open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nurmuižas luterāņu baznīca

**Nurmuižas** jeb **Nurmes evaņģēliski luteriskā baznīca** ir baznīca, kas atrodas Talsu novada Laucienes pagasta Laucienē. Valsts nozīmes kultūras piemineklis. Atsevišķi kultūras pieminekļi ir arī baznīcas altāris, ērģeles, kancele un citi.

Baznīcas pamatlicējs ir Nurmuižas īpašnieks Georgs fon Firkss, kurš, būdams Oktes un Šķēdes īpašnieks, 1566. gadā nopirka arī Nurmuižu, līdz ar to uzsākdams Firksu dzimtas valdīšanu šajā kādreizējā ordeņa īpašumā. Nurmuižas pils Firksiem piederēja līdz pat 1920. gada agrārajai reformai. Baznīca tika uzcelta 1594. gadā, pamatojoties uz hercoga Gotharda Ketlera rīkojumu par baznīcu celtniecību Kurzemes hercogistē. Kalpojusi arī kā Firksu dzimtas kapenes. No 1674. līdz 1687. gadam baznīca tika pārbūvēta un ieguva greznu interjeru. Draudze darbojās arī PSRS okupācijas gados, pasargādama pieminekli, tomēr 1981. gadā iznīka un atjaunojās tikai pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas.

## Ārējās saites
Nekā personīga (filma)

**"Nekā personīga"** () ir 2023. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Džīns Stupnickis. Filmā galvenās lomas atveido Dženifere Lorensa, Endrū Barts Feldmans, Lora Benanti, Natālija Moralesa un Metjū Broderiks.

Filma stāsta par sievieti, kuru nolīgst bagāts pāris, lai viņa ietu uz randiņu ar viņu introverto 19 gadus veco dēlu.

Filmas "Nekā personīga" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Sony Pictures Motion Picture Group|Sony Pictures Releasing]]*. Latvijā filmas pirmizrāde notika . Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un nopelnīja 87,3 miljonus ASV dolāru pie 45 miljonu budžeta. 81. Zelta globusa balvu ceremonijā Lorensu nominēja kategorijā "Labākā aktrise mūziklā vai kinokomēdijā".

## Atsauces

## Ārējās saites
Night Nurse (filma)

***Night Nurse*** ir 1931. gada ASV krimināldrāmas filma, kuras režisors ir Viljams Velmans. Filmā galvenās lomas atveido Bārbara Stenvika, Bens Laions, Džoana Blondela un Klārks Geibls. Filma ir balstīta uz Greisas Pērkinsas 1930. gada tāda paša nosaukuma romānu.

Filma stāsta par medmāsu, kura mēģina novērst plānu nogalināt divus bērnus.

Filmas *Night Nurse* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Warner Bros. Pictures]]*. Filmu savā laikā uzskatīja par risku, īpaši ainas kurās Stenvika un Blondela tiek parādītas apakšveļā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Slēdzene

thumbnail|upright=1.2|Durvju slēdzene un tās atslēga
**Slēdzene** ir ierīce vai mehānisms, kas paredzēta, lai novērstu nevēlamu piekļuvi vai kustību noteiktam objektam vai vietai. To lieto kopā ar atslēgu. Slēdzenes var būt dažāda veida un izmantojamas dažādās situācijās. Piemēram, durvju slēdzene var aizsargāt iekštelpas no nevēlamas piekļuves, un tā atrodas durvīs. Slēdzenes plaši izmanto drošības un aizsardzības nolūkos, lai nodrošinātu, ka tikai noteiktas personas vai iestādes var piekļūt noteiktam resursam vai telpai.

## Ārējās saites
Mr. Jones (2019. gada filma)

***Mr. Jones*** (, ) ir 2019. gada Polijas, Ukrainas un Apvienotās Karalistes biogrāfiskā trillera filma, kuras režisore ir Agņeška Holanda. Filmā galvenās lomas atveido Džeimss Nortons, Vanesa Kirbija un Pīters Sārsgārds.

Filma balstīta uz patiesu stāstu par britu žurnālistu Geretu Džonsu, kurš 1933. gadā pasaulei atklāja patiesību par Holodomoru.

Filmas *Mr. Jones* pirmizrāde notika  Berlīnes Starptautiskajā kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Patrīcija Rūtledža

**Lēdija Ketrīna Patrīcija Rūtledža** (; dzimusi , mirusi 2025. gada 3. oktobrī) bija angļu teātra, televīzijas un kino aktrise un dziedātāja. Viņa vislabāk pazīstama ar savu komisko Hiacintes Burkā lomu populārajā BBC1 situāciju komēdijas seriālā "Smalkais stils".

Patrīcija Rūtledža sāka savu profesionālo karjeru Liverpūles teātrī 1952. gadā un debitēja Brodvejas teātrī 1966. gadā. Rūtledža 1992. un 1993. gadā nominēta BAFTA televīzijas balvai kategorijā "Labākā aktrise".

2017. gadā karaliene Elizabete II viņu iecēla lēdijas kārtā par viņas nopelniem izklaides industrijā un labdarībā.

## Biogrāfija
Patrīcija Rūtledža dzimusi 1929. gada 17. februārī Tranmeras apkaimē, Bērkenhedas pilsētā, Češīrā. Viņas tēvs bija skroderis un drēbnieks. Izglītību ieguva Bērkenhedas vidusskolā un Liverpūles Universitātē. Ar izcilību absolvēja angļu valodas un literatūras studijas. Iesaistījās universitātes dramatiskajā biedrībā, kur cieši sadarbojās ar akadēmiķi Edmundu Koledžu (*Edmund Colledge*), kurš gan režisēja, gan spēlēja vairākos biedrības iestudējumos. Tieši Koledžs viņu pārliecināja uzsākt profesionālo aktrises karjeru. Rūtledžai bija ilga karjera teātrī, īpaši muzikālajā teātrī, Apvienotajā Karalistē un ASV. Viņas balss diapazons raksturots kā mecosoprāns un kontralts.

## Personīgā dzīve
Patrīcija Rūtledža nav precējusies un viņai nav bērnu. Intervijā 2001. gadā viņa teica: "Es nepieņēmu lēmumu nebūt precējusies un nebūt māte. Dzīve vienkārši tā izvērtās, jo mana iesaistīšanās aktiermākslā bija tik pilnīga". Tajā pašā intervijā Rūtledža apsprieda divas romantiskas dēkas, kurās viņa bija iesaistījusies: vienā ar precētu vīrieti, kad viņa bija vairāk nekā 20 gadus veca, un otru pēc dažiem gadiem ar vīrieti, kurš režisēja izrādi, kurā viņa spēlēja.

Viņa kopš 2000. gada dzīvoja Čičesterā, Rietumsaseksā un regulāri apmeklēja Čičesteras katedrāli. 2020. gadā viņa palīdzēja savākt  britu mārciņu katedrāles jumta atjaunošanai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Viltvārža sindroms

**Viltvārža sindroms** ir psiholoģiska parādība, kurā cilvēki šaubās par savām prasmēm, talantiem vai sasniegumiem un pastāvīgi baidās tikt atmaskoti kā krāpnieki. Neskatoties uz ārējiem pierādījumiem par viņu kompetenci, šai parādībai pakļautie cilvēki neuzskata, ka ir pelnījuši savus panākumus vai veiksmi.

Viltvārža sindroms var rasties dažādās dzīves jomās, piemēram, jaunā vidē, akadēmiskā vidē, darba vietā, saskarsmē un attiecībās (platoniskās vai romantiskās).

## Atsauces
Agņeška Holanda

**Agņeška Holanda** (; dzimusi ) ir poļu kinorežisore un scenāriste.

Savu karjeru sākusi kā režisora asistente. Bijusi asistente tādiem režisoriem kā Kšištofam Zanusi un Andžejam Vajdam. Pēc kara stāvokļa ieviešanas, 1981. gadā emigrējusi uz Franciju.

Holandas Rietumvācijā uzņemtā filma *[[Bittere Ernte]]* (1985) nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā filma svešvalodā". Lielu starptautisku atzinību guvusi ar filmu "Eiropa, Eiropa" (*Europa, Europa*, 1990), par ko viņu nominēja Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais adaptētais scenārijs". Vēlāk režisējusi fantāzijas filmu *[[The Secret Garden (1993. gada filma)|The Secret Garden]]* (1993), biogrāfisko drāmu "Pilnīgs aptumsums" (1995), romantisko drāmu "Vašingtona laukums" (*Washington Square*, 1997), drāmu *[[Copying Beethoven]]* (2006), Holokausta drāmu *[[In Darkness]]* (2011), kriminālfilmu *[[Pokot]]* (2017), biogrāfisko trilleri *[[Mr. Jones (2019. gada filma)|Mr. Jones]]* (2019), kā arī drāmas "Šarlatāns" (*Šarlatán*, 2020) un *[[Zielona granica]]* (2023).

No 2020. līdz 2024. gadam Holanda bija Eiropas Kino akadēmijas prezidente.

## Atsauces

## Ārējās saites
Viljams Velmans

**Viljams Augusts Velmans** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu kinorežisors, scenārists, producents, aktieris un lidotājs. Veidojis kriminālfilmas, piedzīvojumu filmas un spraiga sižeta filmas, vairākas viņa filmas ir par aviācijas tēmu. Viena no šādām filmām *[[Wings]]* (1927) 1. Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremonijā saņēma balvu par labāko filmu.

Savas karjeras laikā režisējis vairāk nekā 80 filmas gan mēmā kino ērā, gan Holivudas Zelta laikmetā. Par filmu "Zvaigzne ir dzimusi" (*A Star Is Born*, 1937) saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākais literatūras oriģinālavots". Par filmām "Zvaigzne ir dzimusi", *[[Battleground]]* (1949) un *[[The High and the Mighty]]* (1954) Velmanu nominēja Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais režisors".

Režisējis arī tādas filmas kā "Sabiedrības ienaidnieks" (1931), *[[Night Nurse (filma)|Night Nurse]]* (1931), *[[Wild Boys of the Road]]* (1933), *[[Nothing Sacred]]* (1937), *[[The Ox-Bow Incident]]* (1943), *[[Yellow Sky]]* (1948) un *[[Track of the Cat]]* (1954).

Bijis kaujas pilots Franču Ārzemnieku leģiona rindās Pirmā pasaules kara laikā.

## Ārējās saites
Revenge

***Revenge*** (latviski 'atriebība') var būt:

* *[[Revenge (miksteips)|Revenge]]* — amerikāņu repera un dziedātāja *XXXTentacion* otrais miksteips;
* *[[Revenge (dziesma)|Revenge]]* — amerikāņu repera un dziedātājas *XXXTentacion* dziesma;
* "Atriebība" (*Revenge*) — 2017. gada Francijas spraiga sižeta trillera filma.
Manobo

**Manobo** (*Manuvu*) ir tauta Filipīnās, viena no Mindanao salas aborigēnajām etniskajām kopienām; tiek pieskaitīta lumadu tautām. Manobo kopskaits tiek lēsts ap 0,8 miljoniem un tie izklaidus veidā apdzīvo plašas teritorijas Mindanao centrālajā un ziemeļaustrumu daļā, kā arī vairākus izolētus areālus salas dienvidos un dienvidrietumos. Provinces ar vislielāko manobo īpatsvaru ir Dienvidagusana (33,3 %) un Rietumdavao (24,9 %), kā arī Dienvidsurigao (12 %), Sultankudarata (7,1 %), Ziemeļagusana (6,3 %) un Ziemeļkotabato (4,6 %). Manobo runā aptuveni 15 manobo grupas valodās; oficiālā saziņā bieži izmanto sebuāņu, filipīniešu un angļu valodas.

## Etniskās kopienas
Manobo atsevišķās etniskās kopienas tiek iedalītas vairākās grupās, pie kam vairākas no šīm grupām vai to kopienām tiek uzskatītas par atsevišķām lumadu tautām:
* ata — dugbatangi, talaingodi, tagauanumi;
* bagobo — atavi, eto, kailavani, langilani, manuvu, matigsalugi, tagaluro, tigdapaja;
* higaononi — agusani, lanao, misamisi;
* Ziemeļkotabato manobo — ilianeni, livunganeni, pulenjani;
* Dienvidkotabato manobo — tasadaji, bliti, sarangani, tagabava;
* rietumu bukidnoni — kirijeteka, ilentungeni, pulangijeni;
* Dienvidagusanas manobo;
* babvaoni;
* bukidnoni.
Manobo etnisko kopienu skaits ir mainīgs un atkarīgs no organizācijām, kas ar šīm kopienām mijiedarbojas, kā arī no tā, kā šīs kopienas pašidentificējas, vai kā tās identificē to kaimiņi.

## Valodas
Manobo valodas pieder austronēziešu saimes malajiešu-polinēziešu grupai; dalās vairākās apakšgrupās:

*Malajiešu-polinēziešu valodas
**Filipīniešu valodas
***Lielo Centrālo Filipīnu valodas
******Manobo valodas** (15)
*****Centrālās un dienvidu manobo valodas (11)
******Austrumu-rietumu-centrālās manobo valodas (8)
*******Austrumu un centrālās manobo valodas (5)
********Centrālās manobo valodas (2)
*********Ata manobo valoda
*********Matigsalugu valoda
********Austrumu manobo valodas (3)
*********Agusanas manobo valoda
*********Dibabavonas manobo valoda
*********Radžahkabunsuvanas manobo valoda
*******Rietumu manobo valodas (3)
********Obo manobo valoda
********Ilianenas manobo valoda
********Rietumbukidnonas manobo valoda
******Dienvidu manobo valodas (8)
*******Kotabato manobo valoda
*******Sarangani manobo valoda
*******Tagabavu valoda
*****Ziemeļu manobo valodas (4)
******Kagajanonu valoda
******Kinamiginu-bukidnonu valodas (3)
*******Bukidnonu valodas (2)
********Higaononu valoda
********Talaandigu-binukidu valoda
*******Kinamiginas manobo valoda

## Atsauces

## Ārējās saites
Kārlis Harers

thumb|Kārlis Harers
**Kārlis Harers** (vācu: *Karl Harrer*; 1890—1926) bija vācu sporta žurnālists un politiķis. Viens no Vācu Strādnieku partijas dibinātājiem (kopā ar Antonu Dreksleru un Gotfrīdu Federu), no kuras izveidojās Nacionālsociālistiskā vācu strādnieku partija (NSDAP).

Harers vēlējās Vācu Strādnieku partiju organizēt kā slepenu biedrību pēc Tules biedrības parauga. Tas bija pretrunā ar Ādolfa Hitlera (kurš partijai pievienojās 1919. gada 19. oktobrī) un Antona Drekslera nodomiem. Saskaņā ar viņu idejām partijai bija jāsaskaras ar masām. Līdz 1919. gada beigām sāncensība starp Hareru un Hitleru bija saasinājusies (viņš apsūdzēja Hitleru megalomānijā), galu galā Harers 1920. gada 24. februārī atkāpās no visiem partijas amatiem pēc neveiksmīga mēģinājuma apturēt Hitlera nodomus 1920. gada sākumā rīkot masu akcijas. Partijas priekšsēdētāja amats tika nodots Dreksleram, bet pēc nedaudz vairāk nekā gada — Hitleram.

Kārlis Harers nomira 35 gadu vecumā no pēkšņas sirdsdarbības apstāšanās 1926. gada 5. septembrī Minhenē.

## Ārējās saites
1713. gada pragmatiskā sankcija

thumb|1713. gada pragmatiskā sankcija
**Pragmatiskā sankcija** (latīņu: *Sanctio Pragmatica*, vācu: *Pragmatische Sanktion*) bija likums par troņa mantošanu, ko 1713. gada 19. aprīlī pieņēma Svētās Romas imperators Kārlis VI.

Sankcija tika pieņemta, ņemot vērā, ka gan imperatoram, gan viņa mirušajam vecākajam brālim nebija vīriešu dzimuma pēcnācēju. Saskaņā ar šo likumu tika noteikts, ka Hābsburgu mantojuma zemes, ja imperatoram nav dēlu, pāriet viņa meitām, ja tās nāk pasaulē (viņu pēcnācēju izbeigšanās gadījumā — viņa jau mirušā vecākā brāļa imperatora Jozefa I meitām un viņu vīriešu un sieviešu kārtas pēcnācējiem).

Sankcija garantēja arī Hābsburgu mantojamo zemju nedalāmību. Sankcijā bija uzskaitītas Hābsburgu zemes, kas bija sadalītas trīs provinču grupās: vācu (Austrija, Krajna, Štīrija, Trieste), slāvu (Bohēmija, Morāvija, Galīcija, Bukovina), ungāru (Ungārija, Aizkarpatija, Horvātija).

Kamēr Kārlis palika bez bērniem, troņa mantiniece bija Jozefa I vecākā meita Marija Jozefa, kurai sekoja viņas jaunākā māsa Marija Amālija. Pēc tam, kad abas meitas bija apprecējušās un atteikušās no savām pretenzijām uz zemēm, mantošanas tiesības pārgāja Kārļa vecākajai meitai Marijai Terēzijai, kura piedzima 1717. gadā. Tomēr pēc Kārļa VI nāves 1740. gadā Marijas Terēzes tiesības uz troni tika apstrīdētas, kā rezultātā 1740—1748. gadā sākās Karš par Austrijas mantojumu. Karš beidzās ar 1748. gada Āhenes mieru, kas garantēja Marijai Terēzijai tēva īpašumu mantošanu (izņemot Silēziju, kas bija atdota Prūsijai). Tiesības uz Svētās Romas impērijas imperatoru troni beidzot tika nodrošinātas viņas vīram Francim I. Prāgmatiskā sankcija kļuva par Austrijas monarhijas pamatlikumu daļu.

## Ārējās saites
Angļu-ēģiptiešu Sudāna

**Angļu-ēģiptiešu Sudāna** (; , *as-Sūdān al-Inglīzī al-Maṣrī*) bija Ēģiptes un Apvienotās karalistes kondomīnija no 1899. līdz 1956. gadam lielākoties mūsdienu Sudānas un Dienvidsudānas teritorijā. Kaut arī formāli Sudāna skaitījās kopēja domīnija, noteicošā vara tā laika Sudānā bija britu varas iestādēm.

1805. gadā Ēģiptē pie varas nāca Muhameds Alī pašā. Kaut arī formāli Ēgipte skaitījās Osmaņu impērijas vasalis, kopš tā laika tā faktiski kļuva par neatkarīgu valsti, kurā pamazām nostiprinājās ārvalstu, sevišķi Lielbritānijas, ietekme. Muhameda Alī un Ismaīla pašā valdīšanas laikā Sudāna tika iekļauta Ēģiptes teritorijā, tālāku Ēģiptes teritorijas paplašināšanu apturēja Ismaīla pašā sakāve Ēģiptes - Etiopijas karā no 1874. līdz 1876. gadam. 1881. gadā sākās Urabi sacelšanās Ēģiptē un Mahdi sacelšanās Sudānā. Urabi sacelšanās tika apspiesta 1881. gadā (vēl vairāk Ēģiptē nostiprinoties britiem), Mahdi sacelšanos britu spēkiem Herberta Kičenera vadībā izdevās sakaut tikai 1899. gadā. Pēc mahdistu sakāves briti piespieda Ēģiptes hedīvu atdalīt Sudānu no Ēģiptes un nodibināt kopīgu domīniju. 1922. gadā briti formāli atzina Ēģiptes neatkarību, neiekļaujot tajā Sudānas teritoriju. Izceļoties 1952. gada Ēģiptes revolūcijai, kurā tika gāzta Muhameda Ali dinastija un pie varas nāca Brīvo virsnieku kustība Muhameda Nagība un Gamāla Abdela Nāsera vadībā, jaunā Ēgiptes valdība pieprasīja pārtraukt kondomīnijas darbību. 1954. gada oktobrī Ēģipte un Lielbritānija parakstīja līgumu par Sudānas neatkarības iestāšanos 1956. gada 1. janvārī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gogoļa iela

**[[Nikolajs Gogolis|Gogoļa]] iela** Latvijā var būt:

* Emīlijas Benjamiņas ielas Rīgā nosaukums no 1902. līdz 2024. gadam;
* Saules ielas Daugavpilī nosaukums no 1952. līdz 1991. gadam.
Edijs Pālens

**Edijs Pālens** (dzimis  Ogrē) ir latviešu fotogrāfs. Kopš 2008. gada strādā ziņu aģentūrā LETA.

## Biogrāfija
Dzimis 1982. gadā Ogrē. 1998. gadā absolvēja Ogres 1. vidusskolu. Brīvajā laikā bija ritma ģitārists un vokālists grupā *Paraguay Zoo*. 2000. gadā absolvēja Rīgas Tūrisma skolu specialitātē viesnīcu un restorānu servisa darbinieks. 2004. gadā strādājot Lielbritānijā sāka padziļināti interesēties par fotografēšanu. Atgriežoties Latvijā, turpināja darbu viesnīcu nozarē un fotografēt. Kopš 2008. gada strādā par fotogrāfu Latvijas Nacionālajā informācijas aģentūrā LETA.

## Izstādes

* 2019. gads — foto izstāde "Nacionālās informācijas aģentūrai LETA — 100", Ogre;
* 2018. gads — foto izstāde "Viss būs labi", Ogre;
* 2016. gads — foto izstāde "Latvijas Hokeja spožākie mirkļi", Rīga;
* 2015. gads — foto izstāde "Palestīna tuvplānā", Rīgā;
* 2015. gads — foto izstāde "Palestīna tuvplānā", Talsi.

## Apbalvojumi, atzinības
* 2021. gads — *Škoda Best Picture Contest* — 2. vieta;
* 2013. gads — dalība foto konkursā un izstādē "Mūsu darbs — Jūsu drošībai",Rīga, kuras ietvaros ieguva 1. vietu;
* 2011. gads — Latvijas Žurnālistu savienības balva "Labākais jaunais žurnālists" konkursā "Žurnālistikas cerības 2011".

## Atsauces
Lastādijas iela

**Lastādijas iela** ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Latgales apkaimē. Iela sākas krustojumā ar 13. janvāra ielu un beidzas krustojumā ar Lāčplēša ielu pie Salu tilta. Kopējais tās garums ir 1267 metri, un tā sastāv no 2 braukšanas joslām.

## Vēsture
Lastādijas ielas nosaukums 2024. gada 21. februārī dots Maskavas ielas sākumdaļai, saskaņā ar Rīgas domes lēmumu pārdēvēt Maskavas ielu par Latgales ielu, bet posmu no 13. janvāra ielas līdz Salu tiltam — par Lastādijas ielu. Tas darīts drošībai, lai operatīvie dienesti kļūdas dēļ nebrauktu uz iepriekšējās Latgales ielas (pārdēvēta par Jāņa Klīdzēja ielu) adresēm, kā arī ņemot vērā seno Latgales apkaimes nosaukumu Lastādija.

## Ielu savienojumi
Lastādijas iela ir savienota ar šādām ielām:
* 13. janvāra iela (T-veida krustojums)
* Centrāltirgus iela (T-veida krustojums)
* Spīķeru iela (T-veida krustojums)
* Gaiziņa iela (T-veida krustojums)
* Vilhelma Purvīša iela
* Kārļa Mīlenbaha iela
* Jēzusbaznīcas iela
* Dzirnavu iela (T-veida krustojums)
* Speķu iela (T-veida krustojums)
* Elijas iela (T-veida krustojums)
* Strūgu iela (T-veida krustojums)
* Mazā Krasta iela (T-veida krustojums)
* Lāčplēša iela (T-veida krustojums)

## Skatīt arī
* Latgales priekšpilsēta
* Latgales apkaime
* Lastādija

## Atsauces
Romanizācija

thumb|upright=0.7
**Romanizācija** ir pāreja no nelatīņu rakstības uz latīņu rakstību. Romanizācijā var izmantot gan transkripciju, gan transliterāciju.

## Konkrētu rakstības sistēmu romanizācija
### Ķīniešu
* Piņjiņs
* Veida—Džailsa
* Jeila
* EFEO
* Lesinga—Otmera
* Ladinhua sjiņveņdzi

### Japāņu

* Hepburn romanizācija
* Kunrei-shiki Rōmaji
* Nihon-shiki Rōmaji

### Krievu

## Atsauces
Zapadnaja Dvina

**Zapadnaja Dvina** () ir pilsēta Krievijas Tveras apgabala Zapadnaja Dvinas rajonā un tā administratīvais centrs. Pilsēta izvietojusies Valdaja augstienes dienvidu malā, Daugavas labajā krastā. Attālums līdz apgabala centram Tverai — 275 km.

Pilsēta atrodas 8 km uz dienvidiem no autoceļa M9. Tai ir sava dzelzceļa stacija, kas atrodas dzelzceļa līnijā Rīga—Veļikije Luki—Maskava.

## Vēsture
thumb|left|250px|Zapadnaja Dvinas dzelzceļa stacija
Zapadnaja Dvina dibināta 1900. gadā kā apdzīvota vieta pie tāda paša nosaukuma stacijas dzelzceļa līnijā Ventspils—Maskava. Tolaik tā atradās Pleskavas guberņas Toropecas apriņķī.

1927. gadā apdzīvotajai vietai piešķīra pilsētciemata statusu. Vienlaikus Padomju Savienībā veica administratīvi teritoriālo reformu, likvidējot guberņas un apriņķus (), tos aizstājot ar apgabaliem un apriņķiem (). Tā Zapadnaja Dvina nonāca Ļeņingradas apgabala Veļikije Luku apriņķa Oktobra rajonā. Vēlāk rajona administratīvo centru pārcēla no Staraja Toropas uz Zapadnaja Dvinu. No 1929. līdz 1935. gadam Zapadnaja Dvinu ar Oktobra rajonu iekļāva Rietumu apgabalā, bet pēc tam — Kaļiņinas apgabalā.  Zapadnaja Dvinai piešķīra pilsētas statusu.

Otrā pasaules kara laikā Zapadnaja Dvina atradās Trešā reiha okupācijā no 1941. gada 6. oktobra līdz tās atbrīvošanai Toropecas-Holmas ofensīvas ietvaros . Kauju rezultātā pilsēta smagi cieta, taču pirmajos pēckara gados to pilnībā atjaunoja.

 ar Krievijas valdības lēmumu nr. 1398-р "Par monopilsētu saraksta apstiprināšanu" Zapadnaja Dvinu iekļāva sarakstā "Monoprofila pašvaldības Krievijas Federācijā ar nelabvēlīgiem socioekonomiskajiem apstākļiem".

## Demogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
Austrumu galega

**Austrumu galega** (*Galega orientalis*) ir augu suga, kurai ir šaurs dabiskais izplatības areāls Kaukāzā, taču suga ir ievazāta arī citviet pasaulē, tostarp Latvijā.

## Apraksts
Austrumu galega ir daudzgadīgs (Latvijā arī viengadīgs), 70—120 cm garš lakstaugs ar masīvu, zarainu sakneni. Augam ir stāvs, stāvs, vienkāršs vai zarains un kails stublājs. Tā lapas ir nepāra plūksnaini saliktas no 4—8 pāriem eliptisku lapiņu ar gludu malu un smailu galu. Pielapes ir lielas, ieapaļas. Ziedi augšējo lapu žāklēs garos ziednešos; ziedu ķekars arī ir garš. Ziedi ir nelieli, to kauss zvanveidīgs, galā ar īlenveidīgiem zobiņiem. Vainags violeti sārts, visas vainaga daļas vienāda garuma. Karogs galā jomains. Auglis ir šaura un gara pāksts. Zied jūlijā un augustā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sāra Polsone

**Sāra Ketrina Polsone** (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise. Saņēmusi gan Zelta globusa balvu, gan ''Emmy'' balvu.

Savu aktrises karjeru Polsone iesāka, piedaloties seriālos *[[American Gothic]]* (1995–1996) un *[[Jack & Jill]]* (1999–2001). Atveidojusi arī otrā plāna lomas filmās "Ko vēlas sievietes" (2000), "Nost ar mīlestību" (*Down with Love*, 2003) un "Gars" (2008). Plašu atpazīstamību guvusi ar dalību deviņās seriāla "Amerikāņu šausmu stāsts" (2011–2021) sezonās, par ko saņēmusi piecas *Emmy* balvas nominācijas. Par lomu seriāla *[[American Crime Story]]* (2016) pirmajā sezonā saņēmusi *Emmy* balvu un Zelta globusa balvu.

Atveidojusi lomas arī tādās filmās kā "Marta, Mārsija, Meja, Marlēna" (2011), "Mads" (2012), "12 gadi verdzībā" (2013), "Kerola" (2015), "Slepenie dokumenti" (2017), "Oušenas 8" (2018), *[[Bird Box]]* (2018), "Misters Stikls" (*Glass*, 2019) un "Bēdz" (2020).

## Ārējās saites
Moro (tauta)

**Moro** (*Moro*) ir kopīgs apzīmējums Filipīnu dienvidrietumus apdzīvojošo musulmaņu tautām. Nosaukums cēlies no spāņu valodas *moro* (mauri) — vārda, ar ko apzīmēti musulmaņi. Moro tautu kopējais skaits Filipīnās tiek lēsts ap 8 miljoniem, bet tiem nereti pieskaita arī citu tautu musulmaņus. Apdzīvo galvenokārt Mindanao salas dienvidrietumus un Sulu arhipelāgu, kur 2019. gadā nodibināts Bangsamoro autonomais reģions; tajā dzīvo nedaudz vairāk kā puse no moro kopskaita.

## Etniskās kopienas
Moro apvienojas pēc reliģiskās piederības un tiem pieskaita 13 vairāk vai mazāk radniecīgas tautas:
* Mindanao moro:
** magindanaji (2,9 miljoni)
** maranavi (1,8 miljoni)
** iranuni (0,3 miljoni)
** kalagani (87 tūkstoši)
** kalibugani (32 tūkstoši)
** sangiri (16 tūkstoši)
* Sulu arhipelāga moro:
** tausūgi (1,6 miljoni)
** sama un jūras sama (0,5 miljoni)
** jakani (0,3 miljoni)
** džamamapuni (22 tūkstoši)
* Palavanas moro:
** palavani (120 tūkstoši)
** molbogi (7 tūkstoši)

Sadzīvē moro tautas runā katra savā valodā, kas visas pieder austronēziešu valodu saimes malajiešu-polinēziešu grupas dažādām apakšgrupām. Kā *[[lingua franca]]* izmanto sebuāņu valodu Mindanao, čavakano Zamboangas pussalā un Sulu arhipelāga ziemeļdaļā, tagalu valodu Palavanā, bet tausūgu valoda ir *lingua franca* pārējā Sulu arhipelāgā. Oficiālā saziņā izmanto angļu valodu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bēdz

**"Bēdz"** () ir 2020. gada ASV psiholoģiskā trillera filma, kuras režisors ir Enišs Čagentijs. Filmā galvenās lomas atveido Sāra Polsone un Kīra Allena.

Filma stāsta par paralizētu pusaudzi, kurai rodas aizdomas, ka viņas māte glabā kādu tumšu noslēpumu.

Filmas "Bēdz" pirmizrāde notika  un ASV to izplatīja straumēšanas platformā *[[Hulu]]*. Filma saņēma galvenokārt pozitīvas kritiķu atsauksmes un kļuva par visskatītāko *Hulu* oriģinālo filmu. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 89% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dabiskais

**"Dabiskais"** () ir 1984. gada ASV sporta drāmas filma, kuras režisors ir Berijs Levinsons. Filmā galvenās lomas atveido Roberts Redfords, Roberts Dūvols, Glenna Klouza, Kima Beisingere, Vilfords Brimlijs, Bārbara Hēršija, Roberts Proskijs un Ričards Fērnsvorts. Filma balstīta uz Bernarda Malamuda tāda paša nosaukuma 1952. gada romānu.

Filma stāsta par nevienam nezināmo pusmūža beisbolistu Roju Hobsu (Redfords), kurš uzrodas no nekurienes un kļūst par leģendāru spēlētāju.

Filmas "Dabiskais" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[TriStar Pictures|Tri-Star Pictures]]*. Filmu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai četrās kategorijās: "Labākā aktrise otrā plāna lomā" (Klouza), "Labākais operatora darbs", "Labākais mākslinieka darbs" un "Labākā oriģinālmūzika". Filma "Dabiskais" tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām beisbola un sporta filmām. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 83% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kārļa Mīlenbaha iela

**Kārļa Mīlenbaha iela** var būt:

* Kārļa Mīlenbaha iela — iela Rīgā;
* Kārļa Mīlenbaha iela — iela Talsos;
* K. Mīlenbaha iela — iela Kandavā.
Stīvs Biko

**Stīvs Biko** (angļu un , dzimis , miris ) bija Dienvidāfrikas politiķis, rakstnieks un cilvēktiesību aizstāvis, kas piedalījās pretaparteīda kustībā 1960. un 1970. gados. Stīvs Biko bija viens no Dienvidāfrikas studentu Nacionālās Savienības (*National Union of South African Students*) dibinātājiem un bija viens no galvenajiem jauniešu līderiem, kas cīnījās pret aparteīda režīmu. Viņa izveidotā un vadītā kustība *[[Black Consciousness Movement]]* centās veicināt Dienvidāfrikas melnādaino iedzīvotāju pašapziņu un pašnoteikšanos, pievēršot uzmanību kompleksiem, ko radīja ilgstošā segregācija un diskriminācija. Biko uzskatīja, ka ir svarīgi, lai melnādaino iedzīvotāju kopiena atbrīvotos no mentālās un emocionālās verdzības, kā arī veidotu stipru pašapziņu.

1977. gadā Biko tika aizturēts un nogalināts policijas aizturēšanas centrā, kļūstot par vienu no aparteīda režīma vardarbības upuriem. Viņa nāve radīja plašu starptautisku nosodījumu un izcēla vēl vienu piemēru par aparteīda nehumānisko dabu. Stīvs Biko kļuva par vienu no simboliem cīņā pret aparteīdu.

## Ārējās saites
Panevēžas brīvo kristiešu baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q16468695"
}

**Panevēžas brīvo kristiešu baznīca** () ir Lietuvas Brīvo kristiešu baznīcas dievnams, kas atrodas Lietuvas ziemeļdaļā, Panevēžas pilsētā. Draudze dibināta 1991. gadā.

## Ārējās saites
Flandrijas sēkļi

**Flandrijas sēkļi** () ir smilšainu sēkļu grupa Ziemeļjūrā, Flandrijas piekrastē. Tie ir 2 līdz 3 metrus plati un vairāk nekā 30 kilometru gari. Attālāk jūrā esošie sēkļi apbūvēti ar vēja parkiem. Krastam tuvākie sēkļi ir nozīmīga ūdensputnu vieta. 1986. gadā tie tika iekļauti Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā. 

## Ārējās saites
Zirņveida dedestiņa

**Zirņveida dedestiņa ** (*Lathyrus pisiformis*) ir daudzgadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs. Suga ierakstīta Latvijas Sarkanās grāmatas 1.&nbsp;kategorijā, Baltkrievijas, Lietuvas un Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā, Polijas Apdraudēto sugu sarakstā.

## Apraksts
Augam ir īss, resns saknenis, no kura izaug vairāki 50—100 cm gari stublāji. Stublājs stāvs, dažreiz kāpelējošs, šauri spārnains. Plūksnaini saliktas lapas ar 3—6 pāriem eliptisku lapiņu (ga 2—4 cm, pl 0.7—1.5 cm). To virspusē ir zilganzaļa, bet apakšpuse&nbsp;— pelēkzaļa. Lapa beidzas ar sazarotu vītni. Pielapes gandrīz tikpat lielas kā lapiņas.

Augšējo lapu žāklēs izveidojas ķekari ar 5—14 sārtiem ziediem, kas vēlāk kļūst blāvāki. Ziedēšanas sākumā vainaglapu ārpuse ir zaļgana. Zied jūnijā. Auglis — iegarena (ga 3—6 cm), tumšbrūna pāksts ar vidēji 8 gludām, apaļām sēklām.

## Izplatība un biotopi
Zirņveida dedestiņa sastopama Austrumeiropā līdz pat Urālu un Kaukāza kalniem. Aiz Urāliem izplatība turpinās Rietumsibīrijā līdz Baikāla ezeram gar Kazahstānas, Ķīnas un Mongolijas ziemeļu malām. Austrumeiropā lielākajā daļā valstu tas ir rets augs un tiek aizsargāts ar likumu Čehijā, Slovākijā, Ungārijā un Polijā. Čehijā tā ir viena no retākajām dedestiņu sugām, zināmas tikai pāris atradnes, kur augiem ir ierobežotas vairošanās spējas, jo regulāri zied tikai daži īpatņi.

Latvijā zirņveida dedestiņa uzskatāma par kritiski apdraudētu sugu, jo tai ir tikai dažas atradnes, kuras kļūdaina saimnieciskā darbība var viegli iznīcināt. Viena no augšanas vietām atrodas dabas parkā Daugavas loki.

Augs sastopams priežu vai ozolu mežos un mežmalās sausās augtenēs, retāk krūmājos. Āzijā to var atrast upju palienēs, stepju pļavās un zemās kalnu nogāzēs. 

## Atsauces
Klāvs Čavars

**Klāvs Čavars** (dzimis  Ventspilī) ir Latvijas basketbolists, spēlē centra pozīcijā. 2025. gadā pārstāv Azerbaidžānas basketbola klubu Baku "Sabah". Latvijas basketbola izlases spēlētājs.

Basketbolists ir arī Klāva jaunākais brālis Kristaps Čavars, šobrīd pārstāv Nacionālās basketbola līgas komandu BK Salaspils/API Mobile.

## Karjera
K. Čavars ir Ventspils basketbola skolas audzēknis, pārstāvējis tās komandas LJBL. 2012. gadā nonācis Rīgas VEF sistēmā, pārstāvējis arī no jauniešiem veidoto komandu "LMT Basketbola akadēmija". VEF sastāvā kļuvis par Latvijas čempionu 2019. gadā. Ārpus Latvijas spēlējis Turcijas, Baltkrievijas, Polijas, Japānas un Azerbaidžānas klubos.

2024. gada vasarā K. Čavars pievienojās vadošajam Azerbaidžānas klubam Baku "Sabah". 7. novembrī tā sastāvā zaudētā spēlē pret Grieķijas klubu *[[Maroussi]]* viņš nobloķēja 8 pretinieku metienus, uzstādot FIBA Eiropas kausa rekordu vienā spēlē bloķētajos metienos. Sezonas noslēgumā viņš kļuva par Azerbaidžānas čempionu, kā arī tika atzīts par sezonas labāko spēlētāju.

K. Čavars ir spēlējis visu vecumu Latvijas jaunatnes izlasēs, bet kopš 2020. gada ir pieaugušo Latvijas basketbola izlases spēlētājs. Pārstāvējis to 2023. gada FIBA Pasaules kausa finālturnīrā, kur Latvija ieguva 5. vietu, un 2025. gada Eiropas čempionātā Rīgā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rietumu filozofija

**Rietumu filozofija** () ir Rietumu civilizācijas filozofiskā doma un darbi. Vēsturiski šis termins attiecas uz Rietumu kultūras filozofisko domāšanu, sākot ar sengrieķu filozofiju.

Mūsdienu terminoloģijā ar Rietumu filozofiju apzīmē divas galvenās mūsdienu filozofijas "tradīcijas": analītisko filozofiju un kontinentālo filozofiju.

## Ārējās saites
Rietumu kultūra

[thumb|220px|[Leonardo da Vinči zīmējums „Vitrūvija cilvēks”]]

**Rietumu kultūra** ir kultūras mantojums, ko veido sabiedrības normas, ētikas vērtības, paražas, ticējumi, politiskās sistēmas, kultūras artefakti un tehnoloģijas, kas radušās Rietumu pasaulē, kas savukārt cēlusies Grieķu-romiešu pasaules un kristietības mijiedarbībā.

Rietumu kultūru parasti saista ar individuālismu, demokrātiju, brīvību, racionālismu, cilvēktiesībām un zinātnisko pieeju. Mūsdienu Rietumu kultūra turpina attīstīties globalizācijas, iedzīvotāju migrācijas un citu sociokultūras faktoru ietekmē.

## Ārējās saites
Milzu kalns

**Milzu kalns** ir pilskalns, kas atrodas Kurzemē, Talsu novada Laucienes pagastā uz dienvidrietumiem no Sapņezera. Pilskalns atrodas dabas parka "Talsu pauguraine" teritorijā. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.

Pilskalnam ir 38 metrus augsta paugura vidusdaļa, ko no pārējā paugura norobežo grāvji un vaļņi. Plakuma izmērs — 60 x 25 metri. Uz rietumiem no pilskalna aiz vaļņa un grāvja ir iespējamā priekšpils vieta. Pilskalna datējums — vēlais dzelzs laikmets, viduslaiki. Pilskalna pirmo aprakstu 1869. gadā sniedza Augusts Bīlenšteins. 1922. gadā senvietu apsekoja Ernests Brastiņš, bet 1936. gadā — Ādolfs Karnups. Eduards Šturms 1937. gadā izteicis minējumu, ka šo nocietinājumu ierīkojuši lībieši pēc tam, kad viņus no Talsu pilskalna padzina kurši.

## Ārējās saites

* Milzu kalns portālā https://www.latvijas-pilskalni.lv/
Saūda Arābijas riāls

thumb|Saūda Arābijas riāls
**Saūda Arābijas riāls** (valūtas kods: **SAR**) ir Saūda Arābijas Karalistes oficiālā valūta. Viens riāls ir vienāds ar 20 kurušiem jeb 100 halalām.

Saūda Arābija ir pazīstama kā lielākā naftas eksportētāja pasaulē, un tieši ieņēmumi no naftas būtiski ietekmē Saūda Arābijas riāla stabilitāti un vērtību. Valūta bieži atspoguļo naftas cenu pārmaiņas un ģeopolitiskos notikumus reģionā. SAR ir viena no stabilākajām valūtām Tuvajos Austrumos. Pateicoties stingrai ekonomisko procesu kontrolei un ievērojamām naftas ieņēmumu rezervēm, Saūda Arābija nodrošina savas valūtas relatīvu stabilitāti.

Lai uzturētu nacionālās valūtas kursu, Saūda Arābija izmanto valūtas padomes režīmu, kur valūta ir piesaistīta ASV dolāram ar attiecību 3,75:1. Valūtas maiņas kurss bankās ļoti nedaudz atšķiras no oficiālā kursa: 3,74 / pirkt un aptuveni 3,77 / pārdot. 2007. gada septembrī tika paziņots, ka valsts plāno atteikties no savas valūtas piesaistes dolāram, tomēr tas tā arī netika īstenots.

Saūda Arābijas riālu izmanto arī kā reģionālo rezerves valūtu, un tas ir galvenā valūta Līča arābu valstu sadarbības padomē, kurā ietilpst Kuveita, Bahreina, Omāna, Katara un Apvienotie Arābu Emirāti, kur to plaši pieņem un izmanto arī kā galveno valūtu starptautiskajos darījumos un tirdzniecībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vanzē konference

thumb|Bijusī villa, kurā notika sanāksme, tagad muzejs
**Vanzē konference** () bija piecpadsmit augsta ranga nacistiskās Vācijas valdības un SS pārstāvju sanāksme 1942. gada 20. janvārī Berlīnes Vanzē rajonā. Konferencē tika noteikti veidi un līdzekļi "ebreju jautājuma galīgajam atrisinājumam" — Eiropas ebreju iedzīvotāju genocīda programmai (holokausts).

Līdz konferences sākumam Hitlers jau bija pieņēmis fundamentālu lēmumu par ebreju jautājuma risināšanas mērķiem un līdzekļiem. Konferencē tika apspriesti tehniska rakstura jautājumi. Viens no tiem bija jaukto ebreju-āriešu laulību problēma — vai uzskatīt par ebrejiem cilvēkus, kuru viens no vecākiem ir ebrejs, bet otrs vācietis, un kā rīkoties ar tiem, kuru vecvecāki ir ebreji. Par šo jautājumu lēmums netika pieņemts, un tas tika atlikts uz nākamajām sanāksmēm.

Ādolfs Eihmanis, kurš sastādīja konferences protokolu, informēja klātesošos, ka saskaņā ar Hitlera iepriekš izdotu rīkojumu nekavējoties jāsāk ebreju izceļošana uz Austrumeiropu (okupēto Poliju, kur vēlāk tika uzcelta lielākā daļa koncentrācijas nometņu). Protokolā nav pieminētas gāzes kameras un krematorijas, bet runāts par "smagu darbu, kurā, jācer, lielākā daļa mirs", un ka nevienu izdzīvojušo nedrīkst atstāt dzīvu, jo viņi būtu atdzimšanas kodols.
thumb|Eiropas maršruti uz iznīcināšanas nometnēm
Saskaņā ar konferencē pieņemto politiku nacistu iestādes izveidoja nāves nometņu tīklu, kas bija paredzēts cilvēku iznīcināšanai. No 1942. līdz 1944. gadam šajās nometnēs tika nogalināti 3 miljoni ebreju.

## Ārējās saites
Meža dedestiņa

**Meža dedestiņa ** (*Lathyrus sylvestris*) ir daudzgadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs. Savvaļas augs, kas ar saviem dekoratīvajiem ziediem atgādina dārzos kultivētos puķuzirnīšus no radniecīgās smaržīgās dedestiņas (*L. odoratus*) sugas.

## Apraksts
[thumb|150 px|Meža dedestiņas [herbārijs]]
Auga 60—200 cm garais, trauslais stublājs ir guļošs vai ar lapu vītņu palīdzību kāpelē pa krūmiem un zemu koku apakšējiem zariem. Stublājam un lapu kātiem ir plati spārni. Lapas sastāv tikai no divām lineāri lancetiskām lapiņām (ga 5—12 cm, pl 0.3—2&nbsp;cm), jo beidzamās lapiņas ir pārveidotas par vītnēm. Pielapes ir sīkas, īlenveida.

Ziedkopas ar 5—10 ziediem atrodas lapu žāklēs. Ziedi purpursārti ar zaļganām dzīslām, diezgan lieli (ga 1,3—1,8 cm). Vidējā vainaglapa (karogs) ir ievērojami platāka par pārējām vainaga daļām, jomaina, no ārpuses zaļgana. Auglis ir 5—8 cm gara, dzeltenbrūna, kaila pāksts ar 5—15 sēklām. Zied no jūnija līdz augustam.

## Izplatība un ekoloģija
Suga izplatīta gandrīz visā Eiropā, austrumos areāls sasniedz Rietumsibīriju. Introducēta Ziemeļamerikā. Latvijā samērā bieži sastopama visā teritorijā.

Augs ir neizvēlīgs augsnes ziņā. To var atrast gan irdenās un akmeņainās, gan trūdvielām bagātākās mālainās vietās. Meža dedestiņa spēj augt arī diezgan sausās un barības vielām nabadzīgās, neitrālās vai kaļķainās augsnēs, taču necieš nomīdīšanu. Aug gaišās vietās, var būt daļēji noēnota. Sastopama gaišos mežos, izcirtumos, ceļmalās un upju krastu nogāzēs. Kalnainos apvidos to var atrast kalnu pakājēs, augstāk kalnos — reti. Tiroles Alpos konstatēta līdz 1200 m augstumam virs jūras līmeņa.

## Izmantošana
Tā kā meža dedestiņas saknes labi nostiprina augsni, to izmanto erozijas novēršanai nogāzēs vai dzelzceļa uzbērumos.

Kalnainos apgabalos ar mazāk auglīgu augsni to sēj lopbarības kvalitātes uzlabošanai. Svaigā veidā augs ir rūgts, taču žāvējot rūgto garšu zaudē, un dzīvnieki izkaltēto sienu labprāt ēd.

## Atsauces
Sigmomorfīnas

**Sigmomorfīnas** (*Sigmomorphina*) ir foraminīferu ģints, kas pārstāv pārsvarā brīvi peldošas formas. Ģinti izveidoja amerikāņu mikropaleontologs Džozefs Kušmens un japāņu paleontologs Jošiaki Ozava. Sigmomorfīnu tipiskā suga ir *[[Sigmomorphina yokoyamai]]* (Cushman & Ozawa, 1928). Ģeohronoloģiski sigmomorfīnas ir zināmas no juras perioda līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula ir izstiepta, plata vidusdaļā un nevienmērīgi sašaurinās uz galiem, saplacināta no sāniem. Kameras pieaug sigmoidāli 180-144° grādu leņķī viena attiecībā pret otru 180° leņķī. Tās ir izstieptas, stipri apskaujošas, slīpi noliektas pret čaulas garenasi. Šuves vāji iespiestas. Sieniņas ir no kalcīta, smalki perforētas, pēc uzbūves radiālas. To virsma ir gluda vai gareniski smalki svītrota. Atvere ir termināla un radiāla.

## Sistemātika
Sigmomorfīnu ģintī ir ap 100 sugām. Dažas no tām ir šādas::
*ģints: ***Sigmomorphina*** Cushman & Ozawa, 1928
:*suga: *[[Sigmomorphina haeusleri]]* Parr & Collins, 1937 †
:*suga: *[[Sigmomorphina lacrimosa]]* Vella, 1957
:*suga: *[[Sigmomorphina lornensis]]* Hornibrook, 1961 †
:*suga: *[[Sigmomorphina obesa]]* Hornibrook, 1961 †
:*suga: *[[Sigmomorphina pernaeformis]]* (Stache, 1864) †
:*suga: *[[Sigmomorphina semitecta]]* (Reuss, 1867)
:*suga: *[[Sigmomorphina sidebottomi]]* Le Calvez, 1958
:*suga: *[[Sigmomorphina terquemiana]]* (Fornasini, 1900)
:*suga: *[[Sigmomorphina undulosa]]* (Terquem, 1878)
:*suga: *[[Sigmomorphina yokoyamai]]* (Cushman & Ozawa, 1928)

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Sigmomorphina undulosa

***Sigmomorphina undulosa*** ir foraminīferu suga polimorfinīdu kārtā un polimorfinīžu dzimtā. Sugu 1878. gadā aprakstīja franču paleontologs Orlijs Terkvems ar nosaukumu *Polymorphina undulosa*. Suga ir izplatīta Biskajas līcī, Ķeltu jūrā, Anglijas kanālā, Atlantijas okeānā, pie Ķīnas krastiem un, domājams, arī Vidusjūrā.

## Apraksts
Čaula ir ovāla vai olveidīga, saplacināta no sāniem. Kameras izstieptas, cita citu aptverošas, izvietotas sigmoīdā rindā virzienā pret sauli. Katra nākamā kamera ir nedaudz novirzīta no pamatnes. Šuves ir iespiestas, skaidras. Sieniņas ir gludas, samērā plānas, var būt klātas ar fistulozām caurulītēm. Atvere ir radiāla. Maksimālais čaulas garums ir 0,60 mm, platums 0,30 mm, biezums 0,15 mm.

## Atsauces
Magindanaji

**Magindanaji** (pašnosaukums: *Magindanawn*, ) ir viena no Filipīnu tautām. Apdzīvo Mindanao salas rietumus Moro līča piekrastē. Pēc konfesionālās piederības lielākā daļa ir musulmaņi sunnīti. Kopskaits tiek lēsts ap 3,2 miljoniem (3 % no valsts iedzīvotāju skaita), un tā ir daudzskaitlīgākā no moro tautām. Magindanaji ir dominējošā tauta Ziemeļmagindanao un Dienvidmagindanao provincēs, kā arī veido nozīmīgu iedzīvotāju daļu Ziemeļkotabato un Sultankudaratas provincēs. Runā magindanaju valodā; oficiālā saziņā lieto arī angļu un filipīniešu valodu.

Magindanaji apdzīvo galvenokārt Mindanao upes lejteces zemieni un tās etnonīms tiek tulkots kā ‘palienes ļaudis’ vai ‘ezera ļaudis’; no Magindanao sultanāta (pastāvēja līdz 1899. gadam) nosaukuma atvasināts Mindanao salas nosaukums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Talija (filma)

**"Talija"** () ir 2018. gada ASV komēdijdrāmas filma, kuras režisors ir Džeisons Raitmans. Filmā galvenās lomas atveido Šarlīze Terona, Makenzija Deivisa, Rons Livingstons un Marks Duplass.

Filma stāsta par trīs bērnu mātes un viņu nakts aukles draudzību.

Filmas "Talija" pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, īpaši slavējot Teronas un Deivisas aktierspēli. 77. Zelta globusa balvu pasniegšanas ceremonijā Teronu nominēja kategorijā "Labākā aktrise mūziklā vai kinokomēdijā".

## Atsauces

## Ārējās saites
Magindanaju valoda

**Magindanaju valoda** (*Basa Magindanawn*, ) ir austronēziešu valodu saimes valoda, kurā runā maranavi Filipīnās. Izplatīta Mindanao salas rietumos Mindanao upes lejtecē, galvenokārt Ziemeļmagindanao un Dienvidmagindanao provincēs un Kotabato pilsētā, kur tā ir dominējošā valoda, kā arī Sultankudaratas un Ziemeļkotabato provincēs un citās Mindanao daļās, kur tā ir minoritātes valoda. Tiek pieskaitīta danao valodu apakšgrupai. Maranavu valodu kā dzimto valodu lieto ap 3,2 miljoniem cilvēku. Izšķir trīs galvenos dialektus: iludu, lajas un bivangenu. Rakstība latīņu alfabētā; vēsturiski izmantots arābu rakstībā balstītais džavi raksts. Valodai ir reģionālas valodas statuss; to izmanto mācību procesā sākumskolā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Starpvaldību organizācija

**Starpvaldību organizācija** ir suverēnu valstu apvienība, kas izveidota, lai saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, pamatojoties uz daudzpusēju starptautisku līgumu, sasniegtu kopīgus mērķus politikas, ekonomikas, sociālajā, zinātnes, tehnikas un kultūras jomā.

Starptautisko starpvaldību organizāciju locekļi ir valstis, ko pārstāv to pārstāvji. Valstīm, kas ir starpvaldību organizācijas dalībnieces, var būt dažādi statusi: dibinātājas valstis un valstis, kas pievienojas dibināšanas līgumam. 

Starptautisko attiecību prakse 19.–21. gadsimtā veicināja starptautisko starpvaldību organizāciju izveidi un intensīvu attīstību.

## Ārējās saites
Ostrublis

thumb|1 ostrublis
**Ostrublis** () bija valūtai, ko Vācijas Impērija Pirmā pasaules kara laikā emitēja izmantošanai Krievijas Impērijas okupētajās teritorijās.

To izdeva Austrumu tirdzniecības un rūpniecības banka, kas atradās Poznaņā. Sākotnēji ostrublis tika pielīdzināts Krievijas rublim. Tā tika laista apgrozībā 1916. gada sākumā. No 1918. gada sākuma, pēc Brestas miera parakstīšanas, dažviet tā bija apgrozībā kopā ar Vācijas ostmarku, kur 1 ostmarka bija vienāda ar 2 ostrubļiem. Lietuvā apgrozībā bija līdz 1922. gadam, kad to aizstāja ar litiem.

## Ārējās saites
Globulina gibba

***Globulina gibba*** ir foraminīferu suga polimorfinīdu kārtā un polimorfinīžu dzimtā. Sugu 1832. gadā kā *Polymorphina gibba* aprakstīja franču naturālists Alsids Orbiņī, taču pirmo reizi bez apraksta viņš to pieminēja vēl 1826. gadā. Nosaukums "*gibba*" latīniski nozīmē kupris vai kuprainis. *Globulina gibba* ir globulīnu ģints tipiskā suga. Suga ir izplatīta Vidusjūrā, Egejas jūrā, Atlantijas okeānā, Meksikas līcī un pie Kubas, Biskajas līcī, Ķeltu jūrā, Baltijas jūrā, Klusajā okeānā, pie Ķīnas un Japānas u.c. Ģeohronoloģiski suga ir zināma no eocēna līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaulas forma ir no lodveidīgas līdz tuvu lodveidīgai, šķērsgriezumā gandrīz apaļa. Kameras ir mazskaitlīgas, uzpūstas, apaļīgas, izvietotas gandrīz triseriāli. Šuves nav iespiestas, bet kopumā krasas. Sieniņa ir gluda, puscaurspīdīga, bieži vien klāta ar fistulozām caurulītēm, īpaši atveres galā. Atvere ir radiāla.

Garums 0,45—1,10 mm; platums 0,40—0,90 mm; biezums 0,40—0,90 mm. Orbiņī oriģinālais eksemplārs ir nozaudēts. *Globulina gibba* sugai ir konkrētas kopīgas īpašības, un tomēr eksistē vairākas atšķirīgas varietātes, un dažādi autori piešķir daudz dažādu sugu un varietāšu nosaukumu formām, kas būtībā ir tipiskās sugas variācijas. Orbiņī modelim ir lodveida forma ar nedaudz izvirzītu virsotni. Eggera *Polymorphina gibba var. pyrula* variācijai forma ir ar ļoti attīstītu virsotni. Gimbela *Globulina subgibba* variācijai ir sfēriska forma, savukārt, Karrera *Polymorphina gibba var. orbicularis* ir sferoidāla čaula, kuras garums ir mazāks par platumu. Ir dažādi īpatņi, kuriem kameras vai nu nevienmērīgi pārklājas, vai arī ne pārāk vienmērīgi sakļaujas. Eksistē daudz dažādas fistulu formas, no kurām dažas ir ļoti sarežģītas un tām tika piešķirti dažādi nosaukumi, kuriem tomēr pamatā ir *Globulina gibba* čaula.

## Atsauces
Veliko Tarnovas Universitāte

**Veliko Tarnovas Svēto Kirila un Metodija universitāte** () ir Bulgārijas augstākās izglītības iestāde, otrā lielākā augstskola valstī. Tā atrodas Veliko Tarnovas pilsētā. 

## Vēsture
Augstskola tika dibināta 1963. gadā kā **Kirila un Metodija Augstākais pedagoģiskais institūts**. Pirmā uzņemšana 340 studentiem notika četrās specialitātēs: bulgāru filoloģijā, krievu filoloģijā, vēsturē un tēlotājmākslā. Ar 1971. gada dekrētu to pārveidoja par universitāti.

## Starptautiskā sadarbība
Veliko Tarnovas Universitāte ir starptautisko augstskolu asociāciju biedre:
* Eiropas Universitāšu asociācija (CRE)
* Starptautiskā universitāšu asociācija (IAU)
* Melnās jūras universitāšu tīkls (BSUN)
* Austrumeiropas universitāšu tīkls (AIMOS).

## Atsauces

## Ārējās saites
Globulīnas

**Globulīnas** (*Globulina*) ir foraminīferu ģints, kas pārstāv pārsvarā brīvi peldošas formas. Ģinti 1839. gadā izveidoja franču naturālists Alsids Orbiņī. Globulīnu tipiskā suga ir *[[Globulina gibba]]* (d'Orbigny in Deshayes, 1832). Ģeohronoloģiski globulīnas ir zināmas no juras perioda līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaulas forma ir no lodveidīgas līdz olveidīgai. Kameras ļoti pārsedzas, un izvietotas plaknēs apmēram 144° leņķī cita no citas. Šuves ir slīpas, gludas līdz nedaudz iespiestām. Sieniņas ir no kalcīta, puscaurspīdīgas, perforētas, radiālas. Virsma ir gluda, retāk dzelkšņaina vai svītrota. Terminālā atvere ir radiāla vai arī var būt apslēpta fistulozu kameru ar radiāliem cauruļveida izciļņiem, kuri nobeidzas ar nelielām noapaļotām atverēm.

## Sistemātika
Sigmomorfīnu ģintī ir ap 100 sugām. Dažas no tām ir šādas::
*ģints: ***Globulina*** d'Orbigny, 1839
:*suga: *[[Globulina gibba]]* (d'Orbigny in Deshayes, 1832)
:*suga: *[[Globulina glacialis]]* Cushman & Ozawa, 1930
:*suga: *[[Globulina inaequalis]]* Reuss, 1850
:*suga: *[[Globulina lacrima]]* (Reuss, 1845) †
:*suga: *[[Globulina minuta]]* (Roemer, 1838)
:*suga: *[[Globulina prisca]]* (Reuss, 1863) †
:*suga: *[[Globulina punctata]]* d'Orbigny, 1846
:*suga: *[[Globulina rotundata]]* (Bornemann, 1855)
:*suga: *[[Globulina sororia]]* (Reuss, 1863)

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Lietuvas Banka

thumb|Lietuvas Bankas ēka
**Lietuvas Banka** () ir Lietuvas Republikas centrālā banka.

Banka ir neatkarīga no Lietuvas valdības un citām valsts iestādēm. Tās galvenais mērķis ir saglabāt cenu stabilitāti. Neierobežojot šā galvenā mērķa īstenošanu, Banka savas kompetences ietvaros atbalsta vispārējo ekonomisko politiku Eiropas Savienībā.

## Vēsture
Lietuvas banka tika dibināta 1922. gada 27. septembrī. Tā tika izveidota kā neatkarīga centrālā banka, un tās galvenais uzdevums bija stabilizēt jaunās Lietuvas valsts valūtu – litu. Pirmais bankas prezidents bija Vladas Jurgutis. Lietuvas banka veiksmīgi īstenoja valūtas reformu un stabilizēja litu, kas sekmēja valsts ekonomisko attīstību.

1940. gadā, pēc Lietuvas okupācijas un iekļaušanas Padomju Savienībā, Lietuvas banka tika likvidēta un tās funkcijas pārņēma Padomju Savienības Valsts banka. Lietuvas litu nomainīja padomju rublis. Šajā laikā Lietuvas bankas darbība tika pilnībā pārtraukta, un tās aktīvi tika nacionalizēti.

Pēc Lietuvas neatkarības atjaunošanas 1990. gada 11. martā, sākās darbs pie Lietuvas bankas atjaunošanas. 1990. gada 1. martā tika pieņemts likums par Lietuvas Republikas Banku, un 1992. gada 1. maijā Lietuvas banka atsāka savu darbību kā neatkarīga centrālā banka. Tā atkal ieviesa Lietuvas litu kā nacionālo valūtu.

2004. gada 1. maijā Lietuva iestājās Eiropas Savienībā, kas nozīmēja, ka Lietuvas banka kļuva par Eiropas Centrālās Bankas (ECB) sistēmas dalībnieci. Tas ieviesa jaunas prasības un atbildības saistībā ar valsts monetāro politiku. 2015. gada 1. janvārī Lietuva pievienojās eirozonai un ieviesa eiro kā savu nacionālo valūtu, aizstājot litu. 

Mūsdienās Lietuvas banka turpina spēlēt nozīmīgu lomu valsts finanšu sistēmas stabilitātes nodrošināšanā un ekonomiskās attīstības veicināšanā. Tā veic komercbanku uzraudzību, īsteno valsts monetāro politiku, pārvalda valsts zelta un valūtas rezerves, kā arī aktīvi sadarbojas ar Eiropas Centrālo Banku un citām starptautiskajām finanšu institūcijām.

## Ārējās saites