open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pakalpojums

**Pakalpojums** ekonomikā un uzņēmējdarbībā ir dažāda veida palīdzības sniegšana fiziskām vai juridiskām personām par atlīdzību. Piemēram, preču tirdzniecība vai to piegāde pircējam ir pakalpojums, atšķirībā no šo preču ražošanas. Plaši izplatīts pakalpojumu veids ir juridiskās, finanšu, vadības u.c. konsultācijas.

No ekonomiskās struktūras viedokļa pakalpojumus pieņemts apzīmēt kā terciāro sektoru, atšķirībā no primārā sektora (izejvielu ieguve un lauksaimniecība) un sekundārā sektora (ražošanas). Terciārais sektors ir svarīgs, jo tas parasti kļūst par galveno ekonomikas virzītājspēku attīstītajās valstīs, kur primāro un sekundāro sektoru nozīme samazinās. Pakalpojumu sektors rada lielu daļu no iekšzemes kopprodukta (IKP) un nodarbinātības daudzās mūsdienu ekonomikās, īpaši tādās nozarēs kā finanšu pakalpojumi, IT, loģistika un profesionālās konsultācijas.

Izšķir privātos un publiskos pakalpojumus. Privāto pakalpojumu sniedzēji ir privātas fiziskas vai juridiskas personas. Tās sniedz pakalpojumus citām fiziskām vai juridiskām personām, kā arī publiskām personām.

Savukārt publisko pakalpojumu sniedzēji ir valsts vai pašvaldību institūcijas. Tās savus pakalpojumus parasti sniedz par valsts vai pašvaldību budžeta līdzekļiem. Piemēram, policija, ugunsdzēsēji, ārstniecības iestādes, izglītības u.c. institūcijas savus pakalpojumus iedzīvotājiem sniedz bez maksas. Virknē gadījumu šīs institūcijas likumā noteiktā kārtībā var veikt pakalpojumu sniegšanu par daļēju samaksu, piemēram, slimnīcas, mācību iestādes.

## Ārējās saites
Kapitāls

**Kapitāls** ekonomikas teorijā ir viens no trim galvenajiem ražošanas faktoriem. Pārējie divi ir zeme (plašā nozīmē ar to saprot arī dabīgos izrakteņus un citus dabas resursus) un darbs (darbaspēks).
## Raksturojums
Ekonomiskajā praksē (uzņēmējdarbībā) ar kapitālu (fizisko kapitālu) saprot ražošanai vai pakalpojumu sniegšanai nepieciešamos resursus (fiksētais kapitāls) un apgrozāmo līdzekļu (apgrozāmais kapitāls) kopumu.

Kapitāla avots ir investīcijas. Uzņēmuma (uzņēmējdarbības) uzsākšanai ir nepieciešams sākuma (starta) kapitāls, ko var izveidot uzņēmuma dibinātājiem ieguldot uzņēmumā (investējot) zināmu naudas summu vai pamatlīdzekļus. Arī tālākai uzņēmējdarbības paplašināšanai ir nepieciešams papildu kapitāls, ko var iegūt ar uzņēmuma akcionāru papildu investīcijām, vai arī ieguldot uzņēmuma peļņu (peļņas kapitalizācija).

Daudzās valstīs, arī Latvijā, valdības atbalsta mazo un vidējo uzņēmumu attīstību, piemēram, piešķirot tiem riska kapitālu

## Atsauces

## Ārējās saites
1954. gada FIFA Pasaules kauss

**1954. gada [[FIFA]] Pasaules kauss** notika Šveicē no 16. jūnija līdz 4. jūlijam. Tas bija pēc skaita 5. Pasaules kausa finālturnīrs. Par pasaules čempioniem kļuva VFR izlase, kas finālspēlē ar 3—2 uzvarēja Ungāriju. Vāciešu uzvara finālā tika nosaukta par "Bernes brīnumu". Šis bija visu laiku rezultatīvākais finālturnīrs, vidēji spēlē tika gūti 5,385 vārti.

## Stadioni
* *Wankdorfstadion*, Berne - 64 000
* *Stade de La Pontaise*, Lozanna - 36 400
* *St. Jakob Park*, Bāzele - 33 400
* *[[Hardturm]]-Stadion*, Cīrihe - 27 500
* *Stadio Comunale di Cornaredo*, Lugāno - 26 000
* *Stade des Charmilles*, Ženēva - 25 000

## Komandas
1954. gada FIFA Pasaules kausa izcīņā piedalījās 16 izlases. Turnīram automātiski kvalificējās laukuma saimnieki Šveices izlase un 1950. gada Pasaules čempioni Urugvajas izlase.

## Turnīra gaita
Turnīra izspēles formāts bija kardināli atšķirīgs no 1950. gada Pasaules kausa: 16 komandas tika sadalītas 4 grupās pa četrām komandām. No katras grupas ceturtdaļfinālā iekļuva divas spēcīgākās. Gadījumā, ja 2. un 3. vietai grupā ir vienāds punktu skaits, tad notiek pārspēle par iekļūšanu ceturtdaļfinālā. Katra komanda grupā aizvadīja pa 2 spēlēm.

Šis bija pirmais Pasaules kausa finālturnīrs, kuru translēja televīzijā. Grupu turnīra 1. grupā ar 3 punktiem ceturtdaļfinālā iekļuva Brazīlijas un Dienvidslāvijas izlases. 2. grupā vienkārši neapturama bija Ungārijas izlase ar Ferencu Puškāšu un Šandoru Kočišu priekšgalā. Ungāri uzvarēja abās grupas spēlēs ar vārtu starpību 17:3. Otrajā vietā grupā palika VFR, kas pārspēlē par iekļūšanu ceturtdaļfinālā sagrāva Turcijas izlasi. 3. grupā pretiniekiem nekādas cerības neatstāja Urugvaja un Austrija, savukārt no 4. grupas ceturtdaļfinālā iekļuva angļi un laukuma saimnieki šveicieši, kas pārspēlē uzvarēja Itāliju.

Ceturtdaļfinālā Ungārija ar 4-2 pārspēja iepriekšējos Pasaules vicečempionus Brazīlijas izlasi, Urugvaja ar tādu pašu rezultātu uzvarēja Angliju, bet VFR ar 2-0 tika galā ar dienvidslāviem. Ļoti rezultatīvā spēlē Austrijas izlase ar 7-5 pārspēja Šveici, arī iekļūstot pusfinālā.

Pirmajā pusfinālā ungāri pagarinājumā, pateicoties Kočiša 2 gūtajiem vārtiem, ar 4-2 uzvarēja iepriekšējos Pasaules čempionus Urugvajas izlasi, savukārt kaimiņvalstu divcīņā VFR sagrāva austriešus ar 6-1. Spēlē par 3. vietu tomēr austriešiem izdevās pārspēt Urugvaju.

Jau finālspēles 8. minūtē Ungārijas izlase bija ar 2-0 izvirzījusies vadībā pret Vāciju un jau likās, ka uzvara ir pavisam tuvu, taču vācieši jau līdz 19. minūtei spēja rezultātu izlīdzināt. Spēles 84. minūtē Helmuts Rāns guva izšķirošos vārtus, panākot VFR izlasei uzvaru gan spēlē, gan visā čempionātā. Šī Otrā pasaules kara nomocītās Vācijas komandas uzvara tika nodēvēta par "Bernes brīnumu".

## Grupu turnīrs
### 1. grupa

### 2. grupa

Izslēgšanas spēle

 7-2 

### 3. grupa

### 4. grupa

Izslēgšanas spēle

 4-1 

## Izslēgšanas turnīrs

Labākie vārtu guvēji
*  Šāndors Kočišs - 11
*  Ēriks Probsts - 6
*  Makss Morloks - 6
*  Jozefs Higi - 6

## Ārējās saites
* 1954. gada FIFA Pasaules kauss FIFA mājaslapā
Produkts

**Produkts** (, kas savukārt no  — ‘radīts, ražots’), šaurākā nozīmē arī **izstrādājums** vai **ražojums**, ir priekšmets, viela, enerģija, informācija utt., ko iegūst fiziskā un/vai garīgā darbā.

Ekonomikā ar produktu saprot ražošanas vai pakalpojumu rezultātu, kuru ražotājs vai pakalpojumu sniedzējs vēlas pārdot tirgū par noteiktu cenu. Katram šādam izstrādājumam ir noteiktas īpašības, raksturīgas attiecīgai ražošanas vai pakalpojumu nozarei. Piemēram, ja izstrādājums ir apavi, tad tiem piemīt piemērotība noteiktam gadalaikam (ziema, vasara), lietošanas mērķis (ielai, sportam), stils, izmērs, krāsa.

Zināmām prasībām jāatbilst arī pakalpojumu produktiem. Piemēram, izglītībā produkts ir sniegto un apgūto zināšanu apjoms un saturs. Šī produkta "tehnoloģijas" pamatā ir mācību programma, kas raksturojas ar zināmu stundu skaitu, apgūstamo zināšanu saturu, skolotāju, docētāju, profesoru un citu mācību spēku kvalifikācijas prasībām.
Ražošana

**Ražošana** plašā izpratnē ir process, kurā tiek radīti pārdošanai tirgū domāti produkti. Šaurākā izpratnē ražošana jeb apstrādes rūpniecība ir viena no saimniecības nozarēm.

Ražošanas process uzņēmuma līmenī ietver lēmumu pieņemšanu par ražojamo produktu izvēli, ražošanā lietojamo tehnoloģiju, izmatojamiem ražošanas faktoriem, tirgus stratēģiju utt.

Laika gaitā ražošanas loma tautsaimniecībā var mainīties. Jo ekonomiski attīstītāka ir valsts, jo produktu ražošanai (rūpniecībai) tās iekšzemes kopprodukta (IK) struktūrā parasti ir mazāka daļa salīdzinājumā ar pakalpojumiem. Šī tendence vērojama arī Latvijā — pakalpojumu apjoms IK struktūrā XXI gs. pieaug ievērojami straujāk nekā rūpnieciskās ražošanas apjoms. Daļēji tas izskaidrojams ar derīgo izrakteņu ierobežoto apjomu Latvijā, daļēji ar Latvijas ģeogrāfisko atrašanās vietu, kā arī citiem faktoriem.

## Ražošanas faktori
Ražošanas faktori klasiskās ekonomikas ražošanas teorijā ir produktu ražošanai vai pakalpojumu sniegšanai nepieciešamie resursi. Izšķir šādus galvenos resursus (faktorus): zeme, kapitāls un darbaspēks. Ražošanas faktori izskaidro ekonomikas darbības un attīstības, kā arī vērtības būtību. Šīs teorijas pamatlicēji ir britu ekonomisti Ādams Smits (1723—1790), Deivids Rikardo (1772—1823) un Džons Stjuarts Mills (1806—1873), kā arī vācu ekonomists Kārlis Markss (1818—1883).

No ražošanas faktoru jēdziena ekonomisti 20. gadsimtā atvasināja matemātisko ražošanas funkciju, ar kuras palīdzību bija iespējams skaitliski aprēķināt ražošanas rezultātu pie konkrētiem faktoru apjomiem un to kombinācijas. Mikroekonomikā tādējādi modelēja uzņēmuma, nozares vai pat rūpniecības kopumā produkcijas apjomu, bet makroekonomikā tika pētīta nacionālā ienākuma vai iekšzemes kopprodukta apjomu dinamika.

Mūsdienās pie ražošanas faktoriem mēdz pieskaitīt arī uzņēmumu vadītāju kvalifikāciju un prasmi, informāciju, ražošanas organizāciju un tehnoloģisko līmeni un citus faktorus.

## Ārējās saites

* Dienas bizness — Ražošana
* Latvijas statistika — Rūpniecības tēmas
* Ekonomika.lv — Ražošana
Orsons Skots Kārds

**Orsons Skots Kārds** (, *  Ričlendā, Vašingtonā, ASV) ir amerikāņu zinātniskās fantastikas un fantāzijas literatūras rakstnieks.

Kārda pirmā publikācija bija īsais stāsts *Gert Farm* žurnāla *[[The Ensign]]* 1977.g. jūlija numurā (ar pseidonīmu "Bairons Vallijs"). Tā paša gada augustā žurnālā *[[Analog Science Fiction]]* tika publicēts viņa garais stāsts "Endera spēle" (*Ender's Game*), kas vēlāk tika pārstrādāts tāda paša nosaukuma romānā (1985), kas arī ir viņa pazīstamākais darbs.

"Endera spēle" un tās turpinājums *Speaker for the Dead* ieguva Hugo un "Nebulas" balvu.

Latviski izdota grāmata "Endera spēle" (Aranea: 2008, tulk. Dainis Leinerts.)

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Kapitālieguldījumi

**Kapitālieguldījumi** jeb vienkārši **ieguldījumi** vai **investīcijas** () ir naudas vai citu aktīvu ieguldīšana komerciālā pasākumā ar mērķi gūt peļņu vai kādu citu labumu.

## Ekonomiskie ieguldījumi
Ieguldījums ekonomiskā izpratnē ir saistīta ar kapitālpreču (uzņēmumu, ražošanas iekārtu, infrastruktūras elementu utt.) radīšanu. Citiem vārdiem, tās ir ieguldošā uzņēmuma kapitālā.

Valsts vai pašvaldības līmenī tie ir ieguldījumi fiziskajā (ceļi, dzelzceļi, ūdens saimniecība utt.) vai sociālajā (veselība, izglītība utt.) infrastruktūrā. Šādā veida ieguldījumi ne vienmēr ir saistīti ar tūlītējas peļņas gūšanu.

Valsts līmenī ieguldījumus saista arī ar nacionālā ienākuma vai iekšzemes kopprodukta apjoma palielināšanu. Šajā gadījumā tiek apkopotas kā publiskā, tā arī privātā sektora ieguldījumi.

## Finanšu ieguldījumi
Ar finanšu ieguldījumi parasti saprot ieguldījumus finanšu vai kapitāla tirgū, pērkot fiksētā vai mainīgā ienākuma vērtspapīrus, parādzīmes, depozītu apliecības, zeltu vai cita veida likvīdus aktīvus.

## Ārvalstu tiešie ieguldījumi
Liela daļa starptautisko uzņēmumu savas operācijas veic ar ārvalstu tiešo ieguldījumu (ĀTI) palīdzību. Jebkuras valsts valdība pielieto dažādus ĀTI regulēšanas instrumentus. Tie var veicināt, var arī ierobežot ĀTI. Visbiežāk valdības ir nobažījušās, ka starptautisko uzņēmumu globālais raksturs neļaus tām pietiekamā mērā ņemt vērā konkrētās valsts nacionālās intereses. Turklāt daudzu starptautisko uzņēmumu apgrozījums vai peļņa pārsniedz pat samērā lielu valstu iekšzemes kopprodukta apjomu. Līdz ar lielo šādu uzņēmumu ekonomisko potenciālu, tiem ir arī atbilstoša politiskā ietekme.

### ĀTI priekšrocības
ĀTI ir viens no galvenajiem valstu ekonomiskās un sociālās attīstības veicinošiem instrumentiem. ĀTI parasti ir saistītas arī ar tehnoloģijas pārnesi un vadības pieredzes pārņemšanu. Papildu ieguldījums nozīmē arī papildu darba vietas, parasti arī lielāku atalgojumu, nekā tā vidējais līmenis dotajā valstī vai reģionā. Līdz ar to ĀTI veicina straujāku valsts izaugsmi.

### ĀTI trūkumi
ĀTI uzņemošās valsts attīstību pie zināmiem nosacījumiem var ietekmēt arī negatīvi. Piemēram, ārvalstu uzņēmumu ekspansija dotajā valstī var traucēt nacionālo uzņēmumu attīstību. Lai gan ekonomikā ne vienmēr ieguldījumu izcelsmei ir būtiska nozīme, politiskā ziņā tas dažkārt var radīt sarežģījumus.

Jaunattīstības valstīs lieli starptautiskie uzņēmumi nereti, izmantojot augstāku savu ekspertu un speciālistu zināšanu un pieredzes līmeni, uzspiež pieņemošai valstij neizdevīgus līgumus vai citus uzņēmējdarbības nosacījumus.

### ĀTI interešu sabalansētība
Daudzos gadījumos ĀTI vienlaicīgi var būt gan priekšrocību, gan arī trūkuma vai riska elementi. Turklāt tas iespējams abās pusēs — kā ārvalstu investoram, tā arī pieņemošai valstij. Tādēļ ĀTI lielos vai stratēģiski nozīmīgos projektos var būt saistīti ar rūpīgu to ietekmes uz pieņemošās valsts ekonomiku izpēti, kā arī ieguldījumu atdeves analīzi no investora viedokļa.

## Skatīt arī
* Iekšējās atdeves koeficients
* Pašreizējā neto vērtība
* Zelts kā investīcija

## Atsauces
Peļņa

**Peļņa** ir naudas summa, ko gūst pārdodot produktus pēc izmaksu atskaitīšanas (t.s. *bruto peļņa*). Peļņa pēc nodokļu atskaitīšanas ir *neto* jeb *tīrā* peļņa. Izšķir dažādus peļņas rādītājus. Tos regulē Starptautiskie (ES) un Latvijas grāmatvedības standarti.

Peļņas gūšana ir viens no galvenajiem motivējošiem faktoriem uzņēmējdarbībā. Valstīs, kur ekonomikas pamatā ir tirgus attiecības, peļņas lielums parasti netiek ierobežots. Taču uzņēmējdarbības praksē pastāv jēdziens, kā *normāla* vai *taisnīga* peļņa. Ar to parasti saprot tirgū brīvā konkurencē izveidojušos peļņas līmeni.

Peļņas līmenis kalpo arī par rādītāju kapitālieguldījumu plūsmai ekonomikā. Tā, ja kādā uzņēmējdarbības joma tiek novērots salīdzinoši augsts peļņas līmenis, šajā jomā sāk ieplūst ieguldījumi no nozarēm, kur peļņas līmenis tobrīd ir zemāks par *normālo*. Tādējādi tirgus pats regulē lielāko daļu no kapitālu plūsmām.

Tā kā lielākas peļņas iespējas parasti ir jaunu, inovatīvu produktu ražošanā, tad brīva kapitālu kustība veicina resursu koncentrāciju šādās sfērās, tādējādi stimulējot arī tehnisko progresu un ekonomisko attīstību kopumā.

## Atsauces
Esbjerga

**Esbjerga** (, ) ir pilsēta Dānijas dienvidrietumos, osta Ziemeļjūras krastā. Ar iedzīvotāju skaitu 71 579 tā ir piektā lielākā pilsēta Dānijā.

Liels transporta mezgls. Pilsēta izveidojās pie ostas, kuru Dānija sāka izbūvēt 1868. gadā pēc tam, kad Altona (tagad Hamburgas rajons), pirms tam galvenā Dānijas Ziemeļjūras osta, pārgāja Vācijas impērijas pakļautībā.

## Cilvēki
Esbjergā dzimuši:
* Pols Nīrups Rasmusens (; 1943) — politiķis

## Atsauces

## Ārējās saites
Olomouca

**Olomouca** () ir pilsēta Čehijas austrumos - Morāvijā pie Morāvas upes. Olomoucas apgabala centrs. Katoļu arhibīskapijas centrs. Sena pilsēta ar labi saglabājušos vecpilsētu. Vecpilsētā atrodas vairāki laukumi ar 18. gadsimta baroka strūklakām. Olomoucas vecpilsētas 18. gadsimta Olomoucas Svētās Trīsvienības kolonna (*Sloup Nejsvětější Trojice*) ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Olomoucā atrodas 1573. gadā dibinātā Palacka Universitāte (*Univerzita Palackého v Olomouci*). Pilsētā atrodas Čehijas republikas sauszemes armijas štābs.

## Vēsture

Viduslaikos Morāvijas galvaspilsēta. 1063. gadā nodibināja Olomoucas bīskapiju. 1306. gadā Olomoucā tika nogalināts Vāclavs III, kas izbeidza Pšemislu dinastiju.

Trīsdesmitgadu kara laikā 1640. gadā pilsētu uz astoņiem gadiem ieņēma zviedru karaspēks. Zviedri pilsētu stipri izpostīja un turpmāk par Morāvijas galveno pilsētu tika uzskatīta Brno.

1848. gadā Olomoucā Austrijas imperators Ferdinands I atteicās no troņa. 1850. gadā šeit tika noslēgtas Olomoucas punktācijas (*Olmützer Punktation*) starp Prūsiju un Austriju.

Kopš viduslaikiem liela daļa Olomoucas iedzīvotāju bija vācieši, tomēr pēc Otrā pasaules kara, pamatojoties uz Beneša dekrētiem, tie tika padzīti uz Vāciju.

## Cilvēki

Olomouca ir futbola trenera Karela Briknera (*Karel Brückner*, 1939), austriešu komponista Leo Falla (*Leo Fall*,1873-1925), politiķa Zdeneka Fīrlingera (*Zdeněk Fierlinger*, 1891-1976), vācu gleznotāja Georga Flēgeļa (*Georg Flegel*, 1566-1638), futbolista  Mareka Heinca (*Marek Heinz*, 1977), hokejista Jirži Hudlera (*Jiří Hudler*, 1984), austriešu feldmaršala Aleksandra fon Krobatīna (*Alexander von Krobatin*, 1849-1933) un politiķa Jirži Paroubeka (*Jiří Paroubek*, 1952) dzimtā pilsēta.

Pilsētas ģimnāzijā mācījies filozofs Edmunds Huserls (*Edmund Husserl*, 1859-1938). Vietējā teātrī par diriģentu strādājis Gustavs Mālers (*Gustav Mahler‎*, 1860-1911). Vietējā armijas daļā dienējis ungāru matemātiķis Jānošs Bojai (*Bolyai János*, 1802-1860). Savulaik ieslodzījumā šeit turēts Lafajets (*Lafayette*, 1757-1834).

## Sports
Olomoucas futbola klubs Sigma spēlē Čehijas 1. līgā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nante

**Nante** (, ) ir pilsēta Francijas rietumos pie Luāras upes, 55 kilometrus no Atlantijas okeāna. Luāras Zemju (*Pays de la Loire*) reģiona un Atlantijas Luāras (*Loire-Atlantique*) departamenta centrs.

Kaut arī kopš 1941. gada jūnija Nante vairs administratīvi neietilpst Bretaņā, gadsimtiem tā bijusi Bretaņas reģiona galvaspilsēta, un arī mūsdienās vairums pilsētas iedzīvotāju uzskata pilsētu par Bretaņas daļu.

## Vēsture
thumb|right|250px|Nante.
Nanti dibināja ķeltu namnetu (*namneti*) cilts ap 70. gadu p.m.ē. Jūlijs Cēzars 56. gadā p.m.ē. to iekaroja un nosauca par Portu Namnetu (*Portus Namnetus*).

III gadsimtā pilsētā ieviesās kristietība. 285. gadā to ieņēma sakši, ap 500. gadu - franki, VI un VII gadsimtā - briti, bet 843. gadā - normaņi.

No 937. gada Nante bija Bretaņas hercogistes galvaspilsēta. 1532. gadā hercogisti anektēja Francija.

1598. gadā Francijas karalis Anrī IV šeit izdeva Nantes ediktu, kurš piešķīra zināmas tiesības hugenotiem.

XVIII gadsimtā, nodarbojoties ar vergu tirdzniecību, kā koloniālās tirdzniecības paveidu, Nante kļuva par turīgu pilsētu un lielāko Francijas ostu. Lielās Franču revolūcijas laikā Nante nostājās revolūcijas pusē, kaut arī apkārtējie rajoni nostājās pret to. Nante bija revolucionārā terora vieta, kur masveidā (parasti noslīcinot Luārā) tika sodīti ar nāvi tūkstošiem revolūcijas pretinieku.

XIX gadsimtā Nante kļuva par rūpniecības centru. Tā iespējams ir pirmā pasaules pilsēta, kurā radās mūsdienu sabiedriskais transports - 1826. gadā pilsētas ielās parādījās omnibuss.

1940. gadā Otrā pasaules kara laikā pilsētu ieņēma vācu karaspēks. 1941. gadā, atbildot uz vācu virsnieka slepkavību, Nantē tika nogalināti 48 ķīlnieki. 1943. gadā pilsētu bombardēja angļu un ASV aviācija. 1944. gadā to atbrīvoja ASV karaspēks.

## Cilvēki
Nantē vai tās apkārtnē dzimuši:

* Bretaņas Anna (*Anne de Bretagne*) (1477-1514) - karaliene
* Aristids Briāns (*Aristide Briand*) (1862-1932) - politiķis
* Žozefs Fušē (*Joseph Fouché*) (1763-1820) - politiķis
* Pjērs Žaks Etjēns Kambrons (*Pierre-Jacques-Etienne Cambronne*) (1770-1842) - ģenerālis
* Pjērs Valdeks-Ruso (*Pierre Waldeck-Rousseau*) (1846-1904) - politiķis
* Žils Verns (*Jules Verne*) (1828-1905) - rakstnieks

## Izglītība
* Audencia Business School
* e-artsup
* École pour l'informatique et les nouvelles technologies
* ISEG Marketing & Communication School
* ISEFAC Bachelor

## Atsauces

## Ārējās saites
1950. gada FIFA Pasaules kauss

**1950. gada [[FIFA]] Pasaules kauss** notika Brazīlijā no 24. jūnija līdz 16. jūlijam. Tas bija ceturtais Pasaules kausa finālturnīrs. Par Pasaules čempioniem kļuva Urugvajas izlase, kas izšķirošajā spēlē ar 2-1 uzvarēja Brazīliju. Šis bija pirmais Pasaules kausa finālturnīrs pēc Otrā pasaules kara. Šis bija arī vienīgais čempionāts, kurā nenotika izslēgšanas turnīrs, un uzvarētājs tika noskaidrots starp 4 spēcīgākajām izlasēm grupu turnīrā.

## Stadioni
* *[[Estádio do Maracanã]]*, Riodežaneiro — 220 000
* *Estádio Ilha do Retiro*, Resifi — 60 000
* *Estádio do Pacaembu*, Sanpaulu — 45 000
* *Estádio Independência*, Beluorizonti — 25 000
* *Estádio Durival de Britto e Silva*, Kuritiba — 12 000
* *Estádio Eucaliptos*, Portualegri — 7000

## Komandas
1950. gada FIFA Pasaules kausa izcīņā piedalījās 13 izlases. Turnīram automātiski kvalificējās laukuma saimnieki Brazīlijas izlase un 1938. gada Pasaules čempioni Itālijas izlase. Vēl turnīram kvalificējās arī Indija, Skotija un Turcija, taču finālturnīrā šīs 3 komandas nepiedalījās.

## Turnīra gaita
Pasaules kausa finālturnīrs nebija noticis kopš 1938. gada, Otrā pasaules kara dēļ tika atcelti ieplānotie turnīri 1942. un 1946. gadā. 1950. gada čempionāta formāts stipri atšķīrās no citiem gadiem. Tika plānots, ka turnīrā piedalīsies 16 komandas, taču Indijas, Skotijas un Turcijas izlases, kuras kvalificējās čempionātam, pašā finālturnīrā nepiedalījās, tādēļ palika vairs tikai 13 komandas. Tās tika sadalītas 4 grupās, no katras grupas spēcīgākā komanda iekļuva fināla grupu turnīrā, kurā, katrai komandai pa reizi spēlējot ar katru, tika noskaidrots uzvarētājs.

1. grupā uzvarēja laukuma saimnieki Brazīlijas izlase, savukārt otrajā grupā Spānija. Pirmo reizi turnīrā piedalījās arī futbola dzimtenes Anglijas pārstāvji, kuri piedzīvoja izgāšanos, zaudējot gan spāņiem, gan amerikāņiem. 3. grupā, bez izstājušās Indijas izlases, piedalījās 3 komandas, uzvaru izcīnot Zviedrijai, savukārt 4. grupā piedalījās tikai 2 komandas Urugvaja un Bolīvija, kas noskaidroja uzvarētāju 1 spēlē. Pārliecinoši ar 8-0 uzvarēja urugvajieši un iekļuva fināla grupu turnīrā.

Fināla grupu turnīru ļoti pārliecinoši iesāka Brazīlija, kas ar 7-1 un 6-1 sagrāva attiecīgi Zviedrijas un Spānijas komandas. Tikmēr Urugvajas izlase spēlēja pieticīgāk, cīnoties neizšķirti ar spāņiem un ar minimālu 3-2 uzvarot zviedrus.

Izšķirošā spēle norisinājās starp divām kaimiņvalstīm Brazīliju un Urugvaju. Brazīlijai šajā spēlē pietika ar neizšķirtu, un vairāk nekā 170 000 skatītāju gaidīja savas komandas pirmo čempionu titulu. Spēles 47. minūtē Brazīlija izvirzījās vadībā, taču urugvajieši spēja ne tikai izlīdzināt rezultātu, bet arī uzvarēt ar 2-1. Urugvajas izlase kļuva par divkārtēju Pasaules čempioni. Par turnīra rezultatīvāko spēlētāju ar 9 vārtiem kļuva brazīlietis Ademirs.

## Grupu turnīrs
### 1. grupa

### 2. grupa

### 3. grupa

### 4. grupa

## Fināla grupu turnīrs

;Labākie vārtu guvēji
*  Ademirs — 9
*  Estanislao Basora — 5
*  Oskars Migess — 5
*  Čiko — 4
*  Telmo Sarra — 4
*  Alsidess Gidža — 4

## Ārējās saites
* 1950. gada FIFA Pasaules kauss FIFA mājaslapā
Sportacentrs.com

**sportacentrs.com** (sākotnējais nosaukums **eSports.lv**) ir Latvijas sporta ziņu interneta medijs, kas pieder uzņēmumam SIA "4. vara". Portāls darbojas kopš 2002. gada. Tas publicē jaunākos Latvijas un pasaules sporta notikumus, intervijas ar Latvijas sportistiem, podkāstus un raidījumus par sportu. Portālam ir sporta forums viedokļu apmaiņai un lapas mobilā versija. Laikam ejot, Sportacentrs izveidoja arī savu televīzijas kanālu — "Sportacentrs.com TV",  kas 2022. gadā tika apvienots ar ''TV4.

## Vēsture
Portāls tika izveidots 2002. gadā ar nosaukumu "eSports.lv". 2005. gada oktobrī portālam tika izveidots forums un izveidota jauna lapas versija. Vietnes dizainu nomainīja 2007. gada augustā un 2009. gada janvārī. 2009. gada septembrī portālam tika pievienota versija krievu valodā, ko vēlāk slēdza.

2022. gada 1. janvārī televīzijas kanāls Sportacentrs.com TV tika apvienots ar televīzijas kanālu TV4, kas arī piederēja uzņēmumam SIA "4. vara".

## Attēlu galerija

Attēls:esports.jpg|eSports.lv logo
Attēls:eSports_pirma_lapa.jpg|eSports.lv pirmā lapa ()
Attēls:eSports_pirma_lapa_v2.jpg|eSports.lv pirmā lapa ()
Attēls:SC_pirma_lapa.png|sportacentrs.com pirmā lapa ()
Attēls:SC_pirma_lapa_v2.png|sportacentrs.com pirmā lapa ()


## Atsauces

## Ārējās saites
* Mājaslapa
Pleohroisms

[thumb|Pleohroisms uz [kordierīts|kordierīta.]]
[thumb|250px|Slīpēts un košākas krāsas iegūšanai visdrīzāk arī karsēts [tanzanīts — šim dārgakmenim raksturīgs pleohroisms.]]

**Pleohroisms** ir optiska vielas īpašība — krāsainā kristālā notiek divkārša gaismas laušana un gaismas stars tiek sadalīts divos staros, kuri ir polarizēti 90° grādu leņķī viens pret otru. Tā kā sadalītie gaismas stari kristālā iet nedaudz atšķirīgu ceļu nedaudz atšķirīgos ātrumos, katram no tiem notiek nedaudz atšķirīga selektīvā absorbcija. Tajā brīdī, kad šie stari atstāj kristālu, tiem jau ir atšķirīgas krāsas, kā rezultātā rodas iespaids, ka kristāls, to pagriežot dažādos virzienos, maina krāsu.

Pleohroisma īpatnības nosaka dažādu minerālu atšķirīgā kristāliskā struktūra. Dažu minerālu kristāliem ir divas krāsas vai nokrāsas — tādus kristālus sauc par **dihroiskiem**. Dihroisks pleohroisms biežāk novērojams minerāliem, kas pieder tetragonālajai, trigonālajai un heksagonālajai singonijām (sk. singonija). Dažiem kristāliem savukārt ir trīs krāsas — tie ir **trihroiski** kristāli. Trihroisks pleohroisms var būt novērojams ortorombiskās, monoklīnās un triklīnās singonijas minerāliem. Dārgakmeņus nereti cenšas slīpēt un veidot gan lai izceltu pleohroismu, gan arī lai slēptu to — atkarībā no krāsām un to pievilcības.

Pleohroisms ir ļoti noderīga īpašība minerālu noteikšanā — nereti tādi minerāli, kas citādi savā starpā ir ļoti līdzīgi, ir ar atšķirīgām pleohroisma shēmām. Šādos gadījumos izmanto minerāla plānslīpējumu, kuru mikroskopā pēta zem intensīva apgaismojuma.

Kaut neliels pleohroisms piemīt lielākajai daļai minerālu kristālu, taču tikai dažiem tas ir izteikts tādā pakāpē, lai būtu redzams ar neapbruņotu aci. Lai to novērotu, ir nepieciešams pēc iespējas liels caurspīdīgs kristāls.

Izcilākais pleohroisms novērojams šādiem minerāliem un dārgakmeņiem:
* Andaluzīts — grozot kristālu krāsa mainās no dzeltenzaļas līdz sarkanbrūnai;
* Elbaīts — no bālas līdz tumšākai krāsai;
* Kuncīts — bāli sārts līdz tumši sārts;
* Tanzanīts — bezkrāsas līdz zils vai violets.
Triklīnā singonija

right|Triclinic

Kristalogrāfijā **triklīnā singonija** ir viena no 7 singonijām. Kristālisko struktūru apraksta, balstoties uz trīs bāzes vektoriem. Triklīnajā singonijā visi trīs bāzes vektori ir dažāda garuma un neviens neveido taisnu leņķi ar citu vektoru. Triklīnajā singonijā ir divi simetrijas veidi - normālais un centrālais. Normālais triklīnās singonijas simetrijas veids ir vismazāk simetriskais no visiem kristālu veidiem. No visiem iespējamiem simetrijas veidiem šai simetrijai piemīt tikai translācija.

Triklīnā singonija ir laukšpata, tirkīza, kaolinīta un daudzu citu minerālu kristāliem.

Zemāk esošajā tabulā dots abu šīs singonijas simetriju starptautiskie apzīmējumi un apzīmējumi pēc Šēnflisa.
Monoklīnā singonija

Kristalogrāfijā **monoklīnā singonija** ir viena no 7 singonijām. Kristālisko struktūru apraksta, balstoties uz trim bāzes vektoriem. Monoklīnajā singonijā visi trīs bāzes vektori ir dažāda garuma, divi no tiem savstarpēji veido taisnu leņķi bet trešais - nē. Monoklīnajā singonijā ir trīs simetrijas veidi - planālā, aksiālā un planaksiālā.

Monoklīnā singonija piemīt ģipsim, biotītam, talkam un daudzu citu minerālu kristāliem.

Zemāk esošajā tabulā dots visu trīs šīs singonijas simetriju starptautiskie apzīmējumi un apzīmējumi pēc Šēnflisa.
Rombiskā singonija

Kristalogrāfijā **rombiskā singonija** (nereti no angļu valodas pārmanto terminu - "ortorombiskā singonija") ir viena no 7 singonijām.

Kristālisko struktūru apraksta, balstoties uz trīs bāzes vektoriem. Rombiskajā singonijā visi trīs bāzes vektori ir savstarpēji perpendikulāri, bet tiem ir atšķirīgs garums. Rombiskajā singonijā ir četri simetrijas veidi - vienkāršā, pamatnē centrētā, telpiski centrētā un malās centrētā.

Rombiskā singonija piemīt olivīnam, topāzam, sēram un daudzu citu minerālu kristāliem.

Zemāk esošajā tabulā doti trīs šīs singonijas kristālu klašu starptautiskie apzīmējumi un apzīmējumi pēc Šēnflisa.
Tetragonālā singonija

Kristalogrāfijā **tetragonālā singonija** ir viena no 7 singonijām. Kristālisko struktūru apraksta, balstoties uz trīs bāzes vektoriem. Tetragonālajā singonijā visi trīs bāzes vektori savstarpēji veido taisnus leņķus, divi no šiem vektoriem ir vienāda garuma un trešais - atšķirīga garuma.

Tetragonālajā singonijā ir divi Brevē režģi: vienkāršais un centrētais.

Tetragonālā singonija ir šēlīta, rutila, kasiterīta un daudzu citu minerālu kristāliem.

Zemāk esošajā tabulā dots šīs singonijas simetriju starptautiskie apzīmējumi un apzīmējumi pēc Šēnflisa.

## Ārējās saites
Herberts Velss

**Herberts Džordžs Velss** (, dzimis , miris ) bija angļu rakstnieks, viens no zinātniskās fantastikas literatūras pamatlicējiem. Viņa pazīstamākie darbi ir romāni "Laika mašīna" (*The Time Machine: An Invention*, 1895), "Doktora Moro sala" (*The Island of Doctor Moreau*, 1896), "Neredzamais cilvēks" (*The Invisible Man: A Grotesque Romance*, 1897), "Pasauļu karš" (*The War of the Worlds*, 1898), "Pirmie cilvēki uz Mēness" (*The First Men in the Moon*, 1901). Visi šie darbi tulkoti arī latviešu valodā.

Mūsdienās vispazīstamākie ir tieši Velsa agrīnie darbi, kas tapuši 19. gs. beigās un 20. gs. sākumā, kurus Velss pats dēvēja par "zinātniskajiem romāniem" (*scientific romances*). Velss kopumā uzrakstījis aptuveni 40 romānus, kā arī vairākus desmitus īsos un garos stāstus, no kuriem vislabāk zināmais ir "Aklo zeme" (*The Country of the Blind*, 1911).

Uzskatu ziņā Velss bija pazīstamas kā sociālists, redzams Fabiāņu biedrības biedrs. Bieži, bet ne vienmēr, propagandēja pacifistiskus uzskatus. 1933. gadā paredzēja, ka 1940. gada janvārī sāksies pasaules karš. 1940. gadā publicēja darbu "The New World Order" (Jaunā pasaules kārtība), kurā iestājās par Pasaules valdības izveidi.

## Ietekme kinomākslā
Pēc Velsa darbu motīviem ir tapušas daudzas filmas un TV seriāli, to skaits tuvojas 100. Viņa darbi izmantoti tādās pazīstamās filmās kā "Ceļojums uz Mēnesi" (*Le voyage dans la lune*, 1902), "Neredzamais cilvēks" (1933), "Pasauļu karš" (*The War of the Worlds*, 1953), "Laika mašīna" (*The Time Machine*, 1960), "Doktora Moro sala" (*The Island of Dr. Moreau*, 1996), "Pasauļu karš" (*War of the Worlds*, 2005), "Neredzamais cilvēks" (2020).

## Ārējās saites
Pjērs de Kubertēns

**Pjērs de Kubertēns** (;  — ) bija barons, Francijas sporta un sabiedriskais darbinieks, vēsturnieks, pedagogs, mūsdienu olimpisko spēļu organizēšanas iniciators. Starptautiskās Olimpiskās komitejas (SOK) prezidents (1896—1916, 1919—1925).

## Biogrāfija
Dzimis Parīzē. Tēvs — barons Šarls Luī de Fredi (*Charles Louis de Frédy*), māte — baronese Marija Marsela Žigaula de Krisenū (*Marie-Marcelle Gigault de Crisenoy*). Bērnību pavadīja mātes īpašumos — senajā Merville pilī (*château de Mirville*), Normandijā, netālu no Havras. Daudz lasīja, klausījās mūziku. Pēc koledžas absolvēšanas studēja Lielbritānijā (apmeklēja ar savām sporta tradīcijām zināmo koledžu Ragbi) un ASV, līdz iestājās Sorbonnā, filozofijas fakultātē (1880). Aizrāvās ar teorijām par fiziskās attīstības lomu harmoniskas personības veidošanas procesā.

Studējot antīkās Grieķijas vēsturi un kultūru, Grieķijā apmeklēja Alteja ieleju 300 km no Atēnām, kur noritēja Antīkās olimpiskās spēles, un pakāpeniski nonāca pie domas, ka sportu nepieciešams atkal ieviest izglītības sistēmā, jo tieši sports senos hellēņus padarīja fiziski spēcīgus, perfektus un izturīgus. Arī pats aktīvi nodarbojās ar boksu, paukošanu, airēšanu, jāšanu.

Savus izglītības sistēmas reformācijas uzskatus viņš atspoguļoja divās grāmatās, kuras publicētas 1880. gadu beigās: "Audzināšana Anglijā" un "Anglijas audzināšana Francijā"

## Olimpisko spēļu atjaunošana
right|thumb|100px|barona de Kubertēna ģerbonis
1894. gada 23. jūnijā  Parīzē, Sorbonnā saaicināja starptautisku kongresu, kurā nāca klajā ar ideju atjaunot antīkās Grieķijas olimpisko spēļu tradīciju kā no politikas absolūti nošķirtām starptautiskām sporta spēlēm, kurās galvenais ir sports, nevis valstu ambīcijas (ideja bija vairāk nekā aktuāla, jo Eiropas valstis gatavojās Pirmajam pasaules karam, kāpinot bruņošanos un politisko propagandu). Atsaucība bija necerēti plaša, un tūdaļ šajā pašā kongresā tika nodibināta Starptautiskā Olimpiskā komiteja, par kuras prezidentu ievēlēja grieķu komersantu Demetriosu (Dimitriosu) Vikelasu (Δημήτριος Βικέλας), bet de Kubertēnu — par tās ģenerālsekretāru (1896. gadā viņš kļuva par SOK prezidentu).

1916. gadā, gatavojoties uzvilkt mundieri un doties uz fronti, de Kubertēns nolika savas prezidenta pilnvaras SOK, jo uzskatīja, ka olimpiskie principi un līdzdalība politikā nav savienojami, un aicināja ievēlēt šajā amatā Žofruā de Blonē (*Godefroy de Blonay*) kā neitrālās Šveices pilsoni. 1919. gadā de Kubertēnu atkal ievēlēja par SOK prezidentu.

Pēc 1924. gada olimpiskajām spēlēm Pjērs de Kubertēns atstāja SOK prezidenta posteni, taču palika par goda prezidentu līdz mūža galam.

Mira 1937. gadā Šveicē, apglabāts Lozannā, bet viņa sirds apglabāta senajā Olimpijā.

## Pjēra de Kubertēna medaļa

Pjēra de Kubertēna medaļa ir augstākais pagodinājums sportā, ko pasniedz SOK īpašos gadījumos, par džentlmeniskumu, sporta ētiku un uzticību olimpiskajiem principiem.

## Ārējās saites

* Пьер де Кубертен
Singonija

**Singonija** (no  (*sin*) — 'vienāds', *γωνία* (*gonia*) — 'stūris') — kristālu struktūras grupējums pēc kristālu elementāršūniņas simetrijas pazīmēm. Kristālus grupē balstoties uz aksiālo sistēmu, kādu pielieto šo kristālu režģa aprakstam. Katra singonija sastāv no trīs asu komplekta, šīs asis izkārtotas noteiktā ģeometriskā sistēmā. Izdala 7 singonijas. Vienu no šīm septiņām — heksagonālo singoniju citi speciālisti neuzskata par atsevišķu singoniju bet gan par daļu no trigonālās singonijas.

## Singoniju kategorijas
Singonijas iedalās trīs kategorijās:
* Zemākā kategorija — struktūrai nepiemīt izteikti virzieni, jeb vai arī šādi virzieni piemīt otrās pakāpes asij
** Triklīnā singonija
** Monoklīnā singonija
** Rombiskā singonija (nereti — ortorombiskā)
* Vidējā kategorija — struktūrai piemīt viens izteikts virziens
** Tetragonālā singonija
** Trigonālā singonija (romboedriskā)
** Heksagonālā singonija
* Augstākā kategorija — struktūrā ir vairāki izteikti virzieni
** Kubiskā singonija (izometriskā)
Velss

**Velss** var būt:

* Herberts Velss (*Herbert Wells*; 1866―1946) — angļu rakstnieks;
* Orsons Velss (*Orson Welles*; 1915―1985) — amerikāņu aktieris, kinorežisors, rakstnieks, producents;
* Samners Velss (*Sumner Welles*; 1892―1961 ) — ASV valdības ierēdnis un Ārlietu dienesta diplomāts..

## Skatīt arī
* Velšs
Mērija Šellija

**Mērija Šellija** (*Mary Shelley*), meitas vārds **Mērija Volstonkrafta Godvina** (*Mary Wollstonecraft Godwin*; dzimusi , mirusi ) bija angļu romānu un stāstu rakstniece, dramaturģe, esejiste un biogrāfe, kuras pazīstamākais darbs ir gotiskais romāns "Frankenšteins" (1818). Mazāk zināms, bet, iespējams, labākais Mērijas Šellijas romāns ir "Pēdējais cilvēks" (*The Last Man*, 1826). Šie abi darbi ļauj Mēriju Šelliju uzskatīt par vienu no svarīgākajiem zinātniskās fantastikas literatūras priekštečiem.

## Biogrāfija
Mērija Šellija piedzima Londonā pazīstamas feministes un rakstnieces Mērijas Volstonkraftas un filozofa un anarhista Viljama Godvina ģimenē. Viņas māte nomira desmit dienas pēc dzemdībām. Mērija Šellija saņēma izcilu mājas izglītību.

1814. gadā Mērija Šellija aizbēga uz Franciju kopā ar slaveno angļu romantisma dzejnieku Pērsiju Šelliju, kas viņas dēļ bija pametis sievu, un savu pusmāsu Džeinu Kleirmontu. Mērija Šellija bija iepazinusies ar Pērsiju Šelliju, kad tas kopā ar savu sievu bija viesojies pie viņas tēva. Kad pēc dažām nedēļām viņi atgriezās Anglijā, Mērijas Šellijas tēvs, radikālais brīvās mīlestības sludinātājs, atteicās viņus pat satikt un turpmākos divus gadus ar Mēriju Šelliju nerunāja.

1816. gada maijā Mērija Šellija ar vīru un Džeinu (tad jau — Kleiru) Kleirmontu devās pavadīt vasaru pie Ženēvas ezera. Kādā vakarā, laikapstākļu spiesti pavadīt telpās, viņi kopā ar grupu citu jaunu rakstnieku un intelektuāļu, ietekmējušies no spoku stāstiem no grāmatas *Fantasmagoriana*, nolēma sarīkot savstarpējas sacensības šausmu stāstu sacerēšanā. Viens no šī vakara viesiem — Džons Polidori — vēlāk sarakstīja romānu "Vampīrs" (*The Vampyre*, 1819), kas lielā mērā ietekmēja Bremu Stokeru. Nākamajā naktī Mērija Šellija esot redzējusi sapni, kas bijis romāna "Frankenšteins" pamatā.

1816. gada septembrī Mērija Šellija ar Persiju Šelliju atgriezās Anglijā. Tā paša gada 9. oktobrī viņas pusmāsa Fanija Aimleja izdarīja pašnāvību, savukārt 10. decembrī pašnāvību izdarīja Pērsija Šellija pirmā sieva Herieta.

1816. gada 30. decembrī, drīz vien pēc Herietas nāves, Pērsijs un Mērija apprecējās. 1817. gada pavasarī Mērija Šellija pabeidza rakstīt "Frankenšteinu". Sākumā viņi dzīvoja vairākās vietās Anglijā, pēc tam Itālijā. Itālijā nomira divi viņu bērni — meita Kleira un dēls Vills.

Mērija Šellija uzrakstīja vēl dažus romānus — *Valperga* (1823), *Last Man* (1826), *The Fortunes of Perkin Warbeck* (1830), *Lodore* (1835), *Falkner* (1837).

Mērija Šellija nomira 1851. gada 1. februārī 53 gadu vecumā Londonā, nāves cēlonis — smadzeņu vēzis.

## Ārējās saites
Seši tēli meklē autoru

**"Seši tēli meklē autoru"** () ir itāliešu dramaturga Luidži Pirandello visslavenākā luga. Luga pirmoreiz izrādīta tika 1921. gadā, publicēta — 1925. g.

Lugas pirmizrāde notika 1921. gada 10. maijā Romā (*Valle di Roma*) un izraisīja sensāciju — aktieri, kritiķi un publika uz skatuves uzsāka ķīviņu, daudzi skatītāji zāli pameta pirms darba beigām; pašam Pirandello zāli nācās atstāt paslepšus pa sānu durvīm. Pēc dažiem mēnešiem luga tika izrādīta Milānā, kur tā savukārt guva milzīgus panākumus, kļūdama par 20. gadu Eiropas teātra klasiku.

Lugā seši tēli — tēvs, māte, pameita, dēls, mazs zēns un meitenīte — ierodas uz skatuves, kur tiek mēģināta kāda luga un pieprasa, lai režisors radītu darbu ar viņiem kā tēliem. Katrs no tēliem pilnībā un nepārtraukti iemieso savu traģisko eksistenci, dzīvesstāstu — viss viņu dzīvēs jau reiz ir noticis, notiek patlaban un gatavojas notikt nākotnē.

Pirandello nostāda pretrunā mākslīgo (taču patiesi eksistējošo) teātri un "neīsto" tēlu dzīvīgumu un izteiksmīgumu.

Luga Latvijā pirmo reizi iestudēta Latvijas Nacionālajā teātrī 1925. gadā Ernesta Feldmaņa režijā. Nākamais tās iestudējums arī tapa Nacionālajā teātrī (tolaik Drāmas teātrī) 1970. gadā Jūlija Bebriša režijā. 1995. gadā Valmieras teātrī lugu iestudēja Oļģerts Kroders.

## Skatīt arī
* Laikraksta "Le Monde" 100 gadsimta grāmatas
Olafs Stepldons

**Viljams Olafs Stepldons** (; dzimis , miris ) bija britu filozofs un zinātniskās fantastikas rakstnieks.

Viņa pazīstamākie literārie darbi ir romāni "Pēdējie un pirmie cilvēki" (*Last and First Men* 1930), "Savādais Džons" (*Odd John*, 1935), "Zvaigžņu radītājs" (*Star Maker*, 1937), "Sīriuss" (*Sirius*, 1940). Viņa darbi ietekmējuši tādus nozīmīgus zinātniskās fantastikas autorus kā, piemēram, Arturu Klārku, Braienu Oldisu, Staņislavu Lemu.

1913. gadā ieguva vēstures maģistra grādu Oksfordas Universitātē. Pirmā pasaules kara laikā darbojās sanitārajā dienestā Francijā un Beļģijā, jo, būdams pacifists, atteicās no karadienesta. No 1930. gada, gūstot panākumus ar romānu "Pēdējie un pirmie cilvēki", pievērsās rakstniecībai profesionāli. Pēc Otrā pasaules kara piedalījās kreisajā Miera kustībā.

## Ārējās saites
Roberts Luiss Stīvensons

**Roberts Luiss Stīvensons** (, dzimis  Edinburgā, Skotijā, miris  Apijā, Samoa) bija skotu prozaiķis un dzejnieks, neoromantisma pārstāvis. Stīvensons vislabāk pazīstams ar saviem piedzīvojumu romāniem. Viņa zināmākie darbi ir romāni "Bagātību sala" (*Treasure Island*, 1883), "Nolaupītais" (*Kidnapped*, 1886), "Doktora Džekila un mistera Haida dīvainais stāsts" (*The Strange Case of Dr. Jekyll and Mr. Hyde*, 1886) un citi.

thumb|left|"Bagātību sala", 1911. gada izdevuma vāks

## Ārējās saites
Stīvensons

**Stīvensons** ( — 'Stīvena dēls', no personvārda Stīvens; sieviešu dzimtē Stīvensone) ir angļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Agnese Stīvensone (*Agnes Stevenson*; 1873—1935) — angļu šahiste;
* Čendlers Stīvensons (*Chandler Stephenson*; dzimis 1994) — Kanādas hokejists;
* Dešons Stīvensons (*DeShawn Stevenson*; dzimis 1981) — amerikāņu basketbolists;
* Džordžs Stīvensons (*George Stephenson*; 1781—1848) — angļu inženieris un izgudrotājs;
* Edlejs Stīvensons (*Adlai Stevenson*; 1900—1965) — amerikāņu politiķis;
* Roberts Luiss Stīvensons (*Robert Louis Stevenson*; 1850—1894) — skotu rakstnieks;
* Roberts Stīvensons (*Robert Stevenson*; 1905—1986) — amerikāņu režisors.
TEC-1

**Rīgas pirmā termoelektrocentrāle** (**TEC-1**) ir AS “Latvenergo” piederoša termoelektrostacija, kas atrodas Rīgas ziemeļaustrumu daļā, Čiekurkalnā. Rekonstruētā elektrostacija kā galveno kurināmo izmanto dabasgāzi, savukārt kā rezerves kurināmais ir paredzēta dīzeļdegviela. Ikgadējais elektrostacijas dabasgāzes patēriņš veido aptuveni 230 miljonus kubikmetru, savukārt dīzeļdegvielas krājumi elektrostacijā veido aptuveni 6000 tonnu, kas ir pietiekams apjoms, lai nodrošinātu elektrostacijas darbību uz 10 dienām. Rekonstrukcijas rezultātā Rīgas TEC-1 elektroenerģijas ražošanas lietderības koeficients ir pieaudzis no 30% līdz 46%, savukārt siltuma ražošanas lietderības koeficients ir pieaudzis līdz 88-89%.
Rīgas TEC-1 saražoto elektroenerģiju nodod Latvijas elektropārvades sistēmas 110 un 330 kilovoltu tīklos, savukārt saražoto siltumu realizē Rīgas siltumapgādes uzņēmuma "Rīgas Siltums" tīklā.

## Vēsture
Rīgas termoelektrocentrāle tika uzcelta laikā no 1954. līdz 1958. gadam. Līdz Pļaviņu hidroelektrostacijas uzbūvēšanai tā bija lielākā Latvijas elektrostacija un tās elektriskā jauda sasniedza 129,5 MW, bet siltuma ražošanas jauda - 616 MW. Elektrostacija bija aprīkota ar četrām tvaika turbīnām, sešiem enerģētiskajiem tvaika katliem un diviem ūdenssildāmajiem katliem. 
Sākotnēji elektrostacijas iekārtas bija paredzētas kurināšanai ar frēzkūdru, bet vēlāk tās tika pielāgotas dabasgāzes un mazuta kurināšanai.

1990. gadu nogalē saistībā ar elektrostacijas iekārtu slikto tehnisko stāvokli elektrostacijas ekspluatācija tika veikta tikai apkures sezonas laikā. Kopš 1999. gada kā kurināmais ražotnē tika izmantota tikai dabasgāze un frēzkūdra. Kūdras izmantošana ražotnē 2002. gadā tika pārtraukta ekonomisku apsvērumu dēļ, līdz ar to apturot kūdras noliktavas un trīs kūdras pelnu lauku (nosēdumu dīķu, atrodas Ķīšezera krastā pie Šmerļupītes ietekas) ekspluatāciju.

2001. gadā tika uzsākts Rīgas TEC-1 rekonstrukcijas projekts, esošās iekārtas aizvietojot ar modernām, mūsdienu tehnoloģijām atbilstošām gāzes-tvaika cikla koģenerācijas iekārtām, kas ļāvis paaugstināt kurināmā izmantošanas lietderības koeficientu. Izmaksu dēļ tika pieņemts lēmums neatjaunot esošās iekārtas un ēkas, bet tā vietā uzbūvēt pilnīgi jaunu ēku ar jaunām iekārtām.

Pēc rekonstrukcijas, kas pabeigta 2005. gada novembrī, Rīgas TEC-1 ražotnes pašreizējā uzstādītā elektriskā jauda ir 144 MW, siltuma jauda ir 490 MW. Rekonstruētā elektrostacija ir aprīkota ar divām gāzes turbīnām un vienu tvaika turbīnu, kā arī 3 ūdens sildāmajiem katliem. Rīgas TEC-1 darbojas koģenerācijas režīmā, vienlaikus ražojot gan siltumenerģiju, gan elektroenerģiju. Elektrostacijas aprīkojums neparedz tās izmantot elektroenerģijas ražošanai kondensācijas režīmā (bez siltumenerģijas izstrādes).

2004. gadā Rīgas TEC-1 saražoja 0,225 TWh elektroenerģijas un 0,719 TWh siltumenerģijas, 2006. gadā Rīgas TEC-1 plānotie ražošanas apjomi bija 1,085 TWh elektroenerģijas un 1,021 TWh siltumenerģijas.

Attēls:RTEC-1_old.jpg|Rīgas TEC-1 vecā ražotne
Attēls:RTEC-1_all.jpg|Rīgas TEC-1 kopskats

## Atsauces

## Ārējās saites
* TEC - 1 portālā Cita Rīga
Trigonālā singonija

right|Trigonālā singonija

Kristalogrāfijā **trigonālā singonija** ir viena no 7 singonijām. Kristālisko struktūru apraksta, balstoties uz trīs bāzes vektoriem. Trigonālajā singonijā visi trīs bāzes vektori ir vienāda garuma, starp visiem šiem vektoriem ir vienāds leņķis, kas nav taisns leņķis.

Angliski un nereti arī citās valodās (arī latviešu) šo singoniju sauc arī par **romboedrisko singoniju**. Nereti šo singoniju apvieno ar heksagonālo singoniju.

Trigonālā singonija ir kvarcam, dolomītam, kalcītam, turmalīnam un daudzu citu minerālu kristāliem.

Zemāk esošajā tabulā dots šīs singonijas simetriju starptautiskie apzīmējumi un apzīmējumi pēc Šēnflisa.
Heksagonālā singonija

right|Heksagonālā singonija

Kristalogrāfijā **heksagonālā singonija** ir viena no 7 singonijām. Kristālisko struktūru apraksta, balstoties uz trīs bāzes vektoriem. Heksagonālajā singonijā divi no bāzes vektoriem ir vienāda garuma, starp tiem ir 60° leņķis. Trešais bāzes vektors ir perpendikulārs attiecībā pret abiem pirmajiem. Rezultātā bāzes forma šajā singonijā ir pareiza sešstūra prizma.

Nereti šo singoniju apvieno ar trigonālo singoniju.

Heksagonālā singonija ir grafītam, apatītam, berillam un daudzu citu minerālu kristāliem.

Zemāk esošajā tabulā dots šīs singonijas simetriju starptautiskie apzīmējumi un apzīmējumi pēc Šēnflisa.
Kubiskā singonija

Kristalogrāfijā **kubiskā singonija** (**izometriskā singonija**) ir viena no 7 singonijām. Kristālisko struktūru apraksta, balstoties uz trīs bāzes vektoriem. Kubiskajā singonijā visi trīs bāzes vektori ir vienāda garuma un perpendikulāri attiecībā viens pret otru. Šī ir pati vienkāršākā singonija un ar to parasti sāk skaidrojumu par singonijām.

Kubiskajā singonijā ir trīs veidu Brevē režģi: vienkāršs, centrēts un malās centrēts.

Šī ir vienkāršākā kristāliskā sistēma, kas piemīt daudzu metālu tīrradņiem. Kubiskā singonija piemīt arī fluorītam, halītam, galenītam, sfalerītam un daudzu citu minerālu kristāliem.

Zemāk esošajā tabulā dots visu trīs šīs singonijas simetriju starptautiskie apzīmējumi un apzīmējumi pēc Šēnflisa.
Narkotikas

[thumb|225px|[Heroīns — spēcīgs opioīds un narkotika]]
Jēdzienam **narkotikas** ir dažādas nozīmes. Tās var būt saistītas ar psihotropo vielu lietošanas iedarbību vai juridisko statusu. Daudzo nozīmju un vārda negatīvās nokrāsas dēļ mūsdienās to vairs neuzskata par lietojamu terminu farmakoloģijas zinātnē.

## Jēdziena nozīmes

### Medicīniskās nozīmes
Vārda "narkotikas" vēsturiskā pamatnozīme ir vielas, kas pastiprina miegainību un novērš sāpes (vārds ir cēlies no grieķu vārda 'narkotikos', kas nozīmē "stindzinošs" vai "padarīt nejūtīgu").
: *Šajā gadījumā par narkotikām agrāk uzskatīja vienīgi [[opioīdi|opioīdus]] (pārsvarā [[morfijs|morfiju]] un [[heroīns|heroīnu]]). Mūsdienās pēc šīs definīcijas strīdīgi arī [[benzodiazepīni|benzodiazepīnus]], [[alkoholiskie dzērieni|alkoholu]] vai pat [[marihuāna|marihuānu]] var uzskatīt par narkotikām, bet to nevar attiecināt uz [[kokaīns|kokaīnu]], [[LSD]] un [[kofeīns|kofeīnu]].*
Par narkotikām sauc arī narkomāniju izraisošas psihotropās vielas vai preparātus.
: *Šajā gadījumā par narkotikām var uzskatīt [[opioīdi|opioīdus]], [[benzodiazepīni|benzodiazepīnus]], kokaīnu, [[alkoholiskie dzērieni|alkoholu]] un [[kofeīns|kofeīnu]], strīdīgi arī [[marihuāna|marihuānu]] un [[LSD]] var uzskatīt par narkotikām.*

### Juridiskās nozīmes
Par narkotikām dēvē dabīgas vai sintētiskas vielas, kas ir klasificētas atbilstoši ANO 1961. gada 30. marta Vienotajai konvencijai par narkotiskajām vielām, bet dabīgas vai sintētiskas vielas, kas ir klasificētas atbilstoši 1971. gada 21. februāra Konvencijai par psihotropām vielām, ir aizliegtas psihotropas vielas.
: *Šajā gadījumā par narkotikām uzskata [[opioīdi|opioīdus]], [[kokaīns|kokaīnu]] un [[marihuāna|marihuānu]], bet terminu neattiecina uz [[benzodiazepīni]]em, [[alkoholiskie dzērieni|alkoholu]], [[LSD]] un [[kofeīns|kofeīnu]].*

Par narkotikām mēdz dēvēt jebkuru ar likumu aizliegtu psihotropu vielu vai preparātu vai tikai ar ārsta atļauju lietojamu psihotropu vielu vai preperātu.
: *Šajā gadījumā par narkotikām (atkarībā no valsts likumdošanas) var uzskatīt [[opioīdi|opioīdus]], [[benzodiazepīni|benzodiazepīnus]], [[kokaīns|kokaīnu]], [[marihuāna|marihuānu]] un [[LSD]], bet to nevar attiecināt uz [[alkoholiskie dzērieni|alkoholu]] un [[kofeīns|kofeīnu]].*

### Citas nozīmes
Jebkuru apreibinošu vielu, kas tiek lietota labsajūtas sasniegšanai, sauc par baudvielu. Mūsdienās, kad lielākā daļa baudvielu ir aizliegtas, šis vārds ir novecojis un nereti sarunvalodā narkotikas ir sinonīms baudvielām. Tai pat laikā ļoti bieži par narkotikām neuzskata alkoholu un kofeīnu (lai gan tās bieži vien var klasificēt kā narkotikas), kamēr tikpat legālas, bet sabiedrībā mazāk pieprasītas un iecienītas baudvielas (sarkanā mušmire, sintētiskā marihuāna vai pat enerģijas dzērieni) tiek uzskatītas par narkotikām (sauktas par *legālajām narkotikām*).

## Skatīt arī
* **[[Psihotropās vielas]]** — satur informāciju par narkotiku veidiem, vēsturi, ietekmi uz veselību
* Narkomānija
* Vieglās un smagās narkotikas

## Atsauces
Neminerāls

**Neminerāls** ir mineraloģijā samērā reti lietots termins, kas apzīmē dabā atrodamu vielu, kā īpašības neļauj to pieskaitīt minerāliem (tai skaitā arī iežiem, kas sastāv no minerāliem) un mineraloīdiem. Termins apvieno daudzus savstarpēji krasi atšķirīgus materiālus, ko vieno tas, ka tiem nepiemīt kaut viena no šādām minerālu īpašībām: ciets agregātstāvoklis, ar kristālisku struktūru, neorganisks, homogēns.

## Neminerālu piemēri
* Dzintars, organisks, nav kristāliskas struktūras.
* Antracīts, organisks, nav kristāliskas struktūras.
* Obsidiāns, nav kristāliskas struktūras. 
* Nafta, organiska, šķidrums.
* Ūdens, šķidrums. Tai pat laikā dabā atrodamais ledus ir uzskatāms par minerālu.