open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kizilirmaka

**Kizilirmaka** (,  — ‘Sarkanā upe’) ir garākā upe, kas pilnībā plūst Turcijas teritorijā. Tās kopgarums sasniedz 1355 km, bet sateces baseins aptver apmēram  km². Upe iztek no Kilizdaga masīva netālu no Imranli pilsētiņas Sivasas plato (ap 2000 m vjl.) un, veidojot plašu “Halisa līkumu” cauri Centrālajai Anatolijai, ietek Melnajā jūrā pie Bafras deltām Samsunas ilā. Kizilirmaka ieņem būtisku vietu Turcijas hidrogrāfijā, jo tā ir valsts garākā iekšzemes upe, kas nodrošina plašas apūdeņošanas sistēmas (Bafras un Kizilirmakas līdzenumi), nodrošina ūdeni virknei hidroelektrostaciju (Hirfanli HES, Altinkajas HES, Bojabatas HES un citi) un izveidojusi vienu no lielākajām piejūras deltām ar Rāmsaras starptautisku mitrāju statusu. Tās vēsturiski nozīmīgais sengrieķu nosaukums *Halys* apzīmēja dabisku robežu starp senajām Anatolijas valstīm, bet mūsdienās Kizilirmaka kalpo par svarīgu lauksaimniecības un bioloģiskās daudzveidības resursu visā Turcijas ziemeļdaļā.

## Ārējās saites
Benderas kauja

**Benderas kauja**, **Tiginas kauja** vai **Benderu kauja** var attiekties uz:

* Sadursme Benderā 1713. gadā starp Zviedrijas impēriju un Osmaņu impēriju, kurā uzvarēja Osmaņu impērija.
* Benderas kauja (1738), starp Krievijas impēriju un Osmaņu impēriju; Osmaņu uzvara
* Benderas aplenkums (1770), starp Krievijas impēriju un Osmaņu impēriju; Krievijas uzvara
* Tiginas kauja (1789), starp Krievijas impēriju un Osmaņu impēriju; Krievijas uzvara
* Tiginas kauja (1918), kas norisinājās starp Rumānijas Karalisti un Rumčerodu, padomju revolucionāro komiteju; Rumānijas uzvara.
* Benderas sacelšanās 1919. gadā, ko pret Rumānijas varu organizēja vietējās boļševiku grupas; Rumānijas uzvara
* Benderas kauja (1992), kas notika starp Moldovu un Piedņestru Piedņestras kara laikā; Krievijas atbalstītās Piedņestras uzvara.
Mramorje

**Mramorje** jeb **Bagruša** ir vēlīno viduslaiku nekropole, kas atrodas Peručacā, Serbijā, un ir viena no vislabāk saglabātajām nekropolēm reģionā. Nekropole tika uzcelta 14. gadsimtā un stiepjas starp Drinas upi un šoseju, kas seko tās tecējumam, pie pilsētas robežas. Šo vietu Serbijas Republika aizsargā kā īpaši nozīmīgu kultūras pieminekli, tomēr to apdraud Drinas upe no vienas puses un Peručacas pilsētas nepārtrauktā paplašināšanās no otras. Kā senās sakrālās mākslas forma, senie monumentālie kapakmeņi — stečaki tika iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā 2016. gadā, 3 vietas ar tiem atrodas Serbijā, un viena no tām ir Mramorje. Vēl viena šāda nekropole - Rastište - atrodas šai pašā Bajinas Baštas kopienā, taisnā līnijā ap 5 km uz rietumiem no Peručacas. Abas vietas iekļautas Taras nacionālajā parkā.

## Nekropole
Nekropole ar aptuveni 200 kapakmeņiem, kas izgatavoti no cieta kaļķakmens bez uzrakstiem, tika izveidota četrpadsmitajā gadsimtā. Lielākie nekropolē atrastie kapakmeņu eksemplāri sasniedz 2 metrus garumā, un to platums un augstums ir gandrīz 1 metrs. Iepriekšējos avotos ir minēti 122 pieminekļi, savukārt saskaņā ar jaunākajiem datiem to ir 93: 46 pamatnes paneļi, 18 divslīpju pārsegumi (slemeņaki) ar pamatni, 10 pārsegumi bez pamatnes, 7 lādes (sarkofāgi) ar pamatni, 10 lādes bez pamatnes un 2 amorfi gabali. Laika gaitā daži kapakmeņi tika pārvietoti, citi ir iegrimuši zemē, savukārt vairāki priekšmeti tika pārvietoti uz muzejiem (divi kapakmeņi bez rotājumiem atrodas Belgradas Etnogrāfiskā muzeja kolekcijā, bet viens — Užices Nacionālajā muzejā).

Kapu pieminekļi nekropolē ir izvietoti regulārās rindās un parasti orientēti austrumu-rietumu virzienā. Uz kapakmeņiem nav salasāmi uzraksti, tomēr vairāki no tiem ir smalki apstrādāti, ļoti nedaudzi no tiem ir dekorēti, un uz dažiem redzami mākslinieciski motīvi (tostarp apļi, mēness, kā arī zobenu un vairogu raksti).

Vieta nav arheoloģiski izpētīta.

## Attēli

Mramorje 3.JPG|Skats pirms restaurācijas
Mramorje 2012 3.JPG|Divslīpju pārsegums pēc restaurācijas
Mramorje 2012 4.JPG
Mramorje Perućac 008.jpg


## Atsauces

## Ārējās saites
Izopi

**Izopi** (*Hyssopus*) ir lūpziežu dzimtas lakstaugu vai koku augu ģints, kas sastopama no Vidusjūras austrumiem līdz Centrālāzijai un pat Mongolijas austrumiem. Izopi ir aromātiski, ar stāviem, sazarotiem stublājiem, kuru garums sasniedz 60 cm. Lapas ir šauras, iegarenas, 2–5 cm garas. Vasarā zaru augšdaļā veidojas mazi zili ziedi. Latvijā ir sastopams ārstniecības izops (H. officinalis), ko plaši kultivē ārpus tā dabiskās izplatības zonas Vidusjūrā.

## Klasifikācija
Ģintī ir klasificētas sugas:

* *Hyssopus ambiguus* (Trautv.) Iljin ex Prochorov. & Lebel
* *Hyssopus cuspidatus* Boriss. 
* *Hyssopus latilabiatus* C.Y.Wu & H.W.Li
* *Hyssopus macranthus* Boriss. 
* Ārstniecības izops (*Hyssopus officinalis*) L. 
* *Hyssopus seravschanicus* (Dub.) Pazij
* *Hyssopus subulifolius* (Rech.f.) Rech.f.

## Atsauces
Ansis Tipāns

**Ansis Tipāns** (1907—1994) bija latviešu filmu kinorežisors un aktieris.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1907. gada 16. maijā Lejasciemā. Mācījās Zeltmata Latvju dramatiskajos kursos un Mihaila Čehova Rīgas Krievu teātra skolā, 1937. gada sāka strādāt Latvijas Nacionālajā teātrī. Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas okupācijas bija Voldemāra Pūces asistents filmā "Kaugurieši", vācu okupācijas laikā studijā "Rīgas Filma" patstāvīgi uzņēma filmu "Tavas rokas", dokumentālās un kultūrfilmas.

1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, kur organizēja teātra trupu. 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV. Kalifornijā viņš apguva Šteinera metodi un ieguva tiesības pasniegt mākslas priekšmetus Valdorfa brīvās audzināšanas skolā. Līdztekus bija kino un televīzijas aktieris Losandželosā un ASV Filmaktieru ģildes biedrs.
Miris 1994. gada 1. janvārī Sandjego, Kalifornijā.

## Atsauces
Sura

**Sura** var būt:
* Sura — upe Krievijā, Volgas pieteka
* Sūra — pilsēta Libānā

## Skatīt arī
* Sūra
TV3 (Igaunija)

**TV3** () ir komerciāls Igaunijas televīzijas kanāls, kas paredzēts igauņu valodā runājošajai auditorijai. Tas pieder uzņēmumam *[[All Media Eesti]]* (*[[TV3 Group]]*). Kanāls raida kopš 1996. gada 6. marta.

## Vēsture
Kanāls sāka raidīt 1996. gada 6. martā, trīs gadus pēc Baltijā pirmās, Lietuvas TV3 versijas, pārraides uzsākšanas. TV3 tika izveidots apvienojoties diviem privātiem Igaunijas televīzijas kanāliem EVTV un RTV (*Reklaamitelevisioon*).

Gadiem ilgi TV3 bija labāki reitingi nekā tā galvenajam komerciālajam konkurentam *[[Kanal 2]]*. *Kanal 2* zaudēja gan reitingu, gan reklāmas ieņēmumu ziņā un vairākus gadus stagnēja. Reitingos izmaiņas notika 2006. gada pavasarī, kad *Kanal 2* ieviesa lielas pārmaiņas savā programmas saturā. TV3 reitingi kritās, un tā pārraides cīnījās par iekļūšanu populārāko raidījumu desmitniekā.

2006./2007. gada sezonā TV3 pievērsās spēlfilmu demonstrēšanai, tādējādi gūstot popularitāti.

Saistībā ar Igaunijas pāreju uz digitālo virszemes televīzijas apraidi, 2008. gada 24. martā darbu sāka TV3 māsas kanāls TV6, kas pārraidīja arī daudzus TV3 jau iepriekš pārraidītos raidījumus, šovus un seriālus.

2017. gada 1. augustā TV3 pārtrauca pārraidi bezmaksas apraidē.

Kopš 2018. gada 26. jūlija TV3 pārraida HD kvalitātē, tāpat kā pārējie *[[TV3 Group]]* piederošie kanāli.

Kopš 2024. gada 28. oktobra TV3 atkal pārraida bezmaksas apraidē. Sākot ar nākamā gada 3. martu, lēmums tika atcelts.

## Logotipi

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
*
Ārstniecības izops

**Ārstniecības izops** (*Hyssopus officinalis*) ir izopu suga. Tās dabiskais izplatības areāls ir Dienvideiropā, taču kultivēšanas dēļ tā ir plaši ieviesusies ārpus pamatareāla, tostarp Latvijā, kur tā sastopama kā dārzbēglis.

## Atsauces
Akļi

**Akļi** (*Galeopsis*) ir lūpziežu dzimtas ģints, kuras dabiskais izplatības areāls ir Eirāzijas mērenajos reģionos. Suga ir izplatījusies arī citviet pasaulē, piemēram, Ziemeļamerikā.

Vairākas sugas ir sastopamas arī Latvijā.

## Klasifikācija
Ģintī ir klasificētas sugas un dabiski sastopamie hibrīdi:

* Parastais aklis (*Galeopsis tetrahit*) L.
* Platlapu aklis (*Galeopsis ladanum*) L.
* Pūkainais aklis (*Galeopsis pubescens*) Besser
* Raibais aklis (*Galeopsis speciosa*) Mill.
* Šķeltais aklis (*Galeopsis bifida*) Boenn.
* *Galeopsis* × *acuminata* Rchb.
* *Galeopsis angustifolia* Ehrh. ex Hoffm.
* *Galeopsis* × *carinthiaca* Porsch ex Fiori
* *Galeopsis* × *haussknechtii* Ludw.
* *Galeopsis* × *infallibilis* Erdner
* *Galeopsis* × *ludwigii* Hausskn.
* *Galeopsis nana* Otsch.
* *Galeopsis* × *polychroma* Beck
* *Galeopsis pyrenaica* Bartl.
* *Galeopsis reuteri* Rchb.f.
* *Galeopsis segetum* Neck.
* *Galeopsis* × *sulfurea* Druce
* *Galeopsis* × *wirtgenii* F.Ludw. ex Briq.

## Atsauces
Terenganu

**Terenganu** () ir viens no Malaizijas štatiem. Terenganu atrodas Malaizijas ziemeļaustrumos, to apskalo Dienvidķīnas jūra, un tas robežojas ar diviem citiem Malaizijas štatiem — Kelantanu un Pahanu. Štata administratīvais centrs ir Kualaterenganu. Ilgu laiku Terenganu bija viens no nabadzīgākajiem štatiem valstī, bet kopš šajā reģionā sāka iegūt naftu un dabasgāzi, ekonomiskā situācija ir būtiski uzlabojusies. Zvejniecība un tūrisms arī ir būtiskas nozares štata ekonomikā. Teritorijas ar visblīvāko apdzīvotību atrodas piekrastē un upju tuvumā. Štata teritorijā atrodas arī lielākais mākslīgi veidotais ezers visā Dienvidaustrumāzijā — Keņiras ezers. Terenganu pieder arī Redanas sala, kas ir viens no galvenajiem kūrortiem visā valstī.

## Ārējās saites
Krimas tatāri Bulgārijā

**Krimas tatāri Bulgārijā** ir viena no valsts mazākumtautībām. Saskaņā ar 2001. gada tautas skaitīšanas datiem valstī dzīvo 1803 Krimas tatāri. Tomēr daudzi no viņiem tautas skaitīšanas laikā tika reģistrēti kā turki, un Bulgārijas sabiedrībā viņi bieži netiek uztverti kā atsevišķa minoritāte.

Liela daļa Krimas tatāru imigrēja uz Bulgāriju 1860. gados. Saskaņā ar dažiem avotiem, tajā laikā šeit dzīvoja ap 110 000 Krimas tatāru. Vēlāk daļa no viņiem emigrēja no Bulgārijas, īpaši krievu—osmaņu karu laikā 19. gadsimtā un pēc Bulgārijas neatkarības iegūšanas. Pēdējais emigrācijas vilnis notika tā sauktā Atdzimšanas procesa rezultātā — piespiedu turku tautības iedzīvotāju bulgarizācijas politika, ko īstenoja sociālistiskās Bulgārijas valdība.

Pašlaik Krimas tatāri galvenokārt dzīvo Vetovo, Balčikā, Dobričā, ciemos netālu no Varnas un Šumenas. Pēdējos gados ir uzsākta sadarbība ar Krimas tatāru kopienām ārvalstīs, īpaši ar vēsturisko dzimteni. Pilsētā Vetovo darbojas sabiedriskā organizācija Bulgārijas Krimas tatāru savienība „Asabaj“. No 2005. līdz 2011. gadam Vetovo pilsētas mērs bija Krimas tatāru kopienas pārstāvis Rajhans Habils.

## Skatīt arī
* Krimas tatāri
Fakultatīvais referendums

**Fakultatīvais referendums** (; ; ) ir tiešās demokrātijas forma Šveicē un Lihtenšteinā, kas ļauj pilsoņiem noraidīt likumus, kurus pieņēmuši likumdevēji un/vai izpildvara federālajā, kantonālajā vai pašvaldību līmenī.

Federālajā līmenī balsojums tiek organizēts par jebkuru likumu, kurš 100 dienu laikā pēc tā publicēšanas Nacionālās padomes oficiālajā publikācijā savāc vismaz  apstiprinātu pretinieku parakstu. Turklāt fakultatīvo referendumu var ierosināt arī vismaz astoņi kantoni — tā sauktais "kantonu referendums".

Atšķirībā no obligātā referenduma, fakultatīvā referenduma gadījumā parakstu vākšana ir obligāts priekšnoteikums tā rīkošanai. Referenduma rezultātu apstiprināšanai pietiek ar vienkāršu vēlētāju vairākumu, pretēji obligātajam referendumam, kuram nepieciešams dubults vairākums — gan vēlētāju, gan kantonu vairākums.

## Skatīt arī
* Tiešā demokrātija

## Ārējās saites
Abšeronas rajons

**Abšeronas rajons** () ir Azerbaidžānas rajons, kas atrodas Abšeronas pussalas rietumu un ziemeļrietumu daļā, kur Baku, Sumgajita un Hirdalana saplūst vienotā metropoles areālā. Tādējādi rajons funkcionē kā Baku aglomerācijas priekšpilsētu zona un kā daļa no plašākā Abšeronas–Hizi ekonomiskā reģiona, kas aptver lielāko daļu no pussalas pie Kaspijas jūras. Rajons oficiāli izveidots  un ir viens no 66 Azerbaidžānas rajoniem. Tas sniedz būtisku ieguldījumu valsts enerģētikā un transporta infrastruktūrā, jo šeit koncentrēti naftas–gāzes pārstrādes un loģistikas objekti, kā arī strauji attīstās priekšpilsētu dzīvojamā apbūve.

Abšeronas rajons aizņem 1966,1 km² lielu platību, bet iedzīvotāju skaits pēc 2020. gada datiem ir 214 tūkstoši, no kuriem ievērojama daļa ir personas, kas pārcēlušas uz šo vietu dzīvot no valsts rietumu reģioniem. Rajona administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Hirdalana, kas pēdējās desmitgadēs kļuvusi par dinamisku rūpniecības un pakalpojumu mezglu Baku piepilsētā.

## Ārējās saites
2020. gada Baltkrievijas prezidenta vēlēšanas

**2020. gada [[Baltkrievijas prezidenta vēlēšanas]]** notika , piedāvājot vēlētājiem izvēli starp ilggadējo valsts galvu Aļaksandru Lukašenku un virkni opozīcijas kandidātu, kuru redzamākā līdere bija Svjatlana Cihanouska. Vēlēšanas norisinājās Lukašenko valdīšanas sestā termiņa izskaņā (viņš ieņem prezidenta amatu nepārtraukti kopš 1994. gada). Lukašenka ir vienīgais valsts vadītājs, ko neatkarīgā Baltkrievija līdz šim piedzīvojusi.

Galveno intrigu noteica jautājums, vai 26 gadus valdījušo prezidentu iespējams nomainīt demokrātiskā ceļā, ņemot vērā plaši izplatītos apsūdzības par vēlēšanu falsifikāciju un pastiprināto represiju pret opozīciju. Neskatoties uz Centrālās vēlēšanu komisijas paziņojumiem par Lukašenkas pārliecinošu uzvaru, vietējie novērotāji, neatkarīgie projektu skaitījumi un starptautiskās organizācijas vēlēšanas atzina par nebrīvām un negodīgām, izraisot bezprecedenta protestu vilni un plašu starptautisku nosodījumu, tostarp Eiropas Savienības atteikšanos atzīt oficiālos rezultātus un sankciju ieviešanu.

## Ārējās saites
Vladimirs Dekanozovs

thumb|160px|Vladimirs Dekanozovs
**Vladimirs Dekanozovs** (, īstajā vārdā Dekanozišvili; 1898—1953) bija NKVD priekšnieka Lavrentija Berijas vietnieks un diplomāts. Viens no galvenajiem Lietuvas okupācijas organizatoriem 1940. gadā. PSRS vēstnieks Berlīnē (1940—1941), ārlietu ministra vietnieks (1939—1940, 1946—1947).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1898. gada jūnijā Baku gruzīnu vai armēņu ģimenē. Mācījās Baku un Tbilisi ģimnāzijās. Aizsāka studēt medicīnu Baku un Saratovas universitātēs, 1918. gadā pievienojās Sarkanajai armijai. 1921. gadā darbojās Azerbaidžānas čekā, kur iepazinās ar Lavrentiju Beriju.
No 1923. līdz 1938. gadam darbojās Aizkaukāza SFPR, tad Gruzijas PSR čekā, bija Gruzijas Komunistiskās partijas Centrālās komitejas sekretārs, Gruzijas Tautas komisāru padomes priekšsēdētāja vietnieks.
Pēc L. Berijas kļūšanas par NKVD priekšsēdētāju 1938. gadā viņš bija L. Berijas vietnieks. 1939. gadā viņš kļuva par Ārlietu tautas komisāra Vjačeslava Molotova vietnieku. 1940. gada 15. jūnijā viņu kā īpašo sūtni nosūtīja uz Lietuvu, kur Dekanozovs vadīja marionešu "Tautas valdības" izveidošanu un Lietuvas aneksiju PSRS sastāvā.
Pēc tam viņu iecēla par PSRS sūtni Berlīnē. Pēc Otrā pasaules kara beigām 1946. gadā viņu iecēla par PSRS ārlietu ministra vietnieku, bet 1947. gadā atcēla no amata. Darbojās Vissavienības Radio komitejā par administratīvi ekonomiskās padomes vadītāju.

1953. gada jūnijā viņu arestēja un izvirzīja apsūdzības par nodevību, terora aktu izdarīšanu un dalību pretpadomju nodevēju grupā. Nošauts kopā ar Beriju 1953. gada 23. decembrī Lubjankas cietumā Maskavā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Anastasija Ročāne

**Anastasija Ročāne** (dzimusi 1992. gada 7. jūnijā) ir Latvijas futboliste, ieņem aizsardzes pozīciju. Pašlaik spēlē Grieķijas A divīzijā, pārstāvot *Asteras Tripolis.* No 2011. gada ir Latvijas sieviešu izlases dalībniece, spēlēm nacionālajā valstvienībā visbagātākā futboliste.

## Karjera
Ročāne ir piedalījusies Latvijas izlases sastāvā 2019. gada FIFA sieviešu Pasaules kausa kvalifikācijas ciklā.

Anastasija Ročāne ir pirmā Latvijas sieviešu futbola izlases spēlētāja, kura aizvadījusi 100 spēles valstsvienības sastāvā.

Viņas debijas spēle Latvijas izlasē notika 2011. gada 13. februārī pret Igauniju, kurā tika piedzīvots zaudējums ar rezultātu 0:5. Savukārt savu 100. spēli Ročāne aizvadīja 2025. gada 8. aprīlī, arī pret Igauniju, un šī spēle noslēdzās ar 1:1 neizšķirtu.

## Apbalvojumi

; Pērnavas JK
* Meistriliiga: 2011, 2012
* Igaunijas kauss: 2012
* Igaunijas Superkauss: 2012, 2013

; Rīgas FS
* Latvijas līga: 2014., 2015., 2016., 2017., 2018.

; Gintra
* Lietuvas A līga: 2020

; Latvija
* Sieviešu Baltijas kauss: 2011., 2017., 2018., 2019.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Juzefs Jagmins

**Juzefs Jagmins** (, 1810—1877) bija poļu virsnieks, 1830. gada novembra sacelšanās un 1863. gada janvāra sacelšanās dalībnieks, poļu leģiona Turcijā organizators.

## Dzīvesgājums
Jagmins piedalījās poļu sacelšanās laikā Lietuvā ģenerāļa Henrika Dembiņska vadībā, pēc tam cīnījās Varšavā. Pēc sacelšanās sakāves emigrēja uz Franciju.

1848. gada augustā kā daļa no Visocka poļu leģiona Ungārijas armijā viņš piedalījās ungāru sacelšanās laikā, tostarp kaujās pie Šolnokas un Hatvanas. Par nopelniem tika apbalvots ar ungāru sacelšanās III šķiras militāro ordeni.

Pēc sacelšanās sakāves 1849. gada augustā Jagmins nokļuva Osmaņu impērijā, kur dzīvoja Konstantinopolē. Krimas kara laikā (1853—1856) viņš kā majors dienēja poļu pulkā "Sultāna kazaki", kuru vadīja ģenerālis Vladislavs Zamoiskis, karoja pret Krieviju. Pēc kara viņš atgriezās Francijā.

1863. gadā Jagmins piedalījās poļu sacelšanās laikā kā nodaļas komandieris Ļubļinas reģionā. Lai nokļūtu Polijā, pievienojās Zigmunta Miļkovska vienībai un kopā ar viņu cīnījās pret rumāņiem, kuri neļāva vienībai šķērsot savu teritoriju. Pēc sacelšanās sakāves viņš atkal devās uz Turciju.

Krievu–turku kara laikā 1877. gadā Jagmins izveidoja un komandēja Poļu leģionu (ap 65 cilvēku), kas darbojās Osmaņu armijas sastāvā.

Gājis bojā no ievainojumiem, kurus guva Eskihisāras kaujā (mūsdienu Stara Zagora) Bulgārijā.

## Ārējās saites
Bukarestes Universitāte

thumb|Universitātes pils — Bukarestes Universitātes galvenā ēka
**Bukarestes Universitāte** (rumāņu: *Universitatea din București*) ir viena no lielākajām un prestižākajām universitātēm Rumānijā. Tā atrodas valsts galvaspilsētā Bukarestē un piedāvā plašu akadēmisko programmu klāstu dažādās jomās, tostarp humanitārajās zinātnēs, dabaszinātnēs, sociālajās zinātnēs un inženierzinātnēs.

Bukarestes Universitāte tika dibināta 1864. gadā ar Rumānijas prinča Aleksandru Joana Kuzas (*Alexandru Ioan Cuza*) dekrētu. Tā tika izveidota, pārveidojot bijušo *Académie Saint Sava* par mūsdienīgu augstskolu. Kopš tā laika universitāte ir bijusi nozīmīgs izglītības un pētniecības centrs Rumānijas vēsturē. Tās absolventi un pasniedzēji ir devuši ievērojamu ieguldījumu zinātnē, kultūrā un politikā.

Bukarestes Universitātē ir 19 fakultātes, kuras piedāvā studijas trijos līmeņos: bakalaura studijas, maģistra studijas un doktorantūrā. Dažas no nozīmīgākajām fakultātēm ir:

* Filozofijas fakultāte
* Vēstures fakultāte
* Juridiskā fakultāte
* Matemātikas un informātikas fakultāte
* Fizikas fakultāte
* Bioloģijas fakultāte
* Ķīmijas fakultāte
* Sociālo zinātņu fakultāte
* Ģeogrāfijas fakultāte

## Starptautiskā sadarbība
Universitāte aktīvi iesaistās starptautiskajās partnerībās un piedāvā dažādas apmaiņas programmas, tostarp Erasmus+.

## Ārējās saites
Mesīnas kaujas (1917) tuneļi

**Mesīnas kaujas (1917) tuneļi** bija Pirmā pasaules kara laikā, Mesīnas kaujas sākumā (1917. gada 7.–14. jūnijā), mākslīgi veidotas ejas ar kuru palīdzību Britu armijas sapieri detonēja vairākus pazemē novietotus sprāgstvielu lādiņus. Kaujā netālu no Mesenas (franciski Messines, šo nosaukumu lieto arī angļu un vācu valodā) Beļģijas Rietumflandrijā cīnījās Lielbritānijas Otrā armija (komandieris ģenerālis sers Herberts Plamers) un vācu 4. armija (komandieris ģenerālis Frīdrihs Siksts fon Armīns). Tuneļi, ko slepeni izveidoja un uzturēja Karalisko inženieru tuneļu rakšanas rotas zem vācu frontes pozīcijām, nogalināja apmēram 10 000 vācu karavīru un izveidoja 19 lielus krāterus, kas ir saskatāmi vēl mūsdienās.

Šie sprādzieni ir vieni no lielākajiem sprādzieniem, kas nebija saistīti ar kodolieročiem. Pirms uzbrukuma Otrās armijas štāba priekšnieks ģenerālis sers Čārlzs Haringtons presei sacīja: "Kungi, es nezinu, vai rīt mēs rakstīsim vēsturi, bet jebkurā gadījumā mēs mainīsim šīs vietas ģeogrāfiju". Mesīnas kauja iezīmēja mīnu kara zenītu. Nedaudz vairāk kā divus mēnešus vēlāk, 1917. gada 10. augustā, Karaliskie inženieri pie pilsētas Živenšī an Gēlas, kas atradās netālu no Arasas detonēja pēdējo britu ievietoto pazemes lādiņu šajā karā.
## Tuneļu saraksts

## Galerija

Hill 60 Ypres Belgium - 1917 deep mine crater Caterpillar1.JPG|
Hill 60 Ypres Belgium 14 - 1917 deep mine crater Hill 60.JPG|
Hill 60 Ypres Belgium access to mine gallery Berlin Tunnel.jpg|
Spanbroekmolen 3.jpg|
View from Spanbroekmolen crater towards Kruisstraat with crater farm.JPG|
View from Kruisstraat craters towards Spanbroekmolen crater - pic 2.JPG|

## Atsauces

## Ārējās saites

* Tunnelling companies RE
* Messines Ridge photo essay 
* AOH Appendix 1 The Mines at Hill 60
* Map of the mines
* Messines with images of the craters
* With the British Army in Flanders
Parastais aklis

**Parastais aklis** (*Galeopsis tetrahit*) ir akļu suga, kas plaši sastopama Eiropas mērenā klimata apvidos, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā, un ieviesta Ziemeļamerikā.

## Apraksts
Parastais aklis ir viengadīgs, 10-—45 cm garš lakstaugs. Stublājs ir stāvs, skraji apmatots, zem mezgliem resnāks, paresninājuma vietās blīvi apmatots. Sarainais apmatojums ir raupjš. Ir arī dziedzermatiņi. Lapas uz stublāja ir pretējas, olveida, apmatotas, mala strupi zobaina, gals smails, pamats ieapaļš. Ziedi izvietoti pušķos augšējo lapu žāklēs. Kauss zvanveidīgs, ar īlenveida zobiņiem. Vainags violeti sārts vai, retumis, balts. Zieda augšlūpa stāva, velvēta, apmatota, apakšlūpa trīsdaivaina. Vidējā daiva četrstūraina, ar dažiem tumšiem plankumiem. Auglis ir riekstiņu skaldauglis ar pelēcīgi brūniem, krokainiem riekstiņiem. Zied no jūnija līdz oktobrim.

## Atsauces
Pahana

**Pahana** (malajiešu: *Pahang*) ir viens no Malaizijas štatiem. Štats atrodas Rietummalaizijas centrālajā un austrumu daļā Pahanas upes baseinā un ir lielākais štats Rietummalaizijā pēc platības un trešais lielākais visā valstī. Pahana robežojas ar Kelantanas štatu ziemeļos, Terenganu štatu ziemeļaustrumos, Perakas štatu ziemeļrietumos, Selanoras štatu rietumos, Negerisembilanas štatu dienvidrietumos un Džohoras štatu dienvidos, bet austrumos krastus apskalo Dienvidķīnas jūra. Pahanai pieder vairākas salas Dienvidķīnas jūrā, lielākā no kurām ir Tiomana (136 km²). Štata galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Kuantana, bet karaliskā galvaspilsēta — Pekana.

Štata ekonomika balstās uz dabas resursiem, tostarp kokmateriālu ieguvi un lauksaimniecību. Pahanā tiek iegūta arī palmu eļļa, kas ir nozīmīga štata ekonomikas sastāvdaļa. Štatā darbojas alvas un zelta raktuves. Arvien lielāku nozīmi iegūst arī tūrisms, kas veido aptuveni ceturto daļu no visiem štata ienākumiem.

Pahana ir iecienīts tūrisma galamērķis tās daudzveidīguma dēļ — no pludmales kūrortiem piekrastē līdz tropiskajiem nacionālajiem parkiem un vienam no vecākajiem lietus mežiem pasaulē. Štatā atrodas arī valsts augstākā virsotne — Tahana kalns, kā arī Pahangā atrodas vienīgais likumīgais kazino visā Malaizijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kelantana

**Kelantana** ( — ‘Svētlaimes Mājvieta Kelantana’) ir viens no Malaizijas štatiem. Robežojas ar Taizemi ziemeļos, kur to atdala Golokas upe. Rietumos tā robežojas ar Perakas štatu, dienvidos ar Pahanas štatu, bet austrumos — ar Terenganu. Kelantanas ziemeļaustrumu daļu apskalo Dienvidķīnas jūra. Štata galvaspilsēta ir Kotabharu, bet karaliskā galvaspilsēta — Kubankeriana.

## Vēsture
Līdz 15. gadsimtam Kelantanas teritorija ietilpusi Khmeru impērijas, Čampas un Siāmas satāvā. Ap 1411. gadu par Kelantanas valdnieku kļūst musulmanis Radža Kumars un tā kļūst par nozīmīgu tirdzniecības centru. 1499. gadā Kelantana kļūst par Malakas sultanāta vasaļvalsti. Pēc Malakas sultanāta norieta 1511. gadā Kelantana nonāk Patani sultanāta ietekmē, bet no 1651. gada Kelantanas radža kļūst par Patani valdnieku. 19. gadsimta pirmajā pusē Kelantanas valdnieks noslēdz aliansi ar Siāmas karali. 1909. gadā saskaņā ar Angļu-siāmiešu līgumu Kelantana līdz ar Terenganu, Kedahu un Perlisu nonāk britu pārvaldē kā viena no Nefederētajām malajiešu valstīm. 1941. gada decembrī Kelantanu okupēja Japāna un 1943. gadā nodeva Taizemei, kur tā kļuva par vienu no provincēm. Pēc kara Kelantanu atgrieza Malajā un 1946. gadā tā kļuva par Malajas Savienības daļu, bet 1948. gadā — par Malajas Federācijas daļu, kas 1957. ieguva neatkarību. 1963. gadā Kelantana kļuva par Malaizijas štatu.

## Ģeogrāfija
Kelantanas štats aizņem Kelantanas upes ieleju, kas lielākoties sastāv no plašiem līdzenumiem un auglīgām zemēm, kas ir piemērotas lauksaimniecībai. Štata rietumu daļā paceļas Titivansas kalnu grēdas austrumu nogāzes, kur atrodas arī štata augstākā virsotne. Piekrastes daļā gar Dienvidķīnas jūru notiek aktīvākā tūrisma attīstība visā štatā. Kelantanā atrodas ne tikai pludmales un kūrorti, bet arī vēsturiski tirgi, tempļi un mošejas, kas piesaista tūristus.

## Saimniecība
Kelantanās ekonomika balstās uz agrāro sektoru, kurā dominē rīsu un tabakas audzēšana. Štats ir vadošais rīsu ražošanas reģions Malaizijā. Industrializācija šeit ir attīstīta mazāk nekā citos valsts reģionos, un arī iekšzemes kopprodukts (IKP) ir ievērojami zemāks, salīdzinot ar citiem štatiem. Neskatoties uz to, ka Kelantanas piekraste ir tikai 96 km gara, zvejniecība ir nozīmīga štata ekonomikas daļa. Būtisku ienākumu daļu veido arī tradicionālie rokdarbi. Tā kā štats atrodas netālu no Taizemes, reģiona kultūra un virtuve ir izteikti līdzīga taizemiešu tradīcijām.

## Ārējās saites

*
Platlapu aklis

**Platlapu aklis** (*Galeopsis ladanum*) ir akļu suga, kura ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā, un ir ieviesta arī Ziemeļamerikā.

## Atsauces
Pūkainais aklis

**Pūkainais aklis** (*Galeopsis pubescens*) ir akļu suga, kura sastopama Eiropas centrālajā un dienvidaustrumu daļā. Latvijā tā ir sastopama ļoti reti, atsevišķi eksemplāri un skrajas grupas aug mežos, krūmājos un ceļmalās.

Suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanās grāmatas 1. kategorijā.

## Atsauces
Agrie viduslaiki

[thumb|[800. gads|800. gada 25. decembrī pāvests Leons III kronēja Kārli Lielo par imperatoru]]
**Agrie viduslaiki** — Eiropas vēstures periods, kas sākās pēc Rietumromas impērijas sabrukuma 476. gadā un turpinājās aptuveni līdz 1050. gadam. Pastāv arī citas pieejas perioda hronoloģiskajām robežām, piemēram, no 400. līdz 1000. gadam.

Agrīno viduslaiku laikā notika Lielā tautu staigāšana, parādījās vikingi, izveidojās barbariskas valstis: ostgotu valstība Itālijā un vestgotu valstība Akvitānijā un Spānijā. Izveidojās Franku valsts, kas savā uzplaukuma laikā aptvēra lielāko daļu Rietumeiropas.

Šajā laikā arī radās varenais Arābu kalifāts, kas iekļāva teritorijas no Mezopotāmijas līdz Ibērijas pussalai. Britu salās pastāvēja daudzas nelielas angļu, sakšu un ķeltu valstis. Parādījās valstis Skandināvijā, kā arī Centrālajā un Austrumeiropā, tostarp Lielā Morāvija un Kijivas Krievzeme.

## Ārējās saites
Bāzeles Universitāte

**Bāzeles Universitāte** () ir vecākā Šveices universitāte, dibināta 1460. gadā Bāzelē. Tā ir viena no nozīmīgākajām vāciski runājošā reģiona augstskolām ar plašu studiju un pētniecības programmu piedāvājumu.

Universitāte tika dibināta ar pāvesta Pija II bullu 1460. gadā. Sākotnēji tā sastāvēja no četriem fakultātēm — teoloģijas, tiesību, medicīnas un filozofijas.

Mūsdienās universitātē studē ap  studentu, un tajā strādā vairāki simti akadēmisko darbinieku. Universitāte piedāvā programmas humanitārajās, sociālajās, dabas un dzīvības zinātnēs, kā arī medicīnā.

## Slaveni absolventi
* Paracelzs — ārsts un alķīmiķis
* Frīdrihs Nīče — filozofs
* Karls Gustavs Jungs — psihiatrs un analītiskās psiholoģijas pamatlicējs

## Ārējās saites

*
Rivnes Valsts humanitārā universitāte

**Rivnes Valsts humanitārā universitāte** () ir valsts augstākās izglītības iestāde Ukrainā, Rivnē. Tā ir viena no vadošajām reģiona humanitārajām universitātēm, kura sagatavo speciālistus izglītības, filoloģijas, mākslas, vēstures un sociālo zinātņu jomās.

Universitātes pirmsākumi meklējami 1940. gadā, kad tika izveidots skolotāju institūts. Gadu gaitā tā attīstījās par pilnvērtīgu humanitāro universitāti. Pašreizējo statusu — valsts humanitārā universitāte — tā ieguva 1998. gadā.

## Ārējās saites

*
Ivanofrankivskas Nacionālā medicīnas universitāte

**Ivanofrankivskas Nacionālā medicīnas universitāte** () ir valsts augstākās medicīniskās izglītības iestāde Ukrainā, Ivanofrankivskā. Tā ir viena no vadošajām medicīnas augstskolām Rietumukrainā, kas sagatavo ārstus, stomatologus, farmaceitus un citus veselības aprūpes speciālistus.

Universitāte dibināta 1945. gadā kā Ivanofrankivskas medicīnas institūts. 1994. gadā tā ieguva akadēmijas statusu, un kopš 2009. gada tai piešķirts nacionālās universitātes statuss.

## Ārējās saites

*
Kočanu ieleja

thumb|400x400px| Kočanu ieleja
thumb|401x401px|Kočanas lauks
**Kočanu ieleja** () atrodas gar Bregalnicas upi Ziemeļmaķedonijas austrumu daļā. Tās platība ir 1020 km² un tā stiepjas abās Bregalnicas pusēs 26 kilometrus no austrumiem-ziemeļaustrumiem līdz rietumiem-dienvidrietumiem. Ielejas dibens, t. i., tās plakanā daļa, aizņem 115 km² lielu platību. Zemākais punkts atrodas rietumu daļā, kur Bregalnicā ietek Zletovicas upe 290 metru augstumā vjl. Virzoties uz austrumiem līdz Osojnicas ietekai, augstums pakāpeniski pieaug līdz 330 metriem, attiecīgi atšķirība starp ielejas zemāko un augstāko punktu ir 40 metri.

Dažām ielejas daļām ir īpaši nosaukumi. Tādējādi vidējā daļa ir pazīstama kā Kočanu lauks jeb Kočansko, dienvidaustrumu daļa — kā Viničko, bet rietumu daļa — kā Zletovsko. Teritorijas ap lielākajiem ciemiem (Orizari, Istibaņa, Zrnova, Ovļeševa) ir nosauktas to vārdos par Orizarsko, Istibaņsko, Zrnovsko, Obleševsko un citiem.

Ielejā ir auglīga augsne un bagātīgs ūdens daudzums, kas šajos dabas apstākļos ir piemērots graudaugu, īpaši rīsu, audzēšanai. Rīsu audzēšana notiek tūkstošiem hektāru platībā, galvenokārt ielejas dibena centrālajā līdzenumā, un rīsu apstrādei uzcelti specializēti uzņēmumi.

Citi graudaugi, ko audzē plašā mērogā, ir kvieši un kukurūza, kā arī auzas, ielejas malās Vinicas reģionā. Lielā mērā pateicoties labvēlīgajiem hidrogrāfiskajiem apstākļiem un augsnes mitrumam, tiek audzētas pupiņas, šī reģiona īpašā šķirne "Pešak", kā arī spināti un pākšaugi, piemēram, zirņi un zaļās pupiņas.

Ieleja atrodas starp Plačkovicas kalnu grēdu (1754 m) dienvidos, Golakas grēdu (1538 m) austrumos, Osogovas grēdu (2085 m) ziemeļos un Goricas, Argulicas un Selces pauguriem (līdz 450 m) rietumos.

## Vēsture
left|thumb|280x280px| Kočani ieleja rītausmā
Saskaņā ar iepriekšējiem testiem, zinātniskie atklājumi liecina, ka ieleja radusies tektonisku ietekmju rezultātā. Izšķiroša nozīme mūsdienu formai un reljefa struktūrai bija tektoniskām kustībām, kas notika pirms oligocēna vidus. Zeme iegrima starp divām lūzuma līnijām: vienu ziemeļu, Osogovas pusē, un otru dienvidu, Plačkovicas pusē. Vēlajā miocēnā un agrīnajā pliocēnā ieleju pārpludināja saldūdens ezers, kas kopā ar citiem blakus esošajiem ezeriem izveidoja Vidusvardaras ezeru. Šī pliocēna ezera dziļums pārsniedza 500 metrus. Pēc baseina ezeru izžūšanas sākās upju fāze reljefa attīstībā un upju reljefa formu veidošanā, kas radīja pašreizējo Kočanu ieleju. Ielejas struktūra ar tās izteiktajiem lūzumiem padara to seismiski diezgan aktīvu, ar 8—9° potenciālu saskaņā ar Merkalli seismisko skalu.

## Klimats
Gada vidējā gaisa temperatūra ir 13 °C, kas ierindo šo ieleju starp siltākajām ielejām valstī. Kočanu ieleja ir bagāta ar termālajiem avotiem, īpaši Istibaņas, Dolni Podlogas, Baņas un Krupištes ciemos. Dolni Podlogas ciematā netālu no Kočaniem pastāv divi urbumi 35 metru un 460 metru dziļumā ar ražību 300 litri sekundē un temperatūru no 70 līdz 80 °C. Kočanu ielejas termālā ūdens ārstnieciskās īpašības ir identiskas ūdenim Negorcu pirtīs netālu no Gevgelijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hmeļnickas Nacionālā universitāte

**Hmeļnickas Nacionālā universitāte** () ir valsts augstākās izglītības iestāde Ukrainā, Hmeļnickā. Tā piedāvā plašu studiju programmu spektru inženierzinātnēs, ekonomikā, informācijas tehnoloģijās, humanitārajās un sociālajās zinātnēs.

Universitāte dibināta 1962. gadā kā Hmeļnickas tehnoloģiskais institūts. 1994. gadā tā kļuva par valsts universitāti, un kopš 2004. gada tai piešķirts nacionālās universitātes statuss.

## Ārējās saites

*
Kirils un Metodijs

thumb|Svētie Kirils un Metodijs. Freska Svētās Sofijas katedrālē Ohridā (Maķedonija, ap 1045. gadu)
**[[Svētais Kirils|Kirils]] un [[Svētais Metodijs|Metodijs]]** (grieķu: Κύριλλος καὶ Μεθόδιος; dzimuši ap 9. gadsimta sākumu Tesalonikos) bija bizantiešu misionāri un kristīgās ticības sludinātāji slāvu tautām. Viņi tiek dēvēti par slāvu apustuļiem un ir pazīstami arī kā Slāvu skolotāji.

## Dzīve
Kirils (īstajā vārdā Konstantīns) un Metodijs bija brāļi, kas nāca no grieķu ģimenes. Viņi bija izglītoti Bizantijas impērijas tradīcijās. 863. gadā viņus nosūtīja uz Lielmorāviju, lai sludinātu kristīgo ticību slāvu valodā.

Brāļi izveidoja pirmo slāvu alfabētu – glagolicu, uz kuras pamata vēlāk radās kirilica. Viņi arī tulkoja Bībeles un liturģiskos tekstus senbulgāru valodā. Viņu darbs bija nozīmīgs slāvu tautu kristianizācijā un kultūras attīstībā.

## Kanonizācija
Gan Romas katoļu, gan Austrumu pareizticīgā baznīca viņus ir kanonizējusi kā svētos. 1980. gadā pāvests Jānis Pāvils II pasludināja viņus par Eiropas aizbildņiem.

## Atceres dienas
* 14. februāris – Rietumu baznīca (Romas katoļu)
* 24. maijs – Pareizticīgā baznīca un vairākas slāvu valstis (piemēram, Bulgārija, Ziemeļmaķedonija)

## Ārējās saites
* Kirils un Metodijs Vikipēdijā
* Catholic Online: Saints Cyril and Methodius
Solomons Krims

**Solomons Krims** (, dzimis , miris ) bija Krimas karaīmu izcelsmes politiķis un valstsvīrs, Krimas reģionālās valdības premjerministrs 1919. gadā, zinātnieks-agronoms un filantrops, Taurijas Universitātes dibināšanas iniciators.

## Politiskā darbība
Solomonu Krimu 1906. gadā ievēlēja Pirmajā Valsts Domē (1906—1907) no Kadetu partijas (Konstitucionāli demokrātiskā partija). Viņš pārstāvēja Taurijas guberņu arī Ceturtajā Valsts Domē. Viņš bija arī Valsts padomes loceklis. 1916. gada augustā viņa izstrādāto likumprojektu par Taurijas Universitātes dibināšanu atbalstīja un parakstīja aptuveni 30 Valsts padomes locekļi: kņazs Jevgeņijs Trubeckojs, grāfs Aleksejs Tolstojs, akadēmiķi Vladimirs Vernadskis un Sergejs Oldenburgs un citi. 1918. gada jūlijā Solomonu Krimu ievēlēja par Universitātes pilnvaroto padomes priekšsēdētāju un pastāvīgo locekli. Universitātes svinīgā atklāšana notika 1918. gada 14. oktobrī Simferopoles Muižniecības teātrī. Arī vēlāk emigrācijā, Krims atbalstīja Taurijas Universitāti un citas Krimas zinātniskās iestādes.

Dažus mēnešus pēc tatāru kontrolētās Krimas Tautas Republikas sagraušanas Solomons Krims īslaicīgi bija finanšu ministrs pirmajā Krimas reģionālajā valdībā, kuru vadīja ģenerālis Suleimans Sulkevičs. 1918. gada 16. novembrī viņš kļuva par otrās īslaicīgās Krimas reģionālās valdības premjerministru (valdība bija liberāla, antiseparātistiska un antipadomju). Krima ārlietu ministrs bija Maksims Vinavers, vēl viens bijušais Pirmās Domes kadetu deputāts.

## Emigrācija
Pēc Brīvprātīgo armijas sakāves 1919. gada aprīlī Krims emigrēja, devās trimdā uz krievu emigrantu koloniju Francijā, Bormlemimozā. Viņš tur uzcēla māju apkaimē, ko sauca par Krievu kalnu.

Francijā Krims absolvēja augstāko lauksaimniecības skolu Monpeljē, mācījās licejos Tulūzā un Bordo. Ap 1922. gadu strādāja Krievijas zooloģiskajā stacijā Vilafrankā, Francijā. Piedalījās "Krievu almanaha" izdošanā Parīzē. Kopš Krimas kopienas dibināšanas Parīzē, 1922. gada 29. maijā, bija tās valdes loceklis.

1923. gada 16. decembrī Parīzē Solomons Krims nodibināja karaīmu biedrību Francijā, bija tās priekšsēdētājs līdz aizbraukšanai no Parīzes, pēc tam goda priekšsēdētājs. No 1926. gada oktobra viņš bija Krievu agronomu savienības priekšsēdētājs Parīzē un lasīja lekcijas šajā organizācijā.

Par nopelniem dārzkopībā Francijas dienvidos viņš saņēma *Chevalier du Mérige Agricole* titulu. Bija arī rakstnieks, grāmatas "Krimas leģendas" (Parīze, 1925) autors, grāmata veltīta Fenjai Etingerei.

No 1928. gadam līdz pat savai nāvei 1936. gadā Solomons Krims bija aktīvs Krievijas Tautu Lielais Austrums brīvmūrnieku ložas biedrs.

Pēdējos divus dzīves gadus pavadīja savā īpašumā netālu no Tulonas, ko viņš sauca par “Krimu”. Miris 1936. gada 9. septembrī. Apglabāts savā īpašumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Raibais aklis

**Raibais aklis** (*Galeopsis speciosa*) ir akļu suga. Tiek uzskatīts, ka tā ir cēlusies Eiropas dienvidaustrumu un austrumu daļā, taču mūsdienās ir sastopama daudzviet Eirāzijā. Suga ir sastopama visā Latvijas teritorijā, kur eksemplāri un nelielas grupas aug dārzos, nezālienēs, ceļu un dzelzceļu malās.

## Atsauces
Nacionālā universitāte "Čerņihivas Politehnika"

**Nacionālā universitāte "Čerņihivas Politehnika"** () ir valsts augstākās izglītības iestāde Ukrainā, Čerņihivā. Universitāte piedāvā izglītību dažādās jomās, tostarp inženierzinātnēs, ekonomikā, informācijas tehnoloģijās, vadībā un sociālajās zinātnēs.

Universitāte tika dibināta 1960. gadā kā Čerņihivas filiāle Kijivas Politehniskajam institūtam. Vēlāk tā ieguva neatkarību un vairākas reizes mainīja nosaukumu. Kopš 2019. gada universitātei ir piešķirts nacionālās universitātes statuss.

## Ārējās saites

*
Sumu Valsts universitāte

**Sumu Valsts universitāte** () ir valsts augstākās izglītības iestāde Ukrainā, Sumos. Tā piedāvā dažādas studiju programmas inženierzinātnēs, medicīnā, ekonomikā, tiesību zinātnēs, informācijas tehnoloģijās un citās jomās.

Universitāte dibināta 1948. gadā kā Sumu mācību-konsultatīvais punkts, kas vēlāk pārtapa par politehnisko institūtu. 1993. gadā tā ieguva universitātes statusu, kļūstot par vienu no vadošajām izglītības iestādēm reģionā.

## Ārējās saites

*
V. Vinničenko Centrālukrainas Valsts universitāte

**V. Vinničenko Centrālukrainas Valsts universitāte** () ir valsts augstākās izglītības iestāde Ukrainā, Kropivnickā. Tā piedāvā studiju programmas pedagoģijā, filoloģijā, vēsturē, psiholoģijā, jurisprudencē, ekonomikā un citās nozarēs.

Universitātes pirmsākumi meklējami 1921. gadā, kad tika dibināts pedagoģiskais institūts. Laika gaitā tā vairākkārt mainījusi nosaukumu un struktūru. Kopš 2021. gada tā darbojas ar pašreizējo nosaukumu, nesot rakstnieka un politiķa Volodimira Vinničenko vārdu.

## Ārējās saites

*
Austrumukrainas Nacionālā universitāte

**Volodimira Dāla Austrumukrainas Nacionālā universitāte** (ukraiņu: *Східноукраїнський національний університет імені Володимира Даля*) ir valsts augstākās izglītības iestāde Ukrainā. Līdz 2014. gadam tās galvenā mītne atradās Luhanskā, bet drošības apsvērumu dēļ tā tika pārcelta uz Siverskodonecku, un kopš 2022. gada daļa struktūrvienību darbojas arī Kijivā.

Universitāte piedāvā plašu studiju programmu klāstu inženierzinātnēs, informācijas tehnoloģijās, ekonomikā, jurisprudencē un humanitārajās zinātnēs. Tā ir viena no lielākajām universitātēm Austrumukrainā.

Izglītības iestāde dibināta 1920. gadā, un kopš 2000. gada tai ir nacionālās universitātes statuss. Tā nosaukta par godu ievērojamajam vārdnīcu sastādītājam, rakstniekam un valodniekam Volodimiram Dālam.

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa

## Ārējās saites
Ļvivas Nacionālā mākslas akadēmija

**Ļvivas Nacionālā mākslas akadēmija** (ukraiņu: *Львівська національна академія мистецтв*) ir valsts augstākās izglītības iestāde Ukrainā, Ļvivā. Tā ir viena no ievērojamākajām mākslas augstskolām valstī, piedāvājot profesionālu izglītību vizuālajās mākslās, dizainā un restaurācijā.

Akadēmija dibināta 1946. gadā, turpinot Ļvivas mākslas izglītības tradīcijas, kas aizsākās jau 19. gadsimta beigās. Tās struktūrā ietilpst vairākas fakultātes, tostarp monumentālās glezniecības, dekoratīvās un lietišķās mākslas, grafikas dizaina un vizuālās komunikācijas fakultātes. 2004. gadā augstskola ieguva nacionālās akadēmijas statusu.

## Ārējās saites

Oficiālā mājaslapa
Hetmaņa P. Sahajdačnija Sauszemes spēku akadēmija

**Hetmaņa P. Sahajdačnija Sauszemes spēku akadēmija** () ir militāra augstākās izglītības iestāde Ukrainā, kas atrodas Ļvivā. Tā sagatavo virsniekus Ukrainas bruņoto spēku Sauszemes spēkiem dažādās militārās specialitātēs.

Augstskolas pirmsākumi meklējami jau 1899. gadā, kad Ļvivā tika nodibināta Ķeizariskā un karaļa kadetu skola Austroungārijas armijai. Pēc vairākiem organizatoriskiem un strukturāliem pārveidojumiem padomju un pēc tam Ukrainas neatkarības laikā, 2000. gadā izveidota akadēmija ar pašreizējo nosaukumu, godinot ukraiņu hetmani Petro Sahajdačniju.

Akadēmija ir galvenā Ukrainas militārā augstskola, kas sagatavo speciālistus taktiskā un operacionālā līmeņa vadībai sauszemes spēkos. Tajā tiek apmācīti arī ārvalstu kadeti un tiek īstenota sadarbība ar NATO valstu militārajām mācību iestādēm.

## Ārējās saites

*
Petro Sahajdačnijs

thumb|Petro Sahajdačnijs
**Petro Konaševičs-Sahajdačnijs** (; 1582—1622) bija ukraiņu karavadonis un politiskais darbinieks, pareizticīgais šļahtičs, kazaku hetmanis. Organizēja veiksmīgus Zaporižjas kazaku karagājienus pret Krimas hanisti, Osmaņu impēriju un Maskavas caristi, tostarp 1618. gada karagājienu uz Maskavu.

Sahaidāčnijs centās aizstāvēt kazaku intereses un vienlaikus sadarboties ar Polijas—Lietuvas ūnijas varu. Viņš atbalstīja pareizticīgo baznīcas tiesību atjaunošanu un bija cieši saistīts ar Kijivas Brāļu skolu un pareizticīgo metropoliju.

Tika smagi ievainots Hotinas kaujā 1621. gadā pret Osmaņu impēriju. Miris 1622. gadā Kijivā.

Kanonizēts Ukrainas Pareizticīgajā baznīcā kā svētais ar titulu *svētlaimīgais hetmanis*. Viņa vārda nosaukta Sauszemes spēku akadēmija Ļvivā.

## Ārējās saites
Vladimirs Dāls

**Vladimirs Dāls** (; 1801—1872) bija Krievijas Impērijas rakstnieks, valodnieks, ārsts un etnogrāfs, kurš vislabāk pazīstams kā autors "Dzīvas lielkrievu valodas skaidrojošajai vārdnīcai" (*Толковый словарь живого великорусского языка*), kuras izstrāde ilga 53 gadus.

Viņš tiek uzskatīts par vienu no nozīmīgākajiem 19. gadsimta valodniekiem un tautas valodas pētniekiem. Dāla vārdnīca ir monumentāls darbs, kurā apkopota tautas valoda, sakāmvārdi, izteicieni un sadzīves leksika.

## Dzīvesgājums
thumb|200px|left|Vladimira Dāļa māja Luhanskā
Vladimirs Dāls dzimis 1801. gada 22. novembrī Luhanskijzavodā, Jekaterinoslavas guberņa, Krievijas Impērijā (mūsdienu Ukrainā). Viņa tēvs bija dāņu izcelsmes ārsts Johans Kristians Dāls (*Johan Christian Dahl*), bet māte Jūlija Adelaide Freitāga (*Julia Adelaide Freytag*) bija franču-vācu izcelsmes.

thumb|200px|left|Dāls 1830. gados
Dāls mācījās Sanktpēterburgas Jūras kadetu korpusā, bet vēlāk studēja medicīnu Tērbatas Universitātē un kalpoja par ārstu Krievijas Impērijas armijā. Piedalījās krievu—turku karā (1828—1829) un poļu sacelšanās apspiešanā (1830—1831).

thumb|Dzīvas lielkrievu valodas skaidrojošās vārdnīcas 2. izdevuma titullapa
Dāls daudz ceļoja pa dažādiem Krievijas reģioniem, vāca tautas valodas materiālus un folkloras piemērus. Viņa nozīmīgākais darbs ir četrsējumu "Dzīvas lielkrievu valodas skaidrojošā vārdnīca" (*Толковый словарь живого великорусского языка*), kas izdota no 1863. līdz 1866. gadam. Šī vārdnīca līdz mūsdienām tiek uzskatīta par vienu no ievērojamākajiem darbiem krievu leksikogrāfijā.

Vladimirs Dāls miris 1872. gadā un tika apbedīts Maskavā, pie Novodevičjes klostera.

## Kritika
Vladimira Dāla vārdnīca tika veidota uz tautas valodas pamata — viņš centās attēlot dzīvo sarunvalodu, īpaši dialektus un reģionālās īpatnības. Kritiķi pārmeta, ka viņš ignorējot literārās valodas normas, kas viņa vārdnīcu padarot mazāk noderīgu valodas standartizēšanai. Liela daļa no vārdnīcā iekļautajiem vārdiem jau viņa dzīves laikā nebija plaši lietoti visā Krievijas Impērijā, un vēlāk daudzi no tiem izzuda pilnībā. Šo iemeslu dēļ Dāla sastādītā vārdnīca ir vairāk etnogrāfisks, nevis praktisks resurss valodas apguvei vai lietošanai.

Dālam nebija valodnieka izglītība, tādēļ daži akadēmiķi uzskatīja, ka viņa vārdnīcā trūkst sistemātiskuma. Daudzu vārdu izcelsmes skaidrojumi tika balstīti uz intuitīviem minējumiem, nevis uz stingru etimoloģisku analīzi. Tas vēlāk tika uzsvērts salīdzinājumā ar darbiem, piemēram, Vasmeram (*Макс Фасмер)* piederošo etimoloģisko vārdnīcu.

Dāls ir kritizēts arī par antisemītiskiem uzskatiem. Viņam tiek piedēvēta līdzdalība tā sauktajā "asinis apmelojošo mītu" izplatīšanā (nepamatotie apgalvojumi, ka ebreji reliģiskos nolūkos izmantojot kristiešu bērnu asinis). Daži pētnieki apgalvo, ka viņš ir bijis saistīts ar 1844. gadā anonīmi publicētu tekstu, lai gan tas nav viennozīmīgi pierādīts.

## Ārējās saites
Ļvivas Valsts finanšu akadēmija

**Ļvivas Valsts finanšu akadēmija** (ukraiņu: *Львівська державна фінансова академія*) ir valsts augstākās izglītības iestāde Ukrainā, kas atrodas Ļvivā. Tā specializējas finanšu, grāmatvedības, nodokļu politikas un ekonomikas jomās, piedāvājot profesionāli orientētas programmas gan bakalaura, gan maģistra līmenī.

Akadēmija dibināta 1957. gadā kā finanšu un kredīta tehniskā skola. Vēlāk tā tika pārveidota par koledžu, bet 1990. gados ieguva akadēmijas statusu. Tā kalpo par reģionālu centru speciālistu sagatavošanā valsts finanšu sektoram, nodrošinot arī pētniecību budžeta politikas un nodokļu jautājumos.

## Ārējās saites
Olehs Tjahniboks

**Olehs Tjahniboks** (; dzimis 1968. gada 7. novembrī Ļvivā) ir ukraiņu ārsts un politiķis. Kopš 2004. gada 14. aprīļa viņš ir Visukrainas apvienības "Svoboda" priekšsēdētājs.

Tjahniboks absolvējis Ļvivas Medicīnas universitāti un ieguvis ārsta kvalifikāciju. Viņš ir bijis aktīvs politiskajā dzīvē kopš 1990. gadiem.

2010. gadā Tjahniboks kandidēja Ukrainas prezidenta vēlēšanās, iegūstot 1,43% balsu. Viņš ir pazīstams ar saviem nacionālistiskajiem uzskatiem un aktīvu dalību Ukrainas politiskajos procesos.

## Ārējās saites
Vasilijs Ņebenzja

**Vasilijs Ņebenzja** (, dzimis 1962. gada 26. februārī Volgogradā) ir ukraiņu izcelsmes Krievijas Federācijas diplomāts, ārlietu ministra vietnieks (2013—2017), pastāvīgais pārstāvis Apvienoto Nāciju Organizācijā un ANO Drošības padomē.

## Ārējās saites