open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bilingsa

**Bilingsa** (, krovu: *Ammalapáshkuua*, čajenu: *É'êxováhtóva* — 'kokzāģētava') ir pilsēta Montānā, ASV. Ar vairāk nekā 117 tūkstošiem iedzīvotāju šī ir štata lielākā pilsēta.

Bilingsa ir Jeloustounas apgabala pārvaldes centrs, šī ir vienīgā pilsēta štatā, kuras iedzīvotāju skaits pārsniedz 100 tūkstošus. Tā 1882. gada martā tika dibināta kā dzelzceļa pilsēta. Mūsdienās tas ir nozīmīgākais tirdzniecības un loģistikas centrs lielākajā daļā Montānas štata, kā arī Vaiomingas štata ziemeļu un Ziemeļdakotas un Dienviddakotas štatu rietumu daļā.

## Sadraudzības pilsētas
Bilingsas sadraudzības pilsētas ir:
*  Bilingsa, Vācija
*  Kumamoto, Japāna

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Ambrozijs

**Aurēlijs Ambrozijs** (*Aurelius Ambrosius*; dzimis apmēram 340. gadā, miris ) bija Milānas arhibīskaps, kļuva par vienu no ietekmīgākajām baznīcas figūrām 4. gadsimtā.

Laikā no 370. līdz 374. gadam Ambrozijs bija Ligūrijas un Emīlijas vietvaldis, pēc tam kļuva par Milānas bīskapu. Viņš ir vairāku baznīcas himnu autors, reformēja kristiešu baznīcas mūziku. Aizstāvēja kristīgās baznīcas intereses konfliktos ar imperatora varu. Ariānisma oponents, atbalstīja pagānu un jūdu vajāšanu. Ietekmējis Augustīnu.

Ambrozijs bija viens no pirmajiem četriem Baznīcas doktoriem, Milānas svētais patrons.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sakši

**Sakši** (, , , , ) bija ģermāņu cilšu grupa, kura vēsturiski dzīvoja Ziemeļjūras piekrastes rajonos, Lejassaksijas federālajā zemē. Liela daļa no sakšiem viduslaiku sākumā pārcēlās dzīvot uz Lielbritānijas salu un bija viena no grupām, kas veidoja anglosakšus, kuri pēc tam izveidoja pirmo apvienoto Anglijas Karalisti. Daļa no sakšu ciltīm palika uz dzīvi mūsdienu Vācijas teritorijā, kur tos pakļāva franki, viņu apdzīvotā teritorija 843. gadā tika iekļauta Austrumfranku Karalistē.

IX gadsimtā tagadējos Vācijas dienvidaustrumos izveidojās Saksijas hercogiste, kuras iedzīvotāji nebija sakši un tās nosaukumā vārds "Saksija" tika iekļauts dinastisku iemeslu dēļ. Tagad šai rajonā, sauktā par Augšsaksiju, atrodas federālās zemes, kuras ietver šo nosaukumu — Saksijas brīvvalsts un Saksija-Anhalte.

Daļa sakšu kopā ar citiem ģermāņiem 12. gadsimtā un pēc tā devās kolonizēt Transilvāniju tagadējā Rumānijā, kur līdz šodienai saglabājusies tā saucamo Transilvānijas sakšu kopiena.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tēbas (Ēģipte)

**Tēbas** (, *Thēbai*) bija pilsēta Senajā Ēģiptē, kas atradās apmēram 800 kilometrus uz dienvidiem no Vidusjūras, Nīlas upes austrumu krastā mūsdienu Luksoras pilsētā. Vairākas reizes bijusi Senās Ēģiptes galvaspilsēta Vidējās valsts un Ēģiptes Jaunās valsts periodos: laikā no 2060. līdz 1785. gadam p.m.ē., no 1580. līdz apmēram 1353. gadam p.m.ē. un no apmēram 1332. līdz 1085. gadam p.m.ē. Ielgāku laiku Tēbas kalpoja kā reliģiskais centrs, jo pilsētas aizbildnis - Amons kļuva par veinu no galvenajiem dieviem ēģiptiešu panteonā. Tiek lēsts, ka apmēram no 1500. gada p.m.ē. līdz apmēram 900. gadam p.m.ē. Tēbās dzīvoja ap 75 000 iedzīvotāju un tā bija lielākā pilsēta pasaulē.

Pēc tam, kad Ēģipti iekaroja Maķedonijas Aleksandrs. Tēbas vairākkārt sacēlās, līdz 88. gadā p.m.ē. to nopostīja Ptolemaja IX Sotēra karaspēks. Kopš 19. gadsimta pirmās puses Tēbās notiek arheoloģiskie izrakumi, tikuši atrasti vairāki tempļi, kā arī citas ēkas. 1979. gadā Tēbas un tās nekropole tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Tā kā Tēbas bija Ēģiptes galvaspilsēta laikā, kad Senā Ēģipte atradās ietekmes zenītā, šeit atrodas vairāki Ēģiptes slavenākie arheoloģiskie kompleksi - Karnaka, Luksoras templis, Valdnieku ieleja, kas kļuvuši par ievērojamiem tūrisma objektiem.

## Attēlu galerija

Temple_de_Louxor_53.jpg
Karnak_temple_complex_2012.JPG
Templo_de_Luxor,_Luxor,_Egipto,_2022-04-01,_DD_41.jpg
Louxor_dromos_&_pylône.JPG
KV11_Tomb_of_Ramses_III_DSCF2941.jpg
Ägypten_Tal_der_Könige.jpg


## Atsauces

## Ārējās saites
Violetā krāsa

**Violetā krāsa** jeb **violets**, arī **lillā**, ir krāsa, kas atrodas redzamās gaismas spektra augšējā galā, tās viļņa garums ir apmēram 380—450 nanometri. Gaisma ar nedaudz mazāku viļņa garumu nekā violetajai krāsai, tomēr lielāku viļņa garumu kā rentgenstariem un gamma stariem, ir ultravioletais starojums, un tas cilvēka acij nav redzams.

Violetā krāsa gleznotāju izmantotajā krāsu aplī atrodas starp zilo un purpursarkano krāsu.

Heksadecimālajā sistēmā violetā krāsa tiek pierakstīta kā #8F00FF, bet RGB sistēmā — (143, 0, 255).

Saskaņā ar aptaujām, kas tikušas veiktas Eiropā un ASV, violetā krāsa visbiežāk tiek saistīta ar ekstravaganto, individuālismu, neskaidrību, netradicionālo un mākslīgo.

## Nosaukumi

Sarkani zilu, zili sarkanu, sārti zilu vai zili sārtu krāsu apzīmējošie nosaukumi „violets” un „lillā” latviešu valodā
ienākuši vien 19. un 20. gadsimta mijā. Pirmo reizi īpašības vārds „violets” atrodams Jēkaba Dravnieka 1906. gada „Svešu vārdu grāmatā” (*violets* ‘iezils, zils kā vijolīte’), bet pirmā vārdnīca, kurā atrodams „lillā”, ir Kārļa Kristiāna Ulmaņa un Gustava Bražes 1880. gada vācu—latviešu vārdnīca (*lila* ‘sarkani zils, lila’). Vārds cēlies no franču valodas vārda *lilas* (= ceriņu krāsa). 

Pirms tiem latviešu valodā jau pastāvēja šādu krāsu apzīmējums — **mēļš**, kas reģistrēts jau 17. gadsimta sākumā un vidū Georga Manceļa un Jāņa Langija vārdnīcā, kur minēts kā apzīmējums gan tumši zilai, gan violetai krāsai.

## Atsauces
Lenvairpulguingila

**Lenvairpulguingila** () ir ciems Englsi salā, Velsā, Apvienotajā Karalistē.

Tās pilnais nosaukums velsiešu valodā ir *Llanfairpwllgwyngyllgogerychwyrndrobwllllantysiliogogogoch* () ar 58 rakstzīmēm ir garākais vietas nosaukums Eiropā un viens no garākajiem vietu nosaukumiem visā pasaulē. 2021. gadā te dzīvoja 2900 iedzīvotāji, kas to padara par sesto apdzīvotāko vietu Englsi salā.

Lenvairpulguingilas mājaslapa ir iekļauta Ginesa rekordu grāmatā kā garākais spēkā esošais interneta domēna nosaukums.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Sīnājs

**Sīnājs** ( **' vai  **'; Ēģiptes arābu: ****;  **) ir kalns Sīnāja pussalā, Ēģiptē. Šī ir iespējamā Bībeles Sīnāja kalna atrašanās vieta, kas ir vairākkārt pieminēts Izceļošanas grāmatā, Torā, Bībelē un Korānā. Saskaņā ar ebreju, kristiešu un islāmistu tradīciju, Bībeles Sīnāja kalnā Mozus saņēma desmit baušļus.

Sīnājs ir 2285 metrus augsts, tas atrodas blakus augstākajam Ēģiptes kalnam — 2629 m augstajam Svētās Katrīnas kalnam.

## Ārējās saites

* Sīnāja kalns
Komo province

**Komo province** () ir viena no Itālijas provincēm  valsts ziemeļos, Lombardijas reģionā pie Itālijas robežas ar Šveici. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Komo. Komo province sīkāk iedalās 148 komūnās.

## Ārējās saites
Leko province

**Leko province** () ir viena no Itālijas provincēm, atrodas valsts ziemeļu daļā, Lombardijas reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Leko. Leko province sīkāk iedalās 84 komūnās.

## Ārējās saites
Jēzus krustā sišana

[thumb|220px|[Djego Velaskess|Djego Velaskesa glezna *Christ crucified*]]
**Jēzus krustā sišana** ir Bībeles stāsta notikums. Kristiešu uzskatā tas notika mūsu ēras 1. gadsimtā. Jēzus Kristus, kas kristietībā ir Dieva dēls un Mesija, tika arestēts, tiesāts, vēlāk tika piespriesta šaustīšana, tas viss noslēdzās ar krustā sišanu. Kopā tas kristietībā  tiek apzīmēts ar Jēzus ciešanām. Jēzus ciešanas un pestīšanas nāve pie krusta pārstāv centrālās kristīgās teoloģijas aspektus, tai skaitā mācību par pestīšanu un grēku izpirkšanu.

Jēzus sišana krustā tiek atspoguļota visos četros evaņģēlijos, atsauces uz to ir apustuļa Pāvila darbos. 

Saskaņā ar evaņģēlijiem, Jēzus tika arestēts Ģetzemanē pēc pēdējā vakarēdiena kopā ar saviem 12 apustuļiem. Pēc tam viņš stājās tiesas priekšā (sinedrija, Poncija Pilāta un Hēroda Antipas priekšā) un tika nodots sišanai krustā. Pēc šaustīšanas romiešu karavīri izsmēja Jēzu kā "jūdu ķēniņu", apģērbts purpura krāsas drēbēs, vainagots ar vainagu no ērkšķiem, viņš tika sists un uz viņu tika spļaudīts. Pēc tam Jēzus tika sists krustā.

Jēzus pēdējo dienu dzīves notikumi visos evaņģēlijos tiek aprakstīti daudz detalizētāk nekā jebkurš cits viņa dzīves posms.

Kristieši uzskata, ka Jēzus ciešanas tika paredzētas Tanahā.

* Mans Dievs, mans Dievs, kāpēc Tu mani esi atstājis? (Psalmi 22:2)
:* Un ap devīto stundu Jēzus stiprā balsī brēca, saukdams: "Eloī, Eloī, lamā zabahtani?" Tas ir tulkots: "Mans Dievs, Mans Dievs, kāpēc Tu Mani esi atstājis?" (Marka 15:34)

* Visi, kas mani redz, nievā mani, savelk lūpas un krata galvu: "Lai nu viņš pārmet to Tam Kungam, lai Tas viņu izglābj, lai izrauj no bēdām, jo Tam jau uz viņu labs prāts." (Psalmi 22:8-9)
:* Bet garāmgājēji zaimoja Viņu, galvas kratīdami, ... Tāpat augstie priesteri līdz ar rakstu mācītājiem un vecajiem apsmēja Viņu, sacīdami: ... Viņš Dievam uzticējies, Tas lai glābj Viņu, ja grib; jo Viņš ir sacījis: Es esmu Dieva Dēls." (Mateja 27:39,41,43)

* Ap mani sastājušies suņi, ļaundaru bars mani ielenc, manas rokas un kājas ir caururbtas. (Psalmi 22:17)
:* Un, kad tie nonāca tai vietā, ko sauc par pieres vietu, tad tie tur sita krustā (Lūkas 23:33)

* Viņi dala manas drēbes savā starpā, un par manu apģērbu viņi met kauliņus. (Psalmi 22:19)
:* Bet kareivji, piesituši Jēzu pie krusta, ņēma Viņa drēbes un sadalīja tās četrās daļās, katram kareivim pa daļai. Tāpat tie paņēma Viņa svārkus. Svārki nebija šūti, bet izausti viscaur no viena gabala. Tad tie sacīja cits citam: "Tos nesadalīsim, bet metīsiem par tiem kauliņus, kam tie piederēs." (Jāņa 19:23-24)

* Kauns man lauž sirdi, es izsamistu un nīkstu; es cerēju uz līdzjūtību, bet velti, un uz mierinātāju, bet to neatrodu. Taisni otrādi - viņi man deva ēst žulti, un, kad es biju izslāpis, viņi mani dzirdināja ar etiķi. (Psalmi 69:21-22)
:* Un, nonākuši tai vietā, ko sauc par Golgatu, tas ir, pieres vietu, tie Viņam deva dzert etiķi, maisītu ar žulti; un, kad Viņš to nobaudīja, Viņš negribēja to dzert. (Mateja 27:33-34)

## Atsauces
Milānas province

**Milānas province** () ir bijusī Itālijas province  valsts ziemeļos, Lombardijas reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta bija Milāna. Provinces kopējā platība ir 1575 km2, 2012. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Milānas province sīkāk iedalījās 134 komūnās. 2014. gada decembrī province reorganizēta par Milānas metropoli.

## Ārējās saites
Jūlijs Vecozols

**Jūlijs Vecozols** (1884-1945) bija latviešu rakstnieks, žurnālists, skolotājs un ierēdnis. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.  

## Dzīvesgājums
Dzimis 1884. gada 12. februārī Nītaures pagasta Lakšu muižas "Klinceniekos" hernhūtiešu sacītāja ģimenē. Kā skolotājs viņš piedalījās 1905. gada revolūcijā, tās apspiešanas laikā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, tad Šveici, Franciju un ASV (1905-1921), kur studēja filoloģiju, filozofiju un tautsaimniecību Cīrihes, Parīzes, Monpeljē un Bernes augstskolās un uzstājās ar priekšlasījumiem Eiropas valstu un ASV latviešu kopienās par nepieciešamību atbalstīt Latvijas neatkarības ideju. Protestējot pret Vācijas plāniem anektēt Baltijas provinces, 1918. gadā viņš publicēja vairākus rakstus šveiciešu presē un vāciski izdeva brošūru "Rīga un Daugava latviešu tautas dzejas spogulī".
Pēc īsas atgriešanās dzimtenē 1921. gadā, Vecozols 1923. gadā atkal devās uz ārzemēm, nodibināja Parīzes latviešu biedrību, rīkoja priekšlasījumus par Latviju Parīzē un Monpeljē, piedalījās izstādes organizēšanā Parīzē (1925), tautas svētkos Nicā, Blaumaņa lugas uzvešanā Briselē (1928). Atgriezās Latvijā 1932. gadā un nodevās grāmatu rakstīšanai.    

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur miris 1945. gada 15. martā Jēnā.

## Bibliogrāfija
* Riga und die Düna im Spiegel der lettischen Volksdichtung. Francke, 1918. - 11 lpp. (vāciski)
* Madonna un Venēra. Valters un Rapa, 1922. - 99 lpp.
* Aivests, Latgales valdonis: tautas likteņa drāma piecos cēlienos, 14 ainās. Apgāds "Logs", 1935. - 100 lpp.
* Dansingu tvanā: romāns. Grāmatu draugs, 1936. - 192 lpp.
* Dzīves krustceļos: noveles. "Zemnieka domas", 1936. - 260 lpp.
* Viktors Hugo: ģeniālā franču rakstnieka dzīve. Ievērojamu personu dzīves romāni. Rīga: "Grāmatu draugs", 1936. - 216 lpp.
* Precību valgos: romāns. Kadiļa apgāds, 1942. - 182 lpp.
* Gunvaris. Latvju grāmata, 1942. - 278 lpp.
* Atspīdes: literāras apceres. Kadiļa apgads, 1944. - 201 lpp.
* Lai nāk tava valstība: romāns. Tilta apgāds, 1973. - 285 lpp. (atkārtots izdevums)
* Dzidra: romāns. Vaidava, 1984. - 361 lappuses (atkārtots izdevums)

## Atsauces
Čistjakove

**Čistjakove** (), bijusī **Toreza**, ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala austrumos, ietilpst Šahtarskas—Torezas aglomerācijā (1548 km²,  iedzīvotāju). Pilsētas municipalitātei pakļauti Pelahijivkas un Rozsipnes ciemati.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidota 1778. gadā kā Aleksejevkas sloboda. 1868. gadā nosaukta Taganrogas tirgotāja vārdā par Čistjakovu. 1875. gadā izveidota Čistjakovas kalnrūpniecības biedrība, sākta akmeņogļu ieguve. 1932. gadā piešķirtas pilsētas tiesības. 1964. gadā pārdēvēta par godu ilggadējam Francijas Komunistiskās partijas vadītājam Morisam Torezam. Mūsdienās depresīva kalnrūpniecības pilsēta ar sarūkošu ogļu ieguvi. Darbojas vairāki elektrotehniskie, metālapstrādes un pārtikas uzņēmumi, antracīta bagātināšanas fabrika.

## Atsauces

## Ārējās saites
Abscess

235px|thumbnail|Zemādas abscess
**Abscess** () ir strutu sakopojums, kas lokalizēti veidojas dažādos audos un orgānos. Abscesam raksturīga audu sabrukšana un norobežota strutaina dobuma veidošanās.  Tas var veidoties zem iekaisušas ādas, aknās, plaušās u.c. Parasti to izraisa baktērijas vai parazīti, bet  retāk tā veidošanās iemesls var būt svešķermeņi, piemēram, skabarga, lode vai netīra šļirces adata. Būtībā tā ir ķermeņa aizsardzības reakcija, lai infekcija neizplatītos blakus esošajos audos.

Zemādas abscess var veidoties kā komplikācija furunkulozei vai karbunkulam, kā arī, sastrutojot hematomām (zilumiem).  Dažādi abscesi var rasties sepses rezultātā. Plaušu abscess var būt pneimonijas komplikācija (abscedējošā pneimonija).

Abscesus ārstē ķirurģiski — izdara incīziju un ārstē kā strutainu brūci. Orgānu abscesus izgriež veselo audu robežās vai arī veic dobuma drenāžu.

## Literatūra
* Jāņa Gardovska red. *Ķirurģija*. 2. izdevums.  Rīgas Stradiņa universitāte : Rīga, 2013, 93. lpp.  

## Ārējās saites
Spilves iela (Rīga)

**Spilves iela** ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Iļģuciemā. Tā sākas krustojumā ar Balto (ielas turpinājums Daugavas virzienā) un Lidoņu ielu un beidzas krustojumā ar Buļļu un Saulgožu ielu (ielas turpinājums Dzirciema virzienā). Spilves iela sastāv no divām braukšanas joslām. Visā garumā iela klāta ar asfalta segumu, tās kopējais garums ir 1350 metri.

## Vēsture
Spilves iela pirmoreiz Rīgas ielu sarakstos minēta 1932. gadā ar savu tagadējo nosaukumu, kuru tā saglabājusi līdz pat mūsdienām. Šādi iela nosaukta par godu tuvumā esošajām Spilves pļavām.

## Ielas raksturojums
Spilves iela ir aptuveni 1,4 km gara iela Iļģuciema apkaimes ziemeļos-ziemeļrietumos. Tā sākas krustojumā ar Balto (ielas turpinājums Daugavas virzienā) un Lidoņu ielu un iet ziemeļu virzienā. Ielas nepāra numuru pusē izvietota daudzstāvu dzīvojamo ēku apbūve, savukārt pāra numuru pusē - industriālā apbūve. Pēc apmēram 200 metriem iela pakāpeniski pagriežas rietumu virzienā, netālu no krustojuma ar Dzirciema ielu izteiktāks kļūst dienvidrietumu virziens. Nepāra numuru pusē seko krustojumi ar Palangas un Skodas ielām. Spilves iela beidzas krustojumā ar Buļļu un Saulgožu ielu (ielas turpinājums Dzirciema virzienā).

## Ielu savienojumi
Spilves iela ir savienota ar šādām ielām:
* Baltā iela (ielas turpinājums Daugavas virzienā)
* Lidoņu iela
* Dzirciema iela
* Palangas iela (T veida krustojums)
* Skodas iela
* Buļļu iela
* Saulgožu iela (ielas turpinājums Dzirciema virzienā)

## Infrastruktūra
### Esošie objekti
* **Spilves ielā 25a** atrodas Rīgas pašvaldības policijas Kurzemes rajona pārvalde.

### Sabiedriskais transports
Visas ielas garumā pasažierus pārvadā 244. maršruta mikroautobusi, līdzās tiem posmā no Buļļu ielas līdz Dzirciema ielai kursē arī 38. maršruta autobusi.

## Skatīt arī
* Kurzemes rajons
* Iļģuciems
* Spilves iela citās Latvijas pilsētās

## Atsauces
Spilves iela

**Spilves iela** var būt:
* iela valstspilsētās:
** Spilves iela — iela Rīgā
** Spilves iela — iela Jūrmalā
* iela novadu apdzīvotās vietās:
** Spilves iela — iela Mārupes novada Babītes pagasta Spilvē

## Skatīt arī
* Spilvas iela
* Spilve
Furunkuls

235px|thumbnail|Furunkuls uz ādas
**Furunkuls** () jeb **augonis** ir izolēts mata maisiņa kopā ar tauku dziedzeri iekaisums (mata maisiņa iekaisumu ar nenozīmīgu klīnisko ainu sauc par folikulītu). Vispirms veidojas niezošs ādas apsārtums, pēc tam tā vidū rodas strutu pūslītis. Furunkuli biežāk veidojas uz kakla, muguras, gurniem — vietās, kur drēbes kairina ādu. Retāk tie mēdz būt uz sejas, taču sejas furunkuli ir bīstamāki, jo var rasties tromboflebīts un pat meningīts. Furunkuli var veidoties ādas netīrības, avitaminožu, cukura diabēta ietekmē. Daudzu furunkulu vienlaicīgu veidošanos sauc par **furunkulozi**.

Furunkulus parasti ārstē konservatīvi, ar spirtā vai hipertoniskajā šķīdumā samērcētiem pārsējiem. Hroniskos gadījumos lieto pretstafilokoku vakcīnu.

Furunkula saturu nedrīkst izspiest, jo tas var izraisīt apkārtējo audu inficēšanos, karbunkula un pat abscesa veidošanos.

## Literatūra
* Jāņa Gardovska red. *Ķirurģija*. 2. izdevums.  Rīgas Stradiņa universitāte : Rīga, 2013, 92. lpp.  

## Atsauces

## Ārējās saites
HipHop

**HipHop for PHP** (no  *HipHop PHP*) jeb **HipHop** ir vairākas *[[Facebook]]* izstrādātas PHP izpildes vides un uzlabojumi. Iemesls HipHop izstrādei bija vēlme samazināt sociālā tīkla Facebook serveru noslodzi. Sākotnēji tas tika izstrādāts kā programma, kas no PHP koda uzģenerēja C++ kodu, kuru nokompilējot tika iegūts izpildāmais fails, kas darbojas kā patstāvīgs tīmekļa serveris. Pašreizējā izpildījumā tā ir virtuālā mašīna (**HHVM** jeb ***HipHop Virtual Machine***) PHP un pašā Facebook izstrādātās valodas Hack izpildei, kas var tikt lietota standarta PHP vietā kopā ar jebkuru tīmekļa serveri, kas atbalsta FastCGI protokolu, piemēram, *[[Apache HTTP serveris|Apache]]* vai *[[nginx]]*.

HipHop kods šobrīd sastāv no aptuveni 2,7 miljoniem koda rindu, galvenokārt C, C++ un PHP valodā, un tas ir brīvi pieejams kā atvērtais pirmkods ar PHP licenci vietnē *[[Github]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Zeļenogorska (Sanktpēterburga)

**Zeļenogorska** (), līdz 1948. gadam **Terijoki** (), ir pilsēta Somu līča krastā. Administratīvi ietilpst Krievijas Federācijas Sanktpēterburgas federālajā pilsētā.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1548. gadā, kad tā ietilpa Zviedrijas sastāvā. Pēc Lielā Ziemeļu kara 1721. gadā to pakļāva Krievija. Pēc Somijas aneksijas 1811. gadā to iekļāva Somijas lielhercogistes sastāvā. 20. gadsimta sākumā Terijoki bija Sanktpēterburgas sabiedrības populāra vasarnīcu vieta. Pie apmēram 5000 Terijoku pastāvīgajiem iedzīvotājiem, vasarā to skaits pieauga apmēram desmit reizes. 1906. gadā Terijokos melnsimtnieku kaujinieki nogalināja ebreju tautības Valsts domes deputātu kadetu Mihailu Hercenšteinu. Pēc Somijas Republikas nodibināšanas Terijoki iekļāva jaunās valsts sastāvā. Valsts robeža bija tieši blakus pilsētai pa Sestras upi. 

Sākoties Ziemas karam, Terijokos pasludināja Somijas Demokrātiskās Republikas izveidi Oto Kūsinena vadībā, un somu virsnieku klubs Terijokos kļuva par Kūsinena marionešu valdības galveno mītni. Pēc Maskavas miera līguma noslēgšanas 1940. gadā Somija bija spiesta Terijoki atdot PSRS. Turpinājuma kara laikā tos Somija atkaroja, tomēr 1944. gadā vēlreiz bija spiesta pilsētu atdot PSRS, bet pilsētas somu iedzīvotāji pārcēlās uz Somiju. 1948. gadā Terijoki pārdēvēja par Zeļenogorsku.

## Atsauces

## Ārējās saites
Brabantse Pijl

***Brabantse Pijl*** vai ***Flèche brabançonne*** ir profesionālas viendienas šosejas riteņbraukšanas sacensības, kuras katr gadu notiek Flāmu Brabantē un Valoņu Brabantē, Beļģijā. Tās ir vienas no Flandrijas klasikām.

Kopš 2005. gada tās tiek organizētas kā 1.1 kategorijas sacensības UCI Eiropas tūres kalendārā. 2011. gadā to statusu paaugstināja uz 1.HC. Visvairāk uzvaru tajās ir guvis Edvigs Van Hojdonks, kurš uzvarēja četras reizes laika posmā no 1987. līdz 1995. gadam. Pēdējos gados starta pilsēta bija Zaventema, bet 2008. gadā sacensības sākās Lēvenē. 2010. gadā *Brabantse Pijl* noteiktais datums tika pārcelts no svētdienas pirms Flandrijas tūres uz trešdienu pirms *[[Amstel Gold Race]]*. Līdz 2009. gadam finišs atradās Alsembergā, bet no 2010. gada tas ir Overeisē.

## Uzvarētāji

## Ārējās saites
*
Sondrio province

**Sondrio province** () ir viena no Itālijas provincēm valsts ziemeļos, Lombardijas reģionā pie Itālijas robežas ar Šveici. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Sondrio. Sondrio province sīkāk iedalās 77 komūnās.

## Ārējās saites
Jēzus augšāmcelšanās

**Jēzus augšāmcelšanās** ir kristiešu pārliecība, ka Jēzus Kristus brīnumainā kārtā atgriezies dzīvē svētdienā pēc piektdien veiktās krustā sišanas. Tas ir galvenais princips kristīgajā ticībā un teoloģijā, tāpat tā ir daļa no Nīkejas ticības apliecības: "trešajā dienā augšāmcēlies pēc Svētajiem Rakstiem".

Jaunajā Derībā tiek rakstīts, ka pēc Jēzus sišanas krustā viņš tiek svaidīts un apglabāts jaunā kapā, bet Dievs Jēzu pieceļ no mirušajiem, turpmāko 40 dienu laikā Jēzus parādās vairākiem cilvēkiem, līdz tiek uzņemts debesīs, lai sēdētu pie Dieva Tēva labās rokas. Tradicionāli tiek uzskatīts, ka Jēzus augšāmcēlās Lieldienu svētdienā — trešajā dienā pēc Lielās piektdienas (diena, kurā viņš tika sists krustā).

## Ārējās saites
*
Askoli Pičēno province

**Askoli Pičēno province** () ir viena no Itālijas provincēm valsts centrālajā daļā, Markes reģionā. Provinci austrumos apskalo Adrijas jūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Askoli Pičēno. Provinces kopējā platība ir 12281km2, 2008. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Askoli Pičēno province sīkāk iedalās 49 komūnās.

## Ārējās saites
Pēteris Sockis

**Pēteris Sockis** bija latviešu jurists, notārs. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīves gājums
Dzimis Liezeres pagastā lauksaimnieka ģimenē. Mācījies privātā reālskolā Cēsīs. Pēterburgā ieguvis jurista kvalifikāciju. Strādājis par notāru no 1919. gada līdz 1928. gadam Rīgā, no 1928. gada Smiltenē, bet 1932. gadā atgriezies par notāru Rīgā.

1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju. Miris 1961. gadā Vircburgā.

## Atsauces
Oļģerts Bištēviņš

**Oļģerts Bištēviņš** (dzimis  Šķibes pagastā, Latvijā, miris  Santafē, Argentīnā) bija latviešu mūziķis, Latvijas Radio orķestra diriģents (1936). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem. Argentīnas Nacionālā simfoniskā orķestra diriģents.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1907. gada 30. maijā Šķibes pagasta "Kalēju Bākuļos" (tagad Glūdas pagastā). Mācījās Latvijas konservatorijā pie Jāzepa Vītola, papildinājās pie diriģentiem Feliksa Veingartnera (*Weingartner*) Bāzelē, Leo Bleha (*Blech*) Berlīnē, Adriāna Bulta (*Boult*) un Frica Buša (*Busch*) Londonā.

Pēc atgriešanās Latvijā valdīja Rīgas Radio simfonisko orķestri, koncertēja Tallinā, Varšavā, Berlīnē, Zalzburgā, Vroclavā, Stokholmā un Gēteborgā.  
Otrā pasaules kara beigās devās trimdā uz Vāciju, vēlāk 1947. gadā — uz Argentīnu, kur bija Kuijo (*Cuyo*), Mendozas, Kordovas (1954) un Buenosairesas simfonisko orķestru diriģents, Argentīnas Nacionālā simfoniskā orķestra un Nacionālā Radio orķestra diriģents. 1963. gadā ar savu orķestri koncertēja Vācijā, Lielbritānijā, Itālijā, Spānijā, Francijā un Šveicē.

Izskolojis daudz argentīniešu diriģentu. Mūža beigās bija Santafe pilsētas simfoniskā orķestra diriģents. Miris 1972. gada 17. septembrī Santafē.

## Atsauces

## Literatūra
* Olgerts Bistevins. In:  *Enciclopèdia Espasa*; *Suplement dels anys 197172, pàgs. 95-96* ()
Pāvijas province

**Pāvijas province** () ir viena no Itālijas provincēm valsts ziemeļrietumu daļā, Lombardijas reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Pāvija. Pāvijas province sīkāk iedalās 186 komūnās.

## Ārējās saites
Starptautiskais bakalaurāts

thumb|Starptautiskā bakalaurāta logo

**Starptautiskā Bakalaurāta organizācija** () ir nevalstiska organizācija ar konsultatīvo statusu UNESCO un Eiropas Padomē. Tā dibināta 1968.gadā un reģistrēta kā izglītojoša, brīvprātīga organizācija Šveicē; tās vadību veido starptautiska padome. 2008./2009. mācību gadā 134 pasaules valstīs Starptautiskā Bakalaurāta diploma programmu apguva vairāk kā 1500 skolās, audzēkņiem nodrošinot apmācību un zināšanu pārbaudi pēc vienotas mācību programmas.

Starptautiskā Bakalaurāta diplomu iegūst pēc divu gadu mācību kursa apgūšanas vidusskolas pēdējās klasēs un veiksmīgas eksāmenu nokārtošanas. Šāda vidējās izglītības diploma ieguvējs var kvalificēties tālākajām studijām labākajās pasaules augstskolās atbilstoši saņemtajam punktu daudzumam. Piemēram, tādas augstskolas kā Hārvarda Universitāte, Jeila Universitāte, Oksfordas Universitāte un Kembridžas Universitātes labprāt uzņem studentus, kam punktu kopskaits ir vismaz 38 (no 45). Daudzās ASV augstskolās labi rezultāti Starptautiskā Bakalaurāta eksāmenos dod iespēju uzsākt studijas bez atsevišķiem ievadkursiem vai pat otrajā kursā.

Starptautiskā Bakalaurāta pilna diploma iegūšanai skolēnam divos gados jāapgūst pa vienam priekšmetam no sešām piedāvātajām mācību priekšmetu grupām, 3—4 no tiem apgūstot augstākajā (vismaz 240 stundu) līmenī, pārējie standarta (vismaz 150 stundu) līmenī.
Starptautiskā Bakalaurāta diploma saņemšanai jāiegūst vismaz 24 punkti no 45 iespējamiem (1—7 punkti 6 mācību priekšmetos un trīs papildu punkti par veiksmīgu zinātnisko darbu un esejām), sekmīgi jāizpilda šādas papildu prasības:
* jāizstrādā zinātniskais darbs 3500—4000 vārdu apjomā (*Extended Essay*),
* jāapgūst zināšanu teorijas (*Theory of Knowledge*) kurss un jāizstrādā eseja 1500 vārdu apjomā un tēmas prezentācija,
* jāpiedalās sabiedriski derīgajā un radošajā darbā (*Creativity, Action, Service — CAS*) skolā un ārpus tās, kopumā divu gadu laikā vismaz 150 stundas.

Latvijā Starptautiskā Bakalaurāta apguve iespējama Rīgas Valsts 1. ģimnāzijā, Rīgas Valsts 2. ģimnāzijā,Rīgas Valsts 3. ģimnāzijā,  Latvijas Starptautiskajā skolā un Rīgas Starptautiskajā skolā. SBO ir arī agrīnā mācību programma skolēniem līdz 15 gadiem. Jaunākajiem skolēniem piedāvātās programmas daudz neatšķiras no UWC IB programmas. Šāda programma tiek realizēta Jelgavas Spīdolas Valsts ģimnāzijā, kura plāno ar 2025. gadu sākt realizēt SB diploma iegūšanas programmu vecākajās klasēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kostjantiņivka

**Kostjantiņivka** () ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabala Kramatorskas rajonā. Izvietojusies apgabala ziemeļdaļā Krivijtorecas krastos. 

Apdzīvotā vieta sākusi kā ciemats pie dzelzceļa stacijas veidoties ap 1870. gadu pie Kurskas—Harkivas—Azovas dzelzceļa līnijas. Nosaukumu aizguvusi no netālā Konstantinovkas ciema, kas savukārt nosaukts par godu tās īpašnieka muižnieka Nomikosa vecākajam dēlam Konstantīnam. 1890. gados ar beļģu kapitāla līdzdalību atvērtas stikla un ķīmiskās ražotnes. 1932. gadā piešķirtas pilsētas tiesības. Līdz Krievijas iebrukumam Ukrainā, kad pilsēta nokļuva apšaudes joslā, tā bija Ukrainas stikla rūpniecības centrs. Attīstīta bija arī metalurģija, mašīnbūve, vieglā un pārtikas rūpniecība.

## Atsauces

## Ārējās saites
Konstantinovka

**Konstantinovka** var būt:
* Konstantinovka — ciems Ludzas novadā
* Kostjantiņivkas pilsētas krieviskais nosaukums

## Skatīt arī
* Konstantinova
Skaitļa vārds

**Skaitļa vārds** jeb **numerālis** ( — ‘ar skaitli saistīts’) ir patstāvīga, deklinējama vārdšķira, kas nosauc priekšmetu skaitu vai arī secību.

Skaitļa vārdus var iedalīt pēc nozīmes, struktūras un gramatiskās formas. Iedalot pēc nozīmes, var būt pamata skaitļa vārdi (apzīmē skaitu) un kārtas skaitļa vārdi (nosauc secību). Iedalot pēc struktūras, skaitļa vārds var būt vienkāršs, salikts, tāpat pastāv arī skaitļa vārdu savienojumi, pie kuriem pieder arī daļu skaitļa vārdi. Iedalot pēc gramatiskās formas, tie var būt nelokāmi un lokāmi.

Nelokāmi ir pamata skaitļa vārdi bez galotnes. Lokāmajiem skaitļa vārdiem piemīt šādas gramatiskās kategorijas: dzimte, skaitlis un locījums.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Letonika'' ieraksts
* AILab ieraksts
Dzeržinska

**Dzeržinska** var būt:

* Dzeržinska — pilsēta Krievijā, Ņižņijnovgorodas apgabalā
* Dzjaržinska — pilsēta Baltkrievijā, Minskas apgabalā
* Toreckas, pilsētas Ukrainā, Doneckas apgabalā, agrākais nosaukums
Saiklis

**Saiklis** jeb **konjunkcija** ( — ‘savienojums, saiklis’) ir nelokāmu palīgvārdu vārdšķira. Saikļi norāda uz dažādām jēdzieniskajām un gramatiskajām attieksmēm starp vārdiem, vārdkopām, salikta teikuma daļām, kā arī starp patstāvīgu teikumu un tā iepriekšējo kontekstu.

Pastāv sakārtojuma un pakārtojuma saikļi. Sakārtojuma saikļi parasti sasaista kaut ko, savukārt pakārtojuma saikļi ievada palīgteikumu. Saikļus var arī iedalīt vienvārda un vairākvārdu saikļos.

## Ārējās saites
* ''Letonika'' ieraksts
* AILab ieraksts
Torecka

**Torecka** (; līdz 2016. gadam **Dzeržinska**) ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Krivijtorecas upes krastos, ietilpst Horļivkas—Jenakijeves aglomerācijā. Pilsētas municipalitātei pakļauta Zaļiznes pilsēta un Pivņičnes, Ņujorkas un Ščerbiņivkas ciemati (kopā  iedzīvotāji (2013)).

## Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies vietā, kur kopš 17. gadsimta bijusi kazaku apmetne **Ščerbiņivka**, ko dibinājis Bohuslavas kazaks Antons Ščerbina. Izaugusi 19. gadsimta 30. gados, kad Ščerbiņivkā tika apvienoti vairāki apkārtējie ciemi un tajā laikā vietējās raktuvēs tika iegūta ceturtdaļa no visa Donbasa akmeņoglēm. Rūpniecība un izrakteņu ieguve strauji attīstījās pēc Kurskas—Harkivas—Azovas dzelzceļa izbūves, kas 1871. gadā tika savienots ar Ščerbiņivku. 1889. gadā uzbūvētas pirmās koksa krāsnis, kas paralēli no sveķiem ieguva arī benzolu. 1894. gadā uzbūvēta metālapstrādes rūpnīca, 1916. gadā — fenola rūpnīca. 1936. gadā Ščerbiņivkai piešķīra pilsētas tiesības un pārdēvēja par godu čekas dibinātājam Feliksam Dzeržinskim. Mūsdienās ievērojams akmeņogļu ieguves un ķīmiskās rūpniecības un mašīnbūves centrs.

2015. gada 16. oktobrī pilsētas padome nolēma pārdēvēt Dzeržinsku par **Torecku**. 2016. gada 4. februārī pārdēvēšanas lēmumu apstiprināja Ukrainas Augstākā Rada.

## Atsauces

## Ārējās saites
Partikula

**Partikula** () ir nelokāmu palīgvārdu vārdšķira. Partikulas pauž runātāja vai rakstītāja attieksmi pret teikumā raksturoto situāciju, izsaka teikuma komunikatīvo statusu. Partikulas piešķir kādu nozīmes niansi vārdam teikumā vai pašam teikumam.

Partikulas tiek iedalītas vienkāršajās partikulās un partikulu kopās. Tāpat tās var iedalīt pēc nozīmes ierobežojuma, nenoteiktības, vispārinājuma, pastiprinājuma, pavājinājuma, salīdzinājuma, apgalvojuma, nolieguma, apšaubāmības, jautājuma, rosinājuma un vēlējuma partikulās.

## Ārējās saites
* ''Letonika'' ieraksts
* AILab ieraksts
Ņujorka (Ukraina)

**Ņujorka** (), no 1951. līdz 2021. gadam — **Novhorodske** (*Новгородське*), ir ciemats Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojies apgabala vidusdaļā Krivijtorecas upes krastā, ietilpst Horļivkas—Jenakijeves aglomerācijā. Ņujorka pakļauta Toreckas pilsētas padomei, savukārt Ņujorkas ciemata padomei pakļauts Neļipivkas ciemats un četri ciemi.

Ņujorkas kolonija izveidojusies 18. gadsimta beigās. 1894. gadā kolonijā izbūvēta čuguna lietuve un mehāniskā rūpnīca, 1916. gadā — fenola rūpnīca. Kopš 1938. gada — pilsētciemata statuss. 1951. gadā pārdēvēta par Novhorodski, 2021. gadā ar Augstākās Radas lēmumu — tagadējā vārdā. 2024. gadā Ukrainas atkrieviskošanas ietvaros pilsētciemata statuss aizvietots ar ciemata statusu.

Kopā 2024. gada 18. augusta ciemats atrodas Krievijas okupācijā.

## Atsauces
Lūks Debesgājējs

**Lūks Debesgājējs** (, mēdz būt atveidots arī kā **Lūks Skaivokers**) ir tēls "Zvaigžņu karu" oriģinālajā un turpinājuma triloģijās. Viņu attēlo Marks Hemils.

Debesgājējs ir sacelšanās alianses līderes princeses Lejas Organas dvīņubrālis, algotņa Hana Solo draugs, džedu meistara Obi-Vana Kenobi māceklis un bijušā džeda Dārta Veidera un Padmes Amidalas dēls. Lūks Debesgājējs ir nozīmīga persona sacelšanās alianses cīņā ar Galaktikas impēriju.

2008. gadā žurnāls *[[Empire (žurnāls)|Empire]]* ierindoja Lūku Debesgājēju 54. vietā lieliskāko filmu tēlu sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Prievārds

**Prievārds** jeb **prepozīcija** (, cēlies no  — ‘nolikt priekšā’) ir nelokāmu palīgvārdu vārdšķira. Prievārdi izsaka dzīvu būtņu, priekšmetu, norišu konkrētas un izsecinātas attieksmes, kā arī rāda pakārtojuma sakaru starp vārdiem. Ja prievārds tiek novietots locījuma priekšā, tad to sauc par **prepozīciju**, savukārt ja tas tiek novietots aiz locījuma — tad to sauc par **postpozīciju**.

Prievārds viens pats neveido teikuma locekli, bet gan tas ietilpst tajā. Prievārdi ir saistīti ar noteiktām locījumu formām.

Prievārds var mainīt vārdu savienojuma nozīmi (piemēram, "lidot uz Oslo" un "lidot virs Oslo"), tāpat vienam un tam pašam prievārdam var arī būt dažādas nozīmes, kas var atklāties vienīgi kontekstā (piemēram, "būvēt no cementa" un "baidīties no čūskām").

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Letonika'' ieraksts
* AILab ieraksts
Kristus ciešanas

**"Kristus ciešanas"** () ir 2004. gada ASV drāmas filma, kuras režisors ir Mels Gibsons. Galvenās lomas attēlo Džims Kevizels, Monika Belluči, Maja Morgenšterna

Filma ir par Jēzus Kristus ciešanām, tajā galvenokārt attēlotas viņa dzīves pēdējās 12 stundas. Sižets veidots pēc Jaunās Derības četriem evaņģēlijiem: Mateja, Marka, Lūka un Jāņa. Filma ierunāta rekonstruētā aramiešu valodā un latīņu valodā.

## Filmēšana
Filma uzņemta Itālijā, studijā *Cinecittà* Romā, kā arī Matērā un spoku pilsētā Krako, abas Bazilikatas reģionā. Gibsons un viņa uzņēmums *[[Icon Productions]]* pilnībā sedza ražošanas izmaksas (ap 30 miljonu ASV dolāru), kā arī mārketinga izmaksas (ap 15 miljonu ASV dolāru).

Filmēšanas laikā Gibsons konsultējās ar vairākiem teoloģijas padomdevējiem. Aktieriem un filmēšanas grupai tika noturētas mises.

Filmēšanas laikā producēšanas asistentam Janam Mišelīni divreiz iespēra zibens. Dažas minūtes vēlāk zibens iespēra arī Jēzus Kristus lomas atveidotājam Džimam Kevizelam.

## Kritiķu vērtējums
Filma saņēma dažādus kritiķu novērtējumus, lai arī Džimu Kevizelu slavēja par Jēzus attēlojumu, tomēr pašu filmu kritizēja par vardarbības ainām. 2006. gadā ASV žurnāls *Entertainment Weekly* nosauca "Kristus ciešanas" par otru divdomīgāko filmu pēc Stenlija Kubrika filmas "Mehāniskais apelsīns". Žurnāls *[[Time]]* to nosauca par vienu no visu laiku vardarbīgākajām filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kaplis

thumbnail|150px|Kaplis
**Kaplis** ir rokas darbarīks, kas dārzkopībā un lauksaimniecībā tiek izmantots augsnes irdināšanai, ravēšanai un nezāļu iznīcināšanai. Kapli veido asmens, parasti izgatavots no metāla, un garš kāts. Kaplis ir līdzīgs cērtei.

Kaplis ir attēlots Mozambikas, Angolas, Zimbabves un Tanzānijas ģerbonī.

## Ārējās saites
Pēterhofa

**Pēterhofa** () ir pilsēta Krievijā Somu līča krastā. Administratīvi ietilpst Sanktpēterburgas federālajā pilsētā. Par "Krievu Versaļu" dažkārt dēvētais Pēterhofas pils ansamblis ir iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Vēsture

Pilsēta veidojusies ap Pētera I 1714. gadā iesākto piļu un parku ansambli, ko ķeizarienes Elizabetes valdīšanas laikā 1745.—1752. gadā pēc Rastrelli projekta pārbūvēja pēc Versaļas modeļa. Pakāpeniski izveidojās liels piļu, celtņu, parku un strūklaku ansamblis.
Otrā pasaules kara laikā Pēterhofa no 1941. līdz 1944. gadam atradās vācu okupācijā. Pils komplekss karā smagi cieta, restaurācijas darbi turpinās arī mūsdienās. Vāciskā nosaukumā dēļ no 1944. līdz 1997. gadam pilsēta tika saukta par **Petrodvorecu** ().

## Saimniecība

Pilsētā atrodas 1721. gadā kā cara juvelierizstrādājumu darbnīca dibinātā Petrodvorecas pulksteņu rūpnīca, kas ražo "Raketa" zīmola pulksteņus.

## Izglītība

Kopš 20. gadsimta sešdesmitajiem gadiem Pēterhofā atrodas vairākas Sanktpēterburgas Universitātes fakultātes un pētniecības institūti.

## Cilvēki

Pēterhofā dzimuši četri no pieciem Krievijas pēdējā cara Nikolaja II bērniem. 19. gadsimta beigās Pēterhofā atradās mūziķa Antona Rubinšteina vasarnīca. Pēterhofa ir arī balerīnas Aleksandras Daņilovas (*Александра Дионисьевна Данилова*, 1903—1997), lielkņazes Anastasijas Mihailovnas (*Анастасия Михайловна*, 1860—1922), lielkņaza Mihaila Mihailovičs (*Михаил Михайлович*, 1861—1929), lielkņaza Mihaila Nikolajeviča (*Михаил Николаевич*, 1832—1909), liekņazes Olga Aleksandrovnas (*Ольга Александровна*, 1882—1960) un kņaza Romāna Romanova (*Роман Петрович Романов*, 1896—1978) dzimtā pilsēta.

## Skatīt arī
* Ziemas pils
* Puškina

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pēterhofas pils muzejs 
* Petrodvorecas pulksteņu rūpnīca
Aizvēja iela (Talsi)

**Aizvēja iela** ir iela Talsos. Tā sākas krustojumā ar Anša Lerha-Puškaiša ielu, krustojas ar Noliktavas ielu un beidzas kā strupceļš. Kopējais ielas garums ir 130 metri un tā sastāv no 1 braukšanas joslas ar grants segumu. Aizvēja ielā ir savrupmāju apbūve.

## Ielu savienojumi
Aizvēja iela ir savienota ar šādām ielām:
* Anša Lerha-Puškaiša iela (T veida krustojums)
* Noliktavas iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Talsu ielas
Vitenberga

**Vitenberga** () ir pilsēta Saksijas-Anhaltes federālajā zemē, Vācijā. Atrodas pie Elbas upes krastiem. 2012. gada nogalē pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedza 46,9 tūkstošus cilvēku.

Vitenberga pirmoreiz tika pieminēta rakstos 1180. gadā kā mazs ciemats, ko dibinājuši flāmu kolonisti.  Mārtiņš Luters pie Vitenbergas baznīcas durvīm pienagloja 95 tēzes, ar ko tika aizsākta Rietumu kristīgās baznīcas reformācija. Lutera memoriāls Vitenbergā un Eislēbenē ir iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Valija Priedīte

**Valija Priedīte** (dzimusi 1903. gada 18. augustā Rīgā, mirusi 1997. gada 28. augustā Sirakjūsā, ASV) bija skolotāja, Latvijas jaunatnes organizācijas Meiteņu apvienības vadītāja. Viena no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājām.

## Atsauces
Sergejs Duks

**Sergejs Duks** arī **Sergejs Duka** (1902-1973) bija latviešu mūziķis, koru diriģents. Organizēja latviešu dziesmu svētkus un veidoja tautas dziesmu apdares. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1902. gada 15. janvārī Beļavas pagasta "Baranos". Mācījās Rīgas garīgajā skolā un seminārā, pēc tam mūzikas pedagoģiju pie E. Vīgnera Fonoloģijas institūtā. Līdz 1932. gadam studēja Latvijas konservatorijā mūzikas teoriju pie J. Kārkliņa, kompozīciju pie J. Vītola un diriģēšanu pie P. Jozuus. Bija dziedāšanas biedrības "Daina" jauktā kora diriģents no 1924. gada līdz 1942. gadam Krustpils un apkārtnes kultūras biedrības kora diriģents. 
Bija Rēzeknes tautas konservatorijas dibinātājs (1932) un direktors (1934-1935), 3. Latgales dziesmu svētku (1935) un Jaunlatgales apriņķa dziesmu svētku virsdiriģents (1936). Piedalījās arī 7., 8. un 9. Vispārējo dziesmu svētku sagatavošanā, strādāja Latvijas Radiofonā un vadīja vīru kori "Dziedonis" (1939).

Otrā pasaules kara beigās pārcēlās uz dzīvi Litenē, kur strādāja par skolotāju (1944 -1957), organizēja un vadīja kori. Bija Gulbenes apriņķa dziesmu svētku virsdiriģents. 
1957. gadā pārcēlās uz dzīvi Smiltenē, kur izveidoja un vadīja Smiltenes mūzikas skolu, vadīja Smiltenes vīru kori "Dziedonis".

Miris 1973. gada 4. jūnijā Smiltenē, apglabāts Stāmerienā.

## Apbalvojumi
* Atzinības krusts — 5. šķira Nr. 1249 (1939)
* Latvijas PSR AP Prezidija Goda raksts (1948)

## Atsauces
Cementa iela

**Cementa iela** ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Iļģuciemā. Tā sākas krustojumā ar Balto ielu un beidzas krustojumā ar Palangas ielu. Cementa iela pamatā sastāv no divām braukšanas joslām, taču dažās vietās, it īpaši sākumdaļā un aiz savienojuma ar Dzirciema ielu, tā ir šaurāka. Iela posmā no Lidoņu ielas līdz Dzirciema ielai nav paredzēta autotransporta satiksmei, šajā posmā atrodas asfaltēts gājēju celiņš, kas ved uz tuvējām iekšpagalmos uzceltajām ēkām un Iļģuciema vidusskolu. Visā garumā iela klāta ar asfalta segumu, tās kopējais garums ir 740 metri.

## Vēsture
Cementa iela pirmoreiz Rīgas adrešu grāmatā minēta ap 1880. gadu ar savu tagadējo nosaukumu, kuru tā saglabājusi līdz pat mūsdienām.

## Ielas raksturojums
Cementa iela ir aptuveni 740 metrus gara iela Iļģuciema apkaimes centrālajā daļā. Tā sākas krustojumā ar Balto ielu un ar nelieliem līkumiem iet rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Ielas sākumdaļa samērā neapbūvēta - atrodas dažas savrupmājas, daudzstāvu paneļēkas, Lidoņu ielas tuvumā arī sabiedriskās celtnes (tirdzniecības centrs, bijušais kinoteātris, pasta nodaļa, kultūras centrs u.c.). No krustojuma ar Lidoņu ielu līdz iekšpagalma autostāvvietai, pie kuras atrodas arī savienojums ar Dzirciema ielu, Cementa iela ir gājēju celiņš, pa kuru var nokļūt uz iekšpagalmos uzbūvētajām paneļēkām un Iļģuciema vidusskolu. Cementa iela beidzas krustojumā ar Palangas ielu.

## Ielu savienojumi
Cementa iela ir savienota ar šādām ielām:
* Baltā iela (T veida krustojums)
* Lidoņu iela
* Dzirciema iela
* Palangas iela (T veida krustojums)

## Infrastruktūra
### Esošie objekti
* **Cementa ielā 12** atrodas VAS "Latvijas Pasts" Rīgas 55. pasta nodaļa.

## Skatīt arī
* Iļģuciems

## Atsauces
Alauksta iela (Rīga)

**Alauksta iela** ir Rīgas iela Latgales priekšpilsētas Grīziņkalna apkaimē. Alauksta iela sākas krustojumā ar Aleksandra Čaka ielu pretī Rīgas Centra sporta kvartālam (bijušā LU stadiona teritorijai) un beidzas krustojumā ar Vārnu ielu, netālu no tās krustojuma ar Pērnavas ielu. Ielas kopējais garums ir 354 metri.

Iela radusies laikā starp 1870. un 1876. gadu, bet Rīgas plānā pirmo reizi iezīmēta 1876. gadā. Sākotnēji tā saukta par **Augustīnes** vai **Augustes ielu**. 1961. gadā pārdēvēta par Alauksta ielu.

## Ielu savienojumi
Alauksta iela ir savienota ar šādām ielām:
* Aleksandra Čaka iela;
* Zvaigžņu iela;
* Vārnu iela.

## Objekti
* Alauksta ielā 10 atrodas Rīgas Centrālās bibliotēkas Grīziņkalna filiālbibliotēka.
* Ēkas Alauksta ielā 4, 8, 21 ir vietējas nozīmes arhitektūras pieminekļi.

## Skatīt arī
* Grīziņkalns

## Atsauces
Arvīds Prēdelis

**Arvīds Prēdelis** (dzimis 1902. gada 3. novembrī, miris 1960. gada 24. aprīlī) bija latviešu mūziķis, ērģelnieks. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1902. gadā Stāmerienas pagastā.
1921. gadā beidza Alūksnes ģimnāziju. Bija ērģelnieks, koru diriģents, skolotājs Rīgas 3. vidusskolā. Miris Rīgā 1960. gada 24. aprīlī.

## Atsauces
Krasnoarmejska

**Krasnoarmejska** var būt:
* Krasnoarmejska — pilsēta Krievijā, Maskavas apgabalā
* Krasnoarmejska — pilsēta Krievijā, Saratovas apgabalā
* Pokrovskas Ukrainā agrākais nosaukums
* Jaltas Krimā agrākais (1921—1922) nosaukums
* Tajinšas Kazahstānā nosaukums līdz 1997. gadam
Grišina

**Grišina** var būt:
* Grišina — apdzīvota vieta Pasienes pagastā
* Krasnoarmijskas pilsētas kādreizējais nosaukums
Pokrovska (Ukraina)

**Pokrovska** () ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala rietumos Hrišinkas upes krastos, Pokrovskas rajona centrs. Pilsētas municipalitātei pakļauta Rodinskes pilsēta un Ševčenko ciemats (kopā  iedzīvotājs (2013)).

Apdzīvotā vieta dibināta 1875. gadā kā ciemats pie **Grišinas** dzelzceļa stacijas. 1881. gadā te uzbūvēts tvaika lokomotīvju depo. 19. gadsimta beigās ciematā sāka attīstīties kalnrūpniecība. 1934. gadā tas pārdēvēts par **Postiševu** (*Постишеве*) par godu padomju valstsvīram Pāvelam Postiševam. 1938. gadā Grišinai piešķirtas pilsētas tiesības un tā pārdēvēta par **Krasnoarmejsku** (*Красноармійськ*) par godu Sarkanajai armijai. Mūsdienās akmeņogļu ieguves un būvmateriālu rūpniecības centrs. 2016. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā.

Donbasa kara laikā pilsēta vairākkārt atradusies frontes tuvumā, smagi cietusi no apšaudēm. Lēsts ka 2024. gada oktobrī Pokrovskas iedzīvotāju skaits samazinājies līdz 13 000.

Krievijas uzbrukuma laikā pilsēta arī tikusi apšaudīta. 2024. gada decembrī, sīvu kauju rezultātā, Krievijas spēki atrodas vien 2 km attālumā no Pokrovskas robežām.  

## Atsauces

## Ārējās saites
Ilona Leimane

**Ilona Leimane** (dzimusi  Rīgā, mirusi  Parīzē, Francijā) bija latviešu dzejniece. Rakstniece rakstīja īpatnējā, poētiskā un smalkā valodā, ar daudziem apvidvārdiem. 

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1905. gadā Rīgā. Mācījās Rīgas 3. vidusskolā. No 1928. gada studēja Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību  zinātņu  fakultātē. Strādāja laikraksta „Latvis” redakcijā. Pirmo dzejoli publicēja žurnālā „Piesaule”, viņas pirmais dzejoļu krājums „Sirds” iznāca 1934. gadā.  

Otrā pasaules kara laikā 1942. gadā iznāca lirikas grāmata „Divas gaismas” un 1944. gadā dzejoļu izlase „Saule un Tu”. 1942. gadā Kārļa Skalbes vadītais žurnāls „Latvijas Mēnešraksts” publicēja Ilonas Leimanes romānu "Vilkaču mantiniece".  Šī grāmata ir vairākas reizes izdota atkārtoti, Bruno Skulte tai sacerēja operas mūziku. 

Kara beigās 1944. gadā viņa devās bēgļu gaitās uz Vāciju un vēlāk uz Franciju. Dzīves pēdējos gadus pavadīja psihiatriskajā slimnīcā Francijā. Mirusi 1989. gada 21. decembrī, apglabāta netālu no Parīzes.

## Darbi
*1939. "Knašais Pēterītis"
*1942. "Sirds"
*1942. "Laimes zemē"
*1942. "Vilkaču mantiniece"
*1944. "Saule un Tu"
*1947. "Vadātājs"
*1949. "Mātes cilts"
*1951. "Ugunsputns"
*1953. "Kailā dzīvība"
*1965. "Dūmu topāzs"
Anastasija Dmitruka

**Anastasija Dmitruka** (, dzimusi 1991. gada 31. janvārī Ņižinā, Čerņihivas apgabals) ir ukraiņu dzejniece.

## Dzīvesgājums
Dzimusi Ņežinā. 12 gadu vecumā ģimene pārcēlās uz Kijivu. Beigusi Kijivas politehnisko institūtu un strādā par informācijas drošības speciālisti.

## Daiļrade
Dzeju sākusi rakstīt 12 gadu vecumā. Raksta ukraiņu un krievu valodās. Par visbiežāk citētajiem Anastasijas sacerējumiem kļuvušas poēmas "Nekad mēs nebūsim brāļi" (*"Никогда мы не будем братьями"*) un "Atdodiet mums mūsu debesis" (*"Верните нам наше небо"*).

Anastasijas vārdiem, poēmas radusies kā "iekšējs protests Krievijas valdības rīcībai, kas anektēja Krimu un turpina atbalstīt separātismu, izrādīt spiedienu uz Ukrainu, jaukties mūsu neatkarīgās valsts iekšējās lietās". "Tas ir tad, kad "sakrājies". Tas ir par to brāļu mīlestību, kuru neviens nav redzējis...kad ielaužas mūsu mājā ar automātiem un pilnā balsī kliedz "Brāļi, padodieties!" — man tas šķiet nejēdzīgi".

Šajos sacerējumos dzejniece slavina Ukrainas 2014. gada revolūciju un noraida rusofilu ideoloģiju par austrumslāvu vienotību cīņā pret Rietumu pasauli: "Nekad mēs nebūsim brāļi. Mūs nevieno zeme un asinis". Viņa pauž pārliecību par valsts demokratizāciju kā galveno Eiromaidana mērķi un nevēlēšanos palikt par "jaunāko brāli" Krievijas sabiedrībai, kas nekad nav pazinusi vārdu "brīvība" un vienīgi gaida "jaunus cara norādījumus". Balstoties uz poēmas vārdiem, Klaipēdas muzikanti ir sacerējuši dziesmu, kas YouTube īsā laikā sapulcēja vairāk nekā divus miljons klausītāju.

2014. gadā iznāca Anastasijas Dmitrukas krājums "Atdodiet mums mūsu debesis".

## Atsauces

## Ārējās saites
* Anastasijas Dmitrukas ''YouTube'' kanāls
Garā iela (Rīga)

**Garā iela** ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Iļģuciemā. Tā sākas kā piebrauktuve tirdzniecības centram pie Lidoņu ielas un Dzirciema ielas, un beidzas krustojumā ar Buļļu ielu. Iela nelielā posmā, no iekšpagalma ceļa līdz Palangas ielai, nav paredzēta autotransporta satiksmei, šajā posmā tā ir tikai gājēju celiņš. Garā iela sastāv no divām braukšanas joslām. Visā garumā iela klāta ar asfalta segumu, tās kopējais garums ir 640 metri. Ielā raksturīga padomju laiku daudzstāvu dzīvojamo namu apbūve, kā arī vairākas sabiedriskas ēkas (tirdzniecības centrs, divas pirmsskolas izglītības iestādes).

## Vēsture
Garā iela pirmoreiz Rīgas adrešu grāmatā minēta 19. gadsimta beigās ar savu tagadējo nosaukumu, kuru tā saglabājusi līdz pat mūsdienām.

## Ielas raksturojums
Garā iela ir aptuveni 640 metrus gara iela Iļģuciema apkaimes centrā un tās rietumu daļā. Tā sākas kā piebrauktuve tirdzniecības centra piegādes zonai un iet rietumu virzienā. Pēc 100 metriem tā krustojas ar Lidoņu ielu un Dzirciema ielu. Iela nelielā posmā, no iekšpagalma ceļa līdz Palangas ielai, ir gājēju celiņš. Garā iela beidzas krustojumā ar Buļļu ielu.

## Ielu savienojumi
Garā iela ir savienota ar šādām ielām:
* Lidoņu iela
* Dzirciema iela
* Palangas iela (T veida krustojums)
* Buļļu iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Iļģuciems

## Atsauces