open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Valda Semane

**Valda Semane** (dzimusi ) ir latviešu māksliniece un keramiķe, kā arī pedagoģe, kuras radošā darbība saistīta ar keramikas mākslu un vizuāli plastisko izglītību.

## Dzīvesgājums
Valda (dz. Ozola) Semane dzimusi 1942. gada 10. martā Alūksnē Latvijā. Izglītību ieguvusi mākslas jomā. Mācījusies Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolas Keramikas nodaļā (1957-1962). Profesionālajā darbībā apvienojusi keramiķes radošo darbu ar pedagoģisko praksi.

Bijusi keramiķe Smiltenes rūpkombinātā (1962–1963), ražošanas apvienībā „Latvijas keramika” (1963–1998). Darbojusies Jelgavas muzeja Tautas lietišķās mākslas studijā „Atspole”. 

Padomju varas laikā strādājusi Jelgavas Jaunatnes jaunrades namā ''Junda'', kur pasniegusi ar keramiku un vizuālo mākslu saistītus priekšmetus. Veicinājusi audzēkņu radošo attīstību, īpašu uzmanību pievēršot materiālu izjūtai un tradicionālo prasmju apguvei. 

## Radošā darbība
Valda Semane darbojas keramikas jomā, veidojot darbus, kuros apvienojas tradicionālās tehnikas ar individuālu māksliniecisko rokrakstu. Viņas darbi raksturojas ar  materiālu, formu daudzveidību, tematiku un viņai vien raksturīgu stilistiku. Viņas darbi regulāri izstādīti Latvijas un ārzemju izstāžu zālēs un galerijās, tostarp Jelgavā.

## Pedagoģiskā darbība
Darbojusies kā pedagoģe mākslas un dizaina jomā. Vadījusi nodarbības, meistarklases un piedalījusies izglītības projektos, veicinot keramikas un vizuālās mākslas attīstību.

## Dalība sabiedriskās organizācijās
* kopš 1989. gada Latvijas Dizaina savienības biedre;
* kopš 2010. gada Jelgavas Mākslinieku biedrības biedre.
thumb|Valda Semane un Ivanda Spulle-Meiere 2025. gadā

## Personālizstādes
* 2025. g. *Gadalaiki* Ģ. Eliasa Jelgavas vēstures un mākslas muzejā;
* 2001. g. *Daba. Miers. Gaisma* Jelgavas muzejā *Academia Petrina – 225*

## Izstādes (izlase)
Ar saviem darbiem viņa piedalās izstādēs no 1964. gada.
* 2024. g. *Tonis* Ģ. Eliasa Jelgavas vēstures un mākslas muzejā;
* 2013. g. *Mākslas dienas* Ģ. Eliasa Jelgavas vēstures un mākslas muzejā;
* 2012. g.  *No 50 līdz 90* Ģ. Eliasa Jelgavas vēstures un mākslas muzejā;
* 2009. g. *Mēs visi kopā* Talsu novada muzejā.

## Apbalvojumi
1965. gadā saņēmusi Tautas daiļamata meistares goda nosaukumu.
 
## Galerija

Valda Semane 2.jpg |
Valda Semane 1.jpg |  
Valda semane 3.jpg |


## Atsauces
Taisija Povalija

**Taisija Povalija** (; dzimusi **Taisija Hirjaveca**; ) ir Krievijas dziedātāja. Bijusi Ukrainas Tautas māksliniece (tituls vēlāk tika atņemts) un Ukrainas Radas deputāte.

## Biogrāfija
Taīsija Povalija dzimusi Šamrajivkas ciemā, Kijivas apgabalā. Viņa uzauga muzikālā ģimenē un jau agrā vecumā uzsāka muzikālo izglītību. 15 gadu vecumā pārcēlās uz Kijivu, kur iestājās Kijivas augstākajā mūzikas skolā, specializējoties diriģēšanā un vokālā.

Jaunībā viņa apprecējās ar mūziķi Volodimiru Povaliju, ar kuru laulībā piedzima dēls Deniss. Vēlāk pāris izšķīrās.

## Mūzikas karjera
Profesionālo karjeru Povalija sāka 20. gadsimta 80. gados, uzstājoties Kijivas valsts mūzikholā kā soliste. 1990. gadā viņa uzvarēja konkursā *"Jaunie vārdi"* PSRS mērogā, bet 1993. gadā — starptautiskajā festivālā *"Slāvu bazārs"*.

1990. un 2000. gados viņa kļuva par vienu no populārākajām estrādes dziedātājām Ukrainā un postpadomju telpā. Viņa vairākkārt saņēma apbalvojumus kā gada labākā izpildītāja, kā arī ieguva vairākus valsts apbalvojumus.

2010. gadā viņa saņēma Krievijas mūzikas balvu *"Zelta gramofons"* par dziesmu *"Отпусти"*, kas ierakstīta duetā ar Stasu Mihailovu.

## Politiskā darbība
2012. gadā Povalija tika ievēlēta Ukrainas parlamentā kā Reģionu partijas pārstāve. Pēc 2014. gada notikumiem Ukrainā viņa pameta valsti un apmetās Krievijā.

Viņa publiski atbalstījusi Krievijas politiku un paudusi atbalstu Krievijas militārajām darbībām Ukrainā, kā rezultātā pret viņu ieviestas Ukrainas sankcijas un uzsākta kriminālizmeklēšana.

## Diskogrāfija
* 1994 — *Панно кохання*
* 1999 — *Я вас люблю*
* 2000 — *Буде так*
* 2001 — *Чарівна скрипка*
* 2002 — *Одна-єдина*
* 2002 — *Птица вольная*
* 2003 — *Возвращаю*
* 2003 — *Сладкий грех*
* 2003 — *Українські пісенні перлини*
* 2004 — *Серденько*
* 2005 — *Отпусти меня*
* 2007 — *За тобой*

## Atsauces

## Ārējās saites
Marija Burmaka

**Marija Burmaka** (; ) ir ukraiņu dziedātāja, dziesmu autore, mūziķe, radio un televīzijas vadītāja, kā arī sabiedriskā aktīviste un labdarības darbiniece. Viņa ir Ukrainas Tautas māksliniece un filoloģijas zinātņu kandidāte. Burmaka aktīvi piedalījusies nozīmīgos Ukrainas sabiedriskajos un politiskajos procesos, tostarp, Oranžā revolūcijā un Eiromaidanā.

## Dzīvesgājums
Marija Burmaka dzimusi Harkivā pasniedzēju ģimenē. 1987. gadā viņa iestājās Harkivas universitātes filoloģijas fakultātē, kur studiju laikā sāka rakstīt savas pirmās dziesmas. Paralēli viņa apguva ģitārspēli mūzikas skolā.

Viņas muzikālās karjeras sākums saistīts ar uzvarām festivālos — 1989. gadā viņa guva panākumus festivālā *"Oberih"* un ieguva otro vietu festivālā *"Červona ruta"*. Drīz pēc tam tika izdota viņas pirmā dziesmu kasete *"Ой не квітни, весно..."*.

1991. gadā Kanādā tika izdots viņas pirmais albums *"Марія"*, pēc kura Burmaka pārcēlās uz Kijivu un sāka aktīvu sadarbību ar komponistu Mikolu Pavļivu. 1993. gadā viņas dziesmas guva plašu popularitāti Ukrainas radio topos, bet 1994. gadā tika izdots albums *"Лишається надія"*.

1990. gados Burmaka paralēli muzikālajai darbībai strādāja televīzijā, vadot raidījumus kanālos *STB* un *UT-1*. Viņa bija aktīva arī sabiedriskajā dzīvē, piedaloties vairākos nozīmīgos politiskos un kultūras notikumos Ukrainā.

1997. gadā viņai tika piešķirts Ukrainas Nopelniem bagātās mākslinieces tituls, bet 2009. gadā — Ukrainas Tautas mākslinieces tituls. 2007. gadā viņa tika apbalvota ar Kņazienes Olgas ordeni (III šķira).

2000. un 2010. gados Burmaka turpināja aktīvi ierakstīt albumus, uzstāties koncertos un piedalīties starptautiskos projektos. Viņa koncertējusi Eiropā un Ziemeļamerikā, kā arī iesaistījusies dažādās sociālajās un labdarības iniciatīvās, tostarp HIV/AIDS informēšanas kampaņās.

Pēc 2014. gada viņa aktīvi iesaistījās brīvprātīgajā darbā, atbalstot Ukrainas karavīrus un piedaloties labdarības koncertos. Tajā pašā gadā tika izdots albums *"Тінь по воді"*. Viņa tika iekļauta arī ietekmīgāko Ukrainas sieviešu sarakstos.

Turpmākajos gados Burmaka turpināja muzikālo darbību, izdodot jaunus singlus un sadarbojoties ar citiem māksliniekiem, kā arī uzstājoties Ukrainā un ārvalstīs.

## Diskogrāfija

**Albumi:**
* 1990 — *Ой не квітни, весно...*
* 1992 — *Марія*
* 1994 — *Лишається надія*
* 1998 — *Знову люблю*
* 2001 — *Міа*
* 2001 — *Із янголом на плечі*
* 2003 — *I Am*
* 2003 — *Live*
* 2004 — *№9*
* 2004 — *Ми йдемо! Найкраще*
* 2008 — *Саундтреки*
* 2011 — *Дитячий альбом*
* 2014 — *Тінь по воді*
* 2016 — *Другий дитячий альбом*
* 2021 — *Улюблені класики*

**Singli:**
* 2022 — *Kto taka jestem*, *Повернись живим*, *Перемога*
* 2023 — *Руханка*, *Кохання сталь*, *Золотиста осінь*
* 2024 — *Україна серденько*
* 2025 — *Пробач* (kopā ar ХАС), *Розлюби* (kopā ar Влад Дарвін)

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Status Quo (grupa)

***Status Quo*** ir britu rokgrupa, kas 1962. gadā tika dibināta Londonā.

Tā ir viena no visilgāk pastāvošajām rokgrupām. Līdz šim grupa ir izdevusi 33 studijas albumus, vairākus koncertalbumus un vairāk nekā 100 singlus. Starp viņu pazīstamākajām dziesmām ir "Caroline", "Down Down", "Rockin' All Over the World", "Whatever You Want" un "What You're Proposing". *Status Quo* ir pārdevuši vairāk nekā 118 miljonus albumu visā pasaulē.

## Ārējās saites

*
Siouxsie and the Banshees

***Siouxsie and the Banshees*** bija britu rokgrupa, ko 1976. gadā Londonā dibināja vokāliste Sūzija Sū un basģitārists Stīvens Severins. Grupa bija ietekmēja gan savus laikabiedrus, gan vēlēkos māksliniekus. Laikraksts The Times to raksturoja kā "vienu no drosmīgākajiem un bezkompromisa muzikālajiem eksperimentētājiem postpanka laikmetā".

Viņu debijas albums *The Scream* tika izdots 1978. gadā un guva plašu kritiķu atzinību. Pēc sastāva izmaiņām, tostarp ģitārista Džona Makgeoča un bundzinieka Pītera Klārka pievienošanās, grupa mainīja muzikālo virzienu un kļuva par vienu no veiksmīgākajām 1980. gadu alternatīvā popa grupām. Trešais albums *Kaleidoscope* (1980) sasniedza 5. vietu UK Albums Chart sarakstā. Ar albumu *Juju* (1981), kas arī iekļuva top 10, grupa kļuva par ietekmīgu gotiskā roka žanra pārstāvi. 1988. gadā grupa guva izrāvienu Ziemeļamerikā ar albumu *Peepshow*, kas saņēma pozitīvas atsauksmes.

Savas darbības laikā *Siouxsie and the Banshees* izdeva 11 studijas albumus un 30 singlus. Grupā notika vairākas sastāva maiņas, taču Sū un Severins bija vienīgie pastāvīgie dalībnieki. Grupa izjuka 1996. gadā. Pēc tam Sū un Klārks turpināja muzicēt kā *[[The Creatures]]*, ko viņi bija izveidojuši jau 1980. gadu sākumā. 2004. gadā Sū uzsāka solo karjeru.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Vitālijs Šimanskis

**Vitālijs Šimanskis** (; dzimis  Kijivā) ir Ukrainas basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja pozīcijā. 2026. gadā pārstāv Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas un Latvijas Basketbola līgas (LBL) klubu BK Liepāja.

V. Šimanskis pieaugušo basketbolā sācis spēlēt viena no Ukrainas klubiem Ternopiļas "Tneu" sastāvā. Sākoties Krievijas iebrukumam Ukrainā spēlētājs bija spiests pamest savu valsti, pārceļoties uz Igauniju, kur pārstāvēja Rakveres "Tarvas", bet pēc tam arī *[[Keila KK]]*.

2024. gada vasarā V. Šimanskis pievienojās Latvijas klubam BK Liepāja.

Spēlējis Ukrainas U-18 un U-20 vecuma izlasēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Čehijas automobiļu rūpniecība

thumb|''Škoda'' zīmols
**Čehijas automobiļu rūpniecība** ir viena no nozīmīgākajām nozarēm Čehijas ekonomikā, kas nodrošina ievērojamu daļu no valsts eksporta un nodarbinātības. Nozare ir cieši saistīta ar valsts industriālajām tradīcijām un ir viens no lielākajiem automobiļu ražošanas centriem Eiropā.

## Vēsture
Automobiļu ražošana Čehijā aizsākās Austroungārijas laikā, kad tika dibināti pirmie transportlīdzekļu ražošanas uzņēmumi, piemēram, *[[Laurin & Klement]]*, kas vēlāk kļuva par daļu no *[[Škoda|Škoda Auto]]*. Čehoslovākijas periodā (1918—1939) nozare piedzīvoja strauju izaugsmi un kļuva par vienu no attīstītākajām automobiļu ražotājvalstīm Centrāleiropā.

Pēc Otrā pasaules kara automobiļu rūpniecība tika nacionalizēta un apvienota valsts uzņēmumos, kas galvenokārt orientējās uz iekšējo tirgu un eksportu uz citām Austrumu bloka valstīm.

Pēc 1989. gada un pārejas uz tirgus ekonomiku nozare piedzīvoja būtiskas strukturālas pārmaiņas, tai skaitā ārvalstu investīciju pieplūdumu un modernizāciju.

## Mūsdienu rūpniecība
Pašlaik Čehijas automobiļu rūpniecībā dominē trīs galvenie ražotāji:
* *[[Škoda|Škoda Auto]]* — lielākais un vēsturiski nozīmīgākais autoražotājs valstī, kura galvenā rūpnīca atrodas Mladā Boleslavā.
* *TPCA Czech* (*Toyota Peugeot Citroën Automobile*) — kopuzņēmums starp *[[Toyota]]* un *[[Stellantis]]*, kas specializējas mazās klases automobiļos.
* *Hyundai Motor Manufacturing Czech* — *[[Hyundai Motor Company]]* rūpnīca Nosovicē, kas ražo vairākus populārus modeļus Eiropas tirgum.

Nozare ir ļoti eksportorientēta, un lielākā daļa saražoto automobiļu tiek eksportēti uz Eiropas Savienības valstīm. Galvenie tirgi ir Vācija, Francija, Apvienotā Karaliste un Polija.

## Ekonomiskā nozīme
Automobiļu rūpniecība ir viens no Čehijas ekonomikas pamatbalstiem. Tā veido apmēram 9—10% no valsts IKP un nodarbina vairāk nekā 150 tūkstošus cilvēku tieši, kā arī vēl vairāk netieši saistītajās nozarēs, piemēram, metālapstrādē, elektronikas ražošanā un loģistikā. Valsts atbalsta nozari ar investīciju stimulēšanas programmām un pētniecības projektiem, lai veicinātu tehnoloģisko attīstību un inovācijas.

## Darba spēks un izglītība
Automobiļu rūpniecībā nodarbinātie galvenokārt ir augsti kvalificēti speciālisti, inženieri un tehniķi.

Profesionālās un tehniskās izglītības iestādes, piemēram, Čehijas Tehniskā universitāte Prāgā un Brno Tehnoloģiju universitāte, sadarbojas ar ražotājiem, nodrošinot jauno speciālistu sagatavošanu. Tomēr nozare saskaras ar darbaspēka trūkumu un nepieciešamību piesaistīt jaunus darbiniekus, īpaši tehnisko profesiju jomā.

## Statistika
* 2023. gadā Čehijā tika saražoti vairāk nekā 1,3 miljoni automobiļu.
* Apmēram 90% no tiem tika eksportēti.
* *Škoda Auto* ieņēma vairāk nekā 50% no kopējā tirgus.
* Automobiļu rūpniecība nodrošina vairāk nekā 20% no valsts kopējā eksporta vērtības.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Auto.cz'' — Čehijas auto nozares ziņu portāls
* Čehijas Rūpniecības un transporta konfederācija
Aleksandrs Rehviašvili

**Aleksandrs Rehviašvili** (; dzimis ) ir bijušais Gruzijas futbolists, pussargs, tagad futbola treneris. Bijis Gruzijas futbola izlases spēlētājs. Karjeras noslēgumā pārsvarā spēlējis Latvijas klubos. Pēc spēlētāja karjeras beigām palicis dzīvot Latvijā, kur darbojas kā futbola treneris un organizators.

Karjeras ilgāko posmu pārstavējis Latvijas Virslīgas klubu "Skonto", kurā aizvadījis 110 spēles 6 gadu laikā, būdams arī komandas kapteinis. Spēlējis arī Gruzijā, Ukrainā, Krievijā un Azerbaidžānā. Kapteinis bijis vēl vienā Latvijas Virslīgas klubā FK Ventspils. Bijis Gruzijas futbola izlases spēlētājs laika posmā no 1999. līdz 2006. gadam.

Pēc spēlētāja karjeras beigām sākotnēji nav darbojies futbolā, bet no 2010. gada atgriezies, ieguva trenera licenci un strādājis virknē Latvijas klubu kā treneris vai sporta direktors. Kopš 2025. gada ir jaunākā Latvijas Virslīgas kluba *[[Ogre United]]* galvenais treneris.

A. Rehviašvili ir ieguvis Latvijas pilsonību un brīvi pārvalda latviešu valodu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Klaipēda (stacija)

**Klaipēda** ir dzelzceļa stacija Klaipēdā, Lietuvā. Viena no nozīmīgākajām stacijām Lietuvā, tai ir būtiska loma kravu transportā uz Klaipēdas ostu. Klaipēdā pietur pasažieru vilcieni maršrutos Viļņa—Šauļi—Klaipēda, Radvilišķi—Klaipēda un Kretinga—Klaipēda—Šilute.

Stacija tika atklāta 1875. gadā kā daļa no Klaipēdas—Tilzītes dzelzceļa, vilcienu satiksme uzsākta 1878. gadā. 1881. gadā tika pabeigta stacijas ēkas būvniecība, tā celta no dzelteniem ķieģeļiem klasicisma stilā. 1892. gadā tika atklāta Klaipēdas—Bajoru (Kretingas) dzelzceļa līnija, 1915. gadā tā tika pagarināta līdz Priekulei. 1975. gadā tika uzsākta jaunas, no sarkaniem ķieģeļiem celtas stacijas ēkas būvniecība blakus esošajai, tā tika pabeigta 1983. gadā.

Padomju okupācijas laikā kursēja vilciens Rīga—Klaipēda.

## Galerija

07.03.24 Klaipėda 730ML-003 (53583737344).jpg | Vilciens Klaipēdas stacijā
Klaipedos GS 2023i.jpg | Stacijas kopskats
Station Klaipėda.jpg | Stacija no ielas puses
Klaipedos_garvezys.JPG | Lokomotīve-piemineklis pie Klaipēdas stacijas
ŽemaitėNádražíKlp.JPG | Skulptūra *Atsisveikinimas su Tėvyne*


## Atsauces

## Ārējās saites
*
Nīgrandes muiža

thumb|250px|Nīgrandes pamatskola muižas kungu mājā (pirms 1930).

**Nīgrandes muižas** () kungu māja atradās Saldus novada Nīgrandes pagasta Nīgrandes ciemā. 

## Vēsture
1500. gadā Kurzemes bīskaps Mārtiņš Levics izlēņoja Nīgrandes muižu Johanam Pīlam, pēc tam tā piederēja Brakeliem, Felkerzāmiem, Montovtiem, Hāniem un Klopmaņiem. 1768. gadā Nīgrandi nopirka Katrīna Helēna fon Funka, kuras otrais vīrs Benedikts Heinrihs fon Heikings 1797. gadā to atstāja mantojumā savai otrajai sievai Johanai Dorotejai fon Funkai, kura 1800. gadā to pārdeva Ilmājas muižas īpašniekam Georgam Reinholdam fon Zasam. 

Pēc 1812. gada kara viņš muižu 1814. gadā pārdeva izsolē Liepājas tirgotājam, Ligutu muižas īpašniekam Hermanim Frīdriham Bordēls fon Bordeliusam. Viņa mantinieki 1832. gadā Nīgrandi kopā ar trim pusmuižām pārdeva Kalvenes muižas īpašnieka dēlam Eduardam fon Firksam (1799–1881), kurš uzcēla jaunu kunɡu māju. Pēc viņa nāves Nīgrandi mantoja dēls Augusts fon Firkss, kurš pēc 1905. ɡada revolūcijas 1907. gada 11. janvārī muižu par 225 tūkstošiem rubļu pārdeva filoloģijas zinātņu doktoram Hugo Kaulam.

Pēc 1920. gada zemes reformas 1922. gada 22. janvārī Nīgrandes muižas kungu mājā ierīkoja Nīgrandes pamatskolu, bet 1930. gada 19. februārī ēka nodega. 1932. gadā ēku atjaunoja, celtni pagarinot par diviem logiem un izbūvējot apdzīvojamu jumta stāvu. Otrā pasaules kara Kurzemes cietokšņa kauju laikā 1944. gada 2. novembrī ēku saɡrāva Sarkanās armijas artilērija. 1964. gadā tajā pašā vietā uzcēla jaunu skolas ēku.
Saɡlabājušās dažas muižas parka alejas, klēts un pāris bijušo muižas saimniecības ēku.

## Atsauces
Brakeli

thumb|right|Fon Brakelu dzimtas ģerbonis
**Fon Brakeli** () ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā zināma kopš 13. gadsimta un bija ierakstīta Vidzemes bruņniecības (1742) un Kurzemes bruņniecības (1841) matrikulās. Vēlāk dzimtas atzari izplatījās arī Zviedrijā un Krievijā.

## Vēsture

Brakelu dzimtas Livonijas atzars cēlies no Sāmsalas-Vīkas bīskapijas vasaļa bruņinieka Heinriha no Brakelas.
Lielā Ziemeļu kara laikā Frīdrihs fon Brakels (1634–1708) bija Kurzemes un Zemgales hercogistes kanclers (1701–1703), arī viņa dēls Kazimirs Kristofs fon Brakels (1686–1742) bija hercoɡistes kanclers (1727–1729).

Pēc Kurzemes hercogistes un Piltenes apgabala pievienošanas Krievijas impērijai 1795. gadā Brakeli darbojās tās dienestā. 
Haralds fon Brakels (1796–1851) Rīgas Dabaspētnieku biedrības prezidents (1849—1851).

Voldemārs Gothards fon Brakels (1825–1900) bija Ausātu (*Autzenbach*) un Kalnmuižas (*Hohenberg*) muižu īpašnieks, bet viņa brālis Frīdrihs Maksimiliāns fon Brakels (1826–1896) bija Rīgas zemnieku-nomnieku bankas direktors, Virkus muižas un Abgunstes muižas īpašnieks.
Pēc 1920. gada agrārās reformas Brakeliem atņēma visus zemes īpašumus, un līdz 1939. gadam visi dzimtas piederīgie pameta Baltiju.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Astaf von Transéhe-Roseneck. von Brackel, Genealogisches Handbuch der livländischen Ritterschaft. 1, Görlitz : Verl. für Sippenforschung und Wappenkunde Starke, 1929, Seite 73–80
Fontaines D.C.

***Fontaines D.C.*** ir īru rokgrupa, kas 2014. gadā tika dibināta Dublinā. Grupā ietilpst Grīens Čatens (vokāls), Konors Kerlijs (ģitāra), Konors Dīgans III (basģitāra), Toms Kols (bungas) un Karloss O'Konels (ģitāra).

2019. gadā tika izdots debijas albums *Dogrel*, kas guva plašu kritiķu atzinību — tas tika atzīts par gada albumu *[[Rough Trade]]* mājaslapā, kā arī *[[BBC Radio 6 Music]]* raidījumu vadītāji to izvēlējās par gada albumu. Grupas otrais albums *A Hero's Death* (2020) tika nominēts kā labākais roka albums ''Grammy'' balvu ceremonijā 2021. gadā.

Trešais albums *Skinty Fia* (2022) kļuva par viņu pirmo ierakstu, kas sasniedza 1. vietu gan Īrijas, gan Apvienotās Karalistes populārāko albumu sarakstā. Savas izaugsmes laikā *Fontaines D.C.* tika pieskaitīti mūsdienu britu/īru postpanka grupu vilnim.

Grupas ceturtais albums *Romance* (2024) vairāk nekā dubultoja pirmās nedēļas pārdošanas apjomus, saņēma divas *Grammy* balvas nominācijas un vienu *[[Mercury Prize]]* balvas nomināciju. Albuma galvenais singls *Starburster* kļuva par pirmo grupas dziesmu, kas iekļuva *[[UK singles chart]]* sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Klements II

**Klements II** (), laicīgais vārds **Suidgers no Morslēbenes un Hornburgas** (; dzimis 1005. gada oktobrī, miris ), bija Romas pāvests no 1046. līdz 1047. gadam un viens no agrīnajiem 11. gadsimta baznīcas reformu laikmeta pārstāvjiem. Pirms ievēlēšanas viņš bija Bambergas bīskaps un kļuva par pāvestu ar Svētās Romas imperatora Heinriha III atbalstu pēc 1046. gada pāvestības krīzes, kad Sutri sinodē tika novērsti vairāki savstarpēji konkurējoši pretendenti uz pāvesta amatu. Klements II arī kronēja Heinrihu III par Svētās Romas imperatoru, nostiprinot ciešas attiecības starp pāvestību un impēriju.

Lai gan viņa pontifikāts bija īss, tas iezīmēja reformu laikmeta sākumposmu. Klements II centās ierobežot simoniju un stiprināt baznīcas disciplīnu, veicinot institucionālu atjaunošanu. Viņš ieņem nozīmīgu vietu Romas Katoļu baznīcas vēsturē kā viens no pāvestiem, kura darbība sagatavoja pamatu vēlākajām 11. gadsimta reformām.

## Ārējās saites
The Jam

***The Jam*** bija angļu rokmūzikas grupa, kas 1972. gadā tika dibināta Vokingā. Grupā ietilpa Pols Vellers, Brūšs Fokstons un Riks Baklers. No debijas 1977. gadā līdz izjukšanai 1982. gada decembrī grupa Apvienotajā Karalistē izdeva 18 singlus pēc kārtas, kas visi iekļuva top 40, tostarp četrus 1. vietas hitus. Līdz 2007. gadam dziesmas *That's Entertainment* un *Just Who Is the 5 O'Clock Hero?* joprojām bija visu laiku vislabāk pārdotie importa singli Apvienotajā Karalistē. Grupa izdeva vienu koncertalbumu un sešus studijas albumus, no kuriem pēdējais — *The Gift* — sasniedza 1. vietu Apvienotās Karalistes populārāko albumu sarakstā.

Savas karjeras laikā grupa izmantoja dažādas stilistiskās ietekmes, tostarp 70. gadu pankroku un jauno vilni, kā arī 60. gadu bītmūziku, soulmūziku un ritmblūzu. Trio bija pazīstams ar melodiskām popdziesmām un sociāli nozīmīgiem tematiem dziesmu vārdos. Grupa aizsāka Pola Vellera karjeru, kurš vēlāk izveidoja *[[The Style Council]]* un uzsāka solo darbību. Vellers rakstīja un izpildīja lielāko daļu grupas oriģināldziesmu, kā arī spēlēja vadošo ģitāru.

## Ārējās saites

*
Ādainais bruņurupucis

**Ādainais bruņurupucis** (*Dermochelys coriacea*) ir jūras bruņurupucis un vienīgā mūsdienās dzīvojošā suga **ādaino bruņurupuču dzimtā** (*Dermochelyidae*), kā arī lielākais dzīvais jūras bruņurupucis. Tā raksturīgākā īpatnība ir bruņu uzbūve. Atšķirībā no citiem bruņurupučiem tam nav cieta kaulaina vairoga ar zvīņām, bet ķermeni sedz bieza, elastīga, ādaina struktūra, kas pielāgota dzīvei atklātā okeānā. Suga ir plaši izplatīta Atlantijas, Klusajā un Indijas okeānā un tai ir viena no plašākajām izplatībām starp rāpuļiem. Ādainie bruņurupuči dzīvo galvenokārt tropu un subtropu ūdeņos, taču migrāciju laikā spēj sasniegt arī mērenos un vēl vēsākus reģionus, veicot tūkstošiem kilometru garus pārvietošanās maršrutus starp barošanās un ligzdošanas vietām.

Ekoloģiski šī suga ir nozīmīga jūras ekosistēmās, jo tā galvenokārt barojas ar medūzām un citu želejveida zooplanktonu. Tādējādi ādainais bruņurupucis palīdz regulēt šo organismu populācijas un uzturēt līdzsvaru jūras barības ķēdēs, vienlaikus kalpojot kā svarīgs indikators okeānu ekosistēmu stāvoklim.

## Ārējās saites
Amands Urķis

**Amands Urķis** (; dzimis  Kauņā, Lietuvā) ir lietuviešu basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja pozīcijā. 2026. gadā spēlē Latvijas Basketbola līgas {LBL) un Latvijas—Igaunijas līgas klubā BK Ventspils.

A. Urķis ir pārstāvējis virkni Lietuvas basketbola klubu, taču nav spēlējis šīs valsts vadošajās komandās un bijis gan Lietuvas augstākās līgas, gan pēc spēka otrās līgas spēlētājs. 2018. gadā vienu spēli aizvadījis NCAA 2. divīzijas čempionātā, pārstāvot *Kentucky Wesleyan College*.

2025. gada vasarā A. Urķis pirmo reizi profesionāļa karjerā devās spēlēt ārpus Lietuvas, pievienojoties Latvijas Basketbola līgas un Latvijas—Igaunijas līgas klubam BK Ventspils, kura sastāvā ieņēma stabila rotācijas spēlētāja lomu ar vairāk nekā 20 minūtēm vidēji spēlē.

A. Urķis nav spēlējis Lietuvas jaunatnes izlasēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Akaroloģija

**Akaroloģija** (no sengrieķu *akari*, 'ērce' un *-logia*, 'mācība') ir zinātne par ērcēm. Tā ir arahnoloģijas apakšnozare, zooloģijas jomas apakšdisciplīna. Zoologu, kas specializējas akaroloģijā, sauc par akarologu. Akarologi var būt arī parazitologi, jo daudzas ērces ir parazīti.

Praktiskajā akaroloģijā bieži izdala veterināro, medicīnas, vispārējo un lauksaimniecisko nozari.

Akaroloģijas jautājumi tiek pētīti arī veterinārmedicīnā un cilvēku medicīnā, jo daudzas ērces ir dzīvnieku un cilvēku invazīvo un infekcijas slimību pārnēsātāji, no kurām cilvēkiem vislabāk pazīstamas encefalīts un Laimas slimība.

Augsnes ērces pēta augsnes zooloģija.

## Vēsture
Akaroloģijas kā neatkarīgas pētniecības jomas attīstība sākās 19. gadsimtā, Latvijā pirmie pētījumi tika veikti 19. gadsimta vidū. 1920.-1930. gados V. Ozoliņš pētīja ūdens ērces. Latvijas PSR ar to nodarbojās V. Eglītis Zemkopības ZPI, kā arī Zinātņu akadēmijas Bioloģijas institūts un Republikāniskā sanitāri epidemioloģiskā stacija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hoobastank

***Hoobastank*** (dažkārt stilizēta kā ***h∞bastank***, sākotnēji ***Hoobustank***) ir amerikāņu rokmūzikas grupa, ko 1994. gadā Agorahilsā, Kalifornijā dibināja vokālists Dags Robs, ģitārists Dans Estrins, bundzinieks Kriss Hese un basģitārists Marku Lapalainens.

Grupa no 2001. līdz 2012. gadam bija noslēgusi līgumu ar *[[Island Records]]* un līdz šim ir izdevusi sešus studijas albumus un vienu EP ierakstu. Viņu jaunākais albums *Push Pull* tika izdots 2018. gada maijā. Kopumā *Hoobastank* visā pasaulē ir pārdevuši vairāk nekā 10 miljonus albumu.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Buffalo Springfield

***Buffalo Springfield*** bija kanādiešu-amerikāņu rokmūzikas grupa, kas 1966. gadā tika dibināta Losandželosā, Kalifornijā. To izveidoja kanādieši Nīls Jangs, Brūss Pālmers un Djūijs Mārtins, kā arī amerikāņi Stīvens Stilss un Ričijs Fjūrejs. Grupa ir plaši pazīstama ar dziesmu *For What It's Worth*. No 1966. līdz 1968. gadam tā izdeva trīs albumus un vairākus singlus. Viņu mūzikā apvienojās folkmūzikas un kantrimūzikas elementi ar britu invāzijas un psihedēliskā roka ietekmēm. Līdzīgi kā *[[The Byrds]]*, grupa bija nozīmīga folkroka agrīnajā attīstībā.

1966. gadā grupa parakstīja līgumu ar *[[Atlantic Records]]* un izdeva debijas singlu *Nowadays Clancy Can't Even Sing*, kas kļuva populārs Losandželosā. Nākamā gada janvārī tika izdota protesta dziesma *For What It's Worth*, kas kļuva par viņu vienīgo top 10 hitu ASV un kontrkultūra himnu. Otrais albums *Buffalo Springfield Again* iezīmēja virzību uz psihedēlisko roku un hārdroku un ietvēra tādas dziesmas kā *Bluebird* un *Mr. Soul*.

Pēc vairākiem ar narkotikām saistītiem arestiem un sastāva izmaiņām grupa 1968. gadā izjuka. Trešais un pēdējais albums *Last Time Around* tika sakompilēts un izdots drīz pēc grupas izjukšanas.

*Buffalo Springfield* tika uzņemta Rokenrola slavas zālē 1997. gadā un 2011. gadā grupa īslaicīgi atkal apvienojās turnejai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jelizaveta Mereško

**Jelizaveta Mereško** (; dzimusi  Hersonā) ir ukraiņu parapeldētāja, vairākkārtēja Paralimpisko spēļu čempione un medaļniece, pasaules un Eiropas čempione.

## Biogrāfija
Ar peldēšanu sāka nodarboties 2003. gadā, kad viņu uz baseinu atveda māte. Tur viņu trenēt sāka trenere Ella Benedika, kura kļuva par nozīmīgāko personu viņas sporta karjerā.

Starptautisku atzinību guva 2014. gadā, debitējot Eiropas čempionātā Eindhovenā, kur izcīnīja sešas medaļas, tostarp četras zelta.

2015. gadā pasaules čempionātā izcīnīja sešas medaļas, kļūstot par četrkārtēju pasaules čempioni un uzstādot divus pasaules rekordus.

2016. gadā pirms Paralimpiskajām spēlēm notika Eiropas čempionāts, kurā Jeļizaveta izcīnīja četras zelta, divas sudraba un vienu bronzas medaļu. Attieksmi pret Ukrainas paralimpiešu uzvarām vienā no intervijām viņa komentēja šādi:

## Paralimpiskās spēles
2016. gada Paralimpiskajās spēlēs Riodežaneiro izcīnīja četras zelta medaļas individuālajās distancēs un vienu bronzas medaļu stafetē.

2020. gada Paralimpiskajās spēlēs Tokijā izcīnīja piecas medaļas:
* zelta – 50 m brīvajā stilā un 100 m brasā
* sudraba – 200 m kompleksajā peldējumā un 400 m brīvajā stilā
* bronzas – 100 m brīvajā stilā

## Karjera
Trenējas Hersonas reģionālajā invalīdu sporta centrā “Invasport”. Startē S6 klasē.

2018. gada Eiropas čempionātā Dublinā kļuva par titulētāko sportisti, izcīnot astoņas medaļas (piecas zelta, trīs sudraba).

2019. gada pasaules čempionātā Londonā izcīnīja sešas medaļas.

## Apbalvojumi
* Ukrainas ordenis “Par nopelniem” II šķira (2021)
* Ukrainas ordenis “Par nopelniem” III šķira (2016)
* Balvas “Sieviete trešajā tūkstošgadē” laureāte (2016)

## Karjeras rezultāti
### Paralimpiskās spēles

## Atsauces

## Ārējās saites
Jana Kločkova

**Jana Kločkova** (; dzimusi  Simferopolē) ir ukraiņu peldētāja, četrkārtēja olimpiskā čempione un viena no titulētākajām Ukrainas sportistēm.

## Dzīvesgājums
Jana piedzima 1982. gada 7. augustā Simferopolē sportiskā ģimenē. Viņas vecāki — Oleksandrs Kločkovs un Olena nina Kločkova — bija vieglatlēti. Tēvs strādāja par celtnieku, bet māte — pārtikas (bakalejas) veikalā. Viņai ir jaunākā māsa Anna (dzimusi 1985. gadā), kura strādā viesnīcu biznesā.

Kad Janai bija 4 gadi, vecāki viņu aizveda uz sporta vingrošanu. Pēc sekcijas slēgšanas Jana pārgāja uz mākslas vingrošanu, taču pārtrauca nodarbības, jo viņas ķermeņa uzbūve nebija piemērota šim sporta veidam. 

1989. gadā (7 gadu vecumā) viņa sāka nodarboties ar peldēšanu. Sportiste trenējās pie treneriem Ninas un Oleksandra Kožuhiem. 15 gadu vecumā viņa pārcēlās uz Harkivu, bet vēlāk — uz Kijivu.

## Karjera
Starptautiskos panākumus guva 1990. gadu beigās. 1999. gadā kļuva par pasaules čempioni.

2000. gada olimpiskajās spēlēs Sidnejā izcīnīja divas zelta medaļas (200 m un 400 m kompleksajā peldējumā) un sudrabu 800 m brīvajā stilā.

2004. gada olimpiskajās spēlēs Atēnās atkārtoja panākumu, izcīnot vēl divas zelta medaļas tajās pašās distancēs.

Kopumā izcīnījusi 14 medaļas pasaules čempionātos un 28 medaļas Eiropas čempionātos. Uzstādījusi ap 50 Ukrainas rekordiem.

2008. gadā paziņoja par sportistes karjeras beigām.

## Apbalvojumi
* Ukrainas varone (2004)
* Ordenis “Par nopelniem” III šķira (2002)
* Kņazienes Olgas ordenis

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

## Rekordi

* pasaules rekords 400 m kompleksajā peldējumā Sidnejas Olimpiskās spēles 2000 laikā;
* Eiropas rekords 200 m kompleksajā peldējumā;
* uzstādīja 50 Ukrainas rekordus 25 m un 50 m baseinos šādās disciplīnās:
** 100 m, 200 m, 400 m kompleksajā peldējumā;
** 200 m, 400 m un 800 m brīvajā stilā;
** 100 m un 200 m uz muguras;
** 200 m tauriņstilā;
** kā arī stafetes peldējumos.

## Ārējās saites
Triecienhelikopters

[thumb|Agrīnais triecienhelikopters ''[Bell AH-1 Cobra*]]
*'Triecienhelikopters*' ir kaujas [[helikopters]], kura galvenais uzdevums ir iznīcināt pretinieka sauszemes tehniku, dzīvo spēku un nocietinājumus. Tas ir viens no svarīgākajiem elementiem mūsdienu sauszemes spēku atbalstā, jo spēj darboties zemā augstumā, nodrošinot precīzu uguns atbalstu kaujas laukā. Pretēji transporta helikopteriem, kuru galvenā funkcija ir karavīru un kravu pārvadāšana, triecienhelikopteri ir specializēti uzbrukuma operācijām.

Triecienhelikopteriem ir pastiprināta bruņojuma sistēma, manevrētspējīga konstrukcija un jaudīgi dzinēji, kas ļauj tiem darboties sarežģītos apstākļos un izvairīties no pretinieka uguns. Tie ir aprīkoti ar ložmetējiem, lielgabaliem, prettanku vadāmajām raķetēm un nevadāmajām raķetēm, kā arī modernām mērķēšanas un novērošanas sistēmām, kas ļauj precīzi identificēt un iznīcināt mērķus gan dienā, gan naktī.

Mūsdienu triecienhelikopteri izmanto arī termālās kameras, lāzera mērķēšanas sistēmas un elektroniskās aizsardzības līdzekļus, kas palielina to izdzīvošanas spējas kaujas apstākļos. Tie spēj darboties ciešā sadarbībā ar sauszemes vienībām, sniedzot tiešu uguns atbalstu un iznīcinot bruņutehniku, tostarp tankus un bruņutransportierus.

Papildus tos izmanto arī izlūkošanai, konvoju aizsardzībai un speciālo operāciju atbalstam. To mobilitāte un spēja ātri reaģēt uz draudiem padara tos par būtisku militāro operāciju sastāvdaļu.

Lai gan triecienhelikopteru pamatfunkcija ir sauszemes mērķu iznīcināšana, daži modeļi spēj cīnīties arī ar gaisa mērķiem, izmantojot īsa darbības rādiusa raķetes. Mūsdienu piemēri ir *AH-64 Apache*, *Mil Mi-24*, *Eurocopter Tiger* un *Ka-52'', kas ir plaši izmantoti dažādos konfliktos visā pasaulē

## Ārējās saites
Broka zona

thumb|Broka zona
**Broka centrs** jeb **Broka zona** ir smadzeņu garozas apgabals, kas nosaukts franču antropologa un ķirurga Pola Broka vārdā, kurš to aprakstīja 1865. gadā. Tas atrodas kreisās puslodes (labročiem) pieres daivas trešās frontālās vijuma apakšējā aizmugurējā daļā un ir atbildīgs par runas motorisko organizāciju, kā arī saistīts ar fonoloģisko un sintaktisko apstrādi.

Broka centrs tiek uzskatīts par kinētiski motorisko verbālo analizatoru, kurā tiek apstrādāta galvenokārt proprioceptīvā informācija, kas nepieciešama artikulācijas kustību koordinācijai. Tas nodrošina spēju veidot sakarīgu runu, apvienojot atsevišķas skaņas un kustības vienotā runas aktā.

Šī centra bojājuma gadījumā attīstās tā sauktā Broka afāzija (anartriskais sindroms), kas izpaužas kā būtiski traucējumi runas producēšanā — cilvēks saprot runu, bet nespēj brīvi un gramatiski pareizi izteikties.

Pētījumi liecina, ka Broka centrs nav viendabīgs. Saskaņā ar 2012. gadā publicētiem pētījumiem, kas veikti Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā, tas sastāv no vismaz divām funkcionāli atšķirīgām zonām: viena ir saistīta ar runas producēšanu, bet otra — ar kognitīviem procesiem, tostarp matemātisko uzdevumu risināšanu un atmiņu.

## Skatīt arī
* Afāzija
* Smadzenes
* Valoda
Akcesorie minerāli

**Akcesorie minerāli** ( — 'papildu') ir iežos nelielā daudzumā (parasti līdz 1—5%, bieži <1%) sastopami minerāli, kas neietekmē ieža klasifikāciju vai nosaukumu. Tie atšķiras no galvenajiem minerāliem, kas veido ieža pamatsastāvu, bieži ir mikrokristālu veidā un ir raksturīgi attiecīgajam iežu veidam. Atšķirībā no sekundārajiem minerāliem, kas izveidojas jau pēc ieža rašanās, akcesorie minerāli atrodas iezī jau no tā rašanās brīža. Šie minerāli var būt gan autigēnas (veidojušās uz vietas), gan alotigēnas (ienestas) izcelsmes. Lai gan to ir maz, akcesorie minerāli ir svarīgi ģeoloģiskajos pētījumos, jo palīdz noteikt ieža izcelsmi un veidošanās apstākļus. Cietajos iežos var būt sastopami vairāki desmiti dažādu akcesoro minerālu. Tā, Latvijā kā akcesorais minerāls (sīkos ieslēgumos) magmatisko iežu laukakmeņos sastopams magnetīts, granītā — cirkons, apatīts, dzelzs oksīdi, titānmagnetīts, monacīts, sfēns, gabrosienītos (monconītos) — dzelzs un titāna oksīdi, apatīts, sfēns, sienītos — sfēns, rutils, apatīts, cirkons, Latvijā retajos vulkāniskajos ijolītos — vollastonīts, kankrinīts, flogopīts, melanīts, apatīts, sfēns, kalcīts un citi.

## Atsauces
Ēriks Lengs

**Ēriks Lengs** (angļu: *Eric Lange*; dzimis 1973. gada 19. februārī) ir amerikāņu aktieris, kurš plašāk pazīstams kā Ervins Sikovics seriālā *[[Victorious]]*, detektīvs Holkombs seriālā "Perijs Meisons" , Stjuarts Radzinskis seriālā "Pazudušie" un Bills Stečners seriālos "Narcos" un "". Pazīstams arī ar lomām filmās "Denijs Kolinss", *[[Caddo Lake]]*, "Vindrivera" un "Tukšais vīrs", kā arī seriālos "Cilvēks augstajā pilī" un *[[Waco (seriāls)|Waco]]*.

## Dzīvesgājums un karjera
Ēriks Lengs ir dzimis 1973. gada 19. februārī Hamiltonā, Ohaio. Viņš absolvējis Fērfieldas vidusskolu un pēc tam Maiami Universitāte Oksfordā, kas atrodas tajā pašā štatā.

Lenga debija aktiermākslā notika filmā *[[High School High]]*, kur viņš atveidoja nelielu lomu. Pēc tam sekoja epizodiskas lomas seriālos "Hameleonu rotaļas", "Eņģelis" un "Jāņtārpiņš". Līdz 2009. gadam Lengs galvenokārt atveidoja epizodiskas lomas tādos seriālos kā "CSI Ņujorka", "Rietumu spārns", "" un "Noziedzīgie prāti". 2009. gadā viņš atveidoja Stjuarta Radzinski otrā plāna lomu seriāla "Pazudušie" piektajā sezonā, kas viņam atnesa pirmo plašāko atpazīstamību.

2010. gadā Ēriks Laengs atveidoja otrā plāna lomu Berija Levinsona režisētajā biogrāfiskajā filmā *[[You Don't Know Jack]]*. No 2010. līdz 2013. gadam viņam bija otrā plāna loma *[[Nickelodeon]]* seriālā *[[Victorious]]*. No 2013. līdz 2014. gadam Lengs filmējās atkārtotā lomā seriālā *[[The Bridge]]*. 2014. gadā viņš parādījās epizodiskā lomā filmā "Nakts reportieris" un otrā plāna lomā filmā "Denijs Kolinss", kur atkārtoti filmējās kopā ar Alu Pačīno, ar kuru jau bija sadarbojies filmā *You Don't Know Jack*. No 2016. līdz 2017. gadam Lengs filmējās seriālā "Narcos", vēlāk atkārtojot savu lomu arī divās atvasinātā seriāla "" sērijās. 2017. gadā viņš parādījās filmā "Vindrivera". 2018. gadā Lengs filmējās četrās seriāla *[[Waco (seriāls)|Waco]]* sērijās, kas balstītas uz reāliem notikumiem  bruņoto mājas, kas piederēja reliģiskas sektas locekļiem, aplenkumu.

Tajā pašā 2018. gadā Ēriks Lengs atveidoja vienu no galvenajām lomām seriālā *[[Escape at Dannemora]].* Šai lomai viņš pieņēmās svarā gandrīz par 18 kilogramiem un valkāja zobu protēzes. 2019. gadā viņš parādījās piecās seriāla "Cilvēks augstajā pilī" epizodēs. 2020. gadā Lengs filmējās filmās *[[Antebellum]]* un "Tukšais vīrs". No 2020. līdz 2023. gadam aktieris atveidoja vienu no galvenajām lomām seriālā "Perijs Meisons", kas ir 1957. gada tāda paša nosaukuma seriāla pārveidojums. 2024. gadā Lengs atveidoja otrā plāna lomu filmā *[[Caddo Lake]]* un parādījās seriālā "Šugars". 2025. gadā viņš paradījas nelielā lomā filmā "Pērkonbultas*".

## Personīgā dzīve
Ēriks Lengs ir precējies ar Lizu Sabantino kopš 2013. gada novembra, un viņiem ir divi bērni, ar kuriem viņi dzīvo Losandželosā.

## Filmogrāfija

### Lomas filmās

### Televīzija

## Atsauces
Islāms Igaunijā

thumb|Islāms Eiropā pēc iedzīvotāju īpatsvara
**Islāma kopiena** Igaunijā ir neliela, bet augoša. Saskaņā ar 2024. gada aplēsēm, Igaunijā islāmu atzīst apmēram 10 000 cilvēku jeb 0,73% no kopējā iedzīvotāju skaita. Praktizējošo musulmaņu skaits ir neliels, un, tā kā Igaunijā nav mošejas, par lūgšanu centru kalpo Igaunijas Islāma centrs.

## Demogrāfija
2008. gadā Igaunijā dzīvoja aptuveni 4000 musulmaņu. Lielākās musulmaņu grupas Igaunijā sastāv no tatāriem (mišaru izcelsmes) un azerbaidžāņiem. Mazāks musulmaņu skaits pieder pie dažādām reģionālām un etniskām grupām. Lielākā daļa musulmaņu Igaunijā ir sunnīti, izņemot azerbaidžāņus, kas ir šiīti. Lielākā daļa Igaunijas musulmaņu dzīvo Tallinā vai tās apkārtnē. Tiek ziņots, ka 2024. gadā Igaunijā dzīvoja aptuveni 10 000 musulmaņu.

## Vēsture
Igaunijā ir atrastas monētas no islāma pasaules, kas kaltas jau 8. gadsimtā, tās uz šo apgabalu atveda vikingu tirgotāji.
[thumb|left|Igaunijā atrastas [Islāma zelta laikmets|islāma zelta laikmeta monētas]] Agrākā dokumentētā musulmaņu klātbūtne Igaunijā notikusi 16. gadsimtā, Livonijas kara laikā, kad Igaunijā ieradās musulmaņu karavīri no Krievijas Impērijas. Pirmie musulmaņi, kas apmetās Igaunijā, galvenokārt bija sunnītu tatāri, kas bija atbrīvoti no militārā dienesta Krievijas armijā pēc tam, kad Krievijas Impērija 1721. gadā iekaroja Igauniju un Livoniju. Nelielā tatāru kopiena koncentrējās Tallinā un līdz 19. gadsimta vidum bija izveidojusi mošeju, kurā kalpoja imāms. Pēc 1860. gada Igaunijā ieradās jauns tatāru imigrantu vilnis, tie bija tirgotāji. Tatāru kopiena sāka aktīvi darboties, tās centrs bija Narvas pilsētā, lai gan daži apmetās arī Tallinā un Tartu. Tatāru kopiena atvēra veikalus un nodarbojās ar tirdzniecību. 1928. gadā neatkarīgās Igaunijas Republikas laikā tur tika reģistrēta musulmaņu draudze (*Narva Muhamedi Kogudus*), bet 1939. gadā — otra  musulmaņu draudze (*Tallinna Muhamedi Usuühing*) Tallinā.thumb|left|Igaunijas Islāma centrs TallināPar ziedojumiem uzcelta māja Narvā tika pārveidota par mošeju.

Saskaņā ar tautas skaitīšanas rezultātiem 1934. gadā Igaunijā dzīvoja 170 musulmaņi, no kuriem 166 bija tatāri.

1940. gadā padomju vara abas draudzes aizliedza. 1944. gadā, Otrā pasaules kara laikā draudžu ēkas tika iznīcinātas. Lielākā daļa musulmaņu uz Igauniju imigrēja padomju okupācijas laikā Igaunijā no 1940. līdz 1991. gadam.

Musulmaņu kopiena Igaunijā tiek uzskatīta par tolerantu un politiski mērenu. Neparasti globālajajam kontekstam, sunnīti un šiīti pielūdz kopā. 

## Atsauces

## Ārējās saites
The Cars

***The Cars*** bija amerikāņu rokmūzikas grupa, ko 1976. gadā dibināja Bostonā, Masačūsetsā. Tā radās jaunā viļņa kustības ietvaros 20. gadsimta 70. gadu beigās, un tās sastāvā bija Riks Okaseks (ritma ģitāra), Bendžamins Ors (basģitāra), Eliots Īstons (solo ģitāra), Gregs Hokess (taustiņinstrumenti) un Deivids Robinsons (bungas). Okaseks un Ors dalīja galvenā vokālista lomu, un Okaseks bija grupas galvenais dziesmu autors un līderis.

*The Cars* bija viena no pirmajām grupām, kas apvienoja 70. gadu ģitārorientēto rokmūziku ar sintezatoros balstītu popmūziku, kas kļuva populāra 80. gadu sākumā. Grupas stilā apvienotas dažādas ietekmes — pankroka minimālisms, ārtrokam raksturīgi sarežģīti sintezatoru un ģitāru skanējumi, 50. gadu *[[rockabilly]]* un melodisks pauerpops.

1978. gadā žurnāla *[[Rolling Stone]]* lasītāju aptaujā grupa tika atzīta par “labāko jauno mākslinieku”. Debijas albums *The Cars* pārdeva sešus miljonus kopiju un *[[Billboard 200]]* topos atradās 139 nedēļas. Grupai bija četri top 10 hiti: *Shake It Up* (1981), *You Might Think* (1984), *Drive* (1984) un *Tonight She Comes* (1985).

*The Cars* izjuka 1988. gadā. 2000. gadā Ors nomira no aizkunģa dziedzera vēža. 2007. gadā Īstons un Hokess kopā ar Todu Randgrenu izveidoja grupu *[[The New Cars]]*. Vēlāk dzīvie oriģinālā sastāva dalībnieki atkal apvienojās, lai ierakstītu septīto un pēdējo albumu *Move Like This* (2011), kā arī devās turnejā, pēc kuras atkal pārtrauca darbību. 2018. gada aprīlī *The Cars* tika uzņemta Rokenrola slavas zālē. Grupa atkal apvienojās, lai uzstātos ceremonijā — tas kļuva par pēdējo grupas koncertu pirms Okaseka nāves nākamajā gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Supergrass

***Supergrass*** ir angļu rokmūzikas grupa, ko 1993. gadā dibināja Oksfordā. Lielāko daļu grupas pastāvēšanas laika tās sastāvā bija brāļi Gass (galvenais vokāls, ģitāra) un Robs Kombess (taustiņinstrumenti), Miks Kvinns (bass, bekvokāls) un Denijs Gofijs (bungas, bekvokāls). Sākotnēji grupa bija trio, bet Robs Kombess oficiāli pievienojās 2002. gadā.

Grupa 1994. gadā parakstīja līgumu ar *[[Parlophone Records]]* un izdeva albumu *I Should Coco* (1995), kas kļuva par izdevniecības vislabāk pārdoto debijas albumu kopš *[[The Beatles]]* *[[Please Please Me]]*. Pirmā albuma ceturtais singls “Alright” kļuva par starptautisku hitu. Grupa turpināja izdot vēl piecus albumus: *In It for the Money* (1997), *Supergrass* (1999), *Life on Other Planets* (2002), *Road to Rouen* (2005) un *Diamond Hoo Ha* (2008), kā arī izlasi *Supergrass Is 10* (2004). 2009. gada augustā grupa parakstīja līgumu ar *[[Cooking Vinyl]]* un sāka darbu pie sava septītā studijas albuma *Release the Drones*. Albums joprojām nav izdots un palicis nepabeigts.

2010. gada aprīlī grupa paziņoja par izjukšanu muzikālu un radošu domstarpību dēļ. Grupa beidza pastāvēt pēc četriem atvadu koncertiem, no kuriem pēdējais notika Parīzē, 2010. gada 11. jūnijā. 2019. gadā grupa atkal apvienojās. Grupas pēdējā uzstāšanās pēc šīs atkalapvienošanās notika 2022. gadā, piedaloties nesen mirušā *[[Foo Fighters]]* bundzinieka Teilora Hokinsa piemiņas koncertā, kur viņi izpildīja vairākas Hokinsa iecienītākās *Supergrass* dziesmas. Hokinss iepriekš bija izteicis simpātijas pret grupu un pat piedalījies vienā no viņu koncertiem kā viesmākslinieks pie bungām. 2024. gada beigās grupa paziņoja par 2025. gada turneju Apvienotajā Karalistē, kuras laikā pilnā apjomā tika izpildīts albums *I Should Coco* (par godu tā 30 gadu jubilejai), kā arī populārākie hiti.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Echo & the Bunnymen

***Echo & the Bunnymen*** ir angļu rokmūzikas grupa, ko 1978. gadā dibināja Liverpūlē. Sākotnējo sastāvu veidoja vokālists Ians Makkalohs, ģitārists Vills Serdžents un basģitārists Less Patinsons. 1980. gadā grupai kā bundzinieks pievienojās Pīts de Freitass.

Viņu debijas albums *Crocodiles* (1980) iekļuva Apvienotās Karalistes albumu topa pirmajā divdesmitniekā. Pēc otrā albuma *Heaven Up Here* izdošanas 1981. gadā grupas kulta statuss pārauga plašākos panākumos, un 1983. gadā viņi guva ievērojamus panākumus Apvienotajā Karalistē, kad dziesma “The Cutter” sasniedza top 10, bet albums *Porcupine*, no kura šī dziesma nāk, ierindojās 2. vietā. Albums *Ocean Rain* (1984) turpināja grupas panākumus, un tā galvenais singls “The Killing Moon” arī iekļuva top 10.

Pēc pašnosauktā albuma *Echo & the Bunnymen* izdošanas 1987. gadā Makaloks pameta grupu, un viņu aizstāja dziedātājs Noels Bērks. 1989. gadā de Freitass gāja bojā motocikla avārijā. Pēc darbības grupā *[[Electrafixion]]* Makkalohs un Sārdžents 1997. gadā atkal apvienojās ar Patinsonu un atjaunoja *Echo & the Bunnymen* darbību, taču Patinsons grupu pameta 1998. gadā. Kopš 20. gadsimta 90. gadu beigām grupa ir devusies turnejās un izdevusi vairākus albumus ar dažādiem panākumiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
The Black Keys

***The Black Keys*** ir amerikāņu rokmūzikas grupa, ko 2001. gadā Akronā, Ohaio dibināja vokālists un ģitārists Dens Auerbaks un bundzinieks Patriks Kārnijs. Duets sākās kā neatkarīgs projekts, ierakstot mūziku pagrabos un paši producējot savus ierakstus, līdz tas kļuva par vieniem no populārākajiem garāžroka pārstāvjiem 2000. gadu žanra atdzimšanas vilnī.

Būdami draugi jau kopš bērnības, Auerbaks un Kārnijs izveidoja grupu pēc studiju pārtraukšanas. Pēc līguma noslēgšanas ar neatkarīgo ierakstu kompāniju *[[Alive]]* viņi 2002. gadā izdeva savu debijas albumu *The Big Come Up*, kas viņiem nodrošināja jaunu līgumu ar *[[Fat Possum Records]]*. Nākamajā desmitgadē *The Black Keys* izveidoja fanu bāzi, intensīvi koncertējot nelielos klubos, regulāri izdodot albumus, uzstājoties mūzikas festivālos un plaši licencējot savas dziesmas. Viņu trešais albums *Rubber Factory* (2004) guva kritiķu atzinību un palielināja grupas atpazīstamību, kas 2006. gadā noveda pie līguma ar ierakstu kompāniju *[[Nonesuch Records]]*. Pēc tam, kad pirmie četri albumi tika pašu producēti un ierakstīti improvizētās studijās, duets albumu *Attack & Release* (2008) ierakstīja profesionālā studijā.

Grupas komerciālais izrāviens notika 2010. gadā ar albumu *Brothers*, kas kopā ar populāro singlu “Tighten Up” ieguva trīs ''Grammy'' balvas. 2011. gada turpinājums *El Camino* guva kritiķu atzinību un sasniedza 2. vietu *[[Billboard 200]]* topā, kā rezultātā notika pirmā grupas arēnu koncertturneja — *El Camino Tour*. Albums un tā hits “Lonely Boy” ieguva vēl trīs *Grammy* balvas. 2014. gadā tika izdots astotais albums *Turn Blue*, kas kļuva par pirmo grupas albumu, kas sasniedza 1. vietu ASV, Kanādā un Austrālijā. Pēc *Turn Blue Tour* noslēguma 2015. gadā duets uz vairākiem gadiem pārtrauca darbību, lai pievērstos blakus projektiem un citu mākslinieku producēšanai.

Duets atgriezās 2019. gadā ar devīto albumu *Let's Rock*. 2021. gadā viņi izdeva *Delta Kream*. Atgriežoties pie oriģināldziesmu rakstīšanas, 2022. gadā tika izdots *Dropout Boogie*. 2024. gadā sekoja albums *Ohio Players*, bet 2025. gada 8. augustā tika izdots *No Rain, No Flowers*.

## Ārējās saites

*
Ignats Čeksters

**Ignats Čeksters** (1840—1914) bija latviešu kara topogrāfs, Krievijas Impērijas ģenerālmajors (1907). Latgaliešu nacionālās atmodas atbalstītājs. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1840. gada 6. decembrī Rundānu pagasta Novijdvoras ciemā.
Mācījās Vitebskas ģimnāzijā, studēja Pēterburgas Universitātē (1863–1867), tad Kara topogrāfijas skolā.  
Dienēja militāro topogrāfu korpusā, tad strādāja Kara ministrijas Rietumu pierobežas triangulācijas direkcijā, veica Latgales zemes mērīšanu. 1902. gadā viņu paaugstinājās pulkveža pakāpē, 1907. ɡadā ģenerālmajora pakāpē.

Miris no 1914. gada 16. septembrī Pēterhofā.

## Apbalvojumi
* Sv. Staņislava ordenis, II, III šķira (1895, 1880),
* Sv. Annas ordenis, II, III šķira (1907, 1884).

## Atsauces
Kautkaili

**Kautkaili**  grupu veido mūziķi Kristīne Pāže, Didzis Bardo un Krists Krūskops. Kautkaili pamatā ir eksperimenti ar nostalģiju mūzikā, sakausējot latviešu 90-to gadu alternatīvo popmūziku ar pasaulīgu soulmūziku, izmantojot mūsdienīgus skaņu slāņus. 

2023. gada novembrī grupa laida klajā savu debijas albumu “Personas kods”, kas ieguvis gan “Zelta mikrofona” nomināciju kategorijā “Gada popmūzikas albums”, gan “Austras balvas” nomināciju, kur grupa plūca uzvaras laurus, uzvarot publikas balsojumā un iegūstot skatītāju simpātiju balvu. 

Kautkaili ir piedalījušies *[[Muzikālā banka|Muzikālajā bankā]]* 3 gadus pēc kārtas ar dziesmām *Vēl vienu reizi*, *Ļauj man*, *Palaid vaļā*.

Kautkaili ir devušies pa visu Latviju tūrē *Kur klusums zied*.

2025. gada novembrī grupa tika paziņota kā vieni no Supernovas 2026 dalībniekiem ar dziesmu *Te un Tagad,* ar kuru viņi izcīnīja 2. vietu, tā paša gada martā grupa izpildīja savu jaunizlaisto dziesmu *Piestāv tev* *[["GAMMA" mūzikas balva|GAMMA]]* balvās.

## Atsauces
Gaiņu purvs (dabas liegums)

**Gaiņu purvs** ir dabas liegums Līvānu novada Turku pagastā.

Liegums izveidots 1977. gadā augsto purvu aizsardzībai. Teritorijā sastopami bērzu un skujkoku meži, kā arī pārmitri apšu-melnalkšņu meži, kas ir Eiropas nozīmes aizsargājams biotops.

Iekļauts *[[Natura 2000]]* — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā.

## Atsauces
Kārlis Rubis

**Kārlis Rubis** var būt:
* Kārlis Rubis (1902—1990) — latviešu arhitekts;
* Kārlis Rubis (1891—1918) — latviešu strēlnieku virsnieks.