Kvislinga režīms

**Kvislinga režīms** (), oficiāli **Nacionālā valdība** (*Den nasjonale regjering*), bija Vidkuna Kvislinga vadīta kolaborantu marionešu valdība nacistiskās Vācijas okupētajā Norvēģijā Otrā pasaules kara laikā. Valdība pastāvēja no 1942. gada 1. februāra līdz 1945. gada maijam. Faktisko varu Norvēģijā saglabāja vācu nacista Jozefa Terbovena vadītais Norvēģijas reihskomisariāts.

## Vēsture
### 1940. gada apvērsums
Vidkuns Kvislings, partijas *Nasjonal Samling* vadītājs, pirmo reizi mēģināja veikt apvērsumu pret Norvēģijas valdību 1940. gada 9. aprīlī, dienā, kad Vācija iebruka Norvēģijā. Plkst. 19:32 Kvislings ieradās NRK studijā un radio pārraidē pasludināja sevi par ministru prezidentu un pavēlēja nekavējoties pārtraukt jebkādu pretestību. Kvislings paziņoja, ka viņš un partija *Nasjonal Samling* pārņem varu Norvēģijā, jo Nīgārdsvolda kabinets ir "uzbangojis bruņotu pretestību un nekavējoties aizbēdzis". Kvislings arī paziņoja, ka pašreizējā situācijā "*Nasjonal Samling* kustības pienākums un tiesības ir pārņemt varu". Kvislings apgalvoja, ka Nīgārdsvolda kabinets ir atteicies no varas, lai gan tas ir pārcēlies tikai uz Elverumu, aptuveni 140 kilometru attālumā no Oslo, un risina sarunas ar vāciešiem.

Nākamajā dienā Vācijas vēstnieks Kurts Braiers devās uz Elverumu un pieprasīja karalim Hokonam VII atgriezties Oslo un oficiāli iecelt Kvislingu par ministru prezidentu. Hokons VII vilcinājās, sakot vēstniekam, ka Norvēģijas karaļi nevar paši pieņemt politiskus lēmumus. Vēlāk tajā pašā vakarā notikušajā kabineta sēdē Hokons VII paziņoja, ka viņš nevar ar tīru sirdsapziņu iecelt Kvislingu par ministru prezidentu, jo zinot, ka ne tauta, ne stortings viņam neuzticas. Hokons VII arī paziņoja, ka viņš labāk atteiktos no troņa, nekā apstiprinātu Kvislinga vadītu valdību. Līdz tam laikam ziņas par Kvislinga mēģinājumu veikt valsts apvērsumu bija sasniegušas Elverumu. Sarunas nekavējoties izjuka, un valdība vienbalsīgi ieteica Hokonam VII neiecelt Kvislingu par ministru prezidentu.

Kvislings mēģināja panākt Nīgārdsvolda kabineta arestu, taču virsnieks, kuram viņš bija uzdevis veikt arestu, ignorēja aresta orderi. Arī mēģinājumi iegūt kontroli pār policijas spēkiem Oslo, izdodot pavēles policijas priekšniekam Kristianam Velhāvenam, cieta neveiksmi. Apvērsums pēc sešām dienām neizdevās, neskatoties uz Vācijas atbalstu pirmajās trīs dienās, un Kvislingam nācās atkāpties no amata, tādējādi Vācijas okupētajās Norvēģijas teritorijās nododot varu Administratīvajai padomei. Administratīvo padomi 15. aprīlī izveidoja Augstākās tiesas locekļi, un to atbalstīja Norvēģijas uzņēmēji, kā arī Bräuers kā alternatīvu Kvislinga *Nasjonal Samling*.

### Pagaidu valsts padomnieki
1940. gada 25. septembrī Norvēģijas reihskomisārs Jozefs Terbovens, kurš 1940. gada 24. aprīlī bija nomainījis Kurtu Broieru augstākā civilā komandiera amatā Norvēģijā, pasludināja karaļa Hokona VII un Nīgārdsvolda kabineta gāšanu, aizliedzot visas politiskās partijas, izņemot *Nasjonal Samling*. Pēc tam, Terbovens iecēla amatos 11 pagaidu valsts padomnieku grupu no *Nasjonal Samling*, lai palīdzētu viņam pārvaldīt Norvēģiju. Lai gan pagaidu valsts padomnieki neizveidoja valdību, vāciešu mērķis bija tos izmantot, lai sagatavotu ceļu *Nasjonal Samling* varas pārņemšanai nākotnē. Vidkuns Kvislings tika iecelts par padomes locekļu politisko vadītāju, un visiem *Nasjonal Samling* locekļiem bija jāzvēr viņam personīgs uzticības zvērests. Lielākā daļa padomes locekļu cītīgi strādāja, lai ieviestu *Nasjonal Samling* ideālus un politiku. Padomes laikā ieviesto plānu vidū bija darba pienākuma ieviešana, darba tirgus, kriminālkodeksa un tiesu sistēmas reformas, policijas reorganizācija un nacionālsociālistisko ideālu ieviešana Norvēģijas kultūras ainā. Pagaidu valsts padomnieki bija iecerēti kā pagaidu sistēma, kamēr Nasjonal Samling veidoja savu organizāciju, gatavojoties pilnīgu valdības pilnvaru pārņemšanai. 1941. gada 25. septembrī, padomnieku institūcijas pirmajā gadadienā, Terbovens piešķīra viņiem "ministru" titulu.

### Valdība
Līdz ar Kvislinga nacionālās valdības izveidošanu, Kvislings, kā ministru prezidents uz laiku pārņēma gan karaļa, gan stortinga varu.

1942. gadā, divus gadus pēc tam, kad vācieši bija tieši pārvaldījuši civilo varu Norvēģijā, Kvislings beidzot tika iecelts par kolaboracionistu valdības vadītāju, kas oficiāli sāka darbu 1942. gada 1. februārī. Valdības oficiālais nosaukums bija Nacionālā valdība (*Den nasjonale regjering*). Vāciešu sākotnējais nodoms bija nodot Norvēģijas suverenitāti jaunajai valdībai, taču 1942. gada janvāra vidū Hitlers nolēma saglabāt Terbovena pakļautībā esošo civilo Norvēģijas reihskomisariātu. Tā vietā Kvislinga valdībai tika piešķirta okupācijas iestādes loma ar plašām pilnvarām. Pats Kvislings savas valdības izveidi uzskatīja par "izšķirošu soli ceļā uz pilnīgu Norvēģijas neatkarību". Lai gan Kvislings bija tikai uz laiku pārņēmis karaļa varu, viņš joprojām centās distancēties no Norvēģijas monarhijas trimdā. Pēc pārcelšanās uz Karalisko pili viņš atkal sāka lietot Norvēģijas oficiālo zīmogu, mainot tā formulējumu no "Hokons VII, Norvēģijas karalis" uz "Norvēģijas valstības zīmogs". Pēc nacionālās valdības izveidošanas Kvislings apgalvoja, ka viņam pieder "vara, kas saskaņā ar Konstitūciju pieder karalim un parlamentam".

### Sabrukums un tiesa
Kvislinga režīms beidza pastāvēt 1945. gadā, līdz ar Otrā pasaules kara beigām Eiropā. Norvēģija 1945. gada maijā joprojām bija okupēta, bet Vidkuns Kvislings un lielākā daļa viņa ministru padevās Oslo policijas iecirknī 9. maijā, dienu pēc Vācijas kapitulācijas. Jaunā Norvēģijas apvienošanās valdība viņu 20. augustā tiesāja par daudziem noziegumiem. Kvislingu notiesāja 10. septembrī un 24. oktobrī sodīja ar nāvi. Šīs juridiskās tīrīšanas laikā tika arestēti un tiesāti arī citi nacistu kolaboracionisti, kā arī kara noziegumos apsūdzētie vācieši.

## Kvislinga valdības ministri
Kvislinga Ministru kabineta ministri:

## Atsauces