open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Renē Tartara

**Renē Pjērs Šarls Tartara** (; dzimis , miris  bija franču peldētājs un ūdenspolo spēlētājs. Viņš izcīnīja bronzas medaļu 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs peldēšanā.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Tartara startēja gan peldēšanas, gan ūdenspolo sacensībās. Viņš bronzas medaļu izcīnīja peldēšanas 200 metru komandu sacensībās. Viņa komanda, kurā viņš startēja kopā ar Luiju Martēnu, Žoržu Leijē un Dezirē Meršē, izcīnīja 62 punktu. Ūdenspolo turnīrā viņš bija *Pupilles de Neptune de Lille #1* komandas biedrs. Komanda turnīrā startēja tikai pirmās kārtas mačos, kur zaudēja Beļģijas ūdenspolo komandai, Briseles peldēšanas un ūdenspolo klubs.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Renē Tartara (SOK profils) 
* Renē Tartara (Olympedia profils) 
* Renē Tartara (Sports Reference profils)
Blanīks

**Blanīks** () ir 638 metrus augsts kalns Čehijas centrālajā daļā, Vidusčehijas apgabala Benešovas apriņķī. Kalnā un tā apkaimē izveidots dabas parks (*chráněná krajinná oblast*).

5. gadsimtā pirms mūsu ēras, Halštates kultūras periodā, Blanīka virsotnē atradās nocietinājumi. 1941. gadā kalna virsotnē izbūvēja koka skatu torni. Šeit atrodamas arī 18. gadsimta kapelas drupas. Ar Blanīku saistās čehu tautas leģenda par kalna iekšpusē dusošajiem bruņiniekiem Svētā Vāclava vadībā, kas modīsies un dosies cīņā brīdī, kad čehu nācijai pienāks visgrūtākie laiki.

## Ārējās saites
Berounka

**Berounka** () ir 139 kilometrus gara Vltavas kreisā krasta pieteka Čehijā.

Izveidojas, satekot Mžas un Radbuzas upēm Plzeņas pilsētā. Pamatā tek austrumu-ziemeļaustrumu virzienā. Upes krastos atrodas Plzeņa, Berouna. Ietek Vltavā Prāgas Lahovices rajonā. Ievērojama pieteka - Litavka. Upe ir populārs ūdenstūrisma maršruts, sevišķi Kršivoklātsko dabas parka (*Chráněná krajinná oblast Křivoklátsko*) teritorijā.

## Ārējās saites
Litavka

**Litavka** () ir 55 kilometrus gara Berounkas labā krasta pieteka Čehijā.

Izteka Brdas kalnos. Pamatā tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Upes krastos atrodas Pršībrama, Krālūvdvūra. Ietek Berounkā Berounas pilsētā.

## Ārējās saites
Jaunsibīrija

**Jaunsibīrija** (, ) ir neapdzīvota sala Krievijas Federācijas galējos ziemeļos Ziemeļu Ledus okeānā, Anžū salu grupā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā. Salas teritorija kopš 2018. gada 2. marta ietilpst valsts dabas liegumā «Jaunsibīrijas salas».

## Vēsture
Pirmais no eiropiešiem salu 1806. gadā atklāja krievu rūpnieks Jakovs Saņņikovs, bet tajā tika atrasti jukagiru sadzīves priekšmeti (jarangu karkasi, nartu slieces). Detāli pirmoreiz izpētīja Eduarda Tolla ekspedīcija 1886. gadā. No 1953. līdz 1958. gadam salā darbojās Misrožinas polārstacija. Vienīgā saimnieciskā darbība ir mamutu ilkņu vākšana un polārlapsu medības.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Anžū salu austrumos, Austrumsibīrijas jūrā. 26 km platais Blagoveščeņjes šaurums rietumos to šķir no Koteļnijas salas austrumu daļas Fadejeva salas. Salas reljefs līdzens, bet to saposmo liels daudzums termokarsta formu. Krasts lielākoties kraujš; to veido 10—25 m augstas kraujas, ko veido mūžīgā sasaluma ieži un fosilais ledus. Intensīva termoabrāzija. Salas reljefa īpatnība ir tās augstāko vietu atrašanās tuvu salas krastam. Salas augstākā vieta ir gar dienvidu krastu izstieptā Koku kalnu (*Деревянные Горы*) krauja ar salas augstāko punktu 79 m vjl. Koku kalni īpaši ar fosilās koksnes (stumbri, celmi) atradnēm, no kā tie ieguvuši savu nosaukumu. Salā biezs upju tīkls, garākā ir Boļšaja, kas notek salas ziemeļu krastā. Reljefa īpatnību dēļ daudzu upju un to pieteku augšteces sākas tuvu salas krasta līnijai. Nereti novērojams, ka termoabrāzijas rezultātā atkāpies krasts pārtver upju augšteces.

Salā valda arktiskās tundras klimats. Augājs nabadzīgs. Mīt polārlapsa, ziemeļbriedis, vilks, āmrija, lemingi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* EtoRetro.ru Гидробаза на о.Новая Сибирь, 1977 (5 фото)
* Русское географическое общество. Экспедиционный центр. Остров Новая Сибирь. Фотографии из экспедиции на Новосибирские острова. Фотограф: Ярослав Никитин
* Гравиметрическая Съёмка Острова Новая Сибирь, 1977 Год. Прощай, Русское Поле, Я Твой Тонкий Голосок...
* О.А. ИВАНОВ, Д.С. ЯШИН НОВЫЕ ДАННЫЕ О ГЕОЛОГИЧЕСКОМ СТРОЕНИИ ОСТРОВА НОВАЯ СИБИРЬ
Orlīkas ūdenskrātuve

**Orlīkas ūdenskrātuve** () ir lielākā mākslīgā ūdenskrātuve Čehijā. Izveidojusies, no 1954. līdz 1961. gadam izbūvējot Orlīkas HES dambi uz Vltavas upes. Orlīkas HES ir viena no 9 Vltavas kaskādes stacijām, kas izbūvētas no 1930. līdz 1992. gadam. Ūdenskrātuve nosaukta Orlīkas pils vārdā.

## Ārējās saites
Češki Šternberkas pils

**Češki Šternberkas pils** () ir pils Čehijas centrālajā daļā, Benešovas apriņķī, Sāzavas upes kreisajā krastā. 12. gadsimta gotiskā stila pils uzcēla cēluši Šternberku dzimtas pārstāvji un arī mūsdienās pieder šai dzimtai. Sociālistiskās Čehoslovākijas laikā 1948. gadā pils tika nacionalizēta, tomēr bijušajam saimniekam atļāva strādāt tajā par gidu, līdz 1968. gadā ģimene emigrēja uz Austriju. Pēc Samta revolūcijas pils tika atdota Šternberkiem. Pils ir pieejama apskatei.

## Galerija

Český_Šternberk_2.jpg
Overview_of_Český_Šternberk_castle_in_Český_Šternberk,_Benešov_District.jpg
Cesky_Sternberk_Castle_CZ_chapel_276.jpg
Cesky_Sternberk_noc_8838.JPG
CeskySternberk2.jpg


## Atsauces

## Ārējās saites

*
Žozefs Bertrāns (peldētājs)

**Žozefs Bertrāns** (; dzimis , miršanas datums *nav zināms*) bija franču peldētājs un ūdenspolo spēlētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur peldēšanas sacensībās izcīnīja sudraba medaļu. 

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja gan peldēšanas, gan ūdenspolo sacensībās. Sudraba medaļu viņš izcīnīja peldēšanas 200 metru komandu sacensībās. Viņš šajā disciplīnā startēja kopā ar Morisu Ošpjē, Viktoru Ošpjē, Žilu Verbeku un Viktoru Kadē un kopā ieguva 51 punktu, un piekāpās tikai Vācijas komandai. 200 metru šķēršļu peldējumā viņš ieņēma 9. vietu ar rezultātu 3:17.0. Ūdenspolo turnīrā viņš bija komandas *Tritons Lillois* biedrs. Komanda pirmās kārtas mačā zaudēja Lielbritānijas komandai — Osbornas peldēšanas klubam.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Žozefs Bertrāns (SOK profils) 
* Žozefs Bertrāns (Olympedia profils) 
* Žozefs Bertrāns (Sports Reference profils)
Kršivoklātas pils

**Kršivoklātas pils** () ir pils Čehijas centrālajā daļā, Vidusčehijas apgabala Rakovnīkas apriņķī, Berounkas upes kreisajā krastā. Dibināta 12. gadsimtā kā Bohēmijas karaļu pils. 16./17. gadsimtā pils kalpoja kā cietums, tostarp šeit tika ieslodzīts Džona Dī domubiedrs, alķīmiķis Edvards Kellijs. 19. gadsimtā to nopirka Firstenbergu dzimta. Mūsdienās tā pieder valstij, šeit iekārtots muzejs, notiek teātra izrādes.

## Galerija

Hrad_Křivoklát_33.jpg|Pagalms
KrivoklatKaple.jpg|Pils kapelas altāris
Hrad_Křivoklát_(Křivoklát)_(7).jpg
Křivoklát,_hrad_z_vyhlídky.jpg


## Ārējās saites

*
Sāzava (upe)

**Sāzava** () ir 225,9 kilometrus gara Vltavas labā krasta pieteka Čehijā.

Izteka no Šindelni Vrha augstienes. Augštecē līdz Ždjārai pie Sāzavas upe tek dienvidu virzienā, vēlāk pamatā tek rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Upes krastos atrodas Ždjāra pie Sāzavas, Pršibislava, Havlīčkūvbroda, Svetla pie Sāzavas, Ledeča pie Sāzavas, Zruča pie Sāzavas, Sāzava, Tīneca pie Sāzavas. Ietek Vltavā netālu no Davles un Prāgas dienvidu robežas.

## Ārējās saites
Žoržs Leijē

**Žoržs Robērs Fēlikss Konstāns Leijē** (; dzimis , miris ) bija franču peldētājs un ūdenspolo spēlētājs. Viņš izcīnīja bronzas medaļu 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs peldēšanā.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Leijē startēja gan peldēšanas, gan ūdenspolo sacensībās. Peldēšanā viņš startēja 4 disciplīnās, no kurām labāko rezultātu izcīnīja 200 metru komandu sacensībās. Viņa komanda, kurā viņš startēja kopā ar Dezirē Meršē, Luiju Martēnu un Renē Tartaru, izcīnīja 62 punktu un ieguva bronzas medaļu. 1000 metru brīvajā stilā viņš ieguva 6. vietu ar rezultātu 16:53.2. Savukārt 4000 metru brīvajā stilā un 200 metru peldēšanā uz muguras viņš nefinišēja pirmās kārtas peldējumā. Savukārt ūdenspolo turnīrā viņš bija *Pupilles de Neptune de Lille #1* komandas biedrs. Komanda turnīrā startēja tikai pirmās kārtas mačos, kur zaudēja Beļģijas ūdenspolo komandai.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Žoržs Leijē (SOK profils) 
* Žoržs Leijē (Olympedia profils) 
* Žoržs Leijē (Sports Reference profils)
Jānis Apeters

**Jānis Apeters** (; 1890—1938) bija latviešu izcelsmes padomju čekists, represīvo organizāciju darbinieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1890. gada 16. aprīlī Liezēres pagastā zemnieka ģimenē, mācījies grāmatvežu kursos. 1905. gada revolūcijas laikā iestājās LSDSP. Pirmā pasaules kara sākumā 1914. gadā viņu iesauca Krievijas Impērijas armijā, kā 26. Sibīrijas strēlnieku pulka kareivis 1914. gadā piedalījās Austrumprūsijas kaujās. 1917. gadā, pēc Februāra revolūcijas, bija I Rietumu fontes armijas un aizmugures kareivju un strādnieku deputātu kongresa delegāts, Darbojošās armijas un flotes Centrālās komitejas (*CEKODARF*) komisārs. Novembrī, pēc Oktobra revolūcijas, viņu no Rietumu frontes ievēlēja par Krievijas Satversmes sapulces deputātu pēc 9. saraksta (boļševiki). 1918. gada februārī bija Augstākās virspavēlniecības štāba (stavkas) komisārs Mogiļevā.

1918. gadā sāka dienestu Ārkārtas komisijā (čeka), bija Brjanskas apgabala Militārās kontroles nodaļas vadītājs (1918), Rietumu frontes Īpašās nodaļas priekšnieks (1918—1919), Visukrainas čekas Īpašās nodaļas priekšnieks (1919), 12. armijas Īpašās nodaļas priekšnieks (1919), Rietumu frontes Īpašās nodaļas priekšnieks (1920), čekas Administratīvi organizatoriskās pārvaldes priekšnieks (1920—1921).

Bija čekas Ārzemju nodaļas priekšnieka vietnieks (1921. gada decembris — 1922. gada marts), Valsts Politpārvaldes (*GPU*) pilnvarotās pārstavības Rietumu novadā Īpašās nodaļas priekšnieks, pēc tam *GPU* pilnvarotais pārstāvis Rietumu novadā (1922—1924), Apvienotās valsts politiskās pārvaldes (*OGPU*) pilnvarotais pārstāvis Urālā (1924—1926), *OGPU* pilnvarotais pārstāvis Krimā un Melnās jūras un Azovas jūras flotu Īpašās nodaļas priekšnieks (1926—1928), *OGPU* pilnvarotais pārstāvis Centrālajā Melnzemes apgabalā (1928—1930), *OGPU* pilnvarotā pārstāvja Maskavas apgabalā pirmais vietnieks (1930—1931).

1931. gada janvārī iecelts par Krievijas PFSR Tieslietu Tautas komisariāta Ieslodzījuma vietu galvenās pārvaldes priekšnieku un PSRS Konvojēšanas karaspēka centrālās pārvaldes priekšnieku, kopš februāra vienlaicīgi bija arī KPFSR tieslietu Tautas komisāra vietnieks.

1933. gadā absolvēja Ārējās tirdzniecības akadēmiju (*Академия внешней торговли*), 1934. gada februārī—novembrī bija Saratovas novada prokurors.

1934.—1937. gadā bija Iekšlietu Tautas komisariāta (*NKVD*) Sanitārās—kūrortu daļas priekšnieks. 1937. gada jūnijā kļuva par pirmo *NKVD [[Gulags|Gulag]]* Solovku īpašās nozīmes nometnes (*SLON*, Solovku salās) vadītāju.

Lielā terora laikā 1937. gada 11. decembrī Apeteru apsūdzēja dalībā "latviešu spiegu-fašistu organizācijā". Pēc ilgstošām pratināšanām 1938. gada 22. augustā viņam piesprieda nāvessodu par valsts nodevību, teroru, dalību pretpadomju pretrevolucionārā organizācijā un tajā pašā dienā viņu līdz ar 120 citiem notiesātajiem nogalināja un apraka nošaušanas poligonā "Komunarka". 2014. gada 4. septembrī ar Krievijas Federācijas Augstākās tiesas Militārpersonu lietu kolēģijas lēmumu tika atteikta Apetera reabilitācija.

## Apbalvojumi
* Sarkanā Karoga ordenis (1923), atņemts pēc nāves (1941) ar PSRS Augstākās tiesas Prezidija rīkojumu

## Atsauces
Kutna Horas Svētās Barbaras baznīca

**Kutna Horas Svētās Barbaras baznīca** () ir Romas katoļu baznīca, kas atrodas Čehijas senās sudraba kalnraču pilsētas Kutna Horas vecpilsētā. 1995. gadā Kutna Horas vecpilsēta iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Baznīcas celtniecība sākta 1388. gadā un tā veltīta kalnraču aizgādnei Svētajai Barbarai, jo Kutna Hora viduslaikos bija viens no galvenajiem Eiropas sudraba ieguves centriem. Visticamāk baznīcas pirmais arhitekts bija Petra Parlērža dēls Johans Parlēržs. Husītu karu laikā celtniecību pārtrauca, atsākot to  1481. gadā Mateja Rejseka un Bendikta Rejka vadībā. Baznīca tika iecerēta lielāka, iespējams pat divreiz lielāka, tomēr Kutna Horai panīkstot, tika uzcelta tikai daļa no baznīcas. Pēdējie baznīcas uzlabošanas darbi tika veikti 19. gadsimtā.


Kutna_Hora_CZ_St_Barbara_Cathedral_front_view_02.JPG
Cathedral_St_Barbara_-_interior.jpg
Kutná_Hora-Cathedral_St_Barbara-interior6.jpg
Dehio_447_Kuttenberg.png
Kutná-Hora,-Chrám-svaté-Barbory.jpg
Kutná_Hora_(004).jpg


## Ārējās saites

*
Jiri Vilmss

thumb|280px|1918. gada 19. februārī dibinātās Igaunijas Glābšanas komitejas locekļi. 
**Jiri Vilmss** (; 1889—1918) bija igauņu jurists un politiķis. 
Igaunijas Glābšanas komitejas loceklis (1918).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1889. gada 13. martā (1. martā pēc VS) Pilistveres pagasta (tagad Tiri pagasts) Arkmas ciemā zemnieka Reina Vilma un viņa sievas Marijas ģimenē. 
Mācījās Pilistveres draudzes skolā, no 1901. gada Pērnavas zēnu ģimnāzijā. Pēc 1905. gada revolūcijas apspiešanas 1906. gada martā Vilmsu izslēdza no ģimnāzijas, bet rudenī viņam atļāva turpināt mācības kā eksternam. 1907. gadā viņš sāka studijas Tērbatas Universitātes Juridiskajā fakultātē, kuras pabeidza 1911. gadā. Studiju laikā iestājās Igaunijas Studentu biedrībā un iepazinās ar savu nākamo sievu Mariju Obersti. No 1912. līdz 1914. gadam Vilmss strādāja par advokātu Tallinā un bija satīriskā laikraksta *Kilk* redaktors.

Pēc Februāra revolūcijas gadā Vilmss piedalījās Igaunijas Darba partijas (*Eesti Tööerakond*), viņu ievēlēja pa par Autonomā Igaunijas guberņa Pagaidu zemes padomes deputātu un priekšsēdētāja vietnieku.
Kādu brīdi Jiri Vilmss bija laikraksta *Päevaleht* ("Dienas lapa") redaktors, bet tad sāka izdot Igaunijas Darba partijas laikrakstu *Vaba Maa*. 1917. gada novembrī viņu ievēlēja par Viskrievijas Satversmes sapulces deputātu. Kad 1918. gada 18. februārī sākās plašs vācu armijas uzbrukums (operācija "Dūres sitiens") no pozīcijām Latvijā un Igaunijas arhipelāga salās, Pagaidu zemes padomes Vecāko padome izveidoja darba grupu patstāvīgas valsts proklamēšanas sagatavošanai, kuras sastāvā bija Karls Asts, Jiri Jāksons, Juhans Kuks un Jiri Vilmss, 19. februārī Vecāko padome izveidoja Igaunijas Glābšanas komiteju trīs cilvēku sastāvā bija Konstantīns Petss, Jiri Vilmss un Konstantīns Koniks. Vilmss piedalījās Igaunijas patstāvības manifesta izstrādē.

Vācu okupācijas laikā 1918. gada martā Vilmss kopā ar trīs biedriem devās pāri aizsalušajam Somu līcim uz pilsoņu kara pārņemto Somiju, viņu tālākais liktenis ilgu laiku bija nezināms. Uzskatīja, ka 24. martā viņus Hoglandes salā apcietinājuši un 13. aprīlī pie Helsinkiem nogalinājuši vācu kareivji, taču 2015. gadā publicētajā Zviedrijas brigādes kareivja dienasgrāmatā aprakstīta trīs igauņu nošaušana 1918. gada 2. maijā Hauho pie Hemēnlinnas, ko uzskata par Vilmsa un viņa biedru nogalināšanas aprakstu.

## Atsauces
Marijas Debesbraukšanas un Svētā Jāņa Kristītāja baznīca

**Marijas Debesbraukšanas un Svētā Jāņa Kristītāja baznīca** () ir Romas katoļu baznīca, kas atrodas Čehijas senās sudraba kalnraču pilsētas Kutna Horas Sedlecas rajonā. 1995. gadā Kutna Horas vecpilsēta iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Pirmo gotisko baznīcu šajā vietā (un visā Bohēmijas Karalistē) sāka celt ap 1300. gadu vecās cisterciešu Sedlecas klostera baznīcas vietā. 1421. gadā klosteri nopostīja husīti un baznīca stāvēja drupās turpmākos divus gadsimtus. 1700. gadā klostera abats Jidržihs Slopeks nolēma baznīcu atjaunot. Baznīca tika atjaunota barokālās gotikas spilgtākā pārstāvja Jana Santini vadībā. 2001. gadā baznīcai tika veikta restaurācija.


Kutna_Hora-Sedlec_cathedral_011.jpg
Kostel_Nanebevzetí_Panny_Marie_(interiér).jpg
KutnáHora-chrám-v-Sedleci2009i.jpg
Kutná_Hora,_Sedlec,_klášterní_kostel,_schodiště_04.jpg


## Ārējās saites

*
Konstantīns Koniks

**Konstantīns Koniks** (; dzimis , miris ) bija igauņu ārsts un politiķis. Igaunijas Glābšanas komitejas loceklis (1918).

## Dzīvesgājums
thumb|280px|1918. gada 19. februārī dibinātās Igaunijas Glābšanas komitejas locekļi
Dzimis 1873. gada 31. decembrī (19. decembrī pēc VS) Tērbatā važoņa ģimenē. Mācījās Tērbatas ģimnāzijā, studēja Tērbatas Universitātes Medicīnas fakultātē (1893—1898), studiju laikā iestājās Igauņu Studentu biedrībā. Strādāja par cukurfabrikas ārstu Ukrainā, tad 1903. gadā nokārtoja medicīnas zinātņu doktora eksāmenu Jaunkrievijas Universitātē, strādāja par Odesas slimnīcas ārstu. Piedalījās Krievu - japāņu karā, pēc atgriešanās dzimtenē 1908. gadā aizstāvēja zinātņu doktora disertāciju un strādāja par Tallinas ārstu, vadīja pilsētas veselības dienestu.

Pēc Februāra revolūcijas gadā Koniks piedalījās Igaunijas Darba partijas (*Eesti Tööerakond*) dibināšanā, bija  Autonomās Igaunijas guberņas Veselības aprūpes departamenta vadītājs.
Kad 1918. gada 18. februārī sākās plašs vācu armijas uzbrukums (operācija "Dūres sitiens") no pozīcijām Latvijā un Igaunijas arhipelāga salās, Pagaidu zemes padomes Vecāko padome 19. februārī izveidoja Igaunijas Glābšanas komiteju trīs cilvēku sastāvā, kurā bija Konstantīns Petss, Jiri Vilmss un Konstantīns Koniks. Vācu okupācijas laikā 1918. gada augustā Koniku apcietināja un atbrīvota tikai pēc Novembra revolūcijas Vācijā. Igaunijas brīvības cīņu laikā Koniks bija Iekšlietu ministrijas Vispārējās veselības administrācijas vadītājs (1918—1920) un Satversmes sapulces loceklis (1919—1920).

1920. gadā viņš pārtrauca politisko darbību, bija Tartu Universitātes ķirurģijas profesors (1920-1936), Medicīnas fakultātes dekāns (1920-1931) un Tartu Universitātes Brūču klīnikas vadītājs (1920-1933).

1932. gadā viņu ievēlēja par Parlamenta deputātu un viņš neilgi bija Igaunijas Republikas izglītības un sociālo lietu ministrs Jāna Tenisona ceturtajā valdībā (1933). Miris pēc smadzeņu triekas 1936. gada 3. augustā.

## Atsauces
Sīzifs

thumbnail|upright=1.0|Glezna, kurā attēlota Sīzifa sodīšana
**Sīzifs** (, *Sísyphos*) sengrieķu mitoloģijā bija Efīras (Senās Korintas) valdnieks un tiek uzskatīts par šīs pilsētas dibinātāju. Viņš par mēģinājumu apmānīt dievus tika sodīts Aīda valstībā, kur viņam uz visiem laikiem jāveļ kalnā akmens, kas virsotnē atkal noripo lejā. Sīzifs bija valdnieka Aiola dēls, Krēteja un Atamanta brālis, Meropes vīrs, Glauka tēvs un Bellerofona vectēvs.

## Ārējās saites
Manītsokas lidosta

**Manītsokas lidosta** (, ) ir lidosta Grenlandes dienvidrietumos, Manītsokas apdzīvotajā vietā. Lidosta tiek izmantota vietējiem lidojumiem.

Regulārie lidojumi:
* : Kangerlusuaka, Nūka, Sisimiuta

## Ārējās saites

*
Moriss Ošpjē

**Moriss Luijs Ošpjē** (; dzimis , miris ) bija franču peldētājs un ūdenspolo spēlētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur peldēšanas sacensībās izcīnīja sudraba medaļu. 

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja gan peldēšanas, gan ūdenspolo sacensībās. Sudraba medaļu viņš izcīnīja peldēšanas 200 metru komandu sacensībās. Viņš šajā disciplīnā startēja kopā ar Žozefu Bertrānu, Viktoru Ošpjē un Žilu Verbeku un Viktoru Kadē un kopā ieguva 51 punktu, un piekāpās tikai Vācijas komandai. 200 metru brīvā stila peldēšanā viņš izcīnīja 5. vietu (rezultāts — 2:53.0), 1000 metros brīvajā stilā viņš izcīnīja 7. vietu (16:53.4), bet 200 metru šķēršļu peldējumā izcīnīja 7. vietu (rezultāts — 2:58.0). Ūdenspolo turnīrā viņš bija komandas *Tritons Lillois* biedrs. Komanda pirmās kārtas mačā zaudēja Lielbritānijas komandai — Osbornas peldēšanas klubam.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Moriss Ošpjē (SOK profils) 
* Moriss Ošpjē (Olympedia profils) 
* Moriss Ošpjē (Sports Reference profils)
Ošpjē

**Ošpjē** var būt:

* Moriss Ošpjē (*Maurice Hochepied*; 1881—1960) — franču peldētājs un ūdenspolo spēlētājs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs;
* Viktors Ošpjē (*Victor Hochepied*; 1883—1966) — franču peldētājs un ūdenspolo spēlētājs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.
Vadims Voinovs

**Vadims Voinovs** (dzimis  Rīgā) ir bijušais Latvijas džudists, divkārtējs Eiropas čempions PSRS komandas sastāvā, trīskārtējs PSRS čempionāta bronzas medaļas ieguvējs, vairākkārtējs Latvijas čempions un 1992. gada Barselonas olimpisko spēļu dalībnieks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Šarls Devendevils

**Šarls Devendevils** (; dzimis , miris ) bija franču peldētājs un ūdenspolo spēlētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur peldēšanas sacensībās izcīnīja zelta medaļu. 

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja gan peldēšanas, gan ūdenspolo sacensībās. Par olimpisko čempionu viņš kļuva zemūdens peldēšanā (rezultāts — 1:08.4 / 188.4 punkti). Ūdenspolo turnīrā viņš bija komandas *Tritons Lillois* biedrs. Komanda pirmās kārtas mačā zaudēja Lielbritānijas komandai — Osbornas peldēšanas klubs.

1904. gadā viņš iestājās armijā. 1914. gada septembrī, Pirmā pasaules kara laikā, viņš tika nogalināts cīņās pie Reimsas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Šarls Devendevils (SOK profils) 
* Šarls Devendevils (Olympedia profils) 
* Šarls Devendevils (Sports Reference profils)
Tiserāns

**Tiserāns** () var būt:
* Leons Tiserāns (*Léon Tisserand*) — franču peldētājs un ūdenspolo spēlētājs;
* Tiserāns — Mēness krāteris.
Hanna Sola

**Hanna Sola** (; dzimusi ) ir baltkrievu biatloniste, 2021. gada Pasaules čempionāta bronzas medaļas ieguvēja sprintā.

## Karjera
2013. gada novembrī debitēja IBU kausa sacensībās. 2015. gada Pasaules čempionātā jauniešiem Raubičos Baltkrievijas komandas sastāvā kopā ar Dzinaru Alimbekavu un Darju Blaško uzvarēja 3x6 km stafetē. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Estešundā ar 37. vietu sprintā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2016. gadā, startējot tikai sprintā, kur ieguva 77. vietu. 

2019. gada Eiropas čempionātā Raubičos izcīnīja bronzas medaļu jauktajā stafetē.  Pasaules kausa posmā Oberhofā ieguva otro vietu stafetē. 2021. gada Pasaules čempionātā Pokļukā izcīnīja bronzu sprintā.

 Hohfilcenē sprinta sacensībās izcīnīja savu pirmo uzvaru PK posmos.  labāko rezultātu sasniedza iedzīšanā, finišējot 4. vietā.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Hanss Aniols

**Hanss Aniols** (; dzimis , miris ) bija vācu peldētājs un ūdenspolo spēlētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja gan peldēšanas, gan ūdenspolo sacensībās. Ūdenspolo turnīrā viņš bija komandas *Berlīniešu peldēšanas klubs* biedrs. Komanda pirmās kārtas mačā zaudēja Francijas komandai — *Pupilles de Neptune de Lille #2*. Savukārt peldēšanā viņš startēja zemūdens peldēšanas disciplīnā, kur izcīnīja 6. vietu. 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Hanss Aniols (SOK profils) 
* Hanss Aniols (Olympedia profils) 
* Hanss Aniols(Sports Reference profils)
Lehaja

**Lehaja** () bija sena ostas pilsēta, kas atradās 2,2 km uz ziemeļiem no senās Korintas (8 km uz rietumiem no Korintas), Korintas līča krastā pie Arheolimanas ciema. Garām iet valsts nozīmes autoceļš Nr. 8. Kādreiz šeit atradās dzelzceļa stacija uz dzelzceļa līnijas Pireja-Patra. Pasažieru satiksme šajā līnijā tika pārtraukta 2009. gadā.

Lehajas osta nodrošināja Korintas sakarus ar Vidusjūras rietumu reģioniem, un bija viena no lielākajām senās pasaules mākslīgajām ostām. Iespējams tā pastāvēja vēl no 8. gadsimta pr.Kr. Ostas atrašanās tikai 12 stadiju attālumā no senās pilsētas (tuvāk par Kenhrejas ostu 70 stadiju attālumā) sekmēja tās straujai attīstībai. 5. gadsimtā pr.Kr. osta kalpoja par bāzi Korintas flotei un bija aprīkota ar dokiem.

Ostu ar pilsētu savienoja Lehajas ceļš un Garās sienas (390. gads p.m.ē.). Vēlāk tā kļuva par maķedoniešu jūras bāzi, bet kad Korintā tika dibināta romiešu kolonija, šī osta tika īpaši attīstīta. Ostas drošību un ietilpību nodrošināja dažādas inženiertehniskās celtnes. Agrajā arhaiskajā periodā, lai sekmētu Korintas koloniālo ekspansiju uz rietumiem, purvainajā apvidū tika ierīkota osta. Tai bija ārējā un iekšējā daļa. Senatnē ostas gultnes padziļināšanas rezultātā tika izveidoti trīs mākslīgi pauguri. Viļņlauzis, kuru mūsdienās sedz dūņas, ar kanālu tika savienots ar diviem iekšējiem baseiniem, kas savā starpa tika savienoti ar vēl vienu kanālu. Šo baseinu malās izvietojās ārējā osta no diviem mākslīgiem baseiniem, kurus no jūras puses norobežoja divi moli, kuru drupas ir saglabājušās līdz mūsdienām. Tie aizsargāja kuģus no bīstamajiem ziemeļrietumu vējiem, kamēr tie tuvojās iekšējās ostas mierīgajiem ūdeņiem. Lehajā izauga atsevišķs ciemats. Senajos avotos ir minētas Poseidona un Afrodītes svētnīcas. Pausanijs min, ka Poseidona svētnīcā atradās Poseidona vara statuja. Bet Plūtarhs, kurš norāda Peniandru, kā septiņu gudro simpozija organizētāju, piemin, ka šis pasākums notika Lehajas ostā netālu no Afrodītes svētnīcas, kur atradās "estiatorija" (dzīru vieta).

5. gadsimtā Lehajas ostā, vietā, kur tika paglabāti ar nāvi sodītie kristiešu mocekļi, Leonīds un septiņas sievietes (noslīcināti Korintas līcī), tika uzcelta liela trīsjomu bazilika, dekorēta ar bagātīgiem rotājumiem. Bazilika gāja bojā 551. gada zemestrīcē.

## Atsauces
Georgs Hakss

**Heinrihs Bernhards Frīdrihs Aleksandrs Georgs Hakss** (; dzimis , miris ) bija vācu peldētājs un vingrotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs) un 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja ūdenspolo turnīrā, kur viņš bija komandas *Berlīniešu peldēšanas klubs* biedrs. Komanda pirmās kārtas mačā zaudēja Francijas komandai — *Pupilles de Neptune de Lille #2*.

1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Atēnās viņš startēja komandu daudzcīņā vingrošanā. Viņa komanda ieguva 5. vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Hanss Aniols (SOK profils) 
* Hanss Aniols (Olympedia profils) 
* Hanss Aniols(Sports Reference profils)
Fricis Šeiders

**Fricis Šeiders** () bija vācu ūdenspolo spēlētājs. Viņš ir startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Šeiders startēja ūdenspolo turnīrā, kur bija Vācijas komandas, Berlīniešu peldēšanas klubs, biedrs. Komanda pirmās kārtas mačā zaudēja Francijas komandai — *Pupilles de Neptune de Lille #2*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Fricis Šeiders (''Olympedia'' profils) 
* Fricis Šeiders (''Sports Reference'' profils)
Jūlija Vansoviča

**Jūlija Vansoviča** (dzimusi ) ir bijusī Latvijas paukotāja un trenere. 2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, daudzkārtējā Latvijas čempione (1995—2002, 2018). Augstākais sasniegums — 9. vieta 1995. gada Eiropas čempionātā.

Pēc sportistes karjeras beigām strādājusi par paukošanas treneri Daugavpils sporta skolā, taču 2023. gadā darbu zaudējusi valsts valodas nezināšanas dēļ.

## Galveno sacensību rezultāti

### 2000. gada vasaras olimpiskās spēles
Jūlija Vansoviča olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar špagu. Šajā disciplīnā viņa uzvarēja divas cīņas, bet pēc tam trešajā kārtā cieta zaudējumu pret šī turnīra uzvarētāju — olimpisko čempioni ungāru sportisti Tīmea Naģi. Kopvērtējumā J. Vansoviča ieņēma 16. vietu.

### Pasaules čempionāti

### Eiropas čempionāti

## Atsauces

## Ārējās saites
Narsarsuakas lidosta

**Narsarsuakas lidosta** (, ) ir lidosta Grenlandes galējos dienvidos, Narsarsuakas apdzīvotajā vietā. Viena no divām civilajām lidostām (otra ir Kangerlusuakas lidosta), kas spēj uzņemt lielākus gaisa kuģus. Lidosta dibināta Otrā pasaules kara laikā 1941. gada jūlijā kā ASV kara bāze, kurā bāzējās aviācija, kas nodrošināja Atlantijas okeāna transportu pret vācu zemūdenēm. Tika uzcelts arī hospitālis ar 250 vietām. 1958. gadā, līdz ar Tules aviobāzes izveidi, ASV Narsarsuakas kara bāzi slēdza.

Liela daļa pasažieru lidostu izmanto tranzītam un ar lidmašīnām vai helikopteriem tiek nogādāti uz citām Grenlandes vietām.

Regulārie lidojumi:
* : Kangerlusuaka, Nūka, Pāmiuta, vairāki heliporti
* sezonāli lidojumi: : Kopenhāgena, : Reikjavika

## Ārējās saites

*
Āsiātas lidosta

**Āsiātas lidosta** (, ) ir lidosta Grenlandes rietumos, Āsiātas apdzīvotajā vietā. Bez pasažieru lidojumiem, lidosta nodrošina Disko līča apmetņu apgādi. Ziemas sezonā pasažieru lidojumu skaits ir lielāks, vasaras sezonā satiksmi nodrošinot pa jūru.

Regulārie pasažieru lidojumi visu gadu:
* : Ilulisata, Kangerlusuaka, Nūka, Sisimiuta

## Ārējās saites

*
Peldēšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

[200px|thumb|[Sēnas upes daļa, kur tika aizvadīts ūdenspolo turnīrs.]]
200px|thumb|Skats no peldēšanas sacensībām olimpisko spēļu laikā.

200px|thumb|Tiesnešu tribīnes.
**[[Peldēšana]] [[1900. gada vasaras olimpiskās spēles|1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]** bija viens no 20 oficiālajiem olimpiskajiem sporta veidiem. Sacensības tika aizvadītas no 1900. gada 11. augusta līdz 19. augustam, paralēli ūdenspolo sacensībām, kas notika tieši tajā pašā vietā Parīzē, Sēnas upē, starp Kurbevuē un Aņēras tiltiem. Sacensībā kopā startēja 76 sportisti no 12 valstīm. Sportistiem bija iespēja sacensties 7 peldēšanas disciplīnās. No šīm 7 disciplīnām 3 tika aizvadītas brīvā stila peldēšanā, viena peldēšanā uz muguras un 3 disciplīnas bija cita veida.

Visvairāk olimpisko medaļu peldēšanas sacensībās ieguva Lielbritānijas sportisti, kopumā 3 medaļas, 2 zelta un 1 bronzu. Vēl pa divām zelta medaļām izcīnīja Austrālija un Vācija. Kopumā olimpiskās medaļas izcīnīja 9 dažādu valstu sportisti. Pirmās olimpiskās medaļas peldēšanā ieguva Austrālijas, Dānijas, Francijas, Lielbritānijas, Nīderlandes un Vācijas sportsiti. Britu sportists Džons Artūrs Džārviss, austrālietis Frederiks Leins un vācu sportists Ernsts Hopenbergs, bija vienīgie, kuri izcīnīja divas zelta medaļas. Vēl pa vairākām medaļām izcīnīja austrieši Oto Vāle (2 sudraba) un Karls Ruberls (1 sudrabs un 1 bronza) un ungārs Zoltāns Halmai (2 sudraba un 1 bronza).

## Kalendārs
 — Sacensības;  — fināls (medaļu izcīņa)

## Medaļu ieguvēji
### Medaļnieki

### Sportisti ar vairākām medaļām

### Medaļu sadalījums starp valstīm

*  — Pirmās izcīnītās olimpiskās medaļas valstij šajā sporta veidā
*  — Pirmās izcīnītā zelta medaļas valstij šajā sporta veidā
*  — Pirmās izcīnītā sudraba medaļas valstij šajā sporta veidā
*  — Pirmās izcīnītā bronzas medaļas valstij šajā sporta veidā

## Pārstāvētās valstis un sportisti
* 
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs vienglatlētikas sacensībās startēja 77 sportisti no 12 valstīm. Lielākā daļa no sportistiem, 47 sportisti, bija no Francijas. Pirmoreizi peldēšanas sacensībās olimpiskajās spēlēs startēja: Austrālija, Beļģija, Dānija, Francija, Itālija, Lielbritānija, Nīdernalde, Ungārija, Vācija un Zviedrija.

*Iekavās uzrādīts sportistu skaits no valsts.*

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Peldēšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Sports Reference'') 
* Peldēšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Olympedia'') 
* Peldēšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Olympics'') 
* 
*
Grega dienasgrāmata

**"Grega dienasgrāmata"** () ir amerikāņu rakstnieka un karikatūrista Džefa Kinija bērnu grāmatu sērija. Grāmatas stāsta par tās galvenā varoņa, pusaudža Grega Heflija, piedzīvojumiem. Grāmatas ir noformētas dienasgrāmatas formātā, tās ir papildinātas ar vienkāršiem autora zīmējumiem.

2004. gada maijā Kinijs izlaida "Grega dienasgrāmatas" interneta versiju, kas tika regulāri papildināta līdz pat 2005. gada jūnijam. Pirmā iespiestā sērijas grāmata, "Grega dienasgrāmata", tika publicēta 2007. gada aprīlī. Kopumā sērijā ir izlaistas 15 grāmatas, lielākajai daļai saņemot pozitīvas kritķu atsauksmes. Kopumā pasaulē pārdotas vairāk kā 250 miljonu šīs sērijas grāmatu, tās ir tulkotas 56 valodās. Četras no grāmatām ir tikušas adaptētas filmās.

## Grāmatas
* "Grega dienasgrāmata" (2007);
* "Grega dienasgrāmata 2. Rodriks rullē" (2008);
* "Grega dienasgrāmata 3. Pēdējais salmiņš" (2009);
* "Grega dienasgrāmata 4. Suņudienas" (2009);
* "Grega dienasgrāmata 5. Neglītā patiesība" (2010);
* "Grega dienasgrāmata 6. Gandrīz noziedznieks" (2011):
* "Grega dienasgrāmata 7. Trešais lieks" (2012);
* "Grega dienasgrāmata 8. Nu gan neveicas!" (2013);
* "Grega dienasgrāmata 9. Garais ceļojums" (2014);
* "Grega dienasgrāmata 10. Vecā skola" (2015);
* "Grega dienasgrāmata 11. Uz naža asmens" (2016);
* "Grega dienasgrāmata 12. Laižamies!" (2017);
* "Grega dienasgrāmata 13. Sabrukums" (2018);
* "Grega dienasgrāmata 14. Demontāža" (2019);
* "Grega dienasgrāmata 15. Pašā dibenā" (2020);
* "Grega dienasgrāmata 16. Trāpīts!" (2021);
* "Grega dienasgrāmata 17. Aotiņi pārpilli" (2022);
* "Grega dienasgrāmata 18. Domā ar galvu!" (2023);
* "Grega dienasgrāmata 19. Pilnīgs haoss" (2024).

Papildus 19 sērijas grāmatām ir izlaistas 2 aktivitāšu grāmatas. Tāpat Kinijs ir izlaidis grāmatu sēriju, kurā tiek stāstīts no cita sērijas varoņa, Roulija Džefersona, skatu punkta. Pirmā šīs sērijas grāmata, "Īsta drauga dienasgrāmata. Roulija Džefersona grāmata" tika izlaista 2019. gada aprīlī.

## Filmas
Šī grāmatu sērija ir tikusi adaptēta filmās. Kopumā izlaistas četras filmas, kuru sižets ir balstīts uz sērijas grāmatām.

* "Grega dienasgrāmata" (2010), sižets balstīts uz sērijas pirmās grāmatas;
* "Grega dienasgrāmata 2: Rodriks rullē" (2011), sižets balstīts uz sērijas otrās grāmatas;
* "Grega dienasgrāmata 3: Suņudienas" (2012), sižets balstīts uz sērijas trešās un, galvenokārt, ceturtās grāmatas;
* "Grega dienasgrāmata: Garais ceļojums" (2017), sižets balstīts uz sērijas devītās grāmatas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Grega dienasgrāmata (nozīmju atdalīšana)

**"[[Grega dienasgrāmata]]"** ir Džefa Kinija bērnu grāmatu sērija. Tāpat "Grega dienasgrāmata" var būt arī:

* "Grega dienasgrāmata", pirmā sērijas grāmata;
* "Grega dienasgrāmata", uz grāmatām balstīta filmu sērija;
* "Grega dienasgrāmata", pirmā sērijas filma.
Latvijas Top 40 (2021)

**Latvijas Top 40** ir nacionālās apraides sabiedriskās radiostacijas Latvijas Radio 5 veidotais iknedēļas populārāko dziesmu saraksts. Šajā rakstā ir apkopots to dziesmu saraksts, kas 2021. gadā Latvijas radiostacijas Latvijas Radio 5 iknedēļas populārāko 40 dziesmu sarakstā "Latvijas Top 40" ieguva pirmo vietu, kā arī gada noslēguma četrdesmit vispopulārākās dziesmas valstī.

## Top 40 sastādīšanas princips
Latvijas Top 40 tiek veidots, apkopojot datus par spēlētākajām dziesmām Latvijas populārākajās Top 40 formāta radiostacijās (*airplay*), kā arī visvairāk klausītākajām dziesmām mūzikas straumēšanas platformās *[[Spotify]]* un *[[Deezer]]*.

Topa veidošanai dati par nedēļas spēlētākajām dziesmām Latvijā tiek ņemti no šīm radio stacijām:
* European Hit Radio
* Latvijas Radio 5 (Pieci.lv)
* Latvijas Radio 6 (Radio NABA)
* Rietumu Radio
* Radio SWH SPIN
* Star FM
* Radio SWH
* Radio SWH Rock

Bet, lai iegūtu datus par nedēļas spēlētākajām dziesmām Latvijā tiešsaistes platformās, tiek izmantoti dati no: 
* Deezer, kas pieejami šeit; 
* Spotify, kas pieejami šeit.

Iegūtie dati ir dziesmu saraksts ar reižu skaitu, cik tā bieži ir spēlēta konkrētās nedēļas ietvaros. Šis saraksts tiek sadalīts rangā sākot no 50, tātad populārākā dziesma saņem 50 punktus, nākamā 49 un tā tālāk, ja atskaņojumu skaits ir vienāds, tad dziesma saņem vienādus ranga punktus, bet viena vieta zem tās saņem par attiecīgo punktu skaitu mazāk. Vienīgais izņēmums ir Deezer, kas atskaņojumu skaitu nerāda, tāpēc šis saraksts tiek vienkārši sakārtots no 50 un uz leju.

Šāda veida datu apstrāde izslēdz gadījumus, kad viena radio stacija spēlē dziesmu ar atskaņojumu skaitu, piemēram, 90, bet citās radio stacijās tā spēlēta netiek, bet topā tāda visticamāk iekļūtu, jo citas dziesmas, pat gadījumos, ja tiek spēlētas vairākās radio stacijās, šādu atskaņojumu skaitu var neiegūt. Šajā metodē topā iekļūst dziesmas, kas ir pārstāvētās vairākās radio stacijās, tātad sasniedzot plašāku klausītāju loku.

Kad dati ir savākti un sakārtoti, tiek izveidots vienots dziesmu saraksts, novienādoti dziesmu nosaukumi un saskaitīts, kurai dziesmai ir augstāka kopējā ranga summa — augstāka ranga summa attiecīgi ir augstāka vieta topā.

## Pirmās vietas dziesmu saraksts

## Gada kopsavilkuma Top 40 dziesmu saraksts

## Skatīt arī
* Latvijas Top 40
* Latvijas Radio 5

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā Latvijas Top 40 mājaslapa
* Latvijas Top 40 mūzikas straumēšanas vietnē Spotify
Beļkova sala

**Beļkova sala** (, ) ir neapdzīvota sala Krievijas Federācijas galējos ziemeļos Ziemeļu Ledus okeānā, Anžū salu grupā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā.

## Vēsture
Pirmais no eiropiešiem salu 1808. gadā atklāja jakutu rūpnieks Nikolajs Beļkovs, kurš to nosauca par **Svētā Jāņa salu** (*остров Святого Иоанна*). Nosaukums nebija populārs lietošanā, jo salu turpināja saukt pēc pirmatklājēja vārda un šis nosaukums arī tika apstiprināts oficiāli. Salā nav pastāvīgo iedzīvotāju, ir tikai dažas mednieku apmetnes — povarņas.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Anžū salu rietumos, Laptevu jūrā. 21 km platais Zarjas šaurums austrumos to šķir no Koteļnijas salas. Sala izstiepta ziemeļu—dienvidu virzienā 56 km garumā, platumā līdz 16 km. Salas reljefs līdzens, krasti izlīdzināti, lielākoties krauji. 

Salā valda arktiskās tundras klimats. Augu valsts nabadzīga. Mīt polārlapsa, ziemeļbriedis, baltais lācis, stāvajos krastos putnu tirgi, liedagos — valzirgu kolonijas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* EtoRetro.ru Остров Бельковский, 1974 (3 фото)
Balbišu kapi

**Balbišu kapi** var būt:
* Balbišu kapi Čornajas pagastā;
* Balbišu kapi Ozolaines pagastā.

## Skatīt arī
* Bolbišu kapi
* Balbiši
Emiljēns Žaklēns

**Emiljēns Žaklēns** (; dzimis ) ir franču biatlonists. 2026. gada ziemas olimpisko spēļu čempions stafetē.

## Karjera
Pirmos starptautiskos panākumus guva 2014. gada Pasaules čempionātā jauniešiem, izcīnot trešo vietu 12,5 km individuālajā distancē. 2015. gada Pasaules čempionātā junioriem ieguva bronzas medaļu stafetē. 2015.—2016. gada sezonā sāka piedalīties IBU kausā. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Estešundā ar 35. vietu 20 km individuālajā distancē. 2017.—2018. gada sezonas otrajā PK posmā Hohfilcenē Francijas komandas sastāvā ieguva trešo vietu stafetē. Tas bija viņa pirmais pjedestāls PK posmos. Piedalījās  Phjončhanā, kur ieņēma 77. vietu 20 km distancē un piekto vietu stafetē.

Pirmo reizi individuāli vietu uz goda pjedestāla PK posmā izcīnīja  iedzīšanas sacensībās Hohfilcenē ieņemot trešo vietu. 2020. gada Pasaules čempionātā Antholcā izcīnīja četras medaļas, kļūstot par pasaules čempionu iedzīšanā un stafetē, kā arī iegūstot bronzu 1+1 jauktajā stafetē un 15 km distancē ar kopēju startu. 2021. gada Pasaules čempionātā Pokļukā pēc trešās vietas sprintā vēlreiz kļuva par pasaules čempionu iedzīšanā.

 izcīnīja divas sudraba medaļas — jauktajā un vīriešu stafetē. 2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu Francijas stafetes komandas sastāvā, kā arī ieguva savu pirmo individuālo olimpisko medaļu — bronzu iedzīšanā.

### Riteņbraukšana
Žaklēnu iedvesmojis itāļu riteņbraucējs Marko Pantāni un 2026. gada ziemas olimpisko spēļu laikā viņš, vienojoties ar Pantāni ģimeni, valkāja viņa auskaru.

2026. gada martā Žaklēns pievienojās ** attīstības komandai, vēloties izmēģināt spēkus šosejas riteņbraukšanā, joprojām saglabājot mērķi startēt biatlonā 2030. gada olimpiskajās spēlēs Francijā.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Kulusukas lidosta

**Kulusukas lidosta** (, ) ir lidosta Grenlandes dienvidaustrumos, Kulusukas apdzīvotajā vietā.

Lidostu uzcēla ASV militārie dienesti 1956. gadā radaru DEW līnijas (*Distant Early Warning Line*) vajadzībām. Militārā stacija tika slēgta 1991. gadā. Liela daļa no pasažieriem izmanto šo lidostu, lai tranzītā nokļūtu no Islandes uz Nūku.

Regulārie pasažieru lidojumi visu gadu:
* : Nūka
* : Reikjavika

## Ārējās saites

*
Lerijs Flints

**Lerijs Klekstons Flints jaunākais** (; dzimis , miris ) bija ASV izdevējs un *[[Larry Flynt Publications]]* (LFP) prezidents. LFP pārsvarā nodarbojas ar pornogrāfisko žurnālu izdošanu, piemēram *[[Hustler]]*, un pornogrāfisko video veidošanu, kā arī ir triju pornogrāfisko televīzijas kanālu *Hustler TV* īpašnieks. Flints ir izcīnījis uzvaru vairākās tiesas prāvās, tostarp par ASV Konstitūcijas pirmo labojumu. Viņš tika paralizēts 1978. gadā pēc slepkavības mēģinājuma, ko veica sērijveida slepkava Džozefs Franklins. 2003. gadā žurnāls *[[Arena (žurnāls)|Arena]]* ierindoja Flintu pirmajā vietā starp "50 ietekmīgākajiem cilvēkiem pornoindustrijā".

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Misrožina

**Polārā stacija «Misrožina»** () ir slēgta PSRS polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Izvietojusies Jaunsibīrijas salu arhipelāgā, Jaunsibīrijas salas dienvidrietumu krastā 33 km no Rožina raga. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā.

## Vēsture
Stacija izveidota 1953. gadā, slēgta 1958. gadā. Vēlākos gados saukta par Hidrobāzi (*Гидробаза*) un izmantota kā dažādu hidrogrāfisko, seismoloģisko un citu ekspedīciju bāzes vieta.

## Atsauces

## Ārējās saites
* EtoRetro.ru Гидробаза на о.Новая Сибирь, 1977 (5 фото)
Istmijas spēles

thumb|330px|Istmijas spēļu laikā Tits Kvinkcijs Flaminins pasludina brīvību Grieķijai. 1850. gada grāmatas ilustrācija.
**Istmijas spēles** (sengr. *Ίσθμια*) bija viens no četriem antīkajiem visgrieķijas agoniem. Sengrieķu spēles par godu Poseidonam Korintas zemesšaurumā (Istmijā) tika rīkotas ik katrus divus gadus, domājams, katras olimpiādes otrajā un ceturtajā pavasarī.

Mīti to izcelsmi attiecina uz aizvēsturiskiem laikiem, un par agona izcelsmi uzskata pašu Poseidonu. Saskaņā ar vienu no mītiem, Sīzifs, apglabājot jūrā noslīkušo Melikertu, dibināja Istmijas spēles piemiņai par noslīkušo. Cits mīts spēļu dibināšanu piedēvē Tēzejam pēc Skirona un Sinisa nonāvēšanas. Vēsturiski tās, domājams, radās vai vismaz ieguva savu visgrieķisko nozīmi tikai pēc Kipselīdu tirānijas gāšanas (ap 582. gadu pr.Kr.)

Šo agonu pārraudzīja korintieši, taču goda pārstāvniecība tajā bija atēniešiem, par godu viņu varonim Tēzejam. Savukārt elīdiešiem dalība spēlēs tika liegta. Spēļu norise, kā visos citos agonos, sākās ar svētā pamiera pasludināšanu.

Sacensības notika atlētikā, jāšanā, poēzijā un mūzikā. Par to, ka Istmijas spēļu sastāvdaļa bija arī sacensības mūzikā, liecina sengrieķu dzejnieks Halkīdas Euforions, kura darbs "Par Istmijas spēlēm" ir saglabājies vēlākos Afineja atstāstījumos.

Spēles, domājams, ilga vairākas dienas. Uzvarētājs saņēma palmas zaru un vainagu, kas arhaiskajā laikā tika vīts no priežu zariem, bet klasiskajā laikā no selerijām.

Istmijas spēļu laikā romiešu pulkvedis Kvinkcijs Flaminīns publiski paziņoja par Maķedonijas hegemonijas beigām. Šo notikumu savā darbā atspoguļoja angļu karikatūrists un ilustrators Džons Ličs.

Kopā ar citām antīkajām spēlēm šīs spēles 4. gadsimtā imperators Teodosijs I aizliedza kā pagāniskas.

## Skatīt arī
Antīkās olimpiskās spēles
Kānākas lidosta

**Kānākas lidosta** (, ) ir civilā lidosta Grenlandes ziemeļrietumos, Kānākas apdzīvotajā vietā. Tā ir galvenā apgādes lidosta Grenlandes ziemeļu rajonos. Atklāta 1991. gadā, jo relatīvi netālu esošajā Tules aviobāzē nebija iespējams nodrošināt regulārus pasažieru pārvadājumus.

Regulārie pasažieru lidojumi visu gadu notiek:
* : Tules aviobāze, Upernavika
Sezonālie lidojumi:
* : Ilulisata

## Ārējās saites

*
Upernavikas lidosta

**Upernavikas lidosta** (, ) ir civilā lidosta Grenlandes rietumos, Upernavikas apdzīvotajā vietā.

Regulārie pasažieru lidojumi visu gadu notiek:
* : Ilulisata, Kānāka, Tules aviobāze.

## Ārējās saites

*
Kārsutas lidosta

**Kārsutas lidosta** (, ) ir civilā lidosta Grenlandes rietumos, Kārsutas apdzīvotajā vietā. Lidosta atklāta 1999. gadā, lai apkalpotu Ūmmannakas apdzīvoto vietu, kas atrodas  25 kilometrus uz dienvidrietumiem no lidostas. Pasažieri uz to tiek nogādāti ar helikopteriem.

Regulārie pasažieru lidojumi visu gadu notiek:
* : Ilulisata

## Ārējās saites

*
Delonga salas

**Delonga salas** (, ) ir neapdzīvotu salu grupa Krievijas Federācijas galējos ziemeļos Ziemeļu Ledus okeānā, Jaunsibīrijas salu arhipelāgā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā. Salu teritorija kopš 2018. gada 2. marta ietilpst valsts dabas liegumā «Jaunsibīrijas salas».

## Ģeogrāfija
Salas izvietojušās Austrumsibīrijas jūras ziemeļrietumos uz ziemeļaustrumiem no Anžū salām. Salu grupā piecas salas: Benneta sala (156 km²), Žohova sala (58 km²), Henrietas sala (12 km²), Žanetes sala (3,3 km²) un Viļkicka sala (1,5 km²). Salas vulkāniskas izcelsmes, daļēji klātas ar ledājiem. Nosauktas par godu amerikāņu polārpētniekam Džordžam Delongam, kurš 1879.—1881. gada ekspedīcijā ar jahtu *Jeannette* atklāja Benneta, Henrietes un Žanetes salas. Žohova un Viļkicka salas 1914. gadā atklāja Borisa Viļkicka ekspedīcija ar kuģiem *Taimir* un *Vaigač*.

Henrietes un Žohova salās darbojās polārstacijas Ostrovgenrieti (1937—1939) un Ostrovžohova (1957—1993).

## Atsauces

## Ārējās saites
Ilulisatas lidosta

**Ilulisatas lidosta** (, ) ir starptautiska lidosta Grenlandes rietumos, Ilulisatas apdzīvotajā vietā. Lidosta izbūvēta 1983. gadā ar Eiropas Kopienas atbalstu.

No lidostas visu gadu notiek regulāri pasažieru lidojumi uz šādām pilsētām:
* : Āsiātas, Kangerlusuaka, Nūka, Kānāka, Kārsuta, Sisimiuta, Upernavika
Sezonāli pasažieru lidojumi notiek uz šādām pilsētām:
* : Kehlavīka, Reikjavika

## Ārējās saites

*
Nerleritinātas lidosta

**Nerleritinātas lidosta** (, ) ir lidosta Grenlandes austrumos, Džeimsona Zemē pie Skorsbija līča. Lidosta apkalpo Itokortormītas apdzīvoto vietu 40 kilometrus uz dienvidaustrumiem, tāpēc pasažieru transfēram lidostā dežurē helikopters. Lidostu 1985. gadā izbūvēja ASV kompānija ARCO naftas izlūkošanas vajadzībām, bet 1990. gadā tā tika pārdota Grenlandei.

Regulārie pasažieru lidojumi visu gadu notiek:
* : Akureiri

## Ārējās saites

*
Pāmiutas lidosta

**Pāmiutas lidosta** (, ) ir civilā lidosta Grenlandes dienvidos, Pāmiutas apdzīvotajā vietā. Uzcelta 2007. gadā, nomainot heliportu.

Regulārie pasažieru lidojumi visu gadu notiek:
* : Narsarsuaka, Nūka

## Ārējās saites

*
Pīrija Zeme

**Pīrija Zeme** () ir pussala Grenlandes galējos ziemeļos, Grenlandes nacionālā parka teritorijā. To no rietumiem ierobežo Viktorijas fjords, bet austrumiem — Independensas fjords. Pussalas platums ir apmēram 375 kilometri. No ziemeļiem to apskalo Linkolna jūra un Vandela jūra. Pussalas Morisa Džesepa rags ir Grenlandes tālākais ziemeļu punkts.

Pussala nosaukta polārpētnieka Roberta Pīrija vārdā, kas no 1891. līdz 1892. gadam apceļoja pussalas piekrasti un uzskatīja to par salu. 1993. gadā pussalā tika atklātas ievērojamas svina un cinka atradnes.

## Ārējās saites