open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rudbārži (stacija)

**Rudbārži** ir neizmantots pieturas punkts dzelzceļa līnijā Jelgava—Liepāja. Tas atrodas Dienvidkurzemes novada Kalvenes pagastā pie Kuldīgas novada Rudbāržu pagasta robežas ap 3 km uz rietumiem no pagasta centra Rudbāržiem. Uz to ved autoceļš V1247. Pie stacijas atrodas apdzīvota vieta Rudbāržu stacija. Stacijas ēka ir saglabājusies kā dzīvojamā ēka "Rudbāržu stacija". 2017. gadā vēl saglabājušies abi peroni, kaut arī sliedes vairs ir tikai vienas.

## Vēsture
Rudbāržu stacija tika atvērta , reizē ar dzelzceļa līnijas Jelgava—Liepāja atklāšanu. Mūsdienu tipveida stacijas ēka atklāta 1932. gada 1. februārī. Apakšstāvā bija stacijas telpas (kanceleja, dežūrtelpas u.c.), bet augšstāvā — dzīvokļi stacijas ierēdņiem. Arī padomju laikā Rudbārži bija stacija ar 3 sliežu ceļiem. Vēlāk stacijas ceļi tika nojaukti, bet stacija — pārveidota par pieturas punktu. Līdz 2001. gada 15. augustam šeit apstājās dīzeļvilciens Rīga—Liepāja. Pēc šī vilciena atcelšanas pieturas punkts vairs netiek izmantots.

## Atsauces
Kirhberga

**Kirhberga** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Cvikavas apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1180. gadā.

## Cilvēki
Kirhberga ir mūziķa Kristofa Graupnera (*Christoph Graupner*, 1683-1760) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kadiķi

**Kadiķi** jeb **paegļi** (*Juniperus*) ir ciprešu dzimtas ģints skujkoki. Speciālistu vidū nav vienprātības par sugu skaitu, kas ietilpst šajā ģintī, jo dažas sugas tiek izdalītas atsevišķi, kamēr citi uzskata, ka tās ir kādas sugas pasuga. Dažādos avotos ir norādītas no 52 līdz 67 sugām. Kadiķi ir izplatīti Ziemeļu puslodē — Eirāzijā un Āfrikā līdz tropiskajiem mežiem, kā arī Centrālamerikas kalnainajos apvidos.

Latvijā savvaļā ir sastopama tikai viena kadiķu ģints suga — parastais kadiķis.

## Ārējās saites
Kadiķis

**Kadiķis** var būt:

* kadiķi — ciprešu dzimtas ģints skujkoki:
** parastais kadiķis jeb vienkārši kadiķis — Latvijā vienīgā sastopamā kadiķu ģints suga;
* Kadiķis (mūzikas izdevniecība) — mūzikas izdevniecība Latvijā;
* Harijs Vagrants (īstajā vārdā Harijs Kadiķis) — latviešu mūziķis.
Frīmens Daisons

**Frīmens Džons Daisons** (; dzimis , miris ) bija angļu izcelsmes amerikāņu fiziķis un matemātiķis. Pazīstams ar darbiem kvantu elektrodinamikā, cietvielu fizikā, astronomijā un kodolinženierijā. Zinātnieka vārdā nosaukta Daisona sfēra.

Dzimis 1923. gadā Krautornā, Bērkšīrā, Anglijā, sociālās darbinieces Mildredas Lusijas un komponista Džordža Daisona ģimenē. 1945. gadā pabeidza matemātikas studijas Kembridžas Universitātē. 1947. gadā pārcēlās uz ASV, lai studētu fiziku Kornela Universitātē. Vairāk nekā 50 gadus dzīvoja Prinstonā. 1953. gadā ieguva ASV pilsonību. Viens no kvantu elektrodinamikas pamatlicējiem. 20. gadsimta piecdesmitajos/sešdesmitajos gados bija viens no projekta ''Orion'' (kodolimpulsa raķešu izstrāde) vadītājiem. Vadīja nelielo atomreaktoru TRIGA izstrādi.

Daisons miris 2020. gada 28. februārī, 96 gadu vecumā. Pazīstamā žurnāliste, ciparu tehnoloģiju komentētāja, uzņēmēja Estere Daisone ir Frīmena Daisona meita.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* [Freeman J. Dyson - Biography (detailed)](https://web.archive.org/web/20191001095311/http://www.sns.ias.edu/sites/default/files/files/Dyson_Biography_detailed(1).pdf) Institute for Advanced Study
* Freeman Dyson Encyclopedia Britannica
Broņislava Martuževa

**Broņislava Martuževa** (dzimusi 1924. gada 8. aprīlī, mirusi 2012. gada 13. februārī) bija latviešu dzejniece, nacionālās pretošanās kustības dalībniece un politieslodzītā.

Ir izdoti trīspadsmit Broņislavas Martuževas dzejoļu krājumi, no kuriem pirmie divi ar dzejnieces Evas Mārtužas vārdu (publicēt darbus ar savu vārdu viņai Latvijas PSR nebija iespējams).

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1924. gada 8. aprīlī Domopoles pagasta Slavītu ciemā Helēnas un Jāņa Martuževu ģimenē kā septītais bērns. Bērnību pavadīja Lubānas pagasta "Lazdiņu" mājās. Mācījās Cepurītes četrklasīgajā pamatskolā (1935—1938) un Lubānas sešklasīgā pamatskolā (1938—1940). 
Latvijas okupācijas laikā 1940. gadā viņa uzsāka mācības Lubānas vidusskolā, bet pēc tam Rēzeknes Skolotāju institūtā (1941—1944).

Pēckara gados viņa sadarbojās ar Latvijas Nacionālo partizānu apvienības mežabrāļiem. 
1946. gadā ierīkoja nacionālo partizānu slēptuvi Lazdiņu mājās, kopš 1950. gada publicēja savus dzejoļus nelegālā žurnālā „Dzimtene”. Spēlēja cītaru un akordeonu, viņas tolaik sacerētā dziesma "Jaunība" folklorizējās, Atmodas kustības laikā to izpildīja Eduards Rozenštrauhs.
Padomju represīvās iestādes 1951. gada 14. februārī Martuževu ģimeni apcietināja, tiesāja un izsūtīja un Ozerlaga nometni Taišetā, ieslodzījumā viņa atradās līdz 1956. gada 26. jūlijam.
Pēc atgriešanās dzimtenē periodiski ārstējās tuberkulozes slimnīcā un sanatorijās. Kā bijušajai politieslodzītajai, Broņislavai Martuževai Latvijas PSR laikā nebija iespējams publicēties, divi viņas dzejoļu krājumi - "Balta puķe ezerā" (1981) un "Rakstītāja" (1987) iznāca ar viņas radinieces Evas Mārtužas vārdu. Pirmā publikācija ar savu vārdu bija dzejoļu kopa "No dienasgrāmatas" ievietota žurnālā "Karogs" (1990).

No 2009. gada mitinājās Lubānas sociālās aprūpes centrā, mirusi 2012. gada 13. februārī un apglabāta Lubānas Jaunajos kapos.

## Apbalvojumi
*  Triju Zvaigžņu ordenis, IV šķira (1994)
*  Latvijas Rakstnieku savienības Gada balva par dzejoļu krājumu "Nopūtas" (1999)
*  Kultūras fonda Spīdolas balva par dzejas krājumu "Kā putni dzied" (2004)
	
## Dzeja
* Balta puķe ezerā, 1982
* Rakstītāja, 1987
* Ceļu krusti, 1990
* Gaismas lāse, 1994
* Ceļteku vālītes zied, 1996
* Nopūtas, 1999
* Broņislava Martuževa: lirika, 2003
* Kā putni dzied, 2004
* Kopotas dzejas, 2004
* Trejdeviņas jāņuzāles, 2005
* Laba oma, 2007
* Zelta zīmogs: romantiskā lirika, 2008
* Deg uguntiņa, 2011

## Filmas
* "Gaismas lāse", režisors Zigurds Vidiņš, 2005
* "Rakstnieks tuvplānā", režisore Ināra Kolmane, DVD, 2014

## Atsauces
* https://www.youtube.com/watch?v=676Ys7Se-zU
* https://www.letonika.lv/groups/default.aspx?title=2b0fa365-ab17-44b1-b479-5c9275cd09b8
* http://jaunagaita.net/Bersons/268-269.htm, http://jaunagaita.net/jg269/JG269.pdf
* https://www.lsm.lv/raksts/kultura/muzika/sigvards-klava-aiz-bronislavas-martuzevas-patiesibas-nevar-aizslepties.a87001/
* http://jauns.lv/raksts/zinas/228597-pildspalva-un-rozukronis-intervija-ar-bronislavu-martuzevu

## Ārējās saites
* Broņislava Martuževa
* http://www.eraksti.lv/autori/bronislava_martuzeva.html
Sukarno

**Sukarno** (, dzimis , miris ) bija pirmais Indonēzijas prezidents. Šajā amatā viņš bija no  līdz , kad tika gāzts no amata. Viņš ieguva arī titulu Indonēzijas nacionālais varonis. Sukarno bija viens no Indonēzijas nacionālās partijas dibinātājiem, un bija līderis kustībai, kas iestājās par Indonēzijas neatkarību no Nīderlandes.

Sukarno vadības laikā Indonēzija piedzīvoja ekonomiskas grūtības, iekšējus nemierus un ārējus konfliktus, tostarp konfrontāciju ar Nīderlandi par Rietumirianas (Papua) kontroli un konfliktu ar Malaiziju. Viņa alianse ar Komunistisko partiju (*Partai Komunis Indonesia*) izraisīja politiskus konfliktus un saasināja saspīlējumu ar armiju un islāma grupām.

1967. gadā Sukarno tika oficiāli atstādīts no amata, un Suharto kļuva par prezidentu, uzsākot autoritāru "Jaunā kārtības" laikmetu.

## Dzīvesgājums
Sukarno piedzima Surabajā, Austrumjavas salā, un viņa pilnais vārds bija **Kusno Sosrodihardžo**. Vēlāk viņš pieņēma vārdu Sukarno. Viņš ieguva inženiera izglītību Bandunas tehnoloģiskajā institūtā, kur viņu ietekmēja nacionālistu idejas un vēlme atbrīvot Indonēziju no koloniālās apspiestības.

Sukarno apvienoja dažādus politiskos un ideoloģiskos elementus, tostarp sociālismu, islāmu un nacionālismu, lai veidotu vienotu kustību, kas pārstāvētu Indonēzijas tautu.

1927. gadā Sukarno līdzdibināja Indonēzijas Nacionālo partiju (*Partai Nasional Indonesia*), kura mērķis bija neatkarības iegūšana no Nīderlandes. Viņš tika vairākkārt arestēts un izsūtīts no Nīderlandes varasiestāžu puses, taču tas tikai stiprināja viņa popularitāti tautā.

Otrā pasaules kara laikā Japānas okupācijas laikā Sukarno sadarbojās ar japāņiem, cerot, ka tas paātrinās Indonēzijas neatkarības iegūšanu. Pēc Japānas kapitulācijas Sukarno un Mohammads Hatta pasludināja Indonēzijas neatkarību. Sukarno kļuva par pirmo prezidentu, bet Hatta — par viceprezidentu.

Pēc neskaidra apvērsuma mēģinājuma Indonēzijas armija, kuru vadīja ģenerālis Suharto, apsūdzēja komunistus un sāka asiņainas represijas pret viņiem. Sukarno zaudēja politisko ietekmi, un Suharto pakāpeniski pārņēma kontroli.

Pēc atstādināšanas no amata 1967. gadā Sukarno dzīvoja izolācijā Džakartā, kur miris 1970. gada 21. jūnijā

## Ārējās saites
Deivids Makellums

**Deivids Kīts Makellums jaunākais** (; dzimis , miris ) bija skotu aktieris un mūziķis. Atpazīstamību ieguva, atveidojot padomju spiegu Iļju Kurjakinu ASV televīzijas seriālā *[[The Man from U.N.C.L.E. (seriāls)|The Man from U.N.C.L.E.]]* (1964—1968). Citas nozīmīgas televīzijas lomas ir seriālos *[[Colditz]]* (1972–1974), *[[Sapphire & Steel]]* (1979—1982) un "" (2003—2023), kurā viņš piedalījies līdz pat savai nāvei. Piedalījies arī filmā "Lielā bēgšana" (1963).

## Atsauces

## Ārējās saites
Valsis mūža garumā

**"Valsis mūža garumā"** ir  uzņemta Latvijas mākslas filma divās sērijās. Filmas režisore ir Dzidra Ritenberga un tā uzņemta studijā AL KO.
## Sižets
Filmas galvenā varone ir Velta, kas pirms četrdesmit gadiem devusies uz Vāciju līdzi mīļotajam cilvēkam. Tagad Velta ierodas dzimtajā pusē jau kā viešņa. Liekas- sarautas visas saites, kas atmiņā glabāja dzimtās mājas- to vairs nav, paaudžu iemīdītās takas aizaugušas, atsvešinātības vēsums šķir Veltu no tuviem cilvēkiem. Arī no meitas, kas uzaugusi Veltas māsas ģimenē. 1949. gada deportācijās bērns kopā ar māsas ģimeni  aizvests uz Sibīriju. Bargs laiks bijis lemts šiem cilvēkiem – salauztas dzīves, izkropļoti likteņi. Sāpes un postījumi jau nepaliek savā laikā – tie nāk cilvēkam līdzi. Filma to visu liek  pārdzīvot vēlreiz.
## Lomās
* Astrīda Kairiša un Baiba Broka - *Velta*
* Ints Jurjāns - *Verners*
* Anna Eižvertiņa - *Veltas māte*
* Juris Pļaviņš - *Veltas tēvs*
* Uva Segliņa - *Irma*
* Dainis Porgants un Arno Upenieks -  *Eidis*
* Juris Lejaskalns -  *Krilovs*
* Ilze Pukinska - *Lida*
* Skaidrīte Putniņa - *Ramona*
* Zigrīda Stungure - *tante*
* Aivars Bogdanovičs un Kristaps Pūce - *Arnolds*
* Indra Briķe - *Biruta*

**Epizodēs**:
Indra Burkovska, Irina Tomsone, Juris Bartkevičs, Vladimirs Čepurovs, Valdemārs Karpačs, Venta Vecumniece

## Filmēšanas grupa
* Režisors: Dzidra Ritenberga
* Scenārija autors: Dagnija Zigmonte
* Operators: Gvido Skulte
* Komponists: Ungars Savickis
* Mākslinieks: Gunārs Zemgals
* Skaņu režisors: Igors Jakovļevs
* Montāžas režisore: Inese Brušteina
* Kostīmu māksliniece: Elvīra Vantere
* Grima māksliniece: Rasma Prande
* Redaktore: Austra Zīle
* Direktors: Gunārs Sops

## Interesanti fakti
* Filmas aktrise Baiba Broka  saņēma filmu festivāla "Lielais Kristaps" balvu kā labākā aktrise.

## Ārējās saites

* Filmas.lv profils
* Kino Muzejs

## Video
*

*
Krimmičava

**Krimmičava** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Cvikavas apriņķī pie Pleises upes.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1212. gadā. 19. gadsimta beigās Krimmičava izveidojās par ievērojamu tekstilrūpniecības centru. No 1903. gada 22. augusta līdz 1904. gada 18. janvārim pilsētā notika ievērojams streiks. Sabiedroto bambardēta Otrā pasaules kara gados.

## Izglītība, kultūra un sports
Pilsētā atrodas Rietumsaksijas tekstilmuzejs, ievietots bijušās tekstilrūpnīcas *Gebrüder Pfau KG* telpās. Netālajā Blankenhainas pilī atrodas lauksaimniecības brīvdabas muzejs.

Pilsētas hokejkomanda *ETC Crimmitschau* spēlē Otrajā Bundelīgā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hermanis Punga

**Hermanis Punga** ( — ) bija Latvijas diplomāts, inženieris, politiķis, sabiedrisks darbinieks. No 1923. gada jūnijam līdz 1924. gada janvārim bija Latvijas finanšu ministrs. LSDSP biedrs.

## Biogrāfija
Hermanis Punga piedzima  Liepājā. 1895. un 1896. gadā piedalījās pirmo strādnieku pulciņu dibināšanā Liepājā. 1896. gadā pārcēlies uz Rīgu, kur strādāja "Dienas Lapas" redakcijā. 1897. gadā apsūdzēts jaunstrāvnieku prāvā, emigrējis uz Lielbritāniju, kur kopā ar Fridrihu Vesmani dibināja pirmo ārzemju latviešu iespiestuvi. Tajā tika drukāti laikraksti "Latviešu Strādnieks" un "Sociāldemokrāts". Punga piedalījās nelegālās literatūras transportēšanā uz Latviju. 1902. gadā pieķerts, divus gadus nosēdējis cietumā, pēc tam aizsūtīts uz Sibīrijas austrumiem, kur viņam bija jāpaliek astoņus gadus. 1905. gada oktobrī amnestēts, pēc citām ziņām — 1904. gadā izbēdzis uz Austroungāriju.

1906. gadā pārcēlies uz Vāciju, kur Manheimā studēja inženieru skolā. To absolvēja 1909. gadā. 1910. gadā pārcēlies uz Urāliem, kur vairākus gadus vadīja rūpniecības uzņēmumus. Ticis ievēlēts Urālu strādnieku apdrošināšanas pret nelaimes gadījumiem biedrībā. Tāpat iecelts par Ufas guberņas fabriku un rūpniecības padomes locekli. 1919. gadā pārcēlies uz Sibīriju, kur darbojies Viskrievijas zemstu savienībā par rūpnīcas direktoru. 1921. gada jūlijā atgriezies Latvijā. Sākotnēji bija 1. departamenta direktors Darba ministrijā. 1923. gada maijā Punga tika iecelts par padomnieku PSRS vēstniecībā, taču lielinieku iebildumu dēļ no amata tika atsaukts pirms došanās turp. Tā paša gada jūnijā kļuva par finanšu ministru Zigfrīda Annas Meierovica valdībā. Amatā bija līdz valdības demisijai 1924. gada janvārī. Pēc tam darbojies dažādos privātuzņēmumos.

1927. gada jūlijā Hermanis Punga kļuva par konsulu Vitebskā. No amata atbrīvots 1930. gada novembrī, ieskaitot viņu Ārlietu ministrijas rīcībā. 1931. gada septembrī kļuva par ĀM Konsulārās nodaļas vadītāju. 1933. gada martā kļuva par konsulu Hamburgā, 1937. gada septembrī — par I šķiras sekretāru vēstniecībā Lielbritānijā. No 1939. gada aprīļa — atbrīvots, nodots ĀM pārziņā, bet oktobrī atbrīvots pavisam slimības dēļ.

 apcietināts. Viņa apcietināšana tika pamatota ar to, ka būdams konsuls Vitebskā, viņš esot vadījis latviešu kulaku kontrrevolucionāro organizāciju Baltkrievijas PSR rietumos. Izmeklēšanā vākti pierādījumi apsūdzības izvirzīšanai pēc Krievijas PFSR kriminālkodeksa 58. panta. Miris  Rīgas 1. cietumā.

## Atsauces
Vēstule

thumb|250px|Vēstule un aploksne

**Vēstule** ir rakstisks ziņojums, kas satur informāciju, kuru vēstules rakstītājs nosūta adresātam. Vēstuļu loma saskarsmes nodrošināšanai laika gaitā ir ievērojami mainījusies. Vēsturiski vēstule bija vienīgais veids, lai nodrošinātu saziņu starp attāliem cilvēkiem.

Telegrāfa izgudrošana ievērojami saīsināja laiku, kas nepieciešams vēstules nosūtīšanai, to sūtot kā elektrisko signālu starp divām attālām vietām. Telegrāfa birojā, kas atradās vistuvāk adresātam, signāls tika nodots atpakaļ papīra formā un uz saņēmēja dzīvesvietu tika nosūtīts kā vēstule. Fakss padarīja saziņu vēl vieglāku, jo ziņu varēja nosūtīt no nosūtītāja mājas uz saņēmēja māju. Mūsdienās visbiežāk izmantotais vēstules nosūtīšanas veids ir e-pasts.
Patents

thumbnail|200px|Amerikas Savienotajās Valstīs izdota patenta pirmā lapa

**Patents** ir juridisks dokuments, kas apliecina izgudrotāja ekskluzīvās tiesības uz savu izgudrojumu. Būtībā patents ir intelektuālā īpašuma forma. Tos parasti izņem patentu birojos, kas ir valsts iestādes. Latvijā tā ir Patentu valde. Gada laikā visā pasaulē tiek izņemti ap 2 miljoniem patentu. Patents savas autortiesības iegūst reģistrācijas brīdī. Patents tā īpašniekam nodrošina izņēmuma tiesības. Lai varētu izmantot autora izgudrojumu, ir jāsaņem patenta īpašnieka atļauja. Ar likumu ir aizliegts patentēto produktu bez atļaujas izgatavot un pārdot tālāk. Tiesības uz patentu ir tikai izgudrotājam un viņu tiesību pārņēmējam. Ja izgudrojuma radīšanā ir piedalījušās vairākas personas kopīgi, tad tiesības uz izgudrojuma patentu visām šīm personām pieder kopīgi. Ja vairākas personas neatkarīgi viena no otras ir radījušas vienu un to pašu izgudrojumu, tiesības uz patentu ir tam, kurš pirmais iesniedz pieteikumu Patentu valdei. Patenti var piederēt arī uzņēmumiem, organizācijām vai kādai citai juridiskai personai.

Patentu sistēma izveidota ap 1852. gadu Lielbritānijā, kur iznāca pirmais patentu likums. Pasaulē neeksistē vispasaules patents, kas attiektos uz visām pasaules valstīm. Patents darbojas valstī, kurā tas ir izsniegts. Patents var būt spēkā uz vairākām valstīm vienlaicīgi. Ja autors ir attiecinājis izgudrojuma darbību arī uz citām valstīm (piemēram, ja iesniedz kāda Eiropas valsts, patents tiek attiecināts uz visām Eiropas Savienības valstīm). Vidēji patents ir spēkā 15 — 20 gadus. Šajā periodā patenta īpašniekam ir tiesības gūt no izgudrojuma materiālu labumu. Tiesības uz patentu pilnā apjomā stājas spēkā ar patenta izsniegšanas dienu, un beidzas ne vēlāk kā 20 gadus pēc patenta iesniegšanas dienas. Termiņu iespējams pagarināt, samaksājot valsts nodevu. Pēc patenta darbības beigām jebkurš var izmantot šo patentēto izgudrojumu bez patenta īpašnieka atļaujas.

## Patentspējīgs izgudrojums
Amerikas Savienotajās Valstīs patentus piešķir par izgudrojumiem un biznesa metodēm. Eiropā un citās valstīs tikai par izgudrojumu. Patenta likumā ir minēts, ka izgudrojumam ir jābūt jaunam un tas nedrīkst atkārtot neko no tām profesionālajām zināšanām, kuru kopums veido tehnikas līmeni.  Izgudrojums netiek atzīts par jaunu, ja tas jau ir aprakstīts citā patentā. Izgudrojuma patentspēju nosaka divi kritēriji:
# izgudrojuma līmenis — izgudrojumam jābūt jaunam salīdzinājumā ar iepriekšējo tehnikas līmeni;
# acīmredzamības kritērijs — izgudrojums atbilstoši šim vērtējumam nav jauns, ja tas ir acīmredzams.

Izgudrojums ir uzskatāms par rūpnieciski izmantojamu, ja tā objekts izmantojams vai izgatavojams jebkurā tautsaimniecības nozarē. Izgudrojuma objekts var būt ierīces, paņēmieni, vielas, mikroorganismu celmi.

## Skatīt arī
* Izgudrojums
* Patentu valde

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* http://www.temida.lv/Jurista_Biblioteka/Patents.html
* https://web.archive.org/web/20150510010727/http://inventions.lza.lv/proto.php?id=15
Sanmina

***Sanmina Corporation*** ir ASV uzņēmums, kas nodarbojas ar elektronisku ierīču komponentu ražošanu. Dibināts 1980. gadā. Galvenais birojs atrodas Sanhosē, Kalifornijā.

Uzņēmums ražo daudzslāņu iespiedplates, sistēmplates, kabeļus, plastmasas un metāla detaļas, atmiņas ierīces, optiskās un mikroviļņu ierīces.

*Sanmina Corporation* akcijas kotē Ņujorkas fondu biržā (kods *SANM*). Lielākie akcionāri 2013. gada 31. martā bija: *Invesco Ltd.*, *Donald Smith & Co., Inc.*, *Columbia Wanger Asset Management LLC*, *Vanguard Group Inc.*, *Ameriprise Financial Inc.*

## Vēsture

### ''SCI''
1961. gadā inženieri *Olin B. King*, *Bill Greaver* un *Joe Kirk* dibināja uzņēmumu ***Space Craft Inc.*** (vēlāk pārdēvēts par ***SCI Systems***), lai ražotu elektroniskos komponentus aerokosmiskajai rūpniecībai. Pasūtītāji laika gaitā bija tādi uzņēmumi kā *[[Boeing]]*, *[[Sperry Corporation|Sperry]]*, *[[IBM]]*, *[[Commodore (uzņēmums)|Commodore]]*, *[[Thiokol]]* un *[[Northrop (uzņēmums)|Northrop]]*. Sākotnēji izgatavoja iekārtas pavadoņiem un raķetēm.

1967. gadā izveidots meitas uzņēmums *SCI Metals, Inc.*, pēc gada — *SCI Plastics, Inc.* un iegādāti uzņēmumi *Plastel Corp.* un *Piston Ring Mfg. Co.*
1972. gadā *SCI Metals* un *SCI Plastics* apvienoti mātes uzņēmumā.
1976. gadā *SCI* ieguva pasūtījumus no *IBM*. 1980. gados *SCI* kļuva par *IBM* lielāko apakšuzņēmēju, kas *SCI* nodrošināja 40% no ieņēmumiem.
1980. gados uzņēmums sāka ražot gala produktus (datorus, rūpnieciskās automātikas iekārtas, medicīnas instrumentus).

1990. gados uzņēmums ražoja *Commodore Amiga* datorus Eiropas tirgum.
1990. gados datoru tirgus izmainījās: kritās komponentu cenas un daļa pasūtītāju lauza līgumus.

### ''Sanmina''
1980. gadā *Milan Mandarić* un *Jure Sola* dibināja uzņēmumu ***Sanmina***, lai ražotu iespiedplates. 1980. gadu beigās sākts ražot mātes plates un citi komponenti.

### Apvienošanās
2001. gada decembrī *Sanmina* apvienojās ar *SCI Systems* ar nosaukumu ***Sanmina-SCI Corporation***.
Drīz pēc tam jaunais uzņēmums iegādājās elektronikas ražotāju *E-M Solutions*.
2002. gada sākumā *Sanmina-SCI* nopirka *Viking Interworks*.

2012. gada 15. novembrī uzņēmums nomainīja nosaukumu uz ***Sanmina Corporation***.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Ūdenskrātuve

[thumb|390px|Ūdenskrātuve [Slovākija|Slovākijā]]
**Ūdenskrātuve** ir mākslīga ūdenstilpe, parasti izveidota upes ielejā vai reljefa pazeminājumā, aizsprostojot tās gultni ar mērķi uzkrāt ūdeni izmantošanai saimniecībā.

## Pasaules lielākās ūdenskrātuves

### Pēc platības

# Voltas ezers (8482 km2; Gana)
# Smolvuda ūdenskrātuve (6527 km2; Kanāda)
# Kuibiševas ūdenskrātuve (6450 km2; Krievija)
# Karibas ezers (5580 km2; Zimbabve, Zambija)
# Buktirmas ūdenskrātuve (5,490 km2; Kazahstāna)
# Bratskas ūdenskrātuve (5426 km2; Krievija)
# Nāsira ezers (5248 km2; Ēģipte, Sudāna)
# Ribinskas ūdenskrātuve (4580 km2; Krievija)
# Kaniapisko ūdenskrātuve (4318 km2; Kanāda)
# Guri ūdenskrātuve (4250 km2; Venecuēla)

### Pēc tilpuma

# Karibas ezers (180 km3; Zimbabve, Zambija)
# Bratskas ūdenskrātuve (169 km3; Krievija)
# Nāsira ezers (157 km3; Ēģipte, Sudāna)
# Voltas ezers (148 km3; Gana)
# Manikuagānas ūdenskrātuve (142 km3; Kanāda)
# Guri ūdenskrātuve (135 km3; Venecuēla)
# Vilistona ezers (74 km3; Kanāda)
# Krasnojarskas ūdenskrātuve (73 km3; Krievija)
# Zejas ūdenskrātuve (68 km3; Krievija)
# Robēra Burasas ūdenskrātuve (61,7 km3; Kanāda)

## Atsauces

## Ārējās saites
Lužņiku stadions

**Lužņiku stadions** () ir sporta stadions Maskavā, Krievijā. Ar 81 000 skatītāju sēdvietām tas ir lielākais stadions Krievijā. Lužņiku stadions ietilpst Lužņiku olimpiskajā kompleksā.

Stadionā ir notikušas  un 2013. gada Pasaules čempionāts vieglatlētikā un tiks aizvadītas 2018. gada FIFA Pasaules kausa spēles, ieskaitot finālspēli.

## 1982. gada traģēdija
1982. gada 20. oktobrī Lužņiku stadiona gaitenī, skatītājiem pēc futbola spēles starp Maskavas "Spartak" un HFC Haarlem pametot tribīnes, pūlī tika nospiesti 66 cilvēki. Šī traģēdija tiek uzskatīta par  smagāko šāda veida negadījumu Krievijas un PSRS sporta vēsturē.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
2017. gada Pasaules čempionāts vieglatlētikā

**2017. gada Pasaules čempionāts vieglatlētikā** bija 16. Pasaules čempionāts vieglatlētikā, kas notika Londonā, Apvienotajā Karalistē, no 4. līdz 13. augustam. Šis bija pirmais tik liela mēroga pasākums šajā stadionā pēc .

Pirmo reizi programmā tika iekļauta 50 km soļošana sievietēm. Līdz ar to kopumā tika izcīnīti 48 medaļu komplekti. Visvairāk medaļu (30) izcīnīja ASV vieglatlēti, iegūstot arī visvairāk zelta medaļu — 10.

Starptautiskā Vieglatlētikas federācija saglabāja Krievijas diskvalifikāciju, kas tika piešķirta 2015. gada novembrī pēc plašām apsūdzībām valsts uzraudzītā dopinga programmā. Tomēr 19 šīs valsts vieglatlētiem tika atļauts piedalīties kā neitrāliem sportistiem.

Latviju šajā čempionātā pārstāvēja 12 sportisti. Augstāko vietu sasniedza tāllēcēja Lauma Grīva, kas ar rezultātu 6,54 m ierindojās 9. vietā.

## Rezultāti

### Vīrieši

### Sievietes

## Medaļu kopvērtējums

## Latvijas sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites

*  
* Rezultāti IAAF vietnē
Jāzeps Mediņš

**Jāzeps Mediņš** (1877—1947) bija latviešu mūzikas pedagogs, komponists un diriģents. Viņa vārdā 1947. gadā nosaukta Jāzepa Mediņa Rīgas Mūzikas vidusskola.

## Dzīvesgājums
Dzimis Kauņā 1877. gada 13. februārī kara orķestra klarnetista Jura Mediņa ģimenē. Arī viņa jaunākie brāļi Jēkabs un Jānis Mediņi un māsa Marija apguva mūziķu profesiju. 1889. gadā viņš sāka mācības Emīla Zīgerta mūzikas institūta vijoles klasē Rīgā, paralēli apgūstot klavieru un čella spēli. 1891. gadā tikai 14 gadus veco Jāzepu pieņēma par čellistu kādā vācu simfoniskajā orķestrī, kas bija ieradies viesturnejā. Koncertējot ar orķestri, viņš apguva arī vijoles, alta, kontrabasa, obojas, klarnetes un mežraga spēlētprasmi. No 1896. līdz 1901. gadam Mediņš bija pedagogs Zīgerta vadītajā institūtā, pēc Zīgerta nāves viņš pārņēma institūta vadīšanu (1901—1914). Līdztekus 1906. gadā Mediņš sāka strādāt par Rīgas Latviešu biedrības teātra kapelmeistaru.

Pēc pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā viņš devās bēgļu gaitās uz Maskavu, kur strādāja par ceļojošās operas diriģentu, vēlāk par Baku operas kormeistaru un diriģentu (1916—1922). Pēc atgriešanās Rīgā strādāja Latvijas Nacionālajā operā (1922—1925), bet slimības dēļ bija spiests darbu pārtraukt. 1927. gada 18. novembrī notika Mediņa operas "Vaidelote" pirmuzvedums. 1938. gada IX Dziesmu svētkos apvienotie kori ar simfonisko orķestri Teodora Reitera vadībā atskaņoja Jāzepa Mediņa "Svētku kantāti".

1945. gadā Mediņš saņēma Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu. No 1946. gada Mediņš bija Latvijas konservatorijas profesors. Miris 1947. gada 12. jūnijā, apglabāts Rīgā, Raiņa kapos.

## Darbi
Jāzeps Mediņš ir uzrakstījis trīs operas, to skaitā pēc Aspazijas lugas veidoto . Ir arī daudzi darbi kameransambļiem, instrumentālas miniatūras, virkne nozīmīgu solo un kora dziesmu.
* Operas: Ziedoņa atmošanās (1913), Vaidelote (1927), Zemdegi (1947, nepabeigta);
* Simfoniskā mūzika: 3 simfonijas ("D — dūra simfonija", "Simfoniskā skice"), "Armēņu melodija" (1932), "Latvju zeme" (1935), "Dzimtenes ainava" (1935), poēmas, svītas, vijoles koncerts, čello koncerts;
* vijoļkoncerts (1911);
* 134 kora dziesmas ("Kurzemei", "Pēc kaujas", "Saules dziesma", u.c.);
* ap 80 solo dziesmu (Zvaigžņu lietus, Lilijas, Ziedoņa rīts, Zieds, Mātei, u.c.); 
* pāri par 10 kameransambļu, liels skaits kompozīciju soloinstrumentiem ar klavierēm.
## Atsauces
Rūgšana

[thumbnail|235px|Atvērta [alus raudzēšanas tvertne]]
**Rūgšana** ir bioķīmisku reakciju virkne, ogļhidrātu katabolisma sākuma posms, kurā, glikozes molekulai oksidējoties, veidojas divas pirovīnogskābes molekulas. Tā notiek dažādu fermentu ietekmē, tādēļ šo procesu sauc arī par **fermentēšanos**, savukārt mērķtiecīgu rūgšanas izsaukšanu un tās norisei labvēlīgu apstākļu nodrošināšanu sauc par **raudzēšanu**. Rūgšanas oksidēšanās-reducēšanās reakcijas ir saistītas ar enerģijas uzkrāšanos adenozīntrifosforskābes (ATF) molekulās, un tas ir viens no vienkāršākajiem veidiem, kā organismi iegūst enerģiju. Rūgšanas reakcijas norisinās daudzos aerobos, gan anaerobos mikroorganismos — raugu, kā arī daudzu baktēriju šūnās. Tās galaprodukti ir atkarīgi no mikroorganismiem, iesaistītajiem fermentiem, kā arī norises apstākļiem. Izdala spirta, pienskābo, propionskābo, sviestskābo un acetonbutilo rūgšanu.

Raudzēšanu izmanto arī pārtikas rūpniecībā — alus un vīna darīšanā, sieru nogatavināšanā, mīklu gatavošanā u.c. Rūgšanai ir liela nozīme mirušo augu un dzīvnieku audu noārdīšanā.

## Fermentācija bioķīmijā un fizioloģijā
Fermentāciju arī izmanto bioķīmijā un fizioloģija, lai skaidrotu molekulu reakcijas un to ietekmi uz ķermeni. Piemēram, pirms muskuļu darbības, ķermenis tiek galā ar toksiskā laktāta fermentācijas līmeņiem. Muskuļiem sākot darbību, laktāta līmenis pieaug straujāk, nekā to spēj fermentēt, mainot pH līmeni šūnu vidē, rezultātā šūnas sāk nogurt un nespēj kontrahēties.

Kad cilvēks beidz intensīvu darbību, organismā var rasties skābekļa bads. Tas rodas, jo organismam nepieciešams noteikts skābekļa daudzums, lai atjaunotu iepriekšējo AFT līmeni un atbrīvotos no laktāta. Skābekļa bada dēļ cilvēks pēc intensīvas darbības turpina dziļi elpot.

## Atsauces

## Ārējās saites
Igors Rejs

**Igors Rejs** (dzimis  Rīgā, Latvijā) ir futbolists, uzbrucējs. Dzimis Latvijā, taču trīs gadu vecumā adoptēts uz Franciju, kur arī uzsācis futbolista gaitas. Aizvadījis vairākas spēles Francijas U-18 un U-19 izlasēs, bet 2013. gada augustā pārbaudes spēlē ar Gruziju debitēja Latvijas U-21 izlases sastāvā, kur kopumā aizvadīja 5 spēles un guva 3 vārtus. Pēdējais pārstāvētais klubs bija *[[Angoulême Charente FC]]* 2014—2015. gada sezonā, Francijas pēc spēka piektajā līgā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Igors Rejs - pamests Latvijā, atradies Francijā
5 salauztas kameras

**"5 salauztas kameras"** ( *Khamas Kamīrāt Muḥaṭṭamah*;  *Hamesh Matslemot Shvurot*) ir 2011. gada dokumentālā filma. Filmas režisori ir palestīnietis Emads Bernats un izraēlietis Gajs Davidi. "5 salauztas kameras" ir stāsts par protestiem Bilinā, Rietumkrasta ciemā, kas cietis no Izraēlas Rietumkrasta barjeras.

Dokumentālo filmu gandrīz pilnībā uzfilmējis palestīniešu fermeris Emads Bernats, kurš savu pirmo kameru nopirka 2005. gadā, lai uzfilmētu sava jaunākā dēla piedzimšanu. 2009. gada izraēliešu režisors Gajs Davidi viņam piedāvāja izveidot filmu. Filma stāsta par Bernata sabojātajām kamerām un filmas veidotāja ģimenes ikdienu piecos satricinājuma pilnos gados.

Filma ieguva balvu 2012. gada Sandensas kinofestivālā, kā arī Zelta aprikozes balvu 2012. gada Erevānas kinofestivālā Armēnijā. Filma izvirzīta 85. Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākā dokumentālā filma".

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Jaunava (zodiaka zīme)

thumbnail|200px|Jaunavas zodiaka zīmes simbols
**Jaunava** () ir sestā zodiaka zīme, kas reprezentē Jaunavas zvaigznāju. Zodiaka aplī atrodas no 150 līdz 180 grādiem. Cilvēki, kas pēc horoskopa ir jaunavas, ir dzimuši laika posmā no 23. augusta līdz 22. septembrim. Šīs zodiaka zīmes simbols ir šāds: ♍. Pēc astrologu uzskatiem, tā ir viena no trim zemes zīmēm. Jaunavas zīmi pārvaldošā planēta ir Merkurs.

Jaunava vienmēr tiek attēlota ar spārniem un vārpām. Šī zvaigznāja galveno zvaigzni sauc par Spiku, t.i. vārpu.

Jaunava pieder pie četrām mainīgajām (mutabelajām) zīmēm kopā ar Dvīņiem, Strēlnieku un Zivīm. Ar Jaunavu asociē pelēko (Merkura) un violeto (nomierinošo) krāsu, no metāliem — dzīvsudrabu un zeltu (tāpat kā Dvīņiem, kopā ar kuriem tas ir vienīgais šāds sakrītošs metālu komplekts starp divām zīmēm).

## Atsauces
Jaunava (nozīmju atdalīšana)

**Jaunava** var būt:

* jaunava — jauna, neprecējusies sieviete;
* Jaunava (zvaigznājs) — zvaigznājs;
* Jaunava (zodiaka zīme) — zodiaka zīme.
Antonīns Novotnijs

**Antonīns Novotnijs** (; dzimis , miris ) bija Čehoslovākijas Komunistiskās partijas vadītājs no 1952. gada līdz 1968. gadam un Čehoslovākijas prezidents no 1957. gada līdz 1968. gadam.

## Dzīvesstāsts

Komunistiskās partijas biedrs no 1921. gada. 1935. gadā bija Kominternes kongresa deputāts. Otro pasaules karu pavadīja ieslodzījumā Mauthauzenes koncentrācijas nometnē. Ar PSRS atbalstu izvirzījās pēc Klementa Gotvalda nāves un Rūdolfa Slānska atcelšanas no amata. Turpināja prieksteču iesākto stingro kursu, pamazām zaudēdams popularitāti. 1968. gadā bija spiests atteikties no amatiem un par valsts līderi kļuva Aleksandrs Dubčeks. Pēc PSRS iebrukuma Čehoslovākijā jeb t.s. "normalizācijas" 1971. gadā tika atjaunots partijas Centrālajā komitejā, tomēr nespēlēja būtisku lomu Gustava Husāka administrācijā.

## Ārējās saites
Bumba (ierocis)

[thumbnail|235px|''[GBU-43/B Massive Ordnance Air Blast* bumba]]
*'Bumba''' ir nosaukums dažāda veida spridzekļiem. Ļoti bieži ar šo terminu apzīmē aviācijas bumbas, kas tiek mestas no lidmašīnām (bumbvedējiem), vai dziļumbumbas, ko nomet jūrā kuģu vai zemūdeņu gremdēšanai. Viena no postošākajām bumbām ir atombumba, kas kara apstākļos ir izmantota tikai divreiz — 1945. gada 6. un 9. augustā, kad amerikāņi atombumbu uzmeta uz Hirosimu un Nagasaki. Šis termins nereti tiek izmantots, lai apzīmētu arī teroristu veidotos un uzspridzinātos spridzekļus.

Otrā pasaules kara laikā, kad notika plaša pilsētu bombardēšana, un Aukstā kara gados civiliedzīvotāju vajadzībām tika veidotas bumbu patvertnes, kas tos pasargātu no bumbu sprādzieniem.

## Literatūra
* .
## Ārējās saites

* Explosive Violence: The Problem of Explosive Weapons—A report by Richard Moyes (Landmine Action, 2009) on the humanitarian problems caused by the use of bombs and other explosive weapons in populated areas
* Bombs for Beginners at FAS.org
* Bomb Shock Wave Estimation—MakeItLouder.com: How a bomb functions and rating their power
Alfrēds Feils

**Alfrēds Feils** (1902—1942) bija latviešu komponists, diriģents un ērģelnieks. Latgales Tautas konservatorijas direktors (1932-1941), 1940. gada Latgales novada Dziesmu svētku organizators Daugavpilī.
Sadarbībā ar Daugavpils simfoniskā orķestra diriģentu Teodoru Tomsonu organizējis vokāli simfoniskās mūzikas koncertus Daugavpilī un citās Latgales pilsētās.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1902. gada 29. maijā Rīgā bankas direktora Kārļa Feila ģimenē. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gadā Feilu ģimene tika izsūtīta uz Krieviju. Pēc atgriešanās dzimtenē mācījās Rīgas 1. ģimnāzijā (1920-1923). Studēja Latvijas konservatorijā, kur apguva ērģeļu spēli Paula Jozuusa klasē, mācījās mūzikas teoriju un kompozīciju pie profesora Jāzepa Vītola, piedalījās koncertos kā koncertmeistars un ērģelnieks.

1928. gadā absolvēja Latvijas Konservatoriju ar brīvmākslinieka-ērģelnieka diplomu. 1930. gadā sāka strādāt Daugavpilī par Latgales Tautas konservatorijas skolotāju, bija tās direktors (1932-1941). Vienlaikus bija Daugavpils 1. pilsētas ģimnāzijas mūzikas skolotājs, Daugavpils Latviešu biedrības jauktā kora diriģents, ar kuru piedalījies 1938. gada IX Vispārējos latviešu dziesmu svētkos Rīgā un 1940. gada Latgales novada dziesmu svētkos Daugavpilī. Līdztekus tiešajiem darbiem nodarbojās ar kompozīciju, rakstīja kora un solo dziesmas, orķestra skaņdarbus, publicēja mūzikas kritikas rakstus un recenzijas.

1938. gada IX Dziesmu svētkos vīru kori dziedāja Alfrēda Feila dziesmu "Atdzimšanai".

1941. gada jūnija deportāciju laikā arestēts un izsūtīts uz Krasnojarskas novadu Sibīrijā, kur gājis bojā Gulaga soda nometnē pie Jeņisejskas 1942. gada 5. oktobrī.

## Darbi
Aptuveni 70 kora dziesmu, to vidū 25 tautasdziesmu apdares ("Div' pļaviņas es nopļāvu", "Kas maņ beja nadzeivot" u.c.), krājums "Septiņpadsmit dziesmas koriem" (1937)

Feila tautasdziesmu apdares attīsta Emiļa Melngaiļa un Jēkaba Graubiņa pieeju šim žanram – gan tautas mūzikas diatonisma pārtverē, gan arī tehniskas brīvības, virtuozitātes un ilustratīva skaņu raksta izvēršanā. Te Feils izpaužas kā inteliģents, mēra sajūtas apveltīts mūziķis, kas labi pārvalda kompozīcijas tehniku un sasniedz iecerētos izteiksmes mērķus.

## Literatūra
* Ilga Hammere Viņu aizšūpoja Jeņisejas ūdeņi "Māksla", 1994, Nr. 4; 
* Komponists Alfrēds Feils "Latvju Mūzika", Nr. 23, ASV, 1994.

## Atsauces
Povils Lukšis

**Povils Lukšis** (; dzimis ) ir Lietuvas bijušais futbola uzbrucējs.

Lukšis trīs reizes (2004; 2007; 2010) kļuvis par Lietuvas futbola čempionāta A līgas rezultatīvāko spēlētāju. 2005. gada sezonā Panevēžas "Ekranas" sastāvā viņš kļuva par Lietuvas čempionu.

Lukšis ir aizvadījis četras spēles Lietuvas izlases sastāvā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tevantepekas zemesšaurums

**Tevantepekas zemesšaurums** () ir zemesšaurums Ziemeļamerikā, kas atdala Atlantijas okeānam piederīgo Meksikas līci no Klusā okeāna. Tiek uzskatīts par Centrālamerikas ziemeļu robežu. Izvietojies Meksikas Oahakas un Verakrusas štatos. Šaurākajā vietā starp Kampečes un Tevantepekas līčiem zemesšaurums ir 192 līdz  plats. Zemesšauruma augstākais punkts ir 224 m vjl Čivelas pārejā, kam no austrumiem piekļaujas Čjapasas Sjerramadres, bet no rietumiem — Oahakas Sjerramadres kalnu grēdas. Šauruma ziemeļu daļā plaša džungļiem klāta zemiene, dienvidu daļā — šaurs piekrastes līdzenums, kam piekļaujas lagūnas.

Zemesšauruma nosaukums cēlies no Tevantepekas pilsētas tā dienvidos, kuras nosaukums savukārt navatlu valodā nozīmē «jaguāru kalni» *(tecuani-tepec)*. Kopš Kortesa laikiem Tevantepekas zemesšaurums tika uzskatīts par vienu no potenciālajām vietām okeānus savienojoša kanāla izbūvei. 19. gadsimta beigās kanāla vietā tika projektēts kuģu transportēšanai paredzēts vairāku ceļu dzelzceļš, kas netika realizēts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Zālītis (komponists)

**Jānis Zālītis** (1884 — 1943), arī **Jānis Zālīts**, bija latviešu komponists un viens no ievērojamākajiem 1920.-1930. gadu mūzikas kritiķiem. Latvijas Nacionālās operas pirmais direktors (1919-1922). Viņa mūziku dziļi ietekmējis ar simbolismu saistītais 20. gadsimta pirmo gadu desmitu mākslas novatorisms.

## Dzīvesgājums
Dzimis Nītaurē 1884. gada 12. februārī. Mācījās pie Nītaures draudzes skolotāja un ērģelnieka Jāņa Zalcmaņa, kas bija beidzis Cimzes skolotāju semināru. 1899. gadā pārcēlās uz dzīvi Rīgā, kur viņa muzikālie audzinātāji bija Emīls Dārziņš un H. Seifrics.

No 1904. līdz 1915. gadam viņš studēja Pēterburgas konservatorijā profesora Homiliusa ērģeļu klasē, no 1908. gada speciālās kompozīcijas teorijas klasē, dažus gadus pavadot arī profesora Jāzepa Vītola praktiskās kompozīcijas speciālklasē. Pirmajos konservatorijas gados tapa Zālīša dziesmas „Rīts” (K. Skalbes vārdi), „Ziedu nakts” (A. Saulietis), „Laimīti man meklējot” (E. Treimanis-Zvārgulis), „Rudenis” (J. Poruks), „Eža kažociņš” (K. Štrāls), „Veļu naktī” (A. Austriņš) u.c. Pēterburgas gados Zālītis no 1910. gada iesāka arī savas mūzikas recenzenta gaitas.

Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām Zālītis 1919. gadā kļuva par tikko nodibinātās Latvijas Nacionālās operas direktoru (1919-1922, 1926-1928). Rakstīja mūzikas recenzijas avīzēs "Latvija", "Dzimtenes Vēstnesis", "Līdums", "Baltija", vēlāk pastāvīgi "Jaunākās Ziņās". Otrā pasaules kara gados bija Rīgas mūzikas skolas (bijušās Tautas konservatorijas) direktors.

Miris no akūtas infekcijas 1943. gada 12. decembrī Rīgā, apglabāts Meža kapos.

## Darbi
Zālītis komponējis ap četrdesmit solodziesmu, tikpat kordziesmu, folkloras apdares, daži klavierdarbi. Viņa daiļrade ar savu intensīva lirisma un garīguma izpausmi pieder pie latviešu mūzikas dārgumiem. Apmēram puse Zālīša kordziesmu uzrakstītas līdz 1918. gadam, tajās pilnīgi nobriedis viņa kora stils, ko raksturo oriģināls, tonalitātes paplašināšanā sakņots harmoniju kolorīts, poētiski izsmalcināta muzikālā deklamācija un bieži vien kamermuzikāla faktūra.
Viņa slavenākās dziesmas ir 1912. gadā komponētā „Biķeris miroņu salā” (J. Poruks), „Ceļš uz dzimteni” (1916., P. Blaus), „Pie koklētāja kapa” (1913., A. Austriņš), kas rakstīta E. Dārziņa nāves piemiņai. Retāk izpildītas dziesmas ir „Kad nakts” (1913., Rainis), „Birztaliņa” (1916., K. Jēkabsons), „Tā vēsma” (1916., J. Poruks), „Kā sniegi” (1920., J. Jaunsudrabiņš).

## Literatūra
* Jānis Zālītis. Raksti. Jēkaba Vītoliņa un Mildas Zālītes redakcijā. Rīga: Latvijas Valsts izdevniecība, 1960. (Jāņa Zālīša kritikas un raksti no Jaunākām Ziņām un citiem izdevumiem)

## Atsauces

## Ārējās saites
Džoija Kinga

**Džoija Linna Kinga** (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise.

Viņa ir pazīstama ar Ramonas Kvimbijas lomu filmā *Ramona and Beezus*, kur viņa filmējās kopā ar Selīnu Gomesu. Arī viņas vecākās māsas ir aktrises. Kingas debija televīzijā bija dalība divās seriāla *[[The Suite Life of Zack & Cody]]* sērijās 2006. gadā.

## Ārējās saites
Edips

[thumb|220px|[Žans Ogists Dominiks Engrs — "Edips un Sfinksa"]]
**Edips** jeb **Oidips** (, *Oidípous*) sengrieķu mitoloģijā ir Tēbu valdnieks.

Viņš izpildīja pravietojumu, kurā tika teikts, ka viņš nogalinās savu tēvu, tādējādi pakļaujot nelaimei savu pilsētu un ģimeni.

Edipa tēvs bija karalis Lājs un māte — karaliene Iokaste. Vienā no populārākajiem mīta variantiem Lājs uzzin pareģojumu, ka dēls viņu nogalinās un apprecēs viņa sievu. Edips tika atdots audzināšanā karalim Polibam. Vēlāk Edips, pašam nezinot, nogalināja savu tēvu un, kļūdams par karali, apprecēja savu māti Iokasti. Viņiem piedzima divi dēli un divas meitas.

Par viņu ir Sofokla traģēdija "Valdnieks Edips", kas kopā ar traģēdijām "Antigone" un "Edips Kolonā" veido Tēbu triloģiju.

Leģenda par Edipu ir devusi nosaukumu psiholoģijā pazīstamajam Edipa kompleksam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Olimpa dievi

**Olimpa dievi** sengrieķu mitoloģijā bija galvenās dievības grieķu panteonā, kas dzīvoja Olimpa kalnā. Olimpa dievi savu pārākumu ieguva dievu karā, kurā Zevs vadīja savus brāļus un māsas uzvarā pār titāniem. Olimpa dievi ir: Afrodīte, Apollons, Arejs, Artemīda, Atēna, Dēmetra, Hēfaists, Hēra, Hermejs, Poseidons un Zevs. Tāpat Olimpa dieviem mēdz pieskaitīt Aīdu un Hestiju.

## Ārējās saites

* The Olympians
X Vispārējie latviešu Dziesmu svētki

thumb|280px|Padomju Latvijas I Dziesmu svētku kopkoncerts.
**Latviešu Dziesmu Svētku septiņdesmitpiecgadei veltītie Padomju Latvijas I Dziesmu svētki** jeb **X Vispārējie latviešu Dziesmu svētki** notika Rīgā 1948. gada 19. — 22. jūlijā jaunceltajā Esplanādes estrādē, vienlaicīgi notika I Deju svētki "Dinamo" stadionā.

Svētkus rīkoja Centrālā republikāniskā Dziesmu svētku komisija. Svētkos piedalījās 14 542 dalībnieki, bērnu kopkorī bija 5141 dalībnieks. Virsdiriģents Teodors Kalniņš, goda virsdiriģenti Alfrēds Kalniņš un Emilis Melngailis. Deju virsvadītāji bija Helēna Tangijeva-Birzniece, Milda Lasmane, Bruno Priede, Zinaīda Zeltmate.

## Norise
Pirms kopkoncertiem notika dziesmu karu sacensības, kas tika pielīdzinātas sociālistiskajai sacensībai. Svētku gājiena dalībnieki nesa Staļina un citu PSRS vadītāju portretus.

Kopkoris uzstājās divos koncertos, pavadījumus spēlēja padomju armijas apvienotais pūtēju orķestris.
Repertuārā bija gan latviešu tautasdziesma "Pūt, vējiņi", gan "Karaļmeita", "Upe un cilvēka dzīve", "Gaismas pils", gan arī "Mūs veda Staļina griba", "Uzvaras rīts", "Dziesma par Staļinu". Teodors Kalniņš diriģēja Pētera Barisona "Dziesmai šodien liela diena" ar Arvīda Skalbes vārdiem, kas kļuva par Dziesmu svētku neoficiālo himnu.

## Atsauces
XII Vispārējie latviešu Dziesmu svētki

thumb|300px|XII Vispārējie latviešu Dziesmu svētki (Padomju Latvijas Trešie Dziesmu svētki) Mežaparka Lielajā estrādē (1955).
**Padomju Latvijas Trešie Dziesmu svētki** jeb **XII Vispārējie latviešu Dziesmu svētki** notika Rīgā 1955. gada 18. – 22. jūlijā jaunuzceltajā Mežaparka Lielajā estrādē, vienlaicīgi notika III Deju svētki „Daugavas” stadionā. 

Svētkus rīkoja Centrālā republikāniskā Dziesmu svētku komisija. Svētkos piedalījās 10 767 dalībnieki, bērnu kopkorī bija 3571 dalībnieks. Virsdiriģenti bija Teodors Kalniņš, Jēkabs Mediņš, Jānis Ozoliņš, Leonīds Vīgners, Haralds Mednis, diriģēja arī Jānis Dūmiņš un Edgars Tons. Deju virsvadītāji bija Milda Lasmane un Bruno Priede.

## Norise
Kopkoris uzstājās divos koncertos, abos piedalījās arī skolu jaunatnes kopkoris. Dziesmu pavadījumus atskaņoja Padomju armijas Rīgas garnizona 1350 koristi un muzikanti. Dejas pirmo reizi iekļāva arī kora koncertos.

## Atsauces
XI Vispārējie latviešu Dziesmu svētki

thumb|300px|XI Vispārējie latviešu Dziesmu svētki

**Padomju Latvijas Otrie Dziesmu svētki** jeb **XI Vispārējie latviešu Dziesmu svētki** notika Rīgā 1950. gada 18. – 23. jūlijā Esplanādes estrādē, vienlaicīgi notika II Deju svētki „Dinamo” stadionā. 

Svētkus rīkoja Centrālā republikāniskā Dziesmu svētku komisija. Svētkos piedalījās 13 866 dalībnieki, bērnu kopkorī bija 3571 dalībnieks. Virsdiriģenti Teodors Kalniņš, Jēkabs Mediņš, Jānis Ozoliņš, Leonīds Vīgners, Haralds Mednis, goda virsdiriģenti Alfrēds Kalniņš un Emilis Melngailis. Deju virsvadītāji bija Milda Lasmane, Bruno Priede, Zinaīda Zeltmate.

## Norise
Uzvaras laukumā sarīkoja karaspēka parādi un darbaļaužu demonstrāciju, kurā bija jāpiedalās arī kopkora dziedātājiem. Priekšnesumus krievu valodā sniedza Rīgas garnizona karavīru apvienotais koris (800 dziedātāji) un Latvijas arodskolu audzēkņu kopkoris. 

Repertuārā cita starpā bija Jēkaba Mediņa "Kolhoza namdari", Jāņa Ozoliņa "Skaista mūsu zeme dzimtā", Aleksandrova "Lai Padomju valstij ir slava".

## Atsauces
Karvedilols

**Karvedilols** () ir famakoloģiska viela, alfa un bēta adrenoblokators. 

Karvedilols ir racēmisks savienojums no diviem enantiomēriem, kurā bēta1 un bēta2 bloķējoša aktivitāte ir S(-)-enantiomēram, bet alfa1 bloķējoša iedarbība ir R(+) un S(-)-enantiomēram vienādā pakāpē. Karvedilols ir balts vai gandrīz balts kristālisks pulveris. Viegli šķīstošs dimetilsulfoksīdā, šķīstošs metilēnhlorīdā un metanolā, grūti šķīstošs 95% etanolā un izopropanolā, nenozīmīgi šķīstošs dietilēterī un gandrīz nešķīstošs ūdenī. Molmasa 406,5 (g/mol).

## Farmakoloģiskā darbība
Vielai ir hipotenzīva, antiangināla, antiaritmiska, pretglaukomas iedarbība. Neselektīvi bloķē alfa un bēta adrenoreceptorus. Pieder pie II klases antiaritmiskiem līdzekļiem. Paplašina asinsvadus, pazemina vispārējo perifērisko asinsvadu pretestību, samazina sirds izsviedi. Pilinot konjunktivālā maisā, samazinās intraokulārais spiediens (samazinās acs iekšējā šķidruma apjoms). Intraokulārais spiediens sāk pazemināties 15 minūtes pēc iepilināšanas un sasniedz maksimumu pēc 4—6 stundām.

## Atsauces
Alfa un bēta adrenoblokatori

**Alfa un bēta adrenoblokatori** ir adrenoblokatoru apakšgrupa, kurā ietilpst preparāti, kas bloķē gan alfa, gan bēta adrenoreceptoru aktivitāti un kuriem piemīt asinsvadus paplašinoša (vazodilatējoša) iedarbība, kā arī antihipertenzīvi, antiangināli un pretglaukomas efekti. Pie alfa un bēta adrenoblokatoriem pieder karvedilols, labetalols, proksodolols.

## Iedarbības mehānismi
Karvedilols un labetalols bloķē alfa1, bēta1 un bēta2 adrenoreceptorus, kas rada vazodilatāciju, arteriālā asinsspiediena pazemināšanos, samazina sirds saraušanās biežumu. Tiem piemīt iekšēja simpatomimētiska aktivitāte. Tāpēc arteriālā spiediena pazemināšana šo preparātu lietošanas fonā notiek bez bēta adrenoblokatoriem raksturīgās vispārējas perifēro asinsvadu pretestības palielināšanās un nieru asinsplūsmas pazemināšanās. Karvedilols veic arī sirds pirmsslodzes un pēcslodzes pazemināšanu, kreisā kambara izsviešanas frakcijas palielināšanu.

Proksodolols ir neselektīvs alfa un bēta adrenoblokators. Rada vazodilatāciju, pazemina vispārējo perifērisko asinsvadu pretestību, pazemina sirds izsviedi, pazemina intraokulāro spiedienu. Pēc instilācijas (iepilināšanas) acīs pazeminās iekšējā šķidruma produkcija un uzlabojas tā attece.

## Atsauces
XV Vispārējie latviešu Dziesmu un Deju svētki

**V. I. Ļeņina simtgadei un republikas trīsdesmitgadei veltītie Padomju Latvijas (VI) dziesmu un deju svētki** jeb **XV Vispārējie latviešu Dziesmu svētki** notika Rīgā 1970. gada 11. – 20. jūlijā Mežaparka Lielajā estrādē, vienlaicīgi notika Deju svētki „Daugavas” stadionā. 

Svētkus rīkoja Centrālā republikāniskā Dziesmu svētku komisija. Kopkorī bija 12 700 dziedātāji, apvienotajā simfoniskajā orķestrī 400 muzikanti. Virsdiriģenti bija Staņislavs Broks, Jānis Dūmiņš, Haralds Mednis, Jānis Ozoliņš, Edgars Tons, Leonīds Vīgners, Imants Cepītis, Daumants Gailis, Imants Kokars, Gido Kokars un Edgars Račevskis, bet Goda virsdiriģents - Jēkabs Mediņš.

Deju koncertos piedalījās 3000 dejotāju. Deju virsvadītāji bija Valentīns Bļinovs, Elga Drulle, Aleksandrs Lembergs, Vilis Ozols, Ingrīda Saulīte, Osvalda Štrauss, Uldis Žagata, bet Goda virsvadītāja - Milda Lasmane.

## Norise
Kopkoris uzstājās divos koncertos, vokāli instrumentālos skaņdarbus atskaņoja apvienotais simfoniskais orķestris. No programmas izņēma Emīla Dārziņa dziesmu ”Mūžam zili”, bet no Jāzepa Vītola kordziesmu krājuma - visas dziesmas, kurās bija pieminēti vārdi "Latvija" vai "Dievs". Tomēr repertuārā atjaunoja Emīļa Melngaiļa dziesmu "Jāņuvakars".

## Atsauces
XVI Vispārējie latviešu Dziesmu svētki

**PSRS nodibināšanas 50. gadadienai un dziesmu svētku simtgadei veltītie (VII) Padomju Latvijas dziesmu svētki** jeb **XVI Vispārējie latviešu Dziesmu svētki** notika Rīgā 1973. gada 15. – 22. jūlijā Mežaparka Lielajā estrādē. VII Deju svētki notika atsevišķi 1975. gada 17. - 19. jūlijā.

Svētkus rīkoja Centrālā republikāniskā Dziesmu svētku komisija. Kopkorī bija 14 800 dziedātāju, apvienotajā pūtēju orķestrī 1444 muzikanti, apvienotajā koklētāju ansamblī bija ap 100 dalībnieku. Koncertos uzstājās arī 1190 dejotāju. 
Virsdiriģenti bija Imants Cepītis, Jānis Dūmiņš, Daumants Gailis, Gido Kokars, Imants Kokars, Haralds Mednis, Jānis Ozoliņš, Edgars Račevskis, Leonīds Vīgners un Ausma Derkēvica.

## Norise
Svētku gājiena laikā pie Ļeņina pieminekļa stāvēja sardze Lāčplēša tērpos.
Kopkoris uzstājās trijos koncertos. Simtgades svētkos pirmo reizi uzstājās Rīgas 6. vidusskolas koklētāju ansamblis.

Emīla Dārziņa dziesma "Mūžam zili" sākotnēji esot bijusi iekļauta repertuārā, bet īsi pirms svētkiem izņemta no koncerta. Noslēguma koncertā vīru kori saukuši "Mūžam zili" un Haralds Mednis uzņēmās dziesmu nodiriģēt.

## Atsauces