open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
XVII Vispārējie latviešu Dziesmu svētki

**Lielās Oktobra sociālistiskās revolūcijas 60. gadadienai un Padomju Latvijas 37. gadskārtai veltītie Dziesmu svētki** jeb **XVII Vispārējie latviešu Dziesmu svētki** notika 1977. gada 17. – 24. jūlijā Rīgas Mežaparka Lielajā estrādē. 

Svētkus rīkoja Centrālā republikāniskā Dziesmu svētku komisija. Kopkorī bija 14 466 dziedātāji, apvienotajā pūtēju orķestrī 1800 muzikantu. Kā viesi kopā ar PSRS republiku koriem piedalījās arī Kobes koris no Japānas.
 
Virsdiriģenti bija Imants Cepītis, Ausma Derkēvica, Jānis Dūmiņš, Daumants Gailis, Gido Kokars, Imants Kokars, Haralds Mednis,  Edgars Račevskis. Goda virsdiriģenti Jānis Ozoliņš un Leonīds Vīgners.

## Norise
Kopkoris uzstājās divos koncertos. Svētkos piedalījās arī koklētāju ansambļi. Izcilākie deju kolektīvi un vieskolektīvi koncertēja Sporta pilī. Repertuārā bijas apvienotas dziesmas, kas slavināja PSRS un tēvzemes Latvijas mīlestību. Latviešu dziesmas atskaņoja pārmaiņus ar PSRS tautu draudzības dziesmām.

## Atsauces
XVIII Vispārējie latviešu Dziesmu un Deju svētki

**Padomju Latvijas (IX) Dziesmu un (VIII) Deju svētki, veltīti 40. gadadienai kopš padomju varas atjaunošanas Latvijā** jeb **XVIII Vispārējie latviešu Dziesmu svētki** notika 1980. gada 5. – 13. jūlijā Rīgas Mežaparka Lielajā estrādē. Vienlaicīgi „Daugavas” stadionā notika Deju svētki.

Svētkus rīkoja Centrālā republikāniskā Dziesmu svētku komisija. Kopkorī bija 17 425 dziedātāji, apvienotajā pūtēju orķestrī ap 2000 muzikantu. Svētkos piedalījās arī profesionālie mūziķi, tautas mūzikas ansambļi, viesu kori un deju kolektīvi. Deju svētkos piedalījās ap 5000 dejotāju. Kopā bija ap 24 000 dalībnieku.
 
Virsdiriģenti bija Imants Cepītis, Ausma Derkēvica, Jānis Dūmiņš, Daumants Gailis, Gido Kokars, Imants Kokars, Pauls Kvelde, Haralds Mednis,  Edgars Račevskis. Goda virsdiriģenti Jānis Ozoliņš un Leonīds Vīgners.
Deju virsvadītāji: Aleksandrs Lembergs, Imants Magone, Vilis Ozols, Ingrīda Saulīte, Alfrēds Spura, Harijs Sūna, Osvalds Štrauss, Uldis Šteins, Uldis Žagata.

## Norise
Kopkoris uzstājās divos koncertos. Netālu Mežaparkā bija ierīkots Padomju armijas slēpnis ar apmēram 20 smagajām mašīnām iespējamai pretpadomju nemieru apspiešanai.
XX Vispārējie latviešu Dziesmu un X Deju svētki

**Divdesmitie Vispārējie latviešu Dziesmu un Desmitie latviešu Deju svētki** notika no 1990. gada 30. jūnija līdz 8. jūlijam. Kopkora koncerti notika paplašinātajā Rīgas Mežaparka Lielajā estrādē, bet „Daugavas” stadionā notika Deju svētki. Atkal tika plaši lietoti Latvijas valsts sarkanbaltsarkanie karogi. Kā svētku zīmolu izmantoja Ilmāra Blumberga zīmēto koku ar sauli saknēs.

## Dalībnieki
Kopkorī bija 20 399 dziedātāji. Svētkos piedalījās arī apvienotais pūtēju orķestris (2062 muzikanti), apvienotais simfoniskais orķestris (300 mūziķi), ārzemju latviešu kori un deju kopas (841 dalībnieks). Kopā svētkos piedalījās 35 438 dalībnieki. 
 
Dziesmu svētku režisors bija Pēteris Pētersons, scenārija autore Māra Zālīte. Virsdiriģenti bija Ivars Bērziņš, Terezija Broka, Ausma Derkēvica, Jānis Dūmiņš, Jānis Ērenštreits, Daumants Gailis, Sigvards Kļava, Juris Kļaviņš, Gido Kokars, Imants Kokars, Pauls Kvelde, Haralds Mednis, Edgars Račevskis, Leonīds Vīgners un Jānis Zirnis. Ārzemju diriģenti Viktors Bendrups, Daira Cilne, Andrejs Jansons, Vizma Maksiņa, Marks Opeskins, Arvīds Purvs, Lilija Zobens, Roberts Zuika.

Deju virsvadītāji: Ieva Adāviča, Marga Apsīte, Taisa Aruma, Aija Baumane, Donāts Doniks, Modris Gipmanis, Ojārs Grasis, Aleksandrs Lembergs, Zigurds Miezītis, Uldis Ozols, Vilis Ozols, Uldis Rikmanis, Ingrīda Saulīte, Rita Spalva, Harijs Sūna, Uldis Šteins, Osvalds Štrauss, Uldis Žagata.

## Norise
Kopkoris uzstājās trijos koncertos - "Liktensdziesma", "Tautasdziesma" un "Dzīvības dziesma". Kopkorī dziedāja gan Latvijas, gan trimdas latvieši. Kopkoris pirmo reizi kopš 1940. gada Latgales Dziesmu svētkiem dziedāja Baumaņu Kārļa sacerēto Latvijas himnu "Dievs, svētī Latviju". Noslēgumā mirgoja vairāk nekā 20 tūkstoši sveču liesmiņu un skanēja Lūcijas Garūtas „Mūsu tēvs debesīs…”

## Svētku pamatideja
"Šiem Dziesmu svētkiem jāatklājas jaunā emocionālā un mākslinieciskā kvalitātē. Daļēji to nodrošinās tas, ka atbrīvojamies no padomju laika uzslāņojumiem, ka brīvi veidojam repertuāru, ka atkal kopā ir visa tauta. Taču tas ir tikai viens virziens – „atgriešanās”. Vajadzīga arī kustība uz priekšu.
DZIESMA. Tev jāzin, mans draugs, cik daudz es vēlētos ietvert šai vārdā.
Dziesma ir mūsu kultūras pamats un galvenā sastāvdaļa. Latviešu tautasdziesmas, no aizlaikiem nākdamas, uzkrājušas sevī milzīgu gaismas enerģiju. Pāri par miljons četrrindes un meldijas glabā sevī augsti izkoptu ētisku un estētisku sistēmu. Caur to realizējas paaudžu garīgā saistība, kad reālās paaudžu saites tika nežēlīgi ārdītas. Sevišķi šajā gadu simtenī." (Māra Zālīte)

## Atsauces
XIV Vispārējie latviešu Dziesmu un Deju svētki

**Padomju Latvijas 25. gadadienai veltītie (V) dziesmu un deju svētki** jeb **XIV Vispārējie latviešu Dziesmu svētki**  ko tu notika Rīgā 1965. gada 10. — 18. jūlijā Mežaparka Lielajā estrādē, vienlaicīgi notika Deju svētki "Daugavas" stadionā.

Svētkus rīkoja Centrālā republikāniskā Dziesmu svētku komisija. Kopkorī bija 12 441 dziedātāji, apvienotajā pūtēju orķestrī 530 muzikanti. Virsdiriģenti bija Staņislavs Broks, Jānis Dūmiņš, Haralds Mednis, Jānis Ozoliņš, Edgars Tons, Leonīds Vīgners, Imants Cepītis, Daumants Gailis, Imants Kokars. Goda virsdiriģents Jēkabs Mediņš.

Deju koncertos piedalījās 2176 dejotāji. Deju virsvadītāji bija Elga Drulle, Aleksandrs Lembergs, Ingrīda Saulīte, Irēna Strode. Goda virsvadītāji Helēna Tangijeva-Birzniece, Milda Lasmane.

## Norise
Dziesmu svētkus ievadīja dziesmu karš. Kopkoris uzstājās divos koncertos. Dziesmu pavadījumus atskaņoja apvienotais pūtēju orķestris.

## Atsauces
XIII Vispārējie latviešu Dziesmu svētki

**Padomju Latvijas Ceturtie Dziesmu svētki** jeb **XIII Vispārējie latviešu Dziesmu svētki** notika Rīgā 1960. gada 18. – 24. jūlijā Mežaparka Lielajā estrādē, vienlaicīgi notika IV Deju svētki „Dinamo” sporta stadionā. 

Svētkus rīkoja Centrālā republikāniskā Dziesmu svētku komisija. Kopkorī bija 11 248 dziedātāji, apvienotajā pūtēju orķestrī 300 muzikanti. Virsdiriģenti bija Jānis Dūmiņš, Teodors Kalniņš, Haralds Mednis, Jānis Ozoliņš, Leonīds Vīgners, Staņislavs Broks. Goda virsdiriģents Jēkabs Mediņš.

Deju virsvadītāji bija Arvīds Donass, Aleksandrs Lembergs un Harijs Sūna. Goda virsvadītāja Milda Lasmane.

## Norise
Dziesmu svētkus ievadīja dziesmu karš. Kopkoris uzstājās divos koncertos. Dziesmu pavadījumus atskaņoja apvienotais pūtēju orķestris. Staņislavs Broks diriģēja Jāzepa Mediņa „Jauno laiku”, bet no dziesmu svētku repertuāra svītroja Emīļa Melngaiļa „Jāņuvakaru”.

## Godalgošana
Tautas kora Goda nosaukumu piešķīra koriem "Dzintars", "Daile", "Gaismaspils', "Juventus", "Dziedonis", "Ezerzeme", "Mūza", "Daina", "Kokle".

## Atsauces
XXI Vispārējie latviešu Dziesmu un XI Deju svētki

thumb|200x200px|Svētku logotips
**Divdesmit pirmie Vispārējie latviešu Dziesmu svētki un Vienpadsmitie latviešu Deju svētki** notika no 1993. gada 27. jūnija līdz 4. jūlijam. Kopkora koncerti notika Rīgas Mežaparka Lielajā estrādē, bet „Daugavas” stadionā notika Deju svētki. Pirmo reizi dziesmu svētkos tik plaši uzstājās tautas mūzikas ansambļi.

## Dalībnieki
Kopkorī bija 13 000 dziedātāju, bet deju svētku koncertos piedalījās 10 746 dejotāji.
Svētkos piedalījās arī apvienotais pūtēju orķestris (1600 muzikantu), tautas mūzikas ansambļi (700 dalībnieku), ārzemju latviešu kori un deju kopas (700 dalībnieku).

Virsdiriģenti bija Ivars Bērziņš, Terezija Broka, Ausma Derkēvica, Jānis Dūmiņš, Jānis Ērenštreits, Viesturs Gailis, Eduards Grāvītis, Sigvards Kļava, Juris Kļaviņš, Gido Kokars, Imants Kokars, Pauls Kvelde, Jēkabs Ozoliņš, Edgars Račevskis, Romāns Vanags un Jānis Zirnis. Ārzemju diriģenti Ernests Brusubārdis III, Astra Kronīte, Vizma Maksiņa, Lilija Zobens. Goda virsdiriģenti Haralds Mednis, Leonīds Vīgners, Roberts Zuika.

Deju virsvadītāji: Marga Apsīte, Taisa Aruma, Aija Baumane, Andris Ezeriņš, Jānis Ērglis, Aleksandrs Lembergs, Ilze Mažāne, Uldis Ozols, Vilis Ozols, Ingrīda Saulīte, Harijs Sūna, Uldis Šteins, Osvalds Štrauss, Uldis Žagata.

## Norise
Kopkoris uzstājās divos koncertos. Kopkorī dziedāja gan Latvijas, gan ārzemju latvieši. Pirmo reizi latviešu dziesmu svētku vēsturē skolas koris — Rīgas 1. vidusskolas koris "Kamēr..." iekļuva Dziesmu svētku finālā un dziesmu karos ieguva otro vietu.

## Atsauces
XXII Vispārējie latviešu Dziesmu un XII Deju svētki

thumb|Svētku logotips
**Divdesmit otrie Vispārējie latviešu Dziesmu svētki un Divpadsmitie latviešu Deju svētki** notika no 1998. gada 29. jūnija līdz 5. jūlijam. Kopkora koncerti notika Rīgas Mežaparka Lielajā estrādē, bet „Daugavas” stadionā un Sporta manēžā notika Deju svētki. Pirmo reizi dziesmu svētkos tik plaši uzstājās tautas mūzikas ansambļi.

## Dalībnieki
thumb|270px|XXII Vispārējo latviešu Dziesmu svētku koncerts Mežaparka estrādē.
Kopkorī bija 13 402 dziedātāji, bet deju svētku koncertos piedalījās 10 659 dejotāji.
Svētkos piedalījās arī apvienotais pūtēju orķestris (1169 muzikanti), apvienotais simfoniskais orķestris (300 mūziķi), folkloras kopas (813 dalībnieki), tautas mūzikas ansambļi (118 dalībnieki). Kopā svētkos piedalījās 28 864 dalībnieki.

Virsdiriģenti bija Terezija Broka, Ausma Derkēvica, Jānis Dūmiņš, Jānis Ērenštreits, Eduards Grāvītis, Sigvards Kļava, Juris Kļaviņš, Gido Kokars, Imants Kokars, Pauls Kvelde, Jēkabs Ozoliņš, Arvīds Platpers, Edgars Račevskis, Māris Sirmais, Romāns Vanags un Jānis Zirnis. Ārzemju diriģenti Vizma Maksiņa, Lilija Zobens. Goda virsdiriģenti Haralds Mednis, Leonīds Vīgners, Roberts Zuika.

Deju virsvadītāji: Aija Baumane, Elmārs Beļinskis, Vilnis Birnbaums, Jānis Butkevičs, Agris Daņiļevičs, Ilmārs Dreļs, Andris Ezeriņš, Ojārs Grasis, Rolands Juraševskis, Imants Magone, Ilze Mažāne, Zanda Mūrniece, Vilis Ozols, Jānis Purviņš, Ingrīda Saulīte, Gunta Skuja, Osvalds Štrauss. Goda virsvadītāji: Alfrēds Spura, Harijs Sūna, Uldis Žagata.

## Norise
Kopkoris uzstājās divos koncertos. Kopkorī dziedāja gan Latvijas, gan ārzemju latviešu kori. Koru pārbaudījums bija Pētera Vaska madrigāls "Ar laiku puķes vīst".

## Koncepcija
"Mēs esam līksma nācija. Gaismas ideja — gaismas ritenim griežoties augšām ceļas Gaismas pils."

## Atsauces
Brūss Dikinsons

**Pols Brūss Dikinsons** (; dzimis ) ir angļu mūziķis un lidmašīnu pilots, kas plašāk pazīstams kā rokgrupas *[[Iron Maiden]]* vokālists.

## Diskogrāfija
### Ar ''Samson''
* *Head On* (1980)
* *Shock Tactics* (1981)
* *Live at Reading 1981* (1990)

### Ar ''Iron Maiden''
* *The Number of the Beast* (1982)
* *Piece of Mind* (1983)
* *Powerslave* (1984)
* *Somewhere in Time* (1986)
* *Seventh Son of a Seventh Son* (1988)
* *No Prayer for the Dying* (1990)
* *Fear of the Dark* (1992)
* *Brave New World* (2000)
* *Dance of Death* (2003)
* *A Matter of Life and Death* (2006)
* *The Final Frontier* (2010)
* *The Book of Souls* (2015)
* *Senjutsu* (2021)

### Soloalbumi
* *Tattooed Millionaire* (1990)
* *Balls to Picasso* (1994)
* *Skunkworks* (1996)
* *Accident of Birth* (1997)
* *The Chemical Wedding* (1998)
* *Tyranny of Souls* (2005)
* *The Mandrake Project* (2024)
Lihtenšteina (Saksija)

**Lihtenšteina** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Cvikavas apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1212. gadā.

## Izglītība, kultūra un sports
Vietējā pilī atrodas koka skulptūru muzejs *Daetz-Centrum*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Daetz-Centrum
XXIV Vispārējie latviešu Dziesmu un XIV Deju svētki

**XXIV [[Vispārējie latviešu Dziesmu un deju svētki|Vispārējie latviešu Dziesmu]] un XIV Deju svētki** notika no 2008. gada 5. līdz 12. jūlijam. Kopkora koncerti notika Rīgas Mežaparka Lielajā estrādē, bet „Daugavas” stadionā, arēnā "Rīga" un Starptautiskajā izstāžu centrā Ķīpsalā notika Deju svētki.

Svētku koncepciju "Laiks" ietekmēja tas, ka UNESCO 2008. gadā iekļāva Baltijas dziesmu un deju svētku tradīcijas Reprezentatīvajā cilvēces nemateriālā kultūras mantojuma sarakstā.

## Dalībnieki
Kopkorī bija 12 000 dziedātāju, bet divos deju svētku lielkoncertos piedalījās 13 500 dejotāju. Svētkos piedalījās arī apvienotais pūtēju orķestris, simfoniskie orķestri, vokālie ansambļi, koklētāju ansambļi (280 dalībnieku), folkloras kopas (1700 dalībnieku), tautas mūzikas ansambļi (250 dalībnieku), vokālās un instrumentālās grupas, džeza mūziķi, amatieru teātri viesu kolektīvi.

Virsdiriģenti bija Aira Birziņa, Ivars Cinkuss, Jānis Ērenštreits, Agita Ikauniece, Mārtiņš Klišāns, Sigvards Kļava, Jēkabs Ozoliņš, Arvīds Platpers, Edgars Račevskis, Māris Sirmais, Ints Teterovskis, Romāns Vanags un Jānis Zirnis. Goda virsdiriģenti Terezija Broka, Ausma Derkēvica, Jānis Dūmiņš, Gido Kokars, Imants Kokars, Pauls Kvelde, Roberts Zuika.

Viesdiriģenti Alo Ritsings (Igaunija) un Vītauts Miškinis (Lietuva).

Deju virsvadītāji: Jānis Ērglis, Rolands Juraševskis, Taiga Ludborža, Jānis Marcinkevičs, Iluta Mistre, Ilze Mažāne, Arta Melnalksne, Zanda Mūrniece, Jānis Purviņš, Gunta Skuja. Goda virsvadītāji: Marga Apsīte, Aija Baumane, Ojārs Grasis, Imants Magone, Zigurds Miezītis, Vilis Ozols, Ingrīda Saulīte, Uldis Šteins, Osvalds Štrauss, Uldis Žagata.

## Norise
thumb|300px|2008. gada Dziesmu svētku koncerts Mežaparka Lielajā estrādē
Kopkoris uzstājās divos koncertos, bet deju kolektīvi divos lieluzvedumos izdejoja laiku – Rīts, Diena, Vakars, Nakts, Ausma.

## Koncepcija
Šo dziesmusvētku pamatideja bija "Laiks". 
Māra Zālīte: "Laiks mums ir katram savs un vienlaikus visiem kopīgs. Vai tas būtu viens cilvēks vai tauta, vai arī Pasaule tās plašākajā tvērienā. Uzvedums aptver vienu dienu, vienu pasaules tapšanas apli līdz pat jauna apļa iesākumam, dejās atspoguļojot novadu tradīcijas, kas sakņojas folkloras horeogrāfiskajā un muzikālajā materiālā.
Dziesma ir mūsu vairogs, bruņas un vienīgais ierocis. Un izrādās – varens ierocis.
Dziedot dzimu… tūkstoš balsīs gavilē tas Lielais Dzīvais, kas ir Viens. Tā dīvainā substance, kuru pustumsā kā izbrīnā pārstaigā prožektoru stari. Jā, DZIEDOT. Tas nozīmē – pieslēdzoties neizsmeļamajam gara spēka avotam – Dziesmai, mēs dzimstam, mēs rodamies kā personības. Kā personību kopums mēs radām savu tautu, kā tauta mēs radām cilvēci. Cildenāko, kas mīt cilvēka dvēselē, mēs ieliekam Dziesmā. Tas vairs nekad nepazūd. Simtkārt pavairotu un pastiprinātu, mēs to saņemam atpakaļ. Pēc gada, pēc gadsimta, pēc tūkstoš gadiem."

## Atsauces

## Ārējās saites
* YouTube video
Fantāzija

**Fantāzija** var būt:

* iztēle — psihiska norise;
* fantāzijas literatūra — daiļliteratūras žanrs.
Fricis Birkenšteins

**Fricis Birkenšteins** ( — ) bija skolotājs un latviešu strēlnieku virsnieks. Latvijas kara tiesas priekšsēdētājs (1921, 1928) un Latvijas Kara ministrs (1924).

## Dzīvesgājums
thumb|345px|Latvijas Kara tiesu pārvaldes darbinieki (1927). Fricis Birkenšteins sēž pirmajā rindā 6. no kreisās puses.
Dzimis 1888. gadā Daigones pagasta Kažociņos. Mācījās Ivanovovozņesenskas reālskolā, 1913. gadā beidza Kijivas komercinstitūtu un strādāja par skolotāju. Pirmā pasaules kara laikā 1914. gadā viņu iesauca Krievijas Impērijas kara dienestā, pēc Kijivas praporščiku kara skolas beigšanas 1915. gada novembrī viņš bija 5. Zemgales, vēlāk 7. Bauskas latviešu strēlnieku pulka podporučiks (1916), poručiks, štābkapteinis (1917). 1917. gada maijā kļuva par rotas komandieri, oktobrī par bataljona komandieri, Latviešu strēlnieku pulku apvienotās deputātu padomes izpildkomitejas (Iskolastrela) locekli. 
Pēc Oktobra revolūcijas 1917. gada novembrī atstāja karadienestu un strādāja par Narvas skolotāju.
Pēc Sarkanās armijas iebrukuma Igaunijā un viņš atgriezās dzimtenē un 1919. gada martā Liepājā iestājās Latvijas nacionālajā armijā. Latvijas brīvības cīņu laikā bija virsnieku rotas komandiera palīgs, izmeklēšanas virsnieks un kara prokurora palīgs, tad kara tiesas loceklis. 1920. gadā paaugstināts par pulkvežleitnantu.

Pēc kara beigām viņu 1921. gadā iecēla par Latvijas kara tiesas priekšsēdētāju, bet 1924. gadā par Latvijas Kara ministru.
Pēc tam 1924. gada jūlijā kļuva par kara virsprokurora palīgu, tad par kara virstiesas locekli pulkveža pakāpē (1925). No 1928. gada jūlijā bija kara virstiesas priekšsēdētājs.

Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā apcietināts un deportēts uz PSRS, kur 1941. gada 5. novembrī gājis bojā Usoļlaga Surmogas nometnē Nr. 8.

## Ieguldījums kara flotes attīstībā
Latvijas kara ministrija jau 1923. gada 14. jūlijā iesniedza Ministru kabinetam kara flotes attīstības programmu, kas paredzēja vairāku zemūdeņu, torpēdkuteru, sargkuģu, mīnu traleru, kā arī hidroplānu iegādi kara flotes vajadzībām.

1924. gadā, kad Saeimai bija jālemj par līdzekļu piešķiršanu programmas realizācijai, raisījās asas diskusijas. Parlamenta lielākā frakcija — sociāldemokrāti, kā arī Latvijas armijas artilērijas inspektors Eduards Kalniņš uzstāja, ka kara flotes programmai paredzētā nauda ir jāatvēl artilērijas iegādei, lai izveidotu spēcīgu krasta aizsardzību. Birkenšteinam kā Kara ministram ar aprēķiniem izdevās pierādīt, ka finansiāli sociāldemokrātu piedāvātais variants ir dauzkārt dārgāks. Tādēļ balsojumā Saeima izšķīrās par labu kara flotes attīstības programmai. Līdzekļi tika atvēlēti divu zemūdeņu, divu mīnu traleru un sešu hidroplānu iegādei.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sega

right|220px
**Sega** ir gultas piederums, kas paredzēts guloša ķermeņa apklāšanai, lai nodrošinātu tam siltuma komfortu.

Segas bieži ievieto segas pārvalkā, kas izgatavots no plāna auduma un kuru var viegli mazgāt. Tai parasti ir taisnstūra forma. Atšķirībā no palaga, sega ir vairākkārt biezāka un veidota no siltumizolējoša materiāla. Segas tradicionāli izgatavo no vilnas, liniem vai kokvilnas. Mūsdienās segu izgatavošanā bieži izmanto sintētiskās šķiedras.

Dekoratīvās segas izmanto gultu pārklāšanai.

Par segu reizēm arī dēvē kāda objekta pārklājumu ar citu materiālu, piemēram, ceļa sega, augu sega, sniega sega, mākoņu sega.
Vilkaču mantiniece (filma)

**"Vilkaču mantiniece"** ir  uzņemta Latvijas mākslas filma divās sērijās. Filmas režisors un scenārija autors ir Gunārs Cilinskis un tā uzņemta studijā AL KO. Filma uzņemta pēc Ilonas Leimanes romāna "Vilkaču mantiniece".

## Sižets
Filmas darbība notika 19. gadsimta 80. gados. Kāda pagasta nostūrī ezera krastā līdzās dzīvo divas dzimtas. Dievlodziņi un Vilkači.  Ar sensenu naidu savstarpējās attiecībās. Tiesa, naida izpausmes jūtamas tikai Dievlodziņu mājās. Viņiem aizvien veicas sliktāk, uzkrīt slimības, lopu sērgas, labība nepadodas. Vilkačos viss aug griezdamies, un arī slimības iet ar līkumu. Tas liek domāt, ka Vilkačos labklājību panāk pesteļojot un nodarbojoties ar burvestībām. Ar laiku pret Vilkaču iemītniekiem izdevies noskaņot arī pārējos pagasta cilvēkus. Taču būtība ir pavisam cita. Vilkaču cilvēki, būdami kristīgi, nav aizmirsuši latviešu tautas senās tradīcijas un parašas, kas sakņojas cilvēka dzīvošanā, neatraujot sevi no dabas.

## Lomās
* Zane Jančevska — Alīne
* Andress Dvinjaninovs — Andrejs
* Gunārs Cilinskis — Dievlodziņu saimnieks
* Dace Everss — Dievlodziņu saimniece
* Antra Liedskalniņa — Zīlīte
* Jānis Paukštello — Gusts
**Lomās un epizodēs**: Marga Tetere, Ēvalds Valters, Juris Strenga, Līga Videniece, Ilze Vazdika, Velta Straume, Juris Laviņš, Jānis Zenne u.c.

## Filmēšanas grupa
* Režisors: Gunārs Cilinskis
* Scenārija autors: Gunārs Cilinskis
* Operators: Valdis Eglītis
* Komponists: Pēteris Vasks
* Māksliniece: Ināra Antone
* Skaņu režisors: Viktors Jusins
* Montāžas režisore: Juta Brante
* Kostīmu māksliniece: Sandra Sila
* Grima mākslinieks: Jānis Rība
* Redaktore: Dzidra Smiltēna
* Direktors: Jānis Grunte

## Ārējās saites
* Kino Muzejs
*
Vilkiem mests laupījums

**"Vilkiem mests laupījums"** ir  uzņemta latviešu spēlfilma. Akciju sabiedrības "Latvju Filma" produkcija. Pirmizrāde notika  Rīgā, kinoteātrī "Grand Kino". Filma nav saglabājusies.

## Sižets
Filma ir par skandalozu notikumu ar Bieriņu muižas īpašnieku Heinrihu Rautenfeldu (filmā Rauts). Viņš apprecēja savu kalponi Emīliju Kuģenieks (filmā Laivenieks), bet ģimene baronu ieslodzīja Makša Šēnfelda psihiatriskajā klīnikā.

## Lomās
* Valdemārs Švarcs - *Barons Rauts*
* Olga Veinberga - *Baronese Rauta*

Viņu bērni:
* Aleksandrs Bakāns - *Heinrihs*
* Egils Arness - *Kurts*
* I. Zālītis - *Hanss*
* Ā.Kļaviņš - *Hugo*
* L.Ērglis - *Amālija*
* K. Liepiņš -   *Kalniņš, skolotājs*
* M. Vernere - *Marta, viņa sieva*
* Lilita Bērziņa - *Emīlija Laivenieks*
* Vilis Segliņš - *Sarkanais Juris*
* Jānis Mārsietis - *Dakteris*
* Gustavs Žibalts - *Slimnīcas sargs*
* Eduards Čakste - *Skursteņslauķis*

## Filmēšanas grupa
* Režisors: Pjotrs Čardiņins
* Scenārists: Pjotrs Čardiņins

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kino Muzejs
* Barona un kalpones ērkšķainais ceļš
Apendicīts

thumbnail|235px|Akūti iekaisis un palielinājies apendikss
**Apendicīts** () ir apendiksa (aklās zarnas piedēkļa) iekaisums. Apendicīta gadījumā ir nepieciešama neatliekama palīdzība un nekavējoties jāgriežas pie ārsta. Apendicītu bieži ārstē, iejaucoties ķirurģiski, tas ir, apendiksu izgriežot. Ja operācija netiek veikta vai to dara novēloti, tad apendicīts var izraisīt citu orgānu, piemēram, vēderplēves iekaisumu, vai fatālu peritonītu un šoku. Apendicīts ir viena no visbiežāk sastopamajām vēdera slimībām.

Apendicītu 1886. gadā pirmo reizi zinātniski aprakstīja amerikāņu ārsts Redžinalds Fics (*Reginald Fitz*).

## Atsauces
Bolcāno province

**Bolcāno—Alto Adidžes autonomā province** () jeb **Bocenes—Dienvidtiroles autonomā province** (, ) ir viena no Itālijas divām autonomajām provincēm. Tā atrodas valsts ziemeļaustrumos Trentīno-Alto Adidžes reģionā. Lielākā daļa Bolcāno provinces iedzīvotāju runā vācu valodā. Provinces lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Bolcāno. Pārējās lielākās pilsētas ir Merāno, Bresanone, Laivesa un Bruniko. 2011. gada decembrī provincē dzīvoja aptuveni 512 tūkstoši cilvēku. Province administratīvi sīkāk dalās 116 komūnās.

## Ārējās saites
Gustavs Husāks

**Gustavs Husāks** (; dzimis , miris ) bija Čehoslovākijas Komunistiskās partijas vadītājs pēc Prāgas pavasara sagrāves no 1969. gada līdz 1987. gadam un Čehoslovākijas prezidents no 1975. gada līdz 1989. gadam, kad t.s. samta revolūcijā valstī krita sociālisms un par prezidentu kļuva Vāclavs Havels.

## Dzīvesgājums
[thumb|Varšavas pakta valstu vadītāji 1987. gadā Berlīnē (no kreisās: Gustavs Husāks, [Todors Živkovs, Ērihs Honekers, Mihails Gorbačovs, Nikolaje Čaušesku, Vojcehs Jaruzelskis, Janošs Kadars).]]

Dzimis strādnieku ģimenē. Komunistiskās partijas biedrs no 1933. gada, kad studēja Komeniusa Universitātē Bratislavā. 1944. gadā piedalījās Slovāku nacionālajā sacelšanās pret Vāciju un Tiso režīmu. Pēc kara darbojās valsts iestādēs. 1950. gadā staļiniskajās "tīrīšanās" tika apcietināts un no 1954. līdz 1960. gadam pavadīja ieslodzījumā Leopoldovas cietumā. 1963. gadā reabilitēts. Prāgas pavasara laikā kļuva par premjerministra vietnieku. Pēc PSRS iebrukuma Čehoslovākijā izvirzījās par partijas grupējuma līderi, kurš centās "normalizēt" attiecības ar PSRS, un kļuva par valsts vadītāju līdz pat sociālisma norietam.

## Ārējās saites
Zvejošana

thumbnail|240px|Zivju zvejošana ar tīkliem Meksikā
**Zvejošana** jeb **zveja** ir zivju ķeršana, ko veic ar īpašiem rīkiem. Parasti zivju ķeršana notiek brīvā dabā. Zvejošanas tehnikas ir dažādas. Zivis var makšķerēt, ķert ar tīkliem, murdiem, žebērkli vai traļiem. Zvejot var no dažāda veida zvejas kuģiem vai laivas, kā arī stāvot ūdenī vai ūdenstilpes krastā. Nereti ar terminu zvejošana apzīmē arī citu ūdens dzīvnieku ķeršanu, piemēram, gliemeņu, gliemju vai vēžveidīgo ķeršanu, toties neapzīmē zivju iegūšanu zivjaudzētavās vai vaļu medības.
1984. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss

**29. Starptautiskais Eirovīzijas dziesmu konkurss** norisinājās *Grand Theatre* arēnā, Luksemburgas pilsētā, Luksemburgā 1984. gada 5. maijā.

## Dalībvalstis
Limbaha-Oberfrona

**Limbaha-Oberfrona** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Cvikavas apriņķī.

## Vēsture
Pilsēta nodibināta 1950. gadā, apvienojot Limbahu un Oberfronu. VDR laikos Limbaha-Oberfrona bija ievērojams rūpniecības centrs.

## Ekonomika
Pilsētā atrodas kompānijas Siemens VDO autokomponenšu rūpnīca.

## Atsauces

## Ārējās saites
Čubutas province

**Čubutas province** () ir viena no Argentīnas 23 provincēm. Tā atrodas valsts dienvidos un robežojas ar Čīli un ar Rionegro un Santakrusas provincēm. 2010. gadā Čubutas provincē dzīvoja 509 tūkstoši iedzīvotāju. Lielākā pilsēta ir Komodoro Rivadavija, bet provinces administratīvais centrs ir Rosona. Province administratīvi sīkāk dalās 15 departamentos. Nosaukums cēlies no Čubutas upes, kas plūst cauri visai provincei no Andiem līdz okeānam.

Čubutas provincē aptuveni 10% no iedzīvotājiem ir ieceļotāji no Velsas, daļa no kuriem joprojām runā velsiešu valodā.

## Attēlu galerija

Attēls:Vista de Puerto Madryn, Argentina.jpg|
Attēls:LaTrochita20EnEstacionEsquel1.jpg|
Attēls:Chubut - Esquel.jpg|
Attēls:Beach at Rada Tilly, Chubut, Argentina 2008.jpg|
Attēls:Puelo Lake.jpg|


## Ārējās saites
Johans Rūdolfs Torbeke

**Johans Rūdolfs Torbeke** (; dzimis , miris ) bija nīderlandiešu 19. gadsimta politiķis. Trīskārtējs valsts premjerministrs. 1848. gada Nīderlandes konstitūcijas ieviesējs. Konstitūcija palielināja parlamenta un samazināja karaļa varu.

## Ārējās saites
Mets Smits

**Metjū Roberts "Mets" Smits** (, dzimis ) ir angļu aktieris. Pazīstams kā vienpadsmitā Doktora lomas atveidotājs Lielbritānijas zinātniskās fantastikas televīzijas seriālā *[[Doctor Who]]*. Par šo lomu 2011. gadā nominēts BAFTA televīzijas balvai. Vēsturiskā drāmas seriāla "Kronis" pirmajās divās sezonās atveidojis Prinča Filipa lomu, par kuru 2018. gadā tika nominēts ''Emmy'' balvai.

Pēdējo gadu viena no zināmākajām Smita lomām ir Deimons Targariens HBO fantāzijas drāmas seriālā "Pūķa nams" (2022—pašlaik).

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Mērane

**Mērane** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Cvikavas apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1174. gadā. Vēsturisks tekstilrūpniecības centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Psihe (filma)

**"Psihe"** ir  uzņemta latviešu spēlfilma. Akciju sabiedrības "Latvju Filma" produkcija. Pirmizrāde notika  Rīgā, kinoteātrī "Moulin Rouge". Filmā piedalījās kinoaktieru kursu audzēkņi. Filma nav saglabājusies.

## Sižets
Melodrāma. Ilga ir modele skulptoram Vītumam, taču viņā iemīlas arī viņa draugs pianists.

## Lomās
* Jūlija Skaidrīte - *Alīde*

Viņas meitas:
* Lilita Bērziņa - *Ilga*
* Irma Vēsmiņa - *Mirdza*
* Mirdza Baltiņa - *Dzidra*
* Vilis Segliņš - *Juris*
* Lilija Ērika - *Torstena kundze*
* Teodors Valdšmits - *Torstena kungs*
* Jānis Lejiņš -   *Kārlis, viņu dēls*
* Eduards Smiļģis - *Akmentiņš*
* M. Zaborovska - *Viņa sieva*
* Ādolfs Hermanis - *Viņu mājas draugs*
* Valdemārs Švarcs - *Vītums, skulptors*

## Filmēšanas grupa
* Režisors: Pjotrs Čardiņins
* Scenārists: Pjotrs Čardiņins

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kino Muzejs
Jāņuvakars (dziesma)

thumb|300px|Dziesmas "Jāņuvakars" sākuma notis

**Jāņuvakars** ir Emiļa Melngaiļa 1926. gadā komponēta kora dziesma jauktajam korim ar pavadījumu. Līdzās oriģināltaktīm autors iekļāvis divas Jurjānu Andreja pierakstītas līgotnes, kas izdotas krājumā "Latvju tautas mūzikas materiāli. Pirmā grāmata, Līgotnes, Jāņa jeb Līgo meldijas" (1894).

Dziesma vairākkārt iekļauta Vispārējo latviešu dziesmu un deju svētku programmā. Pateicoties etniski precīzi uztvertajam dziesmas raksturam, staltajam pašapzinīgumam un refrēna *līgo* varenajam izmantojumam, "Jāņuvakars" kļuvis par Dziesmu svētku un latviešu kordziedāšanas simbolu. Vispārējos latviešu Dziesmu svētkos "Jāņuvakars" dziedāšanas biežuma ziņā ierindojas otrajā vietā aiz Jāzepa Vītola "Gaismas pils".
Dziesma kora izpildījumā skan arī E. Melngaiļa baletā "Maija".

## Vēsture
Dziesma veltīta advokātam un agrākajam "Pēterburgas Avīžu" redaktoram Jānim Ansbergam (1866-1936). Tās pirmizdevums atrodams žurnāla "Austrums" 1928. gada 4. numurā. 
Pirmoreiz "Jāņuvakars" kopkora balsī blakus daudzām citām Melngaiļa kora dziesmām izskanēja 7. latvju vispārējo dziesmu  svētku otrajā koncertā 1931. gadā Teodora Reitera vadībā. 8. Dziesmu svetkos un 9. dziesmu svētkos to diriģēja autors. Pēc Otrā pasaules kara Padomju Latvijas dziesmu svētkos to trīsreiz diriģēja Leonīds Vīgners un Jānis Zirnis, taču pāri visiem ir Jānis Dūmiņš ar četriem kopkora "Jāņuvakariem". 1985. gadā to pēc koristu pieprasījuma atkārtoti diriģēja Haralds Mednis.

## Raksturojums
Dziesmas "Jāņuvakars" tonalitāte ir pieciem diēziem apbalvotais spožais Si mažors. Atskaņojuma raksturu komponists norādījis, lietojot apzīmējumu "mierīgi, bet krāšņi". Paredzēta divu solistu - soprāna un tenora - klātbūtne katram vienā epizodē (abas epizodes atkārtojas). Solisti sauc, koris atsaucas. Opusa noslēgumā soprāniem jābūt varonīgiem un skaļi jādzied otrās oktāvas si, kas, iespējams, ir visu laiku augstākā dziedātā skaņa, kādu pieredzējusi Dziesmu svētku estrāde.

## Dziesmas vārdi

## Ārējās saites
* "Jāņuvakars" izpildījums Rīgas koru skatē (2012)

## Atsauces
Mūžam zili ir Latvijas kalni

thumb|300px|Dziesmas "Mūžam zili ir Latvijas kalni" sākuma notis.

**Mūžam zili ir Latvijas kalni** ir viena no pēdējām Emīla Dārziņa (1875—1910) 1909. vai 1910. gadā komponētajām dziesmām vīru korim. Autora norāde "Teksts pēc Skalbes". Mūsdienās parasti izpildīta ar saīsinātu nosaukumu "Mūžam zili", nereti ar neprecīzu norādi "K. Skalbes vārdi".

Dziesma vairākkārt iekļauta Vispārējo latviešu dziesmu un deju svētku programmā.

## Vēsture
Saglabājušas atmiņas, ka PSRS nodibināšanas 50. gadadienai un dziesmu svētku simtgadei veltītajos (VII) Padomju Latvijas dziesmu svētkos 1973. gadā "Mūžam zili" sākotnēji esot bijusi iekļauta repertuārā, bet īsi pirms svētkiem ideoloģisku apsvērumu dēļ izņemta no koncerta. Noslēguma koncertā vīru kori saukuši "Mūžam zili" un Haralds Mednis tomēr uzņēmies šo Dārziņa dziesmu nodiriģēt. Atmiņas par izņemšanu tomēr apšaubāmas, jo dziesma atrodama drukātajā svētku koncerta programmā, virsdiriģents Imants Kokars.

## Dziesmas vārdi

## K. Skalbes dzejolis "Nemiers" (1906)

## Ārējās saites
* Dziesmas "Mūžam zili" visas notis 
* ["Mūžam zili" izpildījums [XX Vispārējie latviešu Dziesmu un X Deju svētki|20. Vispārējos latviešu Dziesmu svētkos], diriģē Haralds Mednis (1990)]

## Atsauces
Merlīna Otija

**Merlīna Džoisa Otija** (; dzimusi ) ir Jamaikas vieglatlēte, kas startē sprinta distancēs. Profesionālās karjeras noslēgumā (kopš 2002. gada) pārstāv Slovēniju, kur arī pašlaik dzīvo.

Merlīna Otija ir startējusi septiņās Olimpiskajās spēlēs, kas ir rekords starp vieglatlētiem, kā arī izcīnījusi 14 Pasaules čempionāta medaļas, kas ir rekords starp sievietēm (un sacensību rekords, ja par primāro ņem izcīnīto medaļu skaitu, nevis zelta medaļu skaitu). Olimpiskajās spēlēs viņa ir izcīnījusi trīs sudrabus un sešas bronzas medaļas, divas no tām izcīnot Jamaikas stafešu komandas sastāvā.

52 gadu vecumā M. Otija 2012. gada Eiropas čempionātā Barselonā skrēja Slovēnijas 4x100 metru stafetes komandā, kļūstot par pašu vecāko sportisti, kas startējusi Eiropas čempionātā vieglatlētikā.

## Ārējās saites
Hesuss Anhels Garsija

**Hesuss Anhels Garsija** (; dzimis ) ir spāņu vieglatlēts, kas startē 50 km soļošanā.

Karjeras laikā sešas reizes startējis olimpiskajās spēlēs, augstākais sasniegums ir 2008. gadā Pekinā izcīnītā 4. vieta. 12 reizes piedalījies Pasaules čempionātā (no 1993. līdz 2015. gadam), kas ir šo sacensību rekords. 1993. gadā Štutgartē arī izcīnījis zelta medaļu, vēl trīs reizes ieguvis sudraba medaļu. Ar panākumiem startējis arī Eiropas čempionātā (sudrabs un bronza).

## Ārējās saites
Verdava

**Verdava** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Cvikavas apriņķī pie Pleises upes.

## Vēsture
VDR laikos pilsētā atradās kravas automašīnu rūpnīca IFA, kas mūsdienās ir bankrotējusi. Pilsēta ir pieminēta pirmoreiz 1304. gadā, un 1398. gadā to ieguva Frīdrihs, toreizējais Meisenes markgrāfs, kurš vēlāk kļuva par Saksijas kūrfirstu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Johaness Dideriks van der Vālss

**Johaness Dideriks van der Vālss** (, dzimis , miris ) bija nīderlandiešu fiziķis. 1910. gada Nobela prēmijas fizikā laureāts.  Pazīstams ar pētījumiem termodinamikā. Van der Vālsa vārdā nosaukts Van der Vālsa vienādojums, Van der Vālsa spēki un Van der Vālsa rādiuss. Bija pirmais Amsterdamas universitātes fizikas profesors.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Van der Vālsa biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā
Deivids Tenants

**Deivids Tenants** (, dzimis **Deivids Džons Makdonalds** () ) ir skotu aktieris.

Pazīstams kā desmitā Doktora lomas atveidotājs Lielbritānijas zinātniskās fantastikas televīzijas seriālā *[[Doctor Who]]* (2005—2010, 2013). Filmējies arī filmā "Harijs Poters un Uguns biķeris" (2005), televīzijas filmā *[[Einstein and Eddington]]* (2008), kā arī televīzijas miniseriālos "Kazanova" (2005), "Caur adatas aci" (*The Escape Artist*, 2013), *[[Broadchurch]]* (2013—2017), "Dezs" (*Des*, 2020), *[[Staged]]* (2020—2021). Piedalījies animācijas filmas "Pirāti!" (2012) ieskaņošanā.

## Ārējās saites
Provokācija

**Provokācija** ir darbība vai pasākumu kopums, ar mērķi izraisīt atbildes rīcību vai provocētā (-ēto) bezdarbību, tādā veidā ar mērķi mākslīgi radīt sarežģītus apstākļus, vai sekas provocētam (-iem). Provokācijas veicējs tiek saukts par provokatoru. Tā kā provokācijas pamatojas uz cilvēka psiholoģiju un kā sociālas būtnes uzvedību, tās pēta psiholoģija un socioloģija.

## Ārējās saites
Vildenfelsa

**Vildenfelsa** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Cvikavas apriņķī.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1233. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Panamas zemesšaurums

**Panamas zemesšaurums** () vai **Darjenas zemesšaurums** *(Istmo de Darién)* ir zemesšaurums Ziemeļamerikā, kas atdala Atlantijas okeānam piederīgo Karību jūru no Klusā okeāna. Austrumos no zemesšauruma esošais Darjenas reģions ir dabiska robeža starp Ziemeļameriku un Dienvidameriku. Izvietojies Panamas valstī un plašākā nozīmē par zemesšaurumu uzskata visu teritoriju  garumā no Talamankas grēdas līdz Darjenai gar Panamas līča ziemeļu piekrasti. Zemesšauruma platums šaurākajā vietā ir . No 1879. līdz 1914. gadam zemesšauruma šaurākajā vietā tika izbūvēts Karību jūru un Kluso okeānu savienojošais Panamas kanāls.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pūniešu kari

**Pūniešu kari**, saukti arī par **Kartāgiešu kariem**, bija triju karu sērija starp Romas Republiku un Kartāgu laika posmā no 264. līdz 146. gadam p.m.ē. Termins "pūnieši" ir radies no latīņu vārda *Punicus* (vai *Poenicus*), ar kuru romieši apzīmēja kartāgiešus, kas bija cēlušies no feniķiešiem (*Phoenices*). Galvenais karu iemesls bija interešu konflikts starp jau pastāvošo Kartāgas impēriju un Romas Republiku, kas kļuva arvien spēcīgāka un varenāka.

## Pirmais pūniešu karš

264. gadā p.m.ē. savā starpā sāka cīnīties divas Sicīlijas grieķu polisas  — Mesīna un Sirakūzas. Cīņā Sirakūzām palīdzēja Kartāga, bet Mesīna savukārt aicināja palīgā Romu. Romiešu karaspēks iebruka Sicīlijā un pieveica kartāgiešus, kā arī Sirakūzu karaspēku. Sirakūzu valdnieks Hierons bija spiests noslēgt ar Romu miera līgumu.
Kara laikā Roma zaudēja savu karafloti un to atkal atjaunoja 256. gadā p.m.ē. Romiešu karaspēks aplenca Kartāgu un Roma, pārliecināta par uzvaru, noraidīja kartāgiešu piedāvājumu noslēgt mieru. Veiksme uzsmaidīja kartāgiešiem un Roma cieta lielus zaudējumus. 241. gadā p.m.ē romieši guva ievērojamu pārsvaru un Kartāga zaudēja savas kolonijas ne tikai Sicīlijā, bet arī Sardīnijas un Korsikas salās. Roma savukārt ieguva īpašumus ārpus Itālijas robežām.

## Otrais pūniešu karš

Otrais pūniešu karš starp Romas Republiku un Kartāgu norisinājās no 218. līdz 201. gadam pirms mūsu ēras. Tas bija viens no nozīmīgākajiem kariem antīkajā pasaules vēsturē, un daļa no Pūniešu kariem. Otrais pūniešu karš izvērsās galvenokārt tāpēc, ka abas lielvalstis, Roma un Kartāga, vēlējās iegūt kontroli un ietekmi pār Sicīliju.

Kartāgas līderis Hannibals Barka kļuva par vienu no konflikta izcilākajiem karavadoņiem. Viņš izcēlās ar stratēģiskiem manevriem, tajā skaitā ar gājienu pāri Alpu kalniem, lai iebruktu Romas teritorijā no ziemeļiem. Taču, neskatoties uz Hannibala sākotnējo veiksmi, viņam nebija pietiekami resursu, lai gūtu uzvaru visā karā. Otrais pūniešu karš beidzās ar Romas uzvaru. Romieši bija izturīgāki un ekonomiski, militāri spēcīgāki. Pēc kara Romas Republika kļuva par dominējošo spēku Vidusjūras reģionā, savukārt Kartāgas cieta smagus zaudējumus.

## Trešais pūniešu karš

Romiešu cīņas par grieķu un maķedoniešu pilnīgu pakļaušanu ilga gandrīz pusgadsimtu. Šajā laikā Kartāga bija no jauna atguvusi spēkus, kļuvusi bagāta pilsēta. Roma nevarēja pieļaut, ka tās senie ienaidnieki atkal varētu to apdraudēt, tādēļ senāts pieņēma lēmumu par Kartāgas iznīcināšanu. 149. gadā p.m.ē Romas karaspēks aplenca Kartāgu un cerēja uz vieglu uzvaru, tomēr kartāgieši varonīgi aizstāvējās. Tikai pēc trim gadiem, kad pilsētai aplenkuma dēļ nevarēja piegādāt pārtiku, sākās bads un slimības, romiešiem izdevās ielauzties pilsētā. Cīņa bija nežēlīga, kura ilga 6 dienas. Kartāga tika sagrauta,visi dzīvi palikušie iedzīvotāji pārdoti verdzībā. Par zīmi, ka šajā vietā nekad vairs nedrīkstēs būt pilsēta, pāri tās drupām pārbrauca ar arklu. Viss Kartāgai līdz šim piederošais apgabals tika pasludināts par Romas īpašumu - Āfrikas provinci.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Encyclopedia Britannica'' ieraksts
Benedikts XIII

**Pāvests Benedikts XIII** (, dzimis , miris ), īstajā vārdā **Pjetro Frančesko Orsīni** (*Pietro Francesco Orsini*), bija Romas pāvests no  līdz . Viņš bija trešais un pēdējais Orzīni dzimtas pāvests.

Pretēji vecāku gribai, 1666. gadā iestājās Dominikāņu ordenī. No 1672. gada līdz 1701. gadam Orzīni bija Sansisto kardināls. 1675. gadā kļuva par Manfredonijas arhibīskapu, bet 1680. gadā par Čezēnas arhibīskapu. No 1686. gada līdz 1724. gadam, kad kļuva par Romas pāvestu, bija Benevento arhibīskaps.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sergejs Moņa

**Sergejs Moņa** (; dzimis , Saratovā) ir krievu basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja un uzbrūkošā aizsarga pozīcijā, Krievijas izlases dalībnieks. Pašlaik (2013) pārstāv Krievijas Superlīgas klubu Maskavas apgabala "Himki".

## Karjera
S. Moņa karjeru uzsāka dzimtdzimtās Saratovas klubā "Avtodor". Pēc tam pārcēlās uz Maskavas CSKA, ar ko izcīnīja 3 Krievijas čempiontitulus 2003., 2004. un 2005. gadā.

2004. gada NBA draftā viņu Portlendas "Trail Blazers" izraudzījās ar kopējo 23. kārtas numuru. NBA S. Moņa aizvadīja tikai vienu sezonu: 2005.—2006. gadā, spēlējot Portlendas "Trail Blazers" un pēc maiņas 2006. gadā 3 spēles arī Sakramento "Kings".

Nākamajā sezonā basketbolists atgriezās Krievijā, kur no 2006. līdz 2010. gadam pārstāvēja Maskavas "Dinamo". 2010. gadā viņš pārcēlās uz Maskavas apgabala "Himki", ar ko sezonas noslēgumā uzvarēja VTB līgā, bet nākamajā sezonā Eiropas kausā.

Kopā ar Krievijas izlasi uzvarēja 2007. gada Eiropas čempionātā, kā arī ieguva bronzas medaļas 2011. gada Eiropas čempionātā un . 2009. un 2010. gadā bija Krievijas izlases kapteinis.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pa baltā furgona pēdām

**"Pa baltā furgona pēdām"** ir  uzņemta Latvijas mākslas filma. Filma uzņemta pēc Zentas Ērgles stāstu motīviem.

## Sižets
Trīs draugiem ir sapnis par sanbernāra kucēnu. Viņi sanbernāru grib nopirkt un doties ceļā uz Ziemeļpolu. Sapņa īstenošanai vajadzīga nauda, kas zēniem nav. Nejauši viņi kādā pamestā mājā atrod apslēptu mantu, tomēr laimes brīdis ir īss, jo sākas cīniņš ar ļaunprātīgu sāncensi.

## Lomās
* Kalvis Bērziņš — Ivars
* Jānis Pencis — Atis
* Normunds Apinis — Uno
* Antra Liedskalniņa — Purviņa
* Jānis Zariņš — Vectētiņš
* Ilze Vazdika — Ivara mamma
* Juris Rijkuris — Tue
* Pēteris Tidriķis — Ģirts
* Gunita Barda — Antra
* Gunta Virkava — Ģirta mamma

## Filmēšanas grupa
* Režisors: Oļegs Rozenbergs
* Scenārija autors: Alvis Lapiņš
* Operators: Alvis Mengots
* Mākslinieki: Viesturs Bērziņš, Sandra Sila
* Skaņu režisors: Viktors Miļņikovs
* Montāžas režisore: Liene Bāliņa
* Kostīmu māksliniece: Sandra Sila
* Grima mākslinieks: Liene Puķe
* Redaktore: Natālija Bastina
* Direktors: Haralds Tregubenko

## Ārējās saites
* Kino Muzejs
Proba-V

***Proba-V*** (***Project for On-Board Autonomy - Vegetation***) ir Eiropas Kosmosa aģentūras pavadonis no *PROBA* sērijas. Paredzēts globālajiem veģetācijas novērojumiem. Tas orbītā palaists 2013. gada maijā.

Kosmisko aparātu izgatavoja Beļģijas uzņēmums *Qinetiq Space Belgium*. Galvenais instruments, kuru izgatavoja *OIP Sensor Systems*, ir trīs spoguļu astigmātiskais teleskopa, kas darbojas vizuālajā un tuvā infrasarkanajā spektrā. Šī bija samazināta instrumenta versija, kurš bijis uzstādīts pavadoņos *[[SPOT 4]]* un *[[SPOT 5]]*. Sekundārie instrumenti:
* Gallija nitrīda jaudas pastiprinātājs — jaunas pusvadītāju aparatūras testēšanai kosmiskajā vidē X joslas sakaru iekārtā, izgatavojis *TESAT* Vācijā;
* enerģētisko daļiņu teleskops — daļiņu lādiņa, enerģijas un trieciena leņķa noteikšanai, izgatavots *QinetiQ Space* un Beļģijas katoļu universitātē Luvēnā;
* *Automatic Dependent Surveillance Broadcast* (*ADS-B*) uztvērējs — signālu uztvršanai no lidmašīnām, kas dotu lielākas iespējas lidmašīnu avārijas gadījumos ļoti attālos apgabalos; izgatavojis Vācijas aerokosmiskais centrs
* *SATRAM* radiācijas monitoringa sistēma — uz *Medipix* radiācijas detektora mikroshēmas bāzes, izgatavots Čehijā;
* *Hermod* — optisko šķiedru fotonikas eksperiments, izgatavots ESA sadarbībā ar Norvēģijas *T&G* un Spānijas *DAS Photonics*, izmantojot Portugāles *EFACEC* izstrādāto *Alphasat Environment Monitor*.

## Lidojuma gaita
*Proba-V* tika palaists  02:06:31 UTC ar nesējraķeti *[[Vega (nesējraķete)|Vega]]* no Gviānas kosmiskā centra. Ar to kopā palasts Igaunijas pirmais pavadonis *[[ESTCube-1]]* un Vjetnamas pavadonis *[[VNREDSat-1]]*. Raķetē pirmoreiz izmantots *Vespa* adapters, kuram augšpusē novietots *Proba-V*.
No raķetes *Proba-V* atdalījās 03:01:58 UTC.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Proba-V ESA 
* PROBA V Gunter's Space page
86. Kinoakadēmijas balva

**86. [[Amerikas Kinoakadēmijas balva|Kinoakadēmijas balva]]s** tika pasniegtas 2014. gada 2. martā Losandželosā, Holivudā ''Dolby'' teātrī. 24 kategoriju nominanti tika paziņoti 2014. gada 16. janvārī. Pasākums norisinājās vienu nedēļu vēlāk nekā ierasts, lai nesakristu ar 2014. gada ziemas olimpiskajām spēlēm Sočos.

Balvu pasniegšanas ceremoniju ASV translēja televīzijas kanāls ABC, un to vadīja komiķe Elena Didženeresa, kas bija jau otrā reize, kad viņa ir vadījusi "Oskara" pasniegšanas ceremoniju. Pirmā reize bija 79. Kinoakadēmijas balvas pasniegšana 2007. gadā. Džastins Timberleiks arī izrādīja pastiprinātu interesi par ceremonijas vadītāja vietu.

2013. gada 5 septembrī, kinoakadēmija paziņoja trīs nominantus, kam tiks piešķirta Kinoakadēmijas goda balva: aktrisi Andželu Lensberiju, aktieri un producentu Stīvu Mārtinu un kostīmu mākslinieku Pjēro Tosi. Andželīnu Džoliju apbalvoja arī ar Džīna Heršolta humanitāro balvu par viņas ieguldījumiem labdarībā.

## Uzvarētāji un nominanti
[thumb|150px|"Labākais režisors" — [Alfonso Kuarons]]
[thumb|150px|"Labākais aktieris galvenajā lomā" — [Metjū Makonahijs]]
[thumb|150px|"Labākā aktrise galvenajā lomā" — [Keita Blanšeta]]
[thumb|150px|"Labākais aktieris otrā plāna lomā" — [Džēreds Leto]]
[thumb|150px|"Labākā aktrise otrā plāna lomā" — [Lupita Ņono]]
2014. gada 16. janvārī, Semjuela Goldvina teātrī, Beverlihilsā, 86. Kinoakadēmijas balvas nominantus nosauca Kino mākslas un zinātnes akadēmijas prezidente Šerila Būna Aizeksa un aktieris Kriss Hemsvorts. "Amerikāņu afēra" un "Gravitācija" saņēma visvairāk nominācijas.

### Balvu ieguvēji
Uzvarētāji atrodas saraksta augšgalā un ir izcelti **treknrakstā**.

## Atsauces
1,4-benzohinons

**1,4-benzohinons** (C6H4O2), kuru bieži sauc par **para-hinonu** vai vienkārši par **hinonu**, ir vienkāršākais hinonu pārstāvis — dzeltena kristāliska viela, kuras īpatnējā smarža atgādina hlora smaku. Para-hinons destilējas ar ūdens tvaiku un viegli sublimējas. Nokļūstot uz ādas, krāso to brūnā krāsā.

## Vēsture
1,4-benzohinonu pirmais ieguva  krievu ķīmiķis Aleksandrs Voskresenskis 1838. gadā savā doktora darbā, kuru veica Justusa fon Lībiga laboratorijā. Viņš šo vielu ieguva no hinas skābes, oksidējot to  ar mangāna dioksīdu sērskābes klātienē, un nosauca par "hinoilu". 
center|400px
Zviedru ķīmiķis Jenss Jākobs Bercēliuss konstatēja, ka "hinoilam" ir ketoniem līdzīgas īpašības un deva tam mūsdienās lietojamo nosaukumu "hinons" (*hin-* — hinas skābe un *-ons* — ketons). Šo vielu turpināja pētīt vācu ķīmiķis Frīdrihs Vēlers, kurš 1844. gadā ieguva hidrohinonu, reducējot hinonu ar sērūdeņradi.

## Molekulas uzbūve
thumb|left|300px|C–C un C–O saišu garumi benzohinona (Q), semihinona anjona (Q-) un hidrohinona (H2Q) molekulās
*p*-Benzohinona sešlocekļu cikls ir planārs, bet, atšķirībā no benzola gredzena, visai nesimetrisks, jo tā divkāršās saites ir būtiski īsākas par vienkāršajām saitēm. Benzohinona anjonam (semihinona anjonam) daļēji piemīt aromātiskas īpašības un tā saites ir savā starpā līdzīgākas. 

## Iegūšana
Parasti iegūst, oksidējot anilīnu ar hroma trioksīdu.

Pazīstama interesanta hinona iegūšanas metode no acetilēna un oglekļa(II) oksīda īpašu katalizatoru klātienē (V. Repe):
:2H−C≡C−H + 2CO → C6H4O2

## Ķīmiskās īpašības
Viegli reducējas par hidrohinonu. 1,4-benzohinons iedarbojas ar hidrohinonu, veidojot hinhidronu — violetmelnu kristālisku lādiņa pārneses kompleksu. Ūdens šķīdumos hinhidrons disociē atpakaļ par hinonu un hidrohinonu.

Reaģē ar hidroksilamīnu, veidojot oksīmus.

Ar Griņjāra reaģentiem *p*-benzohinons, bet it īpaši tā atvasinājumi, veido trīsvērtīgos spirtus — hinolus.

Oksidējot ar kālija persulfātu sudraba sulfāta klātienē, *p*-benzohinons veido maleīnskābi:
250px

## Izmantošana
Para-benzohinonu izmanto hidrohinona iegūšanai. Organiskajā sintēzē to lieto par starpproduktu un oksidētāju dažādās reakcijās.

## Literatūra
* O. Neilands. Organiskā ķīmija. R:, Zvaigzne, 1977, 524. lpp.

## Atsauces
Ipolits Fizo

**Armāns Ipolits Luijs Fizo** (, dzimis , miris ) bija franču fiziķis. 1848. gadā paredzēja elektromagnētisko viļņu sarkano nobīdi. 1849. gadā uz zemes izmērīja gaismas ātrumu, iegūdams rezultātu 315 000 km/s (5% kļūda). 1853. gadā aprakstīja kondensatora pielietojumu.

## Ārējās saites

*