open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Biķernieki (slimnīca)

**Biķernieku slimnīca ** ir viens no Rīgas Austrumu klīniskās universitātes slimnīcas (RAKUS) stacionāriem Lielvārdes ielā 68, Rīgā, kas specializējies apdegumu un apsaldējumu ārstēšanā Apdegumu centrā, gerontoloģisko problēmu risināšanā Gerontoloģijas centrā. Latvijas Bērnu dzirdes centra bērnu audioloģijas nodaļā tiek ārstēti bērni ar dzirdes problēmām. Kopš 2011. gada no stacionāra "Gaiļezers" uz stacionāru "Biķernieki" pārcelta Oftalmoloģijas klīnika, 2013. gadā izveidota Ķirurģiskās infekcijas klīnika.

## Vēsture
Slimnīca atklāta 1963. gadā Biķernieku mežā kā PSRS Satiksmes ceļu ministrijai (*Министерство путей сообщения СССР*) pakļautā **Baltijas dzelzceļa medicīnas dienesta slimnīca**.
1985. gadā tika atklāts jauns slimnīcas daudzstāvu korpuss, 1988. gadā tajā tika izveidotas jaunas kardioloģijas, traumatoloģijas un torakālās ķirurģijas nodaļas.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā Baltijas dzelzceļa medicīnas dienests tika iekļauts Latvijas veselības aizsardzības sistēmā.
1992. gadā no Traumatoloģijas institūta uz Biķernieku slimnīcas telpām pārcēla Valsts Apdegumu centru un pediatrijas nodaļā izveidoja Republikas rehabilitācijas centru bērniem un pusaudžiem ar dzirdes traucējumiem, ko vēlāk pārdēvēja par Latvijas Bērnu Dzirdes centru.

1996. gadā tika izveidota valsts akciju sabiedrība **Dzelzceļa slimnīca "Biķernieki"**. 2000. gadā slimnīcā atklāja Diagnostiskās radioloģijas nodaļu, Rehabilitācijas nodaļu, kā arī Valsts Klīniskā Gerontoloģijas centru. 2002. gadā slimnīcā sāka darboties privātklīnika “Biķernieki” (tagad Vispārēja profila maksas nodaļa).
2004. gadā slimnīcu pārdēvēja par valsts akciju sabiedrību **“Slimnīca "Biķernieki”**.
2005. gadā to apvienoja ar slimnīcu "Linezers" un Latvijas Onkoloģijas centru Rīgas Austrumu slimnīcas sastāvā.

Kopš 2007. gada "Biķernieku" slimnīca ir viens no Rīgas Austrumu klīniskās universitātes slimnīcas stacionāriem.

## Atsauces
Uldis Anže

**Uldis Anže** (dzimis 1971. gada 2. augustā Gulbenē) ir latviešu teātra un kino aktieris, darbojas Nacionālajā teātrī.

## Biogrāfija
1989. gadā beidzis Gulbenes 1. vidusskolu. 1993. gadā absolvējis Latvijas Mūzikas akadēmijas Kultūras un mākslas zinātņu fakultāti un kļuvis par Nacionālā teātra aktieri. Viņš atveidojis galvenās lomas vairākās izrādēs, gūstot atzinību kā plaša profila talants.

Daudzkārt nominēts "Spēlmaņu nakts" balvai: 1994. un 1995. gadā izvirzīts nominācijā "Labākais jaunais aktieris", šo balvu saņēmis 1996. gadā. 1999., 2008., 2009., 2011., 2013. un 2016. gadā izvirzīts nominācijā "Gada aktieris", taču šo balvu nav saņēmis. 2002., 2004. un 2005. gadā nominācijā "Gada aktieris otrā plāna lomā", šo balvu saņēmis 2007. gadā. 2008. gadā ieguvis Harija Liepiņa balvu par izcilu darbu varoņlomās.

2017. gada 3. maijā viņam piešķirts IV. šķiras Triju Zvaigžņu ordenis un iecelts par ordeņa virsnieku (Par nopelniem kultūrā un daudzveidīgu māksliniecisko devumu Latvijas profesionālā teātra mākslā).

Jaunajā Rīgas teātrī atveidojis Glostera lomu V. Šekspīra traģēdijā "Karalis Līrs" (1993).

Seriālā "UgunsGrēks" atveidojis Česlava lomu (no 2010. gada). Piedalījies TV seriālā "Aizmirstais" (Krievija, 2011), īsmetrāžas spēlfilmā "Mana zeme deg" (2016), kuras režisors ir aktiera dēls Rūdolfs Anže un spēlfilmā "Vectēvs, kas bīstamāks par datoru" (2017). 2019. gadā tēlojis Leona lomu Latvijas Televīzijas seriālā "Sarkanais mežs". 2021. gadā atveidojis Kārli Skalbi miniseriālā "Emīlija. Latvijas preses karaliene".

## Nozīmīgākās lomas Nacionālajā teātrī
* Kārlēns (R. Blaumaņa “Skroderdienas Silmačos”, 1994)
* Razumihins (F. Dostojevska “Noziegums un sods”, 1994)
* Cēzars Caune (P. Rozīša “Ceplis”, 1995)
* Benjamiņš (A. Strindberga “Lieldienas”, 1995)
* Mazais Andrs (A. Upīša “Zaļā zeme”, 1996)
* Skudrītis (Raiņa “Mīla stiprāka par nāvi”, 1996)
* Pēteris Krauklītis (A. Deglava “Rīga”, 1998)
* Joske (R. Blaumaņa “Skroderdienas Silmačos”, 2002)
* Niks (E. Olbija “Kam no Vilka kundzes bail”, 2004)
* Mikus (R. Blaumaņa “Pazudušais dēls”, 2004)
* Ranks (H. Ibsena “Nora”, 2005)
* Edmunds (V. Šekspīra “Karalis Līrs”, 2006)
* Slajs (V. Šekspīra “Spītnieces savaldīšana”, 2006)
* Prātnieks (R. un M. Kaudzīšu “Mērnieku laiki”, 2007)
* Alfrēds Duglass (“Jūdas skūpsts”, 2008)
* Mičs (I. Ābeles “Skola”, 2008)
* loma monoizrādē pēc N. Gogoļa darba “Ārprātīgā piezīmes“ (2010)
* Ādams (Ā. Purmaļa “Ādama stāsts“, 2011)
* Indreks Pāss (A.H. Tammsāres “Zeme un mīlestība”, 2012)
* Lāčplēsis (Raiņa "Uguns un nakts", 2015)
* Pērs Gints (H. Ibsena "Pērs Gints", 2016)

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Uldis Anže izrades.lv
Čaula

thumb|160px|Foraminīferu čaulas
thumb|160px|Gliemeņvēža čaula
thumb|160px|Sprogkāju ''Coronula diadema'' čaulas
thumb|160px|Molusku čaulas
thumb|160px|Fosilā pleckāja čaula
**Čaula** ir ārējs skeleta veidojums, kas klāj dažādu bezmugurkaulnieku un vienšūņu grupu pārstāvju ķermeņus. Parasti tai ir organismu sargājoša funkcija. Ar bezmugurkaulnieku čaulu izpēti nodarbojas bioloģijas nozare konhioloģija. Reizēm cilvēkos interesi izraisa gliemju čaulu jeb gliemežvāku kolekcionēšana.

## Organismu grupas ar čaulām
Protisti (vienšūņi):
* Foraminīferas. Foraminīferu čaulas ir dažādās formās, tās var būt gan vienkameru, gan daudzkameru čaulas. Pēc sava sastāva tās var būt organiskas, vai aglutinētas ar dažādām sīkām daļiņām un sacementētām ar organisko cementu, vai arī no kalcīta.
* Gromīdas. Gromīdām ir vienkameru čaulas ar vienu atveri un veidotas no organiskas vielas.
* *[[Tectofilosida]]*. Tām ir vienkameru čaulas ar vienu vai divām atverēm, veidotas no organiskas vielas, bet reizēm var būt aglutinētas ar sīkām daļiņām.
* Eiglifīdas. Eiglifīdām ir vienkameru čaulas, kas sastāv no krama plāksnītēm.
* Arcelinīdas. Arcelinīdām ir vienkameru čaulas, kas sastāv no organiskas vielas vai arī aglutinētas (sīkas kvarca daļiņas sacementētas ar organiso cementu).
* *[[Trichosida]]*. Trihozīdām ir elastīgas, no fibroza materiāla veidotas vienkameru čaulas. Agrāk šī grupa ar četrām iepriekšējām tika apvienotas čaulamēbu kārtā.

Dzīvnieki:
* Vēžveidīgie:
:* Lapkāji. Lapkājiem ir hitīna čaulas, kas sastāv no diviem vāciņiem.
:* Gliemeņvēži. Gliemeņvēžiem ir divdaļīgas čaulas, kas sastāv no labā un kreisā vāciņa. Čaulu iekšpuse ir hitinizēta, bet ārpuse apkaļķota. 
:* Sprogkāji. Sprogkaju čaula sastāv no vairākām kaļķa plāksnītēm.
:* Vēži vientuļnieki. Vientuļnieki neveido savas čaulas, taču daudzas to sugas izmanto piemērota izmēra vēderkāju čaulas.
* Gliemji. Gliemjiem ir uz organiska pamata veidotas kaļķa čaulas. Tās var būt no viena gabala, vai no diviem atsevišķiem vāciņiem (labā un kreisā), var būt no astoņām vai septiņām plāksnītēm (bruņgliemežiem). Galvkājiem var būt daudzkameru čaula.
* Pleckāji. Pleckāju čaula sastāv no 2 vāciņiem (muguras un vēdera vāciņi). Pēc sastāva tie var būt veidoti vai nu no kalcīta, vai arī no hitīnfosfāta (proteīna un kalcija fosfāta).

## Ģeoloģiskā nozīme
Dažādu organismu grupu čaulu sakopojumiem ir liela nozīme dažu ūdenstilpju nogulumu un nogulumiežu veidošanā. Planktona foraminīferu čaulu sakopojumi veido globigerīna dūņas (nosaukums ņemts no *[[Globigerina]]* ģints). Fuzulinīdu un numulītu (lielas izmirušas foraminīferas) čaulu sakopojumiem ir bijusi liela loma atsevišķu kaļķakmens nogulumu veidošanā. Gliemju čaulas piedalās organogēno kaļķakmeņu veidošanā. Latvijā gliemeždolomīti tiek izmantoti kā apdares materiāls. Bet spārnkāju čaulas veido pteropodu dūņas.

Daudzu organismu grupu čaulas labi saglabājas fosilā veidā. Un pēc tām var rekonstruēt apstākļus ģeoloģiskajā vēsturē, kā arī izmantot stratigrāfijā korelējot dažādus nogulumus un nosakot slāņu vecumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Miervaldis Ozoliņš

**Miervaldis Ozoliņš** (dzimis  Rīgā, miris  Rīgā) bija latviešu aktieris, kas strādāja Dailes teātrī.

## Dzīvesgājums
M. Ozoliņš mācījās Rīgas Tautas konservatorijā (1937-1941) un Latvju drāmas ansambļa studijā (1940-1942). H. Ibsena lugas "Brands" iestudējumā Latvju drāmas ansamblī atveidoja Ārsta lomu (1943). No 1944. līdz 1951. un no 1956. līdz 1991. gadam Dailes teātra aktieris. Bijis precējies ar tulkotāju Maiju Silmali. 1951. gadā apcietināts par darbošanos t.s. "franču grupā", no 1951. līdz 1956. gadam izcietis ieslodzījumu soda nometnēs Intā un Vorkutā, KPFSR. Pēc atgriešanās no apcietinājuma piedalījies Leļļu teātra izrāžu veidošanā. Atveidojis galvenokārt raksturlomas, viņa tēliem raksturīga smalka humora izjūta. Darbojies arī kā režisors, veidojis iestudējumus Dailes teātrī (M. Birzes "Baznīcas kalnā", 1981, Bruno Saulīša "Marta īdas", 1983).

Piedalījies kinofilmās "Mērnieku laiki" (1968), "Salātiņš" (1971), "Piejūras klimats" (1974), "Ilgais ceļš kāpās" (1981) un "Fronte tēva pagalmā" (1984).

Bijis grima mākslas un aktiermeistarības pasniedzējs Dailes teātra aktieru studijā, Rīgas horeogrāfijas vidusskolā u.c. mācību iestādēs. Piedalījies Latvijas televīzijas bērnu raidījumos.

Latvijas PSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1990). 1999. gadā viņam piešķirta Valsts kultūrkapitāla fonda mūža stipendija.

Pēc M. Ozoliņa nāves tika publiskota ziņa, ka viņš, iespējams, bijis dzejnieka Raiņa un viņa mīļākās Olgas Kliģeres ārlaulības bērns, kas tūlīt pēc piedzimšanas nodots audžuvecākiem un uzaudzis sētnieka Kārļa Ozoliņa un bērnu apģērbu šuvējas Anetes Ozoliņas ģimenē, saņemot finansiālu atbalstu.

## Nozīmīgākās lomas Dailes teātrī
* Velna zēns (Raiņa "Spēlēju, dancoju", 1956)
* Jukums (M. Zīverta "Minhauzena precības", 1958)
* Gildernšterns (V. Šekspīra "Hamlets", 1959)
* Balūns (J. Hašeka "Šveiks", 1967)
* Ļebedevs (F. Dostojevska "Idiots", 1969)
* Arhibīskaps (Ž. Anuija "Cīrulītis", 1969)
* Dons Karloss (R. Šeridana "Atjautīgā aukle", 1974)
* Skolotājs (H. Ibsena "Brands", 1975)
* sers Eduards Leitons (A.K. Doila, V. Džileta "Šerloks Holmss", 1979)
* Kapelmeistars (Ā. Alunāna "Džons Neilands", 1982)
* Piens (M. Māterlinka "Zilais putns", 1982)
* Filips Hogerts (J. O'Nīla "Mēness likteņa pabērniem", 1983)
* Ēvalds (P. Putniņa "Mūsu dēli", 1986)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Miervaldis Ozoliņš filmas.lv
*
Patoloģijas centrs

**Patoloģijas centrs** ir viena no Rīgas Austrumu klīniskās universitātes slimnīcas (RAKUS) struktūrvienībām Hipokrāta ielā 4, Rīgā, kas nodrošina slimību morfoloģisko un citoloģisko diagnostiku. Tajā ietilpst Infekciju slimību patoloģijas nodaļa, Vispārējās patoloģijas nodaļa un Citoloģijas nodaļa.

## Vēsture
Izveidots 1976. gadā kā jaunbūvējamās Rīgas 7. slimnīcas "Gaiļezers" **Patoloģiskās anatomijas centrs**. Tika izveidota vispārīgās patoloģijas, infekciju patoloģijas, biopsiju un operācijas materiāla izmeklēšanas un konsultatīvā nodaļa. 1977. gadā ar PSRS Veselības aizsardzības kolēģijas lēmumu centrs tika apstiprināts par "Vissavienības pirmrindas pieredzes skolu". 1984. gadā centru pārdēvēja par patstāvīgu **Republikas Patoloģiskās anatomijas biroju**.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas līdz 1996. gadam iestādes nosaukums bija **Valsts Patoloģijas centrs**, bet 1999.gadā tika valsts SIA „Patoloģijas centrs”.
Kopš 2007. gada Patoloģijas centrs ir Rīgas Austrumu klīniskās universitātes slimnīcas struktūrvienība.

## Atsauces
2017. gada Saldus novada domes vēlēšanas

2017. gada pašvaldību vēlēšanās tika vēlēta Saldus novada dome. Vēlēšanās kandidēja 9 saraksti, no kuriem 8 iekļuva domē. Tajās piedalījās 44,25% balsstiesīgo, kas ir vairāk nekā 2013. gada vēlēšanās. 

Pēc vēlēšanām mainījās domes priekšsēdētājs un valdošā koalīcija. 20. jūnijā par domes priekšsēdētāju ievēlēja Reini Doniņu no Latvijas Zemnieku savienības (LZS). Par viņu balsoja divi no četriem LZS deputātiem, visi Latvijas Zaļās partijas un Jaunās konservatīvās partijas deputāti, kā arī Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas, KPV LV un Nacionālās apvienības un  deputāts (10 par, 7 pret).

## Rezultāti

### Saraksti

### Ievēlētie deputāti

## Piezīmes un atsauces
### Piezīmes

### Atsauces
Pseidopodijas

thumb|200px|Amēba ar izlaistām pseidopodijām.
**Pseidopodijas** jeb **māņkājiņas** (, no *ψευδός* — 'neīsts' un *ποδός* — 'kāja') ir vienšūņu citoplazmas izaugumi, kuras šūna izmanto lai pārvietotos (amēbveidīgā kustība) un barības satveršanai un reizēm arī sagremošanai. Atsevišķas vienšūņu grupas ar māņkājiņām satver arī neorganiskas vielas priekš čaulas izveidošanas. Kaut arī bieži vien pseidopodijām nav noteiktas formas, tomēr tās var kalpot sugu noteikšanai. Daudzām vienšūņu grupām māņkājiņas ir ļoti atšķirīgas. Atkarībā no to uzbūves un īpašībām tos dala lobopodijās, filopodijās, aksopodijās, rizopodijās u.c.

Bez vienšūņiem pseidopodijas mēdz būt arī daudzšūnu organismu šūnām. Tā cilvēkiem imunitātes nodrošināšanā piedalās baltie asins ķermenīši jeb leikocīti, kas ar pseidopodiju palīdzību aizsargā ķermeni no svešu baktēriju iedarbības, līdzīgi, kā to dara amēbas. Vienīgi atšķirībā no amēbām leikocītu darbība uz svešķermeni ir vienreizīga, pēc kuras šūna iet bojā veidojot strutas.

## Ārējās saites
Andrejs Spridzāns

**Andrejs Spridzāns** (dzimis ) ir latviešu ķirurgs un politiķis. Dobeles novada domes priekšsēdētājs (2009—2021; 2025—).

## Biogrāfija
Dzimis 1953. gadā. Mācījies Rīgas medicīnas institūtā. Strādājis Dobeles un apkārtnes slimnīcā par ķirurgu. 2009. gada 1. jūlijā ticis ievēlēts par priekšsēdētāju. 2013. gadā pārvēlēts par Dobeles mēru. 2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās Andreju Spridzānu 3. reizi ievēlēja Dobeles novada domē no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta.  Spridzānu amatā pārņēma Edgars Gaigalis. Spridzāns ir precējies, viņam ir 2 bērni — dēls un meita.

## Atsauces
Ektoplazma

thumb|200px|Amēba. Ektoplazma (bez granulām) un granulētā endoplazma ir vizuāli atšķiramas
**Ektoplazma** (gr. εκτος — «ārpusē» un πλάσμα — «saturs»), saukta arī **plazmogēls** ir šūnu citoplazmas ārējais slānis. Tam ir augstāks blīvums salīdzinājumā ar iekšējo slāni - endoplazmu jeb plazmodiju un tas nav granulēts. Ektoderma caurspīdīga, homogēna slāņa veidā apņem šūnu no ārpuses.

Citoplazmas dalījums ektoplazmā un endoplazmā ir nosacīts un lielākoties izpaužas pie vienšūņiem, kur ektoplazma piedalās šūnas kustības mehānismā. Ektoplazma nesatur granulas un organellu lielāko daļu, bet, piemēram, infuzorijas tupelītes ektoplazmā atrodas kinetosomas (bazālie ķermenīši), no kurām atiet skroptiņas. No kinetosomām atiet kinetodesmālās fibrillas, kas kopā veido gareno fibrillu kūlīti, sauktu par kinetodesmu. Rindā izvietotās kinetosomas kopā ar to kinetodesmām veido kinētisko vienību. Endoplazmas fibrillārais tīkls ir saistīts ar ektoplazmas kinetodesmālajām struktūrām. Domājams, ka viss šis komplekss regulē infuzorijas skropstiņu darbību. Ektoplazma satur mikrofilamentus aktīnu un miozīnu, kuri piedalās pseidopodiju veidošanā.
Imuļu valks

**Imuļu valks** ir Lēnupes kreisā krasta pieteka Kuldīgas novadā. 

Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Lēnupē pie Imuļu pilskalna.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Imuļu pilskalns
Lučians Blaga

**Lučians Blaga** (; dzimis , miris ) bija rumāņu filozofs, dzejnieks, dramaturgs, rakstnieks un diplomāts, viena redzamākajām 20. gadsimta rumāņu kultūras personībām.

Dzimis pareziticīgā garīdznieka ģimenē. Mācījies Sebešā un Brašovā, kā arī teoloģiju Sibiu un filzofiju Vīnē. Pirmais dzejoļu krājums *Poemele luminii* publicēts 1919. gadā. Starp pasaules kariem bez literaŗās darbības darbojās diplomātiskajā dienestā Varšavā, Prāgā, Lisabonā, Bernē, Vīnē. No 1936. gada - Rumānijas akadēmijas loceklis. No 1939. gada - pasniedzējs Klužā un Sibiu.

No darbiem filozofijā pazīstamas ir Blagas triloģijas - *Filosofia cunoașterii* ("Zināšanu filozofija", 1943), *Filosofia culturii* ("Kultūras filozofija", 1943) un *Filosofia valorilor* ("Vērtību filozofija", 1946). Pēc Otrā pasaules kara, nodibinoties sociālistiskajai Rumānijai, nokļuva sociālā un kultūras izolācijā un līdz 1962. gadam netika publicēts. Blagas vārdā nosaukta Sibiu universitāte.

## Ārējās saites

*
Razgradas apgabals

**Razgradas apgabals** () ir apgabals Bulgārijas ziemeļaustrumu daļā, nosaukts tā galvenās pilsētas — Razgradas — vārdā. Tas robežojas ar Silistras apgabalu ziemeļaustrumos, Ruses apgabalu rietumos, Targovištes apgabalu dienvidos un Šumenas apgabalu dienvidaustrumos.

Apgabals sadalīts septiņās pašvaldībās, tā kopējais iedzīvotāju skaits ir 125 190 (2011. gada februāris).

Razgradas apgabalā atrodas UNESCO Pasaules mantojuma objekts — Trāķiešu kapenes Sveštaros. Šīs kapenes atklātas 1982. gadā netālu no Sveštaru ciema un ir no 3. gadsimta p.m.ē. Kapeņu teritorija ir arheoloģijas piemineklis. Kapenēs atrodas 10 izcirstas sieviešu figūras. Tās ir vienīgās tāda veida skulptūras, kas atrastas kādreizējā Trāķijas teritorijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Trnava

**Trnava** () ir pilsēta Slovākijā, Trnavas apgabala un Trnavas apriņķa centrs. Pilsēta ir vēsturiskā Slovākijas arhibīskapa rezidences vieta, tāpēc dažkārt dēvēta par Slovākijas Romu. Pie pilsētas atrodas *[[Citroën]]* autorūpnīca.

## Vēsture
Trnava rakstos pirmoreiz minēta 1211. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas Trnava līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir **Naģsombata** (*Nagyszombat*). 1238. gadā Trnava bija pirmā Slovākijas pilsēta, kurai ar karaļa lēmumu tika piešķirtas pilsētas tiesības. Pēc tam, kad 1541. gadā Osmaņu impērija iekaroja mūsdienu Ungārijas teritoriju, uz Trnavu tika pārcelta Estergomas arhibīskapa rezidence, tā palika šeit līdz 1820. gadam. 16. un 17. gadsimtā Trnava bija svarīgs kontrreformācijas centrs. Ar jezuītu atbalstu šeit tika nodrukāts pirmais Bībeles tulkojums ungāru valodā. No 1635. līdz 1777. gadam šeit darbojās jezuītu Trnavas universitāte, tolaik vienīgā universitāte Ungārijā. 1787. gadā, balstoties uz Trnavas dialektu, mācītājs Antons Bernolāks izveidoja pirmo slovāku valodas standartu. 19. gadsimta sākumā pilsētas nozīme samazinājās, jo arhibīskapa rezidence tika pārcelta atpakaļ uz Estergomu, bet universitāte — uz Budu. Tomēr pēc tam, kad 1844. gadā tika atklāta pirmā Ungārijas dzelzceļa līnija, kas savienoja Trnavu ar Bratislavu, pilsētā sāka strauji attīstīties rūpniecība. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. 1977. gadā Trnava atkal kļuva par athibīskapa rezidences vietu. No 1993. gada — neatkarīgās Slovākijas pilsēta.

## Cilvēki
2001. gadā absolūtais vairākums (96,89 %) pilsētas iedzīvotāju bija slovāki. Pēc reliģiskās pārliecības — katoļi (71,85 %), nereliģiozi (18,37 %).

Trnavā dzimuši futbolists Jūliuss Beliks (*Július Bielik*, 1962), vesera metējs Libors Harfreitags (*Libor Charfreitag*, 1977), kardināls Jurajs Hauliks (*Juraj Haulik*, 1788 – 1869), futbolists Ļubošs Kamenārs (*Ľuboš Kamenár*, 1987), futbolists Kamils Kopūneks (*Kamil Kopúnek*, 1984), futbolists Antons Malatinskis (*Anton Malatinský*, 1920 – 1992). Smolenicas ciemā dzimis izgudrotājs Štefans Baničs (*Štefan Banič*, 1870 – 1941), bet Zavaras ciemā - futbolists Ļubošs Hanzels (*Ľuboš Hanzel*, 1987).

Pilsētā bieži uzturējās Ungārijas karalis Lajošs I Lielais (*I. Lajos*, 1326 - 1382), kurš šeit miris. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Luidži Čeriani

**Luidži Čeriani** (; dzimis , miris ) bija itāļu uzņēmējs un šaha problēmists, vairāku retrogrādās analīzes tēmu autors.

## Šaha kompozīcija
Luidži Čeriani publicējis vairāk nekā 700 šaha kompozīcijas, galvenokārt retrogrādās analīzes uzdevumus. Viņš bija viens no ievērojamākiem tās speciālistiem un uzrakstījis par to divas grāmatas. Sadarbojies ar ievērojamākiem šī šaha kompozīcijas žanra žurnāliem, piemēram, vācu *[[Die Schwalbe]]*, angļu *Fairy Chess Review*, itāļu *Sinfonie Scacchistiche* un *L'Italia Scacchistica*. Bijis pēdējā šaha kompozīcijas nodaļas redaktors no 1927. līdz 1929. gadam.

### Piemērs

**Uzdevuma risinājums:**
: Pēdējais gājiens ir Kg8xDh8.

## Bibliogrāfija
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* L. Čeriani šaha kompozīcijas vietnē PDB
* Ing. Luigi Ceriani teaches us
Endoplazma

thumb|200px|Amēba. Granulētā endoplazma un ektoplazma (bez granulām) ir vizuāli atšķiramas
**Endoplazma** jeb **plazmodijs** ir daudzu vienšūņu organismu citoplazmas centrālā jeb iekšējā daļa. Citoplazmas ārējo daļu veido ektoplazma, un tās savā starpā atšķiras ar konsistenci. Abiem plazmas veidiem nav principiālu atšķirību, tie atšķiras tikai ar organoīdu sadalījumu citoplazmas iekšpusē. Endoplazmā ir visi centrālie organoīdi, piemēram, šūnas kodols, mitohondriji, endoplazmatiskais tīkls, gremošanas vakuolas u.c. šūnas komponentes. Atšķirībā no viskozās ektoplazmas, endoplazmai ir šķidrāka konsistence. Tā ir arī graudaināka par ektodermu.

Endoplazma un ektoplazma nav krasi nošķirtas šūnas daļas, bet tās var pāriet no vienas otrā. Pseidopodijas veidošanās un pieaugšanas rajonā, uz kurieni tiecas šķidrā endoplazma, tās perifēriskās daļas želatinizējas, kļūst viskozas, pārtapdamas par ektoplazmu. Turpretī ķermeņa otrajā pusē notiek pretējs process — ektoplazmas sašķidrināšanās un daļēja pāriešana endoplazmā. Šī parādība, atgriezeniskā pāreja no endoplazmas ektoplazmā un atpakaļ, ir pseidopodiju veidošanās pamatā.

## Atsauces
Adata

thumbnail|235px|Dažādas adatas šūšanai
**Adata** ir ļoti tievs, parasti no metāla izgatavots irbulītis šūšanai vai lāpīšanai, kura viens gals ir ļoti ass, bet otrā galā ir sprauga, kurā ievērt diegu. Ir arī cita veida adatas, piemēram, adāmadatas vai šļircēm paredzētas adatas. Aizvēsturē pirmās adatas tika izgatavotas no koka vai kaula. Atkarībā no izmantošanas mērķa adatu izmēri ir atšķirīgi.

## Ārējās saites
Dragans Petrovičs

**Dragans Petrovičs** (; dzimis ) ir serbu šaha problēmists.

Dragans Petrovičs ir profesors un no rītiem lasa neorganiskās ķīmijas lekcijas Novi Sadas Universitātē, bet pēcpusdienā ir jogas instruktors savā studija.

## Šaha kompozīcija
Dragan Petrovičs specializējies retro circe uzdevumu sastādīšanā. Ieguvis sudraba medaļu 4. pasaules čempionātā (WCCI 2007—2009).

### Piemērs

**Uzdevuma risinājums:**
: **1. cxb3[[En passant|ep]] Txh2 2. Tb4 Txh6 3. b5 Ta6#** 
: Ar retrogrādās analīzes palīdzību var pierādīt, ka balto pēdējais gājiens bijis b2-b4.

## Atsauces

## Ārējās saites
* D. Petroviča šaha kompozīcijas vietnē PDB
Tokpisins

**Tokpisins** (*Tok Pisin*), **Jaungvinejas pidžins** jeb **neomelanēziešu valoda** ir kreoliskā valoda, kurā runā viscaur Papua-Jaungvinejā. Tā ir viena no Papua-Jaungvinejas valsts valodām. Šī valoda radusies uz angļu valodas pamata. Papua-Jaungvinejā kopējais valodu skaits tiek lēsts vairākos simtos. Koloniālajā laikā, lai sazinātos ar kolonistiem, ierēdņiem, tirgotājiem un misionāriem, vietējie iedzīvotāji sāka runāt sagrozītā angļu valodā ar melanēziešu gramatiku, kas ar laiku kļuva par tokpisinu.

Tokpisins ir dzimtā valoda aptuveni 122 tūkstošiem iedzīvotāju, bet pavisam to prot ap 4 miljoniem Papua-Jaungvinejas iedzīvotājiem.

## Atsauces
Monika Adamčaka

**Monika Adamčaka** (; dzimusi  Kensingtonā, Austrālijā) ir austrāliešu tenisiste. Profesionāles karjeru Adamčaka uzsāka 1998. gadā, 15 gadu vecumā, ITF turnīrā Austrālijā.

Pirmo ITF titulu Adamčaka ieguva 2000. gada septembrī Džajpurā, Indijā, kad finālā trīs setu cīņā pārspēja mājnieku favorīti Manišu Malhotru ar rezultātu 6-2, 2-6, 6—3. Šeit pat Adamčaka tika pie pirmā panākuma dubultspēlēs.

## Ārējās saites
Brieževa

**Brieževa** ir ciems Balvu novada Bērzkalnes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 9 km no pagasta centra Bērzkalnes, 10 km no novada centra Balviem un 230 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P35, Rūbežupes krastā.

1897. gadā ciemā bija 5 sētas ar 48 cilvēkiem.
## Atsauces
Arturs Vaišļa

**Arturs Vaišļa** (dzimis 1970. gada 10. decembrī) ir latviešu jurists un rakstnieks, bijušais Latvijas Valsts policijas darbinieks. Viestura ordeņa virsnieks.

## Dzīves gājums
### Izglītība
1988. gadā pabeidzis Mārupes vidusskolu. No 1991. līdz 1996. gadam studējis Latvijas Policijas akadēmijā un ieguvis jurista izglītību un tiesību zinātņu bakalaura grādu. No 1997. līdz 1999. gadam neklātienē mācījies šīs pašas augstskolas maģistratūrā un ieguvis tiesību zinātņu maģistra grādu.

### Darba pieredze
No 1996. līdz 1999. gadam A. Vaišļa bija Imigrācijas policijas pārvaldes Operatīvās nodaļas inspektors. No 1999. līdz 2003. gadam Narkotiku apkarošanas biroja Tikumības policijas nodaļas priekšnieks. No 2003. līdz 2012. gadam Organizētās  noziedzības apkarošanas pārvaldes Cilvēku tirdzniecības un sutenerisma apkarošanas nodaļas priekšnieks. Kopš 2012. gada Arturs Vaišļa ir izdienas pensijā. Kopš 2013. gada strādā kā pašnodarbināts jurists. Kopš 2014. gada  darbojas biedrības “Par brīvu Vidzemi no cilvēku tirdzniecības” valdē. Sadarbībā ar biedrību ”Patvērums ”Drošās mājas”” apmāca valsts un pašvaldību institūciju darbiniekus cilvēku tirdzniecības un fiktīvo laulību novēršanā.

## Rakstniecība
Pirmo grāmatu "Policista blēņu stāsti" Arturs Vaišļa izdeva 2006.gadā ar pseidonīmu Kaprālis Dāvis. Šī ir vienīgā grāmata, kura izdota ar šo pseidonīmu. Kopš 2011. gada Arturs Vaišļa humora un satīras žanra grāmatas izdod ar pseidonīmu A II Pozitīvs, savukārt pārējo žanru grāmatas tiek izdotas ar pseidonīmu Arturs Balts. Ir Latvijas Rakstnieku savienības biedrs. 

### Darbi
* "Policista blēņu stāsti"  (īsstāsti). Rīga: Pētergailis, 2006.
* "Pogaino joku gabali" (īsstāsti). Rīga: Drukātava, 2011.
* "Mauzeru pavēlnieki" (romāns). Rīga: Drukātava, 2012.
* "Rūgtās mieles" (romāns). Rīga: Drukātava, 2012.
* "Murmuāri" (romāns). Rīga: Drukātava, 2013.
* "Ragnešu klubiņš" (romāns). Rīga: Drukātava, 2013.
* "Jansonu nerrīgie stāsti"  (atmiņu grāmata). Rīga: Drukātava, 2013.
* "Neskaitāmās citzemes" (romāns). Rīga: Drukātava, 2013.
* "Būs aitas, būs cirpēji" (īsstāsti). Rīga: Drukātava, 2015.
* "Staro" (romāns). Rīga: Drukātava, 2016.
* "Sabiedrības dakteri"  (romāns). Rīga: Drukātava, 2017.
*"Šausmīgās pasakas" (pasakas). Rīga:Drukātava, 2018.
*"Heijā" (romāns). Olaine:Drukātava, 2019.
*"Bzzz pasakas" (pasakas). Olaine:Drukātava, 2020.
*"Piektā"(romāns). Olaine:Drukātava, 2021.
*"Mazpilsēta" (romāns). Olaine:Drukātava, 2021.
*"Austris" (romāns). Rīga: Ezerrozes grāmatas, 2022.
*"Policistu pasakas"(pasakas). Rīga: Ezerrozes grāmatas, 2023.
*"Anekdotes par policiju" (apkopojums). Rīga: Ezerrozes grāmatas, 2024.
*"Vēstules no disbata" (romāns). Rīga: Ezerrozes grāmatas, 2024.

## Atsauces
# http://pogainie.lv/.
# https://web.archive.org/web/20090729144103/http://www.patverums-dm.lv/
# http://www.tvnet.lv/zinas/latvija/427490-policiju_pametis_valsts_galvenais_cilveku_tirdzniecibas_apkarotajs_vaisla 
# https://web.archive.org/web/20151222125945/http://www.president.lv/pk/content/?cat_id=1168
Babāni

**Babāni** ir ciems Balvu novada Bērzkalnes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 2 km no pagasta centra Bērzkalnes, 8 km no novada centra Balviem un 228 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P46 (Dubļeva—Cērpene).

1897. gadā ciemā bija 6 sētas ar 56 cilvēkiem.
## Atsauces
Silistras apgabals

**Silistras apgabals** () ir apgabals Bulgārijas ziemeļaustrumu daļā, nosaukts tā galvenās pilsētas — Silistras — vārdā. Tas ziemeļos robežojas ar Rumāniju; pa šo robežu tek Donava. Dienvidaustrumos robežojas ar Dobričas apgabalu, dienvidos ar Šumenas apgabalu, dienvidrietumos ar Razgradas apgabalu, bet rietumos ar Ruses apgabalu.

Apgabals sadalīts septiņās pašvaldībās, bet tā kopējais iedzīvotāju skaits ir 119 474 (2011. gada februāris).

Silistras apgabals tradicionāli pazīstams kā lauksaimniecības apgabals savas auglīgās augsnes dēļ. Apgabalā tiek ražots tradicionāls aprikožu brendijs.

Silistras apgabalā atrodas UNESCO Pasaules mantojuma objekts — Srebarnas dabas rezervāts. Tas atrodas Srebarnas ezerā blakus Donavai un tā platība ir 600 ha. Rezervātā dzīvo gandrīz 100 putnu sugas, no kurām daudzas ir retas un apdraudētas. 80 citas putnu sugas migrē uz šejieni katru ziemu. Starp interesantākajām putnu sugām, kas sastopamas rezervātā, ir pelikāni, lielais baltais gārnis, rudais gārnis, spīdīgais ibiss u.c. Kandidātu sarakstā ir arī Silistras senās kapenes.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Ziemeļu Dvina

**Ziemeļu Dvina** (; ) ir upe Krievijas ziemeļos, kas plūst caur Volgodas un Arhangeļskas apgabalu un ietek Dvinas līcī Baltajā jūrā. Kopā ar Pečoru tā novada lielāko daļu Krievijas ziemeļrietumu daļas ūdeņu Ziemeļu Ledus okeānā.

Tās galvenās pietekas ir Vičegda (labā), Vaga (kreisā) un Piņega (labā).

## Nosaukuma izcelsme
Saskaņā ar Maksa Fasmera etimoloģisko vārdnīcu, upes nosaukums radies no Daugavas nosaukuma Krievijā (Rietumu Dvina). Toponīms Dvina nav radies no urāliešu valodām un tā izcelsme ir neskaidrs. Tiek uzskatīts, kas tas ir indoeiropiešu vārds ar kādreizējo nozīmi "upe" vai "straume".

Komiešu valodā upi sauc Vinva, kur *вы́н* apzīmē spēku, bet *ва* ūdeni, upi, radot nozīmi "spēcīgā upe".

## Fiziskā ģeogrāfija
### Upes baseins
Ziemeļu Dvinas garums ir 744 km. Kopā ar vienu no tās satekupēm Suhonu tas ir 1302 km, aptuveni tikpat gara kā Reinas upe centrālajā un Rietumeiropā. Upes baseins ir 357 052 kvadrātkilometri, kas ir ASV štata Montānas izmērā. Ziemeļu Dvinas baseins iekļauj lielas daļas no Volgodas un Arhangeļskas apgabala, kā arī Komi Republikas rietumu daļu un Kirovas apgabala ziemeļu daļu, kā arī nelielu teritoriju Jaroslavļas un Kostromas apgabala ziemeļos. Upes baseinā atrodas tādas nozīmīgas pilsētas kā Arhangeļska un Vologda, tā arī mazākas vēsturiski nozīmīgas pilsētas kā Veļikijustjuga, Totma, Solvičegodska un Holmogori.

Upes baseins izvietojies T formā. 558 km garā Suhona plūst uz austrumiem un satiekas ar uz ziemeļiem plūstošo Jugu Veļikijustjugas pilsētā. Apvienotā straume, ko sauc par Ziemeļu Dvinu, plūst uz ziemeļiem aptuveni 60 km un satiekas ar uz rietumiem plūstošo Vičegdu (1130 km gara) Kotlasas pilsētā. Apvienotā upe plūst uz ziemeļrietumiem un ietek Baltajā jūrā pie Arhangeļskas. Suhona-Vičegda bija svarīgs transporta ceļš no austrumiem uz rietumiem, bet Ziemeļu Dvina-Juga bija ziemeļu-dienvidu ceļš. Suhonas augštece tagad ar Ziemeļu Dvinas kanālu ir savienota ar Volgas-Baltijas ūdensceļu, kas savieno Sanktpēterburgu ar Maskavu.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Figūra

**Figūra** (no  — 'veids') var būt:
* Forma, apveids (cilvēkam vai dzīvniekam);
* Skulpturāls tēls — cilvēka, dzīvnieka vai priekšmeta atveidojums tēlotājā mākslā;
* Ģeometriska figūra — punktu un līniju kopums plaknē (plaknes figūra) vai telpā (telpiska figūra);
* Šaha figūra — šaha spēles kauliņš;
* Noteiktu kustību izkārtojums, kombinācija (dejās, vingrošanā, daiļslidošanā u. c.);
* Persona, personība (pārnestā nozīmē);
* Īpaša valodas konstrukcija, ko lieto izteiksmīguma pastiprināšanai;
* Raksturīga skaņu kopa vai ritmisku daļu grupa, kas skaņdarbā vairākkārt atkārtojas.
Duodecimālā skaitīšanas sistēma

**Duodecimālā skaitīšanas sistēma** ir pozicionāla skaitļu pieraksta sistēma ar bāzi 12. Šajā sistēmā skaitli desmit var pierakstīt kā apgrieztu "2" (2) un vienpadsmit apgrieztu "3" (3). Šo pierakstu ieviesa Īzaks Pitmens. Šī pieraksta forma datorsistēmās ir pieejama kā Unicode rakstzīmes kopš 2015. gada jūnija kā ↊ (218A) un ↋ (218B). Citi pieraksta veidi izmanto "A", "T" vai "X" desmitnieka un "B" vai "E" vienpadsmitnieka apzīmēšanai. Skaitlis divpadsmit (tas, kas tiek rakstīts kā "12" decimālajā sistēmā) duodecimālajā sistēmā tiek pierakstīts kā "10" (apzīmējot "1 duci un 0 vienības", nevis "1 desmits un 0 vienības"), bet ciparu virkne "12" apzīmē "1 duci un 2 vienības" (t.i. tas pats skaitlis, ko decimālajā sistēmā raksta kā "14"). Līdzīgi duodecimālais "100" nozīmē "1 mazais gross", "1000" nozīmē "1 lielais gross" un "0,1" nozīmē "1 divpadsmitā" (decimālo apzīmējumu "1 simts", "1 tūkstotis" un "desmitdaļa").

## Pārveidošanas tabulas
### Duodecimālo skaitļu pārveide uz decimālajiem

### Decimālo skaitļu pārveide uz duodecimālajiem

### Pakāpju pārveidošana

## Atsauces
Portugāle Eirovīzijas dziesmu konkursā

**[[Portugāle]] [[Eirovīzijas dziesmu konkurss|Eirovīzijas dziesmu konkursā]]** ir piedalījusies 54 reizes, no kurām finālos ir piedalījusies 45 reizes, debitējot 1964. gada konkursā. Portugāle ir uzvarējusi 1 reizi — 2017. gada konkursā, kad to pārstāvēja Salvadors Sobrals ar dziesmu *[[Amar pelos dois]]*. Nākamo, 2018. gada konkursu, tā rīkoja Lisabonā.
 
## Vēsture
Kopš Portugāles debijas tā ir izlaidusi 5 konkursus: 1970., 2000., 2002., 2013. un 2016. gada konkursus. Portugālei piederēja rekords par visvairāk piedalīšanās reizēm bez uzvaras, līdz 2017. gada konkursā tai pirmo reizi izdevās uzvarēt, pateicoties Salvadoram Sobralam ar dziesmu *[[Amar pelos dois]]*.
 
Portugāli debijas gadā 1964. gada konkursā pārstāvēja Antoniju Kalvariju. Šī nebija veiksmīga valsts debija konkursā, jo tika iegūta pēdējā vieta. Kopš debijas gada Portugāle ir vēl trīs reizes ieguvusi pēdējo vietu: 1974., 1997. un 2018. gada konkursos. Lai gan 1974. gada pārstāvis Paulu di Karvaļu ar dziesmu *[[E depois do adeus]]* ieguva pēdējo vietu, tā ieguva atpazīstamību, kad dziesma tika izmantota kā radio signāls, lai aizsāktu Neļķu revolūciju pret *[[Estado Novo]]* režīmu.
 
1990. gadi Portugālei bija veiksmīgākais periods konkursa vēsturē, kad valsts ieļuva TOP 10 četras reizes. Portugālei bija iespēja piedalīties 2002. gada konkursā, bet tā atteica dalību, dodot iespēju Latvijai piedalīties, kura arī konkursā vēlāk uzvarēja. Kopš 2004. gada konkursā tika ieviesti pusfināli, Portugāle nav kvalificējusies finālam 9 reizes.
 
## Nacionalā atlase
*[[Festival da Canção]]* ("Dziesmu festivāls"), saukts arī par *Festival RTP da Canção* ("RTP dziesmu festivāls") ir Portugāles nacionālā atlase Eirovīzijai, kura parasti notiek februārī vai martā Eirovīzijas norises gadā.
 
Tajos gados, kad Portugāle nepiedalās Eirovīzijā, festivāls nenotiek, izņēmumi ir 1970. un 2000. gada konkursi.
 
## Portugāles pārstāvji Eirovīzijā
Portugāles visi pārstāvji Eirovīzijā ir dziedājuši portugāļu valodā, izņēmumi ir 2003., 2005., 2006. un 2022. gada konkursi, kad dziesmas tikušas izpildītas arī angļu valodā, vēl 2007. gada konkursā dziedātāja *[[Sabrina]]* izpildīja savu dziesmu portugāļu, angļu, franču un spāņu valodās.
 
:  *Uzvarētāji*
:  *Otrā vieta*
:  *Trešā vieta*
:  *Pēdējā vieta*
:  *Nekvalificējās finālam*
 

## Konkursi Portugālē

 
## Atsauces
Progress-M

right|240px
***Progress-M*** (), zināms arī kā ***7K-TGM*** (*7К-ТГМ*), ''GRAU'' indekss ***11F615A55*** (*11Ф615А55*), bija PSRS (vēlāk Krievijas) bezpilota kosmosa kravas kuģu sērija. 67 transportkuģus no 1989. līdz 2009. gadam izmantoja orbitālo staciju *[[Mir (orbitālā stacija)|Mir]]* un Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) apgādei. Tos nomainīja modernizēts kuģis *[[Progress M-M]]*.

[left|thumb|200px|''[Progress M-66* tuvojas [[Starptautiskā kosmosa stacija|SKS]]]]
*Progress-M* tika izveidots 1980. gadu otrajā pusē, modernizējot kravas kuģi *Progress (11F615A15)*, izmantojot kosmosa kuģa *Sojuz-TM* jaunās sistēmas. Tam bija modificētā tuvošanās sistēma *Kurs*. Kravas kuģim tika pievienoti [[saules baterijas|saules bateriju]] paneļi, un lidojums autonomā režīmā palielinājās līdz 30 dienām. Tika palielināts hermētiskā nodalījuma tilpums, un stacijā varēja nogādāt 2600 kg kravas, par 100 kg vairāk nekā priekšgājēji.

Atšķirībā no iepriekšējiem kravas kuģiem, kuri kravu nogādāja tikai vienā virzienā, *Progress-M* varēja apgādāt ar [[nolaižamais aparāts|nolaižamo kapsulu]] *Raduga*, lai uz zemi nogādātu līdz 150 kg kravas. Tā bija 1,5 m garumā un 60 cm diametrā, ar "sauso masu" 350 kg.

Pirmais *Progress-M* sērijas transportkuģis *Progress M-1* orbītā tika palaists . Pirmie 43 *Progress-M* lidoja uz staciju *Mir*; nākamie 24 — uz [[Starptautiskā kosmosa stacija|Starptautisko kosmosa staciju]]. Pēdējais *Progress M-67* palaists 2009. gada jūlijā.

Divi *Progress-M* (*Progress M-14* un *Progress M-38*) bija modificēti, lai uz staciju *Mir* nogādātu *VDU* (*Vynosnaja dvigatelnaja ustanovka*) dzinējsistēmas iekārtu. Šiem kravas kuģiem degvielas tvertņu vietā tika izveidota speciāla konstrukcija, kurā ievietots *VDU* (aptuveni 750 kg). Kad kravas kuģis ieradās stacijā, kosmonauti veica [[iziešana kosmosā|iziešanu kosmosā]], izņēma *VDU* un uzmontēja to uz *Sofora* masta.

*Progress-M* sistēmas izmantotas diviem specializētiem kravas kuģiem, kas uz SKS nogādāja moduļus: *Progress M-SO1* (moduli *Pirs*) un *Progress M-MIM2* (moduli *Poisk*).

Lai uz SKS varētu nogādāt vairāk degvielas, tika izveidota modifikācija *Progress-M1*, kuras pirmais starts notika 2000. gadā.

2009. gadā *Progress-M* aizvietoja modernizēts kravas kuģis *Progress M-M* (*11F615A60'') ar ciparu vadības sistēmu.

## Ārējās saites

* Progress-M 1 - 13, 15 - 37, 39 - 67 (11F615A55, 7KTGM) Gunter Krebs, Gunter's Space Page
* Progress M Mark Wade, Encyclopedia Astronautica
Starptautiskā tenisa slavas zāle

**Starptautiskā tenisa slavas zāle** ir 1954. gadā dibināts tenisa vēsturei veltīts muzejs un slavas zāle. Tas atrodas Ņūportas kazino, Ņūportā, Rodailendā, ASV.

Ņūportas kazino tika pabeigts 1880. gadā pēc Džeimsa Gordona Beneta juniora pasūtījuma kā īpašums bagātniekiem. Ēku projektējis Čārlzs Makims un interjeru veidojis Stenfords Vaits.

Kopš atvēršanas kompleksam nesekmējās finansiāli un 19. gadsimta 50. gados tas bija sliktā stāvoklī. Bija liela iespēja, ka to nojauks, lai atbrīvotu vietu modernākām ēkām, taču 1952. gadā par Kazino prezidentu kļuva Džeimss Van Allens, kurš ierosināja izveidot Starptautisko tenisa slavas zāli, ko atklāja 1954. gadā.

1954. gadā slavas zāli oficiāli atzina Amerikas Savienoto Valstu Tenisa asociācija un 1984. gadā — Starptautiskā Tenisa federācija.

## Ārējās saites
Holmenkollene

thumb|250px|Holmenkollenes tramplīns 2010. gadā

**Holmenkollene** () ir Norvēģijas galvaspilsētas Oslo daļa tās ziemeļos, nozīmīgākais ziemas sporta sacensību centrs valstī. Holmenkollene ir izvietota kalnā 371 m virs jūras līmeņa, tādējādi tā paceļas virs pārējās Oslo, un šeit esošais tramplīnlēkšanas tramplīns (*Holmenkollbakken*) ir redzams no pārējās pilsētas, ir viens no pilsētas atpazīstamākajiem ainavas elementiem.

Holmenkollene kā ziemas sporta veidu centrs, kā arī atpūtas un kultūras centrs pazīstama jau kopš 19. gadsimta beigām. Tramplīns uzbūvēts 1892. gadā, vēlāk pārbūvēts. Tas ir senākais aizvien darbībā esošais tramplīns. Bez tramplīna šeit atrodas arī biatlona un distanču slēpošanas stadions, kalnu slēpošanas trases, kā arī slēpošanai veltīts muzejs (senākais pasaulē, atklāts 1923. gadā). Holmenkollenes trasē tradicionāli ik gadus notiek pasaules kausa posmi biatlonā, vairākkārt bijuši arī pasaules čempionāti šajā sporta veidā. Tāpat notiek visaugstākā līmeņa sacensības arī distanču slēpošanā, tramplīnlēkšanā un ziemeļu divcīņā. Katru sezonu Holmenkolleni apmeklē vairāk nekā 700 000 viesu.

## Atsauces
Personvārds

**Personvārds** ir antroponīms, ko lieto kādas personas apzīmēšanai. To veido viens vai vairāki priekšvārdi, kam parasti seko uzvārds. Atsevišķos gadījumos sastopami dubultuzvārdi, kuru daļas savieno ar defisi. Citās kultūrās tiek lietotas atšķirīgas personvārdu veidošanas sistēmas, kas var neiekļaut uzvārdu, bet var ietvert tēvvārdu, krustvecāku vārdus vai citas personvārda sastāvdaļas. Citvalodu personvārdus latviešu valodā atveido atbilstoši to izrunai oriģinālvalodā un iekļauj latviešu valodas gramatiskajā sistēmā.

## Vēsture
Senajos laikos vadīja ticība personvārda ietekmei uz cilvēka raksturu un likteni, ko latīniski formulēja kā *[[nomen est omen]]* ('vārds ir zīme'). Piemēram, Senajā Indijā zēniem tika dots vārds *Vīrabāhu* ('daudzvīru spēks'), *Dēvadatta* ('Dieva dotais'), savukārt sengrieķu vārds Hērodots nozīmē 'Hēras dots', bet Sofokls — 'gudrībā slavens', Aleksandrs — 'ļaužu aizstāvis'. Līdzīgi arī vēl joprojām plaši lietoto seno ģermāņu vārdiem bija sava nozīme, piemēram, Frīdrihs — 'miera valdnieks', Hermanis — 'karavīrs'.
Šādi radušie arī senākie latvieši personvārdi, piemēram, Tālivaldis, Visvaldis un Varidots.

Mūsdienās Eiropas tautu personvārdiem ir pa daļai starptautisks raksturs, jo dažādu valodu personvārdu sistēmās ir ienākuši vārdi no senajām grieķu, latīņu, ebreju, ģermāņu un slāvu valodām. Vairāki personvārdi iemūžinājuši seno valdnieku vārdus, piemēram Antons
(Antonijs), Artūrs, Cēzars, Dāvids, Kārlis.

## Skatīt arī
* Latviešu personvārdi
* Latviešu vārda dienu kalendārs

## Ārējās saites
* PMLP Personvārdu datu bāze

## Atsauces
Morfoloģija (bioloģija)

thumb|250px|Lapu morfoloģija. Dažādas atšķirības lapu formā, malu robojumā un dzīslojumā.
**Morfoloģija** ir bioloģijas nozare, kas pēta un apraksta gan dzīvo organismu un to daļu ārējo uzbūvi (formu, krāsu, atšķirības u.c.), tā arī organismu iekšējo uzbūvi. Tā dalās ārējā morfoloģijā jeb eidonomijā un iekšējā morfoloģijā jeb anatomijā. No fizioloģijas morfoloģija atšķiras ar to, ka pēdējā pēta galvenokārt organismu funkcionēšanu.

Faktiski morfoloģijas jēdzienu pirmais ieviesa vācu dzejnieks un dabaszinātnieks Johans Volfgangs fon Gēte, nosakot to kā "mācību par organisko ķermeņu formu, tās veidošanos un pārveidošanos".

Tiek lietots arī termins "vispārīgā morfoloģija", kas norāda uz organismu zināmajām un galvenajām atšķirībām jeb taksonu morfoloģiju. Vispārīgās morfoloģijas organisma apraksts varētu iekļaut sevī, piemēram, tā formu, pamatkrāsas, toņus u.t.t., bet ne sīkās detaļas.

Lielākā taksonu daļa atšķiras no citiem taksoniem ar morfoloģiskajām īpašībām. Parasti tuvu radniecīgākiem taksoniem ir daudz mazāk atšķirību, nekā attāliem radiniekiem, bet ir arī izņēmumi. Morfoloģijas nedrošais pamats ir tāds, lai balstīties vienīgi uz tās pētījumu rezultātiem, ka, analizējot divu grupu DNS sastāvu, var izrādīties, ka tās abas pieder vienai sugai. Vai arī otrādi, reizēm radniecīgi nesaistīti taksoni var kļūt ārēji līdzīgi konverģentās evolūcijas vai pat mīmikrijas dēļ.

## Ārējās saites
Vanuatu prezidentu uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Vanuatu]] prezidenti** kopš 1980. gada, kad tā ieguva neatkarību no Francijas un Apvienotās Karalistes. Prezidents ir Vanuatu valsts vadītājs un tas tiek ievēlēts uz 5 gadu ilgu termiņu

## Uzskaitījums
### [[Vanuatu Republika]] (1980 — mūsdienas)
Meldri

**Meldri** () ir grīšļu dzimtas (*Cyperaceae*) ģints, kuras pārstāvji ir daudzgadīgi vai retāk viengadīgi piekrastes ūdensaugi ar cilindrisku vai trīsšķautnainu stublāju, kas var sasniegt 2—3 m garumu. Sastopamas arī miniatūras sugas ap 20—30 cm garumā. Stublāji klāti ar lineārām lapām, līdzīgi kā grīslim. Cilindriskie stublāji var būt gludi un resni, kā arī lapām, bet tikai ar lapu makstīm. Dažām sugām lapas ir pavedienveidīgas, veidojot pie saknes rozeti. Ziedkopa stublāja galā, parasti ļoti zarota, čemurveidīga vai skarveidīga, sastāv no daudzām vārpiņām. Skaras var sasniegt 10 cm. garumu. Ziedi ir divdzimuma. Ziedam ir 1—3 putekšņlapas un 2—3 drīksnas. Apziedni parasti veido sariņi. Auglis ir plakani uzpūsts divšķautnains vai trīsšķautnains riekstiņš. Zemūdens daļu veido ložņājošs vai saīsināts saknenis.

## Izplatība
Meldri ir izplatīti visā pasaulē, bet vislielākā daudzveidība ir tropos un subtropos. Tie parasti aug ūdenstilpēs vai purvos, atsevišķas sugas peld uz ūdens virsmas. Meldru ģintī ir ap 300 sugām. Latvijā ir konstatētas 5 sugas, kas visas ir daudzgadīgi lakstaugi. Sakņojošais (*S. radicans*) un saru meldrs (*S. setaceus*) Latvijā ir aizsargājamas sugas. Meža meldrs (*S. sylvaticus*) bieži ir sastopams mitrās kūdrainās pļavās, slapjos mežos, zemajos un pārejas purvos, ūdenstilpju piekrastēs. Ezera meldrs (*S. lacustris*) bagātīgi aug Baltijas jūras un Rīgas līča piekrastē, saldūdeņos un to piekrastēs. Turpat, tikai retāk, ir sastopams arī zilganais meldrs (*S. tabernaemontani*). Ezeru un zilgano meldru daži autori nodala lielmeldru ģintī (*Schoenoplectus*).

## Pielietojums
Meldri plaši tiek izmantoti dažādiem rokdarbu pinumiem. No tiem gatavo saimniecības somas, grozus, paklājiņus u.c. dekoratīvus elementus. Pīšanai tiek izmantotas meldru lapas. Atkarībā no ievākšanas laika tās var būt zaļā vai dzeltenā krāsā. Krāsas un elastības saglabāšanai tās žāvē ēnā. Agrāk meldri tika izmantoti arī kā celtniecības materiāls. Ar tiem klāja māju jumtus, izmanto apmetumu nostiprināšanai. Pagājušā gadsimtā meldrus lauku celtniecībā izmantoja meldru betona iegūšanai, jaucot tos ar cementa vai ģipša masu. Tos var izmantot arī vienkārši kā kurināmo. Meldru sakneņos ir daudz cietes. Senos laikos no izžāvētiem sakneņiem gatavoja miltus.
Nigēras karogs

**Nigēras karogs** ir Rietumāfrikā esošās Nigēras Republikas valsts simbols. Karogā ir redzamas valsts nacionālās krāsas — oranžā, baltā un zaļā krāsa, vienāda garuma un platuma joslās, ar oranžu apli karoga centrā. Kopā ar Nigēras ģerboni, valsts himnu *[[la Nigérienne]]*, apļveida simbolu (izmantots Nigēras ģerboņa centrā) un moto *Fraternité, Travail, Progrès* karogs ir viens no 1999. gadā Nigēras konstitūcijā noteiktajiem valsts oficiālajiem simboliem. Karogs ir līdzīgs Indijas karogam, taču atšķiras malu proporcijas, oranžās krāsas tonis un simbols karoga centrā. Nigēras karogs ir trīskrāsains, līdzīgi kā citām bijušajām Francijas īpašumā esošajām teritorijām un kolonijām.

Karogs tika pieņemts 1959. gada 23. novembrī, gadu pirms valsts ieguva formālo neatkarību no Francijas. Karoga dizains tika izstrādāts 1958. gadā. Tas tika izvēlēts par Nigēras karogu arī pēc oficiālās valsts proklamēšanas 1960. gadā un nav ticis mainīts līdz šim.

Pastāv dažādas versijas par to, ko nozīmē katrs karoga elements. Augšējā oranžā josla apzīmē Sahāras tuksneša ziemeļu reģionus vai Sāhilas zonu, baltā josla centrā nozīmē tīrību vai Nigēras upi, apakšējā zaļā josla apzīmē gan cerību, gan auglīgos Nigēras reģionus. Oranžais aplis centrā apzīmē sauli vai neatkarību.

Tradicionāli karoga malu proporcija ir 6:7. Šīs neierastās proporcijas nozīme nav zināma, un tā Nigēras valdības izdotajos materiālos ne vienmēr tiek attēlota pareizi.

## Atsauces
Rišārs Viranks

**Rišārs Viranks** (; dzimis ) ir bijušais Francijas šosejas riteņbraucējs. Viranks bija viens no populārākajiem braucējiem Francijas līdzjutēju vidū savas puiciskās personības dēļ un biežajiem atrāviena mēģinājumiem vienatnē. Viņš bija labs kalnu braucējs, uzvarējis *[[Tour de France]]* kalnu braucēja klasifikācijā septiņas reizes, kas ir rekords. Viranks bija 1998. gada Festina dopinga afēras centrālā persona un viņa taisnošanās kļuva par populāru skeču televīzijas satīras pārraidē *Les Guignols de l'info.*

Viranks divreiz izcīnīja vietu uz *Tour de France* kopvērtējuma pjedestāla (trešais 1996. un otrais 1997. gadā), kā arī uzvarēja vairākos posmos, to skaitā 2002. gada posmā ar finišu Vantū kalnā. Viņš ir viens no nedaudzajiem braucējiem, kas uzvarējuši *Tour de France* posmos ar vairāk kā 10 gadu intervālu starp tiem.

## Sasniegumi lielajās tūrēs

DQ = diskvalifikācija

## Atsauces

## Ārējās saites
Labradoras pussala

**Labradoras pussala** (, ) ir liela pussala Kanādas austrumos. To apskalo Hudzona līcis rietumos, Hudzona šaurums ziemeļos, Labradoras jūra austrumos un Sentlorensa līcis dienvidaustrumos. Pussalā atrodas Labradoras reģions, kas ir daļa no Ņūfaundlendas un Labradoras provinces, kā arī vairāki Kvebekas provinces reģioni. Pussalas platība ir ap .

## Atrašanās vieta un ģeogrāfija
Pussalu no visām pusēm ieskauj jūra, izņemot dienvidrietumu daļu, kur tā savienojas ar sauszemi. Pussalas ziemeļrietumu daļa veido vēl vienu, nelielāku pussalu, ko sauc par Ungavas pussalu, ko ieskauj Hudzona līcis, Hudzona šaurums un Ungavas līcis. Ungavas pussalas tālākais ziemeļu punkts, Volstenholma rags, ir arī Labradoras pussalas un Kvebekas provinces tālākais ziemeļu punkts.

Pussala veido plakankalni, kurā izveidojušās upju ielejas. Ir vairākas kalnu grēdas. Torngata kalni atrodas pussalas ziemeļu daļā; tajos atrodas pussalas augstākā virsotne — Kobviks, kas ar 1652 metru augstumu ir augstākā Kanādas virsotne uz austrumiem no Albertas. Kalnos atrodas arī Torngata kalnu nacionālais parks, vienīgais Kanādas nacionālais parks Labradoras pussalā.

## Vēsture
Pieņemts uzskatīt, ka pussala nosaukta portugāļu pētnieka Žoau Fernandiša Lavradora vārdā. 1499. gadā Portugāles karalis Manuels I viņam piešķīra patentu, kas saskaņā ar Tordesiljasas līgumu ļāva viņam pētīt šo Atlantijas okeāna daļu.

## Atsauces

## Ārējās saites