open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Andrejs Pedans

**Andrejs Pedans** (; dzimis ) ir Krievijas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2021. gada Pedans pārstāv KHL komandu Maskavas "Dinamo". 2011. gada NHL draftā Pedanu ar kopējo 63. numuru trešajā kārtā izvēlējās Ņujorkas "Islanders".

Iepriekš pārstāvējis AHL komandas Bridžportas "Sound Tigers", Jūtikas "Comets" un Skrentonas "Penguins", NHL komandu Vankūveras "Canucks" un KHL komandu Kazaņas "Ak Bars".

## Ārējās saites
Avota veronika

**Avota veronika** (*Veronica beccabunga*) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eiropā, Rietumāzijā un Ziemeļāfrikā. Avota veronika ir sastopama visā Latvijas teritorijā un tā ir visbiežākā no pārmitrās vietās sastopamām veronikām.

Nelielas grupas un vairākus kvadrātmetrus lielas, monodominantas avotu veroniku audzes ir sastopamas ūdenstilpju piekrastēs un periodiski applūstošās vietās, grāvjos, pļavu pazeminājumos, retāk purvu lāmās.

## Morfoloģija
Avota veronika ir daudzgadīgs, 10—60 cm garš lakstaugs ar ložņājošu sakneni.

Auga stublājs ir gulošs vai pacils, kails, sulīgs, cilindrisks, mezglos sakņojas un parasti tas zaro maz. Uz stublāja un zariem ir pretēji izvietotas lapas. Tās ir biezas un spīdīgi zaļas. Pēc formas lapas ir iegareni olveidīgas vai eliptiskas, aptuveni 1,5—6 cm garas un 0,5—2,5 cm platas. Lapas plātnes mala ir gluda vai nekārtni zobaina, gals strups, pamats ķīļveida un lapas kāts ir īss.

Ziedi ir pretējos un skrajos ķekaros augšējo lapu žāklēs stublāja vai sānzaru galotnē. Ziediem ir seglapa, kas ir aptuveni ziedkāta garumā. Kauslapas un vainaglapas ir pa 4. Kauslapas šauri lancetiskas. Vainaglapas ir zilas vai tumšzilas, un nevienādas — apakšējā vainaglapa vissīkākā, nereti ar tumšāku dzīslojumu un baltu plankumu pie pārejas stobriņā.

Auglis ir pogaļa ar seklu jomu un tievu irbuļa palieku, kas mazliet īsāka nekā kauslapas. Zied no jūnija līdz septembrim.

## Atsauces

## Ārējās saites
Stanica Luhanska

**Stanica Luhanska** () ir ciemats Ukrainas austrumos Luhanskas apgabala Ščastjas rajonā. Izvietojusies apgabala austrumdaļā, Siverskijdoņecas kreisajā krastā iepretī Luhanskas pilsētai.

Pilsētā ir dzelzceļa apkalpošanas, pārtikas, zivju pārstrādes uzņēmumi. Liela lauksaimniecības rajona centrs.

## Vēsture
Stanica Luhanska ir viena no divām Ukrainas apdzīvotajām vietām, ko dibinājuši Donas kazaki.

Apdzīvotā vieta dibināta 17. gadsimta otrajā pusē kā Luhanas nocietinātā pilsētiņa. 1684. gadā to nodedzināja tatāri, bet 1688. gadā to atjaunoja kā Luhanskas staņicu un šis gads tiek uzskatīts par dibināšanas gadu. Krievijas Impērijā staņica ietilpa Donas karaspēka apgabalā. 1920. gadā pēc kazaku karaspēka sakāves staņica tika iekļauta Doņeckas guberņā un pārdēvēta par **Staničnoluhanski** (*Станично-Луганське*). 1938. gadā piešķirts pilsētciemata statuss. 2007. gadā atjaunots vēsturiskais kazaku nosaukums. No 1923. līdz 2020. gadam bija rajona centrs. 2014. gada Donbasa kara laikā Stanica Luhanska smagi cieta Ukrainas Bruņoto spēku kaujās ar Krievijas separātistu spēkiem.

2022. gada 26. februārī pilsētciematu okupēja Krievijas Federācijas Bruņotie spēki. 2024. gadā Ukrainas atkrieviskošanas ietvaros pilsētciemata statuss aizstāts ar ciemata statusu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dmitro Kuleba

**Dmitro Kuleba** (; dzimis 1981. gada 19. aprīlī) ir Ukrainas valstsvīrs, diplomāts un komunikāciju speciālists. No 2020. līdz 2024. gadam bija Ukrainas ārlietu ministrs. Viņš vienlaikus ir arī Ukrainas Nacionālās aizsardzības un drošības padomes loceklis.

Kuleba ir viens no jaunākajiem augstākā līmeņa diplomātiem Ukrainas vēsturē. Iepriekš viņš strādājis par Ukrainas premjerministra vietnieku Eiropas un eiroatlantiskās integrācijas jautājumos, kā arī no 2016. līdz 2019. gadam par Ukrainas pastāvīgo pārstāvi Eiropas Padomē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lauka veronika

**Lauka veronika** (*Veronica agrestis*) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Tās sākotnējais izplatības areāls ir Eiropas vidiene un Dienvideiropa, taču mūsdienās tā ir plaši sastopama Eirāzijā un citos kontinentos, tostarp ir bieži sastopama visā Latvijas teritorijā — tīrumos un atmatās, dārzos, sētos zālājos un dažādās nezālienēs.

## Morfoloģija
Lauka veronika ir viengadīgs, 10—30 cm garš lakstaugs ar gulošu vai pacilu stublāju, kuram var attīstīties vairāki zari, kuri starveidīgi aug uz visām pusēm. Stublāju un lapas klāj īsi matiņi.

Lapas ir iegareni olveidīgas, aptuveni 0,7—1,2 cm garas un 0,5—0,8 cm platas. Tās ir nedaudz sulīgas, to mala ir zobaina, gals strups, pamats ieapaļš vai sekli sirdsveidīgs. Lapām ir īss kāts — kāta garums parasti nepārsniedz pusi no plātnes garuma.

Ziedi (viens vai vairāki) ir izvietoti augšējo lapu žāklēs. Kauss ir dalīts četrās iegareni lancetiskās daļās. Ziedi ir pasīki — to diametrs ir 0,5—0,8 cm. Tie ir ļoti gaiši zilganbalti, parasti ar tumšākām, zilām svītrām. Putekšņlapas ir īsākas nekā vainags. Augļu laikā ziedkāts lokveidīgi noliecas uz leju. Auglis ir otrādi sirdsveidīga pogaļa ar dziļu jomu, abi pogaļas cirkņi ir ļoti izcelti. Pogaļai ir blīvi, gari dziedzermatiņi. Zied no maija beigām līdz oktobrim.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hostomeļa

**Hostomeļa** () ir ciemats Ukrainas Kijivas apgabalā, uz ziemeļrietumiem no galvaspilsētas Kijivas. Administratīvi tās pakļauts Bučas rajonam.

Hostomeļa galvenokārt ir pazīstama kā aviobūves uzņēmuma *[[Antonov]]* un tā meitasuzņēmuma *Antonov Airlines* bāze.  Hostomeļā ir lidosta, kā arī "Vetropack" stikla rūpnīca.

## Vēsture
Saskaņā ar leģendām Hostomeļa ir pastāvējusi kopš seniem laikiem. Rakstos pirmo reizi pieminēta 1494. gadā. 1495. gadā Lietuvas lielkņazs Aleksandrs Hostomeļu atdeva kņazam Ivanam Hlinskim. 1509. gadā pēc Hlinsku nodevības karaļa Sigismunda I īpašumu nodeva Semjonam Polozam. 1614. gadā Polijas karalis Sigismunds III piešķīra Hostomeļai Magdeburgas tiesības, 1694. gadā uzcēla pilsētas baznīcu.

Bohdana Hmeļnicka sacelšanās laikā pilsētā apmetās Kijivas kazaku pulks. 1768. gada jūlijā pilsētu ieņēma Ivana Bondarenko haidamaki.

Kijivas kaujas laikā 2022. gada 24. februārī Ukrainas armija atvairīja pirmo Krievijas uzbrukuma vilni un noturēja Hostomeļas lidostu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Višhoroda

**Višhoroda** ()  ir pilsēta Ukrainā, Kijivas apgabala Višhorodas rajona centrs. Izvietojusies uz ziemeļiem no valsts galvaspilsētas Kijivas Dņepras kreisajā krastā pie Kijivas ūdenskrātuves.

Pilsētā attīstīta enerģētika, atrodas Kijivas hidroelektrostacija, Kijivas hidroakumulējošā elektrostacija, uzņēmums *Ukrhidroenergo*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ivankiva

**Ivankiva** () ir ciemats Ukrainas Kijivas apgabalā. Izvietojies Teterivas upes krastā 80&nbsp;km uz ziemeļrietumiem no galvaspilsētas Kijivas. Administratīvi pakļauts Višhorodas rajonam.

## Vēsture
Senatnē Ivankiva tika saukta par **Trudinovu**. Kopš 1589. gada saukta vietējā muižnieka Ivana Proskuras vārdā. Pēc pievienošanas Krievijai 1793. gadā Ivankiva kļuva par pagasta miestu. Pēc Čornobiļas AES katastrofas 1986. gadā Ivankiva kļuva par Pripjatas evakuēto iedzīvotāju sākotnējo pieņemšanas vietu. Līdz 2020. gada reformai bija rajona centrs.

## Atsauces
Martins Gernāts

**Martins Gernāts** (, dzimis ) ir Slovākijas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2023. gada Gernāts pārstāv KHL komandu Jaroslavļas "Lokomotiv". 2011. gada NHL draftā Gernātu ar kopējo 122. numuru piektajā kārtā izvēlējās Edmontonas "Oilers".

Iepriekš Gernāts ir spēlējis AHL komandās Oklahomasitijas "Barons", Beikersfīldas "Condors" un Sandjego "Gulls", Čehijas Ekstralīgas komandās Prāgas "Sparta" un Tršinecas "Oceláři", Slovākijas Ekstralīgas komandā *[[HC Košice]]* un Šveices Nacionālās līgas komandā *[[Lausanne HC]]*.

Slovākijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2017. un 2021. gada Pasaules čempionātā. Izcīnījis bronzas medaļu 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

## Ārējās saites
Zmijinija

**Zmijinija** ( — **Čūsku sala**) ir Ukrainai piederoša sala Melnās jūras rietumos 35 km no Donavas deltas. Administratīvi ietilpst Odesas apgabala Izmailas rajonā. Zmijinija ir vienīgā Melnās jūras sala, kas atrodas atstatus no tās krasta.

Salā pastāvīgi dzīvo aptuveni 30 cilvēku, tajā ir pasts, muzejs, bankas filiāle.

## Apraksts
Zmijinija ir neliela akmeņaina sala pie Ukrainas dienvidu krasta, kas atrodas stratēģiskā vietā pie Rumānijas un Ukrainas teritoriālo ūdeņu robežas Melnajā jūrā.

Vienīgā apmetne uz salas ir Bile, kas celta 2007. gadā.

## Vēsture
Kā vēsta seno grieķu leģendas, salu no jūras dzelmes pacēla savam dēlam Ahilam dieviete Fetīda. Grieķi salu sauca par **Fidonisu** (*Φίδονισι*), bet rumāņi — par **Šerpiloru** — ‘čūsku salu’. Dažādos laikos sala bijusi Turcijas, Krievijas Impērijas, Rumānijas un PSRS valdījumā. 1980. gados salas apkārtnē atrada ievērojamus naftas un dabasgāzes krājumus, kas vēlāk izraisīja strīdus starp Ukrainu un Rumāniju par šelfa robežu — Rumānija uzstāja, ka Zmijinija nav sala, bet klints un tādēļ nav ņemama vērā robežas noteikšanai.

2022. gada Krievijas uzbrukuma laikā salas garnizonam uzbruka Krievijas karakuģis, kurš pieprasīja garnizonu padoties. Uz to tika dota atbilde *Русский военный корабль, иди на хуй!* Garnizons tika saņemts gūstā un 24. martā gūstekņu apmaiņā atbrīvots.

Līdz 2022. gada 30. jūnijam sala atradās Krievijas karaspēka kontrolē, bet Ukrainas gaisa spēki un artilērija iznīcināja gan pie šīs salas esošos kaujas kuterus, gan pretraķešu iekārtas, gan desantniekus, līdz beidzot Krievijas Aizsardzības ministrija paziņoja par karaspēka izvešanu no Čūsku salas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jonass Netinens

**Jonass Netinens** (, dzimis ) ir Somijas hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2022. gada Netinens pārstāv Zviedrijas hokeja līgas komandu HV71. 2009. gada NHL draftā Netinenu ar kopējo 65. numuru trešajā kārtā izvēlējās Monreālas "Canadiens".

Iepriekš spēlējis Somijas hokeja līgas komandās Espo "Blues", Hemēnlinnas HPK un Jiveskiles JYP, AHL komandā Hamiltonas "Bulldogs", NHL komandā Monreālas "Canadiens", Zviedrijas hokeja līgas komandā *[[Modo Hockey]]* un KHL komandās Ņižņekamskas "Ņeftehimik", Podoļskas "Vitjaz" un Čerepovecas "Severstal".

Somijas hokeja izlases sastāvā izcīnījis zelta medaļu 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

## Ārējās saites
Roberts Roba

**Roberts Roba** (, dzimis ) ir Igaunijas hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2022. gada Roba pārstāv Somijas hokeja līgas komandu Jiveskiles JYP un pilda komandas kapteiņa funkcijas.

2012. gadā debitējis Somijas hokeja līgas komandas Espo "Blues" rindās. 2016. gadā pievienojies citai Somijas komandai Jiveskiles JYP, kur pavadījis piecas sezonas. 2021. gadā pievienojies KHL komandai Čerepovecas "Severstal", bet vēlāk atgriezies Jiveskilē.

Pārstāv Igaunijas hokeja izlasi kopš 2009. gada un ir tās kapteinis.

## Ārējās saites
Toni Kolete

**Toni Kolete** (; dzimusi ) ir austrāliešu aktrise, producente, dziedātāja un dziesmu autore.

## Aktrises karjera
Pazīstama ar savām lomām gan televīzijā, gan arī neatkarīgajā kino. Savas karjeras laikā saņēmusi Zelta globusa balvu un Emmy balvu, kā arī tikusi nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai, Tony balvai un divām BAFTA kino balvām.

Kino debitējusi ar filmu *[[Spotswood]]* (1992). Par lomu filmā "Mjūrielas kāzas" (1994), Kolete tika nominēta Zelta globusa balvai. Starptautisku atpazīstamību ieguvusi, piedaloties M. Naita Šjāmalāna psiholoģiskajā šausmu filmā "Sestais prāts" (1999), par ko viņa tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā". Saņēmusi BAFTA kino balvas nominācijas par filmām "Par puiku" (2002) un "Mis Saulstariņš" (2006).

Piedalījusies dažādu žanru filmās, kā vēsturiskajā komēdijā "Emma" (1996), asa sižeta trillerī "Šafts" (*Shaft*, 2000), vēsturiskajā drāmā "Stundas" (2002), romantiskajā drāmā *[[Japanese Story]]* (2003), komēdijās "Māsas kurpēs" (2005) un *[[The Way, Way Back]]* (2013), šausmu filmās *[[Krampus]]* (2015) un "Reinkarnācija" (2018), mistērijas filmā "Uz nažiem" (2019), psiholoģiskā trillera filmās *[[I'm Thinking of Ending Things]]* (2020), "Murgu aleja" (2021), tiesu trillerī *[[Juror No. 2]]* (2024) un zinātniskās fantastikas filmā "Mikijs 17" (2025).

Par lomu *[[Netflix]]* miniseriālā *[[Unbelievable]]* (2019), Kolete saņēma Emmy balvu un Zelta globusa balvu.

## Ārējās saites
Adatas rags

**Adatas rags** (, ) ir zemesrags Dienvidāfrikā 170 km uz dienvidaustrumiem no Keiptaunas, Āfrikas kontinenta galējais dienvidu punkts. No zemesraga tiek vilkta nosacītā līnija, kas atdala Indijas okeānu austrumos no Atlantijas okeāna rietumos. Nosaukumu zemesragam devuši portugāļu jūrasbraucēji *Cabo das Agulhas* — ‘adatas rags’, jo pretī zemesragam ap 1500. gadu kompasa adatas rādītie magnētiskie ziemeļi sakrita ar īstenajiem ziemeļiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Franču sakarnieks

**"Franču sakarnieks"** () ir 1971. gada ASV asa sižeta filma, kuras režisors ir Viljams Frīdkins. Filmā galvenās lomas atveido Džīns Hekmens, Fernando Rejs, Rojs Šaiders, Tonijs Lo Bjanko un Marsels Bozufī. Filma ir balstīta uz 1969. gada Roberta Mūra tāda paša nosaukuma romānu.

Filma ir par Ņujorkas policijas detektīviem Džimiju "Popaju" Doilu (Hekmens) un Badiju "Klaudiju" Ruso (Šaiders), kuri mēģina notvert ietekmīgu un bagātu heroīna kontrobandistu Alēnu Šanjēru (Rejs).

"Franču sakarnieks" pirmizrāde notika . Filmu nominēja astoņām Amerikas Kinoakadēmijas balvām no kurām tā saņēma piecas — "Labākā filma", "Labākais režisors", "Labākais aktieris galvenajā lomā" (Hekmens), "Labākais adaptētais scenārijs" un "Labākā montāža". Filmas turpinājums — "Franču sakarnieks 2" — iznāca 1975. gadā, tajā piedaloties arī Hekmenam un Rejam.

Uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām filmām, Amerikas Kinoinstitūts "Franču sakarnieks" iekļāva savā labāko amerikāņu filmu sarakstā gan 1998. gadā, gan arī atkārtoti 2007. gadā. 2005. gadā filmu iekļāva ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filmu".

## Atsauces

## Ārējās saites
Gijoms Amontons

**Gijoms Amontons** (franču: *Guillaume Amontons*) bija franču fiziķis un mehāniķis, Francijas Zinātņu akadēmijas loceklis, viens no triboloģijas aizsācējiem.

## Dzīvesgājums
G. Amontons piedzimis 1663. gada 31. augustā Parīzē, tēvs bija jurists no Normandijas. Kurluma dēļ viņš nestudēja universitātē un apguva matemātiku un dabaszinātnes patstāvīgi. Tāpat viņš apguva zīmēšanu, mērniecību, arhitektūru. Nomiris 1705. gada 11. oktobrī Parīzē.

## Zinātniskā darbība
G. Amontons uzlabojis ierīces galvenokārt to izmantošanai uz kuģiem jūrās: mērinstrumentus — barometru, higrometru, termometru, klepsidru —, optisko telegrāfu.

Starp viņa sasniegumiem termodinamikā ir temperatūras un spiediena savstarpējās atkarības pētīšana gāzēs, kas bija pamats vēlākajai gāzu likumu (skatīt sadaļu "Gāzu likumi" rakstā "Termodinamika") formulēšanai. No saviem pētījumiem Amontons secināja, ka, temperatūrai pazeminoties līdz noteiktai skaitliskai vērtībai, spiediens pilnībā izzudīs, tas ir, viņš nonāca pie absolūtās nulles jēdziena. Pēc viņa novērtējuma, šī vērtība varētu būt −240°C. Amontons izgudrojis karstā gaisa dzinēju ("uguns dzirnavas").

1699. gadā Amontons publicēja uz saviem pētījumiem balstītus berzes likumus, kurus apstiprināja Šarls Kulons 1781. gadā.

## Pagodinājumi

* Francijas Zinātņu akadēmijas loceklis (1690)
* Amontons (Mēness krāteris) nosaukts par godu G. Amontonam
Kolete (nozīmju atdalīšana)

**Kolete** var būt:

* Kolete (*Colette*), franču rakstniece (1873—1954);
* Toni Kolete (*Toni Collette*), austrāliešu aktrise, producente, dziedātāja un dziesmu autore (dzimusi 1972. gadā).
Aginska

**Aginska** () vai **Aga** () ir pilsētciemats Krievijā, Aizbaikāla novadā. Agas Burjatu apvidus un Aginskas rajona administratīvais centrs. Izvietojies Agas upes kreisajā krastā 153 km no novada centra Čitas. Līdz 2008. gadam bija Agas Burjatu autonomā apvidus centrs.

Rakstu avotos pirmoreiz minēta 1811. gadā, kad uz Agas stepēm pārcēlās astoņas burjatu dzimtas. Ciemats attīstījās 19. gadsimta beigās līdz ar Transsibīrijas dzelzceļa izbūvi netālu no tā. 1937. gadā līdz ar Agas burjatu autonomijas izveidošanu kļuva par tā centru.

Aginskā miris ievērojamais orientālists Gombodžabs Cibikovs, viņa vārdā nosaukts muzejs un uzstādīts piemineklis.

## Atsauces

## Ārējās saites
Upmalas veronika

**Upmalas veronika** (*Veronica anagallis-aquatica*) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Ziemeļāfrikā un Eirāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā mitrās, applūstošās ūdenstilpju krastmalās (t.sk. arī jūras piekrastē) un grāvjos.

## Morfoloģija
Upmalas veronika ir daudzgadīgs 15—70 cm garš lakstaugs. Šai augu sugai ir stāvs vai pacils, vienkāršs, kails un zaļgans stublājs. Auga lapas ir pretējas, sēdošas, iegareni olveidīgas līdz lancetiskas, aptuveni 3—8 cm garas un 0,5—3 cm platas. Lapas plātnes mala ir attāli sīkzobaina vai gandrīz gluda, un gals ir smails.

Ziedi ir blīvos ķekaros lapu žāklēs. To vainags ir nedzidri violets līdz violeti sārts ar tumšākām, violetām dzīslām. Seglapas ir lineāras, ziedu laikā īsākas nekā ziedkāts. Auglis ir pogaļa ar seklu jomu. Zied no jūnija līdz septembrim.

## Atsauces
Makss Komtuā

**Maksims Komtuā** (, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēle kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2018. gada Komtuā pārstāv NHL komandu Anahaimas "Ducks". 2017. gada NHL draftā Komtuā ar kopējo 50. numuru otrajā kārtā izvēlējās Anahaimas "Ducks".

Kopā ar Kanādas jauniešu hokeja izlasi ieguvis pirmo vietu 2018. gada Pasaules junioru čempionātā. Kanādas hokeja izlases sastāvā izcīnījis zelta medalu 2021. gada Pasaules čempionātā Rīgā un sudraba medaļu 2022 gada Pasaules čempionātā Somijā.

## Ārējās saites

## Atsauces
Montijs Paitons un Svētais Grāls

**"Montijs Paitons un Svētais Grāls"** () ir 1975. gada Apvienotās Karalistes komēdijas filma, kuras autori un aktieri ir humora trupas *[[Monty Python]]* dalībnieki (Greiems Čepmens, Džons Klīzs, Ēriks Aidls, Terijs Giljams, Terijs Džonss un Maikls Peilins). Filmas režisori ir Giljams un Džonss.

Filmas scenārijs ir radīts, iedvesmojoties no karaļa Artura leģendas, kurā trupas *Monty Python* dalībnieki parodē karaļa Artura meklējumus pēc Svētā Grāla.

*Monty Python and the Holy Grail* pirmizrāde notika . Filma bija komerciāli veiksmīga un tā saņēma pārsvarā pozitīvas kritiķu atsauksmes. 2011. gadā amerikāņu televīzijas kanāls ABC filmu ierindoja otrajā vietā, kā visu laiku labākā komēdijā.

2005. gadā, 30 gadus pēc filmas izdošanas, Aidls izmantoja filmas scenāriju, lai radītu mūziklu *[[Spamalot]]*, kas saņēma ''Tony'' balvu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kauja par Kijivu (2022)

**Kauja par Kijivu** bija Krievijas—Ukrainas kara kauja par Ukrainas galvaspilsētu Kijivu, kas ilga no 2022. gada 25. februāra līdz 2. aprīlim.
Kaujas laikā okupētajās Kijivas piepilsētās krievu karavīrus vaino Bučas slaktiņā un citos kara noziegumos pret civiliedzīvotājiem.

## Kaujas gaita
25. februāra rītā Krievijas diversanti iekļuva Oboloņas rajonā Kijivas ziemeļu daļā 6 kilometrus no Augstākās Radas ēkas. Ukrainas armija likvidēja trīs krievu sabotierus. Dažādās pilsētas vietās visu dienu notika apšaudes; Ukrainas varas iestādes ziņoja, ka norit kaujas ar Krievijas Bruņotajiem spēkiem.

Kijivas mērs Vitālijs Kličko aicināja iedzīvotājus ķerties pie ieročiem un cīnīties. Viņa brālis Volodimirs no rīta pievienojās rezervistiem.

Krievijas Bruņotie spēki iebruka Hostomeļas lidostā Kijivas priekšpilsetā, divas reizes lidlauks gāja no rokas rokā starp iebrucējiem un pilsētas aizstāvjiem. Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis mudināja pilsētas iedzīvotājus ar paštaisītām degpudelēm pretoties Krievijas karavīriem. Civiliedzīvotājiem tika izdalīti 18 tūkstoši ieroču vienību un tika mobilizēta nacionālā gvarde.

25. februāra naktī bija smagas apšaudes. Ukrainas Bruņotie spēki likvidēja 60 Krievijas diversantu.

26. februāra rītā krievu artilērija vairāk nekā pusstundu apšaudīja pilsētu. Ukrainas spēki atvairīja uzbrukumu Troišķinas spēkstacijai; BBC uzskata, ka Krievijas Federācija vēlējās pilsētai atslēgt enerģiju. Smagas kaujas notika pie Kijivas zooloģiskā dārza Šulinas apkaimē, kur Ukrainas spēki aizstāvēja savu armijas bāzi. Kaujas notika ielās, iedzīvotājus mudināja netuvoties logiem un balkoniem, tomēr Ukrainas spēki spēja apturēt uzbrukumu galvaspilsētai. No 17.00 līdz 8.00 bija noteikta komandantstunda, brīdinot, ka tās pārkāpējus uzskatīs par Krievijas diversantiem.

## Zaudējumi
18. martā Kijivas varasiestādes ziņoja, ka kopš karadarbības sākuma pilsētā nogalināti 222 cilvēki, tai skaitā 60 civiliedzīvotāji (tai skaitā 4 bērni), bet ievainoti 889 cilvēki, tai skaitā 241 civiliedzīvotājs (18 bērni), trīs neatliekamās palīdzības šoferi un viens neatliekamās palīdzības ārsts. Uzbrukumā nodarīti postījumi 36 dzīvojamiem namiem, sešām skolām un četriem bērnudārziem.

## Attēlu galerija

Житловий будинок на вул. Лобановського, 6-А після обстрілу.jpg|Raķetes triecienā cietusī daudzdzīvokļu māja Lobanovska ielā Kijivā 26. februārī
Battle of Hostomel, 04.03.2021, Damaged Russian BMD-2.jpg|4. marta Hostomeļas kaujā iznīcinātais Krievijas 31. desanta divīzijas bruņutransportieris BMD-2
Выдвижение танкового подразделения в Киевской области в ходе вторжения на Украину 002.png|Krievijas tanku kolonnas virzīšanās uz Kijivu 7. martā

House on Bohatyrska Street after shelling of 14 March 2022 (01).jpg|14. martā sagrautā Oboloņas mikrorajona dzīvojamā ēka
House in Kyiv (Podilskyi District) after shelling on 15 March 2022 (01).jpg|15. martā Podilas mikrorajonā sagrautā dzīvojamā ēka

16-storey house in Sviatoshynskyi District after shelling on 15 March 2022 (04).jpg |15. martā Svjatošinas mikrorajonā sagrautā dzīvojamā ēka



## Atsauces
Trojs Terijs

**Trojs Neitans Terijs** (, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē labās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2018. gada Terijs pārstāv NHL komandu Anahaimas "Ducks". 2015. gada NHL draftā Teriju ar kopējo 148. numuru piektajā kārtā izvēlējās Anahaimas "Ducks".

Anahaimas "Ducks" rindās debitējis 2017–18. gada sezonā.

ASV hokeja izlases sastāvā piedalījies 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

## Ārējās saites
Pavedienu veronika

**Pavedienu veronika** (*Veronica filiformis*) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Sugas dabiskais izplatības areāls ir Mazāzija un Kaukāzs, taču tā ir plaši izplatījusies Eiropā, tostarp Latvijā, un dažviet Ziemeļamerikā.

## Morfoloģija
Pavedienu veronika ir daudzgadīgs, 5—20 cm garš lakstaugs. Tās stublājs ir pavedienveidīgs, ložņājošs un galotnē pacils, tas ir skraji apmatots, raksturīga sakņošanās mezglos un maz zaru.

Lapas ir sīkas, ieapaļas, aptuveni 0,5 cm platas. Lapas uz stublāja ir izvietotas pretēji. To mala ir attāli un nevienādi zobaina, lapas gals ir strups un lapas kāts ļoti īss.

Ziedi pa vienam ir izvietoti augšējo lapu žāklēs. Uz sīko lapu fona ziedi ir neparasti lieli (diametrā 0,5—0,8 cm). Ziedkāts ir garš, daudzkārt garāks nekā seglapa, kas manāmi neatšķiras no stublāja lapām. Kauslapas ir šauri lancetiskas. Vainaglapas ir gaiši zilas, augšējās lapas ir ar tumšāku dzīslojumu, apakšējā (vissīkākā) gandrīz balta. Auglis ir pogaļa ar dziļu jomu. Irbuļa palieka matveidīga. Zied aprīļa beigās un maijā (appļautos zālājos reti zied otrreiz vasaras vidū).

## Atsauces

## Ārējās saites
Pumpurs

[thumb|[Ūdensrozes galotnes pumpurs]]
**Pumpurs** ir dzinums agrā attīstības stadijā. Pumpurus, kuri atrodas stumbra galā, sauc par galotnes pumpuriem, stumbra sazarojumus sauc par sānu pumpuriem. Kad pumpuri aug, tie veido stumbru ar lapām un ziediem.

Vietu, kur lapas ir piestiprinātas stumbram, sauc par mezglu un stumbra daļu starp diviem mezgliem sauc par posmu.

## Atsauces
Efejlapu veronika

**Efejlapu veronika** (*Veronica hederifolia*) ir ļoti mainīga izskata augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Sugas sākotnējais izplatības areāls ir Eiropas centrālā un dienvidu daļā, un iespējams, arī dažviet Ziemeļāfrikā un Āzijā. Mūsdienās tā ir plaši ieviesusies ārpus pamatareāla, tostarp ir reti sastopama Latvijā — valsts dienvidu-dienvidrietumu daļā, tīrumu malās un smilšainās nezālienēs.

Sugas ietvaros tiek nodalītas 4 pasugas, no kurām Baltijas reģiona dienviddaļu sasniedz divas: *V.h. ssp. hederifolia* un *V.h. ssp. lucorum* (Klett et K.Richt.).

## Morfoloģija
Efejlapu veronika ir viengadīgs 10—35 cm garš lakstaugs ar gulošu, apmatotu stublāju un paciliem zariem. Auga lapas ir ieapaļas, tomēr platākas nekā garas (aptuveni 1—2 cm garas un 1,5—2,5 cm platas). Lapas plātnes mala ir staraini daivaina — tai parasti ir 3, 5 vai 7 daivas, un vidējā daiva parasti ir visplatākā.

Auga ziedi garos ziedkātos ir izvietoti augšējo lapu žāklēs pa vienam. Vienai no Latvijā sastopamajām pasugām (*V.h. ssp. hederifolia*) raksturīgs skrajš lapas apmatojums, kails ziedkāts un ar gariem (ap 1 mm), stīviem matiņiem klāta kauslapu mala. Otrai pasugai (*V.h. ssp. lucorum*) lapu un stublāja apmatojums ir blīvāks: apmatots gan ziedkāts, gan kauslapu mala, gan arī kauslapas pašas īsi apmatotas. Zieda vainags ir gaišzils, aptuveni kausa garumā (0,25—0,4 cm). Atšķirībā no vairākuma citu veroniku, visas 4 zieda vainaglapas ir aptuveni vienādas. Auglis ir kaila vai gandrīz kaila pogaļa ar seklu jomu un īsu irbuļa palieku. Zied no maija līdz jūlijam.

## Atsauces
Blāvā veronika

**Blāvā veronika** (*Veronica opaca*) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā. Latvijā sastopama gandrīz visā teritorijā, tomēr pārsvarā valsts rietumu daļā un reti, dārzos, tīrumos, nezālienēs un ceļmalās. Virzienā uz ziemeļiem un ziemeļaustrumiem no Latvijas suga sastopama ļoti reti un sporādiski.

## Morfoloģija
Blāvā veronika ir viengadīgs, 5—25 cm garš lakstaugs ar bagātīgi zarojošu, apmatotu, gulošu vai pacilu stublāju. Lapas uz stublāja ir izvietotas pretēji, tās ir apmatotas, nespodri zaļas, olveidīgas, aptuveni 1—2 cm garas un 0,8—1,5 cm platas. Lapu kāts ir īss, mala attāli un strupi zobaina, lai gan dažreiz zobiņu ir pavisam maz, tie ir sekli un tikko manāmi. Lapas plātnes gals ir strups, retāk smails un tā pamats ir ieapaļš.

Ziedi pa vienam ir izvietoti garos ziedkātos augšējo lapu žāklēs. Augļu laikā ziedkāts pagarinās un nolīkst. Ziedu kauss ir apmatots, četrdaļīgs un tā daļas ir vienādas. Vainags ir zils un mazliet garāks nekā kauss. Auglis ir otrādi sirdsveidīga, apmatota pogaļa ar 10—12 sēklām. Pogaļas joma sekla, irbuļa palieka īsa, apmēram jomas augstumā. Zied no maija līdz septembrim.

## Atsauces
Elastības spēks

**Elastības spēks** ir konservatīvs spēks, kas rodas elastīgi deformētā ķermenī un tiecas atjaunot sākotnējo ķermeņa tilpumu un formu.

Izmantojot Huka likumu, var uzrakstīt elastības spēka F_e izteiksmi, kas ir pareiza tikai nelielai elastīgai deformācijai \Delta x:

F_e=-k\Delta x,

kur k ir elastības koeficients un mīnusa zīme norāda, ka elastības spēka virziens ir pretējs deformācijai.
Tilpuma deformācija

**Tilpuma deformācija** ir viens no deformācijas veidiem. Šajā deformācijā nemainās ķermeņa forma, mainās tikai tilpums, tā notiek, pieliekot visiem ķermeņa virsmas punktiem vienādu normālo (virsmai perpendikulāro) mehānisko spriegumu, un ir iespējama visu agregātstāvokļu ķermeņiem. Praktiski tas veicams barokamerā.

Ķermeņa tilpuma izmaiņa

\Delta V=V_0 -V,

kur V_0 ir sākotnējais ķermeņa tilpums, V ir ķermeņa tilpums pēc ārējās iedarbības.

Tilpuma relatīvā izmaiņa

\Theta=\frac{\Delta V}{V_0 }.

Huka likums tilpuma deformācijai:

\Theta=k_t\sigma,

kur k_t ir tilpuma saspiežamības koeficients (skaitliski vienāds ar ķermeņa tilpuma relatīvo izmaiņu, kuru izraisa vienu vienību liels visai ķermeņa virsmai pielikts normālais mehāniskais spriegums), \sigma ir normālais mehāniskais spriegums.

Šo likumu var uzrakstīt, izmantojot tilpuma elastības moduli, tilpuma saspiežamības koeficienta apgriezto lielumu, K:

\sigma=K\Theta.

## Atsauces
Afāras ieplaka

**Afāras ieplaka**, arī **Denakilas ieplaka** ziemeļdaļā, ir tektoniska ieplaka Austrumāfrikā, Āfrikas kontinenta zemākā vieta Asala ezers 155 m zem jūras līmeņa. Tā ir viena no karstākajām vietām pasaulē, temperatūra mainās no +25 °C ēnā lietus sezonā līdz +48 °C sausajā sezonā.

Ieplaka izvietojusies Austrumāfrikas lūzumzonā, rietumos to norobežo Etiopijas kalniene, dienvidos — Ahmara grēda, bet ziemeļos un austrumos tas piekļaujas Sarkanajai jūrai. Iekļauj Denakila tuksnesi. Vienīgā ieplakas upe ir Avaša, kas izsīkst 128 km no jūras, pārvēršoties sālsezeru virknē. Apmēram 1200 km² ieplakas teritorijā klāj sāls kārta. Ieplakā norisinās pastāvīgas tektoniskās kustības 1—2 cm gadā, kas noved pie regulārām zemestrīcēm un līdz pat 8 m platu plaisu veidošanās. Vairāki vulkāni, tajā skaitā Ertale, Dallols u.c.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vērpes deformācija

thumb|Taisnstūra griezuma stieņa vērpe
**Vērpes deformācija** jeb vienkārši **vērpe** ir viens no deformācijas veidiem, kad ārējo spēku iedarbībā cieta ķermeņa slāņi cits attiecībā pret citu pagriežas, saglabājot nemainīgu tikai to punktu stāvokli, kas atrodas uz ķermeņa slāņiem perpendikulāras ass vai nostiprinātā šai asij perpendikulārā slānī.

Vērpi iespējams reducēt uz bīdi, apskatot katra ķermeņa perpendikulārajai asij paralēla nogriežņa nobīdi.

Vērpi raksturo savērpes leņķis \varphi. Huka likums vērpes deformācijai:

\varphi=k_vM,

kur k_v ir vērpes elastības koeficients (skaitliski vienāds ar savērpuma leņķi, kuru izraisa vienu vienību liels spēka moments), M ir spēka moments.

Izmantojot vērpes moduli jeb direkcijas momentu D (vērpes elastības koeficienta apgriezts lielums), to var uzrakstīt kā

M=D\varphi.

## Ārējās saites
Lieces deformācija

thumb|197x197px|Liecei pakļauta taisnstūra griezuma stieņa fragments
**Lieces deformācija** jeb vienkārši **liece** ir viens no deformācijas veidiem, kad ārējo spēku iedarbībā cieta ķermeņa vienā šķēlumā notiek stiepe, bet citā šķēlumā — spiede. Šādā deformācijā paralēlskaldņa vai cilindra viduslīnijas garums nemainās.

**Cirpe** ir netipisks lieces veids, kad uz stieni darbojas divi stienim perpendikulāri spēki un attālums starp abiem spēkiem ir sevišķi mazs; tā tas ir, piemēram, griežot stieni ar šķērēm.

## Atsauces

## Ārējās saites
Akaba

**Akaba** () ir pilsēta Jordānijas dienvidos Sarkanās jūras Akabas līča krastā, Akabas muhāfazas administratīvais centrs. Vienīgā valsts jūras osta un nozīmīgs kūrorts.

## Vēsture
Tiek uzskatīts, ka pilsēta ir ap 6000 gadus veca, dēvēta par Elatu un to apdzīvojuši edomīti un vēlāk nabatieši. Vēlāk kā Aelana vai Aila (mūsdienu pilsētas nosaukums ir saīsinājums no  (*ʿaqabat Aylah*) – ‘Ailas kalnu pāreja’) ietilpusi Romas impērijā. Romas laikā 301. gadā Akabā tika uzbūvēta pirmā speciāli kā dievnams celtā kristiešu baznīca pasaulē; iznīcināta zemestrīcē 363. gadā. Vēlākos gados pilsēta piederējusi Bizantijai, krustnešiem, arābu halifātam, Osmaņu impērijai. Nozīmīga pietura hadža ceļā uz Meku. Pēc Pirmā pasaules kara piederēja Hidžazai, kas 1925. gadā to atdeva Transjordānijas protektorātam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Stiepes un spiedes deformācija

**Stiepes un spiedes deformācija** ir deformācijas veids, kad ārējo spēku iedarbībā mainās ķermeņa izmērs noteiktā virzienā. Precizējot, ja ķermeņa izmērs palielinās, tā ir stiepes deformācijas jeb vienkārši **stiepe**, bet, ja samazinās — spiedes deformācija jeb vienkārši **spiede**.

Absolūtā garuma (vai cita izmēra) izmaiņa

\Delta l=\left\vert l_0-l \right\vert,

kur l_0 ir sākotnējais garums, l ir garums pēc ārējās iedarbības.

Relatīvā garuma izmaiņa

\varepsilon=\frac{\Delta l}{l_0}.

Huka likums vienvirziena stiepei vai spiedei:

\varepsilon=k_s\sigma,

kur k_s ir vienvirziena stiepes vai spiedes elastības koeficients (skaitliski vienāds ar relatīvo garuma izmaiņu, kuru izraisa vienu vienību liels normālais mehāniskais spriegums), \sigma ir normālais mehāniskais spriegums.

To var uzrakstīt, lietojot vienvirziena stiepes vai spiedes elastības jeb Janga moduli E (stiepes vai spiedes elastības koeficienta apgriezts lielums):

\sigma=E\varepsilon.

Stiepe un spiede vienlaicīgi ir gan ķermeņa formas, gan tā tilpuma deformācija, jo, ķermenim tiekot stieptam vai spiestam, mehāniskais lielums ir lielāks stiepes vai spiedes virzienā nekā stiepei vai spiedei perpendikulārā virzienā. Tādēļ ķermeņa daļiņu savstarpējā attālināšanās stiepes virzienā ir lielāka nekā to tuvināšanās stiepei perpendikulārā virzienā (tilpums palielinās), savukārt, daļiņu savstarpējā tuvināšanās spiedes virzienā ir lielāka nekā to attālināšanās spiedei perpendikulārā virzienā (tilpums samazinās).

Lineāro izmēru d relatīvo izmaiņu stiepei vai spiedei perpendikulārā virzienā un izmaiņu stiepes vai spiedes virzienā apraksta izteiksme

\frac{\Delta d}{d_0}={\mu} \frac{\Delta l}{l_0},

kur \mu ir Puasona koeficients.

## Ārējās saites
Piekarpatu Rutēnija

**Piekarpatu Rutēnija** (, , ), reizēm **Rutēnija** (), no 1920. līdz 1945. gadam bija viena no četrām Čehoslovākijas daļām vēsturiskajā Karpatu Krievzemes novadā, mūsdienās tajā atrodas Ukrainas Aizkarpatu apgabals. 
Rutēnijas rietumos atradās Slovākija, ziemeļos — Polija, Ungāriju dienvidrietumos un Rumāniju dienvidos.

Teritorijas kopplatība bija 12 660 km2, iedzīvotāju skaits 725 000 (1930), galvenokārt Karpatu rutēņi. Lielākās pilsētas Užhoroda un Mukačevo.

## Vēsture
Agrīnajos viduslaikos šī teritorija bija Lielmorāvijas sastāvā, līdz 906. gadā to sagrāva maģāru (ungāru) uzbrukumi.
Kopš 1000. gada Karpatu pakāje () bija Ungārijas Karalistes pakļautībā. Pēc ungāru sakāves Mohāčas kaujā 1571. gadā rusīnu apdzīvotās teritorijas austrumu daļa kļuva par Transilvānijas hercogistes daļu. Pēc turku sakāves 1683. gada Vīnes kaujā visu Karpatu provinci pakļāva Habsburgu impērija. Pēc ungāru sacelšanās 1867. gadā tā kļuva par Austroungārijas dubultmonarhijas daļu un ietilpa Beregas, Ungas, Ugošas un Maramurešas komitātos.
Pēc Austroungārijas sabrukuma to 1918. gada 1. novembrī to pasludināja par Rietumukrainas Tautas Republikas daļu, drīz to okupēja Rumānijas armija, 1919. gada martā Ungārijas Padomju republikas armija, bet pēc Trianonas līguma nosacījumiem rusīnu un ungāru apdzīvotā zeme ietilpa Čehoslovākijā kā Piekarpatu Rutēnija ().

1938. gada novembrī pēc Minhenes vienošanās Ungārija atguva Karpatu Rutēnijas dienvidu daļu, 
Pēc Slovākijas neatkarības pasludināšanas 1939. gada 15. martā tika pasludināta arī Karpatu Ukrainas neatkarība, tomēr līdz 18. martam to ieņēma Ungārijas karaspēks. 
1944. gada oktobrī Karpatu Ukrainu okupēja Sarkanā armija, tā paša gada novembrī tika nodibināta padomju vara un 1945. gada 29. jūnijā Čehoslovākijas prezidents Edvards Benešs bija spiests parakstīt atteikšanos no Karpatu Rutēnijas, jūlijā tika pasludināta apvienošanās ar Ukrainas PSR. 1947. gada Parīzes miera līgumā Ungārija atteicās no 1938. un 1939. gadā iegūtās teritorijas.

Czechoslovakia01.png|Piekarpatu Rutēnija kā viena no četrām Čehoslovākijas daļām (1928-1938)
Czechoslovakia 1939 lv.svg|Čehoslovākijas sadalīšana (1938—1939)


## Atsauces

## Skatīt arī
* Rusīnu valoda

## Ārējās saites
Ūdens veronika

**Ūdens veronika** (*Veronica catenata*) ir ceļteku dzimtas veroniku ģints reta augu suga, kura ir disjunkti izplatīta Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā tā ir sastopama ļoti reti — tikai dažviet Rīgas līča un Baltijas jūras tuvumā (upju palienēs, peļķēs jūras krastā un grāvjos) vai piekrastē.

## Morfoloģija
Ūdens veronika ir daudzgadīgs, 10—50 cm garš lakstaugs. Tā stublājs ir kails un ar sārtu nokrāsu. Stublājs virzienā uz pamatu resnāks — tipiskā gadījumā izskatās mazliet it kā konisks, tas ir stāvs vai pacils un nezaro.

Lapas ir pretējas, sēdošas, olveidīgas līdz lancetiskas, aptuveni 2—5 cm garas un 1—2 cm platas; to mala ir gluda un gals smails vai strups. Parasti (vismaz) lapas vidusdzīsla ir sārta. Ziedi ir skrajos ķekaros lapu žāklēs. Ziedu vainags ir bāli sārts ar tumšākām, sārtām dzīslām. Seglapas ir lancetiskas, ziedu laikā seglapas ir garākas nekā zieda kāts. Auglis ir pogaļa ar seklu jomu. Zied no jūlija līdz septembrim.

## Atsauces

## Ārējās saites
Toma Sojera piedzīvojumi

**"Toma Sojera piedzīvojumi"** (angļu: *The Adventures of Tom Sawyer*) ir amerikāņu rakstnieka Marka Tvena romāns par zēnu Tomu Sojeru, kas dzīvo pie Misisipi upes.

Grāmata tika izdota 1876. gada jūnijā.

Romāna darbība norisinās 1840. gados Amerikas pilsētā Sentpītersbērgā, kas atrodas Hannibalā, Misūri štatā, kur Tvens dzīvoja kā zēns. Romānā Tomam Sojeram ir dažādi piedzīvojumi, bieži vien kopā ar savu draugu Haklberiju Finu. No visiem Tvena darbiem šī grāmata kļuva par visvairāk pārdoto viņa dzīves laikā.

Lai gan to aizēno tās turpinājums "Haklberija Fina piedzīvojumi", daudzi grāmatu uzskata par amerikāņu literatūras šedevru. Tas bija viens no pirmajiem romāniem, kas tika uzrakstīts ar rakstāmmašīnu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Veronikas

**Veronikas** *(Veronica)* ir lielākā augu ģints ceļteku dzimtā, kura senāk tika klasificēta cūknātru dzimtā. Šajā ģintī ietilpst aptuveni 500 augu sugu, no kurām 20 ir sastopamas Latvijas teritorijā:

* Avota veronika (*Veronica beccabunga*),
* Birztalas veronika (*Veronica chamaedrys*),
* Blāvā veronika (*Veronica opaca*),
* Dilēna veronika (*Veronica dillenii*),
* Efejlapu veronika (*Veronica hederifolia*),
* Garlapu veronika (*Veronica longifolia*),
* Kalnu veronika (*Veronica montana*),
* Krasta veronika (*Veronica teucrium*),
* Lauka veronika (*Veronica agrestis*),
* Mārsila veronika (*Veronica serpyllifolia*),
* Pavasara veronika (*Veronica verna*),
* Pavedienu veronika (*Veronica filiformis*),
* Sirmā veronika (*Veronica incana*),
* Skrajā veronika (*Veronica prostrata*),
* Tīruma veronika (*Veronica arvensis*),
* Upmalas veronika (*Veronica anagallis-aquatica*),
* Ūdens veronika (*Veronica catenata*),
* Vairogu veronika (*Veronica scutellata*),
* Vārpu veronika (*Veronica spicata*),
* Zemteka (*Veronica officinalis*).

## Galerija

Attēls:Veronica beccabunga RF.jpg|*Veronica beccabunga*
Attēls:Veronica derwentiana.jpg|*Veronica derwentiana*
Attēls:Rozrazil Dilleniův.JPG|*Veronica dillenii*
Attēls:Veronica filiformis 2 RF.jpg|*Veronica filiformis*
Attēls:Veronica japonensis s3.JPG|*Veronica japonensis*
Attēls:Veronica prostrata OB10.jpg|*Veronica prostrata*
Attēls:Veronica (or Hebe) salicifolia (8436571496).jpg|*Veronica salicifolia*
Attēls:Veronica verna eF.jpg|*Veronica verna*


## Atsauces
Skrajā veronika

**Skrajā veronika** (*Veronica prostrata*) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas centrālajā, dienvidu un dienvidaustrumu daļā, kā arī Āzijā. Latvijā tā ir uzskatāma par ļoti retu, adventīvu augu sugu — nelielas grupas ir sastopamas sausās ceļmalās, atmatās un gar dzelzceļiem.

## Morfoloģija
Skrajā veronika ir daudzgadīgs, 5—35 cm garš, zaļganpelēks un īsi apmatots lakstaugs. Parasti vienam augam ir vairāki stublāji — tie ir guloši vai pacili, taču ziedošie dzinumi ir stāvi.

Lapas ir iegareni olveidīgas vai lancetiskas, aptuveni 1—3 cm garas un 0,3—0,9 cm platas. Augšējās lapas ir lineāri lancetiskas, to mala ir zobaina vai gandrīz gluda. Lapas gals ir strups, pamats ķīļveida un kāts ir ļoti īss.

Ziedi ir izvietoti blīvos ķekaros, kuri ir aptuveni 1,5—4 cm garos, augšējo lapu žāklēs. Ziedam ir 5 kauslapas, tās ir lineāri lancetiskas un smailas. Vainaglapas ir zili violetas, aptuveni 0,4—0,7 cm garas, olveidīgas, ar smailu vai strupu galu. Putekšņlapas nepārsniedz vainagu. Auglis ir kaila pogaļa ar seklu jomu. Irbuļa palieka pogaļas garumā. Zied maijā un jūnijā.

## Atsauces
Sadursme (klasiskā mehānika)

**Sadursme** jeb **trieciens** klasiskajā mehānikā ir ķermeņu īslaicīga mijiedarbība ar šo ķermeņu ātrumu krasu izmaiņu. Visās sadursmēs saglabājas kopējais impulss.

## Norise
Jebkura sadursme notiek divās stadijās. Vispirms mijiedarbības spēki palielinās no nulles līdz noteiktai vislielākajai vērtībai, ķermeņi deformējas, to masas centri tuvojas. Pēc tam mijiedarbības spēki samazinās no maksimālās vērtības līdz nullei. Otrajā stadijā ķermeņu deformācija var pilnībā saglabāties, tad attālums starp to masu centriem vairs nemainās un ķermeņi tālāk kustas kopā, bet ķermeņu deformācija var arī daļēji vai pilnīgi izzust, tad ķermeņu masas centri attālinās un ķermeņi tālāk kustas ar dažādiem ātrumiem.

## Iedalījums
Ja sadursmes var iedalīt pēc deformācijas rakstura, tad izšķir divus robežgadījumus (praksē neviens no tiem neizpildās pilnā mērā):

* absolūti elastīga sadursme — pēc sadursmes deformācija pilnīgi izzūd un ķermeņu kopējā kinētiskā enerģija paliek tāda pati kā pirms sadursmes;
* absolūti neelastīga sadursme — pēc sadursmes deformācija pilnībā saglabājas un ķermeņi kustas kopā ar vienādu ātrumu.
Reālas sadursmes atšķirību no absolūti elastīgas sadursmes nosaka, izraisot lodītes sadursmi ar masīvu, nekustīgu sienu. Vienmēr

u,

kur u ir ķermeņa ātrums pēc sadursmes, v — ātrums pirms sadursmes. Abu ātrumu attiecību sauc par restaurācijas koeficientu

\eta=\frac{u}{v}.

Ar trieciena līnijas jēdzienu sadursmes var klasificēt pēc ģeometriskām pazīmēm. Trieciena līnija ir taisne, kas ir perpendikulāra divu ķermeņu virsmu kopējai pieskarplaknei (plakne, kurai ar doto virsmu ir tieši viens kopīgs punkts) šo virsmu saskaršanās punktā.

* Taisna sadursme — divu ķermeņu ātruma vektori pirms sadursmes ir paralēli trieciena līnijai;
* slīpa sadursme — jebkura sadursme, kas nav taisna;
* centrāla sadursme — abu ķermeņu masas centri atrodas uz trieciena līnijas;
* necentrāla sadursme — abu ķermeņu masas centri neatrodas uz trieciena līnijas.
Tīruma veronika

**Tīruma veronika** (*Veronica arvensis*) ir ceļteku dzimtas veroniku ģints augu suga, kuras sākotnējais izplatības areāls bija Eiropā, Ziemeļāfrikā un Rietumāzijā, taču mūsdienās kā nezāle ir plaši ieviesusies visā pasaulē. Tīruma veronikas ir plaši sastopamas visā Latvijas teritorijā — atsevišķi eksemplāri un dažāda lieluma grupas aug dārzos, tīrumos, nezālienēs, ceļmalās, retāk sausos mežos.

## Morfoloģija
Tīruma veronika ir viengadīgs, 5—25 cm garš lakstaugs. Auga stublājs ir klāts ar atstāvošiem matiņiem, tas ir pacils vai stāvs un bagātīgi zaro.

Lapas uz stublāja ir izvietotas pretēji — to plātne ir olveidīga, 0,5—2 cm gara un 0,4—1,5 cm plata, lapas mala ir strupi zāģzobaina un gals strups. Apakšējo lapu pamats sekli sirdsveidīgs, bet augšējās lapas pakāpeniski pāriet iegarenās vai lancetiskās seglapās ar gludu malu un parasti 1—2 zobiņiem katrā pusē seglapas pamata tuvumā.

Augšējo lapu žāklēs var attīstīties individuāli ziedi. Ziedkāts ir īss (ap 0,1 cm) — īsāks nekā kauss. Ziedu kauss ir klāts ar dziedzermatiņiem, tas ir četrdaļīgs un divas no kauslapām ir lielākas. Vainags ir gaiši zils, mazliet īsāks vai tikpat garš, cik kauss. Vainaga apakšējā daiva ir šaurāka nekā pārējās. Augšējā daiva parasti visplatākā. Augļu laikā ziedkopa pagarinās un kļūst skraja. Auglis ir otrādi sirdsveidīga pogaļa, īsāka nekā kauss, apmatota. Pogaļas joma dziļa, irbuļa palieka jomas garumā. Zied no maija līdz septembrim.

## Atsauces
Pūkainā asinszāle

**Pūkainā asinszāle** (*Hypericum hirsutum*) ir augu suga asinszāļu dzimtas asinszāļu ģints augu suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā un Rietumāzijā, krūmājos, lapkoku mežos, mežmalās un mežu laucēs. Latvijā tā ir sastopama reti — tikai dienvidu daļā, galvenokārt Zemgales līdzenumā, piemēram, augu suga ir novērota Ukru gāršā.

Ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

## Morfoloģija
Pūkainā asinszāle ir daudzgadīgs, 25—100 cm garš lakstaugs. Auga stublājs ir stāvs un (tāpat kā lapas) ir blīvi rūsgani apmatots. Lapas visā stublāja garumā ir iegareni olveidīgas, aptuveni 1,5—5 cm garas un 1—2 cm platas ar caurspīdīgiem dziedzeriem. Ziedi ir izvietoti skarā, kas ir stublāja galotnē. Ziedkāts ir apmatots. Vainaglapas ir dzeltenas, aptuveni 0,8—1,1 cm garas. Kauslapas, kuras ir aptuveni 0,3—0,6 cm garas, ir šauri lancetiskas, to mala ir zobaina, katra zobiņa galā ir tumšs dziedzeris. Auglis ir olveida pogaļa. Zied jūlijā un augustā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Restaurācijas koeficients

**Restaurācijas** (**restitūcijas**, **atjaunošanās**) **koeficients** \eta ir attiecība starp divu sadūrušos ķermeņu sākotnējo relatīvo ātrumu un to relatīvo ātrumu pēc sadursmes.

\eta=\frac{u}{v},

kur u ir ķermeņu relatīvais ātrums pēc sadursmes, v — pirms sadursmes.

\eta=0 atbilst absolūti neelastīgai sadursmei, \eta=1, ja sadursme ir absolūti elastīga.
Ātrslidošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — 1000 metri vīriešiem

**1000 metri vīriešiem** bija viena no 14 disciplīnām ātrslidošanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Nacionālajā ātrslidošanas ovālā, Pekinā 2022. gada 17. februārī. Tajās bija pārstāvēti 30 sportisti no 16 valstīm.

Olimpisko zelta medaļu šajā disciplīnā ieguva Nīderlandes sportists Tomass Krols (finiša laiks — 1:07.92), sudraba medaļu ieguva Kanādas sportists Lorāns Dibreijs (finiša laiks — 1:08.32), bet bronzas medaļu ieguva Norvēģijas sportists Hovars Lūrencens (finiša laiks — 1:08.48). Nīderlandietim Krolam šī bija pirmā olimpiskā zelta medaļa, bet kanādietim Dibreijam pirmā olimpiskā medaļa.

## Kvalifikācija
* 
Šajā disciplīnā bija pieejamas 30 dalībnieku kvota, maksimāli trīs sportisti no vienas valsts. Pirmie 20 sportisti kvalificējās ar savu sniegumu 2021.–2022. gada ISU ātrslidošanas Pasaules kausa izcīņā, bet pārējie desmit ieguva kvotas, sasniedzot labākos laikus starp sportistiem, kuri vēl nav kvalificējušies. Valsts varēja nopelnīt tikai maksimālās trīs vietas Pasaules kausa reitingā.

Disciplīnas kvalifikācijas laiks (1:10.50) tika paziņots 2021. gada 1. jūlijā un tas bija nemainīgs salīdzinot ar 2018. gada Phjončhana spēlēm. Sportisti disciplīnai varēja kvalificēties, laika posmā no 2021. gada 1. jūlija līdz 2022. gada 16. janvārim, Starptautiskās Slidošanas savienības (ISU) pasākumu ietvaros.

## Medaļu ieguvēji

## Rekordi
* 

## Rezultāti
* Datums — 2022. gada 18. februāris
* Sacensību sākuma laiks — 16:30 (pēc Ķīnas laika UTC+8)
* Atsauce — 

 — olimpiskais rekords;  — trases rekords.

## Pārstāvētās valstis un sportisti
* 

Sacensībās startēja 30 sportisti no 16 valstīm.

*Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.*

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Atsauces
Spēlmanis

**"Spēlmanis"** () ir 1992. gada ASV satīriska melnā kinokomēdija, kuras režisors ir Roberts Oltmens. Filmā galvenās lomas atveido Tims Robinss, Grēta Skaki, Freds Vords, Vūpija Goldberga, Pīters Galahers, Braions Džeimss, Sintija Stīvensone un Vinsents D'Onofrio.

Filma ir par Holivudas filmu studijas vadītāju, kurš nogalina topošo scenāristu, kurš, viņaprāt, sūta viņam nāves draudus.

"Spēlmanis" pirmizrāde notika . Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, kā arī tā bija komerciāli veiksmīga. "Spēlmanis" tika nominēta trijām Amerikas Kinoakadēmijas balvā kategorijās labākais režisors, labākais adaptētais scenārijs un labākā montāža. Filma saņēma divas Zelta globusa balvas — labākais mūzikls vai kinokomēdija un labākais aktieris mūziklā vai kinokomēdijā (Robinss).

65 Holivudas slavenības, kā, piemēram, Džeks Lemons, Malkolms Makdauels, Bērts Renoldss, Džūlija Robertsa, Rods Steigers un Brūss Viliss, filmā attēlo nelielas lomas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džošs Arčibalds

**Džošua Arčibalds** (, dzimis ) ir Kanādā dzimis ASV bijušais hokejists, spēlēja labās malas uzbrucēja pozīcijā. 2011. gada NHL draftā Arčibaldu ar kopējo 174. numuru sestajā kārtā izvēlējās Pitsburgas "Penguins".

2015–16. gada sezonā debitējis Pitsburgas "Penguins" rindās. Tur pavadījis arī nākamās divas sezonas, pārsvarā gan spēlējot komandas fārmklubā Skrentonas "Penguins". 2017. gadā ar "Penguins" izcīnījis Stenlija kausu. 2017. gada decembrī Arčibaldu aizmainīja uz Arizonas "Coyotes", kur viņš tika pie lielāka spēles laika. 2019. gada vasarā Arčibalds noslēdza viena gada līgumu ar Edmontonas "Oilers". Savu karjeras noslēdzošo 2022.—2023. gada sezonu pavadījis "Penguins" komandā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Liass Andešons

**Liass Andešons** (, dzimis ) ir Zviedrijas hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2023. gada pārstāv NHL klubu Monreālas "Canadiens". No 2020. gada līdz 2023. gadam Andešons pārstāvēja NHL komandu Losandželosas "Kings". 2017. gada NHL draftā Andešonu ar kopējo septīto numuru izvēlējās Ņujorkas "Rangers".

2015–16. gada sezonā debitējis Zviedrijas hokeja līgas kluba *[[HV71]]* rindās. 2017. gadā ar komandu kļuvis par Zviedrijas čempionu. 2017–18. gada sezonā debitējis Ņujorkas "Rangers" sastāvā NHL. 2020. gada oktobrī Andešons tika aizmainīts uz Losandželosas "Kings".

2023. gada 2. jūlijā Andersons kā brīvais aģents parakstīja viena gada divvirzienu līgumu ar Monreālas Canadiens.

Zviedrijas hokeja izlases sastāvā izcīnījis zelta medaļu 2018. gada Pasaules čempionātā.

## Atsauces

## Ārējās saites