open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Latvijas Bankas Kredītu reģistrs

**Latvijas Bankas Kredītu reģistrs** ir Latvijas Bankas informācijas sistēma, kas nodrošina informācijas par aizņēmējiem, kas saņēmuši kredītus Latvijas Republikā reģistrētajās bankās un ārvalstu banku filiālēs, to meitassabiedrībās, kas
sniedz ar kredītrisku saistītus finanšu pakalpojumus, krājaizdevu sabiedrībās, apdrošināšanas sabiedrībās, un to saistībām vākšanu, centralizētu uzkrāšanu un glabāšanu ar mērķi sniegt informāciju Kredītu reģistra dalībniekiem, Finanšu un kapitāla tirgus komisijai, Latvijas Bankai un pašiem aizņēmējiem (fiziskajām un juridiskajām personām) atbilstoši Latvijas Republikas normatīvo aktu prasībām.

## Dalībnieki
Kredītu reģistra dalībnieki ir FKTK vai citas uzraudzības institūcijas uzraudzītās iestādes:
* visas Latvijas Republikā reģistrētās bankas un ārvalstu banku filiāles
* to Latvijas Republikā reģistrētās meitassabiedrības, kas sniedz ar kredītrisku saistītus finanšu pakalpojumus
* apdrošināšanas sabiedrības
* krājaizdevu sabiedrības.

## Informācija kredītu reģistrā
Kredītu reģistrā tiek uzkrāta informācija par:
* personām (aizņēmējiem, galvotājiem)
* Latvijas Republikā izsniegto kredītu aizņēmēju aktuālajām saistībām
* to aizdevumu atlikumiem ceturkšņa beigās
* pieļautajiem maksājumu kavējumiem, to izpildi, "Kredītiestāžu likuma" vai līguma pārkāpumiem attiecībā uz aktuālajām saistībām (parādnieku informāciju)
* aizņēmēju kredītvēsturi (informāciju par saistībām, kuras pilnībā izpildītas vai norakstītas zaudējumos)
* pieļautajiem maksājumu kavējumiem, to izpildi, "Kredītiestāžu likuma" vai līguma pārkāpumiem attiecībā uz "vēsturiskajām" saistībām, kuras iekļautas kredītvēsturē(parādnieku "vēsturiskā" informācija).

Kredītu reģistrs darbosies saskaņā ar "Bankas Kredītu reģistra noteikumiem", līgumiem "Par piedalīšanos Latvijas Bankas Kredītu reģistra sistēmā" un Bankas Kredītu reģistra izmantošanas tarifiem.

## Skatīt arī
* Finanšu un kapitāla tirgus komisija
* Bankas

## Ārējās saites
* Kredītu reģistra noteikumi 
* Kredītiestāžu likums
Japānas širmegle

**Japānas širmegle** () - vienīgā suga širmegļu jeb saulsargegļu dzimtā. Japānas širmegle ir saglabājusies vienīgi Japānas dienvidos,Šikoku un Hondo salās. Kur širmegle aug kalnu mežos 600 – 1000 m vjl.,no vēja aizsargātās ēnainās nogāzēs mistrojumā ar hinoki pacipresi, zirņu pacipresi, zībolda hemlokegli, momi baltegli, magnolia obovata. Kā pamatsuga un daudzas dekoratīvās formas, tā tiek audzēta daudzās valstīs, ļoti reti arī Latvijā. Japānas širmegle Latvijas apstākļos apsalst, bargās ziemās var iet bojā.

Senāk, triasa periodā, dzimta bija plaši izplatīta. Agrāk Japānas širmegle tika pieskaitīta dzimtai *Taxodiaceae*, kuru mūsdienās vairs neizdala un šīs dzimtas sugas ir pievienotas  un širmegļu dzimtai.


Attēls:Sciadopitys verticillata cones.jpg|Širmegles čiekuri



## Literatūra
* A. Mauriņš, A. Zvirgzds. Dendroloģija. R:, LU akadēmiskais apgāds, 2006, 111. lpp.
Ciprešu dzimta

**Ciprešu dzimta** (*Cupressaceae*) sugām bagāta skujkoku dzimta. Augi mūžzaļi, retāk vasarzaļi koki un krūmi. Pazīstamākās ģintis ir , , , , ,  un . Daudzās ģintīs līdz mūsdienām ir saglabājušās tikai pa vienai sugai. Liela daļa sugu ir retas un aizsargājamas starptautiskā līmenī.

## Klasifikācija

* 
** 
*** 
*** 
*** 
*** 
*** 
*** 
*** 
*** 
*** 
*** 
** 
*** 
***  (arī kriptomērijas)
*** 
** 
*** 
*** 
*** 
**  (arī keningemiju apakšdzimta)
***  (arī keningemijas)
** 
*** 
** 
*** 
** 
*** 
*** 
*** 
*** 
*** 
*** 
*** 
*** 
*** 
*** 

## Ciprešu dzimta Latvijā
No lielās ciprešu dzimtas Latvijā savvaļā sastopamas vienīgi . Daudzas dzimtas sugas Latvijā ir introducētas kā krāšņumaugi. Biežāk ir stādīta , kas Latvijā vietām arī veido sējeņu paaudzi. Apstādījumos ir liela kadiķu sugu un šķirņu daudzveidība.

No ciprešu dzimtas pasaules retumiem pie mums stādīta  un retāk kolekcijās — , , ,  apskatāma Latvijas Universitātes Botāniskā dārza augu mājā.

## Izmantošana
Ciprešu dzimtas koku mizā ir atrodams hinokitiols, kas ir plaši izmantots mutes dobuma kopšanas līdzekļos un ārstēšanas līdzekļos, pateicoties tā pretmikrobu, pretvīrusu un pretiekaisuma īpašībām. Tas arī ir apstiprināts kā uztura bagātinātājs.

## Ārējās saites

## Atsauces
Labiodentāls līdzskanis

Fonētikā par **labiodentālu līdzskani** sauc līdzskani, ko artikulē ar apakšlūpu un augšzobiem. Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā iekļautie labiodentālie līdzskaņi ir:

 
## Atsauces
Bilabiāls nazāls līdzskanis

Balsīgs **bilabiāls nazāls līdzskanis** tiek lietots lielākajā daļā pasaules valodu. Zināmas tikai dažas valodas (piem. mohauku valoda), kurās šī patskaņa nav.

Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā šī skaņa tiek apzīmēta ar , X-SAMPA simbols ir m.

Bilabiāls nazāls līdzskanis latviešu valodā tiek apzīmēts ar "m" kā vārdos *māja* un *bumba*.

## Raksturojums
Bilabiāla nazāla līdzskaņa raksturojumi:

* Pēc artikulācijas veida tas ir slēdzenis; balss traktā tiek noslēgta gaisa plūsma. 
* Pēc artikulācijas vietas tas ir bilabiāls līdzskanis; tiek artikulēts ar abām lūpām, 
* Pēc fonācijas tas ir balsīgs; artikulācijas laikā balss saites vibrē. 
* Tas ir nazāls līdzskanis; gaiss plūst caur degunu.
* Tas ir centrāls līdzskanis; gaiss plūst pāri mēles vidum, nevis tās malām.
* Pēc gaisa plūsmas mehānisma tas ir ekspiratorisks; gaisa plūsma tiek virzīta uz āru ar plaušu palīdzību.

## [m] varianti
190px|thumbnail|Bilabiāli nazālie līdzskaņi "m" latviešu valodas vārdā ''mamma''.

## Piemēri

## Atveidošana latviešu valodā

Bilabiālo nazālo līdzskani  visos gadījumos latviski atveido ar burtu "m".

## Atsauces
Vistas aklums

400px|thumb|Cilvēks ar normālu redzi (pa kreisi) un cilvēks ar vistas aklumu (pa labi)
**Vistas aklums** jeb **hemeralopija** ( — ‘diena’ + *αλαός* — ‘akls’) ir acu slimība, kas izpaužas kā pavājināta redze sliktā apgaismojumā (krēslā). Novērojama pazemināta gaismas jutība, acu tumsas adaptācijas traucējumi, redzes lauka sašaurinājums, it sevišķi attiecībā uz krāsām. Vistas aklums galvenokārt saistīts ar A vitamīna trūkumu organismā. Slimības profilaksei un ārstēšanai lieto A vitamīnu un riboflavīnu. Hemeralopija novērojama arī pie citām slimībām (tīklenes un redzes nerva saslimšanām). Dažkārt sastopama arī iedzimta hemeralopija, kas ir neārstējama.

## Ārējās saites
* aklums | Medicīnas termins
Oksazols

**Oksazols** (1,3-oksazols, C3H3NO) pieder pie azolu grupas heterocikliskajiem "aromātiskajiem" savienojumiem. Tā pieclocekļu cikls satur vienu slāpekļa un vienu skābekļa atomu, starp kuriem ir viens oglekļa atoms. Oksazols ir viegli uzliesmojošs šķidrums ar piridīnam līdzīgu aromātu, tas labi šķīst ūdenī.

## Atrašanās dabā
Oksazola atvasinājumi var veidoties, oksidējoties serīnu vai treonīnu saturošiem peptīdiem. Atšķirībā no oksazola sēru saturošā analoga - tiazola, oksazola gredzenu saturošas vielas dabā sastopamas reti.

## Iegūšana
Visvienkāršāk iegūt, dekarboksilējot atbilstošo karbonskābi (4-oksazolkarbonskābi). Var iegūt arī no ciānhidrīniem un aldehīdiem (Fišera oksazola sintēze).

Līdzīgi furāna iegūšanai no 1,4-diketoniem, oksazols iegūstams, iedarbojoties ar fosfora(V) hlorīdu vai tionilhlorīdu uz acilaminoketoniem.

## Īpašības
Oksazolam piemīt vājas bāziskas īpašības.

## Izmantošana
Oksazolu un tā atvasinājumus lieto bioķīmiskajām un farmaceitiskajām sintēzēm, kā arī krāsvielu un augu aizsardzības līdzekļu iegūšanai.
Izoksazols

**Izoksazols** (1,2-oksazols, C3H3NO) pieder pie azolu grupas heterocikliskajiem "aromātiskajiem" savienojumiem. Tā pieclocekļu cikls satur blakus esošus slāpekļa un skābekļa atomus (atšķirībā no oksazola, kura molekulā starp tiem ir viens oglekļa atoms). Izoksazols ir šķidrums ar piridīnam līdzīgu aromātu.

## Atrašanās dabā
Izoksazola gredzens ietilpst dažu dabas vielu (piemēram, ibotēnskābes — mušmirēs atrodama neirotoksīna) molekulā.

## Iegūšana
Izoksazola atvasinājumus iegūst, atšķeļot ūdeni no β-diketonu monoksīmiem vai β-ketoaldehīdiem.

## Īpašības
Izoksazolam un tā atvasinājumiem piemīt vājas bāziskas īpašības.

## Izmantošana
Izoksazolu lieto dažu medikamentu sintēzei.
Multikulturālisms

**Multikulturālisms** jeb **daudzkulturālisms** ir ideoloģija, politika un diskurss, kas iestājas par kultūras plurālisma vērtībām un kultūras formu daudzveidības saglabāšanu. Multikulturālisma kontekstā atšķirības tiek apzīmētas nevis ar jēdzienu „svešs”, bet gan „atšķirīgs”. Atšķirības domāšana norāda, ka jebkuram atšķirīgajam ir tiesības pastāvēt tāpēc, ka tas ir vēsturiski veidojies, ka ar to saistās savdabība, ka tas ir neaizstājams ar otru, nevar ieņemt otra vietu, ka tā funkcijas ir vienreizīgas un tāpēc neaizstājamas.

Multikulturālisma galvenā ideja ir balstīta uz vēlmi, lai valstī, kurā dzīvo vairākas etniskās grupas ar atšķirīgām kultūrām, tiktu saglabāts līdzsvars un neviena no kultūrām netiktu apspiesta, kā arī tiktu radīti labvēlīgi apstākļi kultūru attīstībai.

1970. gadi iezīmēja multikulturālisma izplatību pasaulē. Pēc britu profesora Bhihu Pareha (*Bhikhu Parekh*) domām, vislabāk šo konceptu ir uztvert nevis kā politisku doktrīnu ar savu programmu un nevis kā filozofiju un teoriju, kas nosaka cilvēka vietu pasaules sistēmā, bet gan kā cilvēku dzīves veidu.

A. Kuropjatniks (*А. Куропятник*) atzīmē, ka multikulturālā sabiedrībā līdzās pastāv un sadzīvo cilvēku grupas, kurām ir dažāda etnokulturālā piederība. Pie šādām grupām pieskaita ne tikai imigrantus, bet arī mazākumtautības, kurām ir sava valoda, reliģija, kopēja izcelsme, etniskā teritorija un līdzīgi politiskie uzskati.

Multikulturālisms kā daudzu sabiedrību raksturiezīme ir kultūru plurālisma atzīšana un nostiprināšana. Aizstāvot kultūru dažādību, multikulturālisms balstās uz to, ka kultūras atšķirības valstī kā organizētajā sabiedrībā nepazūd un netiek nolīdzinātas, bet gan eksistē ar nostiprināšanas tendenci. Par kultūras atšķirībām var uzskatīt valodu, tradīcijas, reliģiju, vērtības.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Тишков, В. Политика мультикультурализма: теория и практика. 
* Krupņikova M. Politkorektums — multikulturālisma blakne
* Makkonens T. Vai multikulturālisms ir kaitīgs cīņai pret diskrimināciju?
* Ēriks Treļs. Kārtības policijas inspektora darbs daudznacionālajā sabiedrībā. 
* Multikulturālisms — nevis “vai”, bet “kāds” — D. M. Veinstoka intervija
Sola (nozīmju atdalīšana)

**Sola** var būt:
* uzvārds. Personas ar šo uzvārdu:
** Penti Sola (*Pentti Sola*; 1907—1940) — šaha problēmists;
** Hanna Sola (*Ганна Сола*; 1996) — baltkrievu biatloniste;
* Sola — saules dieviete skandināvu mitoloģijā
* Sola — apdzīvota vieta Vecumu pagastā
* Sola — apdzīvota vieta Bērzpils pagastā
* Sola — apdzīvota vieta Salnavas pagastā
* Sola — apdzīvota vieta Susāju pagastā

## Skatīt arī
* Sōla
Nortons

**Nortons** (*Norton*) ir uzvārds, kas cēlies no senangļu valodas pamatvārda *norþ* + *tun* (‘ziemeļu apmetne’), tāpat kā citi uzvārdi, kas atvasināti no debesu virzieniem — Vestons (*Weston*), Satons (*Sutton*) un Īstons (*Easton*). Ir daudz angļu ciematu, ko sauc par Nortonu vai Nortona ir daļa no nosaukuma, piemēram Midsomeras Nortona (*Midsomer Norton*), Čipingas Nortona (*Chipping Norton*). Kad viduslaikos sāka piešķirt uzvārdus, vīrietim no šāda ciema varēja pievienot vārdu piemēram Toms no Nortonas. Kā arī vīrietim no jebkura ciema ziemeļu puses varēja dot uzvārdu Toms Nortons, lai atšķirtu viņu no ciema dienvidu puses Toma (Toms Satons). Otra uzvārda izcelsme ir no ķeltu (īru un skotu gēlu) uzvārdu angliskošana (piemēram, *Naughtan*). Tas dažkārt sastopams arī kā ebreju uzvārds (iespējams, no vācu uzvārda *Norden* anglicizācijas).

Nortons var būt:

* Džošua Abrahams Nortons (*Joshua Abraham Norton*; 1818—1880) — Sanfrancisko iedzīvotājs, kurš 1859. gadā pasludināja sevi par ASV imperatoru Nortonu I.
* Edvards Nortons (*Edward Norton*; dzimis 1969. gadā) — amerikāņu aktieris, kinorežisors un producents.
Sōla

**Sōla** var būt:
* Sōla - Gunara Janovska romāns
* Sōla - Latvijas Kultūras akadēmijas jauniešu koris
Labiodentāls nazāls līdzskanis

[195px|thumb|Labiodentāls nazāls līdzskanis [norvēģu valodas vārdā *komfyr* *([[plīts]])*.]]
**Labiodentāls nazāls līdzskanis** tiek lietots dažās runātajās valodās. IPA simbols šai skaņai ir , attiecīgais X-SAMPA simbols ir F. Reizēm IPA tiek lietots  ar dentālo diakritisko zīmi: . 

Tiek izrunāts ļoti līdzīgi bilabiālajam nazālajam līdzskanim , tikai tā vietā, lai lūpas pieskartos viena otrai, apakšlūpa pieskaras augšzobiem. Lūpu un zobu pozīcija ir tāda pati, kā izrunājot pārējos labiodentālos līdzskaņus, kā [f] un [v].

Nav apstiprināts tas, ka labiodentālais nazālais līdzskanis kādā valodā pastāvētu kā atsevišķa fonēma. Tomēr tā ir bieži sastopama, jo ir universāls alofons  (un reizēm ) pirms labiodentālajiem berzeņiem  un , kā angļu valodas vārdā *co*'m**fort'' vai [[krievu valoda]]s vārdā ''тра**м**вай''.

Iespējams, ka tādā pašā (alofona) funkcionalitātē **''' sastopams latviešu valodā, bet nav apskatīts pieejamajos valodnieku darbos.

## Raksturojums

Labiodentāla nazāla līdzskaņa raksturojumi:

* Pēc artikulācijas veida tas ir slēdzenis; balss traktā tiek noslēgta gaisa plūsma. 
* Pēc Artikulācijas vietas tas ir labiodentāls līdzskanis; tiek artikulēts ar apakšlūpu un augšzobiem. 
* Pēc fonācijas tas ir balsīgs; artikulācijas laikā balss saites vibrē. 
* Tas ir nazāls līdzskanis; gaiss plūst caur degunu.
* Tas ir centrāls līdzskanis; gaiss plūst pāri mēles vidum, nevis tās malām.
* Pēc gaisa plūsmas mehānisma tas ir ekspiratorisks; gaisa plūsma tiek virzīta uz āru ar plaušu palīdzību.

## Pielietojums citās valodās

## Atveidošana latviešu valodā

Latviešu valodā tiek atveidots pēc alofona formas - ar "m" vai "n".
Labiāli velārs līdzskanis

**Labiāli velāri līdzskaņi** ir koartikulēti dubultās artikulācijas līdzskaņi. Tos izrunā pie mīkstajām aukslējām un lūpām. Dažkārt tos sauc par labiovelāriem līdzskaņiem, ar ko apzīmē labializētus berzeņus, kā piemēram .

Īsti dubultās artikulācijas labiāli velāri līdzskaņi izrunājami kā slēdzeņi un nazāli līdzskaņi lielākajā daļā rietumu un centrālās Āfrikas valodu un bieži sastopami arī Jaungvinejas austrumos.

## Izruna

Lai izrunātu šos labiāli velāros līdzskaņus, jāmēģina izrunāt  ar lūpu stāvokli kā . Lai arī 90% artikulācijas pārklājas, velārās skaņas izskaņa ir nedaudz pirms labiālas skaņas, kas arī ir par iemesli simbolu secībai IPA apzīmējumos ,  un . 

## Citi attēlojumi

Šo skaņu transkribēšanai dažkārt tiek lietotas ligatūras bez apvienojošā pusloka:

:

Kaut arī šādi simboli ir labi saprotami, tiem nav IPA apstiprinājuma un nav arī Unicode vērtību, bet tos iespējams pielietot ar OpenType funkcijām.

## Ežektīvi un implozīvi

Labiāli velārie līdzskaņi sastopami arī kā ežektīvi  un implozīvi , kā arī velārs bilabiāls klikšķis. 

## Atsauces
Kaujas ratu sacīkstes

right|300px|thumb|Kaujas ratu sacīkstes mūsdienas vairs ir tikai izklaide.

**Kaujas ratu sacīkstes** () bija viens no populārākajiem sporta veidiem Senajā Grieķijā, Romā un Bizantijā. Šis sporta veids bija ļoti bīstams gan tās dalībniekiem, gan zirgiem, un sacīkstes nereti beidzās ar nopietniem ievainojumiem un nāves gadījumiem. Pēc popularitātes, kāda tā bija antīkajā pasaulē, kaujas ratu sacīkstes var pielīdzināt mūsdienu motoru sportam. Kaujas ratu sacīkstes zaudēja savu popularitāti pēc Romas impērijas krišanas un mūsdienās vairs tikai daži entuziasti aizraujas ar šo sporta veidu.

Romiešu kaujas ratu sacīkstes atšķīras no citām ar to, ka prasmīgākie kaujas ratu vadītāji sacīkšu laikā centās iegūt atbalstītājus, kuri varētu sniegt finansiālu palīdzību, dažreiz arī tehnisko palīdzību ratu sagatavošanā. Šie vadītāji guva pastiprinātu uzmanību no skatītājiem, un nereti citi vadītāji centās veikt sabotāžas, lai paši nokļūtu uzmanības centrā. Konflikti dažreiz bija kļuvuši politizēti, un sacīkstes zaudēja sportisko principu. Tas bieži vien ietekmēja visu sabiedrību kopumā. Tas palīdz izskaidrot to, kāpēc Romas un vēlāk arī Bizantijas imperatori izveidoja pārvaldi un iecēla amatpersonas, kuru uzdevums būtu uzraudzīt kaujas ratu vadītājus. Pēc Romas impērijas sabrukuma kaujas ratu sacīkstes zaudēja popularitāti, vienīgi Bizantijā tās vēl neilgu laiku bija cieņā. Mūsdienās šis sporta veids eksistē kā zirgu pajūgu sacīkstes.
Frankfurtes skola

right|250px|thumb|Maksa Horkheimera (priekšplānā kreisajā pusē) vadībā Frankfurtes Universitātē tika dibināta tā sauktā Frankfurtes skola.

**Frankfurtes skola** () ir vācu marksisma skola laikā starp pasaules kariem, kurā apskata neomarksisma sociālās teorijas, pētījumus un filozofiju. Šī skola parādījās 1930. gadā Sociālo pētījumu institūtā () Frankfurtes Universitātē Vācijā, kad par institūta direktoru kļuva Makss Horkheimers (). Termins *Frankfurtes skola* radās, lai apzīmētu teorētiķus un domātājus, kas ietekmējušies vai ir saistīti ar šo Sociālo pētījumu institūtu. Tomēr Frankfurtes skolas galvenie domātāji un teorētiķi sevis raksturošanai šo apzīmējumu nekad nav lietojuši.

## Pazīstami Frankfurtes skolas pārstāvji
* Teodors Adorno
* Valters Benjamins
* Ērihs Fromms
* Jirgens Hābermāss
* Aksels Honnets
* Makss Horkheimers
* Zigfrīds Krakauers
* Herberts Markūze
* Francs Neimans
* Francs Openheimers

## Ārējās saites
Dreifusa lieta

thumb|Franču žurnāls attēlo apsūdzību (''Le Petit Journal'' 1894. gadā.)
**Dreifusa lieta** bija antisemītisks politisks skandāls, kas norisinājās Francijā 1890. gados un 20. gadsimta sākumā. Lieta izraisīja šķelšanos Francijas tālaika sabiedrībā un spēcīgi ietekmēja valsts iekšpolitiku.

Šī lieta iesākās 1894. gadā, kad Francijas ģenerālštāba kapteinis Alfreds Dreifuss tika apsūdzēts valsts nodevībā un spiegošanā Vācijas labā, bet vēlāk ieslodzīts Sātana salā (*Île du Diable*) pie Franču Gviānas krastiem.

Alfreds Dreifuss (1859—1935) bija jaunākais dēls turīgā ebreju ģimenē, kurai piederēja tekstilrūpnīca Elzasā pirms 1871. gada, kad šī province kļuva par Vācijas sastāvdaļu. Viņš bija jauns un daudzsološs Francijas bruņoto spēku artilērijas virsnieks, kurš bija iepriekš apmācīts armijas ģenerālštābā. 1906. gadā tika pierādīts, ka liecības šajā lietā tika safabricētas, un Dreifuss tika atbrīvots.

## Ārējās saites
Mutvārdu tradīcija

**Mutvārdu tradīcija** ir tautas, novada vai ļaužu grupas kultūras mantojuma sastāvdaļa, kuru veido no paaudzes uz paaudzi nodotais mantojums. Mutvārdu vai orālo tradīciju veido ticējumi, reliģiski vai mitoloģiski stāsti, tautas dziesmas (dainas) pasakas, anekdotes u.c. 20.gs. uzsākta intensīva dažādu vēl mutvārdu vidē dzīvojošu tautu un cilšu kultūru pētniecība. Pazīstamākie pētnieki Milmans Perijs (Milman Parry), Alberts Lords (Albert Lord) un Valters Ongs (Walther J.Ong). Apkopotie dati norāda uz vairākām mutvārdu tradīcijas pazīmēm.

## Mutvārdu tradīcija un Bībele
Senākās Bībeles, gan Vecās Derības, gan Jaunās Derības tapšanas liecības ir jaunākas par faktoloģiski apstiprināmiem faktiem, tādēļ starpība starp senākajiem dokumentiem un iespējamo oriģinālu izcelsmi, vai pat pirms tās, tiek pierkastīta mutvārdu tradīcijai. Atkarībā no dažādām teorijām un pētnieku grupu uzskata Vecās Derības mutvārdu tradīcija tiek rēķināta no vairākiem gadu simtiem līdz pat gandrīz tūkstoš gadiem (ap 1400 - 600 pirms Kristus). Jaunās Derības mutvārdu tradīcija tiek pieļauta laikā kopš Jēzus zemes dzīves un kalpošanas kulminācijas (Debesbraukšanas) līdz Jaunās Derības grāmatu pierakstīšanai.
Amerikas pilsoņu kara cēloņi

[thumb|300px|Ar [Samteras forta kauja|Samteras forta kauju sākās Amerikas pilsoņu karš]]

**Amerikas pilsoņu kara cēloņi** bija vairāki. Viens no galvenajiem Amerikas pilsoņu kara izcelšanās iemesliem bija verdzība, īpaši jautājumā par verdzības paplašināšanos Savienotās Valsts apgabalos. Tajā laikā Amerikas Savienotajās Valstīs politiskā situācija bija ļoti sarežģīta. Dienvidu štati atšķēlās no Ziemeļu štatiem. Dienvidu štati stipri atšķīrās gan pēc federālisma izpratnes, gan kultūras attīstības, gan saimniecības ziņā, gan arī ar to, ka tur vēl joprojām pastāvēja vergturība.

1861.gadā 4.martā, kad par Savienoto Valstu prezidentu kļuva Abrahams Linkolns, viņš paziņoja, ka nedomā protestēt pret verdzību, bet gan iebilda pret to, ka Dienvidu štatiem nav tiesības izstāties no federācijas un šādus izgājienus uzskatīs par sacelšanos pret Savienotajām Valstīm. Atbildes gājiens ilgi nebija jāgaida. Tā paša gada 12.aprīlī dienvidnieki uzbruka Samteras fortam, Dienvidkarolīnā, aizsākot Amerikas pilsoņu karu.

## Skatīt arī
* Amerikas pilsoņu karš
Linda Mūrniece

**Linda Mūrniece** (dzimusi **Linda Ezermane**  Dobelē, bijusi pazīstama arī kā **Linda Abu Meri** un **Linda Mūrniece-Freiberga**) ir latviešu, uzņēmēja, žurnāliste, iekšlietu darbiniece un politiķe, bijusī aizsardzības ministre un iekšlietu ministre. Bijusi arī vairāku Saeimu deputāte, pārstāvēja partiju "Vienotība" (iepriekš "Jaunais laiks").

## Biogrāfija
Beigusi Jūrmalas 1. vidusskolu. Pēc tam studējusi Latvijas Universitātē, kur ieguvusi sociālo zinātņu bakalaura grādu komunikācijas zinātnē.

Strādājusi gandrīz tikai iekšlietu sistēmā: Iekšlietu ministrijas preses centrā, laikrakstā "Kaujas Postenī", kriminālpolicijas nodaļā cīņai pret organizēto noziedzību, bijusi Valsts ekonomiskās suverenitātes aizsardzības departamenta darbiniece, vēlāk Drošības policijas priekšnieka palīdze.

### Politiskā darbība
Politikā iesaistījusies 2002. gadā, kad iestājās Einara Repšes veidotajā partijā "Jaunais laiks". No tās saraksta ievēlēta 8. Saeimā. E. Repšes valdības laikā bijusi Iekšlietu ministrijas parlamentārā sekretāre, Aigara Kalvīša valdībā Aizsardzības ministrijas parlamentārā sekretāre. Pēc E. Repšes demisijas stājās viņa vietā aizsardzības ministra amatā, ko ieņēma no  līdz . Atkāpās no ministres amata, kad "Jaunais laiks" pameta A. Kalvīša valdību.

2006. gada rudenī ievēlēta 9. Saeimā no "Jaunā laika" saraksta Rīgas vēlēšanu apgabalā, darbojās Aizsardzības, iekšlietu un korupcijas novēršanas komisijā. Kopš  L. Mūrniece bija iekšlietu ministre sava partijas biedra Valda Dombrovska valdībā. Piedalījusies 10. Saeimas vēlēšanās, tomēr netika tieši ievēlēta Saeimā. Viņa mandātu ieguva , pēc tam, kad savu mandātu uz laiku nolika valdības sastāvā esošais Ģirts Valdis Kristovskis. Neilgi pēc tam arī L. Mūrniece mandātu nolika uz ministra amata pildīšanas laiku, jo saglabāja iekšlietu ministres amatu arī otrajā V. Dombrovska valdībā.

2011. gada sākumā pēc traģiskās apšaudes Jēkabpilī, kurā gan noziedznieki, gan cietušie bija policisti, sabiedrība un policistu arodbiedrības L. Mūrnieci aicināja demisionēt. Lai arī ministre sākotnēji atbildēja, ka viņas politiskā atbildība ir policijas sakārtošana, pēc vēl citu policistu izdarītu noziegumu nonākšanas sabiedrības uzmanības lokā,  viņa tomēr iesniedza Ministru prezidentam V. Dombrovskim demisijas rakstu. Premjerministrs to pieņēma, bet noteica ilgu termiņu līdz darba pārtraukšanai — . Pēc ministra amata pamešanas L. Mūrniece neatjaunoja Saeimas deputāta mandātu.

## Privātā dzīve
2012. gada martā šķīrusies no ilggadējā dzīvesbiedra, iekšlietu sistēmas darbinieka Raimonda Mūrnieka, ar kuru kopējā laulībā dzimuši divi bērni. Maija beigās apprecējās ar Libānā dzimušo ārstu, partijas biedru "Vienotībā" Hosamu Abu Meri. 2017. gada 14. jūnijā laulība ar Hosamu Abu Meri tika šķirta. 2020. gadā precējusies trešo reizi, ar Agri Freibergu, taču jau pēc dažiem mēnešiem attiecības, iespējams, pārtrauktas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* L.Mūrnieces ierosinājumi Saeimā — politika.lv
* Iekšlietu ministrijas profils
Dzintars Zaķis

**Dzintars Zaķis** (dzimis  Jēkabpilī) ir latviešu uzņēmējs un politiķis, pārstāvējis partiju "Vienotība" (iepriekš "Jaunais laiks"). Viņš ir bijis vairāku Saeimu deputāts.

## Biogrāfija
Beidzis Jēkabpils 1. vidusskolu 1988. gadā un Rīgas Tehniskās universitātes Automātikas un skaitļošanas tehnikas fakultāti 1993. gadā, iegūstot inženierzinātņu bakalaura grādu datoru tehnikā. Līdz ievēlēšanai Saeimā Dz. Zaķis nodarbojās ar uzņēmējdarbību, bijis Jēkabpils Datoru centra vadītājs, SIA "Niko-Loto" komercdirektors. 

## Politiskā darbība
2002. gadā iesaistījies politikā, kļūstot par partijas "Jaunais laiks" biedru. Rudenī ievēlēts 8. Saeimā, kur darbojās arī kā Ekonomikas ministrijas parlamentārais sekretārs līdz 2006. gada aprīlim. Ievēlēts partijas "Jaunais laiks" valdē 2006. gada kongresā. 2006. gadā Dz. Zaķis tika ievēlēts 9. Saeimā, kur bija "Jaunā laika" frakcijas priekšsēdētājs un Nacionālās drošības komisijas priekšsēdētāja biedrs, kā arī darbojās Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisijā un vairākās apakškomisijās.

2010. gadā ievēlēts 10. Saeimā no apvienības "Vienotība" saraksta, tāpat arī Saeimas ārkārtas vēlēšanās 2011. gadā ievēlēts 11. Saeimā. Abos pēdējos sasaukumos vada "Vienotības" Saeimas frakciju.

2014. gadā ievēlēts 12. Saeimā. Uzreiz pēc vēlēšanām viņa partijas biedrs Juris Vidiņš vērsās Drošības policijā par iespējamu vēlētāju balsu pirkšanu par labu Dz. Zaķim. Tā rezultātā 7. oktobrī viņš atkāpās no "Vienotības" Saeimas frakcijas vadītāja amata un apturēja darbību partijā. Pēc notiesājoša sprieduma (balsu pircējam, bet ne pašam politiķim) Dz. Zaķis oktobra beigās paziņoja par izstāšanos no "Vienotības".

Pētnieciskās žurnālistikas centra ** veiktajā pētījumā par 12. Saeimas deputātu uzstāšanos tribīnē un ziņojumu gatavošanu atzīts par vienu no 12 "nerunīgajiem deputātiem", jo 12. Saeimā 44 pavadītajos mēnešos Zaķis tikai četras reizes runājis no tribīnes un ne reizi nav gatavojis ziņojumu par kādu likumprojektu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* CVK profils
Ilma Čepāne

**Ilma Čepāne** (agrāk **Ilma Briņķe**; dzimusi  kā **Ilma Kundziņa**) ir latviešu juriste, pasniedzēja un politiķe, bijusī Satversmes tiesas tiesnese. LR Augstākās Padomes un vairāku Saeimas sasaukumu deputāte. Pārstāvējusi partijas "Jaunais laiks", "Pilsoniskā savienība" un "Vienotība".

## Izglītība un zinātniskā darbība
Absolvējusi Latvijas Valsts universitātes Juridisko fakultāti, 1984. gadā — turpat arī aspirantūru. Aizstāvējusi disertāciju Maskavas Valsts universitātē. Tiesību zinātņu doktore. Vairāk nekā 60 publikāciju autore par vides aizsardzības un zemes reformas tiesiskiem jautājumiem. Zināšanas papildinājusi Francijas Konstitucionālajā padomē un Valsts padomē, Kanādas Augstākajā tiesā un Dānijas valsts administratīvajā skolā.

Kopš 1977. gada Latvijas Universitātes docētāja. Kopš 2002. gada LU Juridiskās fakultātes Civiltiesisko zinātņu katedras profesore.

Apbalvota ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu dalībnieku piemiņas zīmi.

## Politiskā darbība
Politikā iesaistījusies atmodas laikā. 1990. gadā iestājusies Zaļajā partijā un kā Latvijas Tautas frontes kandidāte vienā no Rīgas vēlēšanu apgabaliem ievēlēta Augstākajā padomē (vēl uzvārdā Briņķe).  balsojusi par deklarāciju "Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu". Līdz Augstākās padomes pilnvaru beigām 1993. gadā darbojusies tās Apkārtējās vides aizsardzības komisijā.

No 1993. līdz 1996. gadam strādājusi Satiksmes ministrijā parlamentārā sekretāra amatā.

Kopš 1994. gada bija Centrālās zemes komisijas locekle. 1996. gadā Saeima apstiprināja I. Čepāni par Satversmes tiesas tiesnesi.

2006. gada jūlijā I. Čepāne atstāja Satversmes tiesas tiesneses amatu, lai iesaistītos politikā un pievienotos partijai "Jaunais laiks". No tās tika ievēlēta 9. Saeimā.

2008. gada janvārī izstājās no partijas "Jaunais laiks" un aprīlī piedalījās jaunas partijas "Pilsoniskā savienība" dibināšanas kongresā, kuras frakcijā turpināja darboties 9. Saeimā. Bijusi "Pilsoniskās savienības" valdes locekle.

2010. gada rudenī no apvienības "Vienotība" saraksta tika ievēlēta 10. Saeimā, bet 2011. gadā Saeimas ārkārtas vēlēšanās ievēlēta 11. Saeimā. Ilma Čepāne līdz galam noveda Satversmes preambulas apstiprināšanu, kuru Saeimai piedāvāja Egils Levits.

2015. gadā I. Čepāne izstājās no partijas "Vienotība" valdes, bet 2023. gadā pameta partiju.

## Atsauces

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Ārējās saites

* gramata21.lv I. Čepānes biogrāfija virtuālajā enciklopēdijā "Latvijas ļaudis"
Uldis-Ivars Grava

**Uldis-Ivars Grava** (dzimis  Liepājā, miris  Rīgā, Latvijā) bija trimdas latviešu žurnālists un sabiedriskais darbinieks, pēc atgriešanās Latvijā - arī politiķis. Kopš 2002. gada atgriezies dzimtenē, šai laikā ir bijis Latvijas Televīzijas ģenerāldirektors, partijas Jaunais laiks ģenerālsekretārs, deputāts Liepājas pilsētas domē un 9. Saeimā.

## Biogrāfija
Dzimis Liepājā skolotāju ģimenē. 1944. gadā kopā ar ģimeni devies Otrā pasaules kara bēgļu gaitās uz Vāciju, bet 1950. gadā ģimene pārcēlās dzīvot uz ASV. U. Grava beidzis Kolumbijas Universitāti Ņujorkā, iegūstot bakalaura grādu ekonomikā. Darbojies žurnālistikā un plašsaziņas līdzekļu tirgzinībā, kā arī bijis aktīvs trimdas latviešu sabiedriskajā dzīvē. 1970.—1972. gadā ieņēmis ALA valdes priekšsēža posteni. Bijis Amerikas laikrakstu apvienības viceprezidents un tirgzinības plānošanas direktors, lasījis lekcijas un vadījis seminārus trijos kontinentos.

1992. gadā U. Grava pārcēlās no ASV uz dzīvi Eiropā, kur desmit gadus bija Radio Brīvā Eiropa-Radio Brīvība Eiropas tirgzinības un attīstības daļas direktors (Prāgā) ar atbildību par raidījumiem 27 Eiropas un Āzijas valstīs, kā arī latviešu redakcijas direktors un atbildīgais redaktors (Minhenē).

Aktīvi darbojies Amerikas Latviešu apvienībā, no 1970. līdz 1972. gadam bija tās valdes priekšsēdētājs un arī BPLA (vēlāk PBLA) priekšsēdis. No 1972. līdz 1975. gadam bija Pasaules brīvo latviešu apvienības priekšsēdis.

Pēc atgriešanās Latvijā no 2002. gada līdz 2004. gadam bija Latvijas Televīzijas ģenerāldirektors.  Grava tika apstiprināts par Lattelecom padomes locekli.

## Politiskā darbība
2003. gadā iestājās partijā "Jaunais laiks". 2004. gadā pēc atkāpšanās no Latvijas Televīzijas ģenerāldirektora vietas nomainīja Grigoriju Krupņikovu "Jaunā laika" ģenerālsekretāra amatā. 2005. gadā U. Grava tika ievēlēts Liepājas pilsētas domē, bet partijas ģenerālsekretāra amatu ieņēma Edgars Jaunups. 2006. gadā ievēlēts 9. Saeimā.

1995. gadā U. Grava ir apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni.

## Atsauces

## Ārējās saites
* gramata21.lv U. Gravas biogrāfija virtuālajā enciklopēdijā Latvijas ļaudis
* pbla.lv  PBLA balva 2005. gadā
Ēriks Škapars

**Ēriks Škapars** (dzimis ) ir latviešu politiķis, bijis 8. Saeimas deputāts, Latvijas Republikas Finanšu ministrijas parlamentārais sekretārs, triju Rīgas domes sasaukumu deputāts, Rīgas pilsētas izpilddirektors (2005—2007). Ē. Škapars bija partijas "Jaunais laiks" dibinātājs un ģenerālsekretārs (2007—2011). Bijis Rīgas brīvostas valdes loceklis un koncerna "Latvijas dzelzceļš" meitasuzņēmuma "Latvijas dzelzceļa ritošā sastāva serviss" ražošanas un stratēģiskās attīstības direktora vietnieks.

## Biogrāfija
1977. gadā absolvējis Rīgas 1. vidusskolu. 1982. gadā asolvējis Rīgas Politehnisko institūtu, kļūstot par inženieri-mehāniķi.

Strādājis par inženieri Rīgas Tramvaju un trolejbusu pārvaldē, bijis Rīgas 10. arodvidusskolas direktora vietnieks un direktors. No 1992. līdz 2002. gadam IU "Riks" īpašnieks, 2002. gadā — Latvijas Mazo un vidējo uzņēmumu konsultatīvās padomes priekšsēdētājs, Latvijas Tirgotāju asociācijas valdes loceklis.

Vēlāk ieguvis maģistra grādu ekonomikā Banku augstskolā.

Ē. Škaparam ir divi dēli.

### Politiskā darbība
2002. gadā Ē. Škapars bija starp partijas "Jaunais laiks" dibinātājiem. No tās saraksta kandidēja 8. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts. Pildījis 8. Saeimas deputāta pienākumus uz laiku, kamēr deputāta mandātu nolika partijas līderis Einars Repše, kurš kļuva par valdības vadītāju (no 2004. gada parlamentā darbojās Inas Druvietes vietā pēc tam, kad E. Repše mandāu atjaunoja). 2003. gadā Ē. Škapars kļuva par Finanšu ministrijas parlamentāro sekretāru, bet 2005. gadā par Īpašo uzdevumu ministra elektroniskās pārvaldes lietās parlamentāro sekretāru.

2005. gada pašvaldību vēlēšanās tika ievēlēts par Rīgas domes deputātu un iecelts par Rīgas pilsētas izpilddirektoru, tādēļ nolicis Rīgas domes deputāta mandātu. 2007. gadā pēc "Jaunā laika" izstumšanas no Rīgas domes vadošās koalīcijas Ē. Škapars tika atbrīvots no Rīgas izpilddirektora amata. Šajā pašā gadā viņš kļuva par partijas "Jaunais laiks" ģenerālsekretāru, stājoties Jāņa Reira vietā.

2009. gada pašvaldību vēlēšanās atkārtoti ievēlēts Rīgas domē. Kandidēja arī 2013. gada pašvaldību vēlēšanās partijas "Vienotība" sarakstā, taču Rīgas domē netika ievēlēts. Pēc skandāla saistībā ar tēriņiem komandējuma laikā atkāpies no amata Rīgas brīvostas valdē. 2014. gadā Ē. Škapars kļuva par Rīgas domes deputātu partijas biedra Inta Dāldera vietā, kuru ievēlēja Saeimā. Kandidēja arī 2017. gada Rīgas domes vēlēšanās, taču šoreiz netika ievēlēts pašvaldībā.

## Atsauces
Ingrīda Circene

**Ingrīda Circene** (dzimusi  Rīgā) ir latviešu ārste un politiķe, pārstāv partiju "Vienotība" (iepriekš "Jaunais laiks"). Bijusi Latvijas Republikas veselības ministre vairākās valdībās un vairāku Saeimas sasaukumu deputāte. Šobrīd darbojas 14. Saeimā.

## Dzīvesgājums
1975. gadā I. Circene beigusi Rīgas 4. vidusskolu, bet 1981. gadā — Rīgas Medicīnas institūtu (RMI).

Mācoties RMI, strādājusi arī slimnīcā "Linezers" un Rīgas Ātrās palīdzības stacijā. 1981. gadā sākusi strādāt Aizputē par ginekoloģi. 1993. gadā I. Circene kļuva par Aizputes galveno ārsti, bet pēc 5 gadiem par Liepājas rajona galveno ārsti — viņas pārraudzībā bija poliklīnika, slimnīcas ginekoloģiskā un ķirurģiskā nodaļa, dzemdību nams un bērnu slimnīca.

## Politiskā darbība
Ingrīda Circene trīs reizes bijusi ievēlēta Aizputes pilsētas domē. 2002. gadā iestājusies partijā "Jaunais laiks" un ievēlēta 8. Saeimā, kur bijusi Cilvēktiesību un sabiedrisko lietu komisijas priekšsēdētāja. Eiropas Padomes Parlamentārās Asamblejas Latvijas delegācijas pārstāve kopš . Pēc Āra Audera demisijas kļuvusi par veselības ministri Einara Repšes valdībā, amatu ieņēma no  līdz . Pēc valdības demisijas atjaunoja Saeimas deputāta mandātu.

2006. gadā ievēlēta 9. Saeimā, darbojās Saeimas Cilvēktiesību un sabiedrisko lietu komisijā un Saimnieciskajā komisijā. 2009. gadā kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet netika ievēlēta. 2010. gadā ievēlēta 10. Saeimā no apvienības "Vienotība" saraksta.

2011. gadā notikušajās 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās I. Circene netika ievēlēta Saeimā, paliekot uzreiz "aiz svītras". Taču 25. oktobrī viņa otro reizi kļuva par veselības ministri, ieņemot šo amatu Valda Dombrovska trešajā valdībā. Veselības ministra amatu I. Circene saglabāja arī nākamajā — Laimdotas Straujumas Ministru kabinetā.

2014. gada 9. martā LTV1 raidījumā "de Facto" tika demonstrēts senāk uzņemts videosižets, kurā I. Circene sola mediķiem 10% algas palielinājumu un piemaksas, kā arī intervijas ar mediķiem, kuri apgalvoja, ka minēto algas palielinājumu nav saņēmuši. Intervēta no jauna, I. Circene mēģināja noliegt, ka solījusi algas palielinājumu. 2014. gada jūlijā pēc ilgstošām veselības problēmām, kā arī mediķu protestiem pret ministri, I. Circene, par iemeslu minot politisku spiedienu, iesniedza demisijas rakstu valdības vadītājai L. Straujumai, kas to pieņēma.

2022. gadā I. Circene kandidēja 14. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Jaunā Vienotība", taču netika ievēlēta. Gada beigās viņa ieņēma vietu 14. Saeimā uz laiku, kamēr partijas biedrs Arvils Ašeradens darbojas kā ministrs Krišjāņa Kariņa valdībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* gramata21.lv I. Circenes biogrāfija virtuālajā enciklopēdijā Latvijas ļaudis
* Profils Centrālās vēlēšanu komisijas mājaslapā 
* CV Ministru kabineta mājaslapā
Artis Kampars

**Artis Kampars** (dzimis  Tukumā) ir latviešu uzņēmējs un politiķis. Bijušais Latvijas ekonomikas ministrs un triju Saeimas sasaukumu deputāts no partijas "Jaunais laiks" un "Vienotība".

## Dzīvesgājums
Dzimis 1967. gadā Tukumā. Mācījās Tukuma 2. vidusskolā, studēja Rīgas Tehniskās universitātes Mehānikas un Mašīnbūves fakultātē, iegūstot inženiera — mehāniķa diplomu specialitātē "Automobiļi un automobiļu saimniecība".
2001. gadā nesekmīgi kandidēja Tukuma pilsētas domes vēlēšanās no Latvijas Demokrātiskās partijas.
Bija uzņēmuma "Ronis" direktors, koordinēja arī kino kluba "Grands" darbību Tukumā.

## Politiskā darbība
2002. gadā iestājās jaunveidotajā partijā "Jaunais laiks" un ievēlēts par 8. Saeimas deputātu, 2006. gadā ievēlēts par 9. Saeimas deputātu. Bija "Jaunā laika" Saeimas frakcijas priekšsēdētāja vietnieks, partijas Reģionālās padomes vadītājs, kopš 2008. gada arī Domes priekšsēdētājs. Darbojās Saeimas Budžeta un finanšu (nodokļu) un Eiropas lietu komisijā. Pašvaldību un 9. Saeimas vēlēšanu kampaņas vadības grupas vadītājs. Līdztekus budžeta un finanšu jautājumiem nodarbojās arī ar pašvaldību lietām un ar pilsoniskās sabiedrības attīstību saistītajiem likumpojektiem.

 kļuva par Ekonomikas ministru Valda Dombrovska valdībā. Oponenti kritizējuši viņu par vājo izpratni par ekonomiskajiem procesiem valstī, kamēr piekritēji atzīmējuši A. Kampara sasniegumus, izvedot valsti no ekonomiskās krīzes. 2010. gadā opozīcija vairākkārt mēģināja viņu atbrīvot no ministra amata, tomēr izšķirīgajā Saeimas balsojumā  ar minimālu pārsvaru A. Kampars saglabāja savu vietu Ministru kabinetā.

2010. gada rudenī ievēlēts par 10. Saeimas deputātu no apvienības "Vienotība" saraksta, taču drīz mandātu nolika, jo nolēma turpināt darboties Ekonomikas ministra amatā arī V. Dombrovska otrajā valdībā.

2011. gada aprīlī portāls pietiek.com publicēja informāciju un vērsās KNAB ar iesniegumu par nesakritībām A. Kampara 2010. gada amatpersonas ienākumu deklarācijā, kas radīja aizdomas par nelikumīgiem ienākumiem. A. Kampars uz apvainojumiem atbildēja, ka visi uzrādītie ienākumi ir legāli un noliedza iespēju atkāpties no amata.

11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās A. Kampars nekandidēja, tāpat arī visās sekojošajās Saeimas vēlēšanās. 2011. gada novembrī ieņēma partijas "Vienotība" ģenerālsekretāra posteni, kurā bija līdz 2023. gadam, turpinot aktīvi darboties politikā, bet neesot vēlētos amatos.

## Personīgā dzīve
A. Kamparam ir attiecības ar žurnālisti, sabiedrisko attiecību speciālisti un partijas "Vienotība" biedri Elīnu Bīviņu.
2019. gadā viņš šķīrās no multimākslinieces Ilvas Kampares. 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Arta Kampara blogs portālā Diena.lv
Ziepju burbulis

250px|thumb|Ziepju burbulis

**Ziepju burbuļi** ir ļoti plānas ziepju ūdens kārtiņas, kas veido sfēras ar zaigojošu virsmu. Ziepju burbuļi parasti eksistē tikai īsu brīdi un beidz pastāvēt, kad nonāk saskarē ar citiem objektiem vai arī iekšējais virsmas spraigums tos saplēš. Ar ziepju burbuļiem parasti spēlējas bērni, bet arī dažādos priekšnesumos, kuri domāti pieaugušo izklaidei, tie tiek izmantoti kā šova elementi. Ziepju burbuļu izpēte palīdz zinātniekiem atrisināt dažādas matemātiskas problēmas, kā arī telpas izpētē.

## Fizika
### Virsmas spraigums un forma
250px|thumb|Mākoņu atspīdums ziepju burbulī.
thumb|250px|Ziepju burbulis.
Ziepju burbuļi var eksistēt tikai tāpēc, ka šķidruma (parasti ūdens) virsmas slānim piemīt virsmas spraigums. Līdz ar to ziepju burbuļa slānis uzvedas kā elastīga loksne. Lai gan burbuļus var veidot no tīra šķidruma, parasti tam piejauc, piemēram, ziepes, lai burbuļi būtu stabilāki. Parasti sabiedrībā valda nepareizs priekšstats, ka ziepes nodrošina ūdens virsmas spraigumu. Patiesībā ziepes darbojas pretēji, samazinot ūdens virsmas spraigumu aptuveni par vienu trešdaļu. Ziepes nepadara ziepju burbuļus *izturīgākus*, bet gan tikai *nostabilizē*. Šis process ir pazīstams kā Marangoni efekts. Kad ziepju plēvīte tiek nostiepta, tad ziepju koncentrācija uz virsmas samazinās, kas savukārt palielina virsmas spraigumu. Tādā veidā ziepes padara izturīgākas burbuļa vājās daļas un nodrošina, lai burbuļi neizplestos lielāki. Papildus ziepes nodrošina lēnāku šķidruma iztvaikošanu, kas ļauj ziepju burbuļiem ilgāk eksistēt, lai gan šis efekts ir samērā mazs.

## Ārējās saites
Mēlenis

Par **mēleņiem** latviešu valodniecībā sauc līdzskaņus, kuru aktīvais artikulētājs ir mēle. Mēleņus iedala pēc pasīvās artikulācijas vietas:

* Priekšējie mēleņi ar dentālu un alveolāru artikulācijas vietu, kurus pēc IPA klasifikācijas sauc par **[[Koronāls līdzskanis|koronālajiem līdzskaņiem]]**. Latviešu valodā priekšējie mēleņi ir līdzskaņi  un afrikātas .
* Vidējie mēleņi ar palatālu (latviešu valodas līdzskaņi ).
* Pakaļējie mēleņi ar velāru (latviešu ) artikulācijas vietām.

Vidējie un pakaļējie mēleņi pēc IPA klasifikācijas pieder pie **[[Dorsāls līdzskanis|dorsālajiem līdzskaņiem]]**.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Artikulācijas vieta
Koronāls līdzskanis

**Koronālos līdzskaņus** , sauktus arī par **priekšējiem mēleņiem**, artikulē ar kustīgo mēles galu.

## Iedalījums

Koronālie līdzskaņi pēc aktīvā runas orgāna (mēles) darbības iedala:
* Apikāls līdzskanis (lieto mēles pašu galiņu), 
* Lamināls līdzskanis (lieto mēles galu),
* Velves līdzskaņi (mēles gals pacelts pret mutes dobuma velvi),
* Subapikāls līdzskanis (mēles gals pavērst atpakaļ).

Pēc pasīvās artikulācijas vietas koronālos līdzskaņus iedala:
* Dentāls līdzskanis (artikulācija pret augšzobiem),
* Alveolārs līdzskanis (artikulācija pret žokļa alveolārajiem izaugumiem),
* Postalveolāri līdzskaņi (palatoalveolāri, lamināli alveopalatāli, apikāli retrofleksi; artikulācija pret mutes velvi starp alveolu un cietajām aukslējām),
* Retroflekss līdzskanis (mēles gals pavērsts atpakaļ pret cietajām aukslējām).

## Latviešu valoda

180px|thumb|left|Koronālie līdzskaņi un afrikata latviešu valodas vārdā ''žurnālists''.
Latviešu valodā koronāli līdzskaņi ir dentāls nazāls slēdzenis /n̪/, dentāli eksplozīvi slēdzeņi /t̪/ un /d̪/, dentāli berzeņi /s̪/ un /z̪/, alveopalatāli berzeņi /ʃ/ un /ʒ/, alveolārs vibrants /r/, alveolārs laterāls spraudzenis /l/. Pie koronālajiem pieskaitāmas arī afrikatas /t̪s/, /tʃ/, /d̪z/, /dʒ/.

## Atsauces

## Skatīt arī

* Artikulācijas veids
Cilvēka krūškurvis

thumb|250px|Krūškurvja kauli
**Krūškurvis** (*Thorax*) apņem un pasargā tajā esošos iekšējos orgānus, kā arī tieši ir iesaistīts elpošanas mehānismā. Krūškurvī atrodas krūšu dobums, kurā ir plaušas, sirds, barības vads, traheja, nervi un lielie asinsvadi.

## Uzbūve

Krūškurvi veido krūšu daļas skriemeļi, 12 pāri ribu, krūšu kauls, kā arī muskulatūra, tam ir četras sienas un divas atveres:
* priekšējā siena (*paries anterior*);
* mugurējā siena (*paries posterior*);
* sānu siena (2) (*paries lateralis*);
* krūškurvja augšējā atvere (*apertura thoracis superior*);
* krūškurvja apakšējā atvere (*apertura thoracis inferior*).

## Forma

Parasti krūškurvja forma ir koniska un tas ir nedaudz saplacināts priekšas — muguras virzienā. Šī forma ir atkarīga no vairākiem faktoriem — dzimuma, vecuma, mehāniskās ietekmes, muskulatūras attīstības. Muskulatūras attīstība veicina visu krūškurvja izmēru palielināšanos. Vislielākais krūškurvja apkārtmērs ir 8. ribas līmenī. Pieaugušam vīrietim šis apkārtmērs sasniedz pusi no auguma garuma. Sievietei krūškurvis ir īsāks un platāks nekā vīrietim.

## Attēli

Image:Gray113.png
Image:Gray114.png


## Ārējās saites
Lingvolabiāls līdzskanis

**Lingvolabiāls** vai **apikolabiāls** līdzskanis tiek artikulēts mēles galu piespiežot augšlūpai, kura savukārt tiek nolaista mēlei pretī. Lingvolabiāli līdzskaņi ir ļoti reti. Tie ir sastopami vairākās valodās Vanuatu, bororoa valodā Brazīlijā, kā arī onomatopejiskajā pielietojumā Katlanas zapoteku valodā.
left|thumb|Lingvolabiāla slēdzeņa sagitāls griezums

## Attēlojums IPA
Lingvolabiālie līdzskaņi Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā tiek transkribēti pievienojot apakšēju "kaijas" diakritisko zīmi attiecīgajam alveolārajam līdzskanim. 

## Atveidošana latviešu valodā

Latviešu valodā lingvolabiālos līdzskaņus atveido analoģiski to alveolārajiem prototipiem.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Artikulācijas veids
Krūšu kauls

**Krūšu kauls** (*sternum*) ir iegarens, plakans kauls, kas atrodas gandrīz vertikāli krūškurvja priekšējā virsmā. Tas ar skrimšļiem pievienojas ribu kauliem, piešķirot krūškurvim formu un palīdz pasargāt plaušas, sirdi un lielos asinsvadus no traumām un ievainojumiem.

## Uzbūve

Krūšu kauls izveidojas septiņu ribu pāru skrimšļu priekšējo galu saplūšanas rezultātā. Šim kaulam izšķir trīs daļas:
* rokturi (*manubrium sterni*)
* ķermeni (*corpus sterni*)
* šķēpveida izaugumu (*processus xiphoideus*)

Kaula daļas savā starpā savienojas ar skrimšļa plātnītēm (*synchondrosis sternalis superior et inferior*). Vecumā šie skrimšļa savienojumi pārkaulojas un izveido kaulu saaugumu.
Krūšu kaula platākā daļa ir rokturis, kura augšējā malā ir jūga ierobs (*incisura jugularis*), bet abpus tam atrodas atslēgas kaula ierobi (*incisura clavicularis dexter et sinister*). Roktura sānu malās ir pirmās ribas ierobs (*incisura costalis prima*), ar kuru saaug pirmās ribas skrimslis, veidojot pirmās ribas sinhondrozi (*synchondrosis costae primae*). Otrās ribas ierobs atrodas uz robežas starp krūšu kaula rokturi un ķermeni. Uz krūšu kaula ķermeņa sānu malām ir 5 pāri ribu ierobu. Šķēpveida izaugums pēc formas ir ļoti daudzveidīgs. Tas var atgādināt gan mēli, gan zobenu. Tas var būt paplašināts, izliekts, sadalīts, nereti tajā ir atvere. Pie tā piestiprināts vēdera
taisnais muskulis.

## Attēli


Image:Gray115.png
Image:Gray117.png


## Ārējās saites
Terabaits

**Terabaits** ir informācijas mērvienība, kas atbilst 1 000 000 000 000 jeb 1012 baitiem jeb 1 000 000 megabaitiem (saskaņā ar SI sistēmu). Pēc binārās aritmētikas principiem terabaits vienāds ar 240 jeb 1 099 511 627 776 baitiem (šo lielumu ieteikts dēvēt par *tebibaitu*). Terabaitu saīsināti apzīmē ar **TB**, tebibaitu - ar **TiB**.
Akmens, šķēres, papīrīt's

thumb|250px|Shēma, kurā parādīts, kas ko uzvar spēlē akmens, šķēres un papīrīt's

**Akmens, šķēres, papīrīt's** ir spēle, kurā piedalās divi vai vairāki cilvēki. To parasti spēlē, lai noskaidrotu uzvarētāju starp tiem. Šī spēle bieži tiek lietota kā atlases metode, lai pēc nejaušības principa tiktu noskaidrota persona kādam īpašam uzdevumam, līdzīgi, kā monētas mešana vai salmiņu vilkšana. Tikai, atšķirībā no patiešām nejaušas atlases, šo spēli spēlējot vairākas reizes, var jau iepriekš paredzēt, kuru no elementiem (akmeni, šķēres vai papīrīti) uzliks pretinieks.

Spēle ir radusies Ķīnā un izplatījusies, pieaugot saskarsmei ar Austrumāziju, laika gaitā izveidojoties dažādiem spēles variantiem.

Latviešu valodā izplatīts izsauciens spēles laikā ir "**akmens, šķēres, papīrīt's, viens, divi, trīs**", kur papīrīt's ir deminutīvs no papīrs. Bērnu vidū sastopama arī rotaļīga forma: "**aki, čiki, papīriki, viens, divi, trīs**", kur pirmie trīs vārdi ir ritmiska bezjēdzība. Pieaugušie dažkārt izmanto saīsinātu formu "**kām-stri**", kurai nav leksiskas nozīmes latviešu valodā, iespējams, tā ir aizguvums vai pārveidojums no citas valodas.
## Atsauces