open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Eiropas Ebreju fonds

**Eiropas Ebreju fonds** (; turpmāk tekstā **EJF**) ir starptautiska nevalstiska organizācija, kas koordinē un atbalsta programmas un pasākumus, kuru mērķis ir uzlabot starpreliģiju un starpetniskās attiecības, stiprināt ebreju identitāti, neitralizēt asimilāciju, veicināt iecietību un izlīgumu Eiropā, cīnīties pret ksenofobiju, ekstrēmismu, antisemītismu un holokausta atmiņas saglabāšana. EJF tika izveidots 2006. gadā pēc Vjačeslava Mošes Kantora iniciatīvas, kurš ir Eiropas Ebreju kongresa prezidents un EJF priekšsēdētājs. Ariela Voitčika ir EJF ģenerālsekretāre.

Fonda pārvaldes institūcija ir konsultatīvā padome, kuru veido pārstāvji no Eiropas ebreju kopienām.

EJF īsteno vietējos, reģionālos un visas Eiropas projektus, kurus ierosinājušas gan atsevišķas kopienas, gan pats fonds. EJF galvenais mērķis ir stiprināt ebreju identitāti un apvienot ebreju kopienas. Tā darbība attīsta nacionālo lepnumu un pastiprina ebreju lepnumu kopienās. EJF izceļ un svin ebreju cilvēkus un viņu ievērojamo ieguldījumu Eiropas un pasaules sabiedrībā un kultūrā.

Fonds arī īsteno liela mēroga programmas, kuru mērķis ir izplatīt iecietību Eiropas kontinentā, stiprināt savstarpējo cieņu starp visu tautību un ticību pārstāvjiem, stiprināt ebreju kultūras lepnumu un apturēt to asimilāciju. EJF aktīvi cīnās pret ksenofobiju, antisemītismu un rasu diskrimināciju un izstrādā priekšlikumus un ieteikumus cīņas pastiprināšanai pret šīm mūsdienu pasaules parādībām. Tā ir arī apņēmusies veicināt izglītības programmas, kas nodrošina holokausta apmācību un to atmiņu turpmāko saglabāšanu.

## Skatīt arī

* Eiropas Ebreju kongress
* Starptautiskais Luksemburgas forums par kodolkatastrofas novēršanu
* Pasaules Holokausta forums
* Avangarda meistarības muzejs
* Vjačeslavs Moše Kantors

## Atsauces

## Ārējās saites

* Eiropas Ebreju fonds
* Starptautiskais Luksemburgas forums par kodolkatastrofas novēršanu 
* Pasaules Holokausta forums
* Eiropas ebreju kongress
* Viatcheslav Moshe Kantor (vietne)
1995. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

**1995. gada [[Pasaules čempionāts cīņas sportā]]** notika šķirti: vīrieši brīvajā sacentās no 10. līdz 13. augustam Atlantā (ASV), vīrieši grieķu-romiešu cīņā no 12. līdz 15. oktobrim Prāgā (Čehija), sievietes brīvajā cīņā no 9. līdz 11. septembrim Maskavā (Krievija).

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Komandu vērtējums

## Medaļu ieguvēji

### Brīvā cīņa, vīrieši

### Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

### Brīvā cīņa, sievietes

## Latvijas cīkstoņi
Čempionātā piedalījās vairāki Latvijas cīkstoņi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* [[UWW] Database]
Spīga

**Spīga** (arī **Mārsnēnu grāvis**) ir Raunas labā krasta pieteka Cēsu novada Mārsnēnu un Smiltenes novada Raunas pagastā.

Nelielā upe sākas Mārsnēnu pagastā, Āžkalna jeb Vēķa purva rietumos, bet ietek Raunā augšup valsts vietējās nozīmes autoceļa V187 tiltam. Visā tās aptuveni 4,5 km garumā tā tek pa neapdzīvotām teritorijām — mežiem un meliorētām lauksaimniecības zemēm. Gandrīz visā garumā tās gultne ir regulēta. Lejtecē, netālu no ietekas, tajā ietek Staiduļu grāvis. Citas pietekas — Abra un Sīmaņu grāvis.

## Atsauces
Sambra

**Sambra** () 193 kilometrus gara ir Māsas kreisā krasta pieteka Ardēnos, Francijas ziemeļaustrumos un Beļģijā.

Izteka Ardēnu ziemeļrietumu piekalnēs. Tek ziemeļaustrumu-austrumu virzienā caur Francijas - Beļģijas ogļu baseinu, kas savulaik bija ievērojams rūpniecības rajons. Sambras krastos atrodas Šarlruā. Ietek Māsā pie Namīras. Pirmā pasaules kara laikā pie upes notika Šarlruā kauja 1914. gada augustā un Sambres kauja 1918. gada novembrī.

## Ārējās saites
Eiropas Ebreju kongress

**Eiropas Ebreju kongress** () (**EJC**) tika dibināts 1986. gadā. Tā galvenā mītne atrodas Parīzē, biroji Briselē, Strasbūrā, Berlīnē un Budapeštā. Tas ir pārstāvēts no demokrātiski ievēlētām Eiropas ebreju kopienām.

## Pārskats
Saistībā ar Pasaules ebreju kongresu (*World Jewish Congress*) EJC sadarbojas ar valstu valdībām, Eiropas Savienības iestādēm un Eiropas Padomi. Eiropas Ebreju kongress ir viena no ietekmīgākajām starptautiskajām sabiedriskajām apvienībām un liela sekulārā organizācija, kas pārstāv vairāk kā 2,5 miljonus ebreju Eiropā. Tā ir jumta organizācija 42 valstu ebreju kopienām šajā kontinentā. EJC galvenais uzdevums ir veicināt Eiropas demokrātiju, pamatojoties uz labām kaimiņvalstu attiecībām, savstarpēju sapratni un iecietību. EJC uztur sadarbību ar Eiropas valdībām, vadošajām starptautiskajām institūcijām un Eiropas integrācijas asociācijām, tostarp Apvienoto Nāciju Organizāciju, Eiropas Savienību, Eiropas Drošības un sadarbības organizāciju. Tam ir līdzdalības statuss Eiropas Padomē.

EJC plānos ir aizsargāt cilvēktiesības, apkarot ksenofobiju un antisemītismu, veicināt starpkonfesiju dialogu, īstenot kultūras un izglītības programmas un atcerēties holokaustu un citus notikumus.

EJC galvenais birojs atrodas Parīzē, tā filiāles darbojas Berlīnē, Briselē, Budapeštā un Strasbūrā.

Vjačeslavs Moše Kantors tika ievēlēts par Eiropas Ebreju kongresa prezidentu 2007. gada jūnijā, atkārtoti ievēlēts 2008. gada decembrī, 2012. gada novembrī un 2016. gadā. Kopš 2004. gada līdz ievēlēšanai par EJC prezidentu viņš bija EJC valdes priekšsēdētājs.

## Galvenie mērķi
 EJC kā savus galvenos mērķos savā tīmekļa vietnē norāda: 
* *Cīņa [[Antisemītisms|pret antisemītisma]] atjaunošanos, izmantojot izglītību, tiesiskumu un drošību, sadarbībā ar valdībām un Eiropas iestādēm.*
* *Veicināt līdzsvarotu Eiropas politiku attiecībā uz Izraēlu un Tuvajiem Austrumiem un palīdzēt veidot veselīgu dialogu starp eiropiešiem un izraēliešiem.*
* *Veicināt reliģiju dialogu un izpratni.*
* *Nodrošināt [[Holokausts|holokausta]] atmiņu un izglītību.*
* *Veicināt demokrātisku Eiropas sabiedrību, kuras pamatā ir miers, sapratne un iecietība.*
* *Palīdzēt atjaunot kādreiz bagāto ebreju dzīvi Centrāleiropā un Austrumeiropā.*
* *Novērst Eiropas [[Ebreju asimilācija|ebreju iedzīvotāju asimilāciju]]*


## Ārējās saites

* Eiropas Ebreju kongress
* Pasaules Ebreju kongress
Kapurgu senkapi

**Kapurgu senkapi** ir valsts nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Siguldas novada Allažu pagastā, uz austrumiem no Allažiem. 

## Ārējās saites
*Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes db
Svetlana Gerasimenko

**Svetlana Ivanovna Gerasimenko** (; ; dzimusi , mirusi ) bija ukraiņu izcelsmes padomju un Tadžikistānas astronome. Pazīstama kā Čurjumova—Gerasimenko komētas atklājēja.

## Biogrāfija
Dzimusi 1945. gadā Kijivas apgabala Barišivkas ciematā skolotāju ģimenē. Tēvs bija ukrainis, māte — poliete. Gerasimenko ir izteikusies, ka uzskata sevi par ukrainieti.

1968. gadā absolvēja Kijivas Universitātes Astronomijas nodaļu un pēc tam iestājās aspirantūrā. 1969. gada septembrī Ukrainas Zinātņu akadēmijas Galvenās astronomiskās observatorijas līdzstrādnieka Kļimu Čurjumova vadībā devās ekspedīcijā uz Almati, lai veiktu komētu novērojumus ar 50 centimetru diametra teleskopu. Naktī no 11. uz 12. septembri viņa fotografēja Komasa-Sola komētu. Pēc atgriešanās Kijivā uz Gerasimenko uzņemtajiem attēliem Čurjumovs atklāja vēl vienu komētu, kas tika nosaukta viņu vārdā par Čurjumova—Gerasimenko komētu.

1973. gadā pēc Tadžikistānas Astrofizikas institūta uzaicinājuma Gerasimenko pārcēlās uz Dušanbi. Strādāja par zinātnisko līdzstrādnieci šajā institūtā, veicot komētu novērojumus un pētījumus.

2004. gada 2. martā Gerasimenko kopā ar Čurjumovu bija klāt Gviānas kosmiskā centra kosmodromā, kad tika palaista Eiropas starpplanētu zonde Rosetta. Tā devās uz Čurjumova—Gerasimenko komētu, ko sasniedza 2014. gada novembrī. 12. novembrī no zondes atdalījās nolaižamais aparāts *[[Philae]]*, kas veiksmīgi nosēdās uz komētas kodola.

Svetlanas Gerasimenko vārdā nosaukts arī asteroīds Nr. 3945, ko 1982. gadā atklāja Nikolajs Černihs.

2017. gadā Gerasimenko apbalvota ar Abū Alī Sīnā (Avicennas) vārdā nosaukto Tadžikistānas Valsts prēmiju par sasniegumiem zinātnes un tehnikas nozarē.

2019. gadā izdevums *Sputnik Таджикистан* nosauca Gerasimenko starp piecām slavenākajām Tadžikistānas sievietēm.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Рандеву с кометой Астрономия и телескопостроение
OneCoin

[thumb|180px|''OneCoin'' logotips uz biroja durvīm [Sofija|Sofijā, Bulgārijā 2016. gadā]]
***OneCoin*** ir krāpnieciska tīkla mārketinga shēma, ko kā kriptovalūtu reklamē Bulgārijā bāzēti ārzonas uzņēmumi *OneCoin Ltd* (reģistrēts Dubaijā) un *OneLife Network Ltd* (reģistrēts Belizā), ko 2014. gadā dibinājusi bulgāriete Ruža Ignatova sadarbībā ar Sebastianu Grīnvudu. Daudzas finanšu institūcijas un žurnālisti *OneCoin* ir klasificējuši kā Ponci shēmu, un daudzās valstīs ir aizliegta tās darbība. ASV prokurori apgalvoja, ka šī shēma ir saistīta ar aptuveni 4 miljardu ASV dolāru izkrāpšanu visā pasaulē; pēc citiem datiem 15 miljardi eiro.

Ruža Ignatova pazuda 2017. gadā, kad tika izdots slepens ASV orderis viņas arestam, un viņu aizstāja viņas brālis Konstantīns Ignatovs. Lielākā daļa *OneCoin* vadītāju tagad ir pazuduši vai tikuši arestēti. Grīnvuds tika arestēts 2018. gadā, Konstantīns Ignatovs tika aizturēts 2019. gada martā. 2019. gada novembrī tiesa Konstantīnu Ignatovu atzina par vainīgu apsūdzībā par naudas atmazgāšanu un krāpšanu.

## Koncepcija
Kā norāda *OneCoin*, tā galvenais bizness ir tirgošanas izglītojošu materiālu pārdošana. Dalībnieki var iegādāties mācību komplektus par cenu no 100 līdz  eiro. Katra pakete ietver "tokenus", kurus var piešķirt *OneCoin* "rakšanai". Tiek uzskatīts, ka *OneCoin* tiek rakts serveros divās vietās Bulgārijā un vienā vietā Honkongā. Katram līmenim (izņemot sesto un septīto) jeb paketei tiek piešķirts jauns izglītojošs materiāls, kas ir plaģiēts no vairākiem avotiem. Tomēr tipiskās *OneCoin* rekrutēšanas sapulcēs pārsvarā runā par ieguldījumiem kriptovalūtā, un izglītības materiāls maz tiek pieminēts.

Vienīgais veids, kā *OneCoin* apmainīt pret jebkuru citu valūtu, bija *OneCoin Exchange*, *xcoinx*, iekšējā tirgus vieta dalībniekiem, kuri bija ieguldījuši vairāk nekā tikai starta paketi. *OneCoin* varēja apmainīt pret eiro, kas tika ievietota virtuālā seifā, no kura varēja pieprasīt pārskaitījumu. Tirdzniecības vietai bija dienas pārdošanas ierobežojumi, kas bija atkarīgi no tā, kurās paketēs pārdevējs bija ieguldījis, kas ievērojami ierobežoja *OneCoin* apjomu, ko varēja mainīt.

2016. gada 1. martā bez iepriekšēja brīdinājuma *OneCoin* sniedza iekšēju paziņojumu par to, ka tirgus tiks slēgts uz divām nedēļām, lai veiktu tehnisko apkopi, paskaidrojot, ka tas bija nepieciešams, jo racēju skaits bija ļoti pieaudzis un nepieciešama "labāka integrācija ar blokķēdi". 2016. gada 15. martā tirgus atkal atvērās, bet nebija manāmu izmaiņu: lielākā daļa darījumu beidzās tāpat kā iepriekš, un dienas limits palika spēkā.
2017. gada janvārī bez iepriekšēja brīdinājuma iekšējais tirgus tika slēgts.

*OneCoin* uzņēmums pozicionēja kā "ciparu valūtu, kas balstīta uz kriptogrāfiju", kā *[[Bitcoin]]* sistēmas analogu. Tomēr jau sākotnēji varēja konstatēt būtiskas atšķirības no tā, ko parasti uzskata par kriptovalūtu:
* *OneCoin* nav vienādranga tīkla, ar "rakšanu" nodarbojas vienīgi pats uzņēmums *One Coin Limited*, turklāt bez publiskota pašas procedūras apraksta;
* operācijas ir pieejamas tikai *One Coin Ltd* kontrolētās vietnēs;
* datu bāzes pilnā kontrole ir tikai *One Coin Limited*.

## Atsauces
Madaras jātnieks

**Madaras jātnieks** () ir klintī izcirsts agrīno viduslaiku bareljefs Bulgārijas ziemeļaustrumos pie Madaras ciema uz austrumiem no Šumenas pilsētas. Bareljefs izcirsts 7. gadsimta beigās vai 8. gadsimta sākumā, kad Bulgārijā valdīja hans Tervels. Piemineklis 1985. gadā tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 

Bareljefs attēlo jātnieku, kurš ar šķēpu caurdur lauvu. Jātniekam pa pēdām seko suns. Tas izveidots gandrīz dabīgā lielumā 100 metrus augstā klintī 23 metru augstumā. Ap Madaras jātnieku izveidoti vairāki mūsdienās daļēji izdzisuši uzraksti vidusgrieķu valodā, kas apraksta 9. gadsimta notikumus. 

Izrakumos starp pasaules kariem netālu no Madaras jātnieka tika atrastas senas kulta celtnes. Madaras jātnieks attēlots uz Bulgārijas monētām.

## Attēlu galerija

Caballero_de_Madara,_reserva_histórico-arqueológica_Nacional_de_Madara,_Bulgaria,_2016-05-27,_DD_41.jpg|Madaras jātnieks no lielāka attāluma
Madara horseman.jpg


## Ārējās saites
Helmanda

**Helmanda** (, , ) ir  gara upe Afganistānā un, nelielu posmu lejtecē, Irānā. 

Sākas Bābu kalnos uz rietumiem no Kabulas, tek dienvidrietumu virzienā. Lielākās pietekas - Argandaba, Hašrūda. Apūdeņo beznoteces Sistānas baseinu. Ietek Hāmūnu ezeros Irānas teritorijā. Upi izmanto elektroenerģijas iegūšanai un apūdeņošanā, uz tās izbūvēti vairāki dambji. Helmanda pieminēta jau Avestā, to savā daiļradē apdziedājis Ališers Navoji.

## Ārējās saites
Mežmāja

**Mežmāja** ir ciems Talsu novada Laucienes pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā pie autoceļa V1407. Ciemā atrodas Valsts meža dienesta Meža pētīšanas stacija un Eiropas Savienības dalībvalstis pārstāvošs koku stādījums «Eiropas birzs».

## Atsauces
Saknīšu—Atvasīšu senkapi

**Saknīšu—Atvasīšu senkapi** ir valsts nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Siguldas novada Allažu pagastā, valsts autoceļa V58 (Sigulda—Allaži—Ausmas) malā, apmēram pusceļā starp Allažiem un Allažmuižu. Tie ir, kopskaitā 102, 11./12. gadsimta lībiešu uzkalniņkapi. Senkapi ir pirmie literatūrā aprakstītie senkapi Latvijas teritorijā. 1604. gadā tos aprakstīja Rīgas tirgotājs un rātskungs Francis Nīenstede (1540—1622). Izrakumi veikti no 17. gadsimta.

## Ārējās saites
* Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes db
* Uzkalniņkapu fotogrāfijas
Korčula

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q13288"
}

**Korčula** () ir Horvātijas sala uz austrumiem no Peļešacas pussalas un uz dienvidiem no Hvaras salas. Otra apdzīvotākā Horvātijas sala pēc Krkas.

Salas lielākā apdzīvotā vieta — Korčulas pilsēta ar viduslaiku apbūvi. Attīstīts tūrisms. Korčulā saglabājusies 16. gadsimta tradicionālā deja — moreška.

## Ārējās saites

*
Fušuņa

**Fušuņa** (, ) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Liaoninas provincē Ķīnas ziemeļaustrumos.  Izvietojusies provinces austrumos Huņhes krastos. Robežojas dienvidos ar Beņsji, rietumos — ar provinces galvaspilsētu Šeņjanu, ziemeļos — ar Tielinu, bet austrumos — ar Dzjiliņas provinci. Nozīmīgs smagās rūpniecības centrs, liela akmeņogļu, degslānekļa, dzelzs rūdas un alumīnija izejvielu ieguves rajona centrs.

## Vēsture
Pirmo reizi ar mūri apjota pilsēta uzbūvēta Minu dinastijas laikā 1384. gadā un tās nosaukums veidots kā divu frāžu saīsinājums: 抚绥边疆 (***Fǔ''' suí biānjiāng'' — ‘Miera nodrošināšana pierobežā’) un 顺导夷民 (***Shùn*' dǎo yí mín* — ‘Vadīt barbaru tautas’). Vēlāk šeit atradās mandžūru Vēlās Dzjiņu dinastijas (1616-1636) galvaspilsēta. Pēc dažiem gadiem pilsēta tika nopostīta un atjaunota tikai 1783. gadā. 1908. gadā tā kļuva par Sjinžeņas apriņķa centru, bet 1937. gadā atguva pilsētas statusu. Japānas vasaļvalsts Mandžukuo sastāvā Fušuņa attīstījās par ievērojamu kalnrūpniecības un metalurģijas centru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Molla Vali Vidadi

**Molla Vali Vidadi** (, dzimis , miris ) bija azerbaidžāņu dzejnieks.

Par viņu ir zināms maz. Lielāko dzīves daļu aizvadīja Šemkiras pilsētā, kur mācīja paša dibinātajā reliģiskajā skolā. Pēc dažiem avotiem, Vidadi vairākus gadus aizvadīja Tiflisā, kur bija karaļa Hēraklija II galma dzejnieks. Pēc karaļa dēla Levana nāves 1781. gadā, Vidadi veltīja viņam elēģiju. Viņa galma dienests nebija ilgs, iespējams, tāpēc, ka viņš atklāti kritizēja valdošās šķiras pārstāvjus. Agrākajos gados Vidadi dzejā tika izteikts pozitīvs skatījums uz dzīvi, tomēr gadiem ritot viņa daiļradē parādījās pesimistiskie motīvi. Viņš arī bija pazīstams ar savu poētisko dialogu ar dzejnieku Mollu Panahu Vagīfu. Vidadi stils bija vienkāršais un reālistiskais (dažkārt ar misticisma elementiem).

## Atsauces

## Ārējās saites
Stella maris (aprūpes centrs)

**Rīgas sociālās aprūpes centrs "Stella maris"** ir viens no Rīgas Domes uzturētiem sociālās aprūpes centriem (SAC), kas nodrošina ilgstošu diennakts aprūpi, sociālo rehabilitāciju un pastāvīgu dzīvesvietu pensijas vecuma personām un personām ar invaliditāti. Atrodas Birzes ielā 54, Daugavgrīvas apkaimē.

## Sadzīves apstākļi
SAC iemītnieki dzīvo divos divstāvīgos namos, katrā dzīvojamā nama pirmajā stāvā ir ēdamtelpa, katrā stāvā ir atpūtas telpa. Atsevišķā ēkā atrodas kapela un kultūras pasākumu norises telpa.
Iemītnieki ir izvietoti 49 dzīvojamās istabās, no tām 8 ir vienvietīgas, 22 – divvietīgas, 12 – trīsvietīgas, 7 – četrvietīgas.

## Atsauces
Stella maris

[thumb|[Ziemeļzvaigznes attēls Sv. Marijas baznīcā Francijā.]]
***Stella maris*** var būt:
* viens no Ziemeļzvaigznes nosaukumiem
* viena no Sv. Marijas uzrunām
* Jūras zvaigzne latīniski
* Stella maris (aprūpes centrs)
Hipogalaktija un agalaktija

**Hipogalaktija** ir pazemināts piena izslaukums, bet **agalaktija** ir piena sekrēcijas pilnīga pārtraukšanās. Šādu diagnozi uzstāda, kad tesmenī un pienā neatrod citoloģiskas pārmaiņas, ir tikai piena sekrēcijas traucējumi. Abas šīs parādības var būt dažādu tesmeņa slimību simptomi.

## Cēloņi
Fizioloģiski hipogalaktija un agalaktija novērojama laktācijas beigās, meklēšanās laikā, kā arī veciem dzīvniekiem. Hipogalaktija un agalaktija parasti ir funkcionālas dabas. Tās novērojamas pēc dzīvnieku trūcīgas vai nesabalansētas ēdināšanas (olbaltumu, ogļhidrātu, tauku, minerālvielu un vitamīnu trūkums), slaukšanas kļūdām (neregulāra, nepilnīga izslaukšana), cietstāvēšanas laika saīsināšanas vai neaizlaišanas ciet, abortiem, turēšanas un kopšanas kļūdām, dažādām hroniskām un smagām akūtām citu orgānu slimībām, dažādiem iekšējās sekrēcijas dziedzeru un nervu sistēmas traucējumiem. Pirmpienēm šo patoloģiju novēro tad, ja tām ir iedzimta piena dziedzeru nepietiekoša attīstība.

## Klīniskās pazīmes
Pēkšņi vai pamazām bez redzamiem cēloņiem laktācijas laikā samazinās vai pilnīgi apstājas piena sarecēšana. Tesmenī patoloģisku pārmaiņu nav, arī pienā nav ievērojamas izmaiņas.

Ar laiku notiek tesmeņa apjoma samazināšanās.

Prognoze uzmanīga, jo piena izslaukums atjaunojas tikai tad, ja tesmenī vai visā organismā nav nopietnu morfoloģisku pārmaiņu. Parasti izslaukums atjaunojas nākamajā laktācijā.

## Ārstēšana

·        Iespējamo cēloņu novēršana.

·        Uzlabo dzīvnieka ēdināšanu, turēšanu, kopšanu un ekspluatāciju.

·        Ārstē primārās slimības.

·        Izēdina vairāk sulīgas barības, sakņu, dod koncentrēto barību.

·        Regulāri rūpīgi slauc un masē tesmeni.

·       leteiktā hormonālā terapija — gonadotropie, estrogēnie hormoni ir mazefektīvi, tāpat mazefektīvi ir dažādi piena dzenošie pulveri.
Sociālās aprūpes un rehabilitācijas centrs "Eleja"

**Sociālās aprūpes un rehabilitācijas centrs "Eleja"** ir viens no trim Jelgavas novada uzturētiem sociālās aprūpes centriem (SAC) Elejas ciemā (pārējie ir Kalnciema un Staļģenes ciemos), kas nodrošina ilgstošu diennakts aprūpi, sociālo rehabilitāciju un pastāvīgu dzīvesvietu pensijas vecuma personām un personām ar invaliditāti. Atrodas Parka ielā 11 Elejā.

## Atsauces
Sociālās aprūpes centrs "Allaži"

**Sociālās aprūpes centrs "Allaži"** ir privāts sociālās aprūpes centrs (SAC), kurā uzturas I un II grupas invalīdi no 18 gadu vecuma ar fiziska rakstura traucējumiem un pensijas vecumu sasniegušas personas, kas vecuma vai veselības stāvokļa dēļ nespēj sevi aprūpēt. Dibināts 2017. gadā, atrodas Stīveru ciema "Gaismās" Siguldas novadā.

SAC Allaži iemītniekiem ir iespēja turpināt rūpēties par saviem mājdzīvniekiem, kuriem ir izveidotas piemērotas mītnes vietas.

## Atsauces
Lilija Džeimsa

**Lilija Tomsone** (; dzimusi ), pazīstama kā **Lilija Džeimsa** (*Lily James*), ir angļu aktrise un dziedātāja.

Viņas pirmā lielā loma kino bija 2015. gada filmā "Pelnrušķīte" (*Cinderella*). Tam sekoja lomas biogrāfiskajā daudzsēriju drāmā "Karš un miers" (*War & Peace*, 2016), filmās "Zaļknābis pie stūres" (2017), "Tumšākā stunda" (2017), "Mamma Mia! Mēs atkal esam klāt" (2018), "Vakardien..." (*Yesterday*, 2019), *[[The Dig]]* (2021), "Dzelzs Tvēriens" (2023), "Anonīmais zvanītājs" (2024) un *[[Greedy People]]* (2024).

## Ārējās saites
Ohtinas aragonīta ala

**Ohtinas aragonīta** ala ir aragonīta ala Slovākijā.

## Apraksts
Ala atrodas Slovākijas dienvidu daļā. Tā atrasta 1954. gadā. Atvērta tūristu apmeklējumiem no 1974. gada. Mūsdienās apmeklētājiem pieejamais alas garums ir 230 m. Ekskursiju ilgums alā 30 minūtes. Ala iekļauta Pasaules mantojuma sarakstā.

Kopējais alas garums 300 m, gaisa temperatūra svārstās no +7,2 līdz 7,8 C. Alas griesti rotāti ar unikālām aragonīta formām.

## Galerija

Attēls:Ochtina Aragonite Cave 29.jpg
Attēls:Ochtina Aragonite Cave 51.jpg
Attēls:Ochtina Aragonite Cave 36.jpg
Attēls:Ochtina Aragonite Cave 02.jpg


## Atsauces

## Ārējās saites
Gunārs Skriba

**Gunārs Skriba** (dzimis , miris ) bija latviešu mežsaimnieks, mežzinātņu doktors, viens no Gaujas nacionālā parka izveidotājiem un pirmais tā direktors. Siguldas novada Goda novadnieks un Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieks.

## Biogrāfija
Gunārs Skriba dzimis  Bauskas apriņķa Zālītes pagastā. Absolvējis Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Meža fakultāti. Strādājis par mežzini Dzelzāmura mežos, bet vēlāk par inženieri un direktora vietnieku Jaunjelgavas mežrūpniecības saimniecībā.

1974. gadā tika nodibināts Gaujas nacionālais parks un Skriba kļuva par tā pirmo direktoru un amatā nostrādāja līdz 1984. gadam. Pēc direktora amata atstāšanas līdz pat 2000. gadam viņš ieņēma dažādus vadošus amatus Gaujas Nacionālā parka administrācijā. 2000. gadā Gunārs Skriba kļuva par pirmās privātās staltbriežu audzētavas "Staltbrieži" izveidotāju un grāmatas "Staltbriežu izcelsme, izplatība un audzēšana Latvijā" autoru.

Par nozīmīgu ieguldījumu medniecības, mežzinātnes un dabas aizsardzības jomā, kā arī par staltbriežu izplatības areāla paplašināšanu Latvijā Skribam tika piešķirts IV šķiras Triju Zvaigžņu ordenis. Vēl viņš saņēmis "Gada balvu medniecībā" par mūža ieguldījumu, kā arī "Siguldas novada Goda novadnieka" titulu.

Miris  90 gadu vecumā. Apbedīts Siguldas pilsētas kapos.

## Atsauces
2019.—2020. gada UEFA Eiropas līgas sezona

**2019.—2020. gada UEFA Eiropas līgas sezona** bija otru nozīmīgāko Eiropas futbola klubu sacensību 49. sezona un 11. UEFA Eiropas līgas sezona. To organizēja UEFA. Sezona sākās ar priekšsacīkšu kārtas spēlēm 2019. gada 27. jūnijā. Finālspēli sākotnēji bija paredzēts aizvadīt 2020. gada 27. maijā  Polijas pilsētā Gdaņskā, *[[Stadion Energa Gdańsk|Energa Gdańsk]]* stadionā. 2020. gada martā sezona uz nenoteiktu laiku tika pārtraukta COVID-19 pandēmijas dēļ.

 UEFA pieņēma lēmumu, ka ceturtdaļfināli, pusfināli un fināls tiks aizvadīti Vācijā 2020. gada augustā, bet atlikušās astotdaļfinālu atbildes spēles notiks 5. un 6. augustā. Sākot no ceturtdaļfināla, kā arī astotdaļfināla spelēs, kurās pirmās spēles tika atceltas, uzvarētāji tika noskaidroti vienā spēlē.

Fināls tika aizvadīts  *[[RheinEnergieStadion]]* Ķelnē, Vācijā. Par uzvarētājiem kļuva Spānijas klubs *[[Sevilla FC|Sevilla]]*, kas finālā ar 3:2 pieveica Itālijas  klubu Milānas "Internazionale". Turnīra uzvarētāji ieguva tiesības spēlēt 2020. gada UEFA Superkausā. Uzvarētāji varēja arī automātiski kvalificēsies 2020.—2021. gada Čempionu līgas grupu turnīram, bet *Sevilla* futbolisti to jau bija izcīnījuši vietējā līgā, iegūstot 4. vietu 2019.—2020. gada Spānijas Pirmās divīzijas sezonā.

## Priekšsacīkšu kārta

|}

## Kvalifikācija
### 1. kvalifikācijas kārta

|}

### 2. kvalifikācijas kārta

|+Čempionu zars

|}

|+Pamata zars

|}

### 3. kvalifikācijas kārta

|+Čempionu zars

|}

|+Pamata zars

|}

## Izslēgšanas kārta

|+Čempionu zars

|}

|+Pamata zars

|}

## Grupu turnīrs
### A grupa

### B grupa

### C grupa

### D grupa

### E grupa

### F grupa

### G grupa

### H grupa

### I grupa

### J grupa

### K grupa

### L grupa

## Izslēgšanas spēles
### Sešpadsmitdaļfināli

|}

### Astotdaļfināli

|}

|}

### Ceturtdaļfināli

|}

### Pusfināli

|}

### Fināls

## Atsauces

## Ārējās saites
* Eiropas līga UEFA vietnē
Kaspars Lācis

**Kaspars Lācis** (dzimis , miris ) bija latviešu sporta žurnālists, komentētājs un sporta mārketinga speciālists. Vadījis sporta ziņas LTV raidījumā "Rīta Panorāma" un veidojis LTV7 sporta raidījumu "Hokeja laukums".

## Biogrāfija
Kaspars Lācis dzimis Tatjanas un Imanta Lāču ģimenē, līdz 8 mēnešu vecumam dzīvojis Baldonē, bērnību pavadījis Olaines pagasta Gaismās. Pēc tam pārcēlies uz Rīgu. 2008. gadā viņam dzimusi meita.

Ieguvis sociālā pedagoga izglītību. Strādājis par Latvijas Hokeja federācijas mārketinga direktoru, kā arī hokeja klubu Rīgas "Dinamo" un Prāgas "Lev" mārketinga nodaļā par video un grafiku veidotāju.

2013. gadā sāka darbu Latvijas Televīzijā kā televīzijas grafiķis. 2014. gada vidū kļuva par LTV raidījuma "Rīta Panorāma" sporta ziņu apskatnieku. Bija arī LTV7 raidījuma "Hokeja laukums" autors, veidotājs  un vadītājs. 2019. gadā Kaspars Lācis kopā ar Armandu Tripānu saņēma Latvijas Hokeja federācijas balvu kā labākie hokeja žurnālisti. Latvijas Televīzijā Lācis nostrādāja aptuveni septiņus gadus. Līdztekus nodarbojās arī hokeja spēļu komentēšanu sporta kanālā *Best4Sport* un pats spēlēja hokeja amatieru līmenī.

Miris pēkšņā nāvē 2020. gada 16. martā.

## Atsauces
Cīņas sports 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — grieķu-romiešu cīņa vīriešiem

**Grieķu-romiešu cīņa vīriešiem** bija vienīgā cīņas sporta disciplīna, kas tika aizvadīta 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Sacensības norisinājās divas dienas: 10. aprīlī tika aizvadīti ceturdaļfināli un pusfināls, bet 11. aprīlī fināls. Sacensības notika Panatinaiko stadionā. Tajās startēja 5 sportisti no 4 valstīm. Trīs no šiem sportistiem startēja arī citos sporta veidos šajās olimpiskajās spēlēs.

Cīņas sporta sacensības netika iedalītas pēc svara kategorijām, kas nozīmēja, ka savā starpā sacentās dažāda svara sportisti. Izmantotie noteikumi bija līdzīgi kā mūsdienu grieķu-romiešu cīņai, kaut arī nebija laika ierobežojuma, un ne visi kāju turējumi bija aizliegti (pretēji pašreizējiem noteikumiem). Sportists zaudēja, ja viņš tika nomests uz lāpstiņām.

Zelta medaļu izcīnīja Vācijas sportists Kārlis Šūmanis, bet sudraba un bronzas medaļu izcīnīja Grieķijas pārstāvji Georgijs Cits un Stefans Hristopuls.

Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika piešķirta sudraba medaļa, bet turpmākās vietas netika apbalvotas.

## Kalendārs

## Medaļnieki

## Rezultāti

## Kopvērtējums

## Pārstāvētās valstis un sportisti
### Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts. 
* 
* 
* 
* 

### Sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites
*  (Digitally available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/1896/1896.pdf )
*  (Excerpt available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/Mallon/1896.pdf )
*
Albērs Uderzo

**Albērs Aleandro Uderzo** (; dzimis , miris ) bija franču komiksu mākslinieks un rakstnieks. Itāļu emigrantu dēls, vislabāk pazīstams kā "Asterikss" komiksu sērijas mākslinieks un līdzautors kopā ar Renē Gosīnī. Vēl kopā ar Gosīnī strādājis pie komiksa *[[Oumpah-pah]]*. Uderzo beidza piedalīties komiksu veidošanā 2011. gada septembrī.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Astérix'' oficiālā mājaslapa
* 
*  
*
Cicikara

**Cicikara** (, *Qíqíhā'ěr*; , *Cicigar*) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Heilundzjanas provincē Ķīnas ziemeļaustrumos.  Izvietojusies provinces dienvidrietumos Neņdzjanas krastā. Robežojas ziemeļaustrumos ar Heihi, dienvidos — ar Suihua, Dacjinu un Dzjiliņas provinci, rietumos — ar Iekšējo Mongoliju. Nozīmīgs transporta mezgls un mašīnbūves centrs.

## Vēsture
Cicikara ir viena no senākajām Ķīnas ziemeļaustrumu pilsētām. Nosaukums cēlies no dauru valodas un nozīmē ‘robeža’ vai ‘ganības’. Pilsētas sākotnējais nosaukums bija **Bukui** (卜奎, *Bokuí*), kas bija dauru nosaukuma ‘daudzsološs’ pārcēlums ķīniešu valodā. 1674. gadā Cicikarā tika izveidots pierobežas garnizons, bet 1691. gadā izbūvēts nocietinājums. Pilsētas vecākā celtne — Bukui mošeja celta 1684. gadā. Ap 1700. gadu Cicikara kļuva par krievu—ķīniešu tirdzniecības centru. 1903. gadā pēc Ķīnas Austrumu dzelzceļa izbūves Cicikara kļuva par nozīmīgu transporta mezglu. Mandžukuo laikā Cicikara kļuva par Lundzjanas provinces centru un nozīmīgu Kvantunas armijas bāzi. No 1949. līdz 1954. gadam Cicikara bija Heilundzjanas provinces centrs.

## Ekonomika
Pēc 2. pasaules kara Cicikarā ar PSRS atbalstu tika uzbūvēti vairāki metalurģijas un mašīnbūves uzņēmumi un pilsēta kļuva par nozīmīgu rūpniecības centru. Attīstīta arī papīra un pārtikas rūpniecība. Nozīmīga upes osta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ezerkalnu senkapi

**Ezerkalnu senkapi** jeb **Velna klēpis** ir valsts nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Limbažu novada Alojas pagastā starp Ungurpils dzirnavu ezeru dienvidrietumos un valsts autoceļu P15 (Ainaži—Matīši) ziemeļos, pie Ezerkalnu mājām.

## Ārējās saites
*Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes db
Velna klēpis

**Velna klēpis** var būt:

*Velna klēpis - akmens sablīvējums Nāružas upē
*Ančiņu Velnakmens cits nosaukums
*Ezerkalnu senkapu cits nosaukums
Pardubices lidosta

**Pardubices lidosta** () ir militārā un civilā starptautiskā lidosta Čehijā uz dienvidrietumiem no Pardubices centra.

Tā ir viena no senākajām lidostām valstī. No šejienes 1910. gada 16. aprīlī Jans Kašpars veica pirmo aviolidojumu Čehijā, bet 1911. gada 13. maijā veica lidojumu Pardubice — Prāga. 1911. gada 26. aprīlī šeit nodibinājās pirmais čehu avioklubs. Otrā pasaules kara laikā lidlauku izmantoja *[[Luftwaffe (Vērmahts)|Luftwaffe]]*, no 1950. gada tas kļuva par pilnībā militāro lidlauku. No 1995. gada lidosta nodrošina arī civilos lidojumus. 2017. gadā tika veikta lidostas pārbūve labākai pasažieru kustības uzlabošanai.

Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2020. gada sākumā nodrošināja aviosabiedrības *[[Red Wings Airlines]]*, *[[Ryanair]]*, *[[SkyUp]]* un *[[Smartwings]]*. Visu gadu lidojumi notika uz Ukrainu, bet sezonāli — vēl uz 5 valstīm (Bulgārija, Grieķija, Krievija, Spānija, Turcija).

## Ārējās saites

*
Svētmežs

[thumb|280px|Sala ar svētbirzi [Pērnavas apriņķis|Pērnavas apriņķa Tori pagastā]]

**Svētmežs** ir daudzām pasaules tautām, tostarp baltiem, pazīstams svētvietu veids. Čuvašiem, mariešiem un atsevišķām citām tautām svētmeži kā nozīmīga reliģiskās dzīves sastāvdaļa saglabājās līdz pat 20. gadsimtam.

Patlaban Latvijā zināmi ap 40 svētmežu un svētbiržu, no kuriem lielākā daļa atrodas vai atradušies Kurzemes un Vidzemes ziemeļos. Viena no tām ir no kuršu ķoniņiem kādreiz piederējušā svētmeža palikusī Ķoniņciema Elku birzs Kuldīgas novada Turlavas pagastā.

## Vēsture

Senākā rakstiskā liecība par baltu svētmežiem ir Brēmenes Ādama 1075. gadā sarakstītajā „Hamburgas baznīcas priesteru darbībā”, kurā viņš raksta par senprūšu svētbirzīm, kuras senprūši aizliedzot apmeklēt kristiešiem, uzskatīdami, ka kristieši svētbirzis ar savu klātbūtni apgānot. 1249. gada miera līgumā ar Vācu ordeni svētmeži pielīdzināti baznīcām, senprūšiem citstarp apņemoties Prūsijā uzcelt noteiktu skaitu baznīcu un apsoloties, „ka minētās baznīcas tie uzcels tik izcilas un skaistas, ka tie jutīsies vairāk pacilāti ar tur sarīkotajām lūgšanām un ziedojumiem nekā mežos.” Pēc tā latviešu vēsturnieks Eduards Šturms secina, ka baltiem svētmežu bijis ļoti daudz, papildus atsaucoties uz 1253. gada Kursas dalīšanas līgumu, saskaņā ar kuru kurši saglabājuši tiesības mantot tos mežus, kas nav svēti (*in silvis non sanctis; busche die nicht heilig sin*) un 1252. gada aizliegumu priesteriem svētajos mežos cirst kokus, kā arī svēto mežu samērā biežo pieminēšanu izlēņojamo zemju robežu aprakstos un ordeņa pavadoņu veidotajos ceļu aprakstos (*Wageberichte*) ordeņa sirošanai Lietuvā.

Visizsmeļošākās ziņas par baltu svētmežiem ir Jana Dlugoša 1455.—1480. gadā sarakstītajā „Polijas hronikā”, kurā aprakstīta 14. gadsimta beigās notikusī Lietuvas dižkunigaitijas iedzīvotāju pievēršana kristietībai un ar svētmežiem saistītie pagāniskie ticējumi:

1836. gadā laikrakstā *Inland* rakstīts, ka mācītājs Karlboms togad divu nedēļu laikā Ērģemes draudzes novadā izcirta ap 80 birzis, kurās esot mitis mājas kungs.

## Skatīt arī
* Elks

## Atsauces
2007. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

thumb|Sacensību vieta — Heidara Alijeva sporta un koncertu komplekss
**2007. gada [[Pasaules čempionāts cīņas sportā]]** notika  no 17. līdz 23. septembrim Azerbaidžānas galvaspilsētā Baku.

Sacensības, kas notika Heidara Alijeva sporta un koncertu kompleksā, bija arī daļa no 2008. gada Pekinas olimpisko spēļu kvalifikācijas kārtas. Sportisti, kuri ieņēma pirmās 8 vietas visās svara kategorijās, saņēma ceļa zīmi uz olimpiskajām spēlēm. Šajā pasaules čempionātā piedalījās 810 sportisti no 92 valstīm, un čempionātam sekoja aptuveni 130 žurnālisti no vairāk nekā 25 valstīm.

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Komandu vērtējums
Katrā svara kategorijā cīkstonis par izcīnīto 1. vietu komandai deva 10 punktus, 2. vietu — 9 punktus, 3.—4. vietu — 8 punktus, 5.—6. vietu — 6 punktus, 7. vietu — 4 punktus, 8. vietu — 3 punktus, 9. vietu — 2 punktus un 10. vietu — 1 punktus.

## Medaļu ieguvēji
### Brīvā cīņa, vīrieši

### Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

### Brīvā cīņa, sievietes

## Latvijas cīkstoņu rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
*Results Book 
*Official website
Pripjatas atrakciju parks

thumb|Bufermašīnas 2016. gadā
**Pripjatas atrakciju parks** ir pamests atrakciju parks, kas atrodas Pripjatā, Ukrainā. Pirmoreiz to bija paredzēts atvērt 1986. gada 1. maijā, Darba svētku svinēšanā. Visi plāni tika atcelti pēc 26. aprīļa, kad dažu kilometru attālumā notika Čornobiļas katastrofa. Parks testa režīmā uz neilgu laiku daļēji tika atvērts 27. aprīlī, pirms tika paziņots par pilsētas evakuāciju, un ir saglabājušies redzami darbojošos atrakciju fotoattēli. Ir teorija par to, ka parks pēc negadījuma tika steidzami atvērts, lai novērstu Pripjatas iedzīvotāju uzmanību no tuvumā notiekošās katastrofas, kas tiek pamatota ar faktu, ka uz testatvēršanas brīdi dažas no atrakcijām tā arī netika pilnībā pabeigtas ("Desantnieks" nebija aprīkots ar nojumēm un panorāmas rata apšuvums bija nepilnīgs). Parks — un jo īpaši tā panorāmas ritenis — ir kļuvis par Čornobiļas katastrofas simbolu.

## Atrakcijas
Parks tika veidots Padomju Savienības laikā kā "*Парк культуры и отдыха*" (Kultūras un atpūtas parks), kādi bija raksturīgi toreizējās Padomju Savienības lielajām pilsētām, parka atrakcijas izgatavoja Jeiskā bāzētā firma "*Aттракцион*", kura bija atbildīga par daudzu atrakciju parku būvniecību, kuri mūsdienās joprojām ir apskatāmi bijušās Padomju Savienības pilsētās dažādos remontējamības stāvokļos.

Parkā, kurš atrodas uz ziemeļrietumiem no Kultūras pils Pripjatas centrā, bija piecas atrakcijas:

* Iezīmīgais 26 metru augstais panorāmas rats "Apkārtskats"
* Bufermašīnu "Autodroms"
* "Desantnieka" tipa paceļamais karuselis ar maināmu rotācijas leņķi "Kumelīte"
* Šūpoļu dekorētas laivas jeb "Krievu šūpoles"
* Spēļu šautuve.

Ražošanas uzņēmuma pēctecis vēl 2017. gadā joprojām ražoja šīs atrakcijas ar gandrīz nemainītu dizainu.

## Radiācija
thumb|"Desantnieks" 2016. gadā
Izstarojuma līmenis ap parku ir atšķirīgs. Likvidatori mazgāja nost radiāciju no grunts pēc tam, kad helikopteri, kas pārvadāja radioaktīvos materiālus, izmantoja teritoriju kā nosēšanās joslu, tāpēc betonētās vietas ir salīdzinoši tīras. Tomēr apgabali, kur ir saaugušas sūnas, var izstarot līdz 25 000 µSv/h, kas ir viens no augstākajiem radiācijas līmeņiem visā Pripjatā.

## Parks populārajā kultūrā
Parkam ir nozīmīgas lomas videospēlēs *S.T.A.L.K.E.R.:Černobiļas ēna* un *Call of Duty 4: Modern Warfare*, kā arī filmās *Černobiļas dienasgrāmatas*, *Dzīve pēc cilvēkiem* (2008) un *Aizliegtā zona* (2012).

Parkam ir nozīmīga loma arī Markijana Kamiša romānā par Čornobiļas nelikumīgajiem tūrisma ceļojumiem "Pastaiga pa zonu".

Panorāmas rats iekļuva ziņās 2017. gada septembrī, kad poļu tūristi to mehāniski bez elektrības palaida pirmo reizi kopš 1986. gada, vēlāk atgriežot to sākotnējā stāvoklī.

Parks parādījās grupas *Suede* muzikālajā videoklipā "*Life is Golden*".

Šausmu romānu triloģijā “Celms” (*The Strain*) Čornobiļas AES bija sena vampīra dzimtene, un kodolnegadījums bija Meistara mēģinājums to iznīcināt.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Graham Gilmore Photography | Černobiļas slēgtā zona
* Panorāmas rata satelīta foto, Google Maps
Makss fon Sīdovs

**Makss fon Sīdovs** (; dzimis **Karls Ādolfs fon Sīdovs** () , miris ) bija zviedru aktieris. Viņam bija 70 gadus ilga aktiera karjera Eiropas un ASV kino, televīzijā un teātrī, piedaloties vairāk nekā 150 filmās un vairākos televīzijas seriālos. Pēdējās desmitgades viņš dzīvoja Francijā, kļūstot par Francijas pilsoni.

## Lomas
Atveidojis visdažādākās lomas, sākot no flegmatiskiem, kontemplatīviem provokatoriem līdz sardoniskiem māksliniekiem un draudīgiem, bieži vien līksmiem ļaundariem, fon Sīdova vislabāk zināmā loma ir 14. gadsimta bruņinieka Antoniusa Bloka loma Ingmara Bergmana filmā "Septītais zīmogs" (1957), filmā ir par ikonisku kļuvusi aina, kurā viņa atveidotais tēls izaicina Nāvi uz šaha spēli. Kopumā fon Sīdovs ir piedalījies 11 Bergmana režisētās filmās, tostarp "Jaunavu avots" (*Jungfrukällan*, 1960) un "Mīklaini kā spogulī" (1961), abas filmas ieguvušas Amerikas Kinoakadēmijas balvas kā labākās filmas svešvalodā. Trešā filma ar viņa līdzdalību, kas ieguva balvu šajā kategorijā, ir Billes Augusta "Pelle iekarotājs" (*Pelle Erobreren*, 1987).

Fon Sīdova debija ASV kino bija Jēzus Kristus loma Džordža Stīvensa filmā *[[The Greatest Story Ever Told]]* (1965). Tāpat filmējies Viljama Frīdkina filmā "Sātana izdzinējs" (1973), Sidnija Polaka filmā "Trīs dienas Kondora dzīvē" (1975), Deivida Linča filmā "Kāpa" (1984), Vudija Allena filmā "Hanna un viņas māsas" (*Hannah and Her Sisters*, 1986), Penijas Māršalas filmā "Pamošanās" (1990), Stīvena Spīlberga filmā "Īpašais ziņojums" (2002), Džūljana Šnābela filmā *[[The Diving Bell and the Butterfly]]* (2007), Mārtina Skorsēzes filmā "Slēgtā sala" (2010) un Ridlija Skota filmā "Robins Huds" (*Robin Hood*, 2010). Vēl viņš ir piedalījies filmā "Zvaigžņu kari: Spēks mostas" un kanāla HBO seriālā "Troņu spēle" par ko saņēma nomināciju ''Primetime Emmy'' balvai. Viņa pēdējā loma bija Tomasa Vinterberga filmā "Kurska" (2018).

## Apbalvojumi
Savas karjeras laikā fon Sīdovs saņēma divas nominācijas Amerikas Kinoakadēmijas balvai par lomām filmās "Pelle iekarotājs" (*Pelle Erobreren*, 1987) un "Ārkārtīgi skaļi un neticami tuvu" (2011). Par galveno lomu filmā "Pelle iekarotājs" fon Sīdovs ieguva Eiropas Kino balvu. Viņš saņēmis Karaliskā nodibinājuma Zviedrijas kultūras balvu (1954), kā arī  saņēmis Goda Leģiona ordeni.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vincents Bueno

**Vincents Bueno** (; dzimis ) ir austriešu-filipīniešu dziedātājs un dziesmu autors. 

Bija plānots, ka viņš piedalīsies 2020. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Roterdamā, Nīderlandē, pārstāvot Austriju ar dziesmu *[[Alive]]*, tomēr konkurss tika atcelts COVID-19 pandēmijas izplatīšanās dēļ. 2020. gada martā tika paziņots, ka Vincents piedalīsies 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. Viņš konkursā piedalījās ar dziesmu *[[Amen (Vincenta Bueno dziesma)|Amen]]*. Viņš nekvalificējās finālam.

## Atsauces
Paukošana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — florete vīriešiem

**Florete vīriešiem** bija viena no trim paukošanas disciplīnām, kas tika aizvadīta 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Sacensības tika aizvadītas 7. aprīlī. Tās tika aizvadītas Zapionā. Tajās startēja 8 sportisti no 2 valstīm. Šie sportisti tika sadalīti divās grupās, no kurām katras grupas labākais sportists kvalificējās fināla kārtai.

Par pirmo olimpisko čempionu šajā paukošanas disciplīnā tika atzīts Francijas sportists Eižens Anrī Gravlots. Sudraba medaļu arī izcīnīja Francijas sportists — Anrī Kallo, bet bronzas medaļu izcīnīja Grieķijas sportists Perikls Pjeraks-Mavromihalis.

Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika piešķirta sudraba medaļa, bet turpmākās vietas netika apbalvotas.

## Kalendārs

## Medaļnieki

## Rezultāti
### Priekšsacīkstes kārtas
; A grupa

; B grupa

### Fināls

## Kopvērtējums

## Pārstāvētās valstis un sportisti
### Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
* 
* 

### Sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites
*  (Digitally available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/1896/1896.pdf )
*  (Excerpt available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/Mallon/1896.pdf )
*
Paukošana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — florete profesionāļiem, vīriešiem

**Florete vīriešiem meistariem** bija viena no trim paukošanas disciplīnām, kas bija iekļauta 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Sacensības norisinājās 7. aprīlī Zapionā, tajās startēja 2 sportisti no 2 valstīm. Šī bija vienīgā disciplīna 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kurā startēja profesionāli sportisti, nevis amatieri.

Par pirmo olimpisko čempionu šajā disciplīnā kļuva Grieķijas sportists Leonids Pirgs, savukārt sudraba medaļu izcīnīja Francijas sportists Žans Peronē.

Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika piešķirta sudraba medaļa, bet turpmākās vietas netika apbalvotas.

## Kalendārs

## Medaļu ieguvēji

## Rezultāti

## Kopvērtējums

## Pārstāvētās valstis un sportisti
### Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
* 
* 

### Sportisti

## Atsauces

## Ārējās saites
*  (Digitally available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/1896/1896.pdf )
*  (Excerpt available at http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/Mallon/1896.pdf )
*
Senkapu uzkalniņš Alojā

**Senkapu uzkalniņš Alojā** ir vietējas nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Limbažu novada Alojas pilsētas rietumos, Bērzu ielā 1.

## Ārējās saites
*Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes db
Svētā Knuta katedrāle

**Svētā Knuta katedrāle** () jeb **Odenses doms** () ir 14. gadsimta Dānijas baznīcas katedrāle, kas atrodas Dānijas pilsētā Odensē. Katedrālē apglabāts Dānijas karalis Knuts IV Svētais, kas, kā vēsta tradīcija, 1086. gadā tika nogalināts Odensē.

Karaļa Knuta kapeņu vietā tika uzcelta pirmā, koka Odenses katedrāle, kas tika nodedzināta 1247. gadā, pilsoņu kara laikā. Odenses bīskaps no 1286. līdz 1300. gadam lika pamatus jaunai baznīcai. Katedrāli cēla apmēram 200 gadus un to iesvētīja 1499. gadā. 1513. gadā baznīcā tika apglabāts Dānijas karalis Johans. 19. gadsimtā baznīcā tika pārapbedīts arī karalis Kristiāns II. Šeit tika pārcelts arī greznais Klausa Berga altāris, kas saglabājās caur reformācijas gadiem.


Odense_Cathedral_seen_from_Eventyrhaven.jpg
Domkirke-odense-kor_stor.jpg
Altarpiece_Odense_Sankt_Knut_cathedral_Denmark.jpg|Klausa Berga altāris


## Ārējās saites

*
Ungurpils senkapi

**Ungurpils senkapi** jeb **Čūsku kalniņš** ir valsts nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Limbažu novada Alojas pagasta Ungurpils ciemā, Ungurpils parka dienvidaustrumos Ungurpils dzirnavu ezera krastā. Čūsku kalniņš ir konusveidīgs uzkalns. Spriežot pēc tā ārējā izskata, Čūsku kalniņš ir agrā metālu laikmeta senkapu uzkalniņš. 

## Ārējās saites
*Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes db 
*Ungurpils Čūsku kalniņš senvietas.lv
Sādjervs

**Sādjervs** () ir ezers Igaunijā uz ziemeļiem no Tartu. Ezers atrodas drumlinu ainavu apvidū un izstiepts ziemeļrietumu - dienvidaustrumu virzienā, 6 kilometru garumā. Tas ir līdz 25 metriem dziļš. Notece pa Mudajegi upi Emajegi baseinā.

Ezera krastā Eksi un Tabiveres pilsētciemati. Kopš 1964. gada ezers ietilpst Voremā dabas parka teritorijā. Eksi iekārtots Ledus laikmeta centrs.

## Ārējās saites
Šengena

**Šengena** ir neliels vīna brūvēšanas ciems un komūna Luksemburgas pašos dienvidaustrumos, Mozeles upes rietumu krastā. Komūnas robeža ietver robežpunktu, kur satiekas Vācijas, Francijas un Luksemburgas robežas. Pēc apvienošanas ar Birmeranžas un Velenšteinas komūnām 2011. gadā komūnā dzīvoja 5196 iedzīvotāji, un tās platība 31,42 km2.

Šengena ir ievērojama ar to, ka pie tās 1985. gada 14. jūlijā ir parakstīts Šengenas līgums. Parakstīšana simboliski notika uz upju kuģa "Princese Marija Astrīda", kas atradās Mozeles upē — vietā, kur robežojas Luksemburga, Francija un Vācija, netālu no Šengenas.

Lielākā apdzīvotā vieta Šengenas komūnā ir Remeršena kuras vārdā bija nosaukta komūna līdz 2006. gadam, kad tās nosaukumu nomainīja uz Šengenu. Pašā Šengenas pilsētā 2024. gadā dzīvoja 679 iedzīvotāji.

Šengenas pils celta 1390. gadā, bet gandrīz pilnībā pārbūvēta 19. gadsimtā.

## Ievērojami cilvēki

* Niko Klops (1894—1930), postimpresionisma gleznotājs.
* Fransuā Valentī (dzimis 1953. gadā Remeršenā), arhitekts.

## Eiropas muzejs
Eiropas muzejs atklāts 2010. gada 13. jūnijā, Šengenas līguma parakstīšanas 25 gadus jubilejā.

Muzejā ir attēlota Šengenas zonas un Eiropas Savienības vēsture. Muzeja galvenie eksponāti ir par Eiropas brīvības pamatelementiem, kas noteikti 1957. gadā parakstītajā Romas līgums. Muzeja ēka ir 200 m2 liela.

## Atsauces
Veifana

**Veifana** (, *Wéifāng*) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Šaņdunas provincē Ķīnas austrumos.  Izvietojusies provinces vidusdaļā Bailanhes krastos. Robežojas rietumos ar Jaņtai un Cjindao, dienvidos — ar Zidžao un Liņji, rietumos — ar Dzibo un Dunjinu, bet ziemeļos krastus apskalo Bohai jūras Laidžou līcis. Vēsturiski nozīmīgs tabakas audzēšanas reģions, tiek dēvēta par «Pasaules Pūķu Galvaspilsētu».

## Atsauces

## Ārējās saites
Arcahas Karaliste

**Arcahas Karaliste** () jeb **Hačena** bija no Armēnijas viduslaiku karalistes atkarīga valstiņa Sjunikas, Arcahas (mūsdienu Kalnu Karabahas), Gardmanas un Gerarkunikas teritorijās. Mūsdienu avoti to biežāk sauc par Hačenu, tāpat kā tās mantinieci Hačenas kņazisti. Karaliskais Hačenas nams bija senās Sjunidu dinastijas jaunākais atzars, un tika nosaukts sava galvenā cietokšņa Hačenas vārdā. Karaliste radās, kad Ovaness-Senekerims ieguva karaļa titulu 1000. gadā.  

Valsts atradās zem Armēnijas Bagratuni (Bagratīdu) dinastijas karaļu protektorāta, tomēr precīzs tās statuss vēl nav noskaidrots.

Arcaha paturēja savus iepriekšējos valdniekus arī tad, kad 13. gadsimta sākumā viņi atzina gruzīnu, bet pēc tam mongoļu sizerēnu tiesības. Viņi zaudēja karaļa titulu pēc tam, kad Ilhanīdu valdnieks Arguns noslepkavoja Hasan-Džalalu (1214–1261), bet turpināja valdīt Sjunikā kā kņazistē, kura vēlāk, kopš 16. gadsimta, sastāvēja no vairākām kņazu-meliku valstiņām līdz 19. gadsimta sākumam. Sjunikas karaļu pēcnācēji bija pamanāmi tās vēsturē līdz pat 20. gadsimtam.

## Atsauces
Kalniņu senkapi

**Kalniņu senkapi** ir valsts nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Kuldīgas novada Alsungas ciema centrā, Kuršu ielā 2.

Kapus 1959./1960. gadā pētījusi Ieva Cimermane. Tie ir 11.—13. gadsimta kuršu ugunskapi, kuros mirušie sadedzināti. Pētījumi veikti 217 m2 platībā, atklāti 35 ugunskapi un 1432 senlietas vai to fragmenti — dzelzs šķēpu gali, cirvji, naži, izkaptis, zobeni, seglu kāpšļi, bronzas gredzeni, aproces, kakla gredzeni, pieši, jostu apkalumi, piekariņi, dzeramo ragu apmales, māla trauku lauskas.

## Ārējās saites
* Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes db
* senkapi.blogspot.com
* "Kurzemnieks", "Ko slēpj suitu zeme", 2012. gada 22. novembrī
Ogres rajona slimnīca

**Ogres rajona slimnīca** ir trešā līmeņa neatliekamās medicīniskās palīdzības ārstniecības iestāde Slimnīcas ielā 2 Ogrē, kas ārstē arī Ogres novada ambulatoros pacientus.
Slimnīcā darbojas uzņemšanas nodaļa, ķirurģijas-traumatoloģijas nodaļa, internā (terapijas un neiroloģijas) nodaļa, ginekoloģijas-dzemdību nodaļa, intensīvās terapijas-reanimācijas nodaļa un rehabilitācijas nodaļa.

## Vēsture
2011. gadā uzbūvēja jaunu piecstāvu korpusu, kurā izvietotas gan stacionāra nodaļas, gan arī ambulatorā nodaļa un rehabilitācijas nodaļa. Slimnīca pārvalda arī Ogres pansionātu, kas nodrošina ilgstošu sociālo aprūpi un sociālo rehabilitāciju personām, kuras vecuma vai veselības stāvokļa dēļ nevar veikt ikdienas darbus un savu personīgo aprūpi, un kurām nepieciešamais aprūpes apjoms pārsniedz aprūpei mājās noteikto apjomu.
Bijusī Ogres rajona poliklīnikas ēka Miera ielā 2 pārveidota par slimnīcas dienesta viesnīcu.

2022. gada augustā uzsākta jaunās dzemdību nodaļas būvniecība.

## Atsauces

## Ārējās saites
* mājas lapa