open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Atlas V/531

**Atlas V/531** ir ASV nesējraķetes Atlas V konfigurācija. Tajā izmantots standarta centrālais bloks ar Krievijā ražotu dzinēju RD-180. Otrajā pakāpē izmantota viena dzinēja versija Centaur SEC. Šajā konfigurācijā ir trīs cietās degvielas starta paātrinātāji. Derīgās kravas nosegšanai izmanto plūsmvirzi ar 5,4 m diametru.

*Atlas V/531* zemā orbītā (28,5° slīpumā) spēj nogādāt  kravas. Ģeostacionārajā pārejas orbītā var pacelt 7475 kg kravas.

Nesējraķetes izgatavošanu un palaišanu nodrošina United Launch Alliance (Lockheed Martin un Boeing kopuzņēmums); līdz 2006. gadam — *Lockheed Martin*.

Līdz 2012. gada septembrim *Atlas V/531* veikusi 2 startus, abi veiksmīgi. 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Atlas-5(531) Günter Dirk Krebs
Bādzilce

**Bādzilce** () ir kūrortpilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā uz austrumiem no Rostokas. Iedzīvotāju skaits — 1689 cilvēki (2010. gada 31. decembrī). Tās platība ir 26,37 km².

## Atsauces

## Ārējās saites
Elektrovilcienu maršruts Tallina—Aegvīdu—Tallina

right|thumb|300px|Ekektrovilciens Aegvīdu stacijā
**Tallina—Aegvīdu—Tallina** () ir piepilsētas elektrovilcienu maršruts Igaunijā, kas apkalpo Tallinas pilsētu un Harju apriņka austrumu pagastus. Maršruta kopgarums — 56,8 km.

## Maršruta elektrifikācija
* 1974. gads — Tallina—Kehra (38,9 km)
* 1978. gads — Kehra—Aegvīdu (+17,9 km)
* no 1986. — 1987. gadam posmā Ilemiste—Aegvīdu izbūvēts un elektrificēts otrais sliežu ceļš.

## Pieturas
Tallinas—Aegvīdu maršrutā ir 13 pieturas:

* Tallinas centrālā stacija
* Kitsekila
* Ilemiste
* Vese
* Lagedi 
* Kulli 
* Arukila 
* Rāziku
* Parila
* Kehra
* Lahinguvelja
* Mustjē
* Aegvīdu

## Atsauces
Henerala Bernardo O'Higinsa

**Henerala Bernardo O'Higinsa** (), civilais nosaukums **Puertokovadonga** *(Puerto Covadonga)*, ir Čīles vissezonas polārstacija Antarktīdā, Magelanesas un Čīles Antaktikas reģiona Antartikas komūnas administratīvais centrs. Stacija izvietota uz nelielas saliņas Legupila ragā Triniti pussalas piekrastē Brensfīlda šauruma krastā.

Stacija izveidota 1948. gada 18. februārī un nosaukta par godu Čīles nacionālajam varonim, vienam no valsts dibinātājiem Bernardo O'Higinsam Rikelmem. Vienīga Čīles pastāvīgā polārstacija Antarktīdas kontinentālajā daļā. Ziemā stacijā uzturas 18—21 cilvēki, galvenokārt militārpersonas, vasarā stacija var uzņemt līdz 60 cilvēku vienlaicīgi.

1991. gadā O'Higinsas stacijā tika izstādīta Vācijas Aerokosmiskā centra *(Deutsches Zentrum für Luft- und Raumfahrt)* satelītu zemes stacija GARS *(German Antarctic Receiving Station)*, kas uztver daļu no satelītos uzkrātās informācijas periodos, kad tā nav uztverama citās zemes stacijās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lejasvācu valoda

**Lejasvācu valoda** (*Plattdüütsch*), arī **lejassakšu valoda**, ir rietumģermāņu valoda, kura galvenokārt izplatīta Vācijas ziemeļos, Nīderlandes ziemeļaustrumos un Dānijas dienvidos. Vēsturiski lejasvācu valoda attīstījusies no sensakšu valodas. Ģeogrāfiskā robeža starp lejasvācu un augšvācu valodu ir "Diseldorfa-Magdeburga-Frankfurte pie Oderas" līnija. Viduslaikos lejasvācu valoda bija Hanzas savienības *[[lingua franca]]*. Lejasvācu valodā runāja daudzi vācbaltieši.

Lejasvācu valodas attīstību iedala trijos posmos: **sensakšu** valoda (8.—11. gadsimts), **viduslejasvācu** jeb viduslejvācu valoda (12.—16. gadsimts) un **jaunlejasvācu** jeb jaunlejvācu valoda (no 16. gadsimta līdz mūsdienām).

Sensakšu valoda uzskatāma par patstāvīgu valodu, kas drīzāk līdzīga holandiešu valodai, nevis (mūsdienu standarta vācu valodas priekštecei) augšvācu valodai, taču dažādu iemeslu dēļ tā tuvinājusies ar augšvācu valodu un mūsdienās kļuvusi drīzāk par dialektu.

## Iezīmes
Lejasvācu valodu neietekmēja tā saucamā augšvācu līdzskaņu pārvirze, tādējādi daudzi lejasvācu vārdi ir līdzīgāki to holandiešu (un arī angļu) analogiem, piemēram:

**lejasvācu (holandiešu, angļu) līdzskaņi → augšvācu līdzskaņi**

**k → ch:**

* lejasv., hol. *ik* — augšv. *ich*
* lejasv., hol. *koken* (angļu *cook*) — augšv. *kochen*
* lejasv., hol. *maken*, angļu *make* — augšv. *machen*

**d → t:**
* lejasv., hol. *dag*, angļu *day* ↔ augšv. *Tag*

taču **d → d:** (angļu valodā pārvirzījies uz **th**)
* lejasv. *dat, Doorn*, hol. *dat, doorn* (angļu *that, thorn*) ↔ augšv. *das, Dorn*

**t → s:**
* lejasv., hol. *dat, wat, eten*, angļu *that, what, eat* ↔ augšv. *das, was, essen*

**t → z:**
* lejasv. *Tied, Timmer*, hol. *tijd*, dialektā *timmer*, angļu *tide, timber* ↔ augšv. *Zeit, Zimmer*

**t → tz:**
* lejasv. *sitten*, hol. *zitten*, angļu *sit* ↔ augšv. *sitzen*

**p → f:**
* lejasv. *slapen, slopen*, hol. *slapen*, angļu *sleep* ↔ augšv. *schlafen*
* lejasv. *Schipp*, hol. *schip*, angļu *ship* ↔ augšv. *Schiff*

**p → pf:**
* lejasv. *Peper*, hol. *peper*, angļu *pepper* ↔ augšv. *Pfeffer*

**v, w, f → b:**
* lejasv. *Wief, Wiewer*, hol. *wijf, wijven*, angļu *wife, wives* ↔ augšv. *Weib, Weiber*
* lejasv. *leev, leewer*, hol., senangļu *lief* ↔ augšv. *lieb, lieber*

## Ietekme uz latviešu valodu
Fonētikas un gramatikas ziņā uz latviešu valodu vislielāko iespaidu atstājušas Baltijas somu valodas, taču vārdu krājuma ziņā, iespējams, neviena valoda nav atstājusi tik lielu ietekmi kā lejasvācu.

Savā monogrāfijā *Etimoloģijas vārdnīca* Konstantīns Karulis cenšas identificēt precīzu avotu katram ģermānismam, attiecīgi, vai tie ir no lejasvācu, augšvācu vai holandiešu valodas.

Piemēram, latviešu saiklim "un" kā izcelsmi viņš min tieši lejasvācu *un* (sal. mūsdienu holandiešu *en*), kas viņaprāt izkonkurēja un aizstāja tajā laikā līdzāspastāvējušos augšvācu *und* un *unde*.

## Augšvācu dominances iemesli
Vairums autoru min Mārtiņa Lutera bībeles tulkojumu augšvācu valodā kā iemeslu augšvācu valodas dominancei un prestižam tajā laikā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikipēdija lejasvācu valodā
Lahinguvelja

**Lahinguvelja** () ir dzelzceļa pieturas punkts Igaunijā, Harju apriņķa Anijas pagasta Vikipalu ciemā, dzelzceļa iecirknī Ilemiste—Tapa. Lahinguveljas pieturas punkts atrodas 15,2 km attālumā no Aegvīdu, 44 km attālumā no Tallinas un tajā pietur piepilsētas pasažieru elektrovilcienu maršruta Tallina—Aegvīdu—Tallina vilcieni. Starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni Lahinguveljas pieturas punktā apstāšanos neveic.

2011. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu Lahinguveljas pieturas punktā tika izbūvētas divas jaunas pasažieru malas platformas. Platformu garums - 30 m, augstums 550 mm. Pasažieru iekāpšana un izkāpšana tiek veikta no vilciena sastāva pirmā vagona.

## Vēsture

1939. gadā atklātais dzelzceļa pasažieru pieturas punkts, pieminot Kehras kauju, tika nosaukts par Lahinguvelju (burtiski — ‘Kaujas lauks’). Kehras kauja (1919. gada 4. janvāris) bija nozīmīgs pagrieziena punkts Igaunijas neatkarības cīņu laikā, kurā tika sakauti sarkanās armijas spēki. Kaujas vietu bija iecerēts izveidot par nozīmīgu kara piemiņas vietu ar regulāru skolu mācību ekskursiju un citu interesentu pieplūdumu. No Kehras stacijas piekļuve kaujas vietām bija neizdevīga, tāpēc Tallinas—Tapas dzelzceļa līnijā starp Kehras un Aegvīdu dzelzceļa stacijām tika izveidots pieturas punkts. Kehras kaujas piemiņas vietu tika iecerēts atklāt 1940. gada 23. jūnijā, taču sakarā ar pēkšņo valsts okupāciju tas tā arī nenotika.

Tikai 1957. gada maijā pieturas punktam nosaukumu atņēma, piešķirot 7 km attālumā esošā Vikipalu ciema vārdu. 

2009. gadā pēc ilgām diskusijām sākotnējais Lahinguveljas vārds pieturas punktam tika atgriezts.

## Atsauces
Starptautiskā Teorētiskās un praktiskās ķīmijas apvienība

**Starptautiskā Teorētiskās un praktiskās ķīmijas apvienība** jeb **IUPAC** (no ) ir starptautiska nevalstiska organizācija, kas apvieno dažādu valstu ķīmiķus. Tā regulē visu, kas ir saistīts ar ķīmiskām vielām, elementiem un citiem jauniem atklājumiem ķīmijā. Katrai ķīmiskai vielai ir IUPAC piešķirts nosaukums. Tas pats attiecas arī uz ķīmiskajiem elementiem. Izņēmumi ir vienīgi tie elementi, kuriem ir pagaidu nosaukums, piemēram, vēl neatklātais ununennijs (119. elements) un tālākie elementi. Organizācija ir dibināta 1919. gadā. IUPAC ir Starptautiskās Zinātņu padomes (ICSU) biedrs.

## Skatīt arī
* IUPAC nomenklatūra

## Atsauces
Ribnica-Damgartene

**Ribnica-Damgartene** (, kopš 2009. gada oficiāli **[[Dzintars|Dzintara]] pilsēta Ribnica-Damgartene** ()) ir pilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā uz ziemeļaustrumiem no Rostokas pie Reknicas upes ietekas Ribnicas ezerā. Āmtes centrs. Dzintara rotaslietu ražošana. Dzintara muzejs. Brīvdabas muzejs.

Vēsturiski attīstījusies kā divas atsevišķas pilsētas - Ribnica un Damgartene, apvienotas 1950. gadā. Ribnica vēsturiski Mēklenburgas, bet Damgartene - Pomerānijas sastāvā. 1934. gadā Ribnicā tika uzcelta hidroplānu rūpnīca *Walter-Bachmann-Flugzeugbau KG*. Vienlaicīgi Damgartenē tika izveidota gaisa spēku karabāze. Pēc Otrā pasaules kara no 1953. līdz 1993. gadam karabāzi izmantoja PSRS gaisa spēki.

Damgartenē jaunības dienas pavadīja VDR funkcionārs Egons Krencs (*Egon Krenz*, 1937).

## Atsauces

## Ārējās saites
Bona Sforca

**Bona Sforca** (, , , ; dzimusi , mirusi ) bija Polijas karaļa Sigismunda I Vecā otrā sieva, Polijas karaliene un Lietuvas lielkņaze no 1518. līdz 1548. gadam.

Dzimusi ietekmīgo Milānas valdnieku Sforcu ģimenē. 1518. gadā Krakovā kļuva par Polijas karaļa Sigismunds I Vecā otro sievu. Iesaistījās politikā un kļuva par vienu no valsts ietekmīgākajiem cilvēkiem. Meitu laulību politikas ietvaros centās nostiprināt ietekmi arī citās valstīs. Pēc vīra nāves konfliktēja ar dēlu, Polijas karali Sigismundu II Augustu. 1556. gadā emigrēja uz Bari, kur mirusi 1557. gadā. Iespējams noindēta.

## Ārējās saites
Elfrīda Karlsone-Kukaine

**Elfrīda Karlsone-Kukaine** (bijusi arī **Bērziņa**; dzimusi , mirusi ) bija latviešu vieglatlēte, pasniedzēja.

Viņa piedalījās , kur diska mešanā izcīnījusi 14. vietu ar 30,60 m. Ar Zinaīdu Liepiņu bijušas pirmās Latvijas sportistes, kas piedalījušās Olimpiskajās spēlēs (startējušas vienā dienā). Piedalījusies divās "sieviešu Olimpiādēs": 1926. gadā Gēteborgā un 1931. gadā Prāgā. 1926. gadā izcīnījusi 4. vietu lodes grūšanā, savukārt 1931. gadā — 4. vietu diska mešanā. Laikā no 1923. līdz 1931. gadam E. Karlsone 52 reizes laboja Latvijas rekordus deviņās disciplīnās. Tāpat uzstādījusi par pasaules rekordiem labākus rezultātus pieccīņā, lodes grūšanā un šķēpa mešanā, taču tie nav tikuši apstiprināti. Vēl viņa 33 reizes karjeras laikā kļuva par Latvijas čempioni.

Izglītību ieguvusi Latvijas Tautas universitātes Fiziskajā audzināšanas institūtā, Fiziskās audzināšanas augstskolā Špandavā, Vācijā, beigusi arī Latvijas konservatoriju. Strādājusi Latvijas Tautas universitātes Fiziskajā audzināšanas institūtā, Rīgas pilsētas 3. ģimnāzijā, bijusi "Latvijas Vanagi" organizācijas vanadžu priekšniece. 1944. gadā emigrējusi uz Vāciju, vēlāk — Kanādu. Tur bija Rietumontārio universitātes docētāja un sieviešu sporta direktore.

1932. gadā salaulājusies ar mehānikas studentu Kārli Kukaini (1909 Rīga — 1968 Rīga), arestēts 1940. gadā. Otrais vīrs — tautsaimnieks Roberts Bērziņš (1906 Mujānu pagasts — 1983 Londona, Kanādā).

1935. gadā E. Karlsone-Kukaine tika apbalvota ar V šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

Mirusi 1983. gada 4. jūnijā Londonā, Ontārio, Kanādā. Apglabāta Latviešu kapos Katskiļos, Ņujorkā, ASV.

## Atsauces
;Kopējās

* 
* 
* 

;Konkrētās

## Ārējās saites
Tanahs

**Tanahs** (, ) ir termins jūdaismā, ar kuru apzīmē ebreju Bībeles kanonus. Būtībā tas ir akronīms, kuru veido pirmie ebreju alfabēta burti no Tanaha tradicionālā apakšiedalījuma: Toras ("Likumi"), Neviim ("Pravieši") un Ketuvim ("raksti"). Tanahā ir apvienotas 24 grāmatas: 5 Toras grāmatas (tiek sauktas arī par Mozus grāmatām), 8 praviešu grāmatas un 11 pārējo rakstu grāmatas.

Tanahs ir svētais teksts jūdaismā un ir cieši saistīts ar kristiešu Veco Derību, lai gan pastāv atšķirības kanona struktūrā un interpretācijā. Tanaha tekstus ebreju tradīcijā lasa un studē oriģinālvalodā – bibliskajā ivritā, ar dažiem tekstiem aramiešu valodā.

## Vēsture
thumb|left
Tanaha veidošanās sākās ar mutvārdu tradīciju, kas tika nodota no paaudzes paaudzē. Senākās Tanaha daļas, īpaši Torā aprakstītie likumi un stāsti, tika nodotas mutiski, pirms tās tika pierakstītas. Pēc ebreju tradīcijas Tora tika atklāta Mozum Sinaja kalnā ap 13. gadsimtu p.m.ē., un kopš tā laika tā tika nodota un pierakstīta dažādos laikos.

Pirmie Tanaha teksti tika pierakstīti aptuveni 10.–5. gadsimtā p.m.ē., galvenokārt senebreju valodā, ar dažām daļām aramiešu valodā. Lai gan Tanaha kanons veidojās pakāpeniski, viens no nozīmīgākajiem notikumiem tā nostiprināšanā bija Jāmnijas sinode (90.–100. g. m.ē.), kur ebreju zinātnieki apsprieda dažādu tekstu autoritāti. Tajā tika apstiprināts Tanaha 24 grāmatu sastāvs, no kura kristīgā tradīcija vēlāk veidoja Veco Derību. 

No 7. līdz 10. gadsimtam m.ē. masoreti (ebreju rakstu zinātnieki) izveidoja Masoretisko tekstu, kas kļuva par standarta versiju ebreju Bībelei. Viņi izstrādāja precīzu burtu un patskaņu pieraksta sistēmu, lai saglabātu pareizu lasījumu un izrunu. 

## Ārējās saites
Temuko

**Temuko** () ir pilsēta Čīlē, Araukānijas reģiona un Kautinas provinces administratīvais centrs. 2012. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 269 tūkstoši iedzīvotāju. Pēc iedzīvotāju skaita Temuko ir sestā lielākā Čīles pilsēta. Tā atrodas aptuveni 670 km uz dienvidiem no valsts galvaspilsētas Santjago. Pilsētu 1881. gadā dibināja spāņi. Pirms tam šajā apgabalā dzīvoja mapuču cilts indiāņi.

Temuko īslaicīgi ir dzīvojuši divi Nobela prēmijas literatūrā laureāti Gabriela Mistrala un Pablo Neruda.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rāziku (stacija)

**Rāziku** () ir dzelzceļa stacija Igaunijā, Harju apriņķa Rāziku pagasta Rāziku ciemā, dzelzceļa iecirknī Ilemiste—Tapa un tā atrodas 27,1 km attālumā no Aegvīdu, 31,7 km attālumā no Tallinas un 48 km attālumā no Tapas. Rāziku stacija apkalpo vietējo un piepilsētas pasažieru vilcienu satiksmi. 

Rāziku pietur Tapas (Tartu, Valgas, Rakveres, Narvas) un Tallinas virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni, kā arī piepilsētas elektrovilcienu maršruta Tallina—Aegvīdu—Tallina elektrovilcieni.

## Vēsture
Igaunijas pirmā dzelzceļa Baltijas Osta—Rēvele—Tosno būvniecība norisinājās no 1869. līdz 1870. gadam. Atklāšanas gadā posmā Rēvele—Tapa tika ierīkotas tikai divas stacijas — Rāzika (, ) un Šarlotenhofa (, ). Abas stacijas tika izbūvētas pēc vienota tipveida dzelzceļa projekta, tāpēc gan koka pasažieru stacijas ēkas, gan ūdenstorņi abās stacijās bija gandrīz identiski dvīņi. 
1998. gadā Rāziku stacijas ēka tika nojaukta. Līdz mūsdienām (2012. gads) saglabājies ūdenstornis un divas citas ēkas.

No 2011. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu Rāziku stacijā tika izbūvētas divas jaunas pasažieru starpceļu platformas. Platformu augstums - 550 mm, garums - 210 m.

## Foto galerija

Raasiku jaam-perroonid.JPG|Sliežu ceļi un padomju laiku pasažieru platformas Rāziku stacijā. 2009. gads.
Raasiku raudteejaama elamu2.jpg|Rāziku stacijas dzīvojamā ēka. Detaļa. 2012. gads.
Raasiku veetorn.jpg|Rāziku stacijas ūdenstornis.
Raasiku raudteejaama elamu1.jpg|Rāziku stacijas dienesta ēka. 2012. gads.


## Atsauces
Elektriskā vijole

thumb|181px|Elektriskā vijole ''YAMAHA SV-100''
**Elektriskā vijole** ir vijole, kam ir elektriskā signāla izeja. Par elektriskajām vijolēm visbiežāk sauc vijoles ar elektromagnētiskiem skaņas noņēmējiem, kas pārraida no stīgu vibrācijas radušos elektrisko signālu pastiprinātājā. Dažkārt tā mēdz dēvēt arī akustiskās vijoles, kam ir pievienots elektrisks skaņas noņēmējs, tomēr šādām vijolēm lieto precīzāku terminu — *elektroakustiskās vijoles*.

Vijoles ar elektriski pastiprinātu skaņu ir pastāvējušas kopš 1920. gadiem. Džeza un blūza izpildītājs Stafs Smits tiek uzskatīts par pirmo mūziķi, kas izmantoja skaņas noņēmējus un pastiprinātājus vijolei. Kopš 1930. gadiem daži mūzikas uzņēmumi elektriskās vijoles sāka pārdot komerciāli, bet kopš 1990. gadiem sākās ļoti straujš elektrisko vijoļu pieprasījuma un piedāvājuma kāpums mūzikas tirgū.

Elektriskās vijoles skaņa mēdz būt raupjāka un asāka nekā akustiskajai vijolei. Skaņas signāli diezgan bieži tiek elektroniski apstrādāti līdzīgi kā elektriskajai ģitārai, radot skaņas aizturi, atbalsi, daudzskanību, distorsiju un citus efektus.
Arukila (stacija)

**Arukila** () ir dzelzceļa pieturas punkts Igaunijā, Harju apriņķa Rāziku pagasta Arukilas ciemā, dzelzceļa iecirknī Ilemiste—Tapa. Arukilas pieturas punkts atrodas 26 km attālumā no Tallinas, 32,8 km attālumā no Aegvīdu un tajā pietur Tapas (Tartu, Valgas, Rakveres) un Tallinas virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni, kā arī piepilsētas elektrovilcienu maršruta Tallina—Aegvīdu—Tallina elektrovilcieni..

## Vēsture
Igaunijas pirmā dzelzceļa Baltijas Osta—Rēvele—Tosno būvniecība norisinājās no 1869. līdz 1870. gadam. 

1898. gadā pēc īpaša Arukilas muižas (, ) muižnieka Baranova (, ) pasūtījuma Arukilā tika izveidots privāts dzelzceļa pieturas punkts. Līdz 1891. gadam ziemas sezonas laikā Baranovkas pieturas punktu varēja izmantot tika pats Baranovs un viņa ģimenes locekļi. 1924. gadā pieturas punktā tika izbūvēti divi sānu ceļi, bet pietura ieguva Arukilas nosaukumu.  

2011. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu Arukilas pieturas punktā tika izbūvētas divas jaunas pasažieru starpceļu platformas. Platformu augstums - 550 mm, garums - 100 m.

## Attēlu galerija

Attēls:Peter von Baranoff.jpg|Pēteris Pauls Aleksandrs fon Baranovs
Attēls:Aruküla raudteepeatus, vaade Tartu suunas, 6. märts 2012.jpg
Attēls:Aruküla raudteepeatus, vaade ülesõidukohalt Tartu suunas, 6. märts 2012.jpg


## Atsauces
Oskars Freire

**Oskars Freire Gomess** (; dzimis  Torrelavegā, Kantabrijā) ir bijušais profesionālais Spānijas šosejas riteņbraucējs. Viņš bija viens no labākajiem sprinteriem šosejas riteņbraukšanā, trīs reizes uzvarējis Pasaules čempionāta grupas braucienā. Šajā rādītājā viņš atkārtojis Alfredo Bindas, Rika Van Stēnbergena un Edija Merksa sasniegto. Karjeras pēdējos gados vairāk pievērsies riteņbraukšanas klasikām. Trīs reizes uzvarējis arī Milāna—Sanremo sacensībās.

Būdams maza auguma, Freire tomēr bija spējīgs sprinteris. Viņš izmantojis atšķirīgu treniņu filozofiju no citiem profesionāliem riteņbraucējiem, bieži veicot pat divas reizes īsākus treniņus kā savi kolēģi.

Lielākos panākumus guvis **' un **' komandās. Pēdējā viņa pārstāvētā komanda bija **.

## Atsauces

## Ārējās saites

*  

* Profils ''Katusha'' vietnē
Arkandželo Korelli

**Arkandželo Korelli** (; dzimis , miris ) bija itāliešu baroka mūzikas komponists un vijolnieks. Viņa sacerējumi atstāja lielu ietekmi uz kamermūzikas attīstību. Korelli popularizēja un ieviesa nosaukumu tolaik mazzināmam mūzikas žanram — concerto grosso (lielajam koncertam). Viņa virtuozais vijoļspēles stils kļuva par aizsākumu modernajam vijoles mūzikas stilam 18.—19. gadsimtā.

Korelli dzīves laikā sakomponēja 48 trio sonātes, 12 vijoles un continuo sonātes, 12 concerti grossi. Kopumā komponistam autentificēti ir seši opusi.

## Atsauces
Karina Ploka

**Karina Ploka** (dzimusi **Korna**  Ventspilī) ir latviešu juriste un bijusī vairāku ministriju parlamentārā sekretāre. Bijusi finanšu ministra padomniece.

## Biogrāfija
1994. gadā pabeigusi Ventspils 1. vidusskolu, 2000. gadā ieguvusi juristes kvalifikāciju Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē, tāpat studējusi Rīgas Juridiskajā augstskolā.

2002. gadā K.&nbsp;Ploka bijusi Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisijas ārējo sakaru nodaļas vadītāja, laikā no 2002. gada novembra līdz 2004. gada septembrim viņa strādāja Satversmes tiesā par tiesneša palīdzi. Pēc tam kļuva par konsultanti Saeimas juridiskajā birojā (līdz 2005. gada februārim). Kopš 2005. gada augusta vada inženierkomunikāciju turētāju sadarbības padomes likumdošanas un normatīvo aktu pilnveidošanas komiteju. No 2005. gada februāra līdz 2010. gada novembrim bijusi uzņēmuma "Latvijas Gāze" nekustamo īpašumu daļas vadītāja. K.&nbsp;Ploka ir bijusi partijas "Sabiedrība citai politikai" valdes locekle (2008—2011). Kopš 2010. gada marta ir partijas apvienības "Vienotība" (kopš 2011. gada novembra — partija) valdes locekle.  kļuva par Tieslietu ministrijas parlamentāro sekretāri, amatā esot līdz , nākamajā dienā kļūstot par Finanšu ministrijas parlamentāro sekretāri. 2013. gada martā tikusi atstādināta no amata.

2009. gadā kandidējusi Eiropas Parlamenta vēlēšanās no "Sabiedrība citai politikai" saraksta, taču netika ievēlēta. Tāpat neveiksmīgi kandidējusi 10. Saeimas vēlēšanās 2010. gadā un 11. Saeimas vēlēšanās 2011. gadā no "Vienotības" saraksta. 2021. gada pašvaldību vēlēšanās nesekmīgi kandidēja uz vietu Liepājas valstspilsētas domē no apvienotā Kustības "PAR!", "Vienotības" un "Progresīvie" saraksta.

## Atsauces
;Kopējās

* 
* 

;Konkrētās

## Ārējās saites
* "Vienotības" profils
*
Albānijas futbola Superlīga

**Albānijas Superlīga** () ir Albānijas augstākā futbola līga, kas dibināta 1930. gadā. Čempionātā piedalās 10 komandas. Sezona parasti sākas augustā un noslēdzas maijā. Visvairāk čempiontitulu ir izcīnījis klubs *[[KF Tirana]]* (26).

## Klubi 2022.—2023. gada sezonā

## Tituli

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā tīmekļa vietne 
* Līgas profils ''transfermarkt.com''
B1 vitamīns

**B<sub>1</sub> vitamīns** jeb **tiamīns** ir ūdenī šķīstošs vitamīns. Tā aktīvā forma tiamīna pirofosfāts ir dažādu ogļhidrātu un olbaltumvielu maiņā iesaistītu fermentu koferments. B1 vitamīna visvairāk ir negrauzdētos zemesriekstos (vidēji 0,90 mg/100 g), cūkgaļā (vidēji 0,80 mg/100 g), kaltētos zirņos (vidēji 0,77 mg/100 g), klijās (vidēji 0,65 mg/100 g) un auzu pārslās (vidēji 0,57 mg/100 g).

## B<sub>1</sub> hipovitaminoze
Hroniska etanola lietošana var izraisīt B1 hipovitaminozi, kas savukārt izraisa Vernikes encefalopātiju, kas rietumu pasaulē ir izplatītākā tiamīna trūkuma izpausme. Tā izpaužas ar apziņas un īslaicīgās atmiņas zudumiem, dezorientāciju, halucinācijām, līdzsvara traucējumiem. Ar šo slimību slimo ap 1% populācijas, galvenokārt alkoholiķi. Tās uzliesmojuma periodā, nepietiekami kontrolējot vitamīna deficītu, nāvējošs iznākums ir apmēram 20% gadījumu.

## Atsauces
Kulli (stacija)

**Kulli** () ir dzelzceļa pieturas punkts Igaunijā, Harju apriņķa Rāziku pagasta Kulli ciemā, dzelzceļa iecirknī Ilemiste—Tapa. Kulli pieturas punkts atrodas 19,4 km attālumā no Tallinas, 37,3 km attālumā no Aegvīdu un tajā pietur piepilsētas pasažieru elektrovilcienu maršruta Tallina—Aegvīdu—Tallina vilcieni. Starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni Kulli pieturas punktā apstāšanos neveic.. 

2011. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu Kulli pieturas punktā tika izbūvētas divas jaunas pasažieru starpceļu platformas. Platformu augstums - 550 mm, garums - 30 m. Pasažieru iekāpšana un izkāpšana tiek veikta no vilciena sastāva pirmā vagona.

## Atsauces
Radiolinja

***Ab Radiolinja Oy*** bija Somijas mobilo sakaru, pasaulē pirmā publiskā GSM tīkla operators. Dibināts 1988. gadā. 2004. gadā apvienots ar *[[Elisa (uzņēmums)|Elisa]]*.

Uzņēmums vairākkārt pirmais pasaulē ieviesis jauninājumus.
1991. gada 27. martā *Radiolinja* tīklā veikts pasaulē pirmais GSM telefona zvans. 1993. gadā veikta pirmā īsziņas (SMS) nosūtīšana starp privātpersonām. 1996. gadā pirmie pasaulē ieviesa vienotu fiksēto un mobilo pakalpojumu paketi. 1998. gadā lejupielādēts pirmais maksas mobilais saturs, zvana melodija.

## Vēsture
1988. gadā *[[Finnet]]* grupas dalībnieki dibināja uzņēmumu *Radiolinja*, lai izveidotu ciparu mobilo sakaru tīklu. 1991. gada 1. jūlijā *Radiolinja* kā pasaulē pirmais operators atklāja publiski pieejamu GSM tīklu. Pirmo zvanu veica Somijas ministru prezidents Hari Holkeri, zvanot Tamperes mēram Kārinai Sonio. Tīklu izbūvēja *[[Nokia]]* telesakaru iekārtu nodaļa.

1995. gadā Igaunijā tika atklāts meitas uzņēmuma *Radiolinja Eesti AS* GSM tīkls.

1990. gadu vidū Helsinku telefona asociācija (*HPY*, vēlākā *[[Elisa (uzņēmums)|Elisa]]*) sāka iegūt lielāku daļu uzņēmumā *Finnet*.
1998. gadā *HPY* ieguva *Radiolinja* kontrolpaketi.

2002. gadā *Radiolinja* noslēdza vienošanos ar starptautisko mobilo operatoru *[[Vodafone]]*.

2004. gada 1. jūlijā *Radiolinja* tika iekļauta *Elisa* vienotā struktūrā un turpmāk darbojās ar zīmolu *Elisa*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Elisa'' vietne
Spilve

**Spilve** var būt:
* Spilvju ģints suga
* Spilve — apdzīvota vieta Babītes pagastā
* Spilve — Rīgas pilsētas daļa
* Spilves lidlauks

## Skatīt arī
* Spilva
Autoceļš A6 (Latvija)

|}
|}
**A6** autoceļš **Rīga—Daugavpils—Krāslava—Baltkrievijas robeža (Pāternieki)**, arī **Daugavpils šoseja** ir augstākās kategorijas Latvijas autoceļš, kas savieno galvaspilsētu Rīgu ar Daugavpili un tālāk ar Baltkrievijas robežu. A6 līdz Jēkabpilij ietilpst starptautiskajā autoceļā , posmā starp Rīgas apvedceļa pieslēgumiem starp  un  ir daļa no autoceļiem  un , bet Daugavpils apvedceļa posmā — . Autoceļa kopgarums ir 307 km un tas visā garumā ir ar asfaltbetona segumu.

## Vēsture
Autoceļš izbūvēts 1963. gadā, bet Pļaviņu apvedceļš — 1991. gadā. 2014. gada novembrī tika pabeigta A6 divlīmeņu šķērsojuma ar  rekonstrukcija, autoceļa A6 29. kilometrā.

2015. gada 27. janvārī izsludināja konkursu par autoceļa A6 posma Jēkabpils-Dreimaņi (149,5-158,5 km) un Daugavpils apvedceļa seguma uzturēšanas darbiem. Savukārt 29. janvārī izsludināja konkursu par seguma atjaunošanu posmā Jaunie Račini-Krāslava (255,8-268,7 km), konkursā uzvarēja SIA "Binders" ar līgumcenu 1 511 222 EUR 
2017. gada janvārī izsludināja konkursu par autoceļa posma Krāslava-Indricas tilts seguma atjaunošanu, tajā uzvarēja SIA "Binders" ar līgumcenu 1 750 039 EUR. 

 posmā no Līvāniem līdz Stūrišķiem Līvānu novadā uzsāka remontdarbus, kuros paredzēja iesēdumu remontu, ceļa profila labošanu, ūdens novades sistēmas sakārtošanu un jaunas asfalta virskārtas ieklāšanu. 

2022. gadā uzsāka ceļa remontdarbus Lielvārdes pilsētas posmā ar ceļa seguma nomaiņu, drenāžas un kanalizācijas darbiem, ielu apgaismojuma uzlabojumiem, kā arī gājēju un velosipēdistu infrastruktūras pārbūvi. Tai pašā laikā uzsāka arī seguma atjaunošanas remontdarbi posmā Ķegums—Ogre.

Ministru kabinets un Saeima atbalstīja lēmumu 2025. gadā palielināt autoceļu lietošanas nodevas likmi kravas automobiļiem, aptuveni 25 miljonus eiro novirzot A6 šosejas 20 kilometrus garā posma Nīcgale–Daugavpils atjaunošanai. 
2025. gada 28. martā valsts uzņēmums "Latvijas Valsts ceļi" informēja, ka plāno uzsākt A6 pārbūvi no Līksnas pagasta Gančauskiem līdz Daugavpils apvedceļam (A14) (212,2.–224,8. km) un Daugavpils apvedceļa (A14) pārbūvi no krustojuma ar autoceļu A6 līdz Sventei (8,31.–16,7. km).

## Apdzīvotās vietas pie autoceļa

* Rīga
* Salaspils
* Ikšķile
* Ogre
* Ciemupe
* Ķegums
* Lielvārde
* Kaibala
* Dzelmes
* Koknese
* Rīteri
* Spuņģēni
* Jēkabpils
* Līvāni
* Naujene
* Krāslava
* Kalnieši



Dinamo instalācija 2008. gada rudenī - kikos64 - Panoramio.jpg|A6 pie Rīgas robežas (2008)
A6-Ciemupe.jpg|A6 pie Ciemupes
Ozolsalas stacija 12.jpg|Pagrieziens uz Ozolsalas staciju
Вид на шоссе - panoramio.jpg|A6 un P64 sazarojums Nīcgales pagastā
Шоссе - Bontrager - Panoramio.jpg|Pie Krāslavas


## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Āris Auders

**Āris Auders** (dzimis  Rīgā, miris ) bija latviešu ārsts un dārzkopis, Latvijas veselības ministrs (2002—2003).

## Dzīvesgājums
1980. gadā pabeidza mācības Rīgas 49. vidusskolā, no 1980. līdz 1986. gadam studēja Rīgas Medicīnas institūtā, papildinājās Kalifornijas Universitātes Sandjego (UCSD) Medicīnas skolā ASV, un Bernes Universitātē Šveicē.

No 1988. gada jūnija līdz 1997. gada maijam bija neiroķirurgs Paula Stradiņa Klīniskajā universitātes slimnīcā, 1997. gada pirmajā pusē arī Neiroķirurģijas klīnikas vadītāja vietnieks. No 1997. gada līdz 2002. gada novembrim vadīja Mugurkaula ķirurģijas centru Traumatoloģijas un ortopēdijas slimnīcā.

 kā partijas "Jaunais laiks" pārstāvis kļuva par Latvijas īpašu uzdevumu ministru veselības aprūpes lietās Einara Repšes valdībā,  — par veselības ministru.  viņš demisionēja pēc KNAB ierosinātās krimināllietas par Audera darbībām, ļaunprātīgi izmantojot pacientu uzticēšanos. Ā. Auderu ministra amatā nomainīja Ingrīda Circene.

Pēc aiziešanas no medicīnas Auders pievērsās dārzkopībai savā mājā Plieņciemā, radīja jaunu Sibīrijas egles šķirni *Snake Auders* ("Čūska Auders") un uzrakstīja grāmatu "Dārzs" par dekoratīvo dendroloģiju.
2012. gadā kopā ar D. Spaiseru izdeva skujukoku šķirņu un sugu rokasgrāmatu, kurā apkopota informācija par 615 pasaules skujkoku sugām un vairāk nekā 8000 reģistrētām skujkoku šķirnēm.

Miris 2017. gada 12. jūlijā, izdarot pašnāvību.

## Darbi
* Āris Auders. Dārzs: ilustrēta rokasgrāmata Rīga : AA grupa, 2006. - 419 lpp.
* Aris G. Auders, Derek P. Spicer. Royal Horticultural Society Encyclopedia of Conifers: A Comprehensive Guide to Cultivars and Species. Royal Horticultural Society, 2012. - 1506 lappuses (angliski)

## Atsauces

;Kopējās

* 
* 

;Konkrētās
Ivars Gaters

**Ivars Gaters** (dzimis  Rīgā) ir latviešu arhitekts un politiķis, bijušais Latvijas reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrs. Pārstāvējis partijas "Jaunais laiks" un TB/LNNK. Šobrīd bezpartejisks. Vadījis Rīgas pašvaldības uzņēmumu "Rīgas pilsētbūvnieks", šobrīd uzņēmuma "Latvijas Energoceltnieks" (LEC) valdes priekšsēdētājs.

## Dzīvesgājums
1980. gadā pabeidzis mācības Rīgas 39. vidusskolā, no 1980. līdz 1985. gadam studējis Rīgas Politehniskā institūta Arhitektūras un celtniecības fakultātē.

No 1985. līdz 1990. gadam bijis kolhoza arhitekts kolhozā "Pampāļi", Saldus rajonā, pēc tam vadījis projektēšanas grupu Latvijas Lopkopības un veterinārijas zinātniski pētnieciskajā institūtā (1990—1992), no 1992. līdz 1994. gadam bijis Siguldas pagasta galvenais arhitekts. Pēc tam kļuva par galveno arhitektu Siguldas pilsētā un vadīja uzņēmumu "Siguldas Būvvalde". 1999. gadā uzsāka darbu valsts pārvaldē. No 1999. līdz 2002. gadam vadīja Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijas Reģionālās attīstības departamentu, 2002. gadā bija Finanšu ministrijas Reģionālās politikas un plānošanas pārvaldes vadītājs.

## Politiskā darbība
2002. gadā I. Gaters iesaistījās Einara Repšes veidotajā partijā "Jaunais laiks". No tā saraksta kandidēja 8. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts. Pēc "Jaunā laika" uzvaras Saeimas vēlēšanās,  I. Gaters tika apstiprināts par īpašu uzdevumu ministru reģionālās attīstības un pašvaldību lietās ( amats reorganizēts par reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministru). Ministra amatu ieņēma līdz 2004. gadam, kad atkāpās E. Repšes valdība (amatā viņu nomainīja Andrejs Radzevičs).

2005. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Rīgas domē, kur darbojās kā Komunālo un dzīvokļu jautājumu komitejas priekšsēdētājs. 2007. gadā I. Gaters bija starp tiem trijiem "Jaunā laika" deputātiem, kas atbalstīja paša partijas mēra Aivara Aksenoka atsaukšanu no amata un TB/LNNK pārstāvja Jāņa Birka ievēlēšanu. Pēc šī notikuma viņš tika izslēgts no partijas, taču jau pēc neilga laika iestājās TB/LNNK. 2008. gada rudenī I. Gaters kļuva par pašvaldības uzņēmuma "Rīgas pilsētbūvnieks" vadītāju. Pēc 2009. gada pašvaldību vēlēšanām, kad varu pašvaldībā pārņēma "Saskaņas Centrs" un LPP/LC, bet TB/LNNK domē neiekļuva (kandidēja arī I. Gaters), amatu "Rīgas pilsētbūvnieka" vadībā viņš tomēr saglabāja. 2010. gadā izstājās no TB/LNNK.

2012. gadā I. Gaters pameta darbu "Rīgas pilsētbūvniekā" (viņa vietu ieņēma jaunizveidoto partiju "Gods kalpot Rīgai!" pārstāvošais Andrejs Požarnovs) un uzsāka darbu uzņēmuma "Latvijas Energoceltnieks" (LEC) valdē, kur drīz kļuva par valdes priekšsēdētāju.

## Atsauces

;Kopējās

* 

;Konkrētās
Serhijs Varlamovs

**Serhijs Varlamovs** (; dzimis 1978. gada 21. jūlijā) ir bijušais ukraiņu hokejists, kreisās malas uzbrucējs, Ukrainas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 63 spēles Nacionālās hokeja līgas klubos Kalgari "Flames" un Sentluisas "Blues", taču karjeras lielāko daļu aizvadījis Krievijas Superlīgā un Kontinentālajā hokeja līgā. Ukrainas izlases sastāvā spēlējis 2002. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī desmit Pasaules čempionātos.

## Spēlētāja karjera
Ilgāku laiku spēlējot Rietumu hokeja līgā, profesionāļa karjeru Varlamovs uzsāka Ziemeļamerikā, 1996.—97. gada sezonā debitējot Amerikas hokeja līgā. Jau nākamajā sezonā uzbrucējs aizvadīja vienu spēli NHL kluba Kalgari "Flames" rindās. "Flames" sastāvā gan Varlamovs tā arī nenostiprinājās.

2001. gada vasarā Varlamovs tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues" rindām, tās sastāvā aizvadot pilnu 2001.—02. gada sezonu, taču 2002.—03. gada sezonā kluba sastāvā aizvadot vien trīs spēlēs, pārējo laiku pavadot AHL. 2003.—04. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja Vankūveras "Canucks" sistēmā, NHL gan neaizvadot ne spēli.

Sākoties 2004.—05. gada NHL sezonas lokautam, Varlamovs pievienojās Krievijas Superlīgas klubam Kazaņas "Ak Bars". Pēc divām "Ak Bars" aizvadītām spēlēm hokejists pārcēlās uz Novosibirskas "Sibirj" rindām, tā rindās aizvadot nākamās četras sezonas.

2008.—09. gada sezonu Varlamovs uzsāka jau Čerepovecas "Severstal" rindās, sezonas gaitā gan tiekot aizmainītam uz Sanktpēterburgas SKA. Nākamo sezonu Varlamovs dalīja uz pusēm starp spēlēšanu Minskas "Dinamo" un Baltkrievijas Ekstralīgas kluba Kijivas "Sokil" sastāvā, taču 2010.—11. gada sezonu pilnībā aizvadīja Minskā.

2011. gada vasarā hokejists pievienojās tobrīd Krievijas Augstākās līgas kluba Doneckas "Donbass" rindām. No 2012. līdz 2014. gadam "Donbass" sastāvā spēlēja KHL. Pēc 2015.—16. gada sezonas noslēdza karjeru.

Ukrainas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2002. gada olimpiskajās spēlēs, kā arī desmit Pasaules čempionātos.

## Ārējās saites
Vladimirs Deņisovs

**Vladimirs Deņisovs** (; dzimis 1984. gada 29. jūnijā) ir baltkrievu bijušais hokejists, aizsargs, Baltkrievijas hokeja izlases dalībnieks.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Deņisovs uzsāka 2001.—02. gada sezonā, debitējot Baltkrievijas Ekstralīgas kluba HK Vitebska sastāvā. Dažādos Baltkrievijas Ekstralīgas klubos Deņisovs spēlēja līdz pat 2006. gada vasarai, kad pievienojās Krievijas Superlīgas kluba Toljati "Lada" rindām.

Vēlēdamies spēlēt NHL, 2007.—08. un 2008.—09. gada sezonas Deņisovs aizvadīja Amerikas hokeja līgā, taču tad pievienojās KHL klubam Minskas "Dinamo". 2010.—11. gada sezonu hokejists aizvadīja Šveices hokeja līgas klubā HC Ambrì-Piotta, taču tad atgriezās Minskā.

Baltkrievijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2010. gada olimpiskajās spēlēs, kā arī septiņos Pasaules čempionātos.

## Ārējās saites
Brussels Cycling Classic

***Brussels Cycling Classic*** (līdz 2013. gadam zināmas kā **Parīze—Brisele**) ir šosejas riteņbraukšanas viendienas sacensības profesionāļiem. Tās ir vienas no vecākajām sacensībām starptautiskajā kalendārā.

1999. gada sacensībās uzvarēja Latvijas riteņbraucējs Romāns Vainšteins. 

## Uzvarētāji kopš 1990. gada
Dmitrijs Upers

**Dmitrijs Upers** (; dzimis 1978. gada 27. jūlijā) ir bijušais Kazahstānas hokejists, kreisās malas uzbrucējs, Kazahstānas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras lielāko daļu aizvadījis dažādos Krievijas Superlīgas un Kontinentālās hokeja līgas klubos.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Upers uzsāka 1999.—2000. gada sezonā, debitējot Krievijas Superlīgas kluba Ņižņijnovgorodas "Torpedo" sastāvā. 2000.—01. gada sezonas otro pusi uzbrucējs aizvadīja jau Kazaņas "Ak Bars" sastāvā, taču tad no 2001. līdz 2003. gadam divas sezonas aizvadīja Maskavas "Spartak" rindās.

2003.—04. gada sezonu Dmitrijs uzsāka Maskavas CSKA vienībā, tās sastāvā aizvadot nākamās četras sezonas. No 2007. līdz pat 2010. gadam uzbruējs spēlēja Maskavas "Spartak", taču tad divas sezonas aizvadīja KHL klubā Mitišču "Atlant". No 2012. līdz 2014. gadam bija Astanas "Baris" kapteinis.

Kazahstānas hokeja izlases rindās spēlējis 2006. gada olimpiskajās spēlēs, kā arī astoņos Pasaules čempionātos.

## Ārējās saites
Deniss Platonovs

**Deniss Platonovs** (; dzimis 1981. gada 6. novembrī) ir krievu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2014) Platonovs spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Magņitogorskas "Metallurg" sastāvā, pildot arī tās kapteiņa funkcijas.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Platonovs uzsāka 2002.—03. gada sezonā, kad spēlēja Krievijas Superlīgas kluba Kazaņas "Ak Bars" rindās. Nākamās sezonas ievadā hokejists aizvadīja trīs spēles AHL vienībā Milvokī "Admirals", taču tad atgriezās Kazaņā. 2004.—05. gada sezonas vidū uzbrucējs pārcēlās uz Ņižņekamskas "Ņeftehimik" vienību.

2005. gada vasarā Deniss pievienojās Magņitogorskas "Metallurg" vienībai, 2006.—07. gada sezonā komandas sastāvā izcīnot Krievijas čempiona titulu. Kluba sastāvā hokejists spēlēja līdz pat 2011. gada vasarai, kad pievienojās Omskas "Avangard" rindām, sezonas otrajā pusē nonākot Ufas "Salavat Julajev" vienībā. 2013.—14. gada sezonā kopā ar Magņitogorskas "Metallurg" izcīnīja Gagarina kausu, finālsērijā ar 4—3 pārspējot Prāgas "Lev".

## Ārējās saites
Autoceļš A11 (Latvija)

|}
|}
**A11** autoceļš **Liepāja—Lietuvas robeža (Rucava)** ir augstākās kategorijas Latvijas autoceļš, kas savieno Liepāju ar Lietuvas robežu pie Rucavas. Autoceļa kopgarums ir 58,9 km, un tas visā garumā ir ar asfaltbetona segumu.

## Vēsture
No 2015. gada jūnija līdz 2016. gada augustam pārbūvēja 23 km garu autoceļa posmu no Nīcas līdz Rucavai (21,85 km — 45,02 km). Darbus veica SIA *Binders* par līgumcenu 14 252 086 eiro (ar PVN), no tā, 85% (jeb 12 114 273 eiro) bija līdzfinansēts no Kohēzijas fonda. 

No 2017. gada jūnija līdz 2018. gada augustam pārbūvēja 8,45 km garu autoceļa posmu no Rucavas līdz Lietuvas robežai (50,54 km — 58,99 km). Darbus veica SIA *CTB* par līgumcenu 3 916 704 eiro (ar PVN), no tā, 85% (jeb 3 329 198 eiro) bija līdzfinansēts no Kohēzijas fonda. Arī 2018. gadā atjaunoja asfaltbetona segumu posmā no Liepājas līdz Nīcai (10,42 km — 27,37 km), un darbus arī veica SIA *CTB* par līgumcenu 3,5 milj. eiro (ar PVN). 

No 2024. gada aprīļa līdz tā gada septembrim izbūvēja 9,67 km garu gājēju un velosipēdistu ceļu posmā no Liepājas līdz Bernātiem (10,42 km — 20,09 km). Darbus veica SIA *CTB* par līgumcenu 2 289 009 eiro (ar PVN).

## Atsauces

## Ārējas saites
Autoceļš A7 (Latvija)

|}
|}
**A7** autoceļš **Rīga—Bauska—Lietuvas robeža (Grenctāle)** ir augstākās kategorijas Latvijas autoceļš, kas savieno galvaspilsētu Rīgu ar Bausku un tālāk ar Latvijas-Lietuvas robežu, daļa no *[[Via Baltica]]*. A7 no Rīgas apvedceļa līdz robežai ietilpst starptautiskajā autoceļā E67, bet ar A10 sakrītošajā posmā Rīgā — E22. Autoceļa kopgarums ir 85,6 km un tas visā garumā ir ar asfaltbetona segumu.

## Vēsture
A7 posmu no Iecavas līdz Bauskai pārbūvēja 2001. gadā, piesaistot Eiropas Savienības līdzekļus. 2013. gadā šim posmam atjaunoja dilumkārtu. 2022. gada jūnijā A7 posmā no Iecavas līdz Bauskai (44,8—65,4 km) sāka atjaunot segumu.
2015. gada 30. janvārī izsludināja konkursu par A7 posma Jenči-Iecava (25,0-42,9 km) seguma atjaunošanu.

2021. gada 16. jūlijā starp VSIA "Latvijas Valsts ceļi" un AS "Kekava ABT" kā privāto partneri noslēdza publiskās — privātās partnerības līgumu par E67/A7 posma 7,9—25,0 km (Ķekavas apvedceļa) projektēšanu, būvniecību, finansēšanu un uzturēšanu. 2021. gada 29. novembrī apstiprināja Ķekavas apvedceļa būvprojektu, pārejot pie būvdarbu fāzes. Satiksmi pa apvedceļu atklāja 2023. gada 13. oktobrī.

## Skatīt arī

* Ziepniekkalna iela
* P137

## Atsauces

## Ārējās saites
Autoceļš A13 (Latvija)

|}
|}
**A13** autoceļš **Krievijas robeža (Grebņeva)—Rēzekne—Daugavpils—Lietuvas robeža (Medumi)** ir augstākās kategorijas Latvijas autoceļš, kas savieno Krievijas robežu pie Grebņovas caur Rēzekni un Daugavpili  ar Lietuvas robežu pie Medumiem. A13 (izņemot divus posmus Rēzeknē un Daugavpilī) ietilpst starptautiskajā autoceļā E262. Autoceļa kopgarums ir 163,4 km un tas visā garumā ir ar asfaltbetona segumu.

## Vēsture
 ar Krievijas impērijas ķeizara Nikolaja I pavēli sāka Varšavas-Kauņas-Daugavpils-Pēterburgas pasta trakta projektēšanu. Būvniecības darbi norisinājās no 1830. līdz 1836. gadam.

### Rekonstrukcija
No 2013. gada līdz 2014. gadam pārbūvēja 11,90 km garu posmu no Andronovas līdz Maltai (61,30 km — 73,20 km). Darbus veica SIA *ACB*, un Kohēzijas fonds līdzfinansēja 85% no izmaksām.

No 2015. gada augusta līdz 2016. gada augustam pārbūvēja 6,65 km garu ceļa posmu no Medumiem līdz Lietuvas robežai (156,4 — 163,05 km). Un arī tajā pašā laikā, no 2015. gada maija līdz 2016. gada augusta pārbūvēja 21,58 km garu ceļa posmu no Spoģiem līdz Daugavpilij (113,12 km — 134,7 km). Abus pārbūves darbus veica SIA *Binders*, darbi no Spoģiem līdz Daugavpilij izmaksāja 14 810 709 eiro (ar PVN), no tā, 85% (jeb 12 589 103) bija līdzfinansēts no Kohēzijas fonda, savukārt darbi no Medumiem līdz Lietuvas robežai izmaksāja 12 827 703 eiro (ar PVN), no tā, 85% (jeb 10 903 548 eiro) bija līdzfinansēts arī no Kohēzijas fonda. 

No 2017. gada februāra līdz tā gada decembrim pārbūvēja 11,7 km garu ceļa posmu no Daugavpilij līdz Medumiem (144,7 km — 156,4 km). Pārbūves darbus veica SIA *Binders* par līgumcenu 14 450 696 eiro (ar PVN), no tā, 85% (jeb 12 283 091 eiro) bija līdzfinansēts no Kohēzijas fonda. 

No 2020. gada augusta līdz 2021. gada novembrim veica pārbūves darbus divos posmos - vienu 820 m garumā no rotācijas apļa ar autoceļu A12 līdz Rēzeknes ziemeļu robežai (46,91 km — 47,73 km) kopā ar 9,4 km garu autoceļa A12 posmu no Greivuļiem līdz Greiškāniem (96,6 km — 106 km), un otru 4,4 km garumā no Rēzeknes dienvidu robežas līdz Balbišiem (53,4 km — 57,8 km). Būvdarbu ietvaros arī atjaunoja asfaltbetona segumu uz 3,46 km gara autoceļa posma no Balbišiem līdz Andronovai (57,8 km — 61,26 km). Darbus uz autoceļa A12 un 820 m garajā posmā uz A13 veica SIA *ACB* par līgumcenu 9 323 417 eiro (ar PVN), savukārt pārbūves un atjaunošanas darbus uz A13 no Rēzeknes līdz Andronovai veica SIA *Binders* par līgumcenu 7 193 955 eiro (ar PVN), un abus pārbūves darbus finansēja valsts budžets.

No 2022. gada septembra līdz 2023. gada novembrim pārbūvēja 11,18 km garu ceļa posmu no Grebņovas līdz Kārsavai (2,90 km — 14,08 km). Pārbūves laikā arī izbūvēja jaunu rotācijas apli Kārsavā ar autoceļiem P45 un P50. Būvdarbus veica SIA *ACB* par līgumcenu 8 941 162 eiro (ar PVN), no tā, 85% (jeb 7 599 987 eiro) bija līdzfinansēts no Kohēzijas fonda. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Comptel

***Comptel Oyj*** bija Somijas programmatūras uzņēmums, kas specializējās telesakaros. Dibināts 1986. gadā. 2017. gadā to iegādājās *[[Nokia]]*, un vēlāk tas integrēts *Nokia* struktūrā.
Galvenais birojs atrodas Helsinkos.

## Vēsture
thumb|200px|right|Logotips līdz 2016. gadam
*Comptel* dibināts 1986. gadā, Helsinku telefona asociācijai (*HTY*, vēlākajai *Elisa*) atdalot informācijas tehnoloģiju departamentu atsevišķā uzņēmumā. Tas bija atbildīgs par programmatūras izstrādāšanu sakaru iekārtām.

1999. gadā *Comptel* akcijas tika izliktas publiskā pārdošanā Helsinku biržā. *HTY* daļa uzņēmumā tajā laikā bija 58 %. 2005. gadā *Elisa* samazināja savu daļu līdz 19,9 %.

2017. gada 8. februārī *[[Nokia]]* paziņoja par nodomu iegādāties *Comptel*. Līdz 29. jūnijam *Nokia Solutions and Networks Oy* bija pārpircis gandrīz visas *Comptel* akcijas, un tika pārtraukta *Comptel* akciju kotēšana *[[NASDAQ OMX Helsinki]]* biržā. Vēlāk *Comptel* integrēts *Nokia* struktūrā

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Comptel'' vietne
Autoceļš A14 (Latvija)

|}
|}
**A14** autoceļš **Daugavpils apvedceļš (Kalkūni—Tilti)** ir augstākās kategorijas Latvijas autoceļš, kas, apejot Daugavpili, savieno autoceļus A6 un A13. Ietilpst starptautiskajā autoceļā E262. Autoceļa kopgarums ir 16,6 km un tas visā garumā ir ar asfaltbetona segumu.

## Vēsture

No 2019. gada aprīļa līdz tā gada beigām pārbūvēja 8,24 km garu ceļa posmu no rotācijas apļa ar autoceļu A13 līdz Sventei (0,06 km — 8,31 km). Būvdarbu ietvaros Sventē arī izbūvēja rotācijas apli ar reģionālo autoceļu P70, vietējo autoceļu V698 un Alejas ielu. Un tajā pašā laikā arī pārbūvēja Sventes tiltu pār Daugavu (12,96 km). Pārbūves darbus veica SIA *Binders* par līgumcenu 8 milj. eiro (ar PVN), savukārt Sventes tilta pārbūvi veica SIA *Rīgas Tilti* par līgumcenu 1,38 milj. eiro (ar PVN), un abus darbus finansēja valsts budžets. 

2025. gada aprīlī sāka pārbūves darbus uz atlikušā 8,39 km gara ceļa posma no Sventes līdz satiksmes mezglam ar autoceļiem A6 un P67 (8,31 km — 16,7 km), kā arī 900 m garu posmu uz autoceļa A6 no pagrieziena uz Krāslavu līdz A14 (223,9 km — 224,8 km). Būvdarbu ietvaros atjauno dzelzceļa pārvadu (9,56 km), Sventes tiltu (12,96 km), savukārt uz autoceļa A6 - Šaltupes caurteku (224,9 km), un izbūvē rotācijas apļus ar A6 un pagriezienu uz Krāslavu, kā arī ar A14 un P67. Darbus veic SIA *ACBR* par līgumcenu 12 462 594 eiro (ar PVN), finansējums nāk no valsts budžeta, un būvdarbus paredzēts pabeigt 2026. gada augustā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Autoceļš A15 (Latvija)

|}
|}
**A15** autoceļš **Rēzeknes apvedceļš** ir augstākās kategorijas Latvijas autoceļš, kas, apejot Rēzekni, savieno autoceļus A12 un A13. Ietilpst starptautiskajā autoceļā E262. Autoceļa kopgarums ir 7,1 km un tas visā garumā ir ar asfaltbetona segumu.

## Vēsture
2016. gada septembrī Latvijas Valsts ceļi ierosināja Rēzeknes dienvidu apvedceļa izbūvi, tādējādi izbūvējot pilnu apvedceļu ap pilsētu. Šis posms būtu kā autoceļa A15 pagarinājums. Ceļš paredzēts ar vienu braukšanas joslu katrā virzienā, savienojot A13 ar A12. 2016. gada oktobrī VPVB šim projektam piemēroja IVN nepieciešamību, un decembrī tika izsludināts konkurss par iespējamās būvniecības izpēti un ietekmes uz vidi novērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aspartāms

**Aspartāms** ir mākslīgs nesaharīdu saldinātājs, kas ir 200 reizes saldāks par saharozi, un to parasti lieto kā cukura aizstājēju pārtikas produktos un dzērienos. Tas ir asparagīnskābes / fenilalanīna dipeptīda metilesteris. Aspartāms pirmo reizi tika izgatavots 1965. gadā, un ASV Pārtikas un zāļu pārvalde (FDA) 1981. gadā to apstiprināja lietošanai pārtikas produktos.

## Izmantošana

Tā salduma dēļ, kas ir aptuveni 180 līdz 200 reizes lielāks kā saharozei, aspartāmu mēdz pievienot pārtikai un zālēm kā saldinātāju un cukura aizvietotāju (pārtikas piedeva E951). Organismā aspartāms sadalās par metilspirtu un to veidojošo asparagīnskābi un fenilalanīnu. Salīdzinot ar saharozi, saldās garšas izjūta no aspartāma parādās lēnāk, taču saglabājas ilgāk. Tomēr aspartāmam kā saldinātājam ir arī trūkumi — tas ir karstumneizturīgs un nestabils skābā vidē, tādēļ aspartāms nav derīgs termiski apstrādājamas un skābas pārtikas saldināšanai.

Aspartāmu nav arī ieteicams uzņemt cilvēkiem ar fenilketonūriju, jo viņu organisms nespēj pārstrādāt no aspartāma radušos fenilalanīnu, tādēļ tiem saldinātāju maisījumiem, kuru sastāvā ir aspartāms, marķējumā jābūt brīdinājumam „satur fenilalanīnu”.

## Atsauces
Putraimi

[thumbnail|Dažāda rupjuma [auzas|auzu putraimi]]
**Putraimi** ir lobīti pārtikas graudi. Tie var būt gan veseli graudi, gan skaldīti graudi. Putraimus izmanto dažādu ēdienu gatavošanā. No putraimiem bieži gatavo putras. Tie ir svarīga sastāvdaļa dažās desās, piemēram, asinsdesā. 

## Putraimu veidi
Putraimus gatavo no dažādiem augiem, piemēram, griķiem, rīsiem, miežiem, kviešiem. Atkarībā no izcelsmes reģiona un rupjuma putraimiem var būt arī citi nosaukumi. Neskaldīti miežu putraimi ir grūbas. Smalki skaldīti kvieši ir manna, nedaudz rupjāki kviešu putraimi, kas cēlušies no arābu valstīm, ir kuskuss, tvaicēti kviešu putraimi ir bulgurs.