open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Džons Travolta

**Džons Džozefs Travolta** (; dzimis  Anglvudā, Ņūdžersijas štatā, ASV) ir amerikāņu aktieris, dejotājs un dziedātājs.

## Aktiera karjera
Travolta sāka kļūt populārs 1970. gadu laikā pēc filmēšanās seriālā *Welcome Back, Kotter* un komerciāli veiksmīgajās filmās "Sestdienas vakara drudzis" (1977), "Breolīns" (*Grease*; 1978). Piedalījies arī Braiena De Palmas filmās "Kerija" (1976) un *[[Blow Out]]* (1981). Dž. Travolta atkārtoti kļuva vairāk slavens 1990. gados ar filmēšanos filmā "Lubene" (1994). Kopš tā laika viņš turpināja filmējies dažādās Holivudas filmās, tai skaitā "Ķeriet īso" (1995), "Ar ienaidnieka seju" (1997), "Pamatkrāsas" (1998), "Vienība 49" (*Ladder 49*; 2004), "Soģis" (2004), "Mīlas dziesma Bobijam Longam" (2004), "Matu laka" (2007), "Mežonīgais četrinieks" (*Wild Hogs*; 2007). Ierunājis lomu animācijas filmā "Supersuns Bulta" (2008). Tāpat ir izdevis 10 studijas albumus.

Viņš ir ticis divas reizes nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris — par lomām filmās "Sestdienas vakara drudzis" un "Lubene". Par lomu filmā "Ķeriet īso" saņēma Zelta globusa balvu nominācijā "Labākais aktieris mūziklā vai kinokomēdijā".  viņš saņēma Vācijas kino balvu *Goldene Kamera*.

1999. gadā Travolta bija iekļauts Forbes 100 slavenību sarakstā ar 15. numuru.

## Pilota kvalifikācija
Travoltam ir pilota kvalifikācija, ar tiesībām lidot ar vairāku tipu vienmotora un daudzmotora lidmašīnām. Viņam arī pieder vairākas lidmašīnas, ieskaitot Boeing 707, kas atrodas viņa īpašumā Floridā. 1992. gadā Travolta, nakts laikā pilotējot savu lidmašīnu virs pamatīga negaisa, piedzīvoja lidmašīnas elektriskās sistēmas kļūmi, ielidojot Vašingtonas Nacionālajā lidostā. Avārijas nosēšanās laikā gandrīz notika gaisa sadursme ar USAir Boeing 727 gaisa satiksmes kontroliera riskanta lēmuma dēļ.

Travolta 2007. gadā tika iekļauts "Aviācijas dzīvo leģendu" sarakstā. Viņš darbojas kā šīs balvas oficiālais vēstnieks un ir vadījis balvu pasniegšanu ceremoniju "Aviācijas dzīvās leģendas".

## Filmogrāfija

## Atsauces

[thumb|220px|Travolta [Boeing 707 pilota kabīnē]]

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Stanislavs Škutāns

**Stanislavs Škutāns** ir zinātnieks, teoloģijas doktors, viens no Latgales vēstures pētniekiem. Visu savu dzīvi pavada neatlaidīgā darbā, īpaši pētot Latvijas vēsturi. Katoļu garīdznieks, jezuīts, Marijāņu kongregācijas ģenerālpadomnieks un Marijāņu kongregācijas ģenerālpriekšnieks. Aktīvs Latgales izdevniecību atbalstītājs.

## Dzīvesgājums
Stanislavs Škutāns dzimis 1901.gada 16.novembrī Krāslavas pagastā. Savas izglītības gaitas uzsāka Krāslavas pamatskolā, kas atradās 12 kilometrus no tēva sētas. Pēc diviem gadiem skola tika slēgta un S. Škutāns iestājās Dagdas pamatskolā, kura atradās 20 kilometru attālumā. Pēc neilga laika arī šo skolu slēdza un tad nācās kļūt par dzelzceļu strādnieku un braukt uz Krieviju būvēt dzelzceļus. Pēc Aglonas ģimnāzijas beigšanas 1926.gadā viņš iestājās Marijāņu klosterī Viļānos. 1930.gadā pēc Rīgas Garīgā semināra beigšanas tika iesvētīts par priesteri. Iestājas Latvijas Universitātes un studēt vēsturi. Pēc laika tiek nozīmēts par vēstures skolotāju Aglonas ģimnāzijā. 1944.gadā izceļo uz Vāciju un apmetas uz dzīvi Rozenheomā, Kapucīnu klosterī. 1957.gadā tiek ievēlēts par Marijāņu ģenerālpriekšnieku un vēlāk nodibina latviešu Marijāņu māju Čikāgā, uz kuru pārceļas 1963.gadā. Latgales izdevniecības darbu aktīvi atbalsta ar saviem rakstiem izdevumos: žurnālā „Dzeive”, rakstu krājumā „Acta Latgalica” un avīzē „Latgolas Bolss” . Amerikas Latviešu Katoļu Apvienības un Latgales Pētniecības institūta rīkotajā Rēzeknes kongresa 65 gadu atceres sarīkojumā S. Škutāns nolasīja izsmeļošu priekšlasījumu par tematu "Latgola pyrms un pēc Rēzeknes kongresa”. Visās sanāksmēs, kur tika apspriests latviešu tautas liktenis laika gaitā, S. Škutāns piedalījās ar zinātniski pamatotiem izskaidrojumiem . Miris 1995. gada 25. februārī Čikāgā, ASV .

## S. Škutāna darbi
# ” Misionaru darbeiba Latgolā”. V. Lōča izdevnīceiba, 1953
# „Dīva mōtes kults Mōras zeme”. V. Lōča izdevnīceiba, 1954
# „Nu marijaņu 300 godu vēstures (1673-1973)”. Latgaļu izdevnīceiba, 1973
# „Dokumenti par klaušu laikim Latgolā” . Latgaļu izdevnīceiba, 1974
# ”Katōļticeibas vēsture un katehisms”. Autora izdevums, 1980 

## Literatūra par Stanislavu Škutānu
* Stanislavs Škutāns „Latgolas vēstures druskas”. Rēzekne, Latgolas Kultūras centra izd., 1999. 
* "Ai, māte Latgale": atskati Latgales vēsturē un kultūrvēsturē. Annele, 2001.
* Pēteris Zeile. "Latgales kultūras vēsture: no akmens laikmeta līdz mūsdienām". Latgales kultūras centrs, 2006.
* "Acta Latgalica: 8". Rēzekne, 1993.
* "Acta Latgalica: 10". Daugavpils, Latgales pētniecības institūta izd., 1999.

## Atsauces
Ketrina Zeta-Džonsa

**Ketrina Zeta-Džonsa** (, izrunā ; dzimusi  Svonzi, Velsā) ir velsiešu aktrise.

Viņa uzsāka skatuves mākslinieces karjeru jau bērnībā. Pēc filmēšanās dažādās Apvienotās Karalistes un ASV TV filmās un kinofilmās viņa kļuva atpazīstama ar lomām Holivudas filmās, tai skaitā 1998. gada filmā "Zorro maska". Ieguva Eiropas Kino balvu nominācijā "Labākā aktrise" par lomu filmā "Viltus līgums" (*Entrapment*, 1999). 2000. gadā viņa filmējās filmā "Satiksme". Par lomu šajā filmā Zeta-Džonsa pirmo reizi tika nominēta Zelta globusa balvai kategorijā "Labākā otrā plāna aktrise".

2002. gadā viņa piedalījās mūzikla "Čikāga" filmēšanā. Filma guva labus komerciālos panākumus, pati K. Zeta-Džonsa saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā aktrise otrā plāna lomā, BAFTA kino balvu un Ekrāna ģildes aktieru balvu un vēlreiz tika nominēta Zelta globusa balvai.  Vēl ir filmējusies tādās pazīstamās filmās kā "Neiedomājamā cietsirdība" (*Intolerable Cruelty*; 2003), "Oušena ducis" (2004), "Lidosta" (2004), "Zorro leģenda" (*The Legend of Zorro*; 2005), "Nāve izaicina" (*Death Defying Acts*; 2007), "RED aģenti 2" (2013).

Zeta-Džonsa guvusi panākumus arī kā teātra aktrise. 2010. gadā par lomu Brodvejas teātra izrādē "Mazā nakts mūzika" (*A Little Night Music*) Zeta-Džonsa saņēma ''Tony'' balvu.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Oļu pagasts

**Oļu pagasts** (līdz 1925. gadam **Oļu-Apeltienes pagasts**) bija viena no Madonas apriņķa pašvaldībām tā vidienē. Robežojās ar Kārzdabas, Grašu, Cesvaines, Patkules, Sarkaņu, Kusas un Liezeres pagastiem. Pagasta valde atradās 3 km uz austrumiem no Oļiem.

## Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
Izveidots uz Apeltienas muižas (*Appeltheen, Appelthen*) zemes.
1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Oļu ciema padomi. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Madonas rajonā. Mūsdienās Oļu pagasta teritorija iekļauta Madonas novada Cesvaines un Aronas pagastos.

Pagasta vecākais bija Jānis Banders. Pagastā atradās pamatskola, bibliotēka, pienotava. Pagasts slavens ar teātra spēlēšanas tradīcijām. Kara laikā pagasts tika stipri izpostīts.

## Atsauces
Valmieras mēbeles

**Valmieras mēbeles** bija Latvijas mēbeļu un mēbeļu detaļu ražošanas uzņēmums.

SIA "Valmieras mēbeles" tika dibināts 1997. gadā, privatizējot **Valsts Valmieras mēbeļu kombinātu**, kas zem dažādiem nosaukumiem darbojās kopš 1960. gada. 2004. gadā uzņēmumu no iepriekšējiem īpašniekiem pilnībā atpirka SIA "Daiļrade Koks". 

Lielākā daļa uzņēmuma produkcijas tika eksportēta uz Somiju, Vāciju, Nīderlandi un ASV. Nozīmīgākie pasūtītāji bija Somijas firma *Martela* un Vācijas pasta katalogs *Heine* (Otto). 2009. gadā uzņēmuma apgrozījums bija virs 2 miljoniem latu un tajā strādāja ap 100 darbinieku.

2014. gada decembrī SIA "Daiļrade Koks" meitas uzņēmumi SIA "Valmieras Mēbeles" un SIA "Tukuma Mēbeles" tika reorganizēti, tos apvienojot ar SIA "Daiļrade Koks".

## Produkti
Valmieras mēbeles ražoja mēbeļu detaļas no finierētas un laminētas kokskaidu plātnes, kā arī korpusa mēbeles no šiem pašiem materiāliem. Mazāku produkcijas daļu aizņēma kokšķiedru plātnes un koka līmplates izstrādājumi. Uzņēmumam bija savs gateris un kokmateriālu kalte.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Valmieras mēbeles AS Daiļrade Koks mājaslapā
1495. gads

**1495. gads** () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.

## Notikumi
* 22. februāris — Francijas karalis Šarls VIII sagrāba Neapoles troni.
* 25. oktobris — par Portugāles karali tika kronēts Manuels I.
 
### Nezināms datums
* Leonardo da Vinči Milānas klostera "Santa Maria delle Grazie" ēdamzālē sāka gleznot savu lielāko un monumentālāko darbu "Svētais vakarēdiens", kuru pabeidza 1498. gadā.
* Neapolē tika reģistrēts pirmais sifilisa uzliesmojums Eiropā, kuru, domājams, no Jaunās Pasaules bija ievazājuši Kristofora Kolumba jūrnieki.

## Dzimuši
* 16. aprīlis — Petrs Apiāns (*Petrus Apianus*), vācu astronoms un mehāniķis. (miris 1552.)
* 21. novembris — Džons Beils, angļu bīskaps un dramaturgs. (miris 1563.)

## Miruši
* 25. oktobris — Žuau II Portugāles karalis. (dzimis 1455.)
Georgs Trākls

**Georgs Trākls** (, dzimis , miris ) bija austriešu dzejnieks. Parasti tiek uzskatīts par ekspresionisma pārstāvi. Viņa dzeja ir pazīstama ar sabrukuma, iznīcības un grēka tēmām.

## Biogrāfija

Trākls dzimis 1887. gada 3. februārī Zalcburgā, tirgotāja ģimenē. Mācījies Zalcburgas ģimnāzijā, taču bija spiests pamest skolu slikto sekmju dēļ. Literatūrai pievērsās jau ģimnāzijas gados, rakstot lugas un dzejoļus. Studējis farmakoloģiju Vīnes Universitātē, vēlāk ar draugu atbalstu (viens no atbalstītājiem bija Ludvigs Vitgenšteins) pievērsās dzejošanai. 1914. gadā sākās Pirmais pasaules karš, un Trāklu nosūtīja uz fronti ārstēt ievainotos. Trākls miris 1914. gada 3. novembrī Krakovā no kokaīna pārdozēšanas. Pārapbedīts Insbrukā.

## Dzejoļu krājumi
* *Gedichte* ("Dzejoļi", 1913)
* *Sebastian im Traum* ("Sebastiāns sapnī", 1915)

## Darbi latviski

* *Trakl*. Sast. un atdz. Juris Boiko. Rīga, 1992.
* Īsproza. *Grāmata*, 1993, Nr. 1.
* *Sebastiāns sapnī*. Atdz. Amanda Aizpuriete, Pēters Brūveris, Juris Boiko, Rainis un Kārlis Vērdiņš. Rīga: Jaunā Daugava, 2006.

## Ārējās saites
Vetulia

**Vetulia** bija 1902.gadā, Rīgā izveidots ebreju studentu pulciņš ar korporatīvu raksturu.

Tās devīzes bija: *Freundschaft, Ehre, Volkstum* (vācu val. -draudzība, gods, tautiskums) un *Fac et spera* (latīņu val. - dari un ceri).

## Vēsture

Vetulia dibināta 1902. gada martā pie Rīgas politehniskā institūta.
1915. gadā kopā ar RPI evakuējas uz Maskavu kur turpina darbību.

1921. gadā atjauno darbību Rīgā pie Latvijas universitātes kā ebreju studentu biedrība-korporācija.
Starpkaru periodā vairākkārt centās pievienoties Latvijas studentu korporāciju Prezidiju Konventam (P!K!), tomēr lūgumi vienmēr tika atraidīti. Neskatoties uz to, Vetulia savu iekšējo dzīvi un organizāciju veidoja stingri pēc studentu korporāciju principiem un epizodiski veiksmīgi sadarbojās ar P!K!. Bija noslēgts kartelis (draudzības līgums) ar Tērbatas universitātes ebreju korporāciju *Limuvia*.
1939. gadā, pēc statūtu pārreģistrācijas, pieņemts nosaukums *LU žīdu studentu biedrība Vetulia*.
Slēgta 1940. gada 13. jūlijā padomju okupācijas laikā ar sabiedrisko lietu ministra lēmumu.

### Biedri

Vetulia savā pastāvēšanas laikā uzņēma tikai ebreju tautības studentus

### Literatūra
* V.Ščerbinskis, *Uzticīgi Draugam*, Rīga, 2010.
Edvīns Inkēns

**Edvīns Inkēns** (dzimis ) ir latviešu žurnālists un politiķis. 5., 6. un 7. Saeimas deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis .
1976. gadā viņš absolvēja mācības Rīgas 25. vidusskolā, bet 1981. gadā — studijas Latvijas Valsts universitātē, iegūstot žurnālista specialitāti.
VDK kartotēkas sarakstos minēts, ka Edvīns Inkēns 1981. gadā savervēts kā ziņotājs ar pseidonīmu "Uģis".

Atmodas kustības laikā viņš bija viens no raidījuma "Labvakar" veidotājiem.
1989. gada tautas skaitīšanā, protestējot pret faktu, ka respondents izvēlas, ko atbildēt, pateica, ka pēc tautības ir arābs.
Pēc Latvijas PSR Augstākās Padomes 1990. gada 15. februāra "Deklarācijas jautājumā par Latvijas valstisko neatkarību" Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidija priekšsēdētājs Anatolijs Gorbunovs Inkēnu iekļāva komisijā pasākumu sagatavošanai Latvijas ekonomiskās un politiskās neatkarības atjaunošanai.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Inkēns 1993. gadā piedalījās 5. Saeimas vēlēšanās, ievēlēts no partijas "Latvijas Ceļš" saraksta, darbojās Vides un sabiedrisko lietu komisijā. Birkava valdībā bija īpašo uzdevumu ministrs.
1995. gadā ievēlēts 6. Saeimā, darbojās Ārlietu un Eiropas lietu komisijās.
1998. gadā ievēlēts 7. Saeimā, bija Ārlietu komisijas biedrs un Eiropas lietu komisijas priekšsēdētājs.
Kandidēja arī 8. Saeimas vēlēšanās, taču LC nepārvarēja 5% barjeru. Kopš tā laika politikā nav darbojies.

No 1990. gadu vidus līdz 2005. gadam Inkēns bija LNT raidījuma "Nedēļa" producents. Viņš ir bijis LNT padomes priekšsēdētājs.
, nepilnu nedēļu pirms ASV bankas *[[Lehman Brothers]]* bankrota, kas aizsāka vispasaules finanšu krīzi, Inkēns pārdeva savas akcijas Parex bankā tās lielākajiem īpašniekiem Valērijam Karginam un Viktoram Krasovickim.
Vēlāk kopā ar Egilu Zariņu veidoja Latvijas Televīzijas raidījumu "Jauna nedēļa". 2010. gada augustā, Zariņa prombūtnes laikā, Inkēns vadīja vairākus raidījuma izlaidumus.

## Atsauces
Aleksandrs Bartaševičs

**Aleksandrs Bartaševičs** (dzimis  Rēzeknē) ir latviešu inženieris un politiķis, bijis Rēzeknes domes priekšsēdētājs (2009—2023; 2025—2026), kā arī četru Saeimas sasaukumu deputāts no partijas "Saskaņa" un Saeimas sekretāra biedrs. A. Bartaševičs ir partijas "Kopā Latvijai" dibinātājs un vadītājs.

Arī viņa tēvs Anatolijs Bartaševičs bija Latvijas parlamenta deputāts, tāpat politikai bija pievērsies brālis uzņēmējs Mihails Bartaševičs un dēls Vladislavs Bartaševičs, kurš ir ievēlēts Rīgas domē.

## Politiskā darbība
1993. gadā A. Bartaševiču ievēlēja par 5. Saeimas deputātu no "Līdztiesības" saraksta. Vēlētāju atbalstu viņš guva arī 6. Saeimas vēlēšanās 1995. gadā un 6. Saeimā darbojās kā Latvijas Sociālistiskās partijas pārstāvis. 1998. gadā A. Bartaševiču ievēlēja par 7. Saeimas deputātu no Tautas Saskaņas partijas, un viņš bija Saeimas sekretāra biedrs un Saeimas prezidija loceklis. Šo amatu saglabāja arī 8. Saeimā kā PCTVL pārstāvis.

2004. gadā A. Bartaševičs nesekmīgi kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās no Tautas Saskaņas partijas. 2005. gadā viņš zaudēja Saeimas sekretāra biedra amatu.

2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās viņu ievēlēja par Rēzeknes domes deputātu un domes priekšsēdētāju no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta. Vēlētāju atbalstu viņš saņēma arī vēlākajās pašvaldību vēlēšanās: 2013. gadā, 2017. gadā un 2021. gadā, vienmēr saglabājot domes priekšsēdētāja amatu.

2023. gada sākumā viņu izslēdza no partijas "Saskaņa", kam par iemeslu bija A. Bartaševiča neviennozīmīgā pozīcija par Krievijas iebrukumu Ukrainā. 2. aprīlī viņš Rēzeknē nodibināja jaunu politisko partiju "Kopā Latvijai", kļūstot par tās valdes priekšsēdētāju.

2023. gadā Rēzeknes pilsētas budžetā atklājās teju 4 miljonu eiro iztrūkums, kas apdraudēja gan vietējos, gan Eiropas Savienības atbalstītos pilsētā sāktos attīstības projektus. 2. novembrī ar Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministres Ingas Bērziņas rīkojumu Bartaševiču atstādināja no priekšsēdētāja amata par "būtiskiem un sistemātiskiem pārkāpumiem, vadot domes darbu un atbildot par pašvaldības budžeta izpildes procesa organizāciju un vadību",  saistībā ar iepriekšējā ministra Māra Sprindžuka uzsākto pārbaudi.

2025. gada pašvaldību vēlēšanās A. Bartaševiču no jauna ievēlēja par Rēzeknes domes deputātu kā partiju "Latvija pirmajā vietā" un "Kopā Latvijai" apvienības saraksta līderi un kandidātu domes priekšsēdētāja amatam. Pirmajā domes sēdē ievēlēts atkārtoti par Rēzeknes pilsētas domes priekšsēdētāju. Taču 2026. gada februārī tika ziņots, ka Bartaševičs nav saņēmis domes priekšsēdētājam nepieciešamo pielaidi valsts noslēpumam, tāpēc viedās administrācijas un reģionālās attīstības ministrs Raimonds Čudars pieprasīja viņa atkāpšanos no amata un pēc paskaidrojuma saņemšanas atstādināja Bartaševiču no domes priekššēdētāja amata.

## Apbalvojumi

* Svētā svētmocekļa Rīgas arhibīskapa Jāņa ordenis, III šķira (Latvijas Pareizticīgā Baznīca, 2006)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Aleksandra Bartaševiča biogrāfija "Saskaņas Centra" mājaslapā
* Aleksandra Bartaševiča biogrāfija portālā gramata21.lv
* Jaunais tēls Ināra Egle, "Diena". 1998. gada 21. novembris.
Bartaševičs

**Bartaševičs** (, no personvārda Bartašs (*Bartosz*); sieviešu dzimtē Bartaševiča (*Bartaszewicza*)) ir poļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Aleksandrs Bartaševičs (1965) — Latvijas politiķis un inženieris-celtnieks;
* Anatolijs Bartaševičs (1937—2016) — bijušais Latvijas politiķis un inženieris-celtnieks;
* Raimonds Bartaševičs (1953) — latviešu mūziķis, grupas "Pērkons" solists;
* Mihails Bartaševičs (1970) — Latvijas inženieris-celtnieks un bijušais politiķis.

## Skatīt arī
*Bartoševičs
Nikolajs Katiševs

**Nikolajs Katiševs** ( — ) bija Latvijas krievu izcelsmes Latvijas armijas un vēlāk Latviešu leģiona virsnieks (pulkvedis—leitnants). Dzelzs krusta II un I pakāpes kavalieris.

## Biogrāfija

Dzimis Daugavpilī. Dienējis Latvijas armijā. 1926. gadā komandēts uz Kara skolu. No 1931. gada dienējis Latvijas armijas Smagās artilērijas pulkā. 1934. gada 27. augustā Katiševs ar atzīmi "ļoti sekmīgi" pabeidza Kara politehniskos kursus un septembra sākumā Latvijas Universitāte Ķīmijas fakultāti, iegūstot kara inženiera grādu. 1934. gada 13. septembrī Katiševu aizkomandēja uz Intendantūras galveno pārtikas noliktavu.

Pēc Latvijas okupācijas turpinājis dienestu armijā, kura vēlāk tika pārveidota par 24. teritoriālo strēlnieku korpusu, tomēr 1941. gada jūnijā Katiševu atvaļināja no dienesta.

Otrā pasaules kara laikā dienējis Latviešu leģionā (mobilizēts 1943. gadā), kur viņš bija 15. ieroču SS grenadieru divīzijas 15. artilērijas pulka diviziona komandieris, bet vēlāk pulka komandiera vietnieks. Piedalījies arī kaujās Kurzemes cietoksnī, jo 15. ieroču SS grenadieru divīzijas artilērijas vienības tika piekomandētas 19. ieroču SS grenadieru divīzijai. Pēc artilērijas pulka komandiera Skaistlauka saslimšanas un evakuācijas uz Vāciju Katiševs komandēja artilērijas smagos divizionus. Kaujās Kurzemes cietoksnī apbalvots ar Dzelzs krusta II un I pakāpi. Pirms Otrā pasaules kara beigām Katiševam izdevās pamest Latvijas teritoriju.

Pēc Otrā pasaules kara Katiševs dzīvojis trimdā Vācijā un vēlāk Anglijā, kur 1978. gadā miris Dārbi.

## Atsauces
Kotasa

**Kotasa** (*Kottas Base Camp*) ir Vācijas vasaras lauka apmetne Antarktīda, Karalienes Modas Zemē. Izvietojas ziemeļrietumos no Heimefrontfjellas kalnu grēdas Kotasa kalnu pakājē. Izveidota 1985. gadā kā lauka nometne ģeofizisko un ģeoloģisko programmu īstenošanai Kotasa kalnos. Kopš 2000. gada tiek izmantota kā pusceļa bāzes nometne transporta karavānām no Neimaijeres stacijas piekrastē uz Konenes staciju uz Polārā plato. Nometnē tiek uzturēta degvielas noliktava un sniega lidlauks.

## Atsauces
.uz

**.uz** ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Uzbekistānu. Domēns izveidots 1995. gadā. Domēna sponsors ir *UZINFOCOM*.

Latvijā **.uz** izmanto garu saišu saīsināšanas serviss.

## Ārējās saites

*  IANA .uz whois information
*  Autorizēto reģistratoru saraksts

## Atsauces
Varlams Šalamovs

**Varlams Šalamovs** (;  — ) bija krievu rakstnieks un dzejnieks. Savā dzejā un prozā pievērsies padomju represīvās sistēmas gūstā pārdzīvotajam.

## Ārējās saites

* Varlama Šalamova atmiņai veltīta vietne
Troja

**Troja** ( un ,  un *Troia*) bija sena pilsēta Troādā, mūsdienās Bigas pussalā,  Turcijā, Anatolijas ziemeļrietumos. Tai ir nozīmīga loma gan literatūrā, gan arheoloģijā. Literatūrā tā vislabāk ir zināma kā Trojas kara norises vieta. Šo arheoloģisko pieminekli atklāja vācu arheologs Heinrihs Šlīmanis, kurš tur strādāja no 1870. gada, vairākkārt veicot izrakumus, un atgriežoties pie tiem atkal neilgi pirms savas nāves 1890. gadā. Šlīmanis arheoloģisko izrakumu laikā konstatēja, ka pilsētu veido deviņi arheoloģiskie slāņi, no kuriem vecākais tika datēts ar 3000. gadu p.m.ē., bet jaunākais — ar 4. gadsimtu mūsu ērā. Grieķu leģenda vēsta, ka Troja bija aplenkta 10 gadus pirms tā tika iznīcināta. Leģenda ir aprakstīta Homēra sarakstītajos eposos "Iliāda" un "Odiseja" un Vergilija darbā "Eneīda". Pēc Trojas iznīcināšanas šajā vietā esot nodibināta jauna pilsēta ar jauno nosaukumu **Iliona** (). 1998. gadā Trojas pilsētas drupas tika iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

thumbnail|left|Troādas karte, kurā ir atzīmēta arī Trojas atrašanās vieta

## Atsauces

## Ārējās saites
Ūdeņraža bumba

right|250px|thumb|Ūdeņraža bumbas sprādziens.
**Ūdeņraža bumba** jeb **kodoltermiskā bumba** ir bumba, kurā sprādzienu izraisa enerģija, kas atbrīvojas vieglo elementu kodoltermiskajās reakcijās.

Pirmās ūdeņraža bumbas, kas ir viens no kodolieroču paveidiem, parādījās divdesmitā gadsimta piecdesmitajos gados. Kā "degviela" tajās tiek izmantots ūdeņradis, precīzāk, litija-6 deiterīds, kas ir litija izotopa ar atommasu 6 savienojums ar ūdeņraža izotopu deitēriju. Ūdeņraža bumbas ir vairākas reizes spēcīgākas par atombumbām (parasto atombumbu izmanto kā ūdeņraža bumbas "detonatoru").

Pirmais ūdeņraža bumbas izmēģinājums notika Bikini atolā, to veica ASV. 1961. gada 30. oktobrī PSRS veica pasaules vēsturē lielāko kodolsprādzienu, kas notika, izmēģinot 50 megatonnas spēcīgu ūdeņraža bumbu Novaja Zemļa arhipelāgā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Spānijas karogs

**Spānijas karogs** () ir viens no Spānijas nacionālajiem simboliem. Tas tika pieņemts . Karogam ir trīs horizontālas joslas (divas sarkanas un viena dzeltena). Šo karoga versiju izvēlējās Spānijas karalis Karloss III no 12 dažādām karoga versijām.

## Ārējās saites
Zēnons Elejietis

**Zēnons Elejietis** (; ap 490 p. m.e. — ap 430 p. m.e.) bija natūrfilozofs Senajā Grieķijā, Parmenīda skolnieks. Dzimis Elejā. Pazīstams ar savām aporijām, ar kurām viņš centās pierādīt kustības, telpas un neierobežota daudzuma neiespējamību.

## Mācība
Zēnons Elejietis centās Parmenīda mācību pamatot ar virkni tādu argumentāciju, kas iemantoja slavu jau antīkajā sabiedrībā. Viņš norāda, ka pieņēmums par kustību kā vietas maiņu laika gaitā noved pretrunās. Pamatojoties uz priekšstatu par laiku kā atdalītu laika punktu secību, izšauta bulta, ja tās lidojumu sadala atsevišķos laika punktos, ikvienā punktā būtu nekustīga un līdz ar to arī kopumā nekustētos. Turpretī, ja laiku pieņem kā bezgalīgu kontinuumu, tad rodas paradokss, ka, piemēram, Ahillejs, sacenšoties skriešanā ar bruņurupuci, kurš viņam ir gabaliņu priekšā, šo gabaliņu nekad nevar pārvarēt. Kad Ahillejs būtu sasniedzis bruņurupuča starta līniju, tad tas jau arī pats būtu parāpojis gabaliņu uz priekšu, tāpēc atstatums starp abiem gan samazinātos, taču pastāvētu vienmēr.
Klauss

**Klauss** var būt:
;Cilvēki
* Rafaels Klauss (*Raphael Claus*; dzimis 1979. gadā), Brazīlijas futbola tiesnesis;
* Uldis Mārtiņš Klauss, latviešu ekonomists un politiķis;
* Vāclavs Klauss (*Václav Klaus*; dzimis 1941. gadā), čehu politiķis;
* Žonatans Klauss (*Jonathan Clauss*; dzimis 1992. gadā), Francijas futbolists.

;Filmas
* "Freds Klauss" (*Fred Claus*), 2007. gada ASV piedzīvojumu komēdija;
* "Klauss" (*Klaus*), 2019. gada Spānijas animācijas filma.

;Folkloras tēli
* Santaklauss
Klaus

***Klaus*** var būt:

* Vāclavs Klauss (*Václav Klaus*), čehu politiķis (dzimis 1941. gadā)
* "Klauss" (*Klaus*), 2019. gada Spānijas animācijas filma
Patkules pagasts

**Patkules pagasts** bija viena no Madonas apriņķa (līdz 1924. gadam Cēsu apriņķa) pašvaldībām tā vidienē. Robežojās ar Oļu, Cesvaines un Sarkaņu pagastiem. Pagasta valde atradās Patkulē.

## Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Drosmes un Patkules ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Madonas rajonā. Mūsdienās Patkules pagasta teritorijas lielākā daļa iekļauta Madonas novada Sarkaņu pagastā, nelielas teritorijas Praulienas un Cesvaines pagastos.

## Atsauces
Marks Bagdatis

**Marks Bagdatis** (, izrunā: ; dzimis  Paramitā, Kiprā) ir bijušais Kipras tenisists. Profesionāļa karjeru uzsāka 2005. gadā. M. Bagdaša labākais sasniegums ATP vienspēļu rangā ir sasniegtā 8. vieta, kas tika sasniegta , dubultspēlēs — 93. vieta (). Viņa treneris bija Gijoms Pērs.

Karjerā M. Bagdatis ir uzvarējis 4 ATP vienspēļu turnīros, bet lielāko panākumu *[[Grand Slam (teniss)|Grand Slam]]* sacensībās viņš sasniedza 2006. gada Austrālijas atklātajā čempionātā, kur sasniedza finālu. Tāpat svinēja uzvaru 2003. gada Austrālijas atklātajā čempionātā junioriem. Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs (, , ).

Karjeras noslēgumā daudz cīnījās ar traumām. Beidza karjeru 2019. gadā pēc zaudējuma Vimbldonas turnīra 2. kārtā.

## Vietas Grand Slam turnīros

|}

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Žans Marī Gistavs Leklēzio

**Žans Marī Gistavs Leklēzio** (, dzimis ) ir franču rakstnieks un profesors, kas pazīstams ar savu plašo poētisko valodu un spēju rakstīt par kultūru atšķirībām. Leklēzio ir viens no visvairāk tulkotajiem mūsdienu franču rakstniekiem. 2008. gadā viņš saņēma Nobela prēmiju literatūrā par "jaunu atklāsmju, poētisku piedzīvojumu un juteklīgu baudījumu autoram, cilvēces pētniekam aiz un pāri pašreizējās civilizācijas robežām".

Leklēzio uzauga nelielā ciematā netālu no Nicas. Viņa māte bija francūziete, bet tēvs — anglis. Kā bērns 1947. gadā pavadīja vienu gadu Nigērijā, kur iegūtā pieredze izpaudās 1991. gadā izdotajā pusautobiogrāfiskā darbā *Onitsha*. 1964. gadā Ēksanprovansas Universitātē Leklēzio ieguva maģistra grādu un devās uz Perpiņānas Universitāti, kur ieguva doktora grādu.

Leklēzio debijas romāns *Le Procès-Verbal* ("Pratināšana") iznāca 1963. gadā, kad viņam bija tikai 23 gadi. Par šo darbu saņēma prestižo Renodo balvu. Cits ne mazāk ievērības cienīgs darbs ir 1980. gadā izdotais *Désert* ("Tuksnesis"). Starp Leklēzio darbiem ir ne tikai romāni un stāsti, bet arī esejas, kritika, bērnu literatūra un memuāri. Latviešu valodā ir izdots viņa noveļu krājums "Aplis".

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Vāclavs Klauss

**Vāclavs Klauss** (, ; dzimis  Prāgā, Čehijā) ir čehu politiķis, bijušais Čehijas prezidents un Čehijas premjerministrs.

## Biogrāfija
Beidzis ekonomikas studijas Prāgas Universitātē. Viņš ir viens no Pilsoņu demokrātiskā partijas dibinātājiem. V. Klauss tiek saukts par "Centrāleiropas Mārgaritu Tečeri".

Laika posmā no  līdz  pildīja Čehoslovākijas finanšu ministra pienākumus. Pēc tam tika iecelts par Čehoslovākijas premjerministru, šajā amatā viņš bija līdz , taču jau nākamajā dienā () turpināja pildīt amata pienākumus, taču tagad kā Čehijas premjerministrs.  viņš tika atstādināts no amata. Nākamā gada  kļuva par Čehijas parlamenta Deputātu palātas priekšēdētāju, amatā bija līdz .

Viņš uzvarēja prezidenta vēlēšanu trešajā kārtā  ar 142 balsīm "par" no 281 kopējās balss.  V. Klauss sāka pildīt Čehijas prezidenta pienākumus. 2008. gada sākumā notikušajās prezidenta vēlēšanās viņš atkārtoti tika ievelēts uz prezidentūras otro termiņu. Otrā prezidentūras piecgade sākās . 2013. gada martā viņu amatā nomainīja Milošs Zemans.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Biogrāfija
Nauris Bulvītis

**Nauris Bulvītis** (dzimis ) ir Latvijas futbolists, Latvijas izlases dalībnieks, kurš šobrīd spēlē Latvijas pēc spēka 2. līgas komandā Mārupes SC

Latvijas izlasē Bulvītis debitēja 2012. gada 1. jūnijā Baltijas kausa spēlē ar Lietuvu.

2016. gada jūnijā Bulvītis pievienojās Anglijas pēc spēka ceturtās līgas klubam *[[Plymouth Argyle F.C.|Plymouth Argyle]]*.

2021. gadā Bulvītis pievienojās Nākotnes līga komandai Leevon Saldus, kur aizvadīja 2 sezonas.

## Sasniegumi
**FK RFS**

* Latvijas kauss: 2019

## Atsauces

## Ārējās saites
1417. gads

**1417. gads** () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.

## Notikumi
* 11. novembris — Martins V kļuva par Romas pāvestu.

### Nezināms datums

## Dzimuši
* 23. februāris — Pāvils II (*Paulus II*), Romas pāvests (miris 1471.)

## Miruši
* 18. oktobris — Gregors XII, Romas pāvests (dzimis 1326.)
Apšaude Jēkabpilī

thumb|230px|Aplaupītā "Fēniksa" spēļu zāle
**Apšaude Jēkabpilī** notika  rītā, kad piecas personas, starp kurām četras personas bija Valsts policijas darbinieki (divi darbinieki no specvienības "Alfa" un divi no Tukuma iecirkņa), veica spēļu zāles "Fēnikss" aplaupīšanu Jēkabpilī un mēģināja aizbēgt no notikuma vietas, tomēr pēc iebraukšanas strupceļā, tika notvertas. Aplaupīšanas laikā un turpmāk sekojošās bēgšanas laikā tika ievainotas apsardzē strādājošās personas un vairāki policisti, savukārt policists Andris Znotiņš tika nošauts. Laupītāji mēģināja aizbēgt ar automašīnu *[[Chrysler Voyager]]*; tajā tika atrasta nozagtā nauda.

Pēc apšaudes iekšlietu ministre Linda Mūrniece uz laiku atstādināja Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes priekšnieku Intu Ķuzi, specvienības "Alfa" komandieri Andri Zaušu un vēl divus "Alfas" augstākā līmeņa vadītājus. Apvienotā policistu arodbiedrība pieprasīja ministres Mūrnieces demisiju. Nogalinātā policista Andra Znotiņa bēru dienā Jēkabpilī tika izsludinātas sēras, viņa ģimene saņēma pabalstu 50 000 latu apmērā un viņam tika piešķirts Viestura ordenis.

## Atsauces
Gaigalava

**Gaigalava** () ir ciems Rēzeknes novada Gaigalavas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Krēsles kreisajā krastā  no novada centra Rēzeknes un  no Rīgas. Gaigalava ir saplūdusi ar Krēsles pretējā krastā esošo Bikavu, kuras nosaukums ilgi bija apvienojošs abiem ciemiem. Gaigalavu šķērso autoceļš  (V556), kā arī te sākas vietējie autoceļi  (V560) un  (V561).

Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Bikavas muižas (*Bykow*) centru. 1933. gadā **Bikavai** piešķīra biezi apdzīvotas vietas statusu. Gaigalavā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, kultūras nams, bibliotēka, aptieka un veikals.

1897. gadā muižā dzīvoja 48 cilvēki.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jaunšvābija

**Jaunšvābija** () ir ģeogrāfisks apgabals Antarktīdā, daļa no Karalienes Modas Zemes. Plešas no 20°E līdz 10°W ap 1000 km garumā gar okeāna piekrasti un iestiepjas cietzemē ap 450 km. Iekļauj vairākas kalnu grēdas, lielākās no kurām ir Ričera augstiene un Mīliga-Hofmaņa kalni.

Apvidu 1938.-1939. gadā pētīja Vācijas trešā antarktiskā ekspedīcija Alfrēda Ričera vadībā un nosauca to par godu ekspedīcijas kuģim *Schwabenland*, kas savukārt bija nosaukts Vācijas zemes Švābijas vārdā.

## Atsauces
Īsaksena kalns

**Īsaksena kalns** () ir virsotne Antarktīdā, Sērrondanes kalnos. Atrodas grēdas dienvidaustrumu daļā, augstums .

Kalnu pēc 1946.-1947. gada ekspedīcijas *[[Highjump]]* aerofotogrāfijām uzmērīja un nokartēja norvēģu kartogrāfi un nosauca par godu Jalmara Rīsera-Larsena ekspedīcijas dalībniekam Gunnaram Īsaksenam.

## Atsauces
Hasmonea

***Hasmonea*** bija Rīgā 1922. gadā dibināta ebreju studentu biedrība.

## Vēsture

*Hasmonea* dibināta 1922. gadā kā Latvijas ebreju studentu biedrība. Tā uzņēmu ebreju tautības Latvijas augstskolu (vēlāk Latvijas Universitātes) studentus. Jau kopš pirmsākumiem biedrība darbojās saskaņā ar korporāciju principiem un tās iekšējā uzbūve un terminoloģija bija identiska ar Prezidiju Konventa (P!K!) korporācijām. Biedrības iekšējā valoda bija ivrits.

Kopš 1923. gada pastāvēja biedrības filiāle Tartu Universitātē. Bija Baltijas valstu cionistu studentu korporāciju apvienības locekle.
Kopš 1939. gada nosaukums *LU žīdu studentu biedrība Hasmonea*. Tā paša gada septembrī pieņem lēmumu, ka biedriem jāatturas no izpriecu apmeklēšanas, ņemot vērā Otrā pasaules kara sākumu un Polijas ebreju likteni.

Slēgta 1940. gada jūlijā padomju okupācijas laikā ar sabiedrisko lietu ministra lēmumu.

## Literatūra
* V. Ščerbinskis, *Uzticīgi Draugam*, Rīga, 2010.
Jozefs Bišofs

**Jozefs Bišofs ** (, dzimis , miris ) bija vācu virsnieks, 1919. gadā kā brīvprātīgo Dzelzsdivīzijas komandieris piedalījās Latvijas brīvības cīņās pret Padomju Latvijas armiju, vēlāk pret Igaunijas armiju un Ziemeļlatvijas brigādi. Cieta sakāvi Bermontiādes laikā pret Latvijas Bruņotajiem spēkiem 1919. gada novembrī.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1872. gada 14. jūlijā Langenbrikā (*Langenbrück*, tagad — Mostovice Polijā). Studēja Breslavas Universitātē, 1892. gadā iestājās Glivices kājnieku pulkā "Keits" un no 1902. līdz 1909. gadam dienēja Vācijas impērijas Āfrikas kolonijās. Kad sākās Pirmais pasaules karš, Bišofs tika iecelts par 60. Rezerves kājnieku pulka bataljona komandieri, 1916. gadā viņš komandēja 1. Turku kamieļu jātnieku pulku cīņās pret arābiem Sīnāja pussalā. 1918. gadā piedalījās kaujā pie Marnas pret ASV karaspēku.

Pēc Kompjeņas pamiera noslēgšanas majors Bišofs kopā ar tūkstošiem vācu brīvprātīgo ieradās Kurzemē, kur 1919. gada 16. janvārī uzņēmās Dzelzsbrigādes, vēlāk Dzelzsdivīzijas komandēšanu, kas piedalījās Latvijas brīvības cīņās pret LSPR armiju. 1919. gada 26. jūnijā pārgāja Andrieva Niedras Latvijas Pagaidu valdības pakļautībā, no 21. septembra Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas sastāvā. Bermontiādes laikā cīnījās pret Latvijas Bruņotajiem spēkiem un cieta smagu sakāvi kaujā par Pārdaugavu 1919. gada 10. novembrī.

Pēc atkāpšanās uz Vācijas teritoriju un 1920. gada martā piedalījās Kapa pučā (*Kapp-Putsch*) pret demokrātiski ievēlēto Vācijas valdību. Pēc tā apspiešanas Bišofs dzīvoja Bādenē pie Vīnes Austrijas Republikā, 1933. gadā tika izraidīts un atgriezās Vācijā. Pēc Austrijas anšlusa atgriezās Bādenē pie Vīnes, 1939. gadā tika paaugstināts par pulkvežleitnantu. Miris 1948. gada 12. decembrī Bādenē pie Vīnes.

## Memuāri
* Josef Bischoff. *Die letzte Front. Geschichte der Eisernen Division im Baltikum 1919.* Berlin 1935.

## Ārējās saites
* Bernhard Sauer. ''Vom „Mythos eines ewigen Soldatentums“. Der Feldzug deutscher Freikorps im Baltikum im Jahre 1919.'' In: ''Zeitschrift für Geschichtswissenschaft'', 43. Jg., 1995, Heft 10. (vāciski, Pdf 7 MB).
Gada aktrise (Spēlmaņu nakts)

**Gada aktrise** ir viena no nominācijām Spēlmaņu nakts ceremonijā. To pasniedz gada labākajai aktrisei Latvijā. Visvairāk reizes (četras) balvu ir ieguvusi Rēzija Kalniņa.

Balva līdz šim ir pasniegta visās Spēlmaņu nakts ceremonijās.

## Balvas ieguvējas

## Atsauces
Melnā kaste

thumb|320px|Melnās kastes shēma

Zinātnē un inženierijā **melnā kaste** ir iekārta, sistēma vai objekts, par kuru var spriest tikai pēc tā ievades, izvades un transfēra īpašībām, neko nezinot par iekšējiem procesiem - tās realizācija ir necaurspīdīga (melna). Šo terminu var pielietot visdažādākajām lietām: tranzistoram, algoritmam vai cilvēka prātam.

Pretējs termins melnajai kastei ir sistēma, ar kuras iekšējām sastāvdaļām var brīvi iepazīties, to dažkārt sauc par balto kasti, stikla kasti vai caurspīdīgo kasti.
Sirpis

thumb|150px|Sirpis kādā Polijas saimniecībā
**Sirpis** ir vienā rokā turams darbarīks labības vai zāles pļaušanai. Tas sastāv no puslokā izliekta asmens ar rokturi. Asmens ir uzasināts iekšējā malā, reizēm arī robots.

Pļaušana tiek veikta, ar vienu roku satverot stiebru kušķi, bet ar otrā rokā turamo sirpi nogriežot šos stiebrus tuvu zemei. Pēc nogriešanas stiebru kušķis tiek nomests zemē vai tie (labībai) salikti vairāki kopā, lai vēlāk sasietu kūlīti.

thumb|left|150px|Labības novākšana ar sirpjiem Itālijas dienvidos 1943. gadā
Sirpis vispārīgi ir līdzīgs izkaptij, kura arī ir paredzēta pļaušanai. Izkapts ir efektīvāka, jo tai ir garāks asmens, tā ir piestiprināta garā kātā un tās lietošanā tiek izmantotas abas rokas. Savukārt salīdzinājumā ar nazi sirpis ir piemērotāks zāles griešanai.

## Citas nozīmes
Sirpis tiek izmantots komunisma simbolā sirpis un āmurs, kas attēlo zemkopju un strādnieku klasi.

Sirpja forma tiek izmantota salīdzinājumos. Piemēram, Mēness augošā vai dilstošā fāzē tiek saukts par Mēness sirpi.
Alberts Montaņess

**Alberts Montaņess** (; dzimis  Sankarlesā de la Rapitā, Spānijā) ir bijušais spāņu tenisists. Profesionāļa karjeru uzsāka 1999. gadā. A. Montaņesa labākais sasniegums ATP vienspēļu rangā ir sasniegtā 22. vieta, kas tika sasniegta , dubultspēlēs — 73. vieta ().

Karjerā A. Montaņess ir uzvarējis6 ATP vienspēļu turnīros, bet lielāko panākumu *[[Grand Slam (teniss)|Grand Slam]]* sacensībās viņš sasniedza 2010. gada ASV atklātajā čempionātā, un 2011. gada Francijas atklātajā čempionātā, kur sasniedza 4. kārtu.

Profesionāļa karjeru noslēdza 2017. gadā pēc zaudējuma trešajā kārtā tautietim Felisjano Lopesam Barcelona Open turnīrā.

## Vietas Grand Slam turnīros

|}

## Ārējās saites

*
Bikova

**Bikova** () var būt:
* Bikova — apdzīvota vieta Krāslavas novada Andrupenes pagastā.
* Bikova — apdzīvota vieta Preiļu novada Silajāņu pagastā.
* Bikova — izzudis ciems Krāslavas novada Ezernieku pagastā.
* Gaigalavas agrākais nosaukums.
* Bikavas cits nosaukums.
* uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
** Jeļizaveta Bikova (Елизавета Ивановна Быкова; 1913-1989) — padomju šahiste.
** Tamāra Bikova (*Тамара Владимировна Быкова*; 1958) — PSRS vieglatlēte, augstlēcēja.

## Skatīt arī
* Bikava
* Bikova mežs
Bikava

**Bikava** () ir skrajciems Rēzeknes novada Gaigalavas pagastā, Krēsles upes krastā. Ciems ir pilnībā saplūdis ar blakus esošo pagasta centru Gaigalavu. Ciemā atrodas Bikovas Vissvētās Jēzus Sirds Romas katoļu baznīca, kas tāpat kā Bikavas muiža (tās apbūve, parks, pārvaldnieka māja) ir vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis. Bikovas muižā kopš 1937. gada atrodas Gaigalavas pamatskola.

## Atsauces
Vecgulbenes pagasts

**Vecgulbenes pagasts** bija viena no Madonas apriņķa (līdz 1924. gadam Valkas apriņķa) pašvaldībām tā ziemeļaustrumos. Ietvēra no visām pusēm Gulbenes pilsētu, kā arī robežojās ar Madonas apriņķa Beļavas, Stāmerienas, Jaungulbenes un Galgauskas pagastiem, Valkas apriņķa Lejasciema pagastu un Abrenes apriņķa Rugāju pagastu. Pagasta valde atradās Gulbenes pilsētā.

## Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Ozolkalna, Stradu un Vecgulbenes ciema padomes. 1947. gada 16. oktobrī pagastu iekļāva jaunizveidotajā Gulbenes apriņķī Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Gulbenes rajonā. Mūsdienās Vecgulbenes pagasta teritorija iekļauta galvenokārt Gulbenes novada Beļavas un Stradu pagastos un nelielas teritorijas Gulbenes pilsētā un Galgauskas un Daukstu pagastos.

## Novadnieki
* Kārlis Gailis (1888—1960), padomju valsts un tiesu darbinieks
* Jūlijs Madernieks (1870—1955), gleznotājs, interjerists
* Augusts Malvess (1878—1951), arhitekts
* Imants Kokars (1921—2011), kordiriģents
* Gido Kokars (1921-2017), kordiriģents

## Atsauces
Vējavas pagasts

**Vējavas pagasts** bija viena no Madonas apriņķa (līdz 1924. gadam Cēsu apriņķa) pašvaldībām tā rietumdaļā. Robežojās ar Madonas apriņķa Lubejas, Viesienas un Vestienas pagastiem, kā arī Cēsu apriņķa Jumurdas un Vecpiebalgas pagastiem. Pagasta valde atradās Vējavā.

## Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Vējavas ciema padomi. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Ērgļu rajonā. Mūsdienās Vējavas pagasta teritorija iekļauta Madonas novada Jumurdas pagastā.

## Atsauces
1493. gads

**1493. gads** () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.

## Notikumi
* 12. februāris — Maksimiliāns I tika kronēts par Svētās Romas impērijas imperatoru. 
* 15. marts — atgriežoties Spānijā karavelām Pintai un Ninjai, beidzās Kolumba pirmā ekspedīcija uz Jauno Pasauli.
* 25. septembris — sākās Kristofora Kolumba otrā ekspedīcija uz Jauno Pasauli.
 
### Nezināms datums
* Francija sagrāba Burgundijas hercogisti.

## Dzimuši
* 11. novembris — Paracelzs (*Paracelsus*), šveiciešu ārsts (miris 1541.)
* 11. novembris — Bernardo Tasso, itāļu rakstnieks. (miris 1569.)

## Miruši
* 19. augusts — Frīdrihs III (*Friedrich III.*), Svētās Romas impērijas imperators (dzimis 1415.)
Slobodans Miloševičs

**Slobodans Miloševičs** (; dzimis  Požarevacā, Dienvidslāvijā, miris  Hāgā, Nīderlandē) bija serbu politiķis, Dienvidslāvijas un Serbijas prezidents.

Viņš bija Serbijas Sociālistiskās Republikas un Serbijas Republikas prezidents trīs termiņus laika posmā no 1989. līdz 1997. gadam, no 1997. līdz 2000. gadam S. Miloševičs pildīja Dienvidslāvijas prezidenta pienākumus. Tāpat viņš bija Serbijas Sociālistiskās partijas vadītājs kopš tās izveides 1990. gadā. ANO Starptautiskais kriminālnoziegumu tribunāls bijušajai Dienvidslāvijai viņu vainoja par noziegumiem pret cilvēci, taču tiesvedība tika izbeigta pēc viņa nāves. Viņš bija viena no galvenajām personībām 1990. gados Dienvidslāvijā.

S. Miloševičs atkāpās no prezidenta amata  pēc vairākām tautas protesta akcijām.  viņš tika apcietināts. Dažus mēnešus vēlāk pret viņu tika uzsākta tiesvedība Hāgas ANO kara noziegumu tribunālā.

Miloševičs mira  Hāgas ANO kara noziegumu tribunāla cietumā no sirdstriekas. Viņš cieta no augsta asinsspiediena un sirdsdarbības traucējumiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Slobodan Milošević, Indictment and Transcripts (ICTY)
Valkīras leduskupols

**Valkīras leduskupols** (), saukts arī **F kupols** () vai **Fudzi kupols** (*Dome Fuji*) ir viens no Polārā plato paaugstinājumiem jeb ledus kupoliem Austrumantarktīdā. Augstāko punktu  vjl kupols sasniedz Domufudži polārstacijas apkaimē. Kupola nosaukums sākotnēji bija «F kupols», jo polārā plato virsmas paaugstinājumiem tika piešķirti latīņu alfabēta burtu kodi (A, C, F kupoli un B grēda). Nosaukts pēc skandināvu mitoloģijas personāžiem valkīrām.

Kupola apkaimi 3600 m augstumā pirmā sasniedza PSRS antarktiskā ekspedīcija 1963./1964. gadā. Leduskupola aprises pēc radiozondēšanas materiāliem tika noteiktas 1967.–1979. gados. Kopš 1995. gada tuvu kupola augstākajam punktam darbojas Japānas vasaras polārstacija Domufudži.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Zinātnieki atklāj visaukstāko vietu uz Zemes: dažu minūšu laikā aizsalst acis un plaušas
Martins Škoula

**Martins Škoula** (; dzimis 1979. gada 28. oktobrī) ir bijušais čehu hokejists, aizsargs, Čehijas izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 776 spēles Nacionālās hokeja līgas, 2001. gadā kopā ar Kolorādo "Avalanche" izcīnot Stenlija kausu. Čehijas hokeja izlases rindās izcīnījis divas Pasaules čempionātu medaļas.

## Spēlētāja karjera
Čehijas Ekstralīgā Škoula debitēja jau sešpadsmit gadu vecumā. Tiesa, līdz pat 1997. gada vasarai, kurā Škoula pārcēlās uz Ziemeļameriku, Martins aizvadīja vien divas Ekstralīgas spēles. 1997. gada NHL draftā Škoulu ar augsto 17. numuru izvēlējās Kolorādo "Avalanche" vienība. "Avalanche" rindās Škoula debitēja 1999.—2000. sezonā, taču jau nākamajā sezonā kopā ar klubu izcīnīja arī Stenlija kausu.

2004. gada 21. februārī Škoula tika aizmainīts uz Anahaimas "Ducks" vienību, taču tad sekoja 2004.—05. sezonas NHL lokauts, kura laikā Martins atgriezās Čehijā, spēlējot HC Litvīnovas rindās. Lielāko daļu 2005.—06. sezonas Škoula aizvadīja Dalasas "Stars" rindās, taču tad tika aizmainīts uz Minesotas "Wild", kuras sastāvā spēlēja līdz pat 2008.—09. sezonas noslēgumam. 2009.—10. sezonā Škoula paspēja uzspēlēt gan Pitsburgas "Penguins", gan Ņūdžersijas "Devils" rindās, taču pēc sezonas beigām atgriezās Eiropā, pievienojoties Omskas kluba sastāvam.

2011.—12. gada sezonā kopā ar "Avangard" aizsargs sasniedza Gagarina kausa finālu, tajā piekāpjoties Maskavas "OHK Dinamo". 2012.—13. gada sezonā tika aizmainīts uz Prāgas "Lev", taču pēc sezonas beigām pievienojās Bratislavas "Slovan" vienībai. 2014. gada maijā noslēdza līgumu ar Čehijas Ekstralīgas klubu Liberecas "Bili Tygri", tās sastāvā gan nākamajā sezonā aizvadot vien 10 spēles un noslēdzot profesionāļa karjeru.

Čehijas izlases rindās spēlējis 2004., 2006. un 2011. gada Pasaules čempionātos, 2006. gadā izcīnot sudraba medaļas, bet 2011. gadā kopā ar izlasi izcīnot bronzas medaļas. Škoula spēlējis arī 2002. gada olimpisko spēļu turnīrā.

## Ārējās saites
Parlamenta vēlēšanas Latvijā

**Parlamenta vēlēšanas Latvijā** notiek reizi četros gados. Tās organizē Centrālā vēlēšanu komisija. 

## Vēsture
Pirmā vēlētā Latvijas parlamenta — Satversmes sapulces — vēlēšanas notika 1920. gada aprīlī. Pēc diviem ar pusi gadiem tika ievēlēta 1. Saeima. Sākot ar šīm vēlēšanām, Saeimu ievēlēja uz trim gadiem un vēlēšanas notika oktobra pirmajā sestdienā un svētdienā.

1934. gada maijā notika apvērsums, kā rezultātā Saeimas darbība tika pārtraukta. Pēc 1940. gada jūnijā notikušās valsts okupācijas tika rīkotas vairākas vēlēšanas gan Latvijas Republikā, gan Latvijas PSR, tomēr tās bija nedemokrātiskas. Demokrātiskajās 12. sasaukuma LPSR Augstākās padomes vēlēšanās 1990. gadā vairākumu ieguva Latvijas Tautas frontes atbalstītie kandidāti, kas pirmajā AP sēdē pieņēma deklarāciju par Latvijas Republikas neatkarību.

1993. gada jūnijā notika 5. Saeimas vēlēšanas, pirmās demokrātiskās parlamenta vēlēšanas Latvijas Republikā 62 gadu laikā. Juridiskais pamats bija nedaudz grozīts 1922. gada Likums par Saeimas vēlēšanām. 5. Saeimas vēlēšanas bija pirmās Latvijas vēsturē, kurās tika izmantota procentuālā barjera. Tāpat kā Satversmes sapulce, arī 5. Saeima nostrādāja divarpus gadus, lai nākamās vēlēšanas varētu notikt oktobra pirmajā nedēļas nogalē. Sākot ar 1998. gadā notikušajām 7. Saeimas vēlēšanām balsot var tikai sestdien, kā arī parlaments tiek ievēlēts uz četriem gadiem. Sākot ar 10. Saeimas sanākšanu, vēlētājiem ir tiesības rosināt tautas nobalsošanu par Saeimas atlaišanu.

2011. gadā notika 11. Saeimas vēlēšanas — pirmās Saeimas ārkārtas vēlēšanas.

## Latvijas parlamenta vēlēšanu saraksts

## Saeimas deputātu kandidātu un potenciālo vēlētāju skaita izmaiņas (1993—2022)
Saeimas deputātu kandidātu skaits kopš 5. Saeimas vēlēšanām pieauga, bet vēlēšanu sarakstu skaits samazinājās. Nepilsoņu naturalizācijas dēļ balsstiesīgo iedzīvotāju skaits pieauga, bet vēlētāju aktivitāte samazinājās:

## Skatīt arī
* Centrālā vēlēšanu komisija
* Referendumu saraksts Latvijā

## Piezīmes

## Atsauces

## Ārējās saites
* Centrālā Vēlēšanu komisija
* Infografika: Katrās vēlēšanās Latvijai citādāka krāsa Ritvars Eglājs. Ir.lv
Marks Zakerbergs

**Marks Eliots Zakerbergs** (; dzimis  Vaitplensā, Ņujorkas štatā, ASV) ir amerikāņu programmētājs, uzņēmējs un filantrops. Viņš pazīstams kā interneta tīmekļa vietnes *[[Facebook]]* izveidotājs un dibinātājs. Pašlaik (2021) ir *Facebook* priekšsēdētājs un vadītājs.

2010. gadā tika uzņemta filma "Sociālais tīkls" par *Facebook* izveidi, kurā viņu attēloja Džesijs Aizenbergs.

## Dzīvesgājums
Marks Zakerbergs dzimis ebreju ģimenē kā viens no četriem bērniem. Viņa tēvs Edvards Zakerbergs bija zobārsts, bet māte Kārina – psihiatre. Jau bērnībā Marks izrādīja interesi par datoriem un programmēšanu. 12 gadu vecumā viņš izstrādāja pirmo programmu – ziņojumapmaiņas sistēmu "*ZuckNet*", ko izmantoja viņa tēva zobārstniecības kabinetā.

Viņš mācījās *Philips Exeter Academy* – prestižā vidusskolā Ņūhempšīrā, kur izcēlās kā talantīgs students ar īpašu interesi par klasiskajām valodām un datorzinībām. 2002. gadā Zakerbergs uzsāka studijas Hārvarda Universitātē, kur studēja psiholoģiju un datorzinātnes.

*Facebook* M. Zakerbergs izveidoja 2004. gadā kā privātu kompāniju kopā ar saviem klasesbiedriem Dastinu Moskovicu, Eduardo Saverinu un Krisu Hadžesu, kamēr viņi studēja Hārvarda Universitātē. 

2008. gadā viņš kļuva par jaunāko miljardieri pasaulē.

2010. gadā M. Zakerbergs laikraksta *[[Time]]* vērtējumā tika atzīts par 2010. gada Gada cilvēku.

## Personīgā dzīve
Marks Zakerbergs ir precējies ar Priscillu Čanu, ar kuru iepazinās Hārvardā. Pāris apprecējās 2012. gadā, un viņiem ir trīs bērni. Zakerbergs pazīstams arī ar savu atturīgo dzīvesveidu un filantropisko darbību. Kopā ar sievu viņš dibināja *Chan Zuckerberg Initiative*, lai atbalstītu izglītību, zinātni un sociālās vienlīdzības iniciatīvas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Facebook profils 
* Mark Zuckerberg - Forbes
Viesienas pagasts

**Viesienas pagasts** (līdz 1925. gadam **Lautera-Viesienas pagasts**) bija viena no Madonas apriņķa (līdz 1924. gadam  Cēsu apriņķa) pašvaldībām tā dienviddaļā. Robežojās ar Lubejas, Kusas, Grostonas, Bērzaunes, Vestienas un Vējavas pagastiem. Pagasta valde atradās Viesienā.

1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Gaiziņkalna un Viesienas ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Madonas rajonā. Mūsdienās Viesienas pagasta teritorija iekļauta Madonas novada Aronas, Bērzaunes un Vestienas pagastos.

## Cilvēki
* Jānis Kroders (1860—1938), skolotājs, rakstvedis un cilvēktiesību aktīvists, 1905. gada revolūcijas dalībnieks

## Atsauces