open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Paulu Fonseka

**Paulu Alešandre Rodrigešs Fonseka** (, dzimis ) ir portugāļu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis centra aizsarga pozīcijā. Kopš 2025. gada janvāra ir Francijas ''Ligue 1'' kluba Lionas "Olympique" galvenais treneris.

## Futbolista karjera
Spēlētāja karjeru sāka *[[FC Barreirense|Barreirense]]* klubā trešajā pēc līmeņa Portugāles līgā. Vēlāk kļuva par *[[FC Porto|Porto]]* spēlētāju, bet nevienu oficiālo spēli tajā neaizvadīja, uz īres līguma pamata spēlēja *[[Leça FC|Leça]]*, *[[CF Os Belenenses|Belenenses]]* un *[[CS Marítimo|Marítimo]]*. No 1998. līdz 2000. gadam pārstāvēja Gimarainšas *[[Vitória SC|Vitória]]*. Karjeru noslēdza 2005 gadā *[[CF Estrela da Amadora|Estrela Amadora]]* vienībā.

## Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuva par treneri, uzsākot darbu *[[CF Estrela da Amadora|Estrela Amadora]]* kluba sistēmā kā jauniešu treneris. Vēlāk vadīja vairākus Portugāles zemāko līgu klubus. 2011.—2012. gada sezonā ar *[[CD Aves|Aves]]* izcīnīja trešo vietu Portugāles Otrajā divīzijā. 2012. gadā kļuva par *[[Primeira Liga]]* kluba *[[FC Paços de Ferreira|Paços Ferreira]]* galveno treneri. Jau savā pirmajā sezonā, vadot Portugāles augstākās līgas klubu, sasniedza trešo vietu.

2013. gada jūnijā kļuva par *[[FC Porto|Porto]]* galveno treneri. Jau pašā sākumā izcīnīja pirmo titulu trenera karjerā, uzvarot Portugāles superkausā. Tomēr 2014. gada martā pēc vairākiem neveiksmīgiem rezultātiem amatu atstāja. Nākamajā sezonā atgriezās *Paços Ferreira*.  2015.—2016. gada sezonā vadīja citu Portugāles klubu *[[SC Braga]]*, uzvarot Portugāles kausa izcīņā un iegūstot 4. vietu līgā.

 pirmo reizi uzsāka darbu ar ārzemju klubu, kļūstot par Doneckas "Šahtar" galveno treneri. Ukrainas klubā nostrādāja trīs sezonas, katrā no tām izcīnot gan Ukrainas Premjerlīgas čempiontitulu, gan uzvarot Ukrainas kausa izcīņā. 2017. gadā izcīnīja arī Ukrainas superkausu. 2017.—2018. gada UEFA Čempionu līgā sasniedza astotdaļfinālu. 2017. gadā Fonseka tika atzīts par gada labāko futbola treneri Ukrainā.

 tika apstiprināts par Itālijas A sērijas kluba *[[AS Roma]]* galveno treneri. 2020.—2021. gada sezonas beigās atstāja Romas klubu.

2022. gada 29. jūnijā Fonseka noslēdza divu gadu līgumu ar Francijas klubu *[[Lille OSC|Lille]]*. Pēc abpusējas vienošanās 2024. gada 5. jūnijā klubu atstāja. 13. jūnijā tika apstiprināts par Itālijas A sērijas kluba *[[AC Milan]]* galveno treneri. Tomēr Fonseka tika atlaists no galvenā trenera amata jau 2024. gada 29. decembrī, komandai atrodoties astotajā pozīcijā čempionātā.  2025. gada janvārī kļuva par Francijas kluba Lionas "Olympique" galveno treneri.

## Atsauces

## Ārējās saites
Maurīcio Sarri

**Maurīcio Sarri** (, dzimis  Neapolē) ir itāliešu futbola treneris. Trenējis vairākus Itālijas klubus, ar *[[Juventus F.C.|Juventus]]* uzvarēja 2019.—2020. gada A sērijā, bijis arī Anglijas komandas *[[Chelsea F.C.|Chelsea]]* galvenais treneris.

## Trenera karjera
Profesionāli futbolu nav spēlējis, bijis centra aizsargs amatieru klubā *Figline*. Trenera karjeru sāka 1990. gadā klubā *USD Stia*. Turpinājumā strādāja ar dažādiem Itālijas zemāko līgu klubiem. Par pirmo B sērijas klubu Sarri karjerā 2005. gadā kļuva *[[Delfino Pescara 1936|Pescara]]*. 

2012. gadā sāka vadīt B sērijas klubu *[[Empoli F.C.|Empoli]]*. Jau pirmajā sezonā aizveda komandu līdz pārspēlēm par iekļūšanu A sērijā, kur finālā piekāpās *[[A.S. Livorno Calcio|Livorno]]*. Nākamajā sezonā ar *Empoli* izcīnīja otro vietu B sērijā un pa tiešo kvalificējās A sērijai.

2015. gada jūnijā kļuva par *[[SSC Napoli|Napoli]]* galveno treneri. 2015.—2016. gada sezonā klubs izcīnīja 2. vietu A sērijā. 
Sarri saņēma *Panchina d’Oro* balvu kā sezonas labākais treneris A sērijā. 2017. gadā Sarri tika piešķirta arī Enco Beardzota balva kā gada labākajam futbola trenerim Itālijā. Nākamajā A sērijas sezonā ar *Napoli* ieguva 3. vietu, vēl pēc gada izcīnīja 2. vietu. 2018. gada maijā Sarri atstāja *Napoli* galvenā trenera amatu. 

 Sarri tika apstiprināts par Anglijas Premjerlīgas kluba *[[Chelsea F.C.|Chelsea]]* galveno treneri. Sarri vadībā 2019. gadā klubs aizkļuva līdz finālam Anglijas Līgas kausa (*EFL Cup*) izcīņā, kā arī uzvarēja 2018.—2019. gada UEFA Eiropas līgā. Premjerlīgas sezonu noslēdza 3. vietā.

 kļuva par Turīnas "Juventus" galveno treneri, parakstot trīs gadu līgumu. 2019.—2020. gada sezonā aizveda *Juventus* līdz čempiontitulam A sērijā. Tomēr pēc izstāšanās UEFA Čempionu līgas astotdaļfinālā pret Lionas "Olympique" tika atbrīvots no amata.

2021. gada 9. jūnijā parakstīja divu gadu līgumu ar Romas "Lazio", kļūstot par kluba galveno treneri. 2022.—2023. gada sezonā ar *Lazio* sasniedza otro vietu A sērijā, kvalificējoties nākamās sezonas Čempionu līgai. Tur aizkļuva līdz astotdaļfinālam, kur piekāpās Minhenes "Bayern". Pēc izstāšanās no Čempionu līgas un vairākiem zaudējumiem pēc kārtas A sērijā 2024. gada martā atkāpās no amata.

## Atsauces

## Ārējās saites
Foits

**Foits** var būt:

* E. Dž. Foits (*A. J. Foyt*; 1935) ― amerikāņu autosportists un komandas īpašnieks; 
* Huans Foits (*Juan Foyth*; 1998) ― argentīniešu futbolists.
Matjažs Keks

**Matjažs Keks** (; dzimis  Mariborā) ir slovēņu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā, aizvadījis vienu spēli Slovēnijas izlasē. Kopš 2018. gada ir Slovēnijas futbola izlases galvenais treneris.

## Futbolista karjera
Karjeru sāka klubā *[[NK Maribor]]* Dienvidslāvijas otrajā līgā. 1985. gadā pievienojās Austrijas klubam *[[SV Spittal|Spittal/Drau]]*, 1988. gadā pārgāja uz citu Austrijas klubu *[[Grazer AK]]*, kurā aizvadīja septiņas sezonas. Karjeras noslēgumā atgriezās *Maribor*. Šī kluba sastāvā trīs reizes kļuva par Slovēnijas čempionu (1996—97, 1997—98, 1998—99) un divas reizes izcīnīja Slovēnijas kausu.

1992. gada novembrī aizvadīja savu vienīgo spēli Slovēnijas izlases rindās, nākot laukumā sākumsastāvā draudzības spēlē pret Kipras izlasi.

## Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām pievērsās trenera darbam, kļūstot par asistentu *[[NK Maribor]]*. 2000. gadā līdz sezonas beigām kļuva par galvenā trenera pienākumu izpildītāju. 2002. gadā tika iecelts par galveno treneri un aizveda komandu līdz titulam Slovēnijas Pirmajā līgā. 2002.—2003. gada sezonā atkārtoti izcīnīja līgas čempiontitulu. 2004. gadā ar *Maribor* uzvarēja Slovēnijas kausa izcīņā. No 2006. līdz 2007. gadam strādāja ar Slovēnijas U-15 un U-16 izlasi.

2007. gada janvārī Keks tika apstiprināts par Slovēnijas futbola izlases galveno treneri. Viņa vadībā izlase kvalificējās 2010. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīram. Tajā komanda ar četriem punktiem ierindojās trešajā vietā grupā un izslēgšanās spēlēs neiekļuva. 2011. gada oktobrī pēc nesekmīgā 2012. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīra pēc abpusējas vienošanās Keks amatu atstāja, viņu aizstāja Slaviša Stojanovičs.

Karjeras turpinājumā strādāja Saūda Arābijā ar klubu *[[Ittihad FC|Al-Ittihad]]*. 2013. gadā kļuva par Horvātijas kluba *[[HNK Rijeka]]* galveno treneri. 2017. gadā izcīnīja ar klubu Horvātijas čempiontitulu. Divas reizes (2014. un 2017. gadā) uzvarēja Horvātijas kausa izcīņā, 2014. gadā ieguva arī Horvātijas superkausu. 2017. gada septembrī kļuva par visilgāk pēc kārtas amatā esošo treneri Horvātijas Pirmajā līgā.

 otro reizi karjerā kļuva par Slovēnijas izlases galveno treneri.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rolando Marans

**Rolando Marans** (; dzimis  Trento) ir itāliešu futbola treneris un bijušais futbolists.

Spēlētāja karjeru sāka *Benacense Riva* komandā. Vēlāk deviņus gadus aizvadīja Veronas "Chievo", palīdzot komandai no C2 sērijas nokļūt līdz B sērijai. Pārstāvējis arī *Valdagno*, *Carrarese* un *Fano* komandas.

## Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuva par treneri *[[Veronas "Chievo"|Chievo]]* kluba sistēmā. Vēlāk strādāja ar jauniešiem klubos *[[Brescia Calcio|Brescia]]* un *[[A.S. Cittadella|Cittadella]]*. 2002. gadā kļuva par *Cittadella* galveno treneri, klubam spēlējot C1 sērijā. 2005. gadā sāka vadīt *Brescia* galveno komandu B sērijā. Karjeras turpinājumā strādāja ar vairākiem B sērijas klubiem — *[[A.S. Bari|Bari]]*, *[[U.S. Triestina|Triestina]]*, *[[Vicenza Calcio|Vicenza]]* un *[[A.S. Varese 1910|Varese]]*. Ar *Varese* kvalificējās pārspēlēm par iekļūšanu A sērijā, taču izšķirošajā kārtā komanda piekāpās Dženovas "Sampdoria".

2012. gada jūnijā tika iecelts par A sērijas kluba *[[Calcio Catania|Catania]]* galveno treneri. Jau pirmajā sezonā ar šo klubu sasniedza astoto vietu A sērijā. Nākamās sezonas sākums nebija tik sekmīgs, un, komandai atrodoties izkrišanas zonā, 2013. gada oktobrī Marans tika atbrīvots no amata. 2014. gada janvārī atgriezās *Catania* galvenā trenera postenī, taču nostrādāja tikai līdz aprīlim un atkal amatu atstāja.

2014. gada oktobrī kļuva par *Chievo* galveno treneri. Labāko rezultātu sasniedza 2015.—2016. gada A sērijas sezonā, iegūstot 9.vietu. 2018. gada aprīlī tika atbrīvots no amata.  tika iecelts par *[[Cagliari Calcio|Cagliari]]* galveno treneri. Pirmajās 12 spēlēs izcīnīja septiņas uzvaras, taču turpinājums nebija tik sekmīgs un Marans tika atbrīvots no amata 2020. gada martā pēc 12 spēļu sērijas bez uzvarām A sērijā. 2020. gada augustā kļuva par *[[Genoa C.F.C.|Genoa]]* galveno treneri. Tā paša gada 21. decembrī pēc nesekmīga sezonas sākuma klubs atbrīvoja viņu no amata.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vēbera-Fehnera likums

**Vēbera-Fehnera likums** apraksta sakarību, ka dzirdes sajūtu izmaiņa ir proporcionāla skaņas stipruma logaritma izmaiņai.

Virknē eksperimentu, kas tika veikti sākot ar 1834. gadu, Ernests Vēbers pierādīja, ka izjūtas no jauna kairinātāja būs atšķirīgas no izjūtām, kas notika iepriekšējā kairinātāja rezultātā, ja jaunā kairinātāja intensitāte būs atšķirīga no iepriekšēja kairinātāja par lielumu, kas ir proporcionāla iepriekšējā kairinājuma intensitātei. Tā, lai divi priekšmeti tiktu uztverti kā atšķirīgi pēc svara, to svaram ir jāatšķiras par 1/30 daļu, nevis par x gramiem. Divu gaismas avotu atšķiršanai pēc spožuma ir vajadzīgs, lai to spožums atšķirtos par 1/100 daļu, nevis par x lūmeniem u.t.t.

## Atsauces
Simtgades tilts

**Simtgades tilts** () ir autotransporta tilts pār Nemunas upi, atrodas Lietuvas pilsētā Jurbarkā. Tilts ir autoceļa КК137 daļa; ceļš savieno Jurbaku un Pilvišķus. Šis ir pats garākais autotransporta tilts Lietuvā.

## Atrašanās vieta
Savieno Jurbarku (Jurbarkas rajons) un Ķiduļus (Šaķu rajons).
Augstāk pa Nemunas straumi atrodas Lampedžu tilts, zemāk — Karalienes Luīzes tilts.

## Nosaukums
Sākotnējais nosaukums – **Jurbarkas tilts** (). 2018. gada 24. augustā, pēc Lietuvas autoceļu direkcijas un Jurbarkas rajona pašvaldības iniciatīvas, par godu Lietuvas Republikas proklamēšanas 100. gadadienai tiltam tika piešķirts **Simtgades tilta** nosaukums (*Šimtmečio tiltas*).

## Vēsture
Pirmā pasaules kara laikā vācu karaspēks uzbūvēja pie Jurbarkas pagaidu pontonu tiltu. 1975. gada janvārī sākās dzelzsbetona tilta būvniecība. Projektu izstrādāja "Sojuzdorprojekta" Kijivas filiāle. Darbus veica Rīgas tiltu būves trests, tos vadīja Antans Janausks (*Antanas Jankauskas*). Tilta atklāšana notika 1978. gada 3. novembrī.

2017. gadā tika veikts tilta kapitālremonts, kas iekļāva sevī tilta dzelzsbetona konstrukciju remontu un nostiprināšanu, braucamās daļas un trotuāru segumu aizvietošanu, jaunu margu uzstādīšanu. Darbus pasūtīja Lietuvas autoceļu direkcija (*Lietuvos automobilių kelių direkcija*), ģenerāluzņēmējs  — kompānija UAB «Tilsta».

2018. gada augustā pie tilta ieejas tika uzstādīti metāla stieņi ar tilta nosaukumu.

## Konstrukcija
thumb|220px|Tilta gultnes laidumi, redzama piekares sija
Dzelzsbetona konsoļsiju tilts. Laidumu shēma: 2 х 33,0 + 43,5 + 5 х 54 + 43,5 + 2 х 33 m. Tilta augstums — 17,3 metri. Tas ir 494 metrus garš un 13 metrus plats.

Paredzēts autotransporta un gājēju kustībai. Braucamā daļa sastāv no divām braukšanas joslām un kopā ar ietvi ir klāta ar asfaltbetona segumu. No braucamās daļas ietve ir atdalīta ar metāla barjeru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Roberts Blaus

**Roberts Blaus** (dzimis , miris ) bija Latvijas brīvības cīņu dalībnieks, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.

## Dzīvesgājums
Dzimis Taurupes pagasta "Purgaiļos". No 1905. līdz 1907. gadam dienēja Krievijas Impērijas armijā, no kuras slimības dēļ demobilizējās.

Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 16. februārī savās mājās Taurupes pagasta "Purgaiļos" kopā ar brāļiem izturēja kauju ar mājās iebrukušajiem lielinieku miličiem un atkāpās pāri frontes līnijai uz Valku, kur 23. februārī viņus ieskaitīja Ziemeļlatvijas brigādes Valmieras kājnieku pulkā.

1919. gada decembrī viņu pārcēla dienestā uz Bruņoto vilcienu divizionu par bruņotā vilciena "Kolpaks" vecāko virsnieku. 1920. gada 1. aprīlī viņš kļuva par 1. Bruņotā auto diviziona saimniecības priekšnieku. 1921. gada martā par kauju nopelniem Robertam piešķīra nākamo dienesta pakāpi, paaugstinot par virsleitnantu. 1921. gada 1. maijā viņš atvaļinājās no karadienesta. Vairākus gadus nodarbojās ar kokrūpniecību Rīgā. 1926. gada sākumā Roberts Blaus atkal atgriezās armijā un dienēja 4. Valmieras kājnieku pulkā kā vada komandieris, vēlāk kā ieroču pārzinis. 1934. gada novembrī viņu pārvietoja uz armijas Mantu darbnīcām par noliktavas pārzini kapteiņa leitnanta dienesta pakāpē.

Miris 1937. gada 29. novembrī, apbedīts Rīgas Brāļu kapos.

## Ģimene
Māte Ede Blaua, atraitne. Robertam bija trīs brāļi: Jānis, Eduards un Leopolds. Blauu ģimenē visi četri dēli kļuva par Lāčplēša Kara ordeņa kavalieriem, mātei Edei tika piešķirts Triju Zvaigžņu ordenis.

## Atsauces
Leopolds Blaus

**Leopolds Blaus** (dzimis , miris ) bija Latvijas brīvības cīņu dalībnieks. 1921. gadā apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni.

## Dzīvesgājums
Dzimis Taurupes pagasta "Purgaiļos". 
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 16. februārī tēva mājās kopā ar vecākajiem brāļiem izturēja kauju ar uzbrūkošajiem lielinieku miličiem un atkāpās pāri frontes līnijai uz Valku, kur 23. februārī viņus ieskaitīja Ziemeļlatvijas brigādes Valmieras kājnieku pulkā.
Piedalījies kaujā pie Jaunlaicenes skolas. Piedalījies Cēsu kaujās un Latgales atbrīvošanā.

1920. gada 24. aprīlī demobilizējās un nodarbojās ar zemkopību tēva mājās. Pēc Latvijas okupācijas Leopoldu apcietināja un piesprieda 10 gadu ieslodzījumu Gulaga nometnēs. Viņš nomira Karagandas nometnē ("Karlagā") 1943. gada 21. martā.

## Ģimene
Māte Ede Blaua, atraitne. Leopoldam bija trīs brāļi: Jānis, Roberts un Eduards. Blauu ģimenē visi četri dēli kļuva par Lāčplēša Kara ordeņa kavalieriem, mātei Edei tika piešķirts Triju Zvaigžņu ordenis.

## Atsauces
Rimša

**Rimša** var būt:

* Hanss Rimša, vēsturnieks;
* Petrs Rimša, tēlnieks;
* Viktors Rimša (dzimis 1936), arhitekts.

## Skatīt arī
* Rimši 
* Rimšas
Manoela

**Manoela** (, ) ir sala Maltas arhipelāgā, Marsamšetas līča centrā. Nosaukta maltas ordeņa lielmestra Antoniu Manuila de Viljenas vārdā, kas 18. gadsimta pirmajā pusē uz salas uzcēla cietoksni. Pirms tam, sākot no 16. gadsimta, sala tika izmantota karantīnas nolūkiem epidēmiju laikā. Ēku komplekss, saukts par Lazareti (*Lazzarett*), tāpat kā cietoksnis, ir saglabājies līdz mūsdienām, kaut arī pēc Otrā pasaules kara ēkas ir pamestas. Salā atrodas arī jahtu osta.

## Ārējās saites
Eurosport

***Eurosport*** ir Viseiropas televīzijas sporta kanālu tīkls, kas pieder ''Discovery, Inc''. 

*Discovery* 2012. gada decembrī ieguva 20% kapitāldaļu, bet 2014. gada janvārī kļuva par vairākuma akcionāru, iegūstot 51% akciju, iegādājoties tās no TF1. 2015. gada 22. jūlijā *Discovery* ieguva atlikušos 49% akciju no TF1.

Eurosport pieder tiesības translēt plašu sporta veidu klāstu, bet pārsvarā netiek iegādātas tiesības translēt tādus dārgākus sporta pasākumus kā lielākās futbola līgas. Tomēr 2015. gadā Eurosport ieguva tiesības pārraidīt olimpisko spēļu notikumus Eiropas lielākajā daļā no 2018. gada un no 2022. gada Apvienotajā Karalistē un Francijā, darījuma summai veidojot 1,3 miljardus eiro. Dažādām auditorijām tiek pārraidīts tas pats saturs, izmantojot aizkadra komentētājus, lai vizuālo materiālu varētu izmantot vairākās valodās un samazinātu izmaksas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Korporatīvās informācijas vietne
Harderveikas Universitāte

**Harderveikas Universitāte** () bija universitāte Nīderlandes pilsētā Harderveikā, kas darbojās no 1648. līdz 1811. gadam.

Universitāte, ko dibināja Geldernas hercogiste, savulaik bija slavena ar visai liberālajām medicīnisko grādu iegūšanas prasībām. Piemēram, slavenākais no universitātes absolventiem — Kārlis Linnejs, šeit pavadīja apmēram nedēļu, iegūdams doktora grādu medicīnā. Universitātē stājās daudzi studenti, kuriem nepietika līdzekļu, lai studētu prestižākajā Leidenes Universitātē. Universitāte tika slēgta laikā, kad Nīderlandi bija okupējis Napoleona karaspēks.

Bijušo pasniedzēju un studentu vidū minami pedagogs un filozofs Jānošs Apāčai Čere (*Apáczai Csere János*), ārsts Hermanis Būrhāve (*Herman Boerhaave*), karavīrs Hermans Dendels (*Herman Willem Daendels*), biologs Kārlis Linnejs (*Carl von Linné*), jūrasbraucējs Jakobs Rogevēns (*Jacob Roggeveen*).

## Ārējās norādes
*
Joels Armija

**Joels Armija** (; dzimis ) ir somu hokejists, uzbrucējs. Pašlaik (2026) spēlē NHL komandā Losandželosas "Kings". No 2019. gada līdz 2025. gadam spēlēja NHL Monreālas "Canadiens" sastāvā. NHL draftā 2011. gadā 1. kārtā ar 16. numuru Joelu izvēlējās Bufalo "Sabres".

2025. gada starpsezonā kā neierobežoti brīvais aģents, Armija 2025. gada 1. jūlijā vienojās par divu gadu līgumu ar Losandželosas "Kings" komandu.
## Atsauces

## Ārējās saites
Papes Ornitoloģisko pētījumu centrs

thumb|Papes ornitostacija 2010. gadā
**Papes Ornitoloģisko pētījumu centrs** ir Latvijas Universitātes Bioloģijas institūta Ornitoloģijas laboratorijas lauka pētījumu bāze Latvijas galējos dienvidrietumos Dienvidkurzemes novadā, Papē. Ornitoloģiskā stacija nodrošina putnu un sikspārņu migrāciju pētījumus. Papes ornitoloģiskās stacijas vaditājs ir Oskars Keišs.

Stacija darbojas kopš 1966. gada rudens, veicot pētījumus rudens migrācijas sezonā: ceļojošo putnu un sikspārņu ķeršanu un gredzenošanu. Sākotnēji putni gredzenošanai ķerti tīklos, bet kopš 1968. gada — ar speciāli šim nolūkam būvētu murdu. Papes novietojuma unikalitāte ir tā dēvētais "pudeles kakla efekts", kad dienvidrietumu virzienā migrējošie putni koncentrējas šaurā sauszemes joslā starp Baltijas jūru un Papes ezeru.

## Atsauces
Indianapolis 500 uzvarētāju saraksts

[thumb|Indianapolis 500 uzvarētājs saņem nelielu [Borga-Vornera Trofejas kopiju.|alt=The silver Borg-Warner Trophy on display at the Indianapolis Motor Speedway]]
Šajā sarakstā ir apkopoti **''[[Indianapolis 500]]'' autosacīkšu uzvarētāji**.

## Uzvarētāju saraksts
### Karla G. Fišera ēra — AAA rīkotas sacensības (1911—1927)

### Edija Rikenbakera ēra — AAA rīkotas sacensības (1928—1945)

### Tonija Halmena un Tonija Džordža ēra — AAA rīkotas sacensības (1946—1955)

### Tonija Halmena un Tonija Džordža ēra — USAC rīkotas sacensības (1956—1995)

### Tonija Halmena un Tonija Džordža ēra — INDYCAR rīkotas sacensības (1996—2019)

### Rodžera Penski ēra — INDYCAR rīkotas sacensības (2020—pašlaik)

## Braucēju statistika
### Vairākkārtēji uzvarētāji

### Vairākas uzvaras pēc kārtas

### Uzvaras debijas sacīkstē

:**[[Lūiss Meijers]] uzvarēja 1928. gadā, kad pirmoreiz startēja sacensībās, taču gadu iepriekš sacensību laikā nomainīja citu braucēju, tādēļ 1928. gadā viņš nebija debitants.*

## Piezīmes

## Atsauces
Gvadjana

**Gvadjana** (, ) ir Atlantijas okeānā ietekoša 818 kilometrus gara upe Spānijā un Portugālē.

Izteka pie Viljarubijas de los Ohosas Kastīlijā-Lamančā. Iesākumā tek rietumu virzienā, bet, sasniedzot Spānijas—Portugāles robežu, pagriežas uz dienvidiem, kur ievērojamu daļu no tecējuma veido valstu robežu. Garākās pietekas (no iztekas) — Sankara, Siguela, Asuera, Havalona, Suhara, Matačela, Ardila. Ietek Kadisas līcī pie Vilarealas di Santuantoniu. Lielākās pilsētas upes krastos ir Merida un Badahosa. Upē ierīkoti vairāk nekā 30 aizsprosti, lielākais no tiem ir Alkevas aizprosts Portugālē, kas izveido pēc platības lielāko mākslīgo ūdenskrātuvi Rietumeiropā. Upes augštecē izveidots Tavlas de Daimjelas nacionālais parks.

## Ārējās saites
Moldova (upe)

**Moldova** () ir Siretas labā krasta pieteka. Tās garums ir 213 kilometri. Upe devusi nosaukumu vēsturiskajai Moldāvijas kņazistei, kuras pirmā galvaspilsēta Tirgulmoldoveja (mūsdienās Baja) atrodas pie Moldovas upes, kā arī mūsdienu Moldovas valstij.

Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Siretā pie Romanas pilsētas. Siretas krastos atrodas Kimpulungmoldovenska, Gura Homoruluja, Romana.

## Ārējās saites
Silēzijas stadions

**Silēzijas stadions** () ir 4. (augstākās) UEFA kategorijas stadions Polijas pilsētā Hožovā.

Stadiona izbūve sākās 1951. gadā līdz ar Silēzijas parka izbūvi. Tas tika atklāts 1956. gadā. No 1993. gada līdz Varšavas Nacionālā stadiona nodošanai ekspluatācijā Silēzijas stadions veica nacionālā stadiona funkcijas Varšavas stadiona tehniskā stāvokļa dēļ. Stadions tika ievērojami paplašināts un modernizēts saistībā ar 2012. gada Eiropas čempionātu futbolā. Bez futbola sacensībām šeit notiek ar sacensības spīdvejā un vieglatlētikā, notiek koncerti.

## Ārējās saites

*
Tu Joujou

**Tu Joujou** (, , dzimusi ) ir Ķīnas farmakoloģe, farmaceite un izgudrotāja, kura plašāk zināma kā pret malārijas preparāta artemizinīna ieguvēja un tā izpētes veicēja. 2015. gadā Tu Joujou ieguva Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā "par atklājumiem saistībā ar jaunu terapiju pret malāriju".

## Biogrāfija
Tu Joujou dzimusi  Ķīnas Republikā, Džedzjanas provincē. Tu Joujou ir precējusies ar metalurģijas inženieri Li Tandžao, abiem ir divas meitas. Li Tanžao bija viņas klasesbiedrs.

1955. gadā Tu Joujou absolvēja Pekinas medicīnas institūta Farmakoloģijas fakultāti. Turpināja studijas Ķīniešu medicīnas akadēmijā, pēc tam turpat turpināja strādāt. Divarpus gadus apguva tradicionālo ķīniešu medicīnu. 1960. gadu sākumā uzsāka meklēt jaunus pret malārijas līdzekļus. 1967. gadā Tu Jojou tika iecelta par projekta 523 vadītāju, kurā mēģināja meklēt veidus malārijas ārstēšanai. Projektu izveidoja Ķīnas valdība, kura Vjetnamas kara laikā atbalstīja Ziemeļvjetnamu. Malārija bija prasījusi daudzu karavīru dzīvības.

Balstoties uz informāciju, kas atrodama senos ķīniešu tradicionālās medicīnas tekstos, un izpētot vairāk nekā 2000 dažādu augu ekstraktus, 1971. gadā Tu Jojou un viņas komanda nonāca pie secinājuma, ka vībotņu ģints auga *[[Artemisia annua]]* ekstraktam ir visizteiktākās īpašības pret malāriju. Pēc tam tika veikti klīniskie pētījumi, un 1972. gadā tika ziņots, ka no šī auga izdalīta aktīvā viela artemizinīns, sākotnēji zināma kā cjinhaosu, ir efektīvs līdzeklis cīņai ar malāriju. Informācija par artemizinīnu un tā ārstniecisko ietekmi uz malāriju ārpus Ķīnas tika publicēta 1980. gadu sākumā. Medikamenti, kuras sastāvā ir artemizīns, izglābuši miljoniem cilvēku dzīvības un novērsuši veselības problēmas, kas saistītas ar malāriju. 2000. gadu sākumā Pasaules Veselības organizācija ieteica medikamentus ar artemizinīnu lietot kā primāros, ārstējoties no malārijas.

Turpinot pētījumus, Tu Jojou ir atklājusi vēl vienu vielu — dihidroartemizinīnu — ārstniecībai pret malāriju. 2011. gadā ieguva Laskera-Debeikija klīniskās medicīnas pētniecības balvu (*Lasker-DeBakey Clinical Medical Research Award*, augstākais apbalvojums klīniskās medicīnas nozarē), kļūstot par pirmo ķīnieti, kura ieguvusi šo apbalvojumu. 2015. gadā Tu Joujou tika pasniegta Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā "par atklājumiem saistībā ar jaunu terapiju pret malāriju"; otru pusi no šī paša gada apbalvojuma saņēma Viljams Kempbels un Satosi Omura par viņu atklātajām jaunajām ārstēšanas metodēm pret infekcijām, ko izraisījuši parazītiskie apaļtārpi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* 
*
Brendans Rodžerss

**Brendans Rodžerss** (, dzimis ) ir Ziemeļīrijas futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā. Trenera karjeras laikā vadījis dažādus Anglijas klubus, divas reizis bijis Skotijas kluba *[[Celtic F.C.|Celtic]]* galvenais treneris.

Spēlētāja karjeru sāka Ziemeļīrijas klubā *[[Ballymena United F.C.|Ballymena United]]*. 1990. gadā 18 gadu vecumā pievienojās Anglijas klubam *[[Reading F.C.|Reading]]*, kurā spēlēja dublieru komandā, taču jau 20 gadu vecumā bija spiests beigt profesionālo karjeru ceļgala problēmu dēļ. Vēlāk spēlēja amatieru klubos.

## Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām sāka strādāt *[[Reading F.C.|Reading]]* kluba sistēmā. 2004. gadā pēc toreizējā *[[Chelsea F.C.|Chelsea]]* galvenā trenera Žuzē Mouriņu uzaicinājuma kļuva par kluba jauniešu komandas treneri. Vēlāk tika paaugstināts par *Chelsea* dublieru komandas treneri.  kļuva par Anglijas otrās spēcīgākās līgas *[[Anglijas futbola čempionāts|Championship]]* kluba *[[Watford F.C.|Watford]]* galveno treneri. 2009. gada jūnijā atgriezās savā bijušajā klubā *Reading* galvenā trenera amatā, tomēr nostrādāja tajā tikai līdz tā paša gada decembrim, kad pēc nesekmīgiem rezultātiem amatu atstāja.

 pieņēma piedāvājumu kļūt par *[[Swansea City A.F.C.|Swansea City]]* galveno treneri. 2011. gadā ar šo klubu uzvarēja izslēgšanas spēlēs par vietu Anglijas Premjerlīgā, finālā ar 4:2 pieveicot *Reading*. 2011.—2012. gada sezonā ieguva 11. vietu Premjerlīgā, kas debijas sezonā klubam bija liels panākums. Pēc sezonas Rodžerss nolēma atstāt *Swansea City*, lai kļūtu par *[[Liverpool F.C.|Liverpool]]* galveno treneri. Pirmajā sezonā Rodžersa vadībā *Liverpool* spēlēja nestabili un ierindojās 7. vietā Premjerlīgā. 2013.—2014. gada sezonā izcīnīja otro vietu. 2015. gada oktobrī pēc nesekmīgā sezonas sākuma tika atbrīvots no amata.

2016. gada maijā tika apstiprināts par Skotijas kluba *[[Celtic F.C.|Celtic]]* galveno treneri. Rodžersa vadībā *Celtic* divas reizes uzvarēja Skotijas Premjerlīgā (2016—17, 2017—18), abās šajās sezonās uzvarēja arī Skotijas kausa izcīņā. 2019. gada februārī, klubam atrodoties Skotijas Premjerlīgas vadībā, atstāja *Celtic*, lai kļūtu par *[[Leicester City F.C.|Leicester City]]* galveno treneri. 2023. gada jūnijā Rodžerss atgriezās *Celtic* galvenā trenera amatā. 2023.—2024. un 2024.—2025. gada sezonās vēlreiz uzvarēja Skotijas Premjerlīgā un 2024. gadā ieguva arī Skotijas kausu.  pēc 1:3 zaudējuma *[[Heart of Midlothian FC|Hearts]]* komandai atkāpās no galvenā trenera amata.

## Sasniegumi

### Trenera karjera
**Celtic**

* Skotijas Premjerlīga: 2016–17, 2017–18, 2023–24, 2024–25
* Skotijas kauss: 2016–17, 2017–18, 2023–24
* Skotijas Līgas kauss: 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2024–25

**Leicester City**
* FA kauss: 2020–21
* *[[FA Community Shield]]*: 2021

**Individuālie sasniegumi**

* Skotijas Premjerlīgas sezonas labākais treneris: 2016–17, 2017–18, 2024–25
* Skotijas gada treneris (PFA balva): 2016–17, 2024–25

## Atsauces

## Ārējās saites
Ārons Gordons

**Ārons Edisons Gordons** (; dzimis  Sanhosē) ir amerikāņu basketbolists, spēlē spēka un vieglā uzbrucēja pozīcijā. 2025. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Denveras "Nuggets", bet iepriekš spēlējis Orlando "Magic". Ā. Gordons ir 2023. gada NBA čempions "Nuggets" sastāvā.

Ā. Gordona tēvs Eds Gordons arī ir bijis basketbolists. Tāpat par profesionālu basketbolistu kļuva viņa brālis Drū Gordons (gājis bojā 2024. gadā).

## Karjera
Pēc izcilas vidusskolu basketbola karjeras spēlējis NCAA, kur pārstāvēja Arizonas Universitātes komandu. Jau pēc pirmās sezonas augstskolā pieteicies NBA draftam. 2014. gada NBA draftā Ā. Gordonu Orlando "Magic" izraudzījās pirmajā kārtā ar ceturto kārtas numuru. "Magic" sastāvā aizvadījis septiņas sezonas, sākot ar trešo sezonu nostiprinājies komandas starta pieciniekā.

Ā. Gordons ir atlētisks spēlētājs, lielisks *slum-dunk* speciālists. 2016. gada NBA Visu zvaigžņu spēles nedēļas nogalē viņš piedalījās vienā no vēsturē izcilākajiem *slum-dunk* konkursu fināliem, kurā līdzvērtīgā cīņā piekāpās Zakam Lavīnam.

2021. gada martā Ā. Gordons tika aizmainīts uz Denveras "Nuggets" pret Geriju Herisu, R. J. Hemptonu un nākotnes pirmās kārtas drafta izvēli (uz "Nuggets" devās arī Gerijs Klārks).

"Nuggets" sastāvā kļuva par 2023. gada NBA čempionu.

ASV basketbola izlases sastāvā kļuvis par Pasaules čempionu U19 vecuma grupā 2013. gadā.

## Statistika

### NBA

#### Regulārā sezona

|-
| style="text-align:left;"| 
| style="text-align:left;"| "Magic"
| 47 || 8 || 17,0 || 44,7 || 27,1 || 72,1 || 3,6 || 0,7 || 0,4 || 0,5 || 5,2
|-
| style="text-align:left;"| 
| style="text-align:left;"| "Magic"
| 78 || 37 || 23,9 || **47,3** || 29,6 || 66,8 || 6,5 || 1,6 || 0,8 || 0,7 || 9,2
|-
| style="text-align:left;"| 
| style="text-align:left;"| "Magic"
| **80** || 72 || 28,7 || 45,4 || 28,8 || 71,9 || 5,1 || 1,9 || 0,8 || 0,5 || 12,7
|-
| style="text-align:left;"| 
| style="text-align:left;"| "Magic"
| 58 || 57 || 32,9 || 43,4 ||  33,6 || 69,8 || **7,9** || 2,3 || **1** || **0,8** || **17,6**
|-
| style="text-align:left;"| 
| style="text-align:left;"| "Magic"
| 78 || **78** || **33,8** || 44,9 ||  **34,9** || **73,1** || 7,4 || **3,7** || 0,7 || 0,7 || 16,0
|-
| style="text-align:left;"| 
| style="text-align:left;"| "Magic"
| 62 || 62 || 32,5 || 43,7 || 30,8 || 67,4 || 7,7 || **3,7** || 0,8 || 0,6 || 14,4
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"| Karjera
| 403 || 314 || 28,6 || 44,8 || 31,9 || 70,1 || 6,4 || 2,4 || 0,8 || 0,6 || 12,8
|}

#### Izslēgšanas spēles

|-
| style="text-align:left;"| 2019
| style="text-align:left;"| "Magic"
| 5 || 5 || 32,8 || 46,8 || 40,0 || 52,6 || 7,2 || 3,6 || 1,2 || 0,2 || 15,2
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"| Karjera
| 5 || 5 || 32,8 || 46,8 || 40,0 || 52,6 || 7,2 || 3,6 || 1,2 || 0,2 || 15,2
|}

## Atsauces

## Ārējās saites
Madara Gruntmane

**Madara Gruntmane** (dzimusi 1981. gada 14. septembrī Liepājā) ir latviešu dzejniece un kultūras pasākumu producente.

M. Gruntmane uzaugusi Liepājā, mācījusies Liepājas Emīla Melngaiļa mūzikas vidusskolā. Absolvējusi Baltijas Starptautisko akadēmiju. Kopš 2010. gada vada kultūras projektu producēšanas radošo apvienību "I Did It". 2021. gadā iestājusies Latvijas Mākslas akadēmijas maģistra studiju programmā "Post".

Literāras publikācijas kopš 2015. gada. Izdoti divi dzejoļu krājumi. Krājums "Narkozes" nominēts Literatūras gada balvai nominācijā "Labākā debija", balvas pasniegšanas ceremonijā tas saņēma portāla "Delfi" lasītāju balvu.

2018. gadā izdots otrs dzejoļu krājums "Dzērājmeitiņa". 

2022. gadā izdots trešais dzejoļu krājums "Aizmīlestība". 2023. gada februārī grāmata iekļauta Literatūras gada balvas garajā sarakstā.

## Bibliogrāfija

### Dzeja
* *Narkozes*. Rīga: Neputns, 2015.
* *Dzērājmeitiņa*. Rīga: Neputns, 2018.
* *Aizmīlestība.* Rīga: Neputns, 2022.

### Dzeja citās valodās
* *Narcoses*. Trans. Marta Ziemelis. Cardigan: Parthian Books, 2018.

## Atsauces
Stacijas dežurants un vilcienu dispečers

thumb|Stacijas dežurants Ungārijā motorvagona vadītājam rāda atļaujošo rokas signālu izbraukšanai uz posmu
**Stacijas dežurants** un **vilcienu dispečers** ir dzelzceļa atbildīgie darbinieki par drošu vilcienu kustības organizāciju. Pirmajā gadījumā vilcienu kustību vada atsevišķā sadales punktā un tam tieši piekļaujošajos posmos, bet otrajā - veselā iecirknī vai pat vairākos iecirkņos vienlaicīgi, kur ietilpst vairāki sadales punkti un posmi. Nejaukt ar stacijas ēkas dežurantu, kurš lielās stacijās ir atbildīgs par kārtību stacijas ēkā. Stacijas dežurants pilda visus vilcienu dispečera rīkojumus pat, ja vilcienu dispečera rīcībā neatrodas centralizācijas iekārta ierīču tiešai darbināšanai. Kad SCB iekārtu attīstība bija zemā līmenī, katrā sadales punktā uz vietas atradās stacijas dežurants, kurš parasti strādāja diennakti dalot maiņās, bet vilcienu dispečers norādījumus par vicienu palaišanas priekšrocībām deva pa telefonu. Toties līdz ar tehnoloģisko SCB iekārtu progresu radās iespēja visas stacijas dzežuranta funkcijas pārlikt uz vilcienu dispečera pleciem un daļēji atteikties no stacijas dežurantiem, kas deva darba algas fonda ietaupījumu un rīkojumu veiktspējas operativitāti. Tomēr pilnībā atteikties no stacijas dežurantiem nav iespējams, jo SCB iekārtu bojājuma gadījumā vai liela manevru apjoma darbu laikā, kā arī dzelzceļa infrastruktūras remontdarbu laikā vilcienu dispečers stacijas nodod vietējā vadībā stacijas dežuranta rīcībā. Pretājā gadījumā vilcienu dispečera kapacitāte neļauj tikt galā ar lielo darba apjomu. Vilcienu dispečera darbs ir ļoti emocionāli smags ar lielu atbildības nastu, tāpēc tas var atstāt ietekmi uz veselību. Lielās stacijās un ārpusklases stacijās pēc darba apjoma piepūles stacijas dežuranta un vilcienu dispečera amats var būt vairāk vai mazāk līdzvērtīgs.

## Attēlu galerija

Attēls:Bohumin US 20080803.jpg|Dispečeru postenis Čehijā
Attēls:Ufficio Movimento 1JPG.png|Stacijas dežuranta centralizācijas pults
Attēls:Despatcher's desk.jpg|Vilcienu dispečers ar roku zīmē vilcienu kustības grafiku


## Atsauces
Suntažu iela (Rīga)

**Suntažu iela** ir Rīgas iela Latgales priekšpilsētas Avotu apkaimē. Suntažu iela sākas pie Pērnavas ielas krustojuma un beidzas ar strupceļu. Ielas garums ir 110 metri, tā klāta ar bruģa un asfalta segumu.

Pirmoreiz Rīgas ielu sarakstos minēta 1935. gadā ar esošo nosaukumu, tas laika gaitā nav mainījies. Iela nosaukta par godu Suntažu ciemam Ogres novadā. Suntažos atradusies sena lībiešu apdzīvota vieta, kas netieši pieminēta Indriķa hronikā.

## Ielu savienojumi
Suntažu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Pērnavas iela.

## Atsauces
Bojnices pils

**Bojnices pils** () ir 12. gadsimta pils, kas atrodas Slovākijas pilsētā Bojnicē. 
Tā ir populārs tūrisma objekts. Pili bieži izmanto fantāzijas un pasaku filmu uzņemšanā.

Rakstos pirmoreiz minēta 1113. gadā. Pirmais zināmais pils īpašnieks bija magnāts Māķāšs Čāks. 15. gadsimtā tās īpašnieks bija Ungārijas karalis Māķāšs Huņadi. Vēlāk pils piederēja Sapojai, Turzo un visbeidzot Pālfi dzimtai, kas 19. gadsimtā pili ievērojami pārbūvēja. Pālfi pili 1939. gadā pārdeva uzņēmējam Tomāšam Batjam, bet 1945. gadā tā tika nacionalizēta. 1950. gadā lielu daļu no pils iznīcināja ugunsgrēks, tomēr tā tika atjaunota. Mūsdienās pilī ir Slovākijas Nacionālā muzeja fliāle. Pie pils darbojas zooloģiskais dārzs.

## Ārējās saites

*
Ļubļanica

**Ļubļanica** () ir 41 kilometru gara Savas labā krasta pieteka Slovēnijā. Lejtecē tā tek caur valsts galvaspilsētu Ļubļanu.

Tiek uzskatīts, ka Ļubļanica augštecē veidojas no vismaz trim upēm, tomēr tā izveidojusies no vairākām pazemes upēm karsta reģionā, kuras pirms tam tecējušas virs zemes ar citiem vārdiem, tāpēc poētiski saka, ka Ļubļanicai ir septiņi vārdi. Ļubļanicas upes apkaimē ir ievērojams daudzums arheoloģisko pieminekļu, sevišķi Ļubļanas purva apvidū uz dienvidiem no Ļubļanas.

## Ārējās saites
Ziemeļlatvijas partizānu pulks

thumb|250px|Piemiņas zīme Ziemeļlatvijas partizāniem (2003).
**Ziemeļlatvijas partizānu pulks** bija Latvijas brīvības cīņu laikā izveidota Ziemeļlatvijas brigādes vienība, kas piedalījās Vidzemes, Latgales un Zemgales atbrīvošanas kaujās.

Pēc vienotas Latvijas armijas izveides 1919. gada jūlijā Ziemeļlatvijas partizānu pulku iekļāva 5. Cēsu kājnieku pulkā kā rotu.

## Priekšvēsture
1919. gada 31. martā ar Igaunijas armijas virspavēlnieka pavēli nodibināja Ziemeļlatvijas brigādi pulkveža Zemitāna vadībā, kas kopā ar igauņu karaspēku pārgāja pretuzbrukumā Padomju Latvijas armijai Veru un Valkas virzienā. 
1919. gada aprīļa beigās Bulaka-Balahoviča komandētā Atsevišķā Pleskavas korpusa jātnieku sapieru izlūku komandas priekšnieks Artūrs Aparnieks kopā ar 30 latviešu jātniekiem pārgāja Ziemeļlatvijas brigādes pakļautībā. Gatavojoties Vidzemes ieņemšanai, 15. maijā A. Aparnieku iecēla par Ziemeļlatvijas partizānu pulka komandieri kapteiņa dienesta pakāpē ar pseidonīmu "Apsēns". 30. maijā pretinieka aizmugurē aizgājušais pulks padzina no Cēsīm sarkanarmiešus, turklāt Apsēns puseskadrona vadībā pirmais zem ienaidnieka uguns ieauļoja pilsētā. 
Savukārt 7. jūnijā Ziemeļlatvijas partizānu pulks (tikai 150 vīru) ieņēma pretinieka aizmugurē esošo Borhu staciju un noturēja to līdz papildspēku pienākšanai. Tajā pašā dienā uzbrukums Rudzātu virzienā ienaidnieka pārspēka dēļ beidzās ar atkāpšanos un 20 vīru zaudēšanu. 

Bermontiādes laikā kapteinis Aparnieks no agrākajiem pulka kareivjiem saformēja 1. partizānu pulku, kas 10. novembrī ielauzās ienaidnieka pozīcijās Torņakalnā, 11. novembrī izsita ienaidnieku no Švarcenieku muižas. 17. novembrī ar savu pulku ielauzās pretinieka aizmugurē, izraisīja paniku un atviegloja Jelgavas ieņemšanu 21. novembrī.

## Atsauces
Sonfjelleta nacionālais parks

**Sonfjelleta nacionālais parks** () ir 1909. gadā izveidots nacionālais parks Zviedrijas vidusdaļas rietumos. Izveidots ap 1278 metrus augsto Sonfjelleta kalnu. Teritorijā daudz laukakmeņu un nelielu strautu. Mīt lāči, aļņi, lūši. 1989. gadā parka teritorija paplašināta.

## Galerija

Attēls:Hiker in Sonfjället.jpg
Attēls:Lillfjället.jpg
Attēls:Nyvallens fäbodvall.jpg
Attēls:Sonfjället Dusk.jpg|Sonfjellets no attāluma


## Ārējās saites

*
De La Rue

***De La Rue plc*** ir 1821. gadā dibināta globāla poligrāfijas kompānija, kas specializējas banknošu, pasu un tamlīdzīgu izstrādājumu ražošanā. Ražo arī banknošu skaitīšanas un pārbaudes aparatūru. Darbojas vairāk nekā 140 valstīs. Drukā banknotes vairāk nekā 60 valstīm.

Tās galvenā mītne atrodas Hempšīrā, Anglijā. Tiek kotēta Londonas fondu biržā. Vēsturiski ražojusi arī spēļu kārtis, pastmarkas un rakstāmlietas. 2019. gada oktobrī uzņēmumu iegādājās ASV kompānija *[[HID Global]]*, kas savukārt pieder Zviedrijas *[[Assa Abloy]]*.

## Ārējās saites
* 
*
Laba

**Laba** () jeb **Labeža** () ir 240 kilometru gara Kubaņas kreisā krasta pieteka Krievijas Krasnodaras novadā un Adigejā. 

Sākas Galvenās Kaukāza grēdas nogāzēs. Augštecē upei kalnu upes raksturs. Lejtecē - līdzenumu upe ar daudzām pietekām, kas lielākoties regulētas. Lielākās pietekas - Čamlika, Farsa, Uļka un Psenafa. Upes krastos atrodas Labinska, Kurgaņinska. Iepretim upes ietekai Kubaņā - Ustjlabinska.

## Atsauces

## Ārējās saites
Avedis Zildjian Company

***Avedis Zildjian Company*** jeb ***Zildjian*** ir 1623. gadā dibināts mūzikas instrumentu ražošanas uzņēmums, kas galvenokārt nodarbojas ar šķīvju un bungu vālīšu ražošanu. Kopš dibināšanas Osmaņu impērijas galvaspilsētā Konstantinopolē tas pieder armēņu izcelsmes Zildžjanu ģimenei. Kompānijas pirmais īpašnieks bija alķīmiķis Avediss, kas eksperimentēja ar dažādu metālu sakausējumiem Osmana II laikā. 20. gadsimta sākumā, kad Osmaņu impērijā pastiprinājās pret armēņiem vērsta politika, uzņēmums tika pārcelts uz ASV.

## Ārējās saites
* 
*
Lezginka

[thumb|right|350px|Lezginku dejo uz terases [Tbilisi]]
**Lezginka** (, ) ir populāra dažādu Kaukāza tautu deja, ko mēdz dejot lezgīni un citas tautas Dagestānā, kā azerbaidžāņi, gruzīni, osetīni, adigi, arī armēņi un inguši, čečeni un karačajieši. Izplatīta kļūda ir šo deju attiecināt tikai uz lezgīniem. 

Par lezginku sauc arī turku tautas deju, kuru galvenokārt dejo azerbaidžāņu minoritāte Turcijas ziemeļrietumos — Ardahanas, Īgdiras un Karsas ilos. Turcijā to dēvē arī par *Kafkas Oyunları* (kaukāziešu deju). Dažādos Kaukāza reģionos, kur tiek dejota šī deja, tai ir dažādi nosaukumi, piemēram, , , , , , , *тымбыл кафт*, .
link=Attēls:Танец_%22лезгинка%22,_лезгины,_Дагестанская_обл,_с._Ахты,_начало_XX_века.jpg|left|thumb|Lezgīni dejo lezginku (Dagestāna, ap 1900. gadu)
Lezginkas mūzika ir ļoti ātra un dinamiska, tās taktsmērs ir 6/8. Tradicionālie mūzikas instrumenti ir kausa bungas *tombak*, rāmja bungas *ghaval* vai gruzīnu bungu pāris *diplipito*, vēlāk tikušas pievienotas arī harmonikas. thumb|Zobenu deja osetīnu dejotāja Aleksandra Džusova izpildījumāLezginka var tikt dejota kā solo deja (dejo tikai vīrietis) vai pāru (dejo vīrietis un sieviete) deja. Dejojot pa pāriem, partneri nepieskaras viens otram. Dalībnieki parasti ir ģērbušies tradicionālajos tērpos, vīrieši pie sāniem nēsā zobenu, bet sievietes valkā garu, izrotātu apģērbu. Vīrietis, atdarinot ērgli (ērglis Kaukāzā ir spēka, diženuma, savaldības un drosmes simbols) dejo enerģiskiem, ātriem un īsiem soļiem, dažādos virzienos mētādams rokas, pēc tam veic straujus lēcienus un nokrīt uz ceļiem, tad atkal uzlec kājās. Savukārt sieviete pārvietojas graciozi,  lēni un plūstoši, atdarinot gulbi. Šis lomu sadalījums mūsdienās vairs netiek tik stingri ievērots. Tradicionāli šo deju dejo skatītāju lokā, skatītājiem uz grīdas ar rokām, pātagu vai zobenu izklaudzinot ritmu. Skatītāji reizēm pat ņem dalību dejā.  
Lezginkā kā elements var būt ietverta deja uz pirkstgaliem, cits elements — zobenu deja, kur rokās vai mutē tiek turēti pieci vai vairāki zobeni, kas viens pēc otra tiek mesti pret zemi. Dažkārt ar zobeniem tiek attēlota cīņa. Armēņu komponista Arama Hačaturjana "Zobenu deja" ir vispazīstamākā daļa no baleta "Gajanē", kuras pamatā ir lezginka.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Teil 1, Teil 2, Teil 3 einer älteren Reportage (englisch) über die Musiktraditionen Nordkaukasiens, Bedeutungen und regionale/nationale Unterschiede am Beispiel der Tscherkessen, Osseten, Russen, Kumyken, Awaren, Kosaken und einer tscherkessischen Hochzeit.
* Zusammenschnitt mehrerer Tänze und Elemente der Lesginka, Aufnahmen aus Georgien, Armenien, Aserbaidschan und Nordkaukasien.
* Lesginka auf einer aserbaidschanischen Hochzeit
* Lesginka in Kostümen mit den erwähnten Kniesprüngen
Sjerranevada

**Sjerranevada** () ir kalnu grēda Spānijas dienvidos, Andalūzijā. Stiepjas rietumu — austrumu virzienā 42 kilometru garumā. Trešā augstākā kalnu sistēma Eiropā, aiz Kaukāza un Alpiem, augstāka nekā Pireneji Spānijas ziemeļos.

Kalnu grēda ir populārs tūrisma objekts. Lielā daļā no kalnu grēdas ierīkots Sjerranevadas nacionālais parks. Veletas kalna ziemeļu nogāzē ierīkots slēpošanas kūrorts *Estación de esquí de Sierra Nevada*, kas ir vistālāk uz dienvidiem esošais Eiropā. Slēpošanas sezona parasti ir no vēla novembra līdz maija sākumam, kas sezonas beigās ļauj peldēties Vidusjūrā un slēpot sniegā vienas dienas ietvaros. Tāpat ziemeļu nogāzē 2896 metru augstumā atrodas Sjerranevadas observatorija un IRAM radioteleskops. Uz ziemeļrietumiem no Sjerranevadas atrodas Granada.

## Ārējās saites
* 
*
Simone Indzagi

**Simone Indzagi** (; dzimis  Pjačencā) ir itāliešu futbola treneris un bijušais futbolists. Lielāko daļu spēlētāja karjeras pārstāvējis Romas "Lazio", spēlējis uzbrucēja pozīcijā, aizvadījis trīs spēles Itālijas izlasē. No 2025. gada jūnija ir Saūda Arābijas profesionālā līgas kluba Al Hilal SFC galvenais treneris. No 2021. gada līdz 2025. gadam bija Milānas "Internazionale" galvenais treneris.

Viņa vecākais brālis Filipo Indzagi arī ir bijušais futbolists un treneris.

## Futbolista karjera
Profesionālo karjeru sāka dzimtās pilsētas klubā *[[Piacenza Calcio 1919|Piacenza]]*. Sākumā tika izīrēts zemāko līgu klubiem *[[Carpi FC 1909|Carpi]]*, *[[Novara Calcio|Novara]]*, *[[A.C. Lumezzane|Lumezzane]]* un *Brescello*. 1998.—1999. gada sezonā *Piacenza* rindās 30 spēlēs A sērijā guva 15 vārtus. 1999. gadā pārgāja uz Romas "Lazio". 1999.—2000. gada sezonā kļuva par A sērijas uzvarētāju un Itālijas kausa ieguvēju. 2004. gadā ar *Lazio* vēlreiz uzvarēja Itālijas kausa izcīņā. 2005. gadā tika izīrēts *[[U.C. Sampdoria|Sampdoria]]*, 2007.—2008. gada sezonu pavadīja īrē *[[Atalanta B.C.|Atalanta]]* vienībā. 2008. gadā atgriezās *Lazio*, taču spēlēja vien epizodiski. 2010. gadā noslēdza spēlētāja karjeru. 

Itālijas izlasē debitēja  draudzības spēlē pret Spānijas izlasi. Vēlāk tajā pašā gadā piedalījās spēlē pret Angliju, trešo un pēdējo spēli izlases rindās aizvadīja  pret Rumāniju.

## Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām sāka strādāt par treneri *[[S.S. Lazio|Lazio]]* kluba sistēmā ar jauniešu komandām.  pēc Steāno Pioli atlaišanas tika iecelts par galvenā trenera pienākumu izpildītāju, nostrādaja līdz sezonas beigām. Pirms 2016.—2017. gada sezonas par *Lazio* galveno treneri tika apstiprināts Marselo Bjelsa, taču viņš amatu atstāja jau pēc divām dienām, un Simone Indzagi kļuva par galveno treneri. 2017. gadā S. Indzagi vadībā *Lazio* izcīnīja Itālijas superkausu, uzvarot Turīnas "Juventus" ar 3:2. 2019. gadā uzvarēja Itālijas kausa izcīņā, finālā pieveicot *[[Atalanta B.C.|Atalanta]]*.

2021. gada jūnijā kļuva par Milānas "Internazionale" galveno treneri. 2025. gada 3. jūnijā Indzagi pēc abpusējas vienošanās pameta "Inter" komandas trenera amatu.

2025. gada 4. jūnijā Indzagi tika iecelts par Al-Hilal komandas galveno treneri, parakstot divu gadu līgumu ar komandu.
## Sasniegumi
### Spēlētāja karjera
**Novara**
*Itālijas C2 sērija: 1995–96 

**Lumezzane**
*Itālijas C2 sērija: 1996–97

**Lazio**
*Itālijas A sērija: 1999–2000 
*Coppa Italia: 1999–2000, 2003–04, 2008–09
*Supercoppa Italiana: 2000
*UEFA Superkauss: 1999
### Trenera karjera
**Lazio**
*Coppa Italia: 2018–19; finālists: 2016–17
*Supercoppa Italiana: 2017, 2019

**Milānas Inter**
*Itālijas A sērija: 2023–24
*Coppa Italia: 2021–22, 2022–23
*Supercoppa Italiana: 2021, 2022, 2023
* UEFA Čempionu līga finālists:2022–23, 2024–25
## Atsauces

## Ārējās saites
Ōsumi (pavadonis)

***Ōsumi*** jeb ***Ohsumi*** () bija Japānas pirmais Zemes mākslīgais pavadonis. Tas orbītā tika palaists 1970. gada 11. februārī. Pavadonis darbojās aptuveni 14 stundas.

Projektu īstenoja Kosmosa un astronautikas zinātnes institūts un Tokijas Universitāte.
Pavadonim tika dots Japānas dienvidu provinces Osumi nosaukums, no kuras startēja raķete ar *Ōsumi*.

Japāna kļuva par ceturto valsti pēc Padomju Savienības, ASV un Francijas, kas saviem spēkiem palaidusi Zemes mākslīgo pavadoni. 
Šī bija piektais Japānas mēģinājums palaist pavadoni. Pirmie četri mēģinājumi no 1966. līdz 1969. gadam beidzās neveiksmīgi nesējraķetes kļūmes dēļ.

## Uzbūve
Kosmiskais aparāts sastāvēja no nelielas instrumentu paketes, kas bija pievienota *L-4S* nesējraķetes ceturtajai pakāpei. Tā bija aprīkota ar divām āķveida antenām un četrām berilija vara pātagas tipa antenām (apļveida polarizācija). Elektroenerģiju nodrošināja sudraba oksīda-cinka baterija ar ietilpību 5 Ah. Kosmiskā aparāta masa bija 24 kg, ieskaitot izlietoto ceturto pakāpi.

*Ōsumi* bija zinātniskie instrumenti, kas bija paredzēti, lai veiktu temperatūras un blīvuma, saules emisijas mērījumu un enerģisku daļiņu mērīšanu:
* garenvirziena precīzs akselerometrs,
* garenvirziena akselerometrs,
* deformācijas mērierīces termometrs,
* telemetrijas raidītājs,
* radiobākas raidītājs,
* pilotraidītājs.

## Palaišanas mēģinājumi
Pirmais mēģinājums palaist *Ōsumi* pavadoni 1966. gada 26. septembrī bija neveiksmīgs, kad sabojājās ceturtās raķešpakāpes orientācijas vadības sistēma.

1966. gada 20. decembrī otrais mēģinājums neizdevās, jo neiedarbojās ceturtā pakāpe.

Arī trešais pavadonis, kas tika palaists 1967. gada 13. aprīlī, nespēja sasniegt orbītu. Atkal neizdevās iedarbināt ceturto pakāpi.

Pēc trim palaišanas kļūmēm tika palaista speciāla suborbitāla raķete *L-4T*, lai atrisinātu nesējraķetes problēmas. 1969. gada 22. septembrī ceturtais palaišanas mēģinājums atkal beidzās neveiksmīgi. Šoreiz kļūmīgi funkcionēja ceturtās raķešpakāpes orientācijas vadības sistēma pēc tam, kad trešā pakāpe sadūrās ar ceturto pakāpi.

## Lidojuma gaita
*Ōsumi* tika palaists  04:25 *[[UTC]]* ar nesējraķeti *[[Lambda 4S]]* no Kagošimas kosmosa centra.
Pavadonim bija plānota 500 km apļveida orbīta, bet nesējraķetes kļūmes dēļ tas tika ievadīts eliptiskā orbītā; orbītas slīpums 31°, apogejs 5140 km, perigejs 350 km.

No 15:56:10 līdz 16:06:54, apmēram divarpus stundas pēc starta, Učinourā tika saņemts radiosignāls no *Ōsumi*, apstiprinot, ka tas bija veicis pirmo apriņķojumu ap Zemi. Radio signāla līmenis pakāpeniski kritās, un nākamajā dienā, 12. februārī, 6. apriņķojuma laikā tas kļuva ļoti vājš. Signālu vairs nevarēja uztvert 7. apriņķojuma laikā. Tiek uzskatīts, ka *Ōsumi* signāls tika zaudēts 14 līdz 15 stundas pēc palaišanas, ko, iespējams, izraisīja strauja jaudas samazināšanās neplānoti augstākas temperatūras dēļ.

Pavadonis turpināja nekontrolēti riņķot Zemes orbītā.
2003. gada 2. augustā *Ōsumi* iegāja Zemes atmosfērā un sadega virs Ziemeļāfrikas.

## Ārējās saites
* Ohsumi Gunter Dirk Krebs