open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kataja

**Kataja** () jeb **Inakari** () ir saliņa Botnijas līča ziemeļos. Caur salu iet Zviedrijas — Somijas robeža, bet pati sala ir Zviedrijas tālākais austrumu punkts. Robeža tika novilkta 1809. gadā, kad salas vietā bija divas atsevišķas saliņas. Kopš tā laika teritorijas izostāzijas (zemes pacelšanās) dēļ saliņas ir saplūdušas vienā.

## Ārējās saites
Trīs valstu akmens krāvums

**Trīs valstu akmens krāvums** (, , , ) ir nošķelta betona piramīda, kas novietota vietā, kur satiekas Somijas, Zviedrijas un Norvēģijas teritorijas.

Robežpunkts atrodas netālu no krasta Goldajervi ezerā un saniedzams pa laipu. Tas ir vistālākais Zviedrijas ziemeļu punkts un vistālāk uz rietumiem novietotais Somijas kontinentālais punkts (Somijas vistālākais rietumu punkts atrodas uz Merketas salas).

## Ārējās saites
Fjelds

[thumb|Fjelda [augājs|augāja atkarība no ģeogrāfiskā platuma.]]
**Fjelds** ( — *kalns*) parastajā nozīmē ir tāds kalns Ziemeļeiropā, kura virsotne atrodas virs koku augšanas līnijas. **Fjeldi** — šādu kalnu masīvs. Ārpus ziemeļģermāņu valodu zonas angliski šādu kalnu apzīmēšanai Lielbritānijas ziemeļdaļā un Jaunzēlandē lieto terminu "*fell*", bet Somijā — no sāmu valodas aizgūto *tunturi*. Parasti šādu kalnu virsdaļas ir klātas ar arktisko tundru, un pats vārds "tundra" cēlies no šī sāmu apzīmējuma kalnam bez meža. Tomēr termins dažādos reģionos var tikt saprasts dažādi un vienotas definīcijas tam nav.

Somijā un Zviedrijā lieto arī vārdu "priekšfjelds", t.i. "priekškalne" (), lai apzīmētu kalnus, kas zemāki par fjeldiem, t.i. zemākus par koku līniju, bet atrodas ar fjeldiem vienā ģeoloģiskā sistēmā. Šāda priekšfjeldu līnija stiepjas caur Zviedriju 650 kilometru garumā. Reizēm fjeldus iedala augstajos (), kuriem raksturīgas asas formas un lielāks augstums, bieži tie atrodas virs sniega līnijas un visu gadu klāti ar sniegu vai ledājiem, un zemajos (), kuru virsotnes ir līdzenas vai noapaļotas un augstums nepārsniedz 1200 metrus. Savukārt botānikā fjeldus raksturo ne pēc augstuma, bet pēc augāja, un ja fjeldu nosakošā mežu joslas līnija dienvidu Norvēģijā ir vidēji 1100 metru augstumā, tad ziemeļu Somijā tā nokrītas līdz 500 metru augstumam. Augāja fjeldu bezmeža joslās raksturīgas sūnas, ķērpji, zāle, retas krūmāju saliņas. 

## Attēli

Fjell.jpg|Vikafjelds Norvēģijā
Hunddalsbotnen Norge.JPG|Augstie fjeldi Ziemeļnorvēģijā
Polarweiden-Dschungel.JPG|Kārklu josla
Jamtlandsfjall.jpg|Skats uz fjeldiem Zviedrijas Jemtlandē. Nereti ielejās starp tiem ir purvi
2014-07-26 Padjelantaleden, Sweden 5163.jpg|Tipiska fjeldu ainava
Vistasvagge.jpg|Nikaluoktas kalni Somijā
Kebnekaise-1.jpg|Kebnekaises masīvs Zviedrijā
Yllas Kesanki.jpg|Illesa kalns — fjelds skatā no lejas Lapzemē.


## Atsauces

## Ārējās saites
Tornelvena

**Tornelvena** () jeb **Tornionjoki** () ir 565 kilometrus gara upe Zviedrijas galējos ziemeļos. Pēc lielākās pietekas Muonioelvenas ieteces, lejtecē veido Zviedrijas un Somijas valsts robežu.

Izteka no Tornetreska ezera Skandināvijas kalnos. Tek dienvidaustrumu virzienā. Augštecē daudz ūdenskritumu un krāču. Pie Junosuando notiek upes bifurkācija — vairāk nekā puse upes ūdens caur Terendelvenu ieplūst Klaikselvenas upē. Pie upes ieteces Botnijas līcī — Tornio (Somijas pusē) un Haparanda (Zviedijas pusē).

## Ārējās saites
Četirjohstolbovoja (polārstacija)

**Jūras hidrometeoroloģiskā stacija «Četirjohstolbovoja»** () ir slēgta Krievijas polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Izvietojusies Austrumsibīrijas jūras dienvidos Medvežju salu trešajā lielākajā salā Četirjohstolbovojā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ņižņekolimskas ulusā, bet operacionāli bija pakļauta Čukotkas hidrometeoroloģiskajam dienestam.

## Vēsture
Stacija izveidota 1933. gadā salas austrumu galā. Vēlākos gados pārcelta uz salas dienvidu krastu. Slēgta (iekonservēta) 1995. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Полярные станции 70х, из архива моего отца Суслова Бориса Петровича
* Четырехстолбовой остров, фото что не вошли в прошлые посты
Muonioelvena

**Muonioelvena** () jeb **Moniojoki** () ir 387 kilometrus gara Tornelvenas kreisā krasta pieteka Zviedrijas un Somijas ziemeļos.

Izveidojas, satekot Šēnšemēmelvenas un Leteseno upēm. Tek dienvidu virzienā. Visā tecējumā veido Zviedrijas un Somijas valsts robežu. 

## Ārējās saites
Mezira tremulae

***Mezira tremulae*** ir mizasblakšu suga. Dzīvo uz veciem trūdošiem lapkoku, retāk skujkoku bluķiem.

## Ekoloģija
*Mezira tremulae* apdzīvo vecus trūdošus lapkoku un reti skujkoku bluķus, tai skaitā dižskābaržu, apšu, ošu, liepu, riekstkoku, bērzu, kļavu, ozolu, baltegļu un priežu. Blaktis dzīvo zem atlupušas koka mizas vai koka plaisās.

## Atsauces
Pasvīkelva

**Pasvīkelva** () jeb **Pātsjoki** (, ) ir 117 kilometrus gara upe Somijā, Norvēģijā un Krievijā.

Novada Inari ezera ūdeņus uz Barenca jūru. Gandrīz visā tecējumā veido Krievijas—Norvēģijas robežu. 20. gadsimtā upē radīta 7 HES kaskāde, no kuriem dažas HES pieder Krievijai, dažas Norvēģijai. Caurtek daudziem ezeriem. Upe caurtek Pasvīkas dabas rezervātam.

## Ārējās saites
Ivalojoki

**Ivalojoki** (, ) ir 180 kilometrus gara Inari ezera pieteka Somijas ziemeļos. 

Izteka pie Korsatunturi kalna. Tek austrumu virzienā. Ietek Inari ezera dienvidu krastā. Augštecē upe tek pa Lemmenjoki nacionālā parka teritoriju. 19. gadsimta septiņdesmitajos gados Ivalojoki upe bija Lapzemes zelta drudža vieta, jo upes ielejā atrodas zelta atradnes. Mūsdienās upe ir populārs ūdenstūrisma maršruts un makšķerēšanas vieta. Pie Ivalo ciema atrodas Ivalo lidosta.

## Ārējās saites
Kitinena

**Kitinena** () ir 278 kilometrus gara Kemijoki labā krasta pieteka Somija ziemeļos. Pamatā tek dienvidu virzienā. Augštecē ierīkota Portipahtas ūdenskrātuve. Lielākā pieteka - Luiro.

## Ārējās saites
Ounasjoki

**Ounasjoki** (, ) ir 299 kilometrus gara Kemijoki labā krasta pieteka Somijas ziemeļos. 

Izteka no Ounasjervi ezera. Tek dienvidu-dienvidaustrumu virzienā. Ietek Kemijoki pie Rovaniemi. Upes vidustec;e atrodas slēpošanas kurorts Kitile, ko apkalpo Kitiles lidosta.

## Ārējās saites
Nētemejoki

**Nētemejoki** () jeb **Neidenelva** () ir 100 kilometrus gara upe Somijas un Norvēģijas galējos ziemeļos.

Izteka no Ījervi ezera uz ziemeļiem no Inari ezera. Tek austrumu - ziemeļaustrumu virzienā. Augštece Somijas, lejtece Norvēģijas teritorijā. Ietek Barenca jūras Varangerfjordā. Pēc noķerto lomu daudzuma, Nētemejoki ir trešā produktīvākā lašveidīgo upe.

## Ārējās saites
Lota (upe)

**Lota** () jeb **Lutojoki** () ir 235 kilometrus gara Augštulomas ūdenskrātuves pieteka Somijā un Krievijā.

Izteka pie Sāriselkes ciema Somijā. Tek austrumu virzienā. Augštece Somijas, lejtece Krievijas teritorijā. Ietek Augštulomas ūdenskrātuvē. Lielākoties līdzenuma upe, dažviet krāces.

## Ārējās saites
Jūtuanjoki

**Jūtuanjoki** () ir 10 kilometrus gara Inari ezera pieteka Somijas ziemeļos. Tek austrumu virzienā, savieno Solojervi ezeru ar Inari ezeru.

## Ārējās saites
Kenkemeeno

**Kenkemeeno** () jeb **Šēnšemēelvena** () ir 150 kilometrus gara Muonioelvenas labā satekupe Somijā un Zviedrijā. Visā tecējumā veido Somijas - Zviedrijas robežu. Izteka no Kilpisjervi ezera. Tek dienvidaustrumu virzienā. Izveido Muonioelvenu, satekot ar Leteseno upi.

## Ārējās saites
Tuntsajoki

**Tuntsajoki** (, ) ir 150 kilometrus gara Tumčas labā krasta pieteka Somijā un Krievijā. Izteka Verietuturi kalna apkaimē. Tek dienvidu - dienvidaustrumu virzienā.

## Ārējās saites
Andželo Ogbonna

**Andželo Ogbonna** (dzimis ) ir Itālijas futbolists, aizsargs, spēlējis Itālijas futbola izlasē. Kopš 2024. gada spēlē Anglijas čempionāta kluba *[[Watford FC|Watford]]* sastāvā.

Ogbonna karjeru sāka Torino F.C., debitējot A sērijā jau 18 gadu vecumā. Kopā ar Juventus, *2013.-2014*. un 2014-2015. gada sezonās uzvarēja A sērijā.

Itālijas izlasē spēlējis 2012. gada un 2016. gada Eiropas čempionātā. 

## Sasniegumi
**Turīnas "Juventus"**

* Serie A: 2013-2014, 2014-2015
* Coppa Italia: 2014-2015
* Supercoppa Italiana: 2013

**West Ham United**

* UEFA Eiropas konferences līga: 2022—23
## Ārējās saites

## Atsauces
Ambarčika

**Ambarčika** ( — ‘klētiņa’) ir ciems Krievijas ziemeļos, Sahas Republikas Nižņekolimskas ulusa. Izvietojies Austrumsibīrijas jūras piekrastē pie Ambarčika līča netālu no Kolimas upes grīvas, bijusī osta Ziemeļu jūras ceļā.

## Vēsture
Pirmās ēkas ciema vietā bija Dmitrija Lapteva 1741. gada ekspedīcijas uzbūvētās pārtikas noliktavas — klētis, no kurām līcis un vēlāk arī ciems ieguva savu nosaukumu. Pēc zelta iegulu atklāšanas Kolimas upes augštecē, radās nepieciešamība pēc jūras ostas raktuvju nodrošināšanai. 1932. gada novembrī līča krastā sākās ostas un ciemata būvniecība. Tā paša gada decembrī Ambarčikā tika izveidota Daļstroja upju kuģniecības pārvalde. Ostas un ciemata celtniecība notika ar ieslodzīto darbaspēku — Ambarčikā tika izveidota pārsūtīšanas nometne, kurā ar jūras kuģiem navigācijas laikā tika nogādāti ieslodzītie, kurus pēc tam tālāk sadalīja pa Kolimas nometnēm.

1939. gadā osta tika nodota Ziemeļu jūras ceļa pārvaldei, bet upju kuģniecības pārvalde pārcelta uz Zirjanku. 1954. gadā slēdza ieslodzīto nometni. 1950. gados osta tika pārcelta uz Čerskas piepilsētu Zeļonijmisu un ciems tika pamests. Līdz mūsdienām saglabājusies viena no trijām ostas piestātnēm.

Kopš 1935. gada ciemā darbojas Buhta Ambarčikas polārstacija un tās personāls ir vienīgie pastāvīgie ciema iedzīvotāji.

1993. gadā Ambarčikas nometnes vietā uzstādīta piemiņas zīme represētajiem. Ambarčikā 1932. gadā ekspedīcijas laikā miris latviešu etnogrāfs, Ļeņingradas Ziemeļu tautu institūta rektors Kārlis Lukss, ciemā uzstādīta piemiņas zīme.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Амбарчик на Колыме. Печальная судьба арктического поселка. 
* Instagram posts from Ambarchik
Lainioelvena

**Lainioelvena** () ir 266 kilometrus gara Tornelvenas kreisā krasta pieteka Zviedrijas galējos ziemeļos. Izteka no Rostejavri ezera, kas daļēji atrodas Norvēģijas teritorijā. Tek dienvidaustrumu virzienā.

## Ārējās saites
Luiro

**Luiro** () ir 227 kilometrus gara Kitinenas kreisā krasta pieteka Somijas ziemeļos. Izteka no Luirojervi ezera. Tek dienvidu virzienā mazapdzīvotā apvidū. Augštecē ierīkota Lokas ūdenskrātuve.

## Ārējās saites
Alija Turlaja

**Alija Turlaja** (dzimusi  Rīgā) ir Latvijas sabiedriskā darbiniece, uzņēmēja un politiķe. Patlaban A. Turlaja ir Rīgas domes deputāte, darbojas "Par!"/"Progresīvie" frakcijā kā bezpartejiska apkaimju aktīviste. Darbojās vairākās nevalstiskajās organizācijās kā valdes locekle: Sarkandaugavas attīstības biedrībā (vadītāja), fondā "Eju Dzīvot Deju" un Īpašnieku tiesību aizsardzības biedrībā.

## Biogrāfija
Dzimusi Rīgā, latvieša Arvīda un tatārietes Faimjas Turlaju (zināmi kā Arendoles muižas īpašnieki) ģimenē. Viņai ir māsa, brālis un audžubrālis. Ilgi ar ģimeni dzīvojusi Saulkrastos.

Ieguvusi profesionālo bakalaura grādu uzņēmējdarbībā Biznesa augstskolā "Turība" (2006) un maģistra grādu mākslas un kultūras vadībā Saseksas Universitātē. Darbojas kā uzņēmēja nekustamo īpašumu apsaimniekošanas jomā. Kā kultūras pasākumu organizatore pievērsusies pilsētvides reģenerācijas tēmai: veidojusi pasākumus gan Rīgas kā Eiropas kultūras galvaspilsētas ietvaros (2014) un organizējusi publiskās ārtelpas projekta — Alekša skvēra Sarkandaugavā — tapšanu. A. Turlaja ir viena no Rīgas Apkaimju alianses idejas autorēm un dibinātājām, šajā apvienībā strādājusi pie līdzdalīgās budžetēšanas ieviešanas Rīgas pašvaldībā.

2020. gada februārī kā Sarkandaugavas attīstības biedrības vadītāja viņa pievienojās “Attīstībai/Par!” un "Progresīvie" apvienotajam sarakstam, lai kandidētu Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās. Ievēlēta Rīgas domē, kur strādā Finanšu un administrācijas lietu un Pilsētas attīstības komitejā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Rīgas domes deputātes profils
Ukonkivi

**Ukonkivi** jeb **Uko akmens** (, ) ir sala Inari ezera rietumos, Lapzemē. Svarīga sāmu svētvieta.

Uko ir augstākā dievība somu mitoloģijā. Salas rietumu pusē atrodas ala, kas izmantota ziedojumiem. 1873. gadā tajā britu arheologs Artūrs Evanss atrada sudraba senlietas. Vasaras sezonā uz Ukonkivi var nokļūt no sāmu muzeja *[[Siida]]* Inari ciemā.

## Ārējās saites
Pitsuskengess

**Pitsuskengess** (, ) ir 17 metrus augsts ūdenskritums Somijas galējos ziemeļos uz Bihčosjohkas upes, Kesivarsi rezervāta teritorijā. Lielākais ūdenskritums valstī.

## Ārējās saites
Zobiņbeku ģints

**Zobiņbeku ģints** (*Gyrodon*) ir beku rindas un mieteņu dzimtas stobriņu sēņu ģints. Saskaņā ar *Catalogue of Life*, 2021. gada sākumā tajā ietilpa 12 sugas, no kurām Latvijā un visā Eiropā atrasta tikai viena — ģints tipiskā suga alkšņu zobiņbeka (*Strobilomyces strobilaceus*). kura līdz 2004. gadam bija iekļauta Latvijas īpaši aizsargājamo sugu sarakstā, taču vēlāk no tā svītrota pietiekami biežās sastopamības dēļ.

## Taksonomijas vēsture

Ģinti aprakstījis Vācijas botāniķis Vilhelms Opatovskis 1836. gadā. Ģintij bijuši arī 7 citi dažādu autoru doti, bet mūsdienās atcelti nosaukumi - *Anastomaria* Raf. (1820), *Campbellia* Cooke & Massee (1890), *Gilbertiella* R. Heim, (1965), *Gilbertina* R. Heim,  (1966), *Pseudogyrodon* Heinem. & Rammeloo (1983), *Rodwaya* Syd. & P. Syd. (1901), *Uloporus* Quél. (1886).

Daļa autoru šo ģinti ieskaitīja īpašā zobiņbeku dzimtā, tomēr šāda dzimta vairs neskaitās pastāvoša. Arī pēdējo desmitgažu ģenētiskie pētījumi apliecinājuši, ka zobiņbekas ieņem starpstāvokli starp lapiņu un stobriņu sēnēm, un pieskaitāmas beku (pamatā stobriņu sēņu) rindai, bet tajā ietilpstošajai mieteņu (pamatā lapiņu sēņu) dzimtai. Šādas fenotipa atšķirības no faktiskās piederības ir viens no iemesliem, kādēļ dalījums lapiņu un stobriņu sēnēs mūsdienās ir kļuvis neoficiāls.

Tālajos Austrumos zināmā ārēji līdzīgā, pie ošiem augošā suga *Gyrodon merulioides* tagad ieskaitīta *Boletinellus* ģintī, tāpat kā liela daļa bijušo ģints sugu.

## Ģints apraksts
thumb|Alkšņu zobiņbekas
Vidēja lieluma augļķermeņi, parasti aug kopā ar alkšņiem vai ošiem.
* Cepurīte: Ieapaļi spilvenveida līdz plakanai. Mīkstums iespiedumos parasti kļūst zils vai zaļganzils.
* Stobriņi: dzelteni, īsi, tālu gar kātiņu nolaideni, grūti atdalāmi no cepurītes. Stobriņu atveres sākumā vai visu laiku izkārtotas labirintveidīgi, himenofora malas nelīdzenas.
* Kātiņš: centrāls vai nobīdīts uz malu, bez gredzena un dobuma.
* Sporas: nobirums dzeltens vai olīvbrūns.

## Visas ģints sugas 2021. gadā

**Gyrodon adisianus* — Brazīlija
**Gyrodon africanus*
**Gyrodon bohemicus*
**Gyrodon crassipes* — Etiopija
**Gyrodon cupreus*
**Gyrodon housei*
**Gyrodon intermedius* — Āfrika, Madagaskara
**Gyrodon lividus* (Alkšņu zobiņbeka) — Eiropa u.c.
**Gyrodon minutus* — Āzija
**Gyrodon miretipes* — Burundija
**Gyrodon ripicola*
**Gyrodon tennesseensis* — ASV

## Augšanas apstākļi

Eiropā atrasta tikai alkšņu zobiņbeka, kas ir kopā ar alkšņiem augoša mikorizas sēne. Latvijā parasti aug no jūlija līdz oktobrim. Parasti sastopama ar slāpekli bagātās augsnēs. 

## Līdzīgās sugas

Zobiņbekas Eiropā, būdamas pārstāvētas ar tikai vienu sugu, viegli atšķiramas no citām stobriņu sēnēm pēc kopējā izskata, ļoti īsajiem stobriņiem, dzeltenā sporu birumraksta un mazajām, plati elipsoīdajām sporām, kā arī pēc mikorizālās saistības ar alkšņiem. Liela daļa sugu pazīstama tikai no īsa tropos iegūta apraksta.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Index Fungorum
*  "Gyrodon". MycoBank. International Mycological Association.
* GBIF visu zobiņbeku sugu atradņu karte
Kilpisjervi

**Kilpisjervi** (, ) ir 37,33 km2 liels ezers Somijas un Zviedrijas galējos ziemeļos. Ezers sastāv no divām atsevišķām daļām. Apmēram 2,5 kilometrus uz ziemeļrietumiem no ezera atrodas Trīs valstu akmens krāvums. Ezera ziemeļaustrumu krastā Sānas fjelds. No ezera iztek Kenkemeeno upe.

## Ārējās saites
Mastu iela (Rīga)

**Mastu iela** ir iela Rīgā, Ziemeļu rajonā, Pētersalā. Mastu iela sākas krustojumā ar Eksporta ielu un beidzas krustojumā ar Katrīnas dambi. Ielas garums ir 240 metri, tā visā garumā klāta ar asfalta segumu. Mastu ielā ir daudzstāvu namu apbūve.

## Ielu savienojumi
Mastu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Eksporta iela (T veida krustojums)
* Alūksnes iela (T veida krustojums)
* Vēžu iela (T veida krustojums)
* Mazā Alūksnes iela (T veida krustojums)
* Katrīnas dambis (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Pētersala-Andrejsala

## Atsauces
Kemijervi

**Kemijervi** () ir 230,91 km2 liels ezers Somijas ziemeļdaļā pie Kemijervi pilsētas. Ezeram caurtek Kemijoki upe.

## Ārējās saites
Ilze Jākobsone

**Ilze Jākobsone** (dzimusi 1994. gada 19. aprīlī) ir Latvijas basketboliste, spēlē saspēles vadītājas pozīcijā. Latvijas sieviešu basketbola izlases dalībniece. Pēdējais klubs, ko 2025. gadā pārstāvēja, bija Latvijas klubs Rīgas TTT.

Basketbolā sākusi trenēties Valmierā, bet pirmais augstākā līmeņa pieaugušo klubs, kuru pārstāvēja I. Jākobsone, bija SK Cēsis. Augsta līmeņa basketboliste ir bijusi arī viņas vecākā māsa Zane Jākobsone-Pelse, māsas spēlējušas kopā Liepājas klubā.

## Karjera
I. Jākobsone Rīgas TTT rindās debitēja 2012. gada 13. oktobrī, Latvijas-Igaunijas līgas mājas spēlē pret Raplas "AmEst" vienību (112:54). Saspēles vadītāja divu sezonu laikā aizvadīja 49 spēles, guva 354 punktus, izcīnīja 109 bumbas zem groziem un izdarīja 87 rezultatīvas piespēles. Trenera Aigara Neripa vadībā kļuva par Latvijas čempioni (2014) un Latvijas-Igaunijas līgas uzvarētāju (2014). Pēc tam spēlēja citos Latvijas klubos (Cēsīs un Liepājā) un Vācijā, bet kopš 2020. gada atkal pārstāvēja Latvijas vadošo sieviešu basketbola komandu Rīgas TTT.

2021. gada rudenī pārcēlās uz vienu no spēcīgākajiem turnīriem Eiropā, spēlējot Turcijas līgas komandā Stambulas “Beşiktaş”. Savukārt pēc sezonas beigām Turcijā I. Jākobsone kļuva par pirmo Latvijas basketbolisti, kas pārstāvējusi komandu Meksikas līgā, noslēdzot līgumu ar Agvaskaljentes "Panteras". 2022. gada vasarā I. Jākobsone pievienojās Izraēlas līgas klubam *[[Maccabi Bnot]]*, bet sezonas otrajā pusē, kad darba attiecības Izraēlā beidzās, atgriezās Rīgas TTT sastāvā. 2023. gada vasarā I. Jākobsone atkal spēlēja Meksikā, Agvaskaljentes "Panteras", bet pēc tam pievienojās Paragvajas klubam *[[Felix Perez Cardozo]]*, kas spēlē Amerikas Sieviešu basketbola līgā. Pēc tam spēlējusi Turcijā — Stambulas "Emlak Konut", bet 2024. gadā atgriezusies Rīgas TTT.

2025. gada vasarā I. Jākobsone pārtrauca basketbola karjeru, jo gaidīja ģimenes pieaugumu.

### Latvijas izlase
[thumb|left|Ilze Jākobsone ''[Felix Perez Cardozo'' sastāvā 2023. gadā]]
Spēlējusi dažādu vecumu Latvijas jaunatnes izlasēs, taču parasti nav bijusi vadošā lomā. Jaunatnes izlasēs 48 spēlēs guvusi 237 punktus, tostarp U20 izlasē 34 spēlēs 172 punktus. Latvijas pieaugušo valstsvienībā I. Jākobsone debitēja 2016. gada 24. maijā Rīgā pret Baltkrieviju.

Izlasi pārstāvējusi trijos Eiropas čempionāta finālturnīros (2017, 2019, 2023). 2023. gada Eiropas čempionātā pēc tam, kad Elīna Babkina paziņoja par basketbola karjeras beigām, I. Jākobsonei bija paredzēta Latvijas izlases pamatsastāva saspēles vadītāja loma, ko turnīra gaitā gan vairāk pildīja Ieva Pulvere. Finālturnīru Latvijas izlase noslēdza ar vienu uzvaru apakšgrupas spēlēs un 13. vietu kopvērtējumā.

## Atsauces
Ivalo lidosta

**Ivalo lidosta** () ir lidosta Somijas ziemeļos, pie Ivalo ciema, Ivalojoki upes labajā krastā. Tā ir vistālāk uz ziemeļiem novietotā lidosta Eiropas Savienībā.

Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2020. gadā nodrošināja aviosabiedrības *[[Finnair]]* un *[[Lufthansa]]*. Visu sezonu lidojumi notiek uz Helsinkiem, bet sezonāli uz Kitili un Frankfurti.

## Ārējās saites

*
Laupītājblakšu dzimta

**Laupītājblakšu dzimta** (*Reduviidae*) ir blakšu kārtas dzimta, kurā ietilpst aptuveni 7000 sugas, kas iedalītas 25 apakšdzimtās. Tā ir viena no lielākajām dzimtām pēc sugu skaita blakšu kārtā. Laupītājblaktis ir izplatītas pa visu pasauli, bet lielāka daļa no tām sastopama tropos. Apdzīvo lielāku daļu sauszemes ekosistēmas un mikrobiotopus, no zīdītāju alām Sonora tuksnesī līdz trūpoša koka stumbram Borneo slapjos mežos. Tās ir plēsīgas blaktis, dažas no tām bieži kož arī cilvēkiem un ir indīgas. Ap koduma vietu var izveidoties iekaisums un jūtamas sāpes. Parasti šīs blaktis ir ar tumšu brūnu nokrāsu, bet dažas sugas ir arī spilgtās krāsās.

Kā liecina portāls Dabas Dati, Latvijā šobrīd ir atklātas 10 sugas:
* apakšdzimta: Emesinae
:* suga: *[[Empicoris baerensprungi]]* (Dohrn, 1863).
:* suga: *[[Empicoris culiciformis]]* (De Geer, 1773)
:* suga: *[[Empicoris vagabundus]]* (Linnaeus, 1758)
* apakšdzimta: Harpactorinae
:* suga: *[[Coranus aethiops]]* Jakovlev, 1893
:* suga: *[[Coranus subapterus]]* (DeGeer, 1773)
:* suga: *[[Coranus woodroffei]]* Putshkov, 1982
:* suga: *[[Rhynocoris annulatus]]* (Linnaeus, 1758)
* apakšdzimta: Phymatinae
:* suga: *[[Phymata crassipes]]* (Fabricius, 1775)
* apakšdzimta: Reduviinae
:* suga: *[[Reduvius personatus]]* (Linnaeus, 1758)
* apakšdzimta: Stenopodainae
:* suga: *[[Pygolampis bidentata]]* (Goeze, 1778)

## Atsauces

## Ārējās saites
Kitiles lidosta

**Kitiles lidosta** () ir lidosta Somijas ziemeļos, uz ziemeļiem no Kitiles ciema, Ounasjoki upes labajā krastā. Vairums lidojumu ir sezonāli, jo lidosta apkalpo Kitiles slēpošanas kūrortu.

Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2020. gadā nodrošināja aviosabiedrības *[[airBaltic]]*, *[[Finnair]]*, *[[Lufthansa]]*, *[[TUI Airways]]* un *[[TUI fly Belgium]]*. Visu sezonu notiek lidojumi uz Helsinkiem, bet sezonāli uz citām Somijas vietām, kā arī uz 4 valstīm (tās ir Beļģija, Latvija, Lielbritānija, Vācija).

## Ārējās saites

*
Lokas ūdenskrātuve

**Lokas ūdenskrātuve** () ir 1967. gadā izveidota ūdenskrātuve uz Luiro upes Somijas ziemeļos. Atkarībā no ūdens līmeņa tās platība ir no 216 līdz 418 km2 liela. Ar ūdenskrātuves plalīdzību iespējams regulēt Kemijoki upes HES kaskādes ūdens daudzumu. Ūdenskrātuves rajonā dzīvo jūras ērgļu populācija.

## Ārējās saites
Enontekie lidosta

**Enontekie lidosta** () ir lidosta Somijas ziemeļos, uz 9,3 kilometrus uz dienvidrietumiem no pašvaldības centra Hetas. 2021. gada sākumā uz lidostu nenotika regulāri pasažieru lidojumi. Lidosta galvenokārt tiek izmantota tūrisma čārterlidojumu vajadzībām.

## Ārējās saites

*
Kemi-Tornio lidosta

**Kemi-Tornio lidosta** () ir lidosta Somijas ziemeļaustrumos, pie Kemijoki upes ietekas Botnijas līcī. Apkalpo Kemi un Tornio pilsētas.

2021. gada sākumā no lidostas regulārus aviopārvadājumus veica aviosabiedrība *[[Finnair]]* uz Helsinkiem un Kokolu.

## Ārējās saites

*
Sodankiles lidlauks

**Sodankiles lidlauks** () ir vispārējās aviācijas lidlauks Somijas ziemeļos, uz dienvidiem no Sodankiles Kitinenas upes kreisajā krastā. 

## Ārējās saites
Lemmenjoki nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q938172"
}

**Lemmenjoki nacionālais parks** () ir 1956. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļos, Lapzemē.

Ziemeļrietumos tas robežojas ar Norvēģijas Ēvreanārjohkas nacionālo parku. Parks nosaukts Lemmenjoki upes vārdā, kas 80 kilometru garumā tek caur parku. Parkā ierīkotas takas apmēram 60 kilometru garumā un vairāk nekā 10 pārnakšņošanas būdas. Iespējams nodarboties ar zelta skalošanu.

## Galerija

Oahujoki_wilderness_hut_in_Lemmenjoki_National_Park,_Inari_(August_2019,_1).jpg|Nakšņošanas vieta parkā
River_at_Lemmenjoki_national_park,_Finland_IMG_0330.JPG
Karhu-Korhosen kirjasto, Lemmenjoki National Park, Inari (August 2019, 1).jpg
Lapland - Lemmenjoki National Park - 20180727181035.jpg
Lapland - Lemmenjoki National Park - 20180727183926.jpg


## Ārējās saites

*
Pallasa-Illestunturi nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1851195"
}

**Pallasa-Illestunturi nacionālais parks** () ir 2005. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļrietumos, Lapzemē starp Muonioelvenas upi rietumos un Ounasjoki upi austrumos. Nacionalā parka ainavā dominē fjeldi, kas stiepjas 100 kilometru garumā (to vidū Ākenustunturi kalns), kā arī taiga. Nacionālais parks ir viens no populārākājiem valstī, 2019. gadā to apmeklēja vairāk nekā 500 000 cilvēku. Parkā izveidotas takas 350 kilometru garumā. Dibināts 1938. gadā kā **Pallasa-Ounastunturi nacionālais parks**. 2005. gadā reorganizēts, apvienojot ar Illesa-Ākenusa dabas rezervātu.

## Galerija

Aakenustunturi from Kukastunturi - panoramio.jpg
Pallasjarvi_01.jpg
Sammal,_Pallas_and_Lommol_fells_from_Keimiö_fell.jpg
Vuontisjärvi_from_the_hills.jpg
Pallashotelli.jpg


## Ārējās saites

*
Daliena

[thumb|250px|[Jaunzēlandes lauku ainava, kas Pītera Džeksona "Gredzenu pavēlnieka" filmu ciklā attēlota kā Daliena]]
**Daliena** jeb **Šīra** () ir Dž. R. R. Tolkīna izdomātās Viduszemes apgabals kontinenta ziemeļrietumos, Eriadoras un Arnoras karalistē. Tā ir dalieniešu (*Shire-folk*) jeb hobitu apdzīvota zeme, kas lielā mērā ir nošķirta no pārējās Viduszemes notikumiem.

Daliena aprakstīta "Gredzenu pavēlniekā" un citos Tolkīna darbos. Tā ir darbības vieta kinofilmu cikla "Hobits" un turpinājuma "Gredzenu pavēlnieks" sākumā un beigās. Šīrā dzimuši pieci šo stāstu varoņi — Bilbo Baginss, Frodo Baginss, Sems Ekušeks, Merijs Bricbrandaks un Pipins Tuks. Galvenā darbība "Gredzenu pavēlniekā" atgriežas Dalienā netālu no grāmatas beigām, "The Shireing of the Shire", kad atgriezušies hobiti atrod teritoriju nokļuvušu Sarumana padoto pārvaldē un atjauno agrākās tiesības.

Dalienas ainavu, klimatu, floru, faunu un vietvārdus Tolkīns iedvesmojies no Anglijas laukiem, jo bērnību viņš pavadīja Vusteršīrā, bet pēc tam pārcēlās uz Oksfordšīru. Pītera Džeksona filmu ciklos "Hobits" un "Gredzenu pavēlnieks" kā Daliena tika uzņemta lauku ainava zemnieku saimniecībā netālu no Matamatas Jaunzēlandē, kur uzcēla hobitu alu mājokļus un kas tādēļ kļuva par tūristu iecienītu galamērķi.

## Ārējās saites
Rovaniemi lidosta

**Rovaniemi lidosta** () ir lidosta Somijas ziemeļos, uz ziemeļaustrumiem no Rovaniemi.

Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2021. gadā nodrošināja aviosabiedrības *[[easyJet]]*, *[[Finnair]]*, *[[Norwegian Air Shuttle]]* un *[[Turkish Airlines]]*. Visu sezonu notiek lidojumi uz Helsinkiem, bet sezonāli uz 2 valstīm (tās ir Lielbritānija un Turcija).

## Ārējās saites

*
Gendalfs

**Gendalfs** (skandināvu valoda; IPA: [gand: alf] — "Zižļa elfs" vai "Zižļa elfs") **Pelēkais**, vēlāk pazīstams kā **Gendalfs Baltais** un sākotnēji nosaukts **Olorins** (Kenya; IPA: [oˈloːrin] — "Sapņotājs" "jeb" Sapņi") ir Dž. R. R. Tolkīna grāmatu varonis, viens no "Gredzenu pavēlnieka" varoņiem. Viņš ir istars (burvis), kurš trešajā laikmetā tika nosūtīts uz Viduszemi, lai apkarotu Saurona draudus. Viņš pievienojās Torinam un rūķiem, lai no Smaugas atgūtu vientuļo kalnu, sasauca Gredzena brālību, lai iznīcinātu Lielvaras gredzenu, un vadīja brīvās tautas Gredzena kara pēdējā kampaņā.

## Atsauces
Bilbo Baginss

**Bilbo Baginss** () ir Dalienas hobits, Dž. R. R. Tolkīna grāmatas "Hobits" galvenais varonis un viens no "Gredzenu pavēlnieka" varoņiem. Bilbo pēc Gendalfa ieteikuma nolīga Torins un viņa rūķu pavadoņi, lai Bilbo palīdzētu viņiem atgūt pūķa Smoga nolaupītos dārgumus. Bilbo bija arī viens no Lielvaras gredzena nesējiem un pirmais, kurš no tā labprātīgi atteicās, kaut arī ar zināmām grūtībām. Daudzus no saviem piedzīvojumiem viņš aprakstīja grāmatā "Turp un atpakaļ". Bilbo adoptēja savas otrās pakāpes māsīcas dēlu Frodo pēc tam, kad Frodo vecāki Drogo Baginss un Primula Bricbrandaka noslīka Brendijvīna upē. Bilbo bija pirmais hobits, kas ieguva pasaules slavu, un viens no nedaudzajiem, kas spēris kāju nemirstīgajās zemēs.
Rūne Jaršteins

**Rūne Jaršteins** (dzimis ) ir bijušais Norvēģu futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Norvēģijas futbola izlases futbolists.

## Sasniegumi
**Rosenborg**

* Eliteserien: 2009

## Ārējās saites
Marks Olbraitons

**Marks Olbraitons** (dzimis ) ir Anglijas bijušais futbolists, kurš spēlēja pussarga pozīcijā.

Olbraitons pievienojās Anglijas klubam Aston Villa astoņu gadu vecumā un 2009. gadā debitēja komandas sastāvā. *Aston Villa* viņš aizvadīja 101 spēli un iesita deviņus vārtus. 2015-16. gada sezonā kopā ar Leicester City F.C. uzvarēja Premjerlīgā.

## Ārējās saites
Mismedvežija

**Polārā stacija «Mismedvežija»** () ir bijusī PSRS polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Izvietojusies Austrumsibīrijas jūras dienvidos Ambarčikas līča austrumu krastā Medvežija ragā, 800 m no zemesraga un 5 km no Ambarčikas ciemata. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ņižņekolimskas ulusā.

## Vēsture
Stacija izveidota 1935. gada augustā—septembrī pēc Ziemeļu jūras ceļa pārvaldes rīkojuma. Materiālus personālu un celtniekus paredzētajā vietā nogādāja ar tvaikoni *Smoļensk*. Būvniecība tika pabeigta 12. septembrī, meteoroloģiskais aprīkojums uzstādīts un sākti novērojumi — 4. oktobrī, pabeigta un palaista radiostacija — 19. oktobrī. Stacijā veikti meteoroloģiskie un hidroloģiskie novērojumi. Pirmais stacijas vadītājs bija Aleksejs Koroļovs. 1939. gada septembrī pārcelta uz Ambarčikas ostu un turpmāk darbojusies kā Buhta Ambarčika.

## Atsauces
Empicoris culiciformis

***Empicoris culiciformis*** ir laupītājblakšu suga. Tā ir kosmopolītu suga, kas plaši izplatīta Eiropā (arī Latvijā), Ziemeļāfrikā, Austrumāzijā un Vidusāzijā, parasta arī Ziemeļamerikā, taču Dienvidamerikā sastopama tikai lokāli Argentīnā un Čīlē. Iespējams, ka šo blakti pa pasauli izplatījis cilvēks. Latvijā savukārt šīs blakts pirmais novērojums bija 2018. gadā netālu no Audriņu ciemata, kā liecina portāls Dabas Dati.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mariss Andersons

**Mariss Andersons** (—) bija latviešu sporta žurnālists, sporta komentētājs un politiķis. Populārs hokeja komentētājs. M. Andersons aktīvi darbojies politikā, viņš bija 5. un 7. Saeimas deputāts, pārstāvēja partiju "Latvijas Ceļš".

## Dzīvesgājums
Mariss Andersons pabeidza Limbažu 1. vidusskolu. 1981. gadā pabeidza Maskavas Valsts universitātes Žurnālistikas fakultāti.

Pēc tam viņš strādāja laikrakstā "Padomju Jaunatne" (vēlāk pārsaukts "Latvijas Jaunatne"). Andersons strādāja arī laikrakstā "Cīņa" (vēlāk — "Neatkarīgā Cīņa"). Viņš bija žurnāla "Sporta Pasaule" izveidotājs un galvenais redaktors, izveidoja arī televīzijas kanālu "Olimpija". Dokumentālās filmas "Stāsts par zvaigzni. Jānis Lūsis. Trāpīt šķēpā" scenārija autors.

1997. gadā M. Andersons tika ievēlēts par Nacionālās radio un televīzijas padomes (NRTVP) locekli; viņa atbildība bija mazās komerctelevīzijas. 2001. gadā kandidēja uz vietu NRTVP atkārtoti, taču šoreiz netika ievēlēts.

Bijis precējies ar televīzijas žurnālisti Artu Andersoni (šķīrušies). Miris  pēc ilgstošas smagas slimības.

## Politiskā darbība
1993. gadā M. Andersons bija partijas "Latvijas Ceļš" dibinātāju skaitā, no tās saraksta nesekmīgi kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās, taču drīz kļuva par 5. Saeimas deputātu Valda Birkava vietā, kurš kļuva par Ministru prezidentu. 1995. gadā viņš nesekmīgi kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās, tāpat 1997. gadā nesaņēma pietiekošu vēlētāju atbalstu Rīgas domes vēlēšanās.

1998. gadā M. Andersons nesekmīgi kandidēja arī 7. Saeimas vēlēšanās, bet kļuva par Rīgas domes deputātu. Gadu vēlāk 1999. gadā viņš uz laiku ieņēma vietu 7. Saeimā Ivara Godmaņa vietā, bet vēlāk, 2000. gadā, arī Viļa Krištopana vietā. 2001. gadā nesekmīgi kandidēja Rīgas domes vēlēšanās.

## Atsauces
Frodo Baginss

**Frodo Baginss** ir izdomāts varonis Dž. R. Tolkīna grāmatu sērijā, viens no "Gredzenu pavēlnieka" varoņiem. Frodo ir Dalienas hobits, kurš manto brālēna Bilbo Baginsa gredzenu un uzņemas centienus to iznīcināt  Mordorā. Viņš ir minēts Tolkīna pēcnāves laikā publicētajos darbos “The Silmarillion and Unfinished Tales”. Frodo meklējumu laikā tiek atkārtoti ievainots, un gredzens to arvien vairāk apgrūtina, tuvojoties Mordorai. Arī viņš mainās, pieaugot izpratnei un līdzcietībai un izvairoties no vardarbības. Frodo vārds cēlies no vecangļu nosaukuma *Fróda*, kas nozīmē "gudrs pēc pieredzes". Komentētāji ir rakstījuši, ka viņš apvieno drosmi, nesavtību un uzticību, un kā kā labs raksturs viņš šķiet neuzbāzīgs, bet savu meklējumu laikā izaug par varoni.
Buhta Ambarčika

**Polārā hidrometeoroloģiskā stacija «Buhta Ambarčika»** () ir Krievijas polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Izvietojusies Austrumsibīrijas jūras dienvidos Ambarčikas līča dienvidu krastā Ambarčikas ciematā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ņižņekolimskas ulusā. Organizatoriski pakļauta Čukotkas Hidrometeoroloģijas un vides monitoringa pārvaldei.

## Vēsture
Stacija izveidota 1939. gada septembrī, uz Ambarčikas ostu pārceļot 1935. gadā izveidoto 5 km attālo Mismedvežijas polārstaciju. Stacija izvietota Ambarčika līča augstajā krastā 24 m vjl. Sākotnēji bija izvietota līdzās ostai un tur izveidotajai ieslodzīto pārsūtīšanas nometnei, kas ievērojami apgrūtināja stacijas darbu. Pēc ostas pārcelšanas un nometnes likvidēšanas meteostacijas personāls palika vienīgie ciema pastāvīgie iedzīvotāji. Tuvākā apdzīvotā vieta ir 8 km attālā Medvežkas faktorija.

Stacijā tiek veikti pamata hidrometeoroloģiskie novērojumi. 1994. gadā pārtraukti agrometeoroloģiskie novērojumi, bet 2012. gadā uzstādīts pusautomātiskais agrometeoroloģiskais komplekss.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Б. Миловидов. Полярная станция «Амбарчик». Филателия СССР. 1974. №4. Стр. 15
Urho Kekonena nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1537700"
}

**Urho Kekonena nacionālais parks** () ir 1983. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļaustrumos, Lapzemē pie Krievijas robežas.

Parks nosaukts Somijas prezidenta Urho Kekonena vārdā. Galvenā tūrisma infrastruktūra atrodas Sāriselkes ciemā parka ziemeļrietumu nostūrī. Parkā atrodas arī Korvatunturi kalns, kas somu mitoloģijā ir Ziemassvētku vecīša (*Joulupukki*) darbnīcas mājvieta.

## Galerija

Korvatunturi kesällä.jpg|Korvatunturi kalns
Hiking trail in Saariselkä.jpg
Harrijärvi_UK-puisto_01.JPG
Lapland - Urho Kekkonen National Park - 20180728153804.jpg
Lapland - Urho Kekkonen National Park - 20180728160619.jpg
Luirojärvi from Sokosti.JPG


## Ārējās saites

*
Oulankas nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q127322"
}

**Oulankas nacionālais parks** () ir 1956. gadā izveidots nacionālais parks Somijas austrumos uz ziemeļiem no Kūsamo, Lapzemē un Ziemeļpohjanmā pie Krievijas robežas. Krievijas pusē 1992. gadā izveidots Pānajarvi nacionālais parks. Cauri nacionālajam parkam plūst krāčainā Oulankajoki upe. Izveidota 80 kilometrus gara taka (*Karhunkierros*/Lāču aplis) ar nakšņošanas vietām.

## Galerija

80km Karhunkierros Hiking Trail.jpg
Karhunkierros - Kiutakongas2.jpg
Karhunkierros - Kiutakongas.jpg
Pieni Karhunkierros (5129016194).jpg


## Ārējās saites

*
Peremeri nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q762706"
}

**Peremeri nacionālais parks** jeb **Botnijas līča nacionālais parks** () ir 1991. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļrietumos Botnijas līcī, netālu no Zviedrijas robežas. No 157 km2 teritorijas tikai 2,5 km2 aizņem sauszeme nelielu saliņu veidā. Lielākajā no tām - Selkasarvi atrodas pamests zvejnieku ciems. Salā Somijas sausā likuma laikā (1919—1932) tika slēpts kontrabandas alkohols. Nacionālais parks apskatāms no laivas, bet Selkasarvi var pārnakšņot. Saliņas raksturīgas ar spēcīgiem izostāzijas parādībām, tās paceļas ar ātrumu 9 mm gadā.

## Ārējās saites

*
Pihes-Luosto nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1429179"
}

**Pihes-Luosto nacionālais parks** () ir 2005. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļu dalā, Lapzemē. Izveidots apvienojot divus nacionālos parkus, to starpā vecāko Somijas parku - 1938. gadā dibināto Pihetunturi nacionālo parku. Apvidus ir raksturīgs kā Somijā vistālāk uz dienvidiem esošā fjeldu ainava.

## Galerija

Noitatunturi.jpg
Pyhä-Luosto National Park (4866407113).jpg
Tunturiaapa Pyhätunturi.jpg
Noitatunturi, a summit of Pyhätunturi in Pelkosenniemi, Lapland, Finland, 2018 September.jpg


## Ārējās saites

*
Rīsitunturi nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q2722153"
}

**Rīsitunturi nacionālais parks** () ir 1982. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļu daļā, Lapzemē. Apvidus paugurains, daudz purvu, tai skaitā purvi kalnu nogāzēs.

## Galerija

Hiking in the winter time.jpg
Riisitunturi (39133832090).jpg
Lapinmaisemia.JPG
Skiing at Riisitunturi National Park.JPG


## Ārējās saites

*
Sietes nacionālais parks

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q2661377"
}

**Sietes nacionālais parks** () ir 2000. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļu daļā, Lapzemē un Ziemeļpohjanmā. Parka teritorijā seni meži, daudz purvu, tai skaitā pauguru nogāzēs. Izveidotas takas un slēpošanas trases.

## Galerija

Iso Syöte Lift.jpg
Iso Syöte view.jpg


## Ārējās saites

*
Rovaniemi Centrālais stadions

**Rovaniemi Centrālais stadions** () ir stadions Somijas ziemeļu pilsētā Rovaniemi. 1953. gadā uzceltajā stadionā ir 2 800 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada *[[RoPS Rovaniemi]]* futbolkomanda. Stadions vairākkārt pārbūvēts. 2009. gadā stadions modernizēts, izveidojot mākslīgo klājumu ar apsildi.

## Ārējās saites
Justīne Panteļējeva

**Justīne Panteļējeva** (dzimusi ) ir Latvijas pilsētplānošanas eksperte un politiķe, Rīgas domes deputāte. Ievēlēta Rīgas domē 2020. gadā no "Progresīvie/Attīstībai/Par!" saraksta. 2023. un 2024. gadā viņa bija partijas "Progresīvie" līdzpriekšsēdētāja. bet šobrīd ir partijas ģenerālsekretāre.

## Biogrāfija
J. Panteļējevas audžutēvs ir bijušais politiķis Andrejs Panteļējevs, māte — dizainere un uzņēmēja Līga Panteļējeva. Vidējo izglītību ieguvusi Rīgas Valsts 2. ģimnāzijā.

J. Panteļējevai ir bakalaura grāds bioloģijā un maģistra grāds telpiskās attīstības plānošanā, ko ieguvusi Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātē. Pirms ievēlēšanas pašvaldībā bijusi stratēģiskās plānošanas speciāliste Rīgas domes Pilsētas attīstības departamentā un valdes locekle jaunatnes organizācijā "Protests".

Pirms karjeras politikā darbojusies arī biedrībā "Dzīvnieku brīvība". Pieredzi pilsētas pārvaldē pirms politikas guvusi Rīgas domes Pilsētas attīstības departamentā, kur vairākus gadus strādājusi par pilsētplānošanas eksperti. Stažējusies Barselonā, gūstot ekspertīzi pilsētvides ekoloģijas jomā.

Kopā ar arhitekti Gunitu Kuļikovsku dibinājusi pilsētplānošanas risinājumu platformu "Vividly Urban", iepriekš nodarbojusies arī ar pilsētvides pētniecību. Pārvalda angļu un latviešu valodas, ir arī franču un krievu valodas pamatzināšanas.

### Politiskā darbība
Kopš 2018. gada ir partijas "Progresīvie" biedre, 2019. gadā bijusi starp tās jaunatnes organizācijas "Protests" dibinātājiem.

2020. gada Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās ievēlēta Rīgas domē no "Progresīvie/Attīstībai/Par!" saraksta. Domē darbojās kā Pilsētas attīstības komitejas priekšsēdētāja vietniece, vēlāk — kā Satiksmes un transporta komitejas priekšsēdētāja vietniece. 2021. gadā ievēlēta partijas "Progresīvie" valdē.

Kopš 2022. gada ir Eiropas Reģionu komitejas locekļa aizstājēja, pārstāvot Zaļo politisko grupu. 2023. gada 29. aprīlī partijas "Progresīvie" kongresā ievēlēta par tās līdzpriekšsēdētāju (kopā ar Saeimas deputātu Andri Šuvajevu); šajā amatā bija līdz 2024. gada novembrim. Pēc tam apstiprināta par partijas ģenerālsekretāri.

Kandidēja 2024. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet netika ievēlēta. 2025. gada Rīgas domes vēlēšanās atkārtoti ievēlēta par pašvaldības deputāti. Kļuva par "Progresīvie" frakcijas vadītāju.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Čerska

**Čerska** var būt:

* Čerska — pilsētciemats Krievijā;
* Čerska — pilsēta Polijā.

## Skatīt arī
* Čerska grēda
* Čerska grēdājs
Ziemassvētku vecīša ciems

**Ziemassvētku vecīša ciems** () ir 1985. gadā atklāts izklaides parks Somijā, Lapzemē, kas veltīts Ziemassvētku vecītim (), jo viena no tradīcijām vēsta, ka Ziemasvētku vecītis dzīvo Lapzemē.

Izklaides parks atrodas uz Ziemeļu polārā loka, 8 kilometrus uz ziemeļaustrumiem no Rovaniemi centra, netālu no Rovaniemi lidostas. Izklaides parks ir populārs tūrisma objekts, sevišķi Ziemassvētku sezonā. Netālu no Ziemassvētku vecīša ciema atrodas Santa Klausa parks.

## Ārējās saites

*
Džons Malkovičs

**Džons Gevins Malkovičs** (, dzimis ) ir ASV aktieris, kinorežisors, kinoproducents un modes dizaineris. Malkovičs ir saņēmis divas Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijas par dalību filmās *[[Places in the Heart]]* (1984) un "Uguns līnijā" (1993).

Malkovičs ir piedalījies vairāk nekā 70 filmās, ieskaitot "Nāves lauki" (*The Killing Fields*, 1984), "Saules impērija" (1987), "Bīstamie sakari" (*Dangerous Liaisons*, 1988), "Par pelēm un cilvēkiem" (*Of Mice and Men*, 1992), *[[Mulholland Falls]]* (1996), "Ieslodzīto reiss" (*Con Air*, 1997), "Krāpnieki" (*Rounders*, 1998), "Būt par Džonu Malkoviču" (1999), "Vampīra ēna" (*Shadow of the Vampire*, 2000), *[[Ripley's Game]]* (2002), "Džonijs Anglis" (2003), "Sadedzināt pēc izlasīšanas" (2008), "RED aģenti: atvaļināti un sevišķi bīstami" (2010), "Transformeri 3: Mēness no otras puses" (2011), "Mans draugs zombijs" (*Warm Bodies*, 2013), "Slepenā aģente" (2017), *[[Bird Box]]* (2018),  *[[Velvet Buzzsaw]]* (2019) un "Opuss" (2025). Viņš ir arī producējis tādas filmas kā "Spoku pasaule" (2001), "Džuno" (2007) un "Privilēģijas būt vienam" (2012).

Piedalījies arī vairākos seriālos, piemēram, NBC seriālā *[[Crossbones]]* (2013), attēlojis Erkilu Puaro BBC miniseriālā "ABC slepkavības" (*The ABC Murders*, 2018), kā arī HBO seriālā "Jaunais pāvests" (*The New Pope*, 2020).

2022. gadā Dailes teātrī Rīgā režisors Timofejs Kuļabins iestudēja izrādi "Kokvilnas lauku vientulībā" ar Malkoviču vienā no lomām; pirmizrāde notika .

## Atsauces

## Ārējās saites
Lapzemes tilts

**Lapzemes tilts** (, , ) ir 1993. gadā atklāts vanšu tilts pāri Somija un Norvēģijas robežupei Tānai. Tilts ir daļa no Eiropas autoceļa E75. Pirms tilta uzcelšanas šeit darbojās prāmis (vasarās) vai ledus ceļš (ziemās). 

## Ārējās saites

*structurae.net
Ņižņekolimskas uluss

**Ņižņekolimskas uluss** (, ) ir Krievijas Sahas Republikas administratīvais uluss (rajons) tās ziemeļaustrumu daļā Kolimas lejtecē Austrumsibīrijas jūra krastā. Administratīvais centrs ir Čerskas pilsētciemats. Nosaukumu uluss ieguvis no bijušā centra — Ņižņekolimskas ciemata.

## Ģeogrāfija
Uluss izvietojies Kolimas upes lejtecē un ietver tās plašo deltu. Rietumos robežojas ar Allajiahas ulusu, dienvidos — ar Sredņekolimskas ulusu, bet austrumos — ar Čukotkas autonomo apvidu. Ziemeļos ulusa krastus apskalo Austrumsibīrijas jūra. Teritorijas lielākā daļa atrodas Kolimas zemienē, austrumos iestiepjas Aņujas grēda. Ulusam pieder Medvežju salas Austrumsibīrijas jūrā. Biezs upju tīkls, kura lielāko daļu veido Kolima ar pietekām (Omoloja, Malijaņuja u.c.), kā arī Austrumsibīrijas jūrā ietekošās Alazeja, Boļšaja Čukočja u.c. Daudz ezeru, lielākais no kuriem ir Ņerpičjes ezers.

Uluss izvietojies aiz polārā loka, tā ainavu veido tundra un arktiskais tuksnesis. Valda mūžīgais sasalums.

## Vēsture
Līdz 1930. gadam ulusa teritorija atradās Jakutskas apgabala Sredņekolimskas apriņķa sastāvā. 1930. gada 10. decembrī tika izveidots Čukotkas nacionālā apvidus, kura sastāvā no Jakutskas apgabala iekļāva arī ulusa teritoriju kā **Rietumu tundras rajonu** (*район Западной тундры*) ar centru Ņižņekolimskas ciematā. 1931. gada 10. maijā rajons tika nodots Jakutijas APSR, bet 20. maijā pārdēvēts par **Ņižņekolimskas rajonu**. 1941. gadā rajona centru no Ņižņekolimskas pārcēla uz Ņižņije Kresti ciemu, ko savukārt 1963. gadā pārdēvēja par Čersku.

## Iedzīvotāji
2020. gadā ulusā dzīvo 4260 iedzīvotāji, no kuriem 60 % tā centrā Čerska; to skaitam tendence samazināties. Pēc nacionālā satāva 41% ir krievi, 19% jakuti, 13% eveni, 11% čukči, 8% jukagiri. Administratīvi uluss iedalās Čerskas pilsētciematā un trijos naslegos (pagastos), no kuriem divi ir nacionālie naslegi (jukagiru un čukču).

Ulusa pastāvīgās apdzīvotās vietas ir Čerska ar 2552 iedzīvotājiem, Kolimska (778), Andrjuškina (709), Pohodska (245), Ņižņekolimska (6) un Ambarčika (4). Ulusa teritorijā ir vairākas darbojošas vai slēgtas hidrometeoroloģiskās polārstacijas (Alazeja, Četirjohstolbovoja, Buhta Ambarčika, Mismedvežija).

Vietējo iedzīvotāju tradicionālā nodarbošanās ir lopkopība (ziemeļbrieži), zveja un medības. Daļa iedzīvotāju piekopj nomadu dzīvesveidu.

## Atsauces
Augstākās sēnes

**Augstākās sēnes** () ir bioloģiskās sēņu valsts apakšvalsts, kura apvieno sēnes, kuru veģetatīvais ķermenis ir zarains daudzšūnu micēlijs. Šajā apakšvalstī ietilpst divi lieli nodalījumi — bazīdijsēnes (*Basidiomycota*) un asku sēnes (*Ascomycota*), un kopš 2015. gada arī nelielā agrākā nosacītās (parafilētiskās) zigomikotu (*Zygomycota*) apakšvalsts entorizomicēšu (*Entorrhizomycetes*) klase, kurai tagad piešķirts īpašs nodalījums *Entorrhizomycota*. Vēsturiski šajā grupā bijušas iekļautas dažādas sēņu grupas un arī pašreiz vēl notiek izmaiņas, lai gan no trīs sēņu apakšvalstīm (pārējās divas ir zigomikotas un zoosporu sēnes) šī ir vienīgā, kas netiek uzskatīta par parafilētisku, t.i. pašlaik tiek uzskatīts, ka augstāko sēņu apakšvalsts satur tikai tuvu radnieciskus taksonus. Šī ir arī vislabāk izpētītā sēņu grupa.

Latīniskais nosaukums *Dikarya* veidots no dikarioniem — augstāko sēņu dzimumvairošanās ceļā producētajām divkodolu šūnām, kuras tikai pēc kāda laika saplūst, izveidojot zigotu.

## Vēsture
Lai gan jēdziens "augstākās sēnes" attiecībā uz bazīdijsēnēm un asku sēnēm tiek lietots jau sen un neoficiāli šāda apakšvalsts pastāvēja arī agrāk, oficiāli apakšvalsts *Dikarya* tika izveidota tikai 2007. gadā. Tomēr arī tagad pastāv klasifikācijas, kuras vispār neatzīst apakšvalstu pastāvēšanu un iedala sēņu valsti 7 nodalījumos, tai skaitā entorizomicēšu klasi iekļaujot bazīdijsēnēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ēna (Ronas pieteka)

**Ēna** () ir 190 kilometrus gara Ronas labā krasta pieteka Francijas austrumos. Upes vārdā nosaukts Ēnas departaments.

Sākas Juras kalnos, tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Ronā apmēram 40 kilometrus augšpus Lionas. Upi šķērso Sizbolozonas viadukts.

## Ārējās saites
Seija

**Seija** () ir 110 kilometrus gara Sonas kreisā krasta pieteka Francijas austrumos. Sākas Juras kalnos, tek rietumu virzienā. Ietek Sonā pie Latrušēras. 

## Ārējās saites
Auskari

thumbnail|upright=1.0|Auskari sievietes ausī
**Auskari** ir pie ausīm piestiprināmas rotaslietas. Auskari parasti ir iestiprināti īpaši izdurtā auss caurumā (ir arī tā sauktie klipši, kuri turas pie auss kā knaģis). Auskarus ir valkājuši dažāda laikmeta un kultūru pārstāvji. Tiem ir arī simboliska nozīme. Tos gatavo no dažādiem materiāliem, auskari var būt no zelta, sudraba, plastmasas, stikla, dārgakmeņiem, pērlēm, koka, kaula un tā tālāk. Arī to izmēri svārstās no maziem riņķīšiem līdz lieliem, izteiksmīgiem karekļiem.

## Ārējās saites
Versuā (upe)

**Versuā** () ir 22,8 kilometrus gara Ženēvas ezera pieteka Francijā, Ēnā un Šveicē, Vo kantonā. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Ženēvas ezerā pie Versuā pilsētas. 

## Ārējās saites
Ronas ledājs

**Ronas ledājs** (, ) ir ledājs Šveices dienvidos, Valē kantonā un ir Ronas upes sākums.

Tā kā ledājs ir tuvu Furkas pārejas ceļam, tas ir relatīvi viegli sasniedzams. Ledājs globālās sasilšanas rezultātā pamazām samazinās (no 9,09 km 1879. gadā līdz 7,65 km 2016. gadā). Lai nezaudētu ienākumus no tūrisma, vasaras sezonā daļa no tā mēles tiek apklāta, lai bremzētu ledus kušanu. 

## Ārējās saites
Kredelanēžs

**Kredelanēžs** () ir Juras kalnu un Ēnas departamenta augstākā virsotne Francijas austrumos. Tas ir 1720 metrus augsts.

## Ārējās saites

* Kredelanēžs summitpost.org
Arktikum

***Arktikum*** ir 1992. gadā atvērts zinātnes muzejs Somijas ziemeļu pilsētā Rovaniemi, Ounasjoki upes krastā. Tas veltīts Arktikas dabai un kultūrai.

Muzeju projektējis dāņu arhitektu birojs *Birch-Bonderup & Thorup-Waade*. Visredzamākā muzeja daļa ir 172 metrus garais stikla ātrijs. Muzejs tiek izmantota arī ka konferenču centrs.

## Galerija

Arktikum and Northern Lights.jpg
ArtikumOutside adjusted.jpg
Rovaniemi Arktikum 1.jpg
Provincial Museum of Lapland.jpg


## Ārējās saites

*
Bižē atomelektrostacija

**Bižē atomelektrostacija** () ir uzņēmumam *[[Électricité de France]]* piederoša atomelektrostacija Francijas austrumdaļā, uz austrumiem no Lionas, Ronas upes labajā krastā.

Atomstacija celta 1964. gadā un izmanto Ronas upes ūdeni. Mūsdienās darbojas četri ūdens-ūdens tipa kodolreaktori, divi no kuriem iedarbināti 1978. gadā, bet divi - 1979. gadā. Elektrostacijas jauda ir 3724 MW. Tiek demontēts viens grafīta-gāzes tipa kodolreaktors. Atomelektrostacijā strādā apmēram 1200 cilvēku.

## Ārējās saites

*