open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Janica Kosteliča

**Janica Kosteliča** (; dzimusi  Zagrebā, Horvātijā) ir bijusī horvātu kalnu slēpotāja, viena no visu laiku labākajām kalnu slēpotājām, četrkārtējā olimpiskā un pieckārtējā Pasaules čempione. Viņas vecākais brālis Ivica Kosteličs arī ir kalnu slēpotājs, Olimpisko spēļu medaļnieks, bet abu treneris ir tēvs Ante Kosteličs.

Olimpiskajās spēlēs J. Kosteliča debitēja 16 gadu vecumā Nagano 1998. gadā, sasniedzot augstāko 8. vietu kombinācijā. Kopš 1999. gada piedalījās Pasaules kausa posmos. Nākamajās Olimpiskajās spēlēs viņa kļuva par Horvātijas ziemas sporta pirmo medaļnieci un vienlaikus visu laiku vistitulētāko sportisti: 2002. gada Olimpiskajās spēlēs Soltleiksitijā viņa izcīnīja 3 zelta un vienu sudraba medaļu. Nākamajās Olimpiskajās spēlēs 2006. gadā Turīnā viņa pievienoja vēl vienu zelta un vienu sudraba medaļu, līdz ar to J. Kosteliča ir vienīgā kalnu slēpotāja, kam pieder 4 Olimpiskās zelta medaļas. Brālis un māsa Kosteliči kopā ir izcīnījuši 9 Olimpiskās medaļas, no 10, ko vispār sakrājuši neatkarīgās Horvātijas sportisti ziemas olimpiskajās spēlēs.

Bez 6 Olimpiskajām medaļām J. Kosteličas īpašumā ir 5 zelta medaļas, kas izcīnītas Pasaules čempionātos 2003. un 2005. gadā, kā arī viņa ir trīskārtēja Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētāja (2001., 2003. un 2006. gadā).

Vairākas reizes karjeras laikā viņu piemeklējušas nopietnas traumas, piemēram, visu 2004. gada sezonu izlaida dēļ ceļa traumas. Pēc uzvaras Pasaules kausa 2005.-2006. gada sezonas kopvērtējumā J. Kosteliča veselības problēmu dēļ pārtrauca profesionāli slēpot un , tikai 25 gadu vecumā, oficiāli paziņoja par sportistes karjeras beigām.

## Ārējās saites
*
Kārnegija ezers

**Kārnegija ezers** () ir periodiski izsīkstošs ezers Austrālijā, Rietumaustrālijas štatā.

Atrodas Gibsona tuksnesī. Ezerdobe piepildās ar ūdeni tikai pēc spēcīgām lietusgāzēm. Sausos gados ezera vietā ir dubļu purvs. Plašas teritorijas tad klāj sarkanīgi māli ar koši baltu sāls garozu. Ezerā daudz salu un pussalu. Ezers ir atlieka no Austrālijas agrāko laiku ezeru un upju sistēmas. Attēlā ezera dienvidu un ziemeļu daļā redzami ļoti senu iežu (1,8—1,6 miljardi gadu) atsegumi.

Ezeru 1896. gadā atklāja Deivids Vinfords Kārnegijs (*David Wynford Carnegie*).
Keri ezers

**Keri ezers** () ir sālsezers Austrālijas rietumu daļā, Rietumaustrālijas štatā, ap  dienvidos no Lavertonas.

Ezers atrodas zonā, kas jau kopš 1890. gadiem tiek saistīta ar zelta atradnēm. Nesens vērtējums liecina, ka ezera apkaimē un pat paša ezera gultnē kopumā ir ap 780 tonnas zelta, kā arī niķeļa, cinka rūdas atradnes.
Kumpupintils

**Kumpupintils** (), agrāk — **Disepointmenta ezers** ( — ‘vilšanās ezers’), ir periodiski izsīkstošs sālsezers Austrālijas rietumos, Rietumaustrālijas štatā, Gibsona tuksneša rietumu malā.

Atklāts 1897. gadā. Atklājējs Frenks Hanns (*Frank Hann*), tuvojoties ezeram, ievēroja, ka strauti plūst uz zemes iekšpusi un cerēja atklāt lielu saldūdens ezeru. Taču par lielu vilšanos viņš atklāja pusizžuvušu sālsezeru. Ap ezeru kāpas, pats ezers atrodas uz smilšakmens gultnes.

Vietējie aborigēni no ezera agrāk izvairījās — viņi ticēja, ka zem ezera dzīvo mitoloģiskas būtnes "Ngajurnangalku". Māņticību pārmantojuši arī eiropieši, kas uzskata, ka pat lidot virs ezera nedrīkst — virs ezera notikšot lidmašīnas katastrofa.

## Atsauces

## Ārējās saites
Andzeļu pagasts

**Andzeļu pagasts** ir viena no Krāslavas novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļos. Robežojas ar sava novada Ezernieku, Dagdas un Andrupenes pagastiem un Rēzeknes novada Mākoņkalna un Kaunatas pagastiem. Pagasta centrs atrodas Andzeļos. 

## Daba
### Reljefa formas
Bednaja gora, Bondara kalns, Domarišku kalns, Grumušku kalni, Kumačovas kalns, Lipušku kalni, Līpkolns, Majaka kalns, Visunu kolns

### Hidrogrāfija
#### Upes
Dauguļu upīte, Klismetka, Narūta, Paulinka, Šļakotu upe.

#### Ezeri
Arla ezers, Bedinka, Beitānu ezers, Bevordeits, Bondarišku ezers, Borauga, Centra ezers, Duonoklis, Eglica, Gaudiveits, Glušaceņš, Glušaks, Glušņa, Gostiuns, Grižanku ezers, Isakovas ezers, Kazinka, Kromančuks, Lapeits, Lielais Ildzis, Luknojs, Mamonovas ezers, Mazais Iļzs, Mazais Meļtiņš, Meļtiņš, Mihaļinas ezers, Mihaļinas Glušaks, Obiteļa dzirnavu dīķis, Oklais ezers, Pauliņu Ildzis, Plaudeiša ezers, Praļņica, Rešetnīku ezers, Rokolu ezers, Rudušku ezers, Rūbežu ezers, Stībreiša ezers, Svetļiņkijs, Svoitānu ezers, Svoitānu Ildzis, Visunu ezers.

#### Purvi
Garalais pūrs, Kandrašu pūrs, Poceva

### Dabas aizsardzība
Rāznas nacionālais parks

## Vēsture
1945. gadā Andrupenes pagastā izveidoja Andzeļu ciema padomi. 1954. gadā Andzeļu ciemam pievienoja Rudušu ciemu, 1960. gadā — Ezernieku ciema padomju saimniecības "Dagda" teritoriju. 1965. gadā Andzeļu ciemam pievienoja likvidētā Kazimirovas ciema kolhoza "Krasnij partizan" teritoriju, bet Andzeļu ciema padomju saimniecības "Dagda" teritoriju pievienoja Ezernieku ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Dagdas novadā.

### Pieminekļi
Pagasta teritorijā atrodas pieci valsts nozīmes un 3 vietējās nozīmes arheoloģijas pieminekļi.

Valsts nozīmes pieminekļi:
* Rokoļu senkapi (Kapču kalns)
* Kulakovas senkapi un apmetne
* Jukumu Grumuškas kalns — pilskalns I
*Jukumu Grumuškas kalns — pilskalns II
* Dauguļu Kapču kalns (Gorodok) — pilskalns

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Apdzīvotās vietas: **[[Andzeļi]]**, Artjomovka, Bondariški, Froli, Grižanki, Klismeti, Krauli, Ličmurāni, Mamoni, Mamonova, Murāni, Platači, Rešetnīki, Ruduški, Sloboda, Zigmaņi.

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces
Tēgeles ezers

**Tēgeles ezers** () ir ezers Vācijā, Berlīnes rietumu daļā.

Populāra berlīniešu atpūtas vieta, šeit nodarbojas ar burāšanu, braukšanu ar ūdensmotocikliem un ezerā esošajiem izpriecu kuģīšiem. Salas: Lindverdera, Šarfenberga, Raisverdera, Baumverdera, Haselverdera, Valentinsverdera, Maijenverdera. Ezera krastā atrodas Berlīnē vecākais ozols — "Resnā Marija"; uzskata, ka tas ir ap 900 gadus vecs.
Aulejas pagasts

**Aulejas pagasts** ir viena no Krāslavas novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļos. Robežojas ar sava novada Skaistas, Kombuļu, Grāveru pagastu, Andrupenes un Konstantinovas pagastiem. 

## Daba
### Reljefa formas
Ašu saleņa, Augstais kalns, Bārališku kalns, Bezdeleigu kolns, Braslavas pilskalns, Cepļa kolns, Cibuļkovas kalns, Cierpa kalns, Degšņa kolns, Doņkas kolns, Dukas kolns, Garais kalns, Garasima kalns, Griuzīņa kolns, Majaka kalns, Mikoda kolns, Ostrovas kalns, Pūdnīku kalns, Žaunerānu pilskalns.

### Hidrogrāfija
#### Ūdensteces
Dubna, Korotgrovs, Krūģeru upe, Mazā Dubna.

#### Ūdenstilpes
Aulejas ezers, Bierža ezers, Cārmins, Cibuļkovas ezers, Cierps, Ildzs, Iudriņs, Lielais Gausls, Luboneņš, Maceņš, Mazais Gausls, Plaudiņa ezers, Sivers, Skrudzineits, Valna ezereņš, Ūgliņa ezers.

#### Purvi
Aizmastiņs, Bārzu pūrs, Bleideļu purvs, Doņkeļa pūrs, Dzalbāna pūrs, Dzalbu pūrs, Dzierviņu pūreņš, Griužiņs, Siunoklis, Timsīņa pūreņš

#### Dabas aizsardzība
Pagasta teritorijā atrodas dabas parks Cārmaņa ezers.

## Vēsture
Aulejas pagasts (līdz 1925. gadam **Grāveru pagasts**) izveidots 1923. gadā, izdalot to no Izvaltas pagasta.

1935. gadā Daugavpils apriņķa Aulejas pagasta teritorija bija 128 km² un tajā dzīvoja 7336 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Apšenieku, Aulejas, Ostrovas, Šķipu, Vanagu un Vāveru ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. **Ostrovas ciems** ietilpis Krāslavas apriņķī (1947-1949), Dagdas (1949-1962) un Krāslavas (pēc 1962. g.) rajonos. Ostrovas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Rogaļu ciemu, 1960. gadā pievienoja Ignatovas ciema kolhoza «Jaunā gvarde» teritoriju, bet kolhoza «Padomju Latvija» teritoriju pievienoja Jaunokras ciemam. 1964. gadā Ostrovas ciemu pārdēvēja par **Aulejas ciemu**. 1971. gadā Aulejas ciemam pievienoja likvidēto Šķipu ciemu, bet daļu padomju saimniecības «Iskra» teritorijas pievienoja Iskras ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Aulejas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Krāslavas novadā.

### Kultūras pieminekļi
*Aulejas baznīca (mākslas piemineklis - altāris)
*Aulejas apmetne
*Bleideļu senkapi (Kapu kalns)
*Braslavas pilskalns
*Braslavas senkapi (Pagraba kalniņš)
*Krugeru senkapi
*Kuharu senkapi (Mēra kapi, Kopmale)
*Mateju senkapi (Senču kapi, Kara kapi)
*Rubanu senkapi
*Žaunerānu pilskalns ar apmetni un senkapi

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir **[[Auleja]]** (pagasta centrs), Anči, Bleideļi, Brāslava, Buseniški, Butkeviči, Drongāni, Dzalbi, Kalviši, Lejas Podnieki, Lielie Doski, Meža Doski, Reinieki, Rubeņi, Šķipi, Vanagi, Veiguļi, Zīperi.

### Ievērojamas personības
* Pēteris Stepiņš (1914—1999), vēsturnieks un arheologs.

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces
Makaja ezers

**Makaja ezers** (, pintupu: *Wilkinkarra*) ir periodiski izsīkstošs sālsezers Austrālijā uz Rietumaustrālijas un Ziemeļu teritorijas robežas. Ceturtais lielākais ezers Austrālijā. Ezers atrodas starp Lielo Smilšu, Gibsona un Tanami tuksnešiem. Ezera apkaimē atrasts zelts.

Nodēvēts 1934. gadā Donalda Makaja vārdā, kurš 1930. gadā veica teritorijas izpēti no lidmašīnām. Ap ezeru dzīvo aborigēnu cilts pintupi.

## Ārējās saites
Froma ezers

**Froma ezers** () ir liels beznoteces sālsezers Austrālijas dienvidos, Dienvidaustrālijas štatā, starp Flindersa grēdu rietumos un Stšelecka tuksnesi austrumos.

Ezera krasti atrodas zem jūras līmeņa. Uz ziemeļiem turpinās mazāku ezeru virkne. Daļa no agrākā, daudz lielākā Eira ezera. Sauso ezera gultnes virsmu klāj koši balta sāls.

2000. gada beigās ezera koši balto virsmu izmantoja, lai kalibrētu NASA pavadoni EO-1, kas tika izmantots, lai kartētu Zemes virsmas atstarošanas spēju 220 dažādās krāsās. Ezers lieliski derēja šim mērķim, jo  liela platība tajā ir ļoti koši baltā un vienmērīgā krāsā.

Ezeru 1840. gadā atklāja Edvards Eirs. Nosaukts par godu Dienvidaustrālijas galvenajam mērniekam ģenerālim Edvardam Fromama *(Edward Charles Frome)*.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Raksts par ezera virsmas izmantošanu EO-1 pavadoņa kalibrēšanai (angliski)
Gērdnera ezers

**Gērdnera ezers** () ir liels beznoteces sālsezers Austrālijas dienvidos, Dienvidaustrālijas štatā.

Ezers līdz  garš un līdz  plats. Sausajā sezonā pārvēršas par lēzenu ieplaku, ko staignas dūņas ar sāls garozu. Sāls garozas biezums vietām pārsniedz 1,2 metrus.

Atklāts 1857. gadā. Nodēvēts Austrālijas koloniālā biroja galvenā ierēdņa Gordona Gērdnera (*Gordon Gairdner*) vārdā. Izžuvušā ezera līdzenā virsmu nereti tiek izmantota automašīnu ātrumu rekordu sasniegšanai. Ezers iekļauts Gērdnera nacionālajā parkā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mirinas lagūna

**Mirinas lagūna** () vai **Merinas lagūna** () ir lagūnas ezers uz Brazīlijas (Riugrandi du Sulas štatā) un Urugvajas robežas. Otrs lielākais Brazīlijas ezers aiz blakus esošās Patusas lagūnas.

Kaut arī Urugvajā atrodas mazākā ezera virsmas daļa, Urugvajas teritorijā ir lielākā daļa ezera baseina (53%). Ezers ir seklāks ziemeļu daļā un dziļāks dienvidu daļā. Sangonsalu kanāls savieno ar Patusas lagūnu. No Atlantijas okeāna šķir  plata kāpu josla. Krasti zemi, nereti purvaini.

Populārs tūrisma objekts, ezeram skaistas smilšu pludmales. Balneoloģiskie resursi.

## Ārējās saites

* Laguna Merin
Bērziņu pagasts

**Bērziņu pagasts** ir viena no Krāslavas novada administratīvajām teritorijām tā austrumos, Baltkrievijas pierobežā. Pagasts pa Čaušicu un Sarjanku robežojas ar Baltkrieviju, kā arī ar Ķepovas, Svariņu un Šķaunes pagastiem. Pagasta centrs atrodas Porečjē. 

## Daba
### Reljefa formas
Andžānu pilskalns, Budovkas kalns, Lozdukolns, Pauļukolns

### Hidrogrāfija
#### Ūdensteces
Bērziņu pagasta ūdensteces:

Aktica, Čaušica, Lukšova, Malcenka, Melnais grāvis, Moļneica, Sarja, Tovša.

#### Ūdenstilpes
Bērziņu pagasta ūdesntilpes:

Kalakolnu ezers, Kriškinovas ezers, Malcānu  ezers, Osvas ezers, Sveļmovas ezers.

## Vēsture
1945. gadā Asūnes pagastā izveidoja Bērziņu ciema padomi. 1954. gadā Bērziņu ciemam pievienoja Rutku ciemu. 1960. gadā Bērziņu ciemam pievienoja likvidētā Punduru ciema padomju saimniecības "Bērziņi" teritoriju, bet Bērziņu ciema padomju saimniecības "Cīņa" teritoriju pievienoja Svariņu ciemam. 1973. gadā Bērziņu ciemam pievienoja daļu Šķaunes ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Dagdas novadā. 2021. gadā Dagdas novads tika pievienots jaunajam Krāslavas novadam.

### Pieminekļi
Pagasta teritorijā atrodas trīs valsts nozīmes un viens vietējās nozīmes arheoloģijas piemineklis:
* Andžānu pilskalns
* Andžānu senkapi (Vecie kapi)
* Kozlaukas viduslaiku kapsēta
* Fridrihovas pilskalns (Gorodok)

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Apdzīvotās vietas: Andžāni, Buraki, Grizāni, Lastovki, Moroziki, Nazari, Pauļukalns, Pļeņčova, Podvigailova,  **[[Porečje]]**, Punduri, Pušča, Rusecki, Stoponīši, Valuhi, Zjazuļova u.c.

### Ievērojamas personības
Edvards Pavlovskis (1950) - katoļu bīskaps

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces
Dagdas pagasts

**Dagdas pagasts** ir viena no Krāslavas novada administratīvajām teritorijām tā centrā Dagdas ezera rietumu krastā. Robežojas ar sava novada Dagdas pilsētu, Andzeļu, Ezernieku, Svariņu, Asūnes, Konstantinovas un Andrupenes pagastiem. Pagasta pārvalde atrodas Ozoliņos. 

## Daba
### Hidrogrāfija
#### Upes
Pagasta teritorijā ir piecas upes:

Dagda, Gušča, Narūta, Purpļonka un Mazā upīte.

#### Ezeri
Pagasta teritorijā ir deviņi ezeri:

Gaļšūns, Janovas ezers, Glušņa, Karašu ezers, Kauseņš, Narūts, Opsas ezers, Plotku ezers un Purpļu ezers.

### Purvi
Pagasta teritorijā ir divi purvi:

Bojāru purvs, Neikuru purvs.

## Vēsture
1920. gada zemes reformas laikā Dagdas muižu sadalīja 64 vienībās 937 ha kopplatībā, Zabaras muižu 12 vienībās 266 ha kopplatībā, Bogdana muižu 27 vienībās 671 ha kopplatībā, Sivergovas muižu 26 vienībās 620 ha kopplatībā, Konstantinovas muižu 41 vienībā 753 ha kopplatībā, Magnusovas muižu 30 vienībās 572 ha kopplatībā, Ignatovas muižu 18 vienībās 348 ha kopplatībā, Aleksandrovas muižu 17 vienībās 229 ha kopplatībā, Astašovas muižu 31 vienībā 489 ha kopplatībā, Kazimirovas muižu 4 vienībās 67 ha kopplatībā, Dilmaņu muižu 20 vienībās 450 ha kopplatībā, Mariampoles muižu 28 vienībās 628 ha kopplatībā.

1935. gadā Daugavpils apriņķa Dagdas pagasta platība bija 147,3 km². Pēc otrreizējās padomju okupācijas 1945. gadā pagastā izveidoja Dagdas, Bižas, Bronku, Ignatovas, Kazimirovas un Ojatnieku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. No 1947. līdz 1949. gadam pagasta teritorija atradās Krāslavas apriņķī. 1950. gadā izveidoja Dagdas rajona Dagdas strādnieku ciematu, kuram 1957. gadā pievienoja daļu Niperu ciema. 1954. gadā Dagdas rajona Dagdas ciemam pievienoja Bronku ciemu. 1971. gadā Krāslavas rajona Dagdas ciemam pievienoja Dagdas lauku teritoriju, bet padomju saimniecības "Iskra" teritoriju pievienoja Iskras ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par Krāslavas rajona pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Dagdas novadā. 2021. gadā Dagdas novadu iekļāva Krāslavas novadā.

### Pieminekļi
Pagasta teritorijā ir trīs valsts nozīmes un viens vietējās nozīmes arheoloģijas piemineklis.

Valsts nozīmes pieminekļi:
* Dagdas pilskalns (Zamok) ar apmetni
* Obiteļu senkapi (Franču kapi, Kara kapi)
* Niperu senkapi

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Apdzīvotās vietas: Alženova, Bojāri, Dagdas muiža, Jubeļi, Midiši, Neikuri, **[[Ozoliņi (Dagdas pagasts)|Ozoliņi]]**, Plotki, Purpļi, Rabši, Rumpīši, Sloboda, Ustje, Vecdome, Zeļļi u.c.

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces
Neistrija

**Neistrija** (, ,  — 'ne-austrumi') bija Merovingu pārvaldītās franku karaļvalsts rietumu daļa, kuras galvaspilsēta atradās Parīzē (Lutēcijā). Neistrijā bija iekļautas teritorijas starp Šeldu un Luāru.

6.—7. gadsimtā vairākas reizes kļuvusi par patstāvīgu karaļvalsti.
Arhentino ezers

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q753898"
}


**Arhentino ezers** () ir liels ezers Argentīnas dienvidos, Santakrusas provincē. Lielākais ezers Argentīnā.

Ezers izcili ainavisks, tajā ieplūst vairāki ledāji (tajā skaitā Perito Moreno ledājs, Upsālas ledājs). Rietumu piekrastē kalni, fjordi, austrumu piekrastē — pampa. Sevišķi iespaidīgi izskatās ap 50 metrus augstā Perito Moreno ledāja fronte ezera ūdenī, no kuras nepārtraukti atdalās un ūdenī krīt ledus blāķi. Ezerā peld aisbergi. Nereti ledājs norobežo kādu ezera daļu, kurā tad ceļas ūdens līmenis. Šāda mazāka ezera radītais ūdenskritums pāri ledum ir ļoti iespaidīgs.

Daļa ezera iekļauta Losglasiaresas nacionālajā parkā. Ezers un tā apkaime ir izcili tūrisma objekti. Lieliskas zvejas iespējas.

Ezers 1873. gadā sasniedza Valentīns Filbergs — sākotnēji to noturēja par Vjedmas ezeru, kas atrodas netālu ziemeļos. 1877. gadā atklāja, ka šis ir atsevišķs ezers un deva tam vārdu.

## Atsauces un piezīmes

## Ārējās saites

## Skatīt arī
* Pasaulē dziļākie ezeri
Buenosairess

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q503842"
}

**Buenosairess** vai **Heneralkarreras ezers** (, *Lago General Carrera*) ir liels ezers uz Argentīnas (Santakrusas provincē) un Čīles robežas Patagonijā. Argentīnas pusē ezeru sauc par Buenosairesu, bet Čīles pusē — par Heneralkarreras ezeru (Ģenerāļa Karreras ezeru).  no ezera virsmas platības atrodas Čīlē,  — Argentīnā. Lielākais ezers Čīlē, ceturtais lielākais — Argentīnā.

Ezeru veidojis ledājs un to no visām pusēm ielenc Andu kalni. Ezeram ir divas iztekas: uz Kluso okeānu iztek Beikeras upe bet uz Atlantijas okeānu — 19. gadsimta beigās uz Deseado izraktais Feniksčiko kanāls. Ļoti dziļš — 586 metri, par  dziļāks par jūras līmeni. Rietumu daļā fjordi. Austrumu daļā — morēnas līdzenums.

Reģionā valda vēss un mitrs klimats, taču ezera apkaimē saule spīd salīdzinoši biežāk. Ezera apkaime apdzīvota kopš 20. gadsimta sākuma. 1971. un 1991. gadā notika Hudzona vulkāna izvirdumi, kas negatīvi ietekmēja reģiona ekonomiku. Ezera Argentīnas puse ir relatīvi viegli pieejama; pirmais ceļš līdz ezeram tika uzbūvēts 1920. gados. Čīles pusē ezers ir izolēts un čīlieši ilgus gadus to sasniedza caur Argentīnas teritoriju. 1990. gados tika uzbūvēts ceļš pa Čīles teritoriju, kas ievērojami palīdzēja attīstīt tūrismu ezera apkaimē. Ezerā ļoti populāra lašveidīgo zivju zveja.

## Atsauces

## Ārējās saites

## Skatīt arī
* Pasaulē dziļākie ezeri
Vjedmas ezers

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q918713"
}


**Vjedmas ezers** () ir liels ezers Argentīnas dienvidu daļā, Santakrusas provincē.

Iegarenas formas ezers, veidojis ledājs. Ezera rietumu krastā ap 3 km platā frontē ieplūst Vjedmas ledājs. Ledājs iekrāso ezera ūdeni tirkīzzilā krāsā. Ezera stāvie krasti bez augāja, ezera apkaimē pampa. No ezerā uz netālo Arhentino ezeru iztek Leonas upe. Rietumu krastā Losglasiaresas nacionālais parks.

Ezeru 1782. gadā atklāja Antonio de Vjedma, ezers nosaukts viņa vārdā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Daļus Vaicukevičs

**Daļus Vaičukevičus** (; dzimis 1981. gada 1. jūnijā) ir lietuviešu hokejists, uzbrucējs. Pašlaik (2013) uzbrucējs spēlē Lietuvas hokeja līgas klubā SC Energija. 

Kluba rindās Vaičukevičus aizvadījis praktiski visu savu profesionālā spēlētāja karjeru.

Lietuvas izlases sastāvā piedalījies vienpadsmit Pasaules čempionātos.

## Ārējās saites
Marčikita

**Marčikita** ( — ‘mazā jūra’) ir sālsezers Argentīnas vidienē, Kordovas provincē. Lielākais dabiskais sālsezers Argentīnā. Piektais lielākais beznoteces ezers pasaulē. Zināma arī kā **Ansenusas jūra** (*Mar de Ansenuza*) un līdz 19. gadsimta vidum dēvēts par **Porongosa ezeru** (*Laguna de los Porongos*).

thumb|220px|left|Peldvieta ezera krastā
Ezers atrodas dabiskā, 80 km garā un 45 km platā ieplakā, šīs ieplakas dienvidu daļā. Radies pirms apmēram  gadiem. 1958. gadā ezera platība sasniedza . Vismazākā reģistrētā ezera platība ir . Ezerā ietek sāļā Riodulčes upe. Ap ezeru purvāji ar augstu bioloģisko daudzveidību. Marčikitas ezera sāļums ir mainīgs — no 250 g/l sausajos periodos līdz 40 g/l mitros gados. Ezerā vairākas salas, vairāk salu ziemeļu dalā. Nozīmīgākā sala ir Medano sala (). Ezers pakāpeniski samazinās jo palielinās iztvaikošana. Laika gaitā tā vietā var palikt plaijs (sāls līdzenums).

Ezera ūdens pēc sastāva līdzinās okeāna ūdenim. Ezera piekrastē reģistrētas ap 350 putnu sugas. Ap  flamingu. Ezera apkaimē attīstās tūrisms. Ezerā notiek rūpnieciska zveja. Viss ezers un Riodulčes ieteka iekļauti dabas aizsargājamā teritorijā. 2005. gada sākumā Kordovas nacionālā universitāte pie ezera nodibināja izpētes centru.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Apraksts spāņu valodā, attēli
* Ezera apraksts angļu valodā
Patusas lagūna

**Patusas lagūna** ( — ‘pīļu ezers’) ir lagūnas tipa ezers Brazīlijas dienvidos, Riugrandi du Sulas štatā. Uzskata par pasaulē lielāko lagūnas tipa ezeru, lielākais ezers Brazīlijā.

Ezers stiepjas ziemeļu—dienvidu virzienā, paralēli Atlantijas okeānam, no kura to atdala ap  plata josla — smilšu bārs. Ezerā notiek profesionāla zveja.

Iztekas Riugrandi ieteku jūrā portugāļu jūrasbraucēji sākotnēji uzskatīja par lielas upes ieteku.

## Skatīt arī
* Pasaules lielāko ezeru saraksts

## Ārējās saites
Austrazija

thumb|upright=1.2|Austrazija atrodas Franku impērijas ziemeļos
**Austrazija** (*Austrasia*) bija franku apdzīvotās teritorijas, kuru pārvaldīja Merovingi, ziemeļaustrumu daļa. Teritorija atradās starp Māsu un Mozeli, kā arī apgabali Reinas austrumos (mūsdienās atrodas Francijas ziemeļaustrumu reģioni, Beļģija, Nīderlande un Vācijas rietumu teritorijas). Austrazijas galvaspilsēta bija Meca, lai gan daži valdnieki par savu rezidenci izvēlējās Reimsu.

Austrazija administratīvi noformējās 511. gadā, kad pēc franku karaļa Hlodviga I nāves, pārvaldītās teritorijas tika sadalītas divās daļās. Austrazijā valdīja Hlodviga nelikumīgais vecākais dēls Teodorihs. Austrazija 6.-7. gadsimtā periodiski kļuva par patstāvīgu karaļvalsti, kuru pārvaldīja vai nu karalis, vai majordoms (karaļa pils pārvaldnieks). No valsti pārvaldošajiem majordomiem, kuri no 687. gada faktiski valdīja, ir cēlusies Karolingu dinastija.

Kārļa Lielā mantinieku laikā Austrazija tika iekļauta Vidusfranku valsts sastāvā.
The Hobos

***The Hobos*** () ir 1999. gada janvārī dibināta latviešu mūzikas grupa. 

Visi četri *The Hobos* dalībnieki nāk no Liepājas, taču savu karjeru grupa aizsāka Rīgā. 1999. gada janvāra beigās, dibināšanas mēnesī, savu pirmo koncertu *The Hobos* sniedza kafejnīcā *Ai, Karamba*, kas mecenātiski atļāva grupai uzstāties, bet nedodot nekādu atlīdzību. Koncerta nejaušs novērotājs bija arī kāds no grupas "Prāta Vētra" dalībniekiem, kas *The Hobos* uzstāšanās laikā pusdienojis iepriekšminētajā kafejnīcā. Tika pieaicināti arī pārējie grupas "Prāta Vētra" dalībnieki, kas galu galā izvērsās par improvizētu pasākumu ar galdu iznešanu uz ielas.

Sākotnēji bija domāts grupu nosaukt par *The Studio Hobos*, taču grupai tika ieteikts vārdu "studio" izmest, lai saīsinātu nosaukumu.

Pirmais albums ar nosaukumu "Numbvision", kas iznāca 1999. gada decembrī, guva lielus panākumus un iemantoja Latvijas Mūzikas Ierakstu Gada Balvas titulu “Labākais pop & rock albums ‘99”. Uzfilmētais klips dziesmai "Christian (I'm gonna be)" ieguva arī 2000. gada labākā Latvijas videoklipa balvu.

Arī otrais albums "Perfect Solution", kas iznāca 2001. gadā, un trešais albums "Flashback Mornings", kas iznāca 2002. gadā, atzīmējās Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas vēsturē, iegūstot attiecīgi 2001. un 2002. gada labākā rock albuma balvu. Atsevišķu balvu ("labākā rock dziesma") 2002. gadā ieguva arī dziesma "Flying away" no albuma "Flashback Mornings".

Ceturtais albums Radio Jah Jah iznāca 2004. gadā un tika veidots atzīmējot grupas pastāvēšanas piekto gadu. Albums sastāv no 2 diskiem, no kuriem pirmais ietver grupas oriģinālkompozīcijas, bet otrajā iekļautas dažādu populāru dziesmu kaverversijas.

Kopš albuma Radio Jah Jah iznākšanas līdz pat 2015. gadam grupa bija salīdzinoši neaktīva, jo mūziķi piedalījās dažādos solo projektos un publiski uzstājās reti. 2009. gada pavasarī klubā Essential notika koncerts, kurā tika prezentēta arī jauna dziesma un mūzikas klips "I love you". Gadu vēlāk iznāca dziesma "Sober Sky". 2011. gadā *The Hobos* atklāja Kalnciema kvartāla vasaras koncertu sezonu. Nākamie koncerti notika 2013. gadā klubā "Laternu stundā" un 2015. gadā koncertzālē Palladium.

2016. gada 17. janvārī grupas solistu un simbolu Rolandu Balodi-Ūdri Rīgā sabrauca mašīna, un viņš 5 nedēļas atradās komā. Rehabilitācija var aizņemt vairākus gadus, un nav zināms, vai Balodis-Ūdris spēs turpināt muzicēt ar grupu, tādēļ arī grupas turpmākais liktenis nav skaidrs.

2022. gadā grupa sniedza vairākus koncertus dažādās Latvijas vietās un kā solists ar grupu uzstājās Ralfs Eilands. 2022. gada beigās tika paziņots par apvienības "The Hobos Club" (THC) izveidošanos, kura sastāv no līdzšinējiem "The Hobos" dalībniekiem un uzaicinātiem mūziķiem.

## Diskogrāfija

## Grupas dalībnieki

* Rolands Balodis-Ūdris — solists
* Mārtiņš Burkevics — basģitārists
* Egons Kronbergs — ģitārists
* Vilnis Krieviņš — bundzinieks

## Atsauces
Koipasas ezers

**Koipasas ezers** () ir augstkalnu sālsezers Bolīvijas rietumu daļā, Oruro departamentā, ap 160 km no Oruro. Otrs lielākais sālsezers Bolīvijā. Izvietojies Koipasas solončakā netālu no Čīles robežas.

Dienvidos atrodas Lielākais Bolīvijas sālstuksnesis — Ujuni solončaks. Laukas upe savieno ar Poopo ezeru. Pēc spēcīgām lietusgāzēm Koipasas ezers pārplūst, taču sausuma periodos izžūst, atstājot plašas sāls garozas, pa kurām daudzviet ir ērti braukt ar mašīnām. Sāli šeit iegūst ar roku darbu.

Koipasas ezers un Ujuni ir atliekas no ievērojami lielākiem ezeriem, kas pirms 25—40 tūkstošiem gadu klāja Altiplano. Klimata maiņas rezultātā ezeri lēnām izžuva un sāļu saturs ezeru ūdenī koncentrējās, minerāli izgulsnējās ezeru gultnēs. Sākotnēji izgulsnējās mazāk šķīstošie minerāli — kalcīts, ģipsis, veidojot abu sālsezeru gultnes. Vieglāk šķīstošie sāļi joprojām ir ezeru ūdenī un izgulsnējas pašlaik.

Ap Koipasas ezeru atrodas vairāki vulkāniskas izcelsmes kalni; augstākais — Pukarani ().

## Atsauces
Maničgudilo

**Maničgudilo** (, *Большой Маныч*, *Гудило*; ) ir sālsezers Krievijas dienvidrietumos, Kalmikijas, Rostovas apgabala un Stavropoles novada teritorijās. Pēc Proļetarskas ūdenskrātuves izbūves kļuvis par tās daļu.

Atrodas Kumas-Maničas ieplakas centrālajā daļā. Krasti purvaini, ezers aizaugošs. Ūdens pietece galvenokārt no sniega kušanas ūdeņiem. Pavasarī ūdens tiek atšķaidīts, ezera ūdens tuvu saldūdens saturam. Ne vienmēr aizsalst, ledus vidēji 10 nedēļas. Gājputnu masu ligzdošanas vieta, viena no nozīmīgākajām Eirāzijā. 1995. gadā šeit nodibināts Rostovas rezervāts  platībā. Rāmsaras vieta. Vodnijas salā ieviesta un dzīvo savvaļas zirgu populācija.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Туризм и активный отдых на Юге России. Озеро Маныч-Гудило
Hermeneitika

[thumb|175px|Interpretāciju esot iedvesmojis sengrieķu dievs [Hermejs]]
**Hermeneitika** ( (*hermēneutikós*), no *ἑρμηνεύω* (*hermēneúō*) — 'tulkot, skaidrot') ir filozofiska mācība par interpretāciju, tās teorijām un metodēm. Hermeneitikai ir ļoti gara vēsture — tās aizsākumi meklējami jau antīkajā pasaulē, savukārt kopš viduslaikiem tā pastāvējusi kā Bībeles skaidrošanas nozare — ekseģēze. Līdz 19. gadsimtam vācu teologs un filozofs Frīdrihs Šleiermahers attīstīja hermeneitiku kā nozari, ar ko iespējams zinātniski skaidrot ikvienu tekstu. 20. gadsimtā hermeneitika turpināja attīstīties, balstoties vācu filozofa Edmunda Huserla fenomenoloģijas tradīcijā. Nozīmīgākie 20. gadsimta hermeneitikas pārstāvji bija Martins Heidegers, Hanss Georgs Gadamers un Pols Rikērs.

Mūsdienu hermeneitika, pievēršoties skaidrojamajam objektam tā vēsturiskajā, sabiedriskajā, kultūras kontekstā, uzlūko to kā daudznozīmīgu un skaidrojamības iespēju ziņā atvērtu un nenoslēgtu. Hermeneitikas uzmanības centrā ir ne tikai tekstu izprotamības jautājums, bet arī saziņa kā tāda.

## Skatīt arī
* Literatūras kritika

## Ārējās saites
* Stenforda Universitātes filozofijas enciklopēdijas raksts par hermeneitiku
Arnolds Beklīns

**Arnolds Beklīns** (*Arnold Böcklin*, dzimis  Bāzelē, miris  Sandomeniko klosterī pie Florences) bija šveiciešu gleznotājs, grafiķis un skulptors, simbolisma pārstāvis.

Beklīns dzimis Bāzelē, bet viņa vecāki cēlušies no Šveices ziemeļu pilsētas Šafhauzenes. Viņa tēvs Kristians Frederiks Beklīns bija cēlies no senas zīda tirgotāju dzimtas.
No 1845. līdz 1847. gadam Beklīns studējis Diseldorfas Mākslas akadēmijā, pēc tam kā ainavu gleznotājs apceļojis Šveici, Nīderlandi, Franciju. No 1850. līdz 1857. gadam dzīvojis un darbojies Romā, no 1860. līdz 1862. gadam bijis profesors Veimāras Mākslas akadēmijā. Vēlāk Beklīns dzīvojis Bāzelē, Minhenē, bet mūža nogali pavadījis Fjezolē Florences tuvumā.

Beklīns ir viens no ievērojamākajiem simbolisma māksliniekiem. Viņa darbiem raksturīgi mitoloģiski un fantastiski, dažkārt arī alegoriski tēli, kas bieži vien darbojas uz antīkās arhitektūras fona. Beklīna daiļradi it sevišķi tās sākumposmā, spēcīgi iespaidojis romantisms. Gleznu tematikai daudz kopīgā ar prerafaelītu brālibu. Sirreālisti Makss Ernsts, Džordžo de Kīriko un Salvadors Dalī uzskatījuši viņu par vienu no nozīmīgākajiem sirreālisma priekštečiem. Pats pazīstamākais Beklīna darbs ir glezna "Mirušo sala" (1880—1886), kurai tika radītas piecas nedaudz atšķirīgas versijas.

## Gleznu izlase

Arnold Böcklin - Die Toteninsel V (Museum der bildenden Künste Leipzig).jpg|"Mirušo sala" (piektā versija, 1886)
Arnold Böcklin - Mondscheinlandschaft mit Ruine.jpg|Ainava ar drupām mēnesgaismā (1849)
Arnold Böcklin - Summer Day - Google Art Project.jpg|Vasaras diena (1881)
Arnold Böcklin - The Deposition - WGA03027.jpg|Noņemšana no krusta (1876)
Arnold Böcklin – Idyll.jpg|Idille (1866)


## Ārējās saites
Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva 1995

**Mikrofona Gada Balva 95** balvu pasniegšanas ceremonija notika 1995. gada 30. decembrī Latvijas Televīzijā.

## Laureāti

### [[Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais pop & roka albums|Pop & Rock & Dance albums]]
* ***[[Alumīnija cūka]]'' - [[Labvēlīgais Tips]]'''

=== [[Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais šlāgeru mūzikas albums|Šlāgeralbums]] ===
* ***Tavā tuvumā* - [[Auda (grupa)|Auda]]*'
 
### [[Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais mūzikas albums bērniem|Mūzikas albums bērniem]]
* ***Dzeguzītes dziesmu izlase Nr.3 jeb Anniņa vanniņā'' - [[Dzeguzīte]]'''
 
=== Albums CD formātā ===
* ***Zelta 60* - [[Raimonds Pauls]]*'
 
### [[Latvijas Mūzikas ierakstu gada radio hits|Radio hits]]
* ***Dūdieviņš'' - [[Aigars Grāvers]]'''
 
=== [[Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais mūzikas video klips|Mūzikas video klips]] ===
* ***Divatā* - [[Jauns Mēness]]*'
 
### [[Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva par mūža ieguldījumu Latvijas mūzikas attīstībā|Mūža ieguldījums Latvijas mūzikas attīstībā]]
* **[[Uldis Stabulnieks]]**
Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva 1994

**Mikrofona Gada Balva 1994** notika 1995. gada 1. janvārī Dailes teātrī. Un to varēja noskatīties tiešraidē LTV1.

Pasākumu vadīja Dzintris Kolāts.

## Laureāti

### Populārākā dziesma [[Mikrofona aptauja|Mikrofona '94 rokaptaujā]]
* ***Nāc man līdz'' — [[Linga (grupa)|Linga]]'''
** ''Kā brīnums'' — [[100. Debija]]
** ''Mēs būsim tā'' — [[Maija Lūsēna]]
** ''Lūgums'' — [[Bāze 7]]
** ''Lai notiek viss'' — [[Līvi (rokgrupa)|Līvi]]

=== [[Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais pop albums|Pop albums]] ===
* ***Debijas albums* — [[100. Debija]]*'

### Populārākā dziesma [[Mikrofona aptauja|Mikrofona '94 šlāgeraptaujā]]
* ***Vēl tu nāc'' — [[Zeļļi (grupa)|Zeļļi]]'''
** ''Klaidonis'' — [[Bumerangs (grupa)|Bumerangs]]
** ''Zvaigznīte'' — [[Kapella Jūlijs]]
** ''Skaudība'' — [[Zeļļi (grupa)|Zeļļi]]
** ''Tavs gredzens'' — [[Sandra (latviešu dziedātāja)|Sandra]]

=== [[Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais šlāgeru mūzikas albums|Šlāgeru mūzikas albums]] ===
* ***Kamēr dziedu, dzīvoju* — [[Miķelis Gruzītis]]*'

### [[Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais mūzikas albums bērniem|Mūzikas albums bērniem]]
* ***Labas dziesmas'' (izdevniecība LABA)'''

=== Lipīgais meldiņš ===
* ***Ko man ar tevi padarīt* — [[Inga Ruka]]*'

### Labākā debija [[Mikrofona aptauja|Mikrofona '94 rokaptaujā]]
* **[[Fat Annie's Band]]**

### Labākā debija [[Mikrofona aptauja|Mikrofona '94 šlāgeraptaujā]]
* **[[Gunārs Meijers]] & Co**

### [[Latvijas Mūzikas ierakstu gada radio hits|Radio hits]]
* ***Kad man vairs nebūs 16'' — [[Olga Rajecka]]'''

=== [[Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā dziesmu izlase|Dziesmu izlase]] ===
* ***Jautrais mikrofons***

=== Populārākais latviešu CD ===
* ***Sienāži* — [[Roberts Gobziņš]]*'

### Populārākais [[Mikrofona Ieraksti|MicRec]] dziesmu albums
* **''Debijas albums'' — [[100. Debija]]**

### Speciālbalva - populārākais komponists
* **[[Raimonds Pauls]]**

### [[Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva par mūža ieguldījumu Latvijas mūzikas attīstībā|Mūža ieguldījums Latvijas mūzikas attīstībā]]
* **[[Imants Zaķis]]** un **[[Līvi (rokgrupa)|Līvi]]**
Francis fon Štuks

**Francis fon Štuks** (, dzimis 1863. gada 23. februārī Tetenveizā Bavārijā, miris 1928. gada 30. augustā Minhenē) bija vācu gleznotājs un skulptors, simbolisma pārstāvis.

Francis fon Štuks dzimis Tetenveizas ciemā dzirnavnieka ģimenē. Mācījies arodskolā Pasavā (1875—1877), tad Minhenes Mākslas skolā (1878—1881), līdz uzsācis studijas Minhenes Mākslas akadēmijā, kur pievērsies netradicionālu, jaunu tehniku un izteiksmes līdzekļu meklējumiem. Šajā laikā Štuks piedalījies dažādu grāmatu ilustrēšanā; pirmos nopietnos panākumus viņš guvis ar ilustrācijām humoristiskajam nedēļas izdevumam *Fliegende Blätter* ("Lidojošās lapas"). Kā gleznotājs Štuks atzinību guvis ar gleznu "Paradīzes sargs" (*Der Wächter des Paradieses*, 1889), par ko Minhenes Stikla pils ikgadējā izstādē saņēmis zelta medaļu.

Štuks bijis viens no Minhenes Secesijas dibinātājiem (1892). No 1895. gada Štuks bijis Minhenes Mākslas akadēmijas profesors (pasniedzis arī Vasilijam Kandinskim un Paulam Klē); 1906. gadā viņš iecelts dižciltīgo kārtā.

Francis fon Štuks ietekmējies no Arnolda Beklīna, arī no citiem simbolisma pārstāvjiem, kā arī no Prerafaelītu brālības māksliniekiem. Viņa darbiem raksturīgi mitoloģiski, erotiski, arī kristīgi motīvi un tēmas. Viņa pazīstamākie darbi ir gleznas "Sfinksa" (*Die Sphinx*, 1889), "Lucifers" (*Luzifer*, 1890), "Grēks" (*Die Sünde*, 1893), "Karš" (*Der Krieg*, 1894), "Sīzifs" (*Sisyphus*, 1920), "Judīte un Holoferns" (*Judith und Holofernes*, 1926), statuja "Karojošā amazone" (*Kämpfende Amazone*, 1897) u.c.

Miris 1928. gada 30. augustā Minhenē. Lai arī 20. gadsimta sākumā bija ļoti populārs un atzīts mākslinieks ar daudziem skolniekiem, pēc Pirmā pasaules kara zaudēja popularitāti, jo simbolisma māksla bija kļuvusi vecmodīga. Tikai 20. gs 60. gados pieaugošā interese par jūgendstila periodu atgrieza popularitāti arī Štuka darbiem.
 
## Daži no darbiem


Attēls:Franz von Stuck 004.jpg|"Grēks" (1893)
Attēls:Sisyphus by von Stuck.jpg|"Sīzifs" (1920)
Attēls:Franz von Stuck-Luzifer.jpg|"Lucifers" (1890)
Attēls:Franz Von Stuck - The Guardian of Paradise.jpg|Paradīzes sargs (1889)


## Ārējās saites
Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva 1996

**[[Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva]] 1996** notika 1996. gada 30. decembrī. Pasākumu vadīja Vineta Vilistere un Zigfrīds Muktupāvels.

Koncertā uzstājās folkloras kopa "Rasa", grupa Absolventi, Dzeguzīte, Aivars Lapšāns, Muzikanti no Cēsīm, Dinamo, Arnis Mednis un ExPatriots, Jauns Mēness, Valdis Atāls, Andris Skuja, 5. Šlaka, Tranzīts, Viktors Lapčenoks, Olga Rajecka un Bāze 7, Kaspars Dimiters, bērni, Prāta Vētra un Igo.

## Laureāti
### [[Latvijas Radio]] gada albums
* ***Raimonda Paula tautas dziesmas'' — [[Raimonds Pauls]] & [[Dzeguzīte]]'''

=== Veiksmīgākais [[Gailītis G]] debijas albums ===
* ***Manis nav mājās* — [[Daniels Rēbuss]] & [[MC Šmits]]*'

### [[Mikrofona Ieraksti|Mikrofona Ierakstu]] gada albums
* ***In Memorian'' — [[Menuets (grupa)|Menuets]]'''

=== [[Studija Mix]] gada albums ===
* ***Ziedēja rozes, ziedēja neļķes* — [[Mazā ģilde]] & Šlāgerkoris*'

### [[Kadiķis (mūzikas izdevniecība)|Kadiķis]] gada albums
* ***Mēness gaisma'' — [[Aivars Lapšāns]]'''

=== [[Radio SWH L&M ieraksti]] gada albums ===
* ***Pēdējais pirāts* — [[Kaspars Dimiters]]*'

### [[Mapl]] gada albums
* **''Es esmu tāds'' — [[Tranzīts (grupa)|Tranzīts]]**
Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā pop dziesma

**Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā pop dziesma** bija viena no nominācijām Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā, ko pasniedza par labāko popmūzikas dziesmu aizvadītajā gadā Latvijā. Divas reizes balvu ieguva grupa Prāta Vētra.

Pirmoreiz balvu pasniedza 2001. gada ceremonijā, bet līdz tam pastāvēja apvienota labākās pop & roka dziesmas nominācija. Pēdējoreiz balvu pasniedza 2007. gada ceremonijā, tad to nomainīja jauna kategorija — Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā dziesma.

## Balvas ieguvēji

kā Labākā pop & roka dziesma

## Skatīt arī
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais pop albums
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā pop & roka dziesma
Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais pop albums

**Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais pop albums** ir viena no nominācijām Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā, ko pasniedz par labāko popmūzikas albumu aizvadītajā gadā Latvijā.

Pirmoreiz balvu pasniedza 2001. gada ceremonijā, bet līdz tam pastāvēja apvienota labākā pop & roka albuma nominācija. 2025. gadā balvu pasniedza kategorijā "Labākais pop vai poproka mūzikas albums".

## Balvas ieguvēji
[thumb|right|[Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva 2006|2006. gada labākais pop albums "Naukšēnu disko"]]

kā Labākais pop & roka albums

kā Labākais pop & rock & dance albums

kā "Labākais pop albums"

## Skatīt arī
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā pop dziesma
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais pop & roka albums
Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais roka albums

**Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais roka albums** ir viena no nominācijām Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā, ko pasniedz par labāko rokmūzikas albumu aizvadītajā gadā Latvijā. "Dzelzs Vilks" šo balvu ieguva četras reizes, pa divām reizēm balvu ieguva grupas "Prāta Vētra", "The Hobos", "Skyforger" un "Inokentijs Mārpls".

Pirmoreiz balva tika pasniegta 2001. gada ceremonijā, bet līdz tam pastāvēja apvienota labākā pop & roka albuma nominācija. 2002. un 2003. gada ceremonijās atsevišķi tika pasniegta arī labākā modernā roka albuma balva.

## Balvas ieguvēji
[thumb|right|[Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva 2007|2007. gada labākais roka albums "Sārtā rītausma"]]

kā Labākais pop & roka albums

kā Labākais pop & rock & dance albums

## Skatīt arī
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā roka dziesma
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais modernā roka albums
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais pop & roka albums
Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā deju mūzikas dziesma

**Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā deju mūzikas dziesma** bija viena no nominācijām Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā, ko pasniedza par labāko deju mūzikas dziesmu aizvadītajā gadā Latvijā. Visvairāk reizes (trīs) balvu ir ieguvusi grupa BTH (Braithouse). 

Pirmoreiz balva tika pasniegta 1997. gadā. Iesākumā šajā nominācijā ietilpa arī hip hop dziesmas, taču 2002. gadā tām tika izveidota atsevišķa nominācija. Pēdējoreiz balva tika pasniegta 2005. gadā, bet tad tās vietā tika izveidota nominācija gada labākā deju mūzikas, hip hop vai r'n'b dziesma.

## Balvas ieguvēji

## Skatīt arī
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais deju mūzikas albums
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā deju mūzikas, hip hop vai r'n'b dziesma
Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais elektroniskās vai deju mūzikas albums

**Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais elektroniskās vai deju mūzikas albums** ir viena no nominācijām Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā, ko pasniedz par labāko elektroniskās mūzikas vai deju mūzikas albumu aizvadītajā gadā Latvijā. 

Pirmoreiz balvu pasniedza 2017. gadā. Pirms tam kopš 1997. gada pastāvēja nominācija "Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais deju mūzikas albums" (2006. gadā kā apvienota nominācija Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais deju mūzikas, hip hop vai r'n'b albums).  
2012. gadā izveidoja jaunu nomināciju "Labākais elektroniskās mūzikas albums".  

## Balvas ieguvēji

Nominācijā "Labākais elektroniskās mūzikas albums"

Nominācijā "Labākais deju mūzikas albums"

## Skatīt arī
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā deju mūzikas dziesma
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais deju mūzikas, hip hop vai r'n'b albums
Barbara Radzivila

**Barbara Radzivila** (; ) vai **Barbara Radvila** (, dzimusi , mirusi ) bija Lietuvas dižkunga un Polijas karaļa Sigismunda Augusta sieva, Polijas karaliene (no 1550).

Cēlusies no ietekmīgākās Lietuvas dižkunigaitijas augstmaņu Radvilu dzimtas.

## Biogrāfija
thumb|200px|Radzivilu dzimtas ģerbonis|left
Barbaras Radzivilas dzimšanas datums nav precīzi zināms, domājams, ka viņa dzimusi 1520. gada 6. decembrī Viļņā. Bija jaunākais bērns Lietuvas dižkunigaitijas hetmaņa Jura Radzivila (1480—1541) un viņa sievas Barbaras, dzimušas Kolas, ģimenē. Viņas māte bija no Mazpolijas Stulpu dzimtes. Augusi Viļņā, muižā, kas atradās Neres krastā. Labi mācējusi poļu valodu, nav bijusi pārāk dievbijīga, iecietīgi raudzījusies uz reformāciju.

1536. gadā viņas tēvs Rodūnē noslēdza līgumu ar Goštautu ģimeni, pēc kura viņai bija jāapprecas ar Alberta Goštauta dēlu Navahrudakas un Traķu vaivadu Staņislavu Goštautu. Precības notika 1537. gada 17. maijā Geranēnos. 1540. gadā nomira viņas tēvs, bet 1542. gadā pēc īsas slimības pēkšņi nomira arī viņas vīrs. Pēc vīra nāves Barbara ar māti apmetās Geranēnos (netālu no Viļņas, tagad Baltkrievijā).

Vēsturnieki domā, ka Sigismunda II Augusta un Barbaras Radzivilas romāns sākās 1543. gadā, valdnieka dēlam apmeklējot Geranēnus. Sigismunda II Augusta sievai Elizabetei 1545. gadā mirstot, Barbaras brālis Nikolajs Radvils Rudais un brālēns Nikolajs Radvils Melnais panāca Sigismunda II Augusta solījumu apprecēties ar Barbaru Radzivilu un 1547. gadā paslepus notika viņu laulības. Pēc laulībām pāris dzīvoja šķirti, līdz 1548. gadā Sigismunds II Augusts, pārņemot Polijas troni, pasludināja par savām laulībām. Barbara Radzivila kronēta 1550. gada 7. maijā.

Pēc kronēšanas Barbara smagi saslima. Pēc zinātniskiem pētījumiem, Radzivila varēja sasirgt ar vēzi. Otra Radzivilas nāves versija ir, ka viņu noindēja Sigismunda Augusta māte Bona Sforca.

## Atsauces

## Ārējās saites
Apgrieztais jumtiņš

thumb|100px|Apgrieztais jumtiņš
**Apgrieztais jumtiņš**, **kāsītis** jeb **karons** ir diakritiskā zīme (**ˇ**), ko dažu valodu rakstībā lieto virs noteiktiem burtiem, lai norādītu uz attiecīgā burta izrunas maiņu (**šņāceņiem**). Latviešu alfabētā apgriezto jumtiņu izmanto burti š, ž, č un digrafs dž. Latviešu valodā ⟨ǧ⟩ tiek lietots arī kā ⟨ģ⟩ rokraksta forma, īpaši kursīva rakstībā.

## Atsauces
Antuāns Karons

thumb|350px|"Augusts un sibilla" (1575-1780)
**Antuāns Karons** (*Antoine Caron*, dzimis apm. 1521. gadā Bovē, miris apm. 1599. gadā Parīzē) bija franču manierisma gleznotājs, nozīmīgs Fontenblo skolas pārstāvis. Karona darbos atspoguļojas izsmalcinātā, taču nestabilā gaisotne Valuā galmā Francijas ticības karu laikā (pats Karons bija pārliecināts katolis) — viņš gleznoja kā galma ceremonijas un alegorijas ("Gadalaiku triumfs"), tā slaktiņus; tāpat viņa darbos parādās laikmetam raksturīgā interese par astroloģiju un maģiju ("Astrologi pētī aptumsumu"). Karona gleznotās cilvēku figūras, kā tas raksturīgi manierismam, ir pagarinātas un šķiet sīkas salīdzinājumā ar apkārtējo telpu; viņš lietoja neparastus toņus, arhitektūras formas un gaismas efektus.

Ar mākslu nodarboties Karons sāka savā dzimtajā pilsētā Bovē. Viņš gleznoja reliģiska rakstura gleznas, kā arī taisīja skices vitrāžām. Itāliešu gleznotājs Frančesko Primatičo viņu nolīga Fontenblo pils izrotāšanai. 1561. gadā Karons kļuva par Anrī II sievas Katrīnas Mediči galma gleznotāju (viņa amata pienākumos ietilpa veidot dekorācijas greznajām ceremonijām).
Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais hiphop mūzikas albums

**Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais hiphop mūzikas albums** ir viena no nominācijām Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā, ko pasniedza par labāko hiphopa albumu aizvadītajā gadā Latvijā.

Pirmoreiz balva tika pasniegta 2002. gadā, bet iepriekš šī nominācija ietilpa labākās deju mūzikas albuma nominācijā. 2003. gadā nomināciju trūkuma dēļ balva netika pasniegta. Balva vēl tika pasniegta 2005. gadā, bet tad tās vietā tika izveidota nominācija gada labākais deju mūzikas, hip hop vai r'n'b albums. Atsevišķa nominācija atgriezās 2017. gadā.

## Balvas ieguvēji
[180px|thumb|right|[Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva 2005|2005. gada labākais hiphop albums "Trepis iz nakurīni"]]

## Skatīt arī
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā hip hop dziesma
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais deju mūzikas, hip hop vai r'n'b albums
Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā debija

**Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā debija** ir viena no nominācijām Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā, ko pasniedz par labāko un spilgtāko debiju aizvadītajā gadā Latvijas mūzikā.

Pirmoreiz balva tika pasniegta 1997. gadā.

## Balvas ieguvēji

kā labākā debija Mikrofona rokaptaujā

## Skatīt arī
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva
Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais mūzikas video klips

**Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais mūzikas video klips** ir viena no nominācijām Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā, ko pasniedz par labāko video klipu dziesmai aizvadītajā gadā Latvijā. Visvairāk reizes (trīs) balvu ir ieguvusi grupa Prāta Vētra.

Pirmoreiz balva tika pasniegta 1995. gadā, bet regulāri to pasniedz kopš 1998. gada.

## Balvas ieguvēji

## Skatīt arī
* Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva
Tehnoloģijas pārnese

**Tehnoloģijas pārnese** vai, plašākā nozīmē inovācija, ir process, kad zinātnisko pētījumu rezultāti tiek īstenoti kādā praktiski, komerciāli pielietojamā veidā - mašīnā, iekārtā, instrumentā vai to detaļā. Ar tehnoloģijas pārnesi saprot arī kādas zināmas tehnoloģijas ieviešanu citā valstī, kur tā līdz šim nav tikusi pielietota.

Lai veicinātu tehnoloģiju pārnesi Latvijā, tāpat kā daudzās citās valstīs, tiek veidoti vai plānoti tehnoloģiskie un tehniskie centri, kompetences centri, zinātniski tehnoloģiskie parki un citas institūcijas, kur ar valsts un privātā kapitāla finansiālu atbalstu tiek organizēta zinātnieku, inženieru un uzņēmēju sadarbība.