu aktrise un dziedātāja.

Televīzijā debitējusi ar lomu vienā no seriāla *Joey* sērijām 2004. gadā. Viņa ir pazīstama ar Emmas Filsberijas lomu *[[Fox Broadcasting Company|Fox]]* seriālā "Radīti skatuvei". Par šīs lomas attēlošanu saņēmusi Ekrāna aktieru ģildes balvu kā daļa no aktieru sastāva. Džeima Meisa attēlojusi lomas seriālā "Neglītā Betija" (*Ugly Betty*) un "Izredzētie: Pasauli glābjot", tāpat tēlojusi filmās "Nakts reiss" (2005), "" (2009) un "Smurfi" (2011).

## Ārējās saites
Meisa

**Meisa** var būt:
* Džeima Meisa — amerikāņu aktrise un dziedātāja;
* Tenere Meisa — amerikāņu pornoaktrise.
Nationals

***Nationals*** ir ASV seriāla "Radīti skatuvei" trešās sezonas 21. sērija (seriālā tā kopumā bija 65. sērija). Pirmoreiz to pārraidīja *[[Fox Broadcasting Company|Fox]]* televīzijas kanālā  uzreiz pēc sezonas 20. sērijas *Props*. Seriāls ir par izdomātas Viljama Makinlija vidusskolas ansambli "Jaunais virziens" un tā dalībnieku dzīvi. Sērijā "Jaunais virziens" sacenšas ar "Vokālo adrenalīnu" nacionālajā čempionātā Čikāgā. Čempionātā pirmo reizi "Jaunā virziena" vēsturē tas uzvarēja šajās sacensībās, otro gadu pēc kārtas iekļūstot šī līmeņa sacensībās. *Nationals* sērijā piedalījās vairāki viesu aktieri: Vūpija Goldberga attēloja NYADA dekānu Karmenu Tibido, Džonatans Grofs attēloja "Vokālā adrenalīna" vadītāju Džesiju Sentdžeimsu, Lindsija Loena attēloja pati sevi kā sacensību žūrijas locekli, savukārt Rekss Lī attēloja Čikāgas domnieku un vienu no žūrijas locekļiem.

Sērijas režisore bija Elija Edlere, sērijas scenāriju sarakstīja Ēriks Štolcs. Pirmo sērijas pārraidi kopumā noskatījās 6,03 miljoni skatītāju ASV. Neviena no septiņām sērijā iekļautajām dziesmām neiekļuva *[[Billboard]] Hot 100*, taču divas dziesmas — Reičelas Berijas izpildītā *It's All Coming Back to Me Now* un "Jaunā virziena" izpildītā *Paradise by the Dashboard Light* — iekļuva *Billboard Canadian Hot 100* topā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Fox'' profils 
* TV profils
Idiotija

**Idiotija** ir oligofrēnijas (iedzimtas plānprātības) vissmagākā pakāpe. Idiotijas slimnieki nespēj apgūt valodu un strādāt (veikt jebkādas saprātīgas darbības), ir pastāvīgi kopjami un uzraugāmi. Šiem slimniekiem nav emociju (tikai primitīvas patikas vai nepatikas reakcijas). Dažiem slimniekiem raksturīgi nemotivētas agresijas uzliesmojumi (tajā skaitā pret sevi), citi ir kūtri un vienaldzīgi pret apkārtnē notiekošo.

Vārds ‘idiots’ cēlies no grieķu *, idiōtēs* — ‘neprasmīgs indivīds’, ‘indivīds’ un *, idios* — ‘privāts’, ‘vienpatis’. Vārds sastopams arī latīņu valodā — *idiota* — ‘vienkāršs ļautiņš’. Mūsdienīgā formā vārdu ‘idiots’ izmanto kopš 13. gadsimta, kad vidusangļu valodā ienāca no senfranču *idiote* — neizglītots vai nekompetents cilvēks.

Sarunvalodā vārds 'idiotisms' tiek izmantots, lai apzīmētu galēju muļķību un tās simptomus. 'Idiots' tiek lietots nevis kā medicīnisks termins, bet kā sinonīms vārdiem 'stulbenis', 'plānprātiņš' vai 'muļķis'. Ar to apzīmē personu ar garīgiem trūkumiem, kas darbojas visiznīcinoši vai būtiski neefektīvi.

## Literatūrā
Idiota tēls tiek izmantots arī literatūrā, bieži kā alegorija kādai citai problēmai. Idiota tēlus izmantojuši Viljams Folkners, Viljams Šekspīrs (luga Karalis Līrs), Fjodors Dostojevskis (romāns Idiots). Frīdrihs Nīče savā darbā "Antikrists" apgalvoja, ka Jēzus bija idiots, jo nostājās pret materiālo pasauli.

## Skatīt arī
* Imbecilitāte
* Debilitāte

## Atsauces
Noliegums

**Noliegums** (arī **abnegācija**) ir Freida aprakstīts aizsardzības mehānisms, kas izpaužas kā acīmredzama, nepatīkama fakta noliegums, lai gan pastāv pamatoti pierādījumi fakta eksistencei.
Subjekts var izmantot:
* vienkāršu noliegumu - subjekts noliedz reālo situāciju vai nepatīkamo faktu
* minimizācija - subjekts atzīst faktu, bet noliedz tā svarīgumu (kombinē noliegumu un racionalizāciju)
* projekcija - subjekts atzīst gan faktu, gan tā nopietnību, bet noliedz atbildību un vaino citus
Nolieguma pētīšana ir svarīga loma atkarību ārstēšana. Atšķirībā no citiem aizsardzības mehānismiem, kuru eksistences pierādīšanai izmanto psihoanalīzi, noliegumu var identificēt ikviens - pat nespeciālists.

## Nolieguma veidi

### Fakta noliegums
Šajā nolieguma formā subjekts noliedz faktu ar meliem. Tā izpaužas gan kā klaja melošana, gan daļēja faktu noklusēšana, gan piekrišanu nepatiesībai. Faktu noliedzēji izmanto melus, lai izvairītos no faktiem, kas tiem ir sāpīgi.

## Atsauces
Portlokruā

**Portlokruā** () vai **Bāze A** (*Base A*) ir bijusī britu polārstacija Antarktīdā. Izvietota uz nelielās Gudjē salas Lokruā līcī Vīnkes salas ziemeļrietumos un bija pirmā Lielbritānijas atbalsta bāze Antarktīdas pussalas reģionā. Nosaukta pēc tās izvietojuma Lokruā līcī.

1944. gada 11. februārī britu militārās operācijas “Tabarin” ietvaros bijušās vaļu mednieku stacijas vietā tika izveidota militārā atbalsta bāze. Bāzē ziemoja astoņu kareivju komanda bijušā Ernesta Šekltona ekspedīcijas dalībnieka leitnanta Džeimsa Mara *(James Marr)* vadībā. Bāzes mērķis bija novērot iespējamās ienaidnieka aktivitātes Antarktīdas pussalā un tās apkārtnē.

Pēc kara beigām bāze tika nodota Folklenda Salu Teritoriju dienesta (tagadējais Britu Antarktiskais dienests) pārziņā un tajā tika organizētas zinātnisko pētījumu programmas. Galvenās pētījumu jomas sākotnēji bija ģeodēzija, kartogrāfija, ģeoloģija, bioloģija un meteoroloģija. Kopš 1950. gadiem par galveno pētījumu jomu kļuva jonosfēras izpēte. 1956. un 1958. gadā stacija tika paplašināta — uzbūvēta atsevišķa laivu māja un ģeneratoru ēka. Stacija darbojās nepārtraukti no 1944. gada 11. februāra līdz 1947. gada 8. aprīlim, no 1948. gada 23. janvāra līdz 1949. gada 14. februārim, no 1950. gada 24. janvāra līdz 1951. gada 11. februārim un no 1952. gada 15. decembra līdz 1962. gada 16. janvārim, kad stacija tika slēgta un pētniecības programmas tika pārceltas uz citām stacijām.

1995. gada 19. maijā stacijai tika piešķirts vēstures pieminekļa statuss (Nr. 61). 1996. gadā tika restaurēta stacijas galvenā ēka *(Bransfield House)* un laivu māja un stacija tika pielāgota tūristu uzņemšanai. Tā bija pirmā pamestā polārstacija Antarktīdā, kurā tika veikti restaurācijas un atjaunošanas darbi. 2010. gadā stacijas personāla izmitināšanai no jauna tika izbūvēta Nisena ēka *(Nissen Hut)*. Stacijā darbojas pasta kantoris un suvenīru veikaliņš. Kopš 2006. gada staciju pārvalda Apvienotās Karalistes Antarktiskā mantojuma trests *(United Kingdom Antarctic Heritage Trust)*. Viens no populārākajiem antarktiskā tūrisma galamērķiem. Gadā Portlokruā apmeklē 10 līdz 20 tūkstoši tūristu. Galvenās atrakcijas ir 1960. gadu kondīcijā saglabātās polārstacijas ēkas un to iedzīve, bijušās vaļu mednieku bāzes paliekas un netālās džentū pingvīnu kolonijas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Cool Antarctica. The Antarctic Peninsula - Travel
* SlideShare. Port Lockroy
Sēna-Sendenī

**Sēna-Sendenī** (, ) ir Francijas departaments, viens no astoņiem Ildefransas reģiona departamentiem. Sēnas-Sendenī administratīvais centrs ir Bobiņī. Departaments administratīvi ir sadalīts trīs apgabalos (*arrondissements*):
* Bobiņī apgabals (*Arrondissement de Bobigny*);
* Rensī apgabals (*Arrondissement du Raincy*);
* Sendenī apgabals (*Arrondissement de Saint-Denis*).

## Vēsture
Sēna-Sendenī departaments tika izveidots 1968. gadā, kad tika pārstrukturēts bijušais Sēnas departaments (*Département de la Seine*) un Sēna-et-Uāza (*Seine-et-Oise*). Jaunais departaments apvienoja Parīzes priekšpilsētu teritorijas uz ziemeļaustrumiem no galvaspilsētas, lai labāk pārvaldītu strauji augošo iedzīvotāju skaitu un urbanizāciju.

Nosaukums *Seine-Saint-Denis* apvieno reģiona galveno upi — Sēnu — un vēsturisko pilsētu Sendenī, kur atrodas slavens Sendenī abatijas komplekss. Abatija bija franču karaļu apbedījumu vieta kopš viduslaikiem un simbolizē reģiona vēsturisko nozīmi.

20. gs. otrajā pusē Sēna-Sendenī kļuva par vienu no galvenajiem imigrantu apmešanās reģioniem Francijā, īpaši pēc Alžīrijas kara un Franču koloniālās impērijas sabrukuma. Tā rezultātā reģions kļuva etniski daudzveidīgs, bet vienlaikus saskārās ar sociālekonomiskām problēmām — bezdarbu, sociālo segregāciju un dažkārt arī nemieriem.

21. gs. sākumā departaments ieguva simbolisku nozīmi gan kā modernās daudzveidīgās Francijas pārstāvis, gan arī kā izaicinājumu zona nacionālajai integrācijas politikai. Tajā atrodas arī vairāki nozīmīgi infrastruktūras un sporta objekti, tostarp ''Stade de France'' — Francijas nacionālais stadions, kas uzcelts 1998. gada Pasaules kausa finālturnīram.

## Ārējās saites
Port Lockroy

***Port Lockroy*** var būt:
* Lokruā līcis *(Port Lockroy)* — līcis Antarktikā
* Portlokruā *(Port Lockroy Station)* — polārstacija Antarktikā
Pune

**Pune** (, *Puṇe*, , ), līdz 1978. gadam **Pūna** (), ir pilsēta Indijas rietumos, otra lielākā pilsēta Mahārāštras štatā aiz Mumbajas. 2011. gadā Punē dzīvoja aptuveni 3,12 miljoni iedzīvotāju, bet tās aglomerācijā iedzīvotāju skaits sasniedz 5 miljonus. Pēc iedzīvotāju skaita tā ir astotā lielākā metropole Indijā. Pilsēta atrodas Dekānas plakankalnes ziemeļrietumos, pie Mulas un Mutas upju satekas vietas. Aptuveni 190 km uz ziemeļrietumiem atrodas Mumbaja, no kuras to atdala Rietumgatu kalni. Abas pilsētas savieno Borgatas pāreja pāri kalniem.

Pune tiek uzskatīta par marathu kultūras galvaspilsētu. 17. gadsimtā Pune kļuva par Marathu impērijas galvaspilsētu. Īslaicīgi to okupēja Mogulu impērija, bet no 1714. gada tā atkal bija marathu galvaspilsēta līdz to 1817. gadā iekaroja Apvienotā Karaliste, un tā kļuva par daļu no Britu Indijas. Britu pakļautībā Pune tika izmantota kā sezonāla Bombejas (mūsdienās Mumbajas) valdības uzturēšanās vieta. Pune bija nozīmīgs Britu Indijas militārais centrs.

Mūsdienās Pune ir nozīmīgs izglītības centrs. Ir Savitribai Phules Punes Universitāte (dibināta 1949. gadā), Nacionālā ķīmijas laboratorija, observatorija, virusoloģijas pētniecības centrs un citas pētniecības iestādes. Pune tiek saukta par “Austrumu Oksfordu”, bet Indijas bijušais premjerministrs Džavāharlāls Nehru Puni nosauca par “Indijas Kembridžu un Oksfordu”. Punē ir attīstīta arī rūpniecība, daudz mašīnbūves un metālapstrādes, kā arī tekstilrūpniecības uzņēmumu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*