open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
1131. gads

**1131**. () bija parastais gads, kas sākās otrdienā.

## Notikumi

* Fulks un Jeruzalemes Melisenda kļūst par Jeruzalemes karali un karalieni
* Ramons Belengers IV kļūst par Barselonas grāfu
* Krievzemē nokļūst Valdimiras Dievmātes ikona
* Templiešu ordenis nodibina savu pirmo cietoksni Aragonas Karalistē

## Dzimuši

* 14. janvāris — Valdemārs I Lielais (*Valdemar den Store*), Dānijas karalis (miris 1182.)

## Miruši

* 1. marts — Ištvāns II (*II. István*), Ungārijas karalis (dzimis 1101.)
* 13. oktobris - Francijas Filips (*Philippe de France*), Francijas karalis (dzimis 1116.)
* datums nezināms - Omars Haijāms (عمر خیام), persiešu dzejnieks
1182. gads

**1182**. () bija parastais gads, kas sākās piektdienā.

## Notikumi

## Dzimuši

* datums nezināms - Asīzes Francisks (*Franciscus Assisiensis*), katoļu svētais (miris 1226.)

## Miruši

* 12. maijs — Valdemārs I Lielais (*Valdemar den Store*), Dānijas karalis (dzimis 1131.)
1988. gada Latvijas čempionāts šahā

**1988. gada Latvijas šaha čempionāts** - Latvijas PSR 45. šaha čempionāts vīriešiem un Latvijas PSR 42. šaha čempionāts sievietēm.

## Turnīra gaita
Latvijas PSR 45. šaha čempionāts vīriešiem notika 1988. gada martā Rīgā. Tāpat kā iepriekšējā gadā Edvīns Ķeņģis nezaudēja nevienā partijā un pārliecinoši nodrošināja sev pirmo vietu. Tas bija viņa trešais un otrais pēc kārtas Latvijas PSR čempiona tituls. Aleksandram Šabalovam atkal bija jāsamierinās ar otro vietu, kuru viņš dalīja kopā ar Valēriju Žuravļovu.

Latvijas PSR 42. šaha čempionāts sievietēm notika no 10. līdz 30. martam 1988. gadā Rīgā. Turnīru lieliski aizvadīja Natālija Jerjomina, kas visu laiku bija līdere, un guva pelnītu uzvaru. Labs finišs padevās Andai Šafranskai, taču otrā vieta bija augstākais, ko viņai izdevās sasniegt. Trešajā vietā palika Ingūna Erneste.

## Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
:

## Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
:

## Ārējās saites
*  1988. gada Latvijas PSR 45. čempionāta šahā vīriešiem turnīra tabula un partijas

## Literatūra
* Žurnāls "Šahs", Rīga, 1988.

## Skatīt arī
* 1988. gada Latvijas šaha čempionāta 1. līga
Saliena (Salienas pagasts)

**Saliena** (arī **Salanāja**, **Salonāja**) ir ciems Augšdaugavas novada Salienas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pagasta vidusdaļā Tartaciņas krastos pie autoceļa P69  no novada centra Daugavpils un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Salonājas muižas *(Sallonay)* centra. Izaugusi padomju gados kā ciema padomes un kolhoza «Iskra» centrs. Salienā atrodas pagasta pārvalde, vidusskola, kultūras nams, bibliotēka, feldšeru un vecmāšu punkts, veikals.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
1989. gada Latvijas čempionāts šahā

**1989. gada Latvijas šaha čempionāts** - Latvijas PSR 46. šaha čempionāts vīriešiem un Latvijas PSR 43. šaha čempionāts sievietēm.

## Turnīra gaita
Latvijas PSR 46. šaha čempionāts vīriešiem notika 10. līdz 28. martam 1989. gadā Rīgā. Turnīrā ārpus konkurences piedalījās Gruzijas lielmeistare un divkārtējā Pasaules čempiones šahā nosaukuma pretendente Nana Aleksandrija. Turnīrs gan nebija sevišķi veiksmīgs titulētai viešņai, un viņa palika priekšpēdējā vietā. Cīņa par uzvaru ritēja starp četriem šahistiem: Alvi Vītoliņu, Jāni Klovānu, Edvīnu Ķeņģi un Aleksandru Šabalovu. Turnīra vidusdaļā nedaudz atpalika Šabalovs un finišēja tikai ceturtais. Pirms pēdējās kārtas par vienīgo līderi bija izvirzījies Vītoliņš, taču pēdējā kārtā viņš nespēja uzvarēt Normundu Miezi, un Vītoliņu panāca Klovāns un Ķeņgis, kas savas izšķirošās partijas uzvarēja. Pirmo reizi Latvijas čempionātu vēsturē bija jārīko trīs dalībnieku papildus turnīrs par čempiona nosaukumu. Turnīrs notika 2 riņķos no 14. līdz 20. aprīlim 1989. gadā Rīgā, un tajā veiksmīgāks bija dalībnieks, kas nezaudēja nevienā partijā - Edvīns Ķeņģis. Tas bija viņa ceturtais un trešais pēc kārtas Latvijas PSR čempiona tituls. Otro vietu ieņēma Klovāns, bet trešais palika Vītoliņš. Turnīrā tika nospēlēta pati garākā partija Latvijas šaha čempionātu vēsturē - Viesturs Meijers un Igors Rausis vienojās par neizšķirtu tieši 200. gājienā. 

Latvijas PSR 43. šaha čempionāts sievietēm notika no 10. līdz 30. martam 1989. gadā Rīgā. Pēc nedaudz ieilgušas atrašanās godalgotajās vietās iepriekšējos čempionātos pie sava pirmā Latvijas čempiones titula tika Ingūna Erneste. Viņas parākums bija neapstrīdams: par diviem punktiem atpalika Anda Šafranska, par trim - iepriekšējā gada čempione Natālija Jerjomina, un par četriem - Tatjana Voronova.

## Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
:

## Latvijas vīriešu šaha čempionāta papildus turnīra tabula
:

## Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
:

## Atsauces

## Ārējās saites
*  1989. gada Latvijas PSR 46. čempionāta šahā vīriešiem turnīra tabula un partijas

## Literatūra
* Žurnāls "Šahs", Rīga, 1989.

## Skatīt arī
* 1989. gada Latvijas šaha čempionāta 1. līga
Davidovičs

**Davidovičs** var būt:

* Boriss Davidovičs (*Барыс Давыдавіч*; miris pēc 1186. gada), Polockas kņazs;
* Pavels Davidovičs (*Paweł Dawidowicz*; dzimis 1995. gada), poļu futbolists.
1990. gada Latvijas čempionāts šahā

**1990. gada Latvijas šaha čempionāts** - Latvijas 1. atklātais šaha čempionāts.

## Turnīra gaita
1990. gadā tika pieņemta deklarācija "Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu". Arī Latvijas šaha dzīvi skāra pārmaiņas - vēsturē aizgāja Latvijas PSR šaha čempionāti, un tika nolemts Latvijas čempionātu sarīkot kā plašu starptautisku turnīru. Latvijas 1. atklātais šaha čempionāts notika no 9. līdz 17. aprīlim 1990. gadā Rīgā pēc Šveices sistēmas 9 kārtās. Turnīrā piedalījās 154 dalībnieki, tostarp 10 viesi no Somijas, Norvēģijas, Lietuvas, Ukrainas, Moldovas. Pazīstamākie no viesiem bija lielmeistars un četrkārtējs Somijas čempions šahā Heiki Vesterinens, jaunais starptautiskais meistars Rūne Djurhūss (Norvēģija), kas nākamajā, 1991. gadā kļuva par Eiropas junioru čempionu šahā, un spēcīgais meistars Boriss Itkiss (Moldova). No viesiem labāk veicās Djurhūsam, kas ar 6 punktiem dalīja 14. - 30. vietu, bet Vesterinens un Itkiss ieguva tikai 5,5 punktus un dalīja 31. - 46. vietu. Turnīrs bija ļoti spraigs, pat viens zaudējums varēja krasi ietekmēt rezultātu - tā Aleksandrs Šabalovs pēc četrām uzvarām 5. kārtā piedzīvoja pirmo zaudējumu, pārtērējot apdomas laiku līdzīgā pozīcijā, un atlikušajās partijās ātri vienojās par neizšķirtu. Tomēr čempions palika iepriekšējais, jo vislabāk arī atklātajā čempionātā spēlēja iepriekšējā gada uzvarētājs Edvīns Ķeņģis, kas piekto reizi un ceturto reizi pēc kārtas kļuva par Latvijas čempionu. Aiz viņa ar punkta intervālu ierindojās Andrejs Sokolovs, Edvīns Griezne, Normunds Miezis, Jānis Klovāns. No šahistēm labākā bija Benita Vēja, kas izcīnīja 5,5 punktus un saņēma turnīra organizatoru speciālbalvu.

Latvijas 1990. gada šaha čempionāts sievietēm notika no 9. līdz 26. maijam Rīgā. Turnīrs noritēja pēc tradicionālās riņķa sistēmas, un tajā ārpus konkurences spēlēja meistare Ņina Sitņikova (Ļeņingrada), kura ieņēma 3. vietu. Jau izlozē pirmo numuru izvilka Anda Šafranska, tāpat starts viņai padevās varens - 7 uzvaras 7 kārtās, un jautājums par čempiones nosaukumu bija izšķirts. Otro vietu ieņēma Guna Skujiņa, kas gan par diviem punktiem atpalika no uzvarētājas. Šafranskai tas bija trešais Latvijas čempiones tituls.

## Latvijas atklātā šaha čempionāta turnīra pirmo vietu tabula
:

## Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
:

## Atsauces

## Ārējās saites
*  1990. gada Latvijas 1. atklātā šaha čempionāta pilna tabula un partijas

## Literatūra
* Žurnāls "Šahs", Rīga, 1990.

## Skatīt arī
* Starptautiskais turnīrs "Rīga - 1990"
Fransuā Olands

**Fransuā Žerārs Žoržs Nikolā Olands** (, ; dzimis  Ruānā, Francijā) ir franču politiķis, bijušais Francijas prezidents un Andoras līdzprincis.

## Biogrāfija
Dzimis Ruānas ārsta Žorža Olanda ģimenē. Viņa dzimtas uzvārds (*Hollande*) cēlies no holandiešu izceļotājiem no Hābsburgu Nīderlandes.

Laikā no 1988. līdz 1993. gadam, kā arī no 1997. gada līdz prezidenta amatā stāšanās brīdim viņš bija Nacionālās Asamblejas deputāts. 1997. gada novembrī kļuva par Sociālistiskās partijas pirmo sekretāru, līdz viņu 2008. gada novembrī nomainīja Martina Obrija (*Martine Aubry*). Laikā no 2001. līdz 2008. gadam bijis Tilles mērs. Savukārt kopš 2008. gada F. Olands ir Korēzas departamenta Ģenerālpadomes prezidents.

2011. gada oktobrī Sociālistu un kreiso radikāļu partijas izvirzīja viņa kandidatūru Francijas prezidenta amatam 2012. gada vēlēšanās. Viņš uzvarēja vēlēšanu pirmajā kārtā, saņemdams 28,63% balsu. Vēlēšanu otrajā kārtā, kas notika maija sākumā, viņš pārspēja tobrīdējo valsts prezidentu Nikolā Sarkozī. F. Olands amatā stājās .

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Dmitrijs Cvetkovs

**Dmitrijs Cvetkovs** (; dzimis , Ļeņingradā) ir krievu orientierists, Pasaules un Eiropas čempions.

2008. gada Eiropas čempionātā Ventspilī, Latvijā, negaidīti izcīnīja zelta medaļu garajā distancē, tāpat arī Krievijas izlases sastāvā kļuva par čempionu stafetē. Šo panākumu Krievijas stafetes komandas sastāvā D. Cvetkovam izdevās atkārtot arī 2010. gada un 2013. gada Pasaules čempionātos. Bijis arī divkārtējs Pasaules junioru čempions (2003. gadā Igaunijā). Augstāko vietu Pasaules kausa kopvērtējumā (15.) izcīnījis 2008. gada sezonā, savukārt augstākajā vietā pasaules rangā (6.) bijis 2012. gadā.

2011. gadā uzvarēja Somijas lielākajās daudzdienu sacensībās *[[Fin5]]*. Pārstāv Somijas klubu *Ikaalisten Nouseva-Voima*, kura sastāvā 2012. gada Jukolas stafetē uzvarēja prestižajā pēdējā etapā (komanda gan ieņēma tikai 36. vietu).

D. Cvetkovs daudz trenējies un piedalījies sacensībās Latvijā. Precējies, divi bērni.

## Ārējās saites
* ''World Ranking'' profils 
* ''WorldofO'' profils
Dmitrijs Trefilovs

**Dmitrijs Trefilovs** (dzimis  Rīgā) ir Latvijas vingrotājs.

Vingrošanā trenējas kopš četru gadu vecuma. Lielākos panākumus guvis 2010. gada Eiropas čempionātā, kur ierindojās 12. vietā daudzcīņā. Lielākais sasniegums Pasaules čempionātā individuālajās disciplīnās ir 32. vieta vingrojumā uz zirga 2007. gadā. D. Trefilovs 2012. gada janvārī kvalificējās startam . Tajās kvalifikācijā izcīnīja 38. vietu daudzcīņā un 24. vietu vingrojumā uz zirga, tādējādi nekvalificējoties finālsacensībām.

## Atsauces

## Ārējās saites

* LOV profils
Ljēža—Bastoņa—Ljēža

**Ljēža–Bastoņa–Ljēža** (), bieži saukta par *La Doyenne* ("vecākā"), ir viens no pieciem klasiku «pieminekļiem» Eiropas profesionālajā šosejas riteņbraukšanas sacensību kalendārā. Sacensības notiek Ardēnu reģionā Beļģijā no Ljēžas uz Bastoņu un atpakaļ pa atšķirīgiem ceļiem.

## Ardēnu klasikas

Ljēža–Bastoņa–Ljēža bija daļa no UCI Pasaules kausa un ir daļa no Beļģijas Ardēnu klasiku sērijas, kurās ietilpst arī *[[La Flèche Wallonne]]*. Abas organizē *[[Amaury Sport Organisation]]*. Vienubrīd *La Flèche Wallonne* un Ljēža–Bastoņa–Ljēža notika divas dienas pēc kārtas kā "Ardēnu nedēļas nogale". Astoņi braucēji ir sasnieguši "Ardēnu dubli", uzvarot abās sacensībās viena gada laikā: Ferdijs Kiblers divreiz (1951. un 1952. gadā), Stans Okerss (1955. gadā), Edijs Merkss (1972. gadā), Moreno Ardžentins (1991. gadā) Davide Rebellins (2004. gadā), Alehandro Valverde (2006., 2015. un 2017. gadā), Filips Žilbērs (2011. gadā), kad viņš uzvarēja arī *[[Amstel Gold Race]]* un *[[Brabantse Pijl]]* braucienos un Tadejs Pogačars (2025. gadā).

## Distance
right|thumb|''La Redoute'' virsotne
Sacensību distance seko taisnam 95&nbsp;km ceļam no Ljēžas uz Bastoņu, bet atpakaļceļā uz Ljēžu ar līkumiem distance sastāda 163&nbsp;km. Otrā daļa sastāv pārsvarā no kāpumiem kā *Stockeu*, *Haute-Levée*, *La Redoute* un *Saint-Nicolas*, pirms noslēdzas Ljēžas ziemeļu apkaimē Ansā. Daudzie pauguri dod iespējas uzbrukumiem un sacensības bieži vien ir parocīgas agresīviem braucējiem.

## Uzvarētāji

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Kazdanga

**Kazdanga** ir ciems Dienvidkurzemes novada Kazdangas pagastā, pagasta centrs. Apdzīvotā vieta izvietojusies pagasta ziemeļdaļā Alokstes krastos pie autoceļa P117  no novada centra Grobiņas un  no Rīgas. Dažkārt Kazdangā tiek iekļauta Valāta.

Kazdangā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, kultūras nams, bibliotēka, ambulance, veikals. Kazdangas muižas pils komplekss ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Vēsture
[thumb|200px|left|[Kazdangas muižas pils. Langes cietspiede pēc Štafenhāgena gravīras, 1866).]]
Kazdanga vēstures avotos pirmoreiz minēta 1350. gadā, kad to izlēņoja brāļiem Vīgantiem. Mūsdienu apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Kazdangas muižas *(Katzdangen)* centra. Izaugusi Latvijas PSR laikā kā Kazdangas sovhoztehnikuma ciemats. Mācību iestāde Kazdangā pastāvēja no 1923. līdz 2009. gadam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Līdzenumu algonkinu valodas

**Līdzenumu algonkinu valodas** ir valodu grupa, kas veido vienu no trim algonkinu valodu saimes atzariem. Šīs valodas savstarpēji nav ciešāk radnieciskas par citām saimes valodām. Iedalījums vienā atzarā ir ģeogrāfisks, saistīts ar šo valodu lietotāju savstarpējo ģeogrāfisko tuvumu.

thumb|250px|Arapahs Kraupainais Bizons.
## Atzars
Līdzenumu algonkinu valodas gan fonētiski, pan leksiski visai spēcīgi atdalījušās no protoalgonkinu valodas (pirmvaloda, no kuras cēlušās visas algonkinu valodas). Piemēram, protoalgonkinu **keriwa* ("ērglis") šeijenu valodā pārveidojies par *netse*;

protoalgonkinu **veθali* ("viņas vīrs") arapahu valodā pārveidojies par *ííx*;

**nepyi* ("ūdens") atsinu par *nic*;

**waˈposwa* arapahu valodā kļuvis par *nóóku*;

**maθkwa* ("lācis") arapahu valodā par *wox* un **sakimeˈwa* ("muša") par *noubee*;

**eθkweˈwa* ("sieviete") arapahu par *hisei*, siksiku *aakííwa*, šeijenu *hé'e* un groventru *iiθe*.
  

### Atzara valodas
Zemāk norādītas valodas un to dialekti.

1. **Siksiku** ( jeb blekfūti, latviski zināmi arī kā "melnkājainie" vai "melnās pēdas")
2. **Arapahoanu**
: i. Arapahu-atsinu
::* Arapahu valoda
::* Atsinu valoda *(zināmi arī kā groventri, aáni, ahahnelini, ahe, a'ane, a'ananini)*
::* Besavunenu *(†)*
:*  Navathinenu *(†)*
:*  Ha'anahuvenu *(†)*
3. **Šeijenu valoda**
:* Šeijenu
:* Sutaio *(zināmi arī kā so'taa'e)* *(†)* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Algonquian Family
* Algonquian languages
Rihards Veide

**Rihards Veide** (dzimis  Valmierā) ir latviešu BMX riteņbraucējs.

LOV sastāvā ir kopš 2007. gada. 2005. gada Eiropas čempionātā U-15 vecuma grupas kopvērtējumā viņš izcīnīja 3. vietu. 2008. gada Pasaules junioru čempionātā izcīnījis 9. vietu, pēc gada Eiropas junioru čempionāta kopvērtējumā — 14. vietu. 2010. gadā R. Veide ieņēmis 22. vietu Eiropas čempionāta finālā, savukārt 2011. gada Pasaules čempionātā — 33. vietu. Tāpat 2011. gada Latvijas čempionātā finišējis 3. vietā. 2012. gada Eiropas čempionāta finālā ieņēmis 2. vietu aiz Edžus Treimaņa. Kvalificējās startam , kurās viņš sasniedza pusfinālu stadiju, ierindojoties 13. vietā.

Izglītību ieguvis Valmieras 5. vidusskolā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* LOV profils
Veide

**Veide** var būt:

* Ādams Veide (*Adam Weide*; 1667―1720) ― vācu cilmes Krievijas caristes armijas virsnieks un diplomāts;
* Andrejs Veide (1832—1889) ― igauņu izcelsmes latviešu kuģu īpašnieks, kapteinis, kuģu būvētājs;
* Jānis Veide (1907—1973) ― latviešu policists, nacionālās pretošanās kustības dalībnieks, politieslodzītais;
* Juris Veide (1830—1894) ― igauņu izcelsmes latviešu kuģu īpašnieks, kapteinis un viens no Ainažu jūrskolas dibinātājiem;
* Miķelis Veide (1869—1941) ― latviešu kuģinieks, tālbraucēju kapteinis;
* Rihards Veide (1991) ― latviešu BMX riteņbraucējs.

## Skatīt arī
* Vaide
Anita Siliņa

**Anita Siliņa** (agrāk **Kažemāka** dzimusi ) ir latviešu vieglatlēte, startē soļošanas sacensībās un garo distanču skriešanā.

2007. gada Pasaules jaunatnes čempionātā viņa izcīnīja 12. vietu 5000 m soļošanā ar laiku 23:57,05 min. 2008. gada Pasaules čempionātā junioriem A. Siliņa ieņēma 28. vietu 10 000 m soļošanā ar laiku 50:53,59 min. 2009. gada Eiropas junioru čempionātā viņa ieņēma 9. vietu 10 000 m soļošanā ar laiku 52:28,50 min. Latvijas—Zviedrijas sacensībās izcīnījusi 2. vietu 10&nbsp;km soļošanā starp pieaugušajiem ar laiku 47:05. 2013. gada Pasaules čempionātā Maskavā, Krievijā, izcīnīja 42. vietu.

2014. gada oktobrī Frankfurtes maratonā uzrādīja personisko rekordu maratonā: 2.39:57, sasniedzot piekto visu laiku labāko rezultātu starp Latvijas skrējējām.

2015. gada Pasaules čempionātā Pekinā ieņēma 39. vietu ar sezonas labāko rezultātu 2:45:54.

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites

* Latvijas Vieglatlētikas savienības profils
*
Latvijas futbola izlase 2012. gadā

**[[Latvijas futbola izlase]] 2012. gadā** uzsāka dalību 2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas turnīrā, tāpat izlase aizvadīja vairākas draudzības spēles.

## Statistika

|}

## FIFA rangs

## Spēles
Latvija: 1. Andris Vaņins, 13. Kaspars Gorkšs (K), 3. Oskars Kļava, 4. Ritus Krjauklis, 5. Aleksandrs Fertovs, 6. Deniss Ivanovs, 7. Oļegs Laizāns, 14. Andrejs Perepļotkins, 9. Ritvars Rugins,

16. Artjoms Rudņevs, 11. Ivans Lukjanovs.
----
Latvija: 1. Pāvels Doroševs, 13. Kaspars Gorkšs (K), 3. Oskars Kļava, 5. Oļegs Laizāns, 6. Deniss Ivanovs, 7. Aleksandrs Fertovs, 8. Aleksandrs Cauņa, 9. Aleksejs Višņakovs,

10. Ritvars Rugins, 11. Ivans Lukjanovs, 16. Artjoms Rudņevs.
----
Latvija: 1. Andris Vaņins, 2. Igors Savčenkovs, 3. Oskars Kļava, 4. Ritus Krjauklis, 5. Oļegs Laizāns (13. Nauris Bulvītis 84'), 6. Aleksandrs Fertovs (15. Artis Lazdiņš 77'), 20. Vitālijs Smirnovs, 8. Aleksandrs Cauņa (7. Artūrs Zjuzins 72'),9. Aleksejs Višņakovs (14. Andrejs Perepļotkins 77'),17. Edgars Gauračs (10. Vladimirs Kamešs 72'), 11. Ivans Lukjanovs (16. Alans Siņeļņikovs 72').
----
Latvija: 1. Andris Vaņins (K), 13. Nauris Bulvītis, 3. Oskars Kļava, 4. Ritus Krjauklis, 5. Oļegs Laizāns, 6. Aleksandrs Fertovs, 20. Vitālijs Smirnovs, 8. Aleksandrs Cauņa, 

9. Aleksejs Višņakovs (7. Artūrs Zjuzins 77'), 17. Edgars Gauračs (19. Vladislavs Kozlovs 82'), 11. Ivans Lukjanovs (10. Vladimirs Kamešs 72').
----
Latvija: 1. Andris Vaņins (K), 3. Oskars Kļava, 4. Ritus Krjauklis, 5. Oļegs Laizāns, 6. Deniss Ivanovs, 8. Aleksandrs Fertovs, 10. Aleksejs Višņakovs (7. Vladimirs Kamešs 63'),

11. Ivans Lukjanovs (9. Māris Verpakovskis 75'), 15. Artūrs Zjuzins (14. Ritvars Rugins 46'), 16. Artjoms Rudņevs (17. Edgars Gauračs 63'), 19. Vitālijs Smirnovs.
----

Latvija: 1. Andris Vaņins, 3. Oskars Kļava, 13. Kaspars Gorkšs (K), 4. Ritus Krjauklis, 5. Oļegs Laizāns (17. Edgars Gauračs 80'), 6. Deniss Ivanovs, 18. Aleksandrs Fertovs (14. Ritvars Rugins 75'), 8. Aleksandrs Cauņa, 10. Aleksejs Višņakovs (9. Māris Verpakovskis 75'), 11. Ivans Lukjanovs, 16. Artjoms Rudņevs
----

----

----

## Atsauces
Knābis

thumb|200px|Dažādi putnu knābji
**Knābis** (*rostrum*) ir putniem raksturīgs orgāns, kuru veido pagarināti bezzobaini žokļi, kas klāti ar ragvielas apvalku (ramfotēku). Putnu augšžokli sauc par augšknābi, bet apakšžokli — par apakšknābi. Augšknābja pamatne daudziem putniem pārklāta ar vaskādiņu. Putniem, kuriem nav vaskādiņas, ramfotēka pakāpeniski sabiezinās un pāriet galvas pieres daļas ādā. Putnu embrijiem uz virsknābja mēdz veidoties speciāls izaugums — olas zobs.

Putnu knābim ir daudzveidīgas funkcijas, tādēļ tā forma arī ir ļoti daudzveidīga un var kalpot putna sugas raksturošanai. Knābis putniem kalpo uzbrukumam un aizsardzībai, laupījuma satveršanai un saplosīšanai, augsnes rakšanai un zondēšanai, koku kalšanai, kā arī citām sarežģītām darbībām, kas saistītas ar apspalvojuma kopšanu, ligzdas vīšanu u.c. Funkciju daudzveidība iespējama putnu galvaskausa, ar kuru saistīts augšknābis, lielā kustīguma dēļ; apakšknābja kustības savukārt nodrošina košanas muskulatūra.

Knābja formu visvairāk nosaka putna barošanās veids. Plēsīgiem putniem knābis ir ass, izliekts uz leju; ūdensputniem — plakans, ar raga plātnītēm ūdens filtrēšanai; graudēdājiem putniem — īss, masīvs un spēcīgs; kukaiņēdājiem — tievs, ass, dažādas formas un garuma.

Dažu fosilo putnu knābjiem iekšējās malās bija zobi.

Knābjiem līdzīgi veidojumi ir arī citiem dzīvniekiem — kloākaiņiem, piemēram, pīļknābim; bruņrupučiem; dažiem galvkājiem (kalmāriem). Knābji bija arī izmirušajiem pterozauriem.

## Ārējās saites
Rostrums

thumb|300px|Divu vēžu sugu atšķirīgie rostrumi.
**Rostrums** (no  — 'knābis') ir termins, ko anatomijā lieto filoģenētiski nesaistītu dzīvnieku struktūru apzīmēšanai. Tas parasti ir pagarināts knābjveidīgs izaugums galvas priekšpusē.

Vēžveidīgajiem tas ir pieres dzelksnis, jeb uz priekšu izvirzīts karapaksa pagarinājums, kas pārsedz pirmo taustekļu jeb antenulu trīsposmainos pamatus, kas atrodas pie viduslīnijas, un kātaino kustīgo salikto acu pāra pamatus. Tādējādi acis var paslēpties zem šī pieres dzelkšņa. Vēžveidīgo rostrums parasti ir cieši saaudzis ar karapaksu, taču atsevišķos gadījumos (piemēram, plānčauļi) tas var veidot šarnīrveida savienojumu ar to. Dažādiem vēžveidīgajiem rostrumi pēc formas ir ļoti daudzveidīgi. Tāpēc tie bieži vien tiek izmantoti kā taksonomisko vienību diagnosticējošas īpašības.

## Atsauces
Ilona Marhele

**Ilona Marhele** (dzimusi  Alūksnē) ir latviešu vieglatlēte, startē garo distanču (pārsvarā maratona) skriešanas sacensībās.

2015. gada oktobrī Frankfurtes maratonā, Vācijā, uzstādīja personisko rekordu 2:38:01, vienlaikus kvalificējoties 2016. gada Riodežaneiro Olimpiskajām spēlēm. Olimpiskajās spēlēs ieņēma 61. vietu ar personiskajam rekordam tuvu rezultātu 2:41:02.

2007. gadā uzvarējusi Rīgas pusmaratonā ar rezultātu 1:22:21, kā arī 2010. gadā svinējusi uzvaru Valmieras pusmaratonā, kas vienlaikus bija arī Latvijas čempionāts (1:23:49).

2016. gada februārī Barselonas maratonā uzstādīja personisko rekordu pusmaratona distancē (1:16:09), septembrī uzvarēja Tallinas pusmaratonā (1:17:08), savukārt oktobrī — Siguldas pusmaratonā (1:17:20).

I. Marhele piedalījās 2017. gada Pasaules čempionātā vieglatlētikā, kur, uzstādot jaunu personisko rekordu (2.37:40), ieņēma 31. vietu maratona distancē. Tas viņu ierindo starp visu laiku labākajām maratona skrējējām Latvijas vieglatlētikas vēsturē.

2019. gada maijā Prāgas maratonā par 11 sekundēm laboja savu personisko rekordu maratonā (2:37:29), ieņemot 12. vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Skriesim.lv'' profils 
* ''All-Athletics'' profils
Aleksandrs Vinokurovs

**Aleksandrs Vinokurovs** (; dzimis  Biškulā pie Petropavlovskas, Kazahijas PSR) ir bijušais profesionālais krievu tautības Kazahstānas šosejas riteņbraucējs, kura pēdējā pārstāvētā komanda bija *[[Astana (komanda)|Astana]]*. Faniem zināms kā "Vino", viņš uz velosipēda bija pazīstams gan kā aprēķinātājs, gan impulsīvs vispusīgs braucējs ar agresīvu, uzbrūkošu braukšanas stilu. A. Vinokurovs ir  sudraba medaļas ieguvējs grupas braucienā. Pēc 12 gadiem viņam šo savu sasniegumu izdevās pārspēt, kļūstot par  čempionu grupas braucienā. Kazahstānas Republikas Nopelniem bagātais sporta meistars.

## Karjera
A. Vinokurovs ar riteņbraukšanu sāka nodarboties 1984. gadā 11 gadu vecumā. 1997. gadā viņš pārcēlās uz Franciju, kur noslēdza savu amatiera karjeru un 1998. gadā kļuva par profesionālu riteņbraucēju.

Viņš ir uzvarējis četros *[[Tour de France]]* posmos, četros *[[Vuelta a España]]* posmos un 2006. gadā arī kopvērtējumā, divreiz sacensībās Ljēža–Bastoņa–Ljēža un vienu reizi *[[Amstel Gold Race]]*, kā arī vairākās citās viendienas un vairāku posmu sacensībās.

A. Vinokurovam bija panākumiem bagāta karjera, bet to noslēdza notikumi 2007. gada ''Tour de France'' laikā, kad viņš atzinās asins dopinga izmantošanā. Izcietis 2 gadu diskvalifikāciju 2009. gada augustā A. Vinokurovs atgriezās riteņbraukšanā, vispirms pārstāvot Kazahstānas izlasi un pēc tam *Astana* komandu. Smags kritiens 2011. gada ''Tour de France'' laikā draudēja otrreiz beigt viņa karjeru, bet riteņbraucējs nepadevās un paziņoja, ka startēs vēl vienu sezonu, par galveno startu izvirzot . Šo mērķi A. Vinokurovam izdevās īstenot: viņš visai negaidīti uzvarēja 2012. gada olimpisko spēļu grupas braucienā, 8&nbsp;km pirms finiša atraujoties no grupas kopā ar Kolumbijas sportistu Rigoverto Uranu, ko pārliecinoši apspēlēja sprinta finišā. Aptuveni 200 metrus līdz finišam, kad vienam no viņiem uzvara bija nodrošināta, R. Urans neapdomīgi paskatījās atpakaļ pār kreiso plecu (Vinokurovs bija labajā pusē), lai redzētu, vai netuvojas sekotāji. A. Vinokurovs tobrīd uzsāka sprintu, pārsteidzot konkurentu. R. Urans reaģēja ar novēlošanos, jo nebija pamanījis izrāvienu un nespēja sadeldēt atstarpi. Pēc šī panākuma A. Vinokurovs paziņoja, ka pēc olimpiskajām spēlēm beigs profesionāla riteņbraucēja karjeru.

2012. gadā Starptautiskā Riteņbraukšanas savienība uzsāka izmeklēšanu par Vinokurovu un Krievijas sportistu Aleksandru Kolobņevu par Šveices laikrakstā *L’lllustre* un Itālijas laikrakstā *Corriere della Sera* paustajām apsūdzībām. Tie apsūdzēja Vinokurovu par darījuma noslēgšanu ar Kolobņevu 2010. gadā, lai tas ļautu viņam uzvarēt Ljēža—Bastoņa—Ljēža sacensībās, kad abi atradās izšķirošajā atrāvienā. Tika apgalvots, ka Vinokurovs samaksājis 150 tūkstošus eiro. 2019. gada 12. septembrī prokurors prasīja sešu mēnešu cietumsodu abiem dalībniekiem, konfiscējot 150 tūkstošus eiro no Kolobņeva bankas konta un liekot samaksāt vēl 50 tūkstošus; Vinokurovam liekot maksāt 100 tūkstošus. 2019. gada 5. novembrī tiesa abus attaisnoja pierādījumu nepietiekamības dēļ.

## Atsauces

## Ārējās saites
The Incredible Hulk (2008. gada spēle)

***The Incredible Hulk*** ir datorspēle, kas bāzēta uz Marvel komiksu supervaroni Halku un 2008. gada filmu "Nepārspējamais Halks". Spēles versija konsolēm tika izdota 2008. gada 5. jūnijā, bet PC — 2008. gada 10. jūnijā. Visas spēles versijas, izņemot *Nintendo DS* versiju, izstrādāja *[[Edge of Reality]]*, bet *DS* versiju izstrādāja *[[Amaze Entertainment]]*. Izdevējs: *[[Sega (uzņēmums)|Sega]]*.

Spēle ir ļoti līdzīga *[[The Incredible Hulk: Ultimate Destruction]]* tās brīvās apkārtnes režīma un ļoti līdzīgas vadības dēļ. Galvenie ienaidnieki spēlē ir *[[Abomination (komikss)|Abomination]]*, *[[U-Foes]]*, *[[Bi-Beast]]*, *[[Encalve (komikss)|Enclave]]* un ASV Armija, ko vada Ģenerālis "Thunderbolt" Ross un Majors Glenns Talbots.

Savus tēlus spēlē atveido Edvards Nortons, Tims Rots, Liva Tailere, Villiams Herts un Tims Bleiks Nelsons.

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Ajūna

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q47837"
}

**Ajūna** (, *al-ʿUyūn* vai ***Laayoune***,  ) ir pilsēta Rietumsahārā. Pilsētu pārvalda Maroka, kas uzskata Rietumsahāru par daļu no tās teritorijas. 2010. gadā Ajūnā dzīvoja 196 tūkstoši cilvēku, un pēc šī rādītāja tā ir lielākā Rietumsahāras pilsēta. Ajūna ir Ajūnas-Bū Džeidūras-Sakijas el Hamras reģiona administratīvais centrs. Pilsētu 1928. gadā dibināja spāņi. Daļēji atzītās valsts Sahāras Arābu Demokrātiskās Republikas valdība uzskata Ajūnu par tās galvaspilsētu (pagaidu galvaspilsēta ir Tifariti).

## Ārējās saites

## Atsauces
1991. gada Latvijas čempionāts šahā

**1991. gada Latvijas šaha čempionāts** - Latvijas 2. atklātais šaha čempionāts.

## Turnīra gaita
Latvijas 1991. gada atklātais šaha čempionāts notika no 21. līdz 31. martam Rīgā. Turnīrs noritēja pēc Šveices sistēmas 11 kārtās, un tajā piedalījās vēl vairāk dalībnieku nekā iepriekšējā gadā - 196. Uz turnīru bija ieradušies 11 ārvalstu dalībnieki no Krievijas, Lietuvas, Igaunijas, Polijas, Francijas un pat viens šahists no Tunisijas. No viesiem spēcīgākais bija lielmeistars Jevgeņijs Svešņikovs, kas tajā laikā šaha sacensībās vēl pārstāvēja Krieviju. Viņš arī uzvarēja turnīrā, savācot 9 punktus (+8, -1, =2). Par puspunktu no Svešņikova atpalika Latvijas šahistu kvartets: Vladimirs Bagirovs, Juzefs Petkēvičs, Alvis Vītoliņš un Normunds Miezis. Bija paredzēts papildturnīrs starp Latvijas dalībniekiem, kas dalīja 2. - 5.vietu, taču Bagirovs un Petkēvičs tajā atteicās piedalīties, tādēļ 4 partiju papildus mačs notika starp Miezi un Vītoliņu. Izšķirošajā partijā labāks bija Miezis, kas izcīnīja savu pirmo Latvijas čempiona titulu.

Latvijas 1991. gada atklātais šaha čempionāts sievietēm notika no 26. janvāra līdz 3. februārim Rīgā. Arī sievietes bija pārgājušas uz Šveices sistēmu. Turnīrā piedalījās 4 viešņas: Asta un Rita Dambravaites (abas - Lietuva), Svetlana Sudņikova (Baltkrievija) un Leili Pernpū (Igaunija). Labāk no viņām veicās Astai Dambravaitei, kura turnīrā ierindojās 3. vietā. Par čempiones titulu cīnījās iepriekšējā gada uzvarētāja Anda Šafranska un Guna Skujiņa. Lai gan pēc uzvaras savstarpējā partijā 6. kārtā Skujiņa panāca Šafransku, tomēr uzvaras pēdējās trīs kārtās Šafranskai nodrošināja panākumu kopvērtējumā. Tas bija viņas otrais pēc kārtas un ceturtais Latvijas čempiones tituls.

## Latvijas atklātā šaha čempionāta pirmo vietu rezultāti

1. Svešņikovs J. 9, 2.-5. Bagirovs V., Miezis N., Petkēvičs J., Vītoliņš A. pa 8,5, 6.-10. Fridmans D., Savko A., Sokolovs A., Šmits A., Žuravļovs V. pa 8, 11.-27. Aleksandrovs S., Daudzvārdis J., Drīliņš A., Gobleja K., Grasis J., Kazačenkovs V., Kārkliņš I., Kirilovs V., Klovāns J., Kļuners V., Kosiņecs D., Lanka Z., Luckāns I., Musels D., Neibults M., Skuja A., Stavrinovs (Raudive) A. pa 7,5 punktiem.

## Papildus mačs par Latvijas čempiona nosaukumu
:

## Latvijas atklātā sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
:

## Ārējās saites
*  1991. gada Latvijas 2. atklātā šaha čempionāta tabula un partijas

## Literatūra
* Žurnāls "Šahs Baltijā", Rīga, 1991.
Valsts mākslas muzejs

**Valsts mākslas muzejs** var būt:

* Latvijas Nacionālais mākslas muzejs;
* Valsts mākslas muzejs (Dānija).
Gunārs Skvorcovs

**Gunārs Skvorcovs** (dzimis  Saldū) ir latviešu hokejists, spēlē labās malas uzbrucēja pozīcijā, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Līdz 2021. gadam pārstāvēja Kontinentālās hokeja līgas vienību Rīgas "Dinamo". No 2021. gada līdz 2024. gadam pārstāvēja Dānijas klubu Odense Bulldogs. 2022./2023. gada sezonā 45 spēlēs tika pie 49 punktiem, bet 2023./2024. gada sezonā 48 spēlēs tika pie 40 punktiem. 2024. gadā hokejists noslēdza divu gadu līgumu ar Vācijas dienvidu klubu Bavārijā “Heilbronner Falken”.

G.Skvorcovs hokeja gaitas uzsāka Brocēnu stadiona hokeja laukumā, kur viņa tēvs M.Skvorcovs lēja ledu, lai dēlu nodarbinātu un iemācītu tam slidot. G.Skvorcova pirmais treneris bija Edmunds Vasiļjevs Edmunda Vasiļjeva hokeja skolā.

Oficiālos turnīros pieaugušo izlases sastāvā debitējis 2010. gadā, kur pārstāvējis izlasi Pasaules čempionātā. Spēlējis vēl arī 2015., 2016., 2017. un 2021.gada pasaules čempionātos. Pārstāvējis Latvijas jaunatnes izlases.

## Spēlētāja karjera
Lielu daļu karjeras pavadījis HK Liepājas "Metalurgs" sastāvā (aizvadījis spēles gan galvenajā komandā, gan fārmklubā, gan jaunatnes izlasē), 24 spēles 2007.—2008. gada sezonā aizvadījis SK LSPA/Rīga sastāvā. Aizvadījis spēles Latvijas čempionātā, Latvijas čempionāta otrajā divīzijā, kā arī Baltkrievijas Ekstralīgā. 2010.—2011. gada sezonā "Metalurga" sastāvā kļuva par Latvijas čempionu.

2012. gada vasarā Skvorcovs, pēc veiksmīgi izturēta pārbaudes laika, noslēdza divu gadu līgumu ar KHL klubu Rīgas "Dinamo". Sezonu hokejists gan uzsāka tā fārmklubā Liepājas "Metalurgs", taču kopumā sezonas gaitā "Dinamo" sastāvā aizvadīja 23 spēles, ar rezultativitātes punktiem gan neizceļoties. Nākamajā sezonā Skvorcovs jau nostiprinājās "Dinamo" rindās, kur karjeru turpināja līdz 2021. gadam, pa vidu — vienu sezonu aizvadot Ķīnā Pekinas "Kunlun Red Star" sastāvā. No 2021. gada februāra līdz 2024. gadam savu karjeru turpināja Dānijā, pārstāvot klubu *Odense Bulldogs,* bet 2024. gadā pārcēlās uz Vācijas klubu Bavārijā “*Heilbronner Falken”,* kur ar spēlētāju tika noslēgts līgums uz diviem gadiem.  

Gunārs Skvorcovs ir pagaidām vienīgais latviešu uzbrucējs, kurš vienlaicīgi spēlējis arī kā aizsargs gan Dinamo Rīga, gan Latvijas izlasē. 

Latvijas hokeja izlases sastāvā debitējis 2010. gadā, agrāk spēlējis arī Latvijas U-20 un U-18 izlasēs.

## Privātā dzīve
Skolas gaitas uzsācis Brocēnu vidusskolā, bet pamatskola pabeigta Liepājā. Pēc vidusskolas absolvēšanas iestājās LSPA, kur izvēlējies trenera studiju programmu. 2023. gadā pabeidzot LSPA, kļuva par hokeja treneri. Precējies ar Anci Lieni Skvorcovu. 2021. gadā ģimenē piedzima meita. G.Skvorcovs spēlē arī golfu.

## Karjeras statistika

### Klubu statistika

## Ārējās saites
1992. gada Latvijas čempionāts šahā

**1992. gada Latvijas šaha čempionāts** - Latvijas 3. atklātais šaha čempionāts.

## Turnīra gaita
Latvijas 1992. gada atklātais šaha čempionāts notika no 21. līdz 29. martam Rīgā, Sporta pilī. Turnīrs noritēja pēc Šveices sistēmas 9 kārtās, un tajā atkal bija dalībnieku rekordskaits - 228. Turnīra uzvarētāju nācās noskaidrot pēc koeficientu sistēmas, jo finišu vienlaicīgi sasniedza uzreiz četri dalībnieki: Sergejs Okrugins, Jurijs Šabanovs (abi - Krievija), Valērijs Žuravļovs un Jānis Daudzvārdis. Par uzvarētāju tika atzīts Okrugins, bet Žuravļovam ar Daudzvārdi bija jāspēlē 4 partiju papildus mačs par Latvijas čempiona nosaukumu. Sakarā ar to, ka Žuravļovam turnīrā bija labāks koeficients, tad viņam pietika arī ar neizšķirtu mačā. Pēc uzvarām divās pirmajās partijās Žuravļovs otro reizi kļuva Latvijas čempionu. Turnīrā tika izcīnītas arī vairākas speciālbalvas: labākā dalībniece - G. Skujiņa, labākais juniors - A. Savko, labākais seniors - V. Rakitins.

Latvijas 1992. gada atklātais šaha čempionāts sievietēm notika no 2. līdz 11. februārim Rīgā. Arī sievietēm turnīrs noritēja pēc Šveices sistēmas 9 kārtās. Tajā piedalījās 32 dalībnieces, tajā skaitā šahistes no Igaunijas, Baltkrievijas un Uzbekijas. Par uzvarētāju kļuva igauņu šahiste Tūliki Laesone, par puspunktu no viņas atpalika Anna Hāna, kas arī ieguva Latvijas čempiones nosaukumu.

## Latvijas atklātā šaha čempionāta pirmo vietu rezultāti

1. Okrugins S. - 7,5 2. Žuravļovs V. - 7,5 3. Šabanovs J. - 7,5 4. Daudzvārdis J. - 7,5 5. Katišonoks N. - 7, 6. Jankovskis G. - 7, 7. Ramma K. - 7, 8. Fridmans D. - 7, 9. Romanovs O. - 7,
10. Kucins (Hemmings) A. - 7, 11. Miezis N. - 6,5, 12. Zarubins P. - 6,5 13. Bērziņš R. - 6,5, 14. Krivonosovs O. - 6,5, 15. Svešņikovs J. - 6,5, 16. Čehlovs A. - 6,5, 17. Drīliņš A. - 6,5, 18. Freimanis R. - 6,5, 19. Markauss J. - 6,5, 20. Timbers A. - 6,5.

:

## Latvijas atklātā sieviešu šaha čempionāta rezultāti

1. Laesone T. - 7, 2. Hāna A. - 6,5, 3.-6. Skujiņa G., Dadikina A., Voronova T., Rause O. pa 6, 7. Rožlapa V. - 5,5, 8.-15. Sīpola (Līckrastiņa) A., Rubene I., Ungure L., Parfjonova O. (Uzbekija), Paune Ilze, Vēja B., Stravinska A., Blinkevičute J. (Lietuva) pa 5, 16.-21. Ratke A., Rinčuka L. (Uzbekija), Suhovera M. (Baltkrievija), Rusanova N., Drozda O. (Baltkrievija), Mubaraškina O. pa 4,5, 22.-23. Vedeņina O., Filipsone Valda pa 4, 24.-28. Vēja G., Filipsone Vaira, Ērenšteina A., Mokina V. (Baltkrievija), Bērziņa A. pa 3,5, 29.-30. Bočkāne J., Zalcmane V. pa 2,5, 31. Luckāne A. - 2, 32. Grigorjana R. - 1,5.

## Literatūra
* Žurnāls "Šahs Baltijā", Rīga, 1992.
Jurģi (nozīmju atdalīšana)

**Jurģi** var būt:
* Jurģi — latviešu gadskārtu svētki
* Jurģi — apdzīvota vieta Jaunpils pagastā
* Jurģi — apdzīvota vieta Stalbes pagastā
La Flèche Wallonne

***La Flèche Wallonne*** ir viendienas šosejas riteņbraukšanas sacensības, kuras katru gadu aprīlī notiek Beļģijā, Valonijā.

Pirmā no Beļģijas Ardēnu klasikām, *La Flèche Wallonne* (*"valoņu bulta"*) mūsdienās notiek nedēļas vidū starp *[[Amstel Gold Race]]* un Ljēža–Bastoņa–Ljēža sacensībām. Vienubrīd *La Flèche Wallonne* un Ljēža–Bastoņa–Ljēža notika divas dienas pēc kārtas kā "Ardēnu nedēļas nogale" (abas sacensības organizēja *Amaury Sport Organisation*). Tikai septiņi braucēji ir sasnieguši "Ardēnu dubli", uzvarot abās sacensībās viena gada laikā: Ferdijs Kublers divreiz (1951. un 1952. gadā), Stans Okerss (1955. gadā), Edijs Merkss (1972. gadā), Moreno Ardžentins (1991. gadā) Davide Rebellins (2004. gadā), Alehandro Valverde (2006. un 2017. gadā) un Filips Žilbērs (2011. gadā).

## Uzvarētāji

### Pēc valsts

## Ārējās saites
* 
* Sacensību apraksts L'Equipe: "The Spring Classics: Cycling's Greatest One-Day Races"
Basra

**Basra** (, *al-Baṣra*) ir pilsēta Irākas dienvidaustrumos netālu no Irānas un Kuveitas robežām. 2012. gadā Basrā dzīvoja 2,01 miljoni iedzīvotāju, un pēc šī rādītāja tā ir otra lielākā pilsēta Irākā aiz valsts galvaspilsētas Bagdādes. Nozīmīga ostas pilsēta, lai gan neatrodas tieši Persijas līča krastā, bet gan Šatelarabas upes krastos. Svarīgs naftas ieguves un pārstrādes centrs. Attīstīti ķīmiskās rūpniecības un tekstilrūpniecības uzņēmumi. Basra tiek dēvēta arī par "Tuvo Austrumu Venēciju".
Amritsara

**Amritsara** (, ) ir pilsēta Indijas ziemeļrietumos, Pendžābas štatā. Pilsēta ir sikhu reliģijas garīgais centrs, kā arī Amritsaras apgabala administratīvais centrs. Pilsētā 2011. gadā dzīvoja 1,13 miljoni iedzīvotāju, un pēc šī rādītāja tā ir otra lielākā pilsēta Pendžābas štatā aiz Ludhijanas.

Vēsturiski pilsētas nosaukums bija **Rāmdāspura** (ਰਾਮਦਾਸਪੁਰ, *Rāmdāspur*), bet Britu Indijas pastāvēšanas laikā nosaukums bija **Ambarsara** (ਅੰਬਰਸਰ, *Ambarsar*).

## Ārējās saites
1993. gada Latvijas čempionāts šahā

**1993. gada Latvijas šaha čempionāts** - Latvijas šaha čempionāti vīriešiem un sievietēm.

## Turnīra gaita
Latvijas 1993. gada šaha čempionāts vīriešiem notika no 6. līdz 19. janvārim Rīgā. Pēc trim pēc kārtas atklātajiem čempionātiem šoreiz tika nolemts atgriezties pie vecās sistēmas ar finālu un atlases sacensībām. Čempionātam bija arī jānoskaidro 5 Latvijas pārstāvji tā gada FIDE zonālajam turnīram Viļņā. Turnīrā pārliecinoši uzvarēja vienīgais lielmeistars Zigurds Lanka, atstājot aiz sevis iepriekšējā gada čempionu Valēriju Žuravļovu un meistaru Ilmāru Luckānu. Uzvaru Lankam nodrošināja lielisks finišs - 7 punkti no 7 iespējamajiem. Šis čempionāts bija pēdējais, kurā piedalījās septiņkārtējais Latvijas čempions Alvis Vītoliņš. Slimības dēļ viņš nospēlēja tikai sacensību pirmo pusi, bet pārējās partijās viņa sāncenši saņēma punktu bez spēles. 

Latvijas 1993. gada šaha čempionāts sievietēm notika no 6. līdz 19. janvārim Rīgā. Arī sievietes bija atgriezušās pie ierastās čempionāta izspēles kārtības. Cīņa par uzvaru turnīrā noritēja starp Andu Šafranska un Ilzi Rubeni. Turnīra pirmo pusi abas dalīja pirmo vietu, taču turnīra finišā Rubene cieta divus sāpīgus zaudējumus, un Šafranska guva savu piekto uzvaru Latvijas čempionātos. Tāpat kā uzvarētāja nevienā partijā nezaudēja Tatjana Voronova, taču daudzie neizšķirti ļāva viņai ieņemt tikai trešo vietu.

## Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
:

## Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
:

## Atsauces

## Ārējās saites
*  1993. gada Latvijas čempionāta šahā vīriešiem partijas

## Literatūra
* Žurnāls "Šahs Baltijā", Rīga, 1993.
Mākslas vingrošana

thumb|200px|Grieķijas mākslas vingrotājas
**Mākslas vingrošana** ir sporta veids, kurā sportistes individuāli vai komandās (komandā esot vismaz diviem cilvēkiem) veido kompozīcijas ar vienu vai diviem priekšmetiem: aukla, aplis, vāles, bumba, lente, kā arī brīvais vingrojums (netiek izmantots neviens no rīkiem). Individuālajās sacensībās sportistes kompozīciju veido, izmantojot tikai vienu rīku. Kad uzstājas komanda, var tikt maksimāli izmantoti divi dažādi rīki. Tajā pašā laikā sportiste vingrojuma laikā var nomainīt savu rīku. Vērtēšanas sistēma laika gaitā ir mainījusies. Līdz 2001. gadam, līdzīgi kā tas ir sporta vingrošanā, sportistu sniegums tika vērtēts līdz 10 ballu sistēmā, savukārt pašlaik — 30 ballu sistēmā. Olimpiskajās spēlēs mākslas vingrošana ir iekļauta kopš . Lielākos panākumus tajās ir guvušas Krievijas sportistes.

## Atsauces

## Ārējās saites

* FIG mājaslapa , 
* Latvijas Vingrošanas Federācijas mājaslapa
1994. gada Latvijas čempionāts šahā

**1994. gada Latvijas šaha čempionāts** - Latvijas šaha čempionāti vīriešiem un sievietēm.

## Turnīra gaita
Latvijas 1994. gada šaha čempionāts vīriešiem notika no 4. līdz 15. martam Rīgā. Pēc gada pārtraukuma turnīrā uzvarēja Valērijs Žuravļovs. Tas viņam bija trešais Latvijas čempiona tituls. Otro un trešo vietu dalīja Andrejs Sokolovs un Juzefs Petkēvičs.

Latvijas 1994. gada šaha čempionāts sievietēm notika no 6. līdz 17. martam Rīgā. Pirmo vietu dalīja Anda Šafranska un Olita Rause. Lai noskaidrotu čempioni nācās rīkot 4 partiju papildus maču, kurā Rausi apmierināja arī neizšķirts, jo viņai bija labāks koeficients pamatturnīrā. Tomēr mačā, kas notika no 13. līdz 17. aprīlim, Šafranska uzvarēja ar 2,5:1,5 un otro gadu pēc kārtas kļuva par Latvijas čempioni. Tā bija viņas sestā uzvara Latvijas čempionātos. Jau otro gadu pēc kārtas nevienā partijā nezaudēja Tatjana Voronova un atkal palika trešā.

## Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
:

## Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
:

:

## Ārējās saites
*  1994. gada Latvijas čempionāta šahā vīriešiem partijas

## Literatūra
* Žurnāls "Šahs Baltijā", Rīga, 1994.
Bulta

thumbnail|290px|Bultas
**Bulta** ir no metāla, koka vai kaula izgatavota tieva stiegra ar vienu noasinātu galu vai uzgali, kuru izšauj ar loku vai stopu (arbaletu). Pirmās bultas tika izgatavotas aptuveni  gadus pirms mūsu ēras akmens laikmetā. Pirms šaujampulvera izgudrošanas loks un bultas bija viens no izplatītākajiem ieročiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kārlis Hilperts

**Kārlis Hilperts** (;  — ) bija vācu virsnieks, Dzelzs krusta Bruņinieka krusta kavalieris, Pirmā un Otrā pasaules kara dalībnieks.

## Militārā karjera
1907. gada jūnijā iestājies militārajā dienestā, kājnieku pulkā, par fanenjunkeru (virsnieka kandidātu). 1909. gada maijā piešķirta leitnanta dienesta pakāpe.

### Pirmais pasaules karš
Kara sākumā nozīmēts štāba pienākumu veikšanai. 1915. gada maijā paaugstināts amatā par vecāko leitnantu, 1917. gada oktobrī nozīmēts par ložmetējnieku rotas komandieri, bet decembrī paaugstināts par kapteini. 1918. gadā iecelts par kājnieku bataljona komandieri. Apbalvots ar abu pakāpju Dzelzs krustiem.

### Starpkaru posms
Turpinājis dienestu Reihsvērā. 1939. gada aprīlī paaugstināts par ģenerālmajoru. Norīkots par 9. armijas korpusa štāba priekšnieku.

### Otrais pasaules karš
No 1940. gada februāra bija 1. armijas štāba priekšnieks. Piedalījies Francijas kampaņā. No 1940. gada novembra bija Armiju grupas "D" štāba priekšnieks, ģenerālleitnants. No 1942. gada jūnija bija 59. armijas korpusa komandieris; no jūlija — 23. armijas korpusa komandieris Austrumu frontē. Piedalījies kaujās Rževas apkārtnē. Septembrī paaugstināts par kājnieku ģenerāli. Apbalvots ar Vācu krustu (zeltā).

No 1943. gada janvāra — 54. armijas korpusa komandieris (kaujas pie Ļeņingradas). Augustā apbalvots ar Dzelzs krusta Bruņinieka krustu. No novembra — 26. armijas korpusa komandieris (kaujas pie Ļeņingradas).

No 1944. gada janvāra — 1. armijas korpusa komandieris (kaujas Ņeveļas apkārtnē); augustā apbalvots ar Ozollapām pie Bruņinieku krusta.  No 1944. gada septembra — 16. armijas komandieris (Kurzemes cietoksnī). No 1945. gada marta — Armiju grupas Kurzeme komandieris. Maijā paaugstināts par ģenerālpulkvedi. Minēts pēdējā *Wehrmachtbericht* izlaidumā 1945. gada 9. maijā.

1945. gada 9. maijā, pēc Vācijas kapitulācijas, krita Sarkanās armijas gūstā. Pēc PSRS kara tribunāla sprieduma nošauts 1947. gada 1. februārī.

## Literatūra
* Fellgiebel, Walther-Peer (2000). *Die Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939—1945*. Friedburg, Germany: Podzun-Pallas. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Saparmurats Nijazovs

**Saparmurats Nijazovs** (, , ) jeb **Turkmenbaši** ( — "Visu turkmēņu tēvs"; dzimis , miris ) bija PSRS un Turkmenistānas valstsvīrs, Turkmenistānas pirmais prezidents (vēlāk arī prezidents uz mūžu) no  līdz pat savai nāvei .

Laikā no 1985. līdz 1991. gadam S. Nijazovs bija Turkmenistānas komunistiskās partijas vadītājs, taču pēc PSRS sabrukuma tika ievēlēts par Turkmenistānas prezidentu. Vēlāk viņš vairākas reizes tika pārvēlēts, līdz Tautas padome, kas ir valsts augstākais pārstāvniecības orgāns, pieņēma lēmumu, ka viņš savā amatā paliks līdz mūža beigām. S. Nijazovs mira  no miokarda infarkta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Orānijas Vilhelms (nozīmju atdalīšana)

**Orānijas Vilhelms** var būt:

*Anglijas karalis Viljams III (*William III & II*, 1650-1702)
*nīderlandiešu līderis Vilhelms Klusētājs (*Willem van Oranje/Willem de Zwijger*, 1533-1584)
Īrijas karogs

**Īrijas karogs** ir viens no Īrijas oficiālajiem valsts simboliem. Tas sastāv no trim vienāda platuma vertikālām līnijām — zaļas, baltas un oranžas. Tas ir taisnstūra formas, malu attiecība ir 1:2. Lai gan karoga krāsu nozīme netiek pieminēta Īrijas konstitūcijā, valdība ir paziņojusi, ka zaļā krāsa nozīmē gēlu tradīcijas, oranžā krāsa apzīmē Oranijas Viljama sekotājus Īrijā, savukārt baltā krāsa simbolizē mieru. Karogu pieņēma 1919. gadā pēc neatkarības kara.

## Krāsas

## Ārējās saites

* ''Flags of the World''
Haralds Mednis

**Haralds Mednis** (dzimis , miris ) bija latviešu diriģents.

## Biogrāfija
thumb|270px|Lazdonas draudzes koris ar IX dziesmu svētku pirmo godalgu (vidū diriģents Haralds Mednis)
Izglītību ieguvis Rīgas 1. ģimnāzijā, Latvijas Universitātē, kur studējis matemātiku un astronomiju, vēl studējis Latvijas Konservatorijā. Pēc tēva nāves kļuva par matemātikas skolotāju Lazdonas pamatskolā, kur arī sācis diriģenta gaitas. 1938. gadā viņa vadītais Lazdonas draudzes koris IX dziesmu svētku Dziesmu svētku "dziesmu karos" ieņēma pirmo vietu starp lauku koriem. Tāpat darbojies ar vairākiem citiem koriem, tostarp Latvijas Universitātes jaukto kori "Juventus".

Aktīvi darbojies Dziesmu svētkos — vairākos Dziesmu svētkos bijis virsdiriģents (1950, 1973, 1977, 1990), divos Dziesmu svētkos H. Mednis bija goda virsdiriģents (1993, 1998).

1985. gada Dziesmu svētkos, pēc tam, kad Emiļa Melngaiļa "Jāņu vakaru" nodiriģēja Jānis Dūmiņš, koristi sāka skandēt "Mednis, Mednis..." No virsdiriģentu saraksta izslēgtais Haralds Mednis uzkāpa uz skatuves un apvienotais koris vēlreiz nodziedāja "Jāņu vakaru". Šoreiz Haralda Medņa vadībā. 
Savukārt oficiālās svētku noslēguma ceremonijas laikā kopkoris izsauca publikā sēdošo Haraldu Medni, kas tomēr nodiriģēja no programmas izsvītroto "Gaismas pili".

Miris , apglabāts Rīgas Otrajos Meža kapos.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
1938. gadā apbalvots ar Atzinības krusta V šķiru. 
1994. gadā saņēma Triju Zvaigžņu ordeņa IV šķiru, 
1995. gadā kļuva par Latvijas Zinātņu akadēmijas goda locekli.
1999. gadā saņēma Lielo mūzikas balvu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Music'' profils 
* Haralda Medņa diriģētā "Gaismas pils" 1985. gada Dziesmusvētkos (LTV.LV ieraksts)
Vendi

**Vendi** var būt:

* vendi — viduslaiku Pielabas slāvu nosaukums (, );
* vendi — etniska grupa Latvijas teritorijā (Ventavā, vēlāk Cēsīs) viduslaikos;
* vendi — etniska grupa Dienvidāfrikas ziemeļaustrumos, Zimbabvē un Mozambikā.
Turkmenbaši

**Turkmenbaši** ( — "Visu turkmēņu tēvs") var būt:

* Saparmurata Nijazova tituls;
* ostas pilsēta Turkmenistānas rietumos pie Kaspijas jūras.
Cepure

thumbnail|175px|Dažādas cepures
**Cepure** ir daļa no apģērba, kuru izmanto galvas nosegšanai. Cepures valkā, lai pasargātu galvu no nokrišņiem, ceremoniālu un reliģisku iemeslu dēļ, drošības pēc un arī kā modes aksesuāru. Vēsturiski cepure norādīja arī sociālo stāvokli sabiedrībā. Mūsdienās cepure un tās valkāšanas veids visbiežāk norāda uz piederību zināmai sociālai grupai.

## Cepuru veidi

* Ausaine
* Berete
* Beisbola cepure
* Cilindrs
* Deķelis
* Folijas cepure
* Gardibene
* Katliņš
* Laiviņcepure
* Naģene
* Panama
* Platmale
* Salmenīca
* Sombrero
* Tibeteika
* Žokejcepure

## Skatīt arī
* Galvassega
Viljams III

**Viljams III un II** (, ; dzimis , miris ) bija Orānas princis kopš dzimšanas. Laikā no 1672. gada līdz pat savai nāvei viņš bija Holandes, Zēlandes, Utrehtas, Gelderas un Overiselas stadhaulders. No 1689. gada viņš valdīja Anglijā un Īrijā kā Viljams III. Tāpat bija arī Skotijas karalis, taču tur viņš pazīstams kā Viljams II.  notikušajā tā sauktajā "Slavenajā revolūcijā" tika gāzts tobrīdējais karalis Džeimss II un tronī nonāca Viljams III. Britu salās viņš valdīja kopā ar savu sievu Mariju II līdz viņas nāvei 1694. gadā. Pats Viljams mira .

## Ārējās saites

* "King Billy"
Nova Demba

**Nova Demba** () ir pilsēta Polijas dienvidaustrumos, Piekarpatu vojevodistē uz dienvidiem no Tarnobžegas. Pilsētā atrodas kara munīcijas rūpnīca *Dezamet*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Starptautiskā Futbola asociācijas valde

**Starptautiskā Futbola asociācijas valde** (**IFAB**) ir organizācija, kas nosaka spēles noteikumus futbolā.

## Atsauces
1145. gads

**1145. gads** () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.

## Notikumi
* 15. februāris — Eižens III kļuva par Romas pāvestu.

### Nezināms datums
* Almohadi iekaroja Ziemeļāfriku.

## Dzimuši
* Ibn Džubairs — arābu ceļotājs (miris 1217. gadā)

## Miruši
* 15. februāris — Lūcijs II, Romas pāvests