Eva Saulītis

**Eva Lūcija Saulītis** (1963. gada 10. maijs — 2016. gada 16. janvāris) bija amerikāņu jūras bioloģe un rakstniece, kas lielu daļu dzīves pavadījusi Homērā, Aļaskā, pētot jūras floru un faunu un cilvēku ietekmi uz to. Vairāku eseju un dzejas krājumu autore.

## Dzīvesgājums
Dzimusi Bronksā, Ņujorkā, trimdas latviešu ģimenē. Bērnības gadus pavadījusi Silverkrīkā, Ņujorkas štatā. Ieguvusi bakalaura grādu vides zinātnē un maģistra grādu jūras bioloģijā. 1999. gadā E. Saulītis ieguva otru maģistra grādu radošajā rakstniecībā.

Pēc pārcelšanās uz Aļasku Saulītis pievērsās zobenvaļu pētniecībai kopā ar vīru Kreigu Matkinu. Divdesmit astoņu pētniecības gadu laikā E. Saulītis izveidoja visaptverošu datubāzi par zobenvaļu saziņas un pārvietošanās paradumiem. 1989. gadā piedalījusies tankera "Exxon Valdez" naftas noplūdes seku likvidēšanā, tāpat pētījusi noplūdes ietekmi uz apkārtējo ekosistēmu.
alt=An orca swimming in the Prince William Sound in the Gulf of Alaska.|thumb|Zobenvalis Prinča Viljama līcī.

Līdztekus pētniecībai Saulītis pasniedza arī radošo rakstniecību.

2010. gadā Saulītis tika atklāts krūts vēzis, kuru pēc intensīvas ārstniecības kursa izdevās uzveikt. Taču 2013. gadā Saulītis atklāja, ka vēzis ir atgriezies — šoreiz ar metstātiskiem veidojumiem plaušās, kas to padarīja neārstējamu. Slimības gaitu un tās izraisītās pārdomas Saulītis detalizēti aprakstījusi savos emuāros pacientu atbalsta vietnē. Arī divi pēdējie dzejas un eseju krājumi veltīti autores cīņai ar vēzi, iezīmējot konkrētu tematisko loku viņas daiļradē.

Saulītis nomira 2016. gada 16. janvārī, 52 gadu vecumā savās mājās Homērā.

## Literārā darbība un publikācijas
Saulītis visu mūžu aizrāvās ar rakstniecību, sākot ar pirmajiem ierakstiem dienasgrāmatā sešu gadu vecumā. Saulītis darbos vērojami gan detalizēti dabas apraksti un zinātniska precizitāte, gan eksistenciālas pārdomas un jūtīga apkārtējās pasaules uztvere. Tie izpelnījās atzinīgu kritiķu vērtējumu.

2008. gadā izdots Saulītis pirmais eseju krājums “Atstājot augšāmcelšanos: vaļu pētnieces hronikas” (*Leaving Resurrection: Chronicles of a Whale Scientist*), kurā iekļauta gan viņas zinātniskā pieredze, gan ikdienas stāsti. Tāpat krājumā skatīta autores piederības sajūta Aļaskas dabai un kopienai.

2012. gadā izdots Saulītis dzejas krājums "Daudz veidu, kā to pateikt" (*Many Ways to Say It),* bet 2013. gadā — autobiogrāfisks apcerējums "Lielajā klusumā: atmiņas par atklājumiem un zaudējumiem izzūdošo zobenvaļu vidū" (*Into Great Silence: A Memoir of Discovery and Loss Among Vanishing Orcas*).

2015. gadā izdotais dzejoļu krājums “Lūgšana vējā” (*Prayer in Wind)* detalizētāk pievēršas Saulītis diagnozei, kā arī autores saiknei ar latviešu kultūru un katoļticību. Krājuma dzejoļi veidoti kā lūgšanas, kas vērstas uz dažādiem dzīves brīžiem un pārdzīvojumiem.

Saulītis pēdējais darbs, eseju krājums "Kļūstot par zemi" (*Becoming Earth*, 2016) publicēts jau pēc autores nāves. Krājums pievēršas nāves apzināšanai un caur to arī dzīvības tematikai. Esejās dokumentētas Saulītis pārdomas par slimību un tuvojošos nāvi, kas brīžiem apvienotas ar dabas motīviem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Alaska in Cancerland'', Saulītis blogs