open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Latvijas Universitātes Sporta māja

thumb|270px|Skats uz projektēto LU Sporta mājas vietu pie Rīgas-Torņakalna dzelzceļa (labajā pusē, 2011).
**Latvijas Universitātes Sporta māja** ir Latvijas Universitātes (LU) plānota ēka Rīgas Torņakalna apkaimē. Tajā plānots izveidot multifunkcionālu sporta kompleksu, lai nodrošinātu kvalitatīvas sporta un aktīvās atpūtas iespējas LU studentiem, darbiniekiem un tuvākās apkārtnes iedzīvotājiem (1400 apmeklētājiem dienā), vienlaikus popularizējot veselīgu dzīvesveidu sabiedrībā un veicinot sporta zinātnes attīstību.
 
LU Sporta māja būs viena no septiņām ēkām 4,5 hektārus plašajā teritorijā, kur līdz 2023. gada beigām paredzēts izveidot jaunu LU studentu pilsētiņu, kurā ietilps arī Dabas māja, Zinātņu māja, Rakstu māja, Tehnoloģiju māja, Veselības māja, kā arī Studentu un viesu māja.

## Sporta mājas struktūra
* divas lielas zāles komandu sporta veidiem,
* divi baseini,
* fitnesa un deju zāles,
* trenažieru zāle,
* masāžas un fizioterapijas telpas,
* sporta medicīnas centrs.

## Ēka
Sporta māja plānota kā divu stāvu ēka ar kopējo platību 11 000 m2, aptverošās zemes platību 4 000 m2. Tā nodrošinās aptuveni 30 darbavietu. Plānotās celtniecības izmaksas 2020. gada sākumā bija 16 miljoni eiro, bet plānotās iekārtu izmaksas bija 1,2 miljoni eiro.

## Atsauces
Īspirkstu cīruļi

**Īspirkstu cīruļi** (*Calandrella*) ir cīruļu dzimtas (*Alaudidae*) putnu ģints, kas apvieno 6 mūsdienās dzīvojošas dziedātājputnu sugas. Sastopamas Āfrikā un Āzijā. Viena suga — īspirkstu cīrulis (*Calandrella brachydactyla*) — sastopams arī Eiropā.

## Latvijā
Latvijā novērota viena īspirkstu cīruļu ģints suga — īspirkstu cīrulis (vienu reizi 2020. gada 24. aprīlī). Tuvākās zināmās ligzdošanas vietas atrodas aptuveni 1000 km uz dienvidaustrumiem (Ukrainas ziemeļu daļā).

## Kopīgās īpašības
Īspirkstu cīruļi mājo sausās, smilšainās biomās. Vairākas sugas sastopamas tuksnešu malās un arī pašos tuksnešos. Apspalvojums gaiši pelēks vai smilšu dzeltenbrūns, tādējādi putns saplūst ar apkārtējo vidi. Vēders gaišs, vienkrāsains, mugura un galva tumšāka un raibumota. Knābis īss un konisks, atgādina žubītes knābi, bet ir smalkāks. Īspirkstu cīruļi ir visēdāji, galvenokārt barojas ar sēklām. Ārpus vairošanās sezonas uzturas lielos baros.

## Sistemātika
**Īspirkstu cīruļu ģints** (*Calandrella*)
*Arābijas rudgalvas cīrulis (*Calandrella eremica*)
*Blanforda cīrulis (*Calandrella blanfordi*)
*Īspirkstu cīrulis (*Calandrella brachydactyla*)
*Mongolijas īspirkstu cīrulis (*Calandrella dukhunensis*)
*Rudgalvas cīrulis (*Calandrella cinerea*)
*Tievknābja cīrulis (*Calandrella acutirostris*)

## Atsauces

## Ārējās saites
*Xenus-Canto: Genus Calandrella
*Genus Calandrella
*Multiple instances of paraphyletic species and cryptic taxa revealed by mitochondrial and nuclear RAD data for Calandrella larks (Aves: Alaudidae)
Ambrozu senkapi

**Ambrozu senkapi** ir aizsargājams valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis Alūksnes novada Alsviķu pagasta dienvidos, uz dienvidiem no Cerkaziem, starp Paparzes upi rietumos un autoceļi V387 (Tūja – Kantorkrogs) austrumos. 

## Ārējās saites
*Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes db
Jurjuzaņa

**Jurjuzaņa** var būt:
* Jurjuzaņa (pilsēta) — pilsēta Krievijā, Čeļabinskas apgabalā;
* Jurjuzaņa (upe) — upe Krievijā, Baškortostānā un Čeļabinskas apgabalā.
Jurjuzaņa (upe)

**Jurjuzaņa** (, ) ir upe Krievijā, Ufas kreisā krasta pieteka. Upe savu tecējumu sāk Dienvidurālos, Baškortostānā. Tālāk tā nelielā posmā plūst caur Čeļabinskas apgabalu un atkal atgriežas Baškortostānā. Visbeidzot tā ietek Ufas upes Pavlovkas ūdenskrātuvē. Upes garums ir 404 km. Jurjuzaņas baseina platība ir . Lielākās apdzīvotās vietas upes krastos ir Trjohgornija, Jurjuzaņa un Ustjkatava (visas pilsētas atrodas Čeļabinskas apgabalā).

## Atsauces

## Ārējās saites
Išima

**Išima** () jeb **Esila** () ir Sibīrijas upe, Irtišas kreisā krasta pieteka Kazahstānā un Krievijas Federācijā (Tjumeņas un Omskas apgabalā). Išimas garums ir 2450 km. Tās baseins ir . Upes izteka atrodas Kazahstānas augstienē, tālāk tā plūst uz rietumiem, bet pēc tam pagriežas uz ziemeļiem. Lielākā pilsēta upes krastos ir Kazahstānas galvaspilsēta Astana.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Olga Žanibekova

**Olga Žanibekova** (; dzimusi ) ir bijusī kazahu brīvā stila cīkstone, 2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece.

## Biogrāfija
Sākumā Olga Žanibekova apguva džudo, ar cīņu  nodarbojās kopš 2002. gada. Viņas treneris bija Kazahstānas Nopelniem bagātais treneris Tagabergens Seitovs. Viņā strādā par Aktobes reģionālās specializētās bērnu un jauniešu olimpisko rezervju skolas direktora vietnieci.

### Sporta karjera
2005. un 2006. gadā viņa izcīnīja Āzijas čempionāta bronzas medaļas. 2007. gadā viņa ieguva Āzijas čempionāta sudraba medaļu un pasaules čempionāta bronzas medaļu. 2008. gadā viņa piedalījās Pekinas olimpiādē, bet ieguva tikai 13. vietu. 2010. gadā viņa atkal izcīnīja Āzijas čempionāta bronzas medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Luna-17

***Luna-17*** () jeb *E-8 № 203* bija PSRS ''Luna'' programmas kosmiskais aparāts. Tas kosmosā tika palaists 1970. gada 10. novembrī, un 17. novembrī uz Mēness virsmas nogādāja automātisko mēness mobili *[[Lunohod-1]]*.

Šis bija otrais *Lunohod* palaišanas mēģinājums. Pirms tam 1969. gada 19. februārī nesējraķetes avārijā tika zaudēts aparāts *E-8 № 201* ar mēness mobili.

*Luna-17* tika palaista  14:40:01 *[[UTC]]* ar nesējraķeti *[[Proton-K / Blok D]]* no Baikonuras kosmodroma. *Luna-17* ar *Lunohod-1* tika ievadīta trajektorijā uz Mēnesi. 12. un 14. novembrī tika veikti trajektorijas korekcijas manevri. 15. novembrī kosmiskais aparāts iegāja Mēness orbītā. Selenocentriskās orbītas parametri bija: orbītas slīpums pret mēness ekvatora plakni — 141°; apriņķojuma periods — 116 minūtes; augstums virs Mēness virsmas (periselēnijā un aposelēnijā) — 85 kilometri. Pēc tam orbīta tika izmainīta uz eliptisku ar periselēniju 19 km, kas bija piemērota nolaišanās sākšanai.

1970. gada 17. novembrī 03:41 *UTC* tika ieslēgts bremzēšanas dzinējs. 03:46:50 *UTC* *Luna-17* nosēdās uz Mēness virsmas Lietus jūras rajonā ar koordinātēm 38 grādi 17 minūtes ziemeļu platuma un 35 grādi rietumu garuma. Uz Mēness virsmas tika nogādāts pašgājējs aparāts *Lunohod-1*. Divarpus stundas pēc nolaišanās 06:28 *UTC* mēness mobilis nobrauca pa trapu no nolaišanās platformas un sāka pētījumu un eksperimentu programmas izpildi. *Lunohod-1* veica 10,54 km ceļu un darbojās līdz 1971. gada 15. septembrim.

2010. gada martā *NASA* zonde *[[Lunar Reconnaissance Orbiter]]* nofotografēja *Luna-17* nolaišanās vietu. Attēlos bija redzams nolaižamais aparāts un mobiļa sliedes. 2010. gada aprīlī *Apache Point Observatory Lunar Laser-ranging Operation* komanda paziņoja, ka ar šo fotogrāfiju palīdzību viņi ir atraduši sen pazaudēto *Lunohod-1* un saņēmuši atstaroto signālu no lāzera atstarotāja.


Luna landing module.jpg | *E-8* Unificētā koriģējošā nolaišanās pakāpe
Lunokhod1 l 17 with map.jpg | 2010. gadā *[[Lunar Reconnaissance Orbiter|LRO]]* uzņemtajā attēlā redzams *Luna-17* un *Lunohod-1* nobrauktais celš


## Atsauces

## Ārējās saites
* Автоматическая станция «Луна-17» НПО Лавочкина 
* The Mission of Luna 17  
* Luna Ye-8 (Luna 17, 21 / Lunokhod 1, 2) Gunter Dirk Krebs 
* Сделано в СССР: уникальный документ раскрывает детали проектов «Луна-17» и «Лунохода-1»  3dnews.ru, 2019-04-12
Nikolajs Andriakopuls

**Nikolajs Andriakopuls** (; dzimis 1878. gadā, miršanas gads *nav zināms*) bija grieķu vingrotājs, divu olimpisko medaļu ieguvējs. Viņš ir viens no sporta kluba *[[Panachaiki G.E.]]* līdzdibinātājiem. Startējis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Andriakopuls 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja divās vingrošanas disciplīnās — virvē kāpšanā un komandu sacensībās līdztekās.

Kāpšanā virvē viņš 23,4 sekundēs pieveica 14 metrus augsto virvi, pārspējot savu tautieti Tomu Ksenaki, un izcīnīja zelta medaļu. Šī bija pēdējā zelta medaļa, ko olimpiskajās spēlēs izcīnīja kāds Grieķijas pārstāvis līdz 1996. gada Atlantas spēlēm, kad brīvajās kustībās zelta medaļu ieguva grieķis Joannis Melisanidis.

Andriakopuls 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija arī *[[Panellinios G.S.]]* vingrošanas komandas loceklis, kura izcīnīja sudraba medaļu komandu sacensībās līdztekās.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Nikolajs Andriakopuls (SOK profils) 
* Nikolajs Andriakopuls (Sports Reference profils)
Klēbeki

thumb|200px|Dzimtas ģerbonis
thumb|200px|Baronu Klēbeku ģerbonis.
**Klēbeki** () bija vācbaltiešu izcelsmes dzimta, kas izplatījās arī Krievijā.

## Vēsture
Par dzimtas aizsācēju tiek uzskatīts Kurts Klēbeks, kas 15. gadsimta otrajā pusē no Mindenes pārcēlās uz Livoniju. Viņa pēcnācējs Hinrihs fon Klēbeks (1594-1660) bija Kokneses pils pārvaldnieks Zviedru Vidzemes laikā, kad par Klēbeku dzimtmuižu 1625. gadā kļuva Lazdona (*Lasdohn*). 
Austrijas Impērijas ģenerālim (*Feldzeugmeister*) Vilhelmam Ernestam Klēbekam un viņa brāļiem 1779. gadā piešķīra Svētās Romas impērijas baronu titulu, Klēbeku dzimtu ierakstīja Vidzemes bruņniecības un Kurzemes bruņniecības matrikulās.   
 
Vācbaltiešu izceļošanas laikā Klēbeku dzimta pameta Baltijas valstis.

## Muižas Latvijā
* Vidzemē: Akenstaka (*Klingenberg*) (no 1630), Bērzaunes pilsmuiža (*Schloß Bersohn*) (1803-1834), Devēne (*Deewen*) (1803-1834), Glūdas (*Gluhde*) (no 1818), Lazdona (*Lasdohn*) (1625-1834), vēlāk Jaunlazdona (*Neu-Lasdohn*) (1767-1834), Kniediņi (*Kaltenbrunn*) (no 1630), Lubeja (*Lubey*) (1803-1834), Prauliena (*Praulen*) (1625-1845), Zērbiņi (*Strömbergshof*) (17. gadsimts), Tolka (*Tolkenhof*) (1806-1834).
* Kurzemē un Zemgalē: Dandāle (*Dannenthal*) (15. gadsimts), Gali (*Endenhof*) (1432-1577), Grienvalde (*Grunwald*) (19. gadsimts, noma), Jaunāmuiža (*Neuhof*), (16. un 17. gadsimts).

## Literatūra
* Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898. 156-157 lpp.
* Genealogisches Handbuch der Baltischen Ritterschaften. Neue Folge. Bd V. Hamburg: 2015. 319-347 lpp.
* Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd VI. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1987. 255-256 lpp.
Čehova piemineklis Taganrogā

**Antona Čehova piemineklis** () ir piemineklis, kas veltīts Taganrogā dzimušajam krievu rakstniekam un dramaturgam Antonam Čehovam. Piemineklis atrodas Rostovas apgabala Taganrogas pilsētas, Čehova laukumā. Piemineklis tika atklāts 1960. gada 29. janvārī, kas sakrita ar Antona Čehova 100. jubileju. Pieminekli  projektējis G. A. Zaharovs, bet Čehova skulptūru veidojis Juliāns Rukavišņikovs. 

## Pieminekļa vēsture
Ideja par pieminekli Antonam Čehovam Taganrogas varas pārstāvjiem pirmo reizi radās 1910. gadā. 1944. gadā Tautas komisāru padome nolēma uzcelt pieminekli Čehovam, lai pieminētu rakstnieka 40. nāves gadadienu.

Līdz 1954. gada oktobrim bija iesniegti 18 pieminekļa projekti, kuri ir redzami sabiedrībai vietējā Taganrogas Novadpētniecības un vēstures muzejā (Alferaki pilī). Trīs gadus vēlāk Maskavā notika otrais valsts mēroga konkurss, kurā tika iesniegti 30 pieminekļa projekti. Pēc otrās kārtas labākie darbi tika nosūtīti uz Taganrogu, kur Juliāna Rukavišņikova skulptūra izpelnījās vispārēju atzinību.

Piemineklis veido granīta pjedestāls un bronzas statuja. Piemineklī redzams nevainojami ģērbies Čehovs, kas sēž uz akmens, skatoties tālumā un labajā rokā turot grāmatu. Rādītājpirksts starp lappusēm atspoguļo rakstnieka iedziļināšanos. Pieminekļa augstums ir 3 metri. 

Čehova laukums tika izveidots Sarkanajā laukumā (priekšā Aleksandrovskas tirdzniecības vārtiem) Taganrogā 1934. gadā, lai atzīmētu Antona Čehova 75. jubileju 1935. gadā. 

Pieminekli oficiāli atklāja 1960. gada 29. janvārī.

## Galerija

File:Chekhov-Statue-Taganrog.jpg|Čehova piemineklis 2006. gadā.
File:Chekhov-Statue-Taganrog2006.jpg|Čehova piemineklis 2006. gadā.
File:Chekhov Monument 2009.jpg|Čehova piemineklis 2009. gadā.
File:Chekhov Monument Jan29 2010.jpg|Čehova piemineklis Taganrogā atzīmējot Antona Čehova 150. jubileju.


## Atsauces
* *The Taganrog Encyclopaedia*, 2nd edition, 2003
Alina Vuka

**Alina Vuka** (; dzimusi ) ir rumāņu brīvā stila cīkstone, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece.

## Biogrāfija
Cīņas sporta noslēpumus viņa sāka apgūt 10 gadu vecumā. Kopš 2012. gada viņa trenējas pie trenera Mihaja Strojas.

Viņas pirmais ievērojamais rezultāts bija bronzas medaļa Eiropas kadetu čempionātā Sarajevā. 2016. gadā viņa ieguva sudraba medaļu Eiropas čempionātā Rīgā, pēc tam, kad finālā zaudēja Azerbaidžānas pārstāvei Marijai Stadņikai. Pēc mēneša viņš atkal ierindojās otrajā vietā pirmsolimpiskajā turnīrā Zreņaninā, kvalificējoties 2016. gada vasaras olimpiskajām spēlēm. Olimpiskajā turnīrā viņa pirmajā kārtā zaudēja Indijas cīkstonei Vinešai Phogatai.

2017. gada Eiropas čempionātā Vuka pusfinālā zaudēja Marijai Stadņikai un ieguva bronzas medaļu. Togad viņa piedalījās arī pasaules čempionātā, tā finālā zaudēja japānietei Jui Susaki un saņēma sudraba medaļu. 2018. gada Eiropas čempionāta finālā viņa atkal zaudēja Marijai Stadņikai.

Savainojuma dēļ 2019. gadā viņš nevarēja sacensties Eiropas čempionātā, kas aprīlī notika Bukarestē. Bet pēc operācijas un atveseļošanās perioda viņa piedalījās pasaules čempionātā Kazahstānā, kur ieguva sudraba medaļu 50&nbsp;kg kategorijā un kvalificējās Tokijas olimpiskajām spēlēm.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Karašas-Severinas žudeca Goda pilsone (2018).
* Rešicas Goda pilsone (2019).

## Atsauces

## Ārējās saites
Anastasija Gučoka

**Anastasija Gučoka** (; dzimusi ) ir baltkrievu brīvā stila cīkstone, Baltkrievijas Republikas Nopelniem bagātā sporta meistare.

## Biogrāfija
Anastasija Gučoka dzimusi 1992. gadā Minskā. Viņa nodarbojas ar brīvo cīņu kopš 2004. gada. 2012. gadā viņa kļuva par pasaules junioru čempioni.

2013. gadā viņa uzvarēja Eiropas čempionātā. 2014. gadā viņa izcīnīja Pasaules čempionāta bronzas medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ИНТЕРВЬЮ АНАСТАСИИ ГУЧОК ГАЗЕТЕ "РЕСПУБЛИКА"
Bulgārijas Olimpiskā komiteja

**Bulgārijas Olimpiskā komiteja** (*, Balgarski olimpiyski komitet*; abreviatūra: БОК / BOC)  ir bezpeļņas organizācija, kas pārstāv Bulgāriju Starptautiskajā Olimpiskajā komitejā (SOK). Bulgārijas Olimpiskā komiteja ir izveidota 1923. gada 30. martā, bet Starptautiskā Olimpiskā komiteja, to atzina 1924. gadā. Komitejas galvenā mītne atrodas Bulgārijass galvaspilsētā Sofijā. Bulgārijas izmantotais SOK kods ir **BUL**.

Bulgārijas Olimpiskās komitejas apgalvo, ka tā olimpiskajās spēlēs pirmoreizi bija pārstāvēja jau 1896. gadā, kad tās tika atjaunotas un norisinājās Atēnās. Taču patstāvīgi tā vasaras olimpiskajās spēlēs startē kopš 1924. gada Parīzes spēlēm. Līdz šim Bulgārija ir bijusi pārstāvēta 20 vasaras olimpiskajās spēlēs (nestartēja no 1900. līdz 1920. gadam, 1936., 1948., un 1980. gada vasaras olimpiskajās spēlēs). Savukārt ziemas olimpiskajās spēlēs tā startē kopš 1936. gada Garmišā-Partenkirhenē olimpiskajām spēlēm un līdz šim ir startējusi 20 ziemas olimpiskajās spēlēs.

## Olimpiskās komitejas prezidenu uzskaitījums

## Biedru federācijas
Bulgārijas nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Pašlaik Bulgārijā darbojas 29 vasaras olimpiskās un 7 ziemas sporta federācijas, kā arī vairākas citu sporta veidu federācijas.

### Olimpisko sporta veidu federācijas

## Skatīt arī
* Bulgārija olimpiskajās spēlēs

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Bulgārijas profils SOK mājas lapā
Gimarainšas pils

**Gimarainšas pils** () ir 10. gadsimta viduslaiku pils Portugāles ziemeļos, Gimarainšas vecpilsētā, kas kopš 2001. gada ir UNESCO Pasaules mantojuma objekts. Pili, aizsardzībai pret mauriem un vikingiem cēlusi Portugāles grāfiene Mumadona Diaša. Vēstures gaitā vairākkārt pārbūvēta, restaurēta 20. gadsimta vidū un atzīta par "Portugāles šūpuli". Pils ir atvērta apmeklētājiem.

## Attēlu galerija

Castelo de Guimarães Castelo da Fundação2.JPG
Castelo de Guimarães - Muralhas (2).jpg
Castelo de Guimarães (Portugal).jpg
Castelo_de_Guimarães_Stegop_03-3p(4h).jpg


## Ārējās saites
*
Trio

thumb|Vijoles, čella un klavieru trio
**Trio** mūzikā ir trīs mūzikas instrumentu vai vokālu izpildītāju kopa. Vārds ”trio” nāk no itāļu valodas, nozīmējot “pa trīs”. 

Vairāki komponisti ir konponējuši trio, piemēram, Volfgangs Amadejs Mocarts, Jozefs Haidns, Ludvigs van Bēthovens, Johans Sebastians Bahs, Antonio Vivaldi, Fēlikss Mendelszons.    

## Instrumentālais vai vokālais ansamblis
Skaņdarbi dažādiem instrumentālo trio veidiem rakstīti jau kopš Renesanses. Trio ir arī skaņdarbs trīs solo instrumentiem un/vai vokāliem dziedātājiem. Biežākie trio veidi ir klavieru trio (klavieres, vijole un čells); stīgu trio (vijole, alts un čells). Vokālais trio ietver trīs dziedātājus, kas var uzstāties gan *[[a cappella]],* gan ar pavadījumu. Vokālo trio biežāk piemin kā tercetu.

18. gadsimtā terminu "trio" izmantoja, lai paskaidrotu jebkādu instrumentālu kompozīciju priekš trīs balsīm bez koncertmeistara. 

## Populāras trio formas

* Metāla
*Klarnetes-čella-klavieru
* Klarnetes-alta-klavieru
* Klarnetes-vijoles-klavieru
* Flautas-alta-harpas
*Džeza
*Ērģeļu
*Klavieru
*Stīgu
* Trio sonāta

## Skatīt arī

* Kvartets
* Kvintets
* Stīgu instrumenti
* Pūšaminstrumenti

## Atsauces

__FORCETOC__
Joannis Mitropuls

**Joannis Mitropuls** (; dzimis 1874. gadā, miršanas gads *nav zināms*) bija grieķu vingrotājs, divu olimpisko medaļu ieguvējs.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Mitropuls 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja divās vingrošanas disciplīnās — vingrošanas riņķos un komandu sacensībās līdztekās. Vingrošanas riņķos viņš izcīnīja zelta medaļu, tādējādi kļūstot par pirmo olimpisko čempionu šajā disciplīnā. Savukārt komandu sacensībās uz līdztekām viņš bija viens no Etnikas vingrošanas kluba pārstāvjiem, komanda šajā disciplīnā izcīnīja bronzas medaļu. Olimpisko spēļu laikā trešās vietas ieguvējs netika apbalvots, Starptautiskā Olimpiskā komiteja viņam bronzas medaļu piešķīra vēlāk, ar atpakaļejošu datumu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Joannis Mitropuls (SOK profils) 
* Joannis Mitropuls (Sports Reference profils)
Sanijata Ganačujeva

**Sanijata Ganačujeva** (; dzimusi ) ir bijusī Krievijas brīvā stila cīkstone, 1995. gada pasaules čempione, 1995. gada Krievijas čempione, cīnījās svara kategorijā līdz 50 kg. 

## Biogrāfija
Sanijata Ganačujeva dzimusi Šinazas ciemā (Dagestāna) 1977. gada 7. martā. 1989. gadā viņa sāka nodarboties ar brīvo cīņu. 1994. gadā viņa pabeidza 39. skolu Mahačkalā. Viņa ir absolvējusi Dagestānas Valsts pedagoģiskās universitātes Fiziskās kultūras institūtu.

1995. gada pasaules cīņas čempionātā Maskavā krievu sieviešu brīvās cīņas komanda izcīnīja savu pirmo komandas uzvaru, un Sanijata Ganačujeva (svars līdz 50 kg) kļuva par pirmo pasaules čempioni no Krievijas. Finālā Sanijata Ganačujeva uzvarēja Ģulu Peresu (Venecuēla). Tajā laikā Sanijata bija 18 gadus veca, viņa kļuva par jaunāko pasaules čempioni brīvajā cīņā starp sievietēm. Līdz šai dienai šī ir vienīgā reize vēsturē, kad Krievijas sieviešu brīvās cīņas komanda Pasaules čempionātā ir uzvarējusi komandu vērtējumā.

Sanijatai ir māsa, Samira, kura arī nodarbojās ar brīvo cīņu un džudo. 1995. gada pasaules čempionātā Samira ieņēma 5. vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Канаев, М. СПОРТИВНАЯ СЛАВА ДАГЕСТАНА. 1956—2009.- Махачкала, 2010.- 187 с. — 29. lpp.
Miltiadis Gusks

**Miltiadis Gusks** (; dzimis 1874. gadā, miris 1903. gada 9. jūlijā) bija grieķu vieglatlēts, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs lodes grūšanā.

## 1896. gad vasaras olimpiskās spēles
Miltiadis Gusks startēja lodes grūšanas disciplīnā 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Viņš lodi aizgrūda 11 metru un 3 centimetru attālumā un izcīnīja sudraba medaļu. Viņa rezultāts bija par 19 centimetriem sliktāks nekā ASV sportistam, zelta medaļas ieguvējam Robertam Garetam, kurš lodi aizgrūda 11 metru un 20 centimetru attālumā.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Miltiadis Gusks (SOK profils) 
* Miltiadis Gusks (Sports Reference profils)
Kas Te? Es Te!

**"Kas te? Es te!"** ir bērnu izklaidējošs raidījums Latvijas Televīzijas pirmajā kanālā (LTV1), ko sāka pārraidīt 2007. gada 20. oktobrī. Tā pārraidīšanas laiks bija brīvdienās, plkst. 9.00. Raidījuma pēdējā sērija tika pārraidīta 2020. gada 31. maija rītā. "Kas te? Es te!" ir daļējs priekštecis raidījumam "Mūziķene". 

Raidījumā bija 4 galvenie varoņi — Lupe, Varis, Konstantīns, Pukšs. Raidījums saņēmis balvu kā 2007./2008. gada sezonas labākā debija Latvijas Televīzijā. Arī raidījumā izmantotais skaņdarbs "Kas te? Es te!", ko radījusi grupa Hospitāļu iela ir guvis plašu popularitāti.

## Sižets
Galvenā darbība notiek mazas meitenes dzīvojamā istabā, viņas pašas no kartona kastēm būvētā leļļu mājā. Katrā kastē dzīvo kāda no viņas rotaļu figūriņām, kurām katrā epizodē ir jauni piedzīvojumi ar bērnus izglītojošiem elementiem.

## Galvenie varoņi
Raidījumā bija četri galvenie varoņi:

# Plastmasas karavīrs Pukšs. Viņš ir daudz ceļojis, redzējis dažādas tautas un kultūras un zina par tām daudz stāstu.
# Koka vīriņš Konstantīns. Viņš ir dabas pētnieks un zina par to visu.
# Drāšu vīriņš Varis. Viņš ir zinātnieks un izgudrotājs. Šis varonis parādās arī atvasinātā raidījumā "Kas te? Es te! Vari dari" kur viņš kopā ar bērniem un pieaugušajiem veic un skaidro dažādus eksperimentus.
# Lupatu lelle Lupe. Viņa ir māksliniece un puķu meitene, kas ir ģērbusies košās krāsās.

## Lomās
Plastmasas karavīrs Pukšs — Jānis Apeinis

Koka vīriņš Konstantīns — Dzintars Krūmiņš

Drāšu vīriņš Varis — Enriko Avots

Lupatu lelle Lupe — Līga Zeļģe

## Atsauces
Sotirijs Versis

**Sotirijs Versis** (; dzimis 1879. gadā, miris 1918. gadā) bija Grieķijas vieglatlēts un svarcēlājs. Viņš piedalījās 1896. gada olimpiskajās spēlēs Atēnās un 1900. gada olimpiskajās spēlēs Parīzē.

Versis dzimis Atēnās pārtikušā ģimenē, studēja Komerciālajā akadēmijā un strādāja par biržas mākleri, bija iesaistīts *[[Panellinios G.S.]]* sporta klubā.

Pēc vieglatlēta karjeras beigām pievērsās sporta šaušanai un piedalījās 1912. gada Helēņu spēlēs.

Versis nomira 1918. gadā pēc saslimšanas ar Āzijas gripu.

## Olimpiskās spēles
### 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada olimpiskajās spēlēs Versis piedalījās trijās sacensībās, divās svarcelšanas disciplīnās un vienā vieglatlētikā.

6. aprīlī, pirmajā vieglatlētikas sacensību dienā, Versis piedalījās diska mešanas sacensībā, kur ar 27,78 metrus tālu metienu ieņēma trešo vietu aiz amerikāņa Roberta Gereta un cita grieķa Panagiota Paraskevopula.

Nākamajā dienā viņš startēja divās svarcelšanas disciplīnās. Pirmā no tām bija abrocīgā grūšana, kur Versis pacēla 90 kilogramus un ar labāku celšanas stilu tas viņam deva trešo vietu no sešiem sportistiem pēc Lonsestona Eliota un Vigo Jensena. Dienas otrajā daļā viņš piedalījās arī vienrocīgajā grūšanā, bet pacēla tikai 40 kilogramus un ieņēma ceturto vietu no četriem startējušiem sportistiem. Olimpisko spēļu laikā trešās vietas ieguvējs netika apbalvots, Starptautiskā Olimpiskā komiteja viņam bronzas medaļu piešķīra vēlāk, ar atpakaļejošu datumu.

### 1900. gada vasaras olimpiskās spēles
Pēc četriem gadiem Versis atgriezās olimpiskajā arēnā, piedaloties 1900. gada olimpiskajās spēlēs, kas notika Parīzē, Francijā, piedaloties tikai vienās sacensībās, kas bija lodes grūšanā, bet nevienā no trijiem mēģinājumiem neuzrādīja ieskaitāmu rezultātu, tāpēc neiekļuva finālā.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites

* Sotirijs Versis (SOK profils)
Nataļja Ivanova

**Nataļja Ivanova** (; dzimusi ) ir bijusī Padomju Savienības, Krievijas un Tadžikistānas brīvā stila cīkstone, 2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare, Krievijas Nopelniem bagātā trenere.

## Biogrāfija
Nodarboties ar cīņu viņa sāka 1984. gadā. Visu karjeras laiku viņas treneris bija Valērijs Zaicevs. 1991. gada pasaules čempionātā viņa bija PSRS nacionālās komandas sastāvā un finišēja ceturtā. Pēc tam līdz 2002. gadam viņa bija Krievijas nacionālās izlases komandas dalībniece un šajā laikā ieguva visus savus titulus. No 2002. līdz 2004. gadam viņa pārstāvēja Tadžikistānas nacionālo komandu. Viņa piedalījās 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās un finišēja 11. vietā. 2005. gadā viņa atgriezās Krievijā un kā nacionālās komandas dalībniece devās uz 2006. gada Pasaules čempionātu Guandžou. Tomēr sacensībās viņu nepielaida, jo kopš pēdējā starta Tadžikistānas komandā nebija pagājuši divi gadi. 2006. gadā viņa pārstāvēja Krieviju vairākos starptautiskos turnīros, bet pasaules un kontinenta čempionātos vairs nepiedalījās. 2007. gadā viņa kļuva par sudraba pludmales cīkstoni pasaules cīņas spēlēs.

Sacensībās Krievijā Nataļja Ivanova pārstāvēja Angarskas specializēto bērnu un jaunatnes olimpisko rezervju sporta skolu "Pobeda" (*СДЮСШОР «Побєда»*). Viņa ir trīskārtējs Krievijas čempione. Sporta karjeru viņa beidza 2007. gadā.

2014. gada janvārī viņa kļuva par savulaik absolvētās Angarskas sporta skolas "Pobeda" direktori. Pirms tam viņa bija šīs sporta skolas direktora vietniece un vecākā sieviešu brīvās cīņas trenere. Starp viņas audzēknēm ir arī 2008. gada olimpiskā sudraba medaļniece Aļona Kartašova.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.
* Krievijas Nopelniem bagātā trenere.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nikolajs Merkuškins

**Nikolajs Ivanovičs Merkuškins** (, ; dzimis ) ir bijušais Samaras apgabala gubernators (2012. gada 10. maijs — 2017. gada 25. septembris) un bijušais Mordvijas Republikas vadītājs (1995. gada 22. septembris — 2012. gada 10. maijs) Krievijā.

Pirms kļūšanas par politiķi Merkuškins bija elektriķis. 1998. gadā viņš tika ievēlēts par Mordvijas Republika prezidentu un 2003. gadā pārvēlēts ar 80% balsu. Visu termiņa laiku viņš sabiedrībā saglabāja lielu popularitāti.

Merkuškins ir precējies ar Taisiju Merkušinu, etnisko erzju, un viņiem ir divi dēli.

2012. gada 10. maijā Merkuškins atkāpās no amata, lai kļūtu par Samaras apgabala gubernatora pienākumu izpildītāju. Viņu Mordvijas Republijas prezidenta amatā nomainīja premjerministrs Vladimirs Volkovs. 2017. gada 25. septembrī viņš tika atstādināts no Samaras apgabala gubernatora amata.

## Apbalvojumi un balvas
* Ordenis par nopelniem Tēvzemei 3. klase
* Ordenis par nopelniem Tēvzemei 4. klase
* Darba Sarkanā karoga ordenis
* Tautu draudzības ordenis

## Atsauces

* Глава Республики Мордовия Н.И.Меркушкин награжден орденом "За заслуги перед Отечеством" III степени
* Глава Республики Мордовия Николай Иванович Меркушкин
* Official website of the Republic of Mordovia
Ivanova (uzvārds)

**Ivanova** (krievu un ; vīriešu dzimtē Ivanovs (*Ивано́в*)) ir krievu vai bulgāru cilmes uzvārds. Cilvēks ar šo uzvārdu:

* Antonija Ivanova (*Антония Иванова*; 1931—2004) — bulgāru šahiste;
* Daniela Ivanova (2002) — latviešu svarcēlāja;
* Gaļina Ivanova (*Галина Иванова*; 1968) — bulgāru cīkstone;
* Jeļena Ivanova (*Елена Иванова*; 1901—2005) — krievu paleontoloģe;
* Nataļja Ivanova (*Наталья Иванова*; 1969) — krievu cīkstone;
* Veranika Ivanova (*Вераніка Іванова*; 1996) — baltkrievu cīkstone.
Čehijas Olimpiskā komiteja

200px|thumb|Čehijas Olimpiskās komandas logo
**Čehijas Olimpiskā komiteja** (; abreviatūra: *ČOV*)  ir bezpeļņas organizācija, kas pārstāv Čehiju Starptautiskajā Olimpiskajā komitejā (SOK). Olimpiskā komiteja sākotnēji tika izveidota 1899. gada 18. maijā, ar juridisko formu asociācijai, kas darbojas Čehijā, *lai izstrādātu un izplatītu olimpiskos ideālus un pārstāvētu un nodrošinātu Čehijas dalību olimpiskajās spēlēs*. Tā ir viena no vecākajām nacionālajām olimpiskajām komitejām pasaulē. Olimpiskā komiteja darbojas saskaņā ar Olimpisko hartu, tās misija ir attīstīt un popularizēt olimpiskās vērtības un ideālus, kā arī organizēt Čehijas pārstāvniecību olimpiskajās spēlēs. Olimpiskās komitejas galvenā mītne atrodas Čehijas galvaspilsētā Prāgā. Čehijas pašlaik izmantotais SOK kods ir **CZE**.

1919. gadā pēc Čehoslovākijas izveidošanas olimpiskā komiteja savu nosaukumu mainīja uz Čehoslovākijas Olimpiskā komiteja. 1992. gada 21. decembrī, dažas dienas pirms Čehijas Republikas nodibināšanas, tās nosaukums tika nomainīts uz sākotnēju. 1993. gadā Čehijas Olimpisko komiteju atzina Starptautiskā Olimpiskā komiteja.

Kopš 1934. gada komiteja katru gadu piešķir sporta personībām Jirži Gūta-Jarkovska balvu par izciliem sporta rezultātiem pagājušajā sezonā. Kopš 2012. gada komitejas priekšsēdētājs ir Jirži Kajvals.

Pirmoreiz Čehija olimpiskajās spēlēs bija pārstāvēta 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs, tajā laikā ar nosaukumu Bohēmija. No 1920. līdz 1992. gadam Čehijas sportisti startēja Čehoslovākijas komandas sastāvā. Bet kopš 1993. gada Čehoslovākijas sadalīšanās tā atkal pārstāv Čehiju. Līdz šim Čehija ir bijusi pārstāvēta 6 vasaras olimpiskajās spēlēs (kopš 1996. gada Atlandas spēlēm) un 7 ziemas olimpiskajās spēlēs (kopš 1994. gada Lillehammeres spēlēm).

## Izpildkomitejas sastāvs
Čehijas Olimpiskā komiteja šobrīd sastāv no: 
* **Prezidents:** Jirži Kejvals;
* **Viceprezidenti:** Romans Kumposts, Zdeņeks Haniks, Filips Sumans, Libors Varhaniks;
* **Ģenerālsekretārs:** Petrs Gracliks.

## Olimpiskās komitejas prezidenu uzskaitījums

## Biedru federācijas
Čehijas nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Pašlaik Bulgārijā darbojas 34 vasaras olimpiskās un 8 ziemas sporta federācijas, kā arī vairākas citu sporta veidu federācijas.

### Olimpisko sporta veidu federācijas

## Skatīt arī
* Bohēmija olimpiskajās spēlēs
* Čehija olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Čehijas profils SOK mājas lapā
Ivanova (nozīmju atdalīšana)

**Ivanova** var būt:
* Ivanova — pilsēta Krievijā;
* Ivanova (uzvārds) — sievietes uzvārds;
* Ivanova (Mežvidu pagasts) — ciems Mežvidu pagastā.
* Ivanavas pilsētas Baltkrievijā krieviskais nosaukums.
1997. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

**1997. gada [[Pasaules čempionāts cīņas sportā]]** notika šķirti: vīrieši brīvajā sacentās no 28. līdz 31. augustam Krasnojarskā (Krievija), vīrieši grieķu-romiešu cīņā no 10. līdz 13. septembrim Vroclavā (Polija), sievietes brīvajā cīņā no 10. līdz 12. jūlijam Klermonferānā (Francija).

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Komandu vērtējums
Katrā svara kategorijā cīkstonis par izcīnīto 1. vietu komandai deva 10 punktus, 2. vietu — 9 punktus, 3.—4. vietu — 8 punktus, 5.—6. vietu — 6 punktus, 7. vietu — 4 punktus, 8. vietu — 3 punktus, 9. vietu — 2 punktus un 10. vietu — 1 punktus.

## Medaļu ieguvēji
### Brīvā cīņa, vīrieši

### Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

### Brīvā cīņa, sievietes

## Latvijas cīkstoņu rezultāti
Čempionātā piedalījās 3 grieķu-romiešu un 2 brīvās cīņas Latvijas cīkstoņi.

## Atsauces
* [[UWW] Database] 
*Complete results from Women's World Wrestling Championships
Ģeometrisks ķermenis

alt=kubs|thumb|Regulāru četrstūru sešskaldnis
**Ģeometrisks ķermenis** ir telpas tilpuma daļa, kas ir norobežota no apkārtējās telpas ar ģeometriskā ķermeņa virsmu.

Vienkāršākais ģeometriskā ķermeņa veids ir daudzskaldnis, kur kopējo ģeometriskā ķermeņa virsmu var izteikt kā vienā plaknē izklātu ģeometriskā ķermeņa skaldņu summu. Bez vienkāršākiem ģeometriskiem ķermeņiem var arī izdalīt sarežģītus ģeometriskus ķermeņus, kuru virsma var tikt izteikta ar nevienmērīgu virsmas izklājumu attiecībā pret virsmas projekcijas plakni. Tāpat bez sarežģītiem un vienkāršiem ķermeņiem var arī izdalīt dobus ģeometriskus ķermeņus.
Panajotis Paraskevopuls

**Panajotis Paraskevopuls** (; dzimis 1875. gadā, miris 1903. gada 9. jūlijā) bija grieķu vieglatlēts, divu vasaras olimpisko spēļu (1896. gada Atēnu un 1900. gada Parīzes spēles) dalībnieks un olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.

## Olimpiskās spēles
### 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Panajotis Paraskevopuls startēja diska mešanas disciplīnā. Paraskevopuls disku aizmeta 28,95 metru attālumā. Ar šo rezultātu viņš izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties ASV sportistam Robertam Garetam, kurš disku bija aizmetis 29,15 metru attālumā.

### 1900. gada vasaras olimpiskās spēles
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja divās vieglatlētikas disciplīnās — diska mešanā un lodes grūšanā.

Lodes grūšanā kvalifikācijas kārtā viņš lodi aizgrūda 11.29 metru attālumā un ar šo rezultātu kā pēdējais, 4. sportists, kvalificējās fināla kārtai. Fināla kārtā viņš lodi aizgrūda 11,52 metru attālumā un izcīnīja 5. vietu kopvērtējumā. Viņš startēja arī diska mešanā, kurā kvalifikācijas kārtā disku aizmeta 34,04 metru attālumā un kā 4. labākais sportists kvalificējās fināla kārtai. Fināla kārtā viņš rezultātu uzlaboja un disku aizmeta 34,50 metru attālumā, kopvērtējumā ieņemot 4. vietu. Līdz trešajai vietai, bronzas medaļai, pietrūka 10 centimetru.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Panajotis Paraskevopuls (SOK profils) 
* Trakstans Heirs (''Olympedia'' profils) 
* Panajotis Paraskevopuls (Sports Reference profils)
Stamatis Nikolopuls

**Stamatis Nikolopuls** () bija grieķu riteņbraucējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un divu olimpisko sudraba medaļu ieguvējs.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Nikolopuls 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja divās treka riteņbraukšanas disciplīnās — individuālajā braucienā un sprinta braucienā.

Individuālajā braucienā viņš distanci veica 26 sekundēs, kas bija identisks iegūtais laiks ar Austrijas sportistu Ādolfu Šmalu. Viņi abi veica pārbraucienu, kurā uzvarēja Nikolopuls ar rezultātu 25.4 sekundes. Līdz ar to Stamatis Nikolopuls ieguva sudraba medaļu. Sprinta disciplīnā, kurā bija jāveic 2 kilometru gara distance jeb seši trases apļi, ar rezultātu 5 minūtes un 0.2 sekundes viņš izcīnīja sudraba medaļu. Abās šajās distancēs viņš piekāpās Francijas riteņbraucējam Polam Masonam.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Stamatis Nikolopuls (SOK profils) 
* Stamatis Nikolopuls (Sports Reference profils)
Georgijs Koletis

**Georgijs Koletis** ( bija grieķu riteņbraucējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Koletis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja divās treka riteņbraukšanas disciplīnās — 10 kilometru un 100 kilometru braucienos.

100 kilometru braucienā viņš finišēja otrais, aiz Francijas riteņbraucēja Leona Flamāna. Brīdī, kad Leons Flamāns finišēja, Koletis bija veicis 298 no 300 vajadzīgajiem apļiem. Viņi abi bija vienīgie no 9 riteņbraucējiem, kas veica visu 100 kilometru disctanci. 10 kilometru distancē pēc 7 nobrauktiem kilometriem viņš izstājās savainojuma dēļ, ko bija guvis sadursmē ar savu tautieti Aristidi Konstantinidi.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Georgijs Koletis (SOK profils) 
* Georgijs Koletis (Sports Reference profils)
Telemahs Karakals

**Telemahs Karakals** (; dzimis 1866. gadā, miris 1951. gada 15. jūnijā) bija grieķu paukotājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Karakals 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja paukošanā ar zobenu. Piecu sportistu apļa turnīrā Karakals uzvarēja trijos no saviem četriem mačiem. Viņš pieveica Georgiju Iartidi, Ādolfu Šmalu un Holgeru Nīlsenu, bet zaudēja tautietim Joannim Georgjadim. Viņš ar rezultātu 3 – 1, kopvērtējumā izcīnīja otro vietu un ieguva sudraba medaļu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Panagiotis Paraskevopuls (SOK profils) 
* Panagiotis Paraskevopuls (Sports Reference profils)
Toms Ksenakis

**Toms Ksenakis** (; dzimis 1875. gada 30. martā, miris 1942. gada 7. jūlijā) bija grieķu vingrotājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un divu olimpisko sudraba medaļu ieguvējs.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Ksenakis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja divās vingrošanas disciplīnās —  kāpšanā virvē un komandu sacensībās uz līdztekām.

Viņš bija viens no diviem sportistiem, kas uzkāpa 14 metru augstajā virvē līdz galam. Viņa iegūtais rezultāts nav zināms, bet ir zināms, ka viņš ir bijis lēnāks par 23.4 sekundēm, kas ir viņa tautieša, zelta medaļas ieguvēja Nikolaja Andriakopula rezultāts. Komandu sacensībās uz līdztekām Ksenakis bija *[[Panellinios G.S.]]* vingrošanas komandas pārstāvjiem, kura izcīnīja sudraba medaļu komandu sacensībās līdztekās.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Toms Ksenakis (SOK profils) 
* Toms Ksenakis (Sports Reference profils)
Spiridons Atanasopuls

**Spiridons Atanasopuls** () bija grieķu vingrotājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Atanasopuls startēja sporta vingrošanā 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās. Viņš bija *[[Panellinios G.S.]]* vingrošanas komandas kapteinis. Tā startēja komandu sacensībās uz līdztekām, kurā izcīnīja otro vietu, tādējādi iegūstot sudraba medaļu, piekāpjoties tikai Vācijas vingrotāju komandai.

### Rezultāti

## Atsauces
"Kima Possibla" sēriju uzskaitījums

thumb|right|250px|Seriāla logo
**"[[Kima Possibla]]"** bija *[[Disney Channel]]* veidots animācijas seriāls, ko demonstrēja no 2002. gada 7. jūnija līdz 2007. gada 7. septembrim. Kopumā tam ir 4 sezonas un 87 sērijas. Šajā rakstā atrodams to uzskaitījums.

## Pārskats

## 1. sezona (2002—2003)

## 2. sezona (2003—2004)

## 3. sezona (2004—2005)

## 4. sezona (2007)

## Pilnmetrāžas filmas
* *[[Kim Possible: A Sitch in Time]]* (2003).
* *[[Kim Possible: So the drama]]* (2005)
* *[[Kim Possible (2019. gada filma)|Kim Possible]]* (2019).

### Citos seriālos
2005. gada 26. augustā iznāca seriāla *[[Lilo & Stitch: The Series]]* sērija*Rufus*, kur tēli no seriāla "Kima Possibla" satiekas ar tēliem no filmas "Lilo un Stičs".
Petrs Persakis

**Petrs Persakis** (; dzimis 1879. gadā, miris 1952. gadā) bija grieķu vingrotājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un divu olimpisko medaļu ieguvējs.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Persakis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja divās sporta vingrošanas disciplīnās — vingrošanas riņķos un komandu sacensības uz līdztekām.

Vingrošanas riņķos viņš izcīnīja bronzas medaļu. Komandu sacensībās uz līdztekām, kurās bija viens no *[[Panellinios G.S.]]* vingrošanas komandas pārstāvjiem, viņš izcīnīja sudraba medaļu. Olimpisko spēļu laikā trešās vietas ieguvējs netika apbalvots, Starptautiskā Olimpiskā komiteja viņam bronzas medaļu piešķīra vēlāk, ar atpakaļejošu datumu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Petrs Persakis (SOK profils) 
* Petrs Persakis (Sports Reference profils)
Pavls Pavlidis

**Pavls Pavlidis** (; dzimšanas gads *nav zināms*, miris 1968. gadā) bija grieķu šāvējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Pavlidis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja trijās šaušanas disciplīnās.

Labāko rezultātu viņš šajās spēlēs izcīnīja 200 metru šaušanā ar militāro šauteni, kurā iegūstot 1978 punktus ar 38 trāpījumiem izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties savam tautietim Pantelim Karasevdam. Viņš startēja arī 25 metru šaušanā ar militāro pistoli. Viņa iegūtais rezultāts nav zināms, bet viņš varētu būt ieņēmis no 6. līdz 13. vietai. Trešā šaušanas disciplīna, kurā viņš startēja šajās olimpiskajās spēlēs, bija 300 metru šaušana ar šauteni trijās pozīcijās. Arī šajā disciplīnā viņa iegūtais rezultāts nav zināms un viņš varētu būt ieņēmis no 6. līdz 18. vietai.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Pavls Pavlidis (SOK profils) 
* Pavls Pavlidis (Sports Reference profils)
Antonijs Pepans

**Antonijs Pepans**  (; dzimis 1866. gadā, miris 1918. gadā) bija grieķu peldētājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Pepans startēja 500 metru peldēšanā brīvajā stilā. Viņš finišēja otrajā vietā ar laiku 9 minūtes un 57.6 sekundes, zaudējot Austrijas sportistam Paulam Neimanim par vienu minūti un 45 sekundēm. Līdz ar to viņš šajā disciplīnā izcīnīja sudraba medaļu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Antonijs Pepans (SOK profils) 
* Antonijs Pepans (Sports Reference profils)
Gada esperantists

**Gada esperantists** *(Esperantisto de la Jaro)* ir goda nosaukums, ko katru gadu piešķir esperanto valodas ikmēneša izdevuma *[[La Ondo de Esperanto]]* redaktori. Balvas saņēmēju izvēlas starptautiska žūrija, kuru vada žurnāla krievu izdevēja Haļina Gorecka. Gada esperantista balva tika izveidota 1998. gadā.

## Laureātu uzskatījums
[thumb|150px|[Anna Lēvemšteina, Gada esperantiste 2019. gadā.]]
[thumb|150px|[Huaņs Iņbao, Gada esperantists 2017. gadā.]]
[150px|thumb|[Stefans Makgīls, Gada esperantists 2018. gadā]]
[thumb|150px|[Čaks Smits, Gada esperantists 2018. gadā]]

## Atsauces

## Ārējās saites
* Intervijas ar laureātiem
Ķemere (ciems)

**Ķemere** ir apdzīvota vieta Valmieras novada Ēveles pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļdaļā pie Ošupītes blakus autoceļam V112 abās pusēs.

Atrodas 9 km attālumā no pagasta centra Ēveles, 31 km no novada centra Valmieras un 140 km no Rīgas. Ķemerē atrodas muiža un ferma.

Ķemere izveidojusies ap Ķemeres muižu.

## Vēsture
Ķemeres muiža (*Kemmershof*) bijusi viena no Ēveles draudzes novada muižām. Tās kopplatība - 503,46 hektāri. Dibināta starp 1672. gadu un 1683. gadu. 1793. gadā piederēja baronam Milleram Sakomelskim, no 1816. gada — Gildenhofiem, 1829. gadā Magnusam fon Strensālam, kopš 1898. gada Elizabetei fon Latingai (Krīgsmanei). Viņa tur arī dzīvoja. Muižas pārvaldnieks — Knīrims, dzīvoja Mūrmuižā. Līdz šim laikam saglabājusies dzīvojamā ēka, klēts, kūts, ledus pagrabs, pirts akmens mūris. Dzīvojamā ēka un kūtis celtas laika posmā no 1638. gada un 1672. gadam. 1884. gadā barons V. Lantings uzbūvējis akmens mūra klēti, pirti, ledus pagrabu. LR zemes reformas gaitā muiža tika sadalīta 26 saimniecībās un zemes piegriezumos citām saimniecībām. No 1945. gada līdz 1955. gadam dzīvojamā ēka bijusi skola, vēlāk dažas ēkas bija mehāniskās darbnīcas. Mūsdienās Ķemeres muiža, ap kuru izveidojusies pati Ķemere, ir privātīpašums.

## Atsauces
Aleksejs Lucenko

**Aleksejs Lucenko** (; dzimis 1992. gada 7. septembrī) ir Kazahstānas šosejas riteņbraucējs, pārstāv *[[UCI WorldTeam]]* komandu **.

Divkārtējs Kazahstānas čempions gan grupas, gan individuālajā braucienā. 2012. gada Pasaules čempions U23 grupas braucienā. Uzvarējis vienā 2017. gada Vuelta a España sacensību posmā un vairākās daudzdienu sacensībās.

2020. gada ''Tour de France'' uzvarēja sacensību sestajā posmā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Joannis Andreu

**Joannis Andreu**  () bija grieķu peldētājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.

## 1896. gada olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Andreu startēja 1200 metru peldēšanā brīvajā stilā. Šajā disciplīnā viņš izcīnīja otro vietu ar rezultātu 21 minūte un 3,4 sekundes, zaudējot Ungārijas sportistam Alfrēdam Hajošam, kura rezultāts bija 18 minūtes un 22,22 sekundes. Līdz ar to viņš ieguva sudraba medaļu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Joannis Andreu (SOK profils) 
* Joannis Andreu (Sports Reference profils)
Joanna Pjasecka

**Joanna Pjasecka** (, meitas uzvārds — **Urbaņska** (*Urbańska*); dzimusi ) ir bijusī poļu džudiste un brīvā stila cīkstone, 1997. gada pasaules čempione.

## Biogrāfija
Sākumā Joanna Pjasecka nodarbojās ar džudo. Eiropas junioru džudo čempionātos 1987. gadā viņa ieguva bronzas medaļu, 1988. gadā kļuva par čempioni. 1992. gadā viņa uzvarēja arī Polijas pieaugušo čempionātā, 1996. gadā ieguva otro, 1987., 1988., 1989., 1991. un 1995. gadā trešo vietu.

Vēlāk viņa pārgāja uz brīvo cīņu. Viņas lielākais panākums bija zelta medaļas izcīnīšana 1997. gada pasaules čempionātā Klermonferānā svara kategorijā līdz 51 kg. Viņa bija arī 1996. gada Eiropas čempionāta Oslo bronzas medaļniece svarā līdz 50 kg. Viņa arī ieņēma 8. vietu šajā svara kategorijā 1996. gada pasaules čempionātā un 5. vietu 1997. gada Eiropas čempionātā svara kategorijā līdz 51 kg.

Viņa bija Polijas čempione svara kategorijā līdz 50 kg 1996. gadā un svara kategorijā līdz 51 kg 1997. un 2004. gadā, kā arī bronzas medaļniece svara kategorijā līdz 51 kg 2003. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* FILA profils — Joanna Urbaņska (angliski)
Dionisijs Kasdaglis

**Dionisijs Kasdaglis** () arī **Dimitrijs Kasdaglis** () (dzimis 1872. gada 10. oktobrī, miris 1931. gadā) bija grieķu-ēģiptiešu tenisists, divu olimpisko sudraba medaļu ieguvējs, kā arī 1896. gada vasaras olimpisko spēļu un 1906. gada neoficiālo olimpisko spēļu dalībnieks.

Kasdaglis ir dzimis Anglijā, Lielajā Mančestrā. Viņš dzīvoja Ēģiptē, bet saskaņā ar oficiālo ziņojumu viņš Olimpiskajās spēlēs startējis kā Grieķijas komandas pārstāvis.

## Olimpiskās spēles
[200px|thumb|left|Skats no [Teniss 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — vīriešu vienspēles|1896. gada vasaras olimpisko spēļu vienspēļu turnīra fināla mača, kurā Kasdaglis spēlēja pret Džonu Bolandu.]]

### 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Viņš 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja tenisā gan vienspēļu, gan dubultspēļu turnīros. Vienspēļu turnīrā Kasdaglis izcīnīja sudraba medaļu uzvarot Ž. Defertu, Konstantinu Akratopulu, Momčilo Tapavicu, bet fināla mačā piekāpās Lielbritānijas tenisistam Džonam Bolandam. Dubultspēļu turnīrā viņa partneris bija Demetrijs Petrokokins. Viņi turnīrā izcīnīja sudraba medaļu, pieveicot Konstantinu Paspati/Evangeli Ralli un Edvīnu Fleku/Džonu S. Robertsonu, bet fināla mačā zaudēja Džonam Bolandam/Frīdriham Traunam. Starptautiskā Olimpiskā komiteja savā olimpisko medaļnieku datubāzē Kasdagļa un Petrokokina rezultātu un iegūto medaļu pieskaita pie Jauktās komandas panākumiem.

### 1906. gada neoficiālās olimpiskās spēles
Savukārt 1906. gada neoficialajās olimpiskajās spēlēs Atēnās Kasdaglis startēja gan vienspēļu turnīrā. Tajās viņš uzvarēja pirmajā kārtā P. Manesi, bet otrajā kārtā zaudēja Gūsam Kesleram un cīņu par neturpināja.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Dionisijs Kasdaglis (SOK profils) 
* Dionisijs Kasdaglis (Sports Reference profils)
Malgožata Basa-Roguska

**Malgožata Basa-Roguska** (; dzimusi ) ir bijusī poļu džudiste un brīvā stila cīkstone, Pasaules čempionāta bronzas medaļniece, trīskārtējā Eiropas čempione.

## Biogrāfija
Malgožata Basa izcīnīja bronzas medaļu 1997. gada pasaules čempionātā Klermonferānā (svara kategorijā līdz 62 kg). Viņa uzvarēja trijos Eiropas čempionātos — 1996. gadā Oslo (svara kategorijā līdz 65 kg), 2001. gadā Budapeštā (svara kategorijā līdz 62 kg) un 2002. gadā Seinejoki (svara kategorijā līdz 63 kg), bet 1999. gada Eiropas čempionātā Gēcisā viņa ieguva sudraba medaļu (svara kategorijā līdz 62 kg). 2002. gada pasaules studentu čempionātā Edmontonā viņa ieguva zelta medaļu (svara kategorijā līdz 63 kg).

Citos startos pasaules čempionātos viņa ieņēma šādas vietas: 1994. gadā — 11. vieta (svara kategorijā līdz 65 kg); 1995. gadā — 4. vieta (svara kategorijā līdz 65 kg); 1998. gadā — 5. vieta (svara kategorijā līdz 56 kg); 1999. gadā — 11. vieta (svara kategorijā līdz 62 kg); 2000. gadā — 4. vieta (svara kategorijā līdz 62 kg); 2001. gadā — 6. vieta (svara kategorijā līdz 62 kg); 2002. gadā — 5. vieta (svara kategorijā līdz 63 kg) un 2003. gadā — 17. vieta (svara kategorijā līdz 63 kg). Atlikušajos startos Eiropas čempionātos viņa ieņēma šādas vietas: 1997. gadā — 5. vieta (svara kategorijā līdz 62 kg); 1998. gadā — 6. vieta (svara kategorijā līdz 62 kg); 2000. gadā — 11. vieta (svara kategorijā līdz 62 kg); 2003. gadā — 4. vieta (svara kategorijā līdz 63 kg); 2004. gadā — 5. vieta (svara kategorijā līdz 59 kg).

Viņa bija Polijas čempione 1994. gadā (svara kategorijā līdz 70 kg), 1995. un 1996. gadā (svara kategorijā līdz 65 kg), 1997., 1998., 1999. un 2000. gadā (svara kategorijā līdz 62 kg), 2002. gadā svarā (svara kategorijā līdz 63 kg) un 2004. gadā (svara kategorijā līdz 59 kg) un 2003. gadā vicečempione (svara kategorijā līdz 63 kg)[3].

Nodarbojās arī ar džudo. Viņa bija 1995. gada vicečempione atklātajā kategorijā un bronzas medaļniece kategorijā (svara kategorijā līdz 72 kg).

## Atsauces

## Ārējās saites