open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sipunkuli

**Sipunkuli (''Sipuncula'')** (no latīņu val. *siphunculus* — stabulīte) ir jūras tārpveidīgu organismu tips. Sākotnēji tika uzskatīts, ka sipunkuli ir posmtārpu pēcteči, kas rokoša dzīvesveida dēļ ir zaudējuši ķermeņa segmentāciju. Tomēr vēlākie dati liecina, ka ne pieaugušiem sipunkuliem, ne arī to attīstības gaitā nekādas metamērijas pazīmes netiek konstatētas. Līdzīgi ehiūriem tie ir primāri nesegmentēti celomiski dzīvnieki un ieņem starpstāvokli starp posmtārpiem un moluskiem.
 	
## Morfoloģija
Ķermenis plats, nesegmentēts, garumā no 1 līdz 50 cm. Tas dalās rumpī un šaurā snuķveidīgā galā ar muti un īsu taustekļu vainagu, kas spēj ievilkties rumpī. Tā kā sipunkuli ierokas dūņās, to garais, cilpveidīgais zarnu kanāls caur anālo atveri atveras ķermeņa muguras puses augšdaļā aiz mutes. Tas ļauj tiem brīvi izvadīt vidē indīgos vielmaiņas produktus. Sipunkuliem ir labi attīstīts ādas - muskuļu maiss. To ķermenī ir celoms, un atsevišķi celomiski dobumi aizpilda taustekļus, ļaujot pārnest uz ķermeņa dobumu ar taustekļu virsmu apsorbēto skābekli. Elpošanas un asinsrites sistēmu nav. Izvadorgānu sistēmu veido 1—3 metanefrīdiju pāri. Sipunkuliem ir nervu sistēma. Tie ir šķirtdzimuma organismi. Gonādas izteikti parādās tikai vairošanās periodā. Oliņas drostalojas spirālveidīgi. No tām izšķiļas kāpuri — trohofori.
thumbnail|left|140px|Sipunkula kāpurs — trohofors.

## Ekoloģija
Sipunkuli ir sastopami gandrīz visas jūrās, izņemot dažas iekšējās jūras ar vairāk vai mazāk atsāļotu ūdeni (piemēram, Baltijas jūra, Melnā jūra). Tie dzīvo piekrastē, ierokoties gruntī vai patveroties klinšu plaisās, citu tārpu alās, tukšos gliemežvākos u.c. Barojas ar sīkiem organismiem un to paliekām.

## Paleontoloģija
Sipunkulu fosilijas, tāpat, kā citiem bezskeleta organismiem, ir retas. Ir izteikts pieņēmums, ka pie tiem attiecināmi paleozoja hiolīti, organismi ar konisku čaulu, kuras atvere tika noslēgta ar vāciņu — operkulumu. Neskatoties uz līdzību ar molusku čaulām, spriežot pēc nospiedumiem, hiolītu zarnu trakts bija cilpveidīgs, līdzīgi mūsdienu sipunkuliem. Dažām mūsdienu sipunkulu sugām vēl joprojām ir nepārkaļķota plāksnīte, t.s. anālais vairogs; iespējams, to senči spēja sekretēt īstas kaļķa čaulas.

## Sistemātika
Sipunkulu tips tiek dalīts 2 klasēs, 4 kārtās un 6 dzimtās. Ir zināmas 144 līdz 320 sipunkulu sugas. Atsevišķās klasifikācijās vēl joprojām sipunkuli tiek pieskaitīti posmtārpu tipam.

*tips: **Sipunkuli (''Sipuncula'')**
:*klase: Phascolosomatidea
::*kārta: Aspidosiphoniformes
:::*dzimta: Aspidosiphonidae
::*kārta: Phascolosomatiformes
:::*dzimta: Phascolosomatidae
:*klase: Sipunculidea
::*kārta: Golfingiiformes
:::*dzimta: Golfingiidae
:::*dzimta: Phascolionidae
:::*dzimta: Themistidae
::*kārta: Sipunculiformes
:::*dzimta: Sipunculidae

## Ārējās saites
Rokišķu rajona pašvaldība

**Rokišķu rajona pašvaldība** () ir viena no Lietuvas pašvaldībām. Atrodas Panevēžas apriņķī, vēsturiskajā Augštaitijas novada daļā, robežojas ar Zarasu rajona, Utenas rajona, Anīkšču rajona, Panevēžas rajona un Biržu rajona pašvaldībām, kā arī Latviju.

Senās Sēļu zemes daļa (Maleisine), kas līdz Melnas līguma noslēgšanai 1422. gadā atradās Livonijas ordeņa valsts sastāvā.

## Seņūnijas

## Ārējās saites
Obeļi

**Obeļi** (), līdz 1917. gadam **Ābeļi**, ir pilsēta Lietuvā  uz austrumiem no Rokišķiem,  no Latvijas—Lietuvas robežas pie autoceļa KK122 Panevēža — Daugavpils.

## Vēsture
thumbnail|left|Ābeļu dzelzceļa stacija (1916).
Apdzīvotā vieta rakstos pirmoreiz minēta 1519. gadā kā Ābeļu muiža Livonijas ordeņa valsts pierobežā. 1529. gadā pirmo reizi pieminēts Ābeļu miests, 1629. gadā uz Subates ceļa Pakrauņos pie Kurzemes un Zemgales hercogistes robežas uzcēla pirmo koka katoļu Sv. Annas baznīcu. 1859.–1868. gadā uzcēla tagadējo mūra baznīcu.
1873. gadā caur Ābeļiem uzbūvēja dzelzceļa līniju Kalkūni — Radvilišķi, kas savienoja Dzelzceļa līniju Pēterburga—Varšava ar Liepājas-Romnu dzelzceļa līniju.
Pirmā pasaules kara laikā Ābeļi ilgu laiku bija piefrontes miests, karaspēka apgādei vācu armija 1915. gadā uzbūvēja 30 km garu šaursliežu dzelzceļa līniju Ābeļi—Subate—Gulbiene—Červonka—Kaldabruņa, kas tur savienojās ar Viesītes šaursliežu dzelzceļu tīkla atzaru Geidāni—Bebrene—Eglaine. 1917. gadā Ābeļu miestu pārdēvēta par Obeļiem.

Otrā pasaules kara laikā nacisti 1941. gada augustā Antanašu mežā nošāva 1160 Obeļu miesta ebrejus.

## Novadnieki
* Džo Slovo (*Joe Slovo*, 1926-1995), Dienvidāfrikas politiķis
* Jānis Reinis (1960—2016), latviešu aktieris

## Atsauces

## Ārējās saites
Mihails Grigorenko

**Mihails Grigorenko** (; dzimis 1994. gada 16. maijā) ir krievu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2023) Grigorenko spēlē KHL kluba Maskavas CSKA (hokejs) rindās.

## Spēlētāja karjera
2010.—11. gada sezonu Grigorenko aizvadīja Krievijas Jaunatnes hokeja līgas kluba Maskavas "CSKA-Krasnaja Armija" sastāvā, taču tad pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties QMJHL klubam Kvebekas "Remparts". "Remparts" rindās Grigorenko sāka arī 2012.—13. gada sezonu, taču, noslēdzoties NHL lokautam, uzbrucējs pievienojās Bufalo "Sabres" rindām, komandas sastāvā aizvadot 25 spēles.

2013.—14. gada sezonā "Sabres" sastāvā Grigorenko laukumā devās 18 spēlēs, pārējo sezonu dalot starp spēlēšanu QMJHL un AHL, taču 2014.—15. gada sezonu hokejists uzsāka Ročesteras "Americans" sastāvā. Sezonas gaitā gan 25 spēles Grigorenko aizvadīja "Sabres", taču pēc sezonas beigām tika aizmainīts uz Kolorādo "Avalanche". "Avalanche" sastāvā aizvadīja savu pirmo pilno sezonu NHL, 74 spēlēs gūstot 24 punktus.

2017. gada vasarā Grigorenko atgriezās Krievijā, noslēdzot līgumu ar KHL klubu Maskavas CSKA. 2019. gadā kopā ar CSKA izcīnīja Gagarina kausu, Grigorenko tiekot iekļautam arī līgas simboliskajā izlasē.

2020. gada vasarā Grigorenko noslēdza līgumu ar Kolumbusas "Blue Jackets", tādējādi atgriežoties NHL.

Grigorenko izvēlējās atgriezties Krievijā kā ierobežotais brīvais aģents, 2021. gada 3. jūlijā parakstot trīs gadu līgumu ar savu bijušo klubu KHL Maskavas CSKA (hokejs).

Krievijas hokeja izlases rindās spēlējis 2012. un 2013. gada Pasaules čempionātos junioriem.

## Ārējās saites

## Atsauces
Džons Gibsons

**Džons Gibsons** (; dzimis 1993. gada 14. jūlijā) ir amerikāņu hokejists, vārtsargs. Pašlaik 2025. gada Gibsons spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Detroitas "Red Wings" rindās.

## Spēlētāja karjera
Ontārio hokeja līgas kluba Kičeneras "Rangers" sastāvā Gibsons uzsāka spēlēt 2011.—12. gada sezonā, taču 2012.—13. gada sezonas izskaņā aizsāka profesionāļa karjeru, aizvadot vienu spēli AHL kluba Norfolkas "Admirals" rindās. 2013.—14. gada sezonā Gibsons debitēja NHL, trīs spēles aizvadot Anahaimas "Ducks" sastāvā. 2014.—15. gada sezonā Gibsons bija komandas otrais vārtsargs aiz Frederika Andersena, savukārt 2015.—16. gada sezonā spēles laiku ar Andersenu dalīja uz pusēm. Pēc sezonas beigām, abiem vārtsargiem pretendējot uz "Ducks" pirmā vārtsarga lomu, komandas vadība lēma Andersenu aizmainīt uz Toronto "Maple Leafs".

ASV hokeja izlases rindās izcīnījis bronzas medaļas 2013. gada Pasaules čempionātā, kā arī spēlējis 2012. un 2013. gada Pasaules čempionātos junioriem, 2013. gadā kopā ar izlasi izcīnot zelta medaļas, kā arī tiekot atzīts par visa turnīra vērtīgāko spēlētāju.

## Ārējās saites
Augusts Korks

**Augusts Korks** (; 1887—1937) bija igauņu tautības Krievijas Impērijas armijas virsnieks Pirmā pasaules kara laikā, vēlāk Padomju Krievijas 15. armijas komandieris Krievijas pilsoņu kara laikā. Piedalījās kaujās pret Latvijas un Polijas karaspēku Latgales atbrīvošanas kara operācijā. M. Frunzes Kara akadēmijas priekšnieks, nošauts Lielā terora laikā sakarā ar apsūdzību par dalību militāri fašistiskā sazvērestībā.

## Dzīvesgājums
Augusts Korks dzimis 1887. gada 2. augustā (22. jūlijā) Tērbatas apriņķa Ārdlas ciema zemnieka Jāna Korka ģimenē. Mācījās Tērbatas pilsētas skolā, pēc tam Čugujevas karaskolā, kuru 1908. gada beidza kā podporučiks. Dienēja 98. Jurjevas pulkā Daugavpilī (1908—1911), tad studēja Nikolaja Ģenerālštāba akadēmijā Pēterburgā (1911—1914). Pirmā pasaules kara laikā 1917. gadā papildinājās Kijivas lidotāju skolā, pēc kuras beigšanas paaugstināts par kapteini un pildīja Krievijas Rietumu frontes štāba virsnieka pienākumus. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gada martā atvaļināts apakšpulkveža pakāpē.

1918. gada oktobrī Korks kļuva par Sarkanās armijas Rietumu frontes štāba priekšnieku un 9. armijas štāba operatīvās izlūkošanas nodaļas priekšnieku. No 1919. gada februāra līdz maijam viņš bija Igaunijas darba komūnas armijas štāba priekšnieks, pēc sakāves cīņās pret Igaunijas Republikas karaspēku kļuva par KPFSR 7. armijas komandiera palīgu un vadīja Petrogradas aizstāvēšanu pret Ziemeļrietumu armijas uzbrukumu 1919. gada jūnijā.

Pēc 15. armijas izveides uz likvidētās LSPR armijas bāzes 1919. gada augustā Korku iecēla par tās komandieri un viņš vadīja cīņas pret Lietuvas un Polijas karaspēkiem Latgales frontē 1920. gada janvārī. Līdz 1920. gada oktobrim piedalījās Poļu—padomju karā, pēc tam līdz 1921. gada maijam kā 6. armijas komandieris vadīja kaujas pret Vrangeļa armiju Krimā. 1922.—1923. gadā kā Turkestānas frontes komandieris vadīja Sarkanās armijas operācijas Vidusāzijā.

Pēc Krievijas pilsoņu kara beigām Korks komandēja Rietumu kara apgabalu (1924—1925), Kaukāza armiju (1925), Baltkrievijas kara apgabalu, Ļeņingradas kara apgabalu (1925—1928).
1928. gada jūnijā viņu iecēla par PSRS kara atašeju Vācijā, 1929. gada maijā par Sarkanās armijas apgādes pārvaldes priekšnieku. No 1929. līdz 1935. gadam Korks bija Maskavas kara apgabala komandieris.

1935. gada oktobrī viņu iecēla par M. Frunzes kara akadēmijas priekšnieku. 1937. gada 12. maijā Korku arestēja viņa Maskavas dzīvoklī un kopā ar M. Tuhačevski, R. Eidemani, J. Jakiru, J. Uboreviču, B. Feldmanu, V. Primakovu un V. Putnu apsūdzēja militāri fašistiskā sazvērestībā. 11. jūnijā speciālā PSRS Augstākās tiesas sēdē viņam piesprieda nāves sodu. Līķis tika slepeni kremēts Maskavas Donas kapsētā un apglabāts masu kapā. Korka sievu izsūtīja uz Astrahaņu.

## Apbalvojumi
* Svētā Staņislava ordenis, 2., 3. šķira
* Svētās Annas ordenis, 2., 3., 4. šķira
* Svētā Vladimira ordenis, 4. šķira
* Sarkanā Karoga ordenis (1919, 1920)

## Atsauces

## Ārējās saites

*Корк Август Иванович
*Корк Август Иванович. Командарм II ранга, командующий войсками МВО в 1929-1935 гг.
Džerijs Sīgels

**Džeroms "Džerijs" Sīgels** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu rakstnieks.

Kopā ar Džo Šusteru izveidojis Supermena tēlu, kas ir pirmais no mūsdienās pazīstamajiem komiksu supervaroņiem un viens no 20. gadsimta atpazīstamākajiem supervaroņiem. Pirmoreiz Supermena tēls parādījās 1938. gada komiksa *[[Action Comics]]* pirmajā numurā. Sākotnēji Supermena autori šo tēlu bija iecerējuši veidot kā ļaundari, taču šī ideja neguva panākumus. 1992. gadā viņš kopā ar Šusteru tika uzņemts komiksu industrijas Vila Eisnera komiksu slavas zālē un 1993. gadā — Džeka Kērbija slavas zālē.

## Ārējās saites
* Jerry Siegel
Sīgels

**Sīgels** var būt:

* Dons Sīgels (*Don Siegel*), amerikāņu kinorežisors (1912—1991);
* Džeisons Sīgels (*Jason Segel*), amerikāņu aktieris un scenārists (dzimis 1980. gadā);
* Džerijs Sīgels (*Jerome "Jerry" Siegel*), amerikāņu rakstnieks (1914—1996).
Malkolms Sabens

**Malkolms Sabens** (; dzimis 1993. gada 21. decembrī) ir kanādiešu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2021) Sabens spēlē NHL kluba Bufalo "Sabres" sastāvā.

Viņš vecākais brālis Pernels Karls arī ir profesionāls hokejists.

## Spēlētāja karjera
Ontārio hokeja līgas kluba Belevillas "Bulls" sastāvā Sabens debitēja 2009.—10. gada sezonā, nākamajās sezonās uzņemoties jau kluba pamatvārtsarga lomu. 2013.—14. gada sezonu aizvadīja AHL, savukārt nākamajās trīs sezonas divas reizes laukumā devās arī NHL kluba Bostonas "Bruins" rindās. 2017. gada oktobrī tiesībus uz Sabenu kā neaizsargāto spēlētāju pārņēma Vegasas "Golden Knights", kuras rindās Sabens kļuva par komandas otro vārtsargu aiz Marka Andrē Flerī. Kopā ar "Golden Knights" sasniedza Stenlija kausa finālsēriju, tajā gan ar 1—4 piekāpjoties Vašingtonas "Capitals". 2020. gada februārī Sabens tika aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks".

Kanādas hokeja izlases rindās spēlējis 2013. gada Pasaules čempionātos junioriem.

## Ārējās saites
Stens Lī

**Stens Lī** (; dzimis **Stenlijs Mārtins Lībers** () , miris ) bija amerikāņu komiksu rakstnieks, redaktors, izdevējs, mediju producents, uzņēmuma *[[Marvel Comics]]* bijušais prezidents un priekšsēdētājs.

Sadarbojoties ar vairākiem citiem māksliniekiem, galvenokārt ar Džeku Kērbiju un Stīvu Ditko, viņš ir viens no tādu komiksu varoņu kā Zirnekļcilvēka, Halka, Fantastiskā četrinieka, X cilvēku, Dzelzs vīra, Tora un vairāku citu varoņu izveidotājs. Lī vadījis *Marvel Comics* izaugšanu no mazas izdevniecības nodaļas līdz lielai multimediju korporācijai. Lī viens pats vai kopā ar kolēģiem ir radījis 90 procentus no *Marvel* tēliem komiksos, kas izdoti vairāk nekā 2 miljardos eksemplāru 75 pasaules valstīs, 25 valodās.

1994. gadā kopā ar Stīvenu Sīgelu viņš tika uzņemts komiksu industrijas Vila Eisnera komiksu slavas zālē un 1995. gadā — Džeka Kērbija slavas zālē. 2011. gadā Stenam Lī piešķirta zvaigzne Holivudas Slavas alejā. Stenam Lī piešķirtas vairākas balvas par mūža ieguldījumu, tai skaitā starptautiskās Vizuālo efektu speciālistu biedrības balva par mūža ieguldījumu (2012).

2010. gadā Lī dibinājis labdarības fondu, kas atbalsta lasītprasmes, izglītības, kultūras un mākslas projektus.

Stens Lī nomira 2018. gada 12. novembrī, 95 gadu vecumā.

## Filmogrāfija
Stens Lī bieži filmās parādījies epizodiskās lomās.

* *[[The Trial of the Incredible Hulk]]* — žūrijas loceklis
* "X-cilvēki" — pārdevējs
* "Zirnekļcilvēks" — garāmgājējs
* "Pārgalvis" — garāmgājējs
* "Halks" — apsargs
* "Zirnekļcilvēks 2" — garāmgājējs
* "Fantastiskais četrinieks" — Vilijs Lumpkins
* "X-cilvēki: Pēdējā sadursme" — kaimiņš
* "Zirnekļcilvēks 3" — garāmgājējs
* "Fantastiskais četrinieks un Sudraba sērfotājs" — Stens Lī
* "Dzelzs vīrs" — Stens Lī
* "Nepārspējamais Halks" — pircējs veikalā
* "Dzelzs vīrs 2" — Lerijs Kings
* "Tors" — šoferis
* "Kapteinis Amerika: Pirmais atriebējs" — ģenerālis
* "Atriebēji" — šahists
* "Apbrīnojamais Zirnekļcilvēks" — bibliotekārs
* "Dzelzs vīrs 3"
* "Apbrīnojamais Zirnekļcilvēks 2" — viesis izlaidumā
* "Galaktikas sargi"
* "Atriebēji: Ultrona laikmets"
* "Skudrcilvēks"
* "" — Sakāras frizieris
* "Atriebēji: Bezgalības karš" — autobusa šoferis

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Nevaru valoda

**Nevaru valoda** (नेपाल भाषा, *Nēpāl bhāṣā*) ir sinotibetiešu valoda. Tā ir viena no Nepālas atzītajām minoritātes valodām un viena no Indijas štata Sikimas oficiālajām valodām. Nejaukt šo valodu ar nepāliešu valodu. Tā ir dzimtā valoda nevariem, kas galvenokārt dzīvo Katmandu ielejā. Nevaru valodas pratēju skaits tiek lēsts ap 850 tūkstošiem, no kuriem aptuveni 825 tūkstoši dzīvo Nepālā.

## Ārējās saites
Tartaka ezers

**Tartaka ezers** (arī Pilskalnes ezers) ir mākslīga ūdenstilpe Augšdaugavas novada Pilskalnes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā Pilskalnes ciema ziemeļos. Uzstādināts uz cauri tekošās Dubupītes. Ezera krastā atrodas dabas liegums ar tūristu takām «Pilskalnes Siguldiņa».

## Atsauces
Obvaldenes kantons

**Obvaldenes kantons** () ir viens no Šveices 26 kantoniem, kas atrodas valsts vidusdaļā. Kantona administratīvais centrs ir Zarnene. 1291. gadā tas pievienojās Šveices konfederācijai. Kantons robežojas ar Nidvaldenes, Ūrī, Bernes un Lucernas kantoniem. 2020. gada decembrī kantonā dzīvoja aptuveni 38,1 tūkstoši cilvēku, galvenokārt vācvalodīgie.

## Atsauces
Kemira Chemicals

[thumb|right|220px|''Kemira Chemicals'' rūpnīca [Sastamala|Sastamalā]]
thumb|right|250px|''Finnish Chemicals'' logotips
***Kemira Chemicals Oy*** (agrākais nosaukums ***Finnish Chemicals Oy***) ir Somijā reģistrēts uzņēmums, kas ražo ķimikālijas. Dibināts 1937. gadā. Kopš 2005. gada pieder uzņēmumam *[[Kemira]]*.

Uzņēmums ražo nātrija hlorātu, nātrija borohidrīdu un hlora dioksīdu un citas ķīmiskās vielas papīra un celulozes rūpniecībai, ūdens attīrīšanai un farmaceitiskajai rūpniecībai. Rūpnīcas atrodas Joutseno, Sastamalā un Kūsankoski.

## Vēsture
1937. gadā ķīmiskās rūpniecības uzņēmumi (Apvienotās Karalistes *[[Imperial Chemical Industries|ICI]]*, Vācijas *[[IG Farben]]* un Beļģijas *[[Solvay (uzņēmums)|Solvay]]*) ar vienādām kapitāldaļām Somijā dibināja kopuzņēmumu ***Finnish Chemicals Oy***. 1939. gadā Ētsē rūpnīcā sākta celulozes balināšanas hlora ražošana. Pēc Otrā pasaules kara 1946. gadā Vācijas uzņēmuma *IG Farben* kapitāldaļas pārņēma PSRS. 1953. gadā Padomju Savienība daļas uzņēmumā pārdeva *[[Enso-Gutzeit|Enso-Gutzeit Oy]]* (tagad iekļauts *[[Stora Enso|Stora Enso Oyj]]*).

1983. gadā uzņēmumu ieguva *[[Nokia]]*, kas to pārdēvēja par ***Nokia Chemicals***.
1991. gadā *Nokia Chemicals* tika apvienots ar *[[UPM-Kymmene]]* meitas uzņēmumu *Kymmene Chemicals* izveidojot kopuzņēmumu ***Finnish Chemicals***, mātes uzņēmumiem paturot katram 50 % kapitāldaļu.
1996. gadā *Nokia* un *UPM-Kymmene* uzņēmumu *Finnish Chemicals* pārdeva Luksemburgas uzņēmumam *Erikem*.

2000. gadā tika iegādāts ASV uzņēmums *Huron Tech Corporation* ar ražotnēm Īstoverā un Ogestā.
2005. gada aprīlī *Finnish Chemicals* pārdots Somijas ķīmiskās produkcijas ražotājam *[[Kemira]]*. 2009. gadā nosaukums mainīts uz ***Kemira Chemicals Oy***.

## Atsauces
Rāmalla

**Rāmalla** (, *Rām Allāh*) ir pilsēta Palestīniešu pašpārvaldē, Rietumkrasta teritorijā. Tā atrodas aptuveni 10&nbsp;km uz ziemeļiem no Jeruzalemes. Pašlaik (2013. gadā) tā ir faktiskā Palestīniešu pašpārvaldes galvaspilsēta. Rāmalla agrāk bija kristiešu pilsēta, bet mūsdienās tā ir nonākusi musulmaņu pakļautībā, kristiešiem paliekot par nozīmīgu minoritāti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Abrahams Olano

**Abrahams Olano Manzano** (; dzimis  Anoetā, Gipuskojā) ir bijušais profesionālais Spānijas šosejas riteņbraucējs. Lielāko karjeras sasniegumu viņš guva 1995. gadā, kad kļuva par Pasaules čempionu grupas braucienā. 1998. gadā viņš kļuva par pasaules čempionu individuālajā braucienā un uzvarēja *[[Vuelta a España]]* kopvērtējumā.

## Amatiera karjera
Olano trenēties sāka 11 gadu vecumā *Oria* riteņbraukšanas skolā un junioru vecumā uzvarēja vairākās sacensībās.
Vēlāk Olano pievērsās treka riteņbraukšanai un kļuva par Spānijas čempionu iedzīšanā (kopā ar Ečegojenu, Peresu, un Huaresu), 1 km braucienā no vietas un sprintā.

Šosejas riteņbraukšanā viņš startēja amatieru komandās *Kaiku* un AVSA. Viņš tolaik specializējās sprintā.

## Profesionālā karjera
1992. gadā Olano uzsāka profesionāļa karjeru, pievienojieties CHCS komandai. Šī komanda drīz tika likvidēta un viņš pievienojās *Lotus* komandai. Ar *Lotus* Olano uzvarēja savās pirmajās profesionālajās sacensībās — *Gran Premio de Villafranca de Ordizia in Gipuzkoa*.

1993. gadā Olano nomainīja komandu uz *CLAS Cajastur*, kuru vēlāk apvienoja ar *[[Mapei (komanda)|Mapei]]*. Šajā komandā viņš sāka uzvarēt svarīgās sacensībās kā piemēram *[[Vuelta a Asturias]]* un Spānijas čempionātā grupas un individuālajā braucienā.

1995. gadā Olano uzvarēja pasaules čempionātā Kolumbijā, pārspējot tautieti Migelu Indurainu un uzvarēja trijos *[[1995 Vuelta a España|Vuelta a España]]* posmos. Olano daudzu skatījumā tika uzskatīts par pieckārtējā *Tour de France* uzvarētāja Induraina panākumu turpinātāju.

1996. gadā A. Olano nostiprināja savas spējas vairāku dienu sacensībās, uzvarot *[[Tour de Romandie]]*, finišējot trešais *[[1996 Giro d'Italia|Giro d'Italia]]* (būdams vadībā priekšpēdējā sacensību dienā) un finišējot devītais *[[1996 Tour de France|Tour de France]]*. Viņš ieguva arī individuālā brauciena sudraba medaļu Olimpiskajās spēlēs.

Vēl pēc gada Olano finišēja ceturtajā vietā 1997. gada ''Tour de France''.

1998. gadā viņš atkal kļuva par Pasaules čempionu, šoreiz individuālajā braucienā un uzvarēja vienīgo no savām Lielajām tūrēm, *[[1998 Vuelta a España|Vuelta a España]]*.

1999. gadā Olano pievienojās Spānijas komandai ONCE un palika tajā līdz savas karjeras beigām 2001. gadā. Viņa augstākais sasniegums šajā periodā bija otrā vieta 2001. gada ''Giro d'Italia''.

## Pēc karjeras beigām
Olano darbojās kā viens no *[[Vuelta a España]]* organizatoriem un bija atbildīgs par sacensību posmu maršruta izveidi. Tomēr viņš zaudēja darbu pēc tam, kad 2013. gada jūlijā tika publiskoti Francijas senāta ziņojums par 1998. gada Tour de France veiktajām dopinga analīzēm.

2006. gada novembrī viņš noskrēja Sansebastjanas maratonu ar rezultātu 2:39:19.

## Sasniegumi lielajās tūrēs

Piezīme: IZST — izstājās

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Tour de France'' rezultāti
Operacionālais pastiprinātājs

**Operacionālais pastiprinātājs** jeb **operācijpastiprinātājs** ir analogsignālu pastiprinātājs ar lielu pastiprināšanas koeficientu, ko izmanto, piemēram, analogdatoros. Ar operacionālajiem pastiprinātājiem var veidot arī slēgumus speciālu funkciju izpildīšanai.

Operacionālā pastiprinātāja galvenie raksturojumi ir šādi:
* plašs pastiprināmo signālu frekvenču diapazons;
* plašas atgriezenisko saišu un to kombināciju pielietošanas iespējas;
* lieli strāvas stipruma un sprieguma pastiprināšanas koeficienti;
* samēra augsta termostabilitāte;
* universālas shemotehniskās īpašības.
Apskatot visas iespējas, ko dod operacionālais pastiprinātājs, to var uzskatīt par universālu iekārtu analogsignālu tehnikā.

Pastiprinātāja galveno veicamo funkciju grupas ir šādas:
*	elektrisko signālu pastiprināšana ar noteiktu pārvades funkciju (sakarību statikā un dinamikā starp izejas un ieejas signāliem);
*	matemātiskās darbības ar elektriskajiem signāliem (summēšana, integrēšana, diferencēšana, reizināšana utt.)
*	dažādas formas signālu ģenerēšana;
*	signālu aktīvā filtrācija.

## Operacionālā pastiprinātāja uzbūve
Operacionālo pastiprinātāju veido kā daudzpakāpju līdzstrāvas signāla pastiprinātāju ar diferenciālu ieeju. Pastiprinātājam ir divi barošanas avoti, kuri veido pozitīvo un negatīvo barošanas spriegumu attiecībā pret avotu kopējo punktu, kuru pieņem par nullpunktu. Šādā pastiprinātājā ieejas un izejas signālus parasti pievieno nullvadam.

Operacionālam pastiprinātājam ir divas ieejas, kuras slēgtas simetriskā diferenciālā tranzistoru pastiprinātāja shēmā.
Irbenieku kapi

**Irbenieku kapi** ir kapsēta, kas atrodas Krustpils pagasta dienvidaustrumu daļā, uz ziemeļaustrumiem no Darvasbrenčiem, Irbenieku ciemā.

Kapsēta atrodas Jēkabpils—Vilkukroga—Antužu ceļā labajā pusē, aizņemot garenu, samērā augstu pauguru, kurš ir gara viļņveidīga pacēluma daļa. Kapsētas pirmsākumi ir attiecināmi uz viduslaikiem, kad vienā no kapsētas daļām pie vecā ozola, kas ir saglabājies, tikuši apbedīti mērī mirušie. Dokumentā, kas glabājas Jēkabpils vēstures muzejā, kapsēta minēta 1898. gadā, kad tā bijusi Krustpils luterāņu baznīcas pārziņā. 1942. gadā tās platība bijusi 0,5 hektāri un piederējusi Irbenieku ciemam, padomju varas gados tikusi paplašināta. Kapsētas vidū, pretī centrālajiem vārtiem atrodas zvana vieta — divi no laukakmeņiem būvēti stabi, ar jumtiņu virs tiem un zvanu zem tā. Baidoties no metāla zagļiem, zvans no 1990. gadu vidus tiek turēts kādās mājās un nogādāts kapsētā kapusvētku un bēru reizēs. Galvenokārt kapsētā tikuši apbedīti tuvāko apdzīvoto vietu ļaudis.

## Tradīcijas

Ar kapsētu saistās vairākas tradīcijas — katru pavasari, Jurģu dienā, 23. aprīlī notika kapsētas sakopšanas talka, uz kuru no katras mājas ieradās vismaz viens talcinieks.  Nomirstot cilvēkam, kuru bija nolemts guldīt Irbenieku kapsētā, iespējami drīz pēc viņa nāves notika apzvanīšana — kapsētas zvaniķis ar mierīgām un retām zvanu skaņām vēstīja par mirušu cilvēku. Šī tradīcija pastāvēja līdz 1980. gadiem. Bēru dienā kapsētas zvans sāka zvanīt laikā, kad no kalniņa kļuva redzama bēru procesijas tuvošanās un beidza zvanīt, kad bērinieki sasniedza kapsētas vārtus. Pie īpatnējām tradīcijām pieskaitāma ir arī bleķa kroņu jeb vainagu likšana uz kapiem. Šī tradīcija aizsākās 1930. gados, bleķa kronis bija prasmīgu meistaru vainaga veidojums no metāla "zaļumiem" — ozolu lapām un zīlēm, palmu lapām, parasti baltiem "kallu ziediem" vai zilām "neaizmirstulītēm" vai līdzīgām puķēm. Šos bleķa kroņus vēlāk ievietoja speciālos skapīšos, kas bija redzami vēl 1960. gados. Pie kapsētas tradīcijām minamas arī zaļumballes Mozuru eglēs, kas notika Latvijas pirmās brīvvalsts laikā kapusvētku dienu vakaros.

## Atsauces
Līčupe (ciems)

**Līčupe** (agrāk arī **Braki**) ir ciems Ogres novada Mazozolu pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Līčupes kreisajā krastā pie autoceļa P4 62 km no novada centra Ogres un 98 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta veidojusies padomju gados pie bijušā Līčakroga un Līčupes stacijas kā padomju saimniecības «Oškalns» (no 1989. gada — «Līčupe») ciemats un ciema padomes centrs. Līčupē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, kultūras nams, bibliotēka, veselības punkts, pasts, veikals.

## Iedzīvotāju skaita dinamika
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Braki

**Braki** var būt:
* "Braki" — Rūdolfa Blaumaņa memoriālais muzejs;
* Līčupe — ciems Mazozolu pagastā.
Ārts Teitums

**Artūrs Teitums, Jaunākais** (, dzimis , miris ), plašāk zināms kā **Ārts Teitums** (*Art Tatum*), bija amerikāņu džeza pianists un virtuozs, kurš spēlējis ar fenomenālu tehniku, neskatoties uz to, ka ir bijis gandrīz neredzīgs kopš dzimšanas. Teitums ir atzīts par vienu no visu laiku izcilākajiem džeza pianistiem un viņš ir atstājis milzīgu ietekmi uz nākamo paaudžu izpildītājiem. Viņš ir slavēts par to, cik viņa uzstāšanās ir tehniski izcili nostrādātas, kas radījušas jaunus standartus džeza mūzikā. Kritiķis Skots Jenovs rakstījis: "Teituma straujie refleksi un neizmērojamā iztēle piepildīja viņa improvizācijas ar svaigām (un reizēm pat futūriskām) idejām, kas viņu izvirzīja krietni priekšā viņa laikabiedriem ... Ārta Teituma mūzikas ieraksti vēl joprojām spēj iebaidīt mūsdienu pianistus."
Gaismas diode

:*«LED» pāradresējas uz šejieni.*

thumb|3 pamatkrāsu diodes.
thumb|Gaismas diodes shematiskais apzīmējums.
**Gaismas diode** ir pusvadītāju diode, kuras p-n pāreja vadāmības virzienā plūstošas strāvas ietekmē spīd, izstarojot redzamā vai neredzamā spektra gaismu. Gaismas diodes mēdz saukt arī par **mirdzdiodēm**, vai **LED** ().

## Darbības princips
Vadāmības virzienā pieslēgta sprieguma ietekmē pārpalikuma lādiņi elektroni no elektronu vadītspējas (n tipa) pusvadītāja cauri p-n pārejai difundē caurumu vadītspējas (p tipa) pusvadītājā, kur tie rekombinējas ar caurumiem. Rekombinējoties elektroni pāriet no vadītspējas zonas valences zonā, tātad no augstāka enerģijas līmeņa zemākā. Šīs pārejas rezultātā atbrīvojas enerģija, kura daļēji pārvēršas siltumā un daļēji tiek izstarota fotonu veidā. Izstarotās gaismas viļņa garums ir atkarīgs no pusvadītāja kristālrežģa aizliegtās zonas platuma.

## Īpašības
### Spektrālās īpašības
Atšķirībā no kvēlspuldzēm gaismas diodes neizstaro siltumu. Tādēļ gaismas diodēm ir ļoti augsts lietderības koeficients. To starojums ir ļoti šaurā spektrā, monohromatisks. Ilgu laiku bija problemātiski iegūt diodes visām pamatgaismām, tikai 1990. gados parādījās lētas zilās gaismas diodes.

### Virziendarbība
Gaismas diodēm raksturīgs vērsts starojums.

Plakana pusvadītāja virsma gaismu izstaro perpendikulāri virsmai un tikai nedaudz sāņus. Vērstā starojuma dēļ ir nedaudz apgrūtināta diožu izmantošana difūza apgaismojuma iegūšanai.

### Elektriskās īpašības
Pēc elektriskajām īpašībām gaismas diodes ir līdzīgas parastajām diodēm, taču pusvadītāja materiāla izvēle nosaka lielāku sprieguma kritumu vadāmības virzienā (atvēršanās spriegums). Atvērtas diodes diferenciālā pretestība ir ļoti maza, savukārt mirdzēšanas stiprums ir atkarīgs no caurplūstošās strāvas, tādēļ gaismas diodes ieteicams barot no strāvas avota.
none|frame|Gaismas diodes slēguma piemērs

### Darbības ātrums
Gaismas diodēm piemīt pavisam neliela spīdēšanas inerce, tāpēc tās var izmantot dažādu stroboskopisku efektu iegūšanai (dinamiskā indikācija).

### Mirdzēšanas krāsa, sprieguma kritums un izgatavošanas materiāls

## Izmantošana
Mirdzdiodes izmanto
* Informācijas atspoguļošanai, gan kā atsevišķas diodes, gan kā diožu matricas.
* Informācijas iegūšanai, piemēram skeneros
* Elektriskās atsaistes izveidošanai, optronu sastāvā
* Apgaismošanai


Attēls:A_set_end_carriage_vestibule_cityrail.jpg|Mirdzdiodes izmantotas gan vagona apgaismojumam, gan informācijas tablo.
Attēls:Red and green traffic signals, Stamford Road, Singapore - 20111210.jpg|Mirdzdiožu luksofors.
Attēls:LED DaytimeRunningLights.jpg|Audi dienas gaitas apgaismojums.
Attēls:Br20 1.jpg|modernā gaismas diožu spuldze ar standarta E27 cokolu.


## Skatīt arī
* Diode
* Pusvadītājs
* Gaismas diožu spuldze

## Atsauces

## Ārējās saites
Hiolīti

**Hiolīti** (*Hyolitha*) ir izmirušu organismu grupa, kuru dažādās klasifikācijās vai nu tiek uzskatīta par gliemju klasi, vai arī par patstāvīgu dzīvnieku tipu. Tiek vilkta arī hiolītu radniecība ar sipunkuliem. Hiolītu pārakmeņojumi ir zināmi nogulumos no kembrija līdz permam. Kembrija nogulumos hiolīti tiek lietoti kā vadfosilijas.
[thumbnail|right|250px|Fosilizētas hiolītu čaulas no [Ziemeļigaunijas vidējā ordovika.]]

## Uzbūve
Hiolīti ir bilaterāli simetriski dzīvnieki ar konisku vai piramidālu kaļķa čaulu, garumā no 1 mm līdz 15 cm (vidēji 10—40 mm). Dažu pārstāvju čaulu virsmu klāj garenisks un šķērsenisks ornamentējums gredzenu un valnīšu veidā. Lielākai hiolītu daļai vēdera un muguras ornamentējumi ir atšķirīgi. Čaulas var būt taisnas vai arī izliektas; šķērsgriezumā apaļas, ovālas, trīsstūrainas, četrstūrainas vai ieapaļi piecstūrainas. To priekšējais gals ir platāks un nobeidzas ar atveri, kuru hiolīti varēja nosegt ar vāciņu (operkulumu). Čaulas sieniņas ir veidotas no kalcīta un ir vien- vai divslāņainas, prizmatiskas. Čaulai ir izšķiramas 3 daļas: embrionālā daļa, gaisa kameru dobums, un dzīvojamā kamera. Embrionālo daļu veido koniskas, cilindriskas vai sfēriskas formas embrionālā kamera. Gaisa kameru dobums sastāv no atsevišķām kamerām, kuras viena no otras ir nodalītas ar plakanām vai ieliektām starpsieniņām. Starpsieniņas ir vienlaidus bez jebkādām atveru pēdām. Dažiem hiolītiem starpsieniņas nav konstatētas, kaut arī čaulas tievajā galā ir novērojams paresninājums, kas nenosedz visu čaulas iekšējo dobumu. Dzīvojamā kamera, kurā dzīves laikā atradās pats hiolīta ķermenis, aizņem lielāko čaulas daļu. Čaulas iekšpusē, tās vidējā daļā, vēderpusē vai sānos ir izvietoti muskuļu nospiedumi — vieta, kur pie čaulas stiprinājās muskuļi — retraktori. Čaulas atveri noslēdzošais vāciņš var būt vienkāršs vai arī divdaļīgs, un to var veidot divas savā starpā zem leņķa izvietotas pusītes (limbi). Vienkāršais vāciņš ir plāksnītes vai zema konusa veidā. Uz vāciņa iekšējās malas ir redzami 1—4 vai vairāki valnīši, kuriem ir būtiska taksonomiska nozīme.

Dažas fosilijas ļauj rekonstruēt garu un tievu antenveida piedevu pāri, kas lokveidīgi iziet no čaulas atveres. Šo piedevu funkcijas tiek traktētas dažādi. Tie varētu pildīt savdabīgas stabilizācijas vai mantijas balsta funkcijas, vai arī roku balstīšanai, kas paredzētas barības savākšanai.

## Sistemātika
Pamatojoties uz hiolītu čaulu un vāciņu uzbūvi tika izdalītas divas apakšklases.

*tips: **†Hiolīti (Hyolitha)**
:*apakšklase: †Orthothecimorpha
::*kārta: †*[[Circothecida]]*
::*kārta: †*[[Orthothecida]]*
::*kārta: †*[[Exilithecida]]*

:*apakšklase: †Hyolithomorpha
::*kārta: †*[[Hyolithida]]*
::*kārta: †*[[Diplothecida]]*
::*kārta: †*[[Globorilida]]*
::*kārta: †*[[Pterygothecida]]*
::*kārta: †*[[Ceratothecida]]*

(†) — izmirušu organismu grupa.
Arvīds Ozoliņš (skolotājs)

**Arvīds Ozoliņš** (dzimis , miris ) bija latviešu pedagogs, novadpētnieks un gids, Jēkabpils Goda pilsonis.

## Dzīvesgājums

Dzimis 1917. gada 26. septembrī Tomskas guberņā Pirmā pasaules kara bēgļu ģimenē, kura 1922. gadā atgriezās Latvijā un uzsāka dzīvi Jēkabpilī. Mācījies Jēkabpils komercskolā, vienlaicīgi piepelnoties, strādājot Ķeguma HES un Krustpils—Jēkabpils tilta būvniecībā. Izglītību turpinājis Latvijas Universitātes Dabaszinību fakultātē, kuru pabeidzot, iesaukts kara dienestā. Pēc Otrā pasaules kara bijis represēts. Atgriežoties Jēkabpilī, darbu uzsācis Jēkabpils Vēstures muzejā, kur iekārtojis Dabas nodaļu un bijis brīvdabas muzeja "Sēļu sēta" izveidotājs. Vēlāk ilgus gadus bijis pedagogs — ģeogrāfijas skolotājs un bibliotekārs, kuras izveidei veltījis daudz darba, Jēkabpils 1. vidusskolā. Būdams novadpētniecības un tūrisma pamatlicējs Jēkabpils rajona skolās, veicis izpēti Jēkabpilī un tās apkārtnē, ticies ar ļaudīm, uzklausot to atmiņu stāstījumus. Paralēli pedagoga darbam bijis gids, kopumā novadot vairāk kā 200 ekskursijas galvenokārt Baltijas valstīs un Jēkabpils pilsētā, to skaitā arī citās PSRS republikās. Piedalījies Dārzkopības biedrības organizētajās tematiskajās ekskursijās pa Latvijas dārziem. 2002. gadā piedalījies grāmatas "Jēkabpils" veidošanā. Miris Jēkabpilī, 2009. gada 23. februārī, apbedīts 28. februārī Jēkabpils kapsētā. Arvīda Ozoliņa piemiņai 2010. gadā tika izveidota portretfilma "Jēkabpils dižozols".

## Atsauces

## Ārējās saites
* Arvīds Ozoliņš
* Arvīds Ozoliņš
* Par filmu "Jēkabpils dižozols"
Valentīns Cirsis

**Valentīns Cirsis** (dzimis , miris ) bija latviešu vēsturnieks, kultūras darbinieks  un gids, Jēkabpils Goda pilsonis.

Dzimis 1930. gada 15. maijā Kalupes pagasta Vizbuļos. Mācījies Vaboles vidusskolā, kuru beidzis 1949. gadā. Vēlāk studējis Latvijas Universitātes Vēstures fakultātē. No 1955. gada dzīvojis un strādājis kā kultūras darbinieks Jēkabpilī. 1960. gadā kļuvis par Jēkabpils Vēstures muzeja direktoru, kur nostrādājis līdz mūža beigām. Viņa vadībā tika iekārtota jauna izstāžu zāle pareizticīgo Baznīcai atņemtajā Svētā Nikolaja Brīnumdarītāja baznīcā, kuru vēlāk, 1995. gadā pārņēma draudze. 1993. gadā muzeja direktors uzsāka darbu pie Krustpils pils pārņemšanas no padomju armijas muzeja iekārtošanai pils ēkā. Ieguldījis lielu darbu pilsētas un tās apkārtnes novadpētniecībā. Paralēli pamatdarbam bijis gids un vadījis ekskursijas pa kādreizējo Padomju Savienību. Valentīnam Cirsim piemitušas izcilas oratora spējas un zināšanas, kā arī neizsīkstoša enerģija, tāpēc viņu mēdza saukt par sabiedrības dvēseli. Saņēmis Jēkabpils Goda pilsoņa nosaukumu. Miris Jēkabpilī, 1994. gada 8. februārī, apbedīts Jēkabpils kapsētā.

## Atsauces
Akāciju iela (Rīga)

**Akāciju iela** ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Imantā. Iela sākas no Zolitūdes ielas netālu no dzelzceļa pārbrauktuves (dzelzceļa līnija Rīga—Tukums) un stiepjas paralēli dzelzceļam starp to un Jūrmalas gatvi. Akāciju iela nekrusto nevienu citu ielu un beidzas pie brauktuves, kas ved uz Volvo ledus halli. Kopējais ielas garums ir 330 metri, taču tā sastāv no divām, autotransportam nesavienotām, daļām. Lielākoties iela klāta ar asfaltbetonu, vien īsā posmā ir grants segums. Ielā ir savrupmāju apbūve, taču te atrodas arī viena sabiedriska celtne: sociālās aprūpes pansionāts "Liepa" (adrese Zolitūdes iela 30).

Akāciju iela ir izveidota 1932. gadā ar nosaukumu **Babītes iela**. Kopš 1937. gada nosaukta tagadējā nosaukumā.

Akāciju iela ir savienota ar Zolitūdes ielu.

## Skatīt arī
* Imanta

## Atsauces
2012. gada GP2 sezona

**2012. gada GP2 sezona** ir 8. GP2 sezona. Tā sākās  un beidzās . Par pilotu čempionu kļuva Davide Valseki un par komandu čempionu kļuva DAMS. [thumb|Starts sezonas pirmajā sacīkstē [Sepanga|Sepangā ]]

## Komandas un piloti

## Kalendārs
Sutri (Salnavas pagasts)

**Sutri** ir ciems Ludzas novada Salnavas pagastā. Izvietojušies pagasta dienvidaustrumos 6 km no pagasta centra Salnavas, 6,8 km no Kārsavas un 284 km no Rīgas. Ciemā jau no 1980. gadu beigām dzīvo un saimnieko tikai vienā mājā.

1897. gadā katoļu ciemā bija 6 sētas ar 36 cilvēkiem.
## Atsauces
Ekspress-AM44

***Ekspress-AM44***, pilns nosaukums **A. S. Popova vārdā nosauktais ''Ekspress-AM44*** (*Экспресс-АМ44 имени А. С. Попова*) ir [[Krievija]]s uzņēmuma *Kosmičeskaja svjaz'* sakaru pavadonis. Palaists 2009. gada februārī. Tas nodrošina sakarus Eiropai, Tuvajiem Austrumiem, Āfrikas ziemeļiem un ASV austrumu piekrastei. 

*Ekspress-AM44* nosaukts krievu fiziķa [[Aleksandrs Popovs (fiziķis)|Aleksandra Popova]] vārdā, kuram  apritēja 150 gadu jubileja.

Pavadonis izgatavots Krievijas uzņēmumā *Informacionnyje sputnikovyje sistemy* (*ISS*) uz platformas *MSS-767* bāzes. Sakaru aparatūru piegādāja Francijas uzņēmums *Thales Alenia Space*.
Tam uzstādīti 10 C joslas, 16 Ku joslas un 1 L joslas raidītāji.
Pavadoņa darbības laiks plānots 10 gadi.

== Lidojuma gaita ==
*Ekspress-AM44* palaists  00:03 UTC ar nesējraķeti *Proton-M/Briz-M* no [[Baikonuras kosmodroms|Baikonuras kosmodroma]] 200. laukuma 39. palaišanas iekārtas. Kopā ar to palaists Krievijas sakaru pavadonis *Ekspress-MD1*.

*Ekspress-AM44* izvietots [[ģeostacionārā orbīta|ģeostacionārajā orbītā]] punktā 11° rietumu garuma, kur tas aizvietoja resursus iztērējušo [[Ekspress-A3]]. 
 *Ekspress-AM44'' pabeigta izmēģinājumu un pārbaužu fāze. 6. maijā tas tika nodots ekspluatācijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* "Экспресс-АМ44" (11 з.д.) ФГУП «Космическая связь»
* Экспресс-АМ44 «Информационные спутниковые системы» имени академика М.Ф. Решетнёва
* Ekspress-AM 33, 44 Gunter Dirk Krebs
* Express AM44 at 11.0°W Televīzijas kanāli, LyngSat
Austra Pumpure

**Austra Pumpure**, precējusies Bukševica (dzimusi , mirusi ), bija latviešu mūziķe un dziesmu izpildītāja, viena no folkloras kustības aizsācējām Latvijā. Sevišķi pazīstamas ir Austras Pumpures Imanta Kalniņa dziesmu interpretācijas. Par Austras Pumpures skolniekiem (sauktiem Austrasbērni) sevi uzskata daudzi Latvijas mūziķi.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1928. ɡadā Nīcas pagasta Kalnišķos Miķeļa Pumpura un Annas Graudužas četru bērnu ģimenē. Tēvs vadīja Nīcas un Bārtas pūtēju orķestri, spēlēja akordeonu, vecaistēvs – cītaru. Mācījās Sesku 1. pamatskolā (Ezerskolā) un Nīcas pamatskolā.
No 1945. līdz 1955. gadam mācījās Liepājas mūzikas vidusskolā, Tautas mūzikas instrumentu klasē, kordiriģēšanas nodaļā.

No 1956. līdz 1975. gadam Austra Pumpure bija koncertmeistare un orķestra vadītāja Liepājas teātrī. 
1975. gadā pēc režisora Oļģerta Krodera ierosmes A. Pumpure sagatavoja programmu Imanta Kalniņa dziesmu solokoncertiem Rīgas Mākslas darbinieku namā, pēc tam apmēram 400 reižu koncertēja visā Latvijā, 1979. gadā viņa saɡatavoja otro, bet 1984. gadā trešo I. Kalniņa dziesmu programmu.
Līdz ar viņas dziesmu koncertiem sākās līdzdziedāšanas kustība Latvijā.

1998. gadā Pumpuri apbalvoja ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Pumpure saņēma 2011. gada Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu par mūža ieguldījumu Latvijas mūzikas attīstībā.

Mirusi 2017. ɡadā Liepājā.

## Ieraksti
* “Austra Pumpure dzied Imanta Kalniņa dziesmas”, Balss, 1995.
* “Mana tautasdziesma”, Balss, 1996.
* “Austra Pumpure. Imanta Kalniņa IV koncertprogramma (1992. gada koncertieraksts)”, Austras biedrība, 2020.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Austras Pumpures profils draugiem.lv
* Austras biedrība
Brušvīti

**Brušvīti** ir apdzīvota vieta Kurzemes dienvidrietumos, Dienvidkurzemes novada Nīcas pagastā uz dienvidiem no Liepājas Papes ezera austrumu krastā. Ciema teritorijā izveidotas savvaļas zirgu ganības.

## Atsauces

## Ārējās saites
*LĢIA vietvārdu datubāze
Pandēle

**Pandēle** () ir pilsēta Lietuvā, Panevēžas apriņķa Rokišķu rajona pašvaldībā, 26 kilometrus uz rietumiem no Rokišķiem. Pilsēta atrodas Apaščas upes augštecē, vēsturiskajā Augštaitijas novadā.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta rakstos pirmo reizi minēta 1591. gadā kā Pandēles muiža. 18. gadsimtā Pandēle ieguva miesta tiesības un kļuva par nozīmīgu tirdzniecības vietu, kurā regulāri notika gadatirgi. Pilsēta vēsturiski piederējusi tādām muižnieku dzimtām kā Holovčinskiem un vēlāk Kosakovskiem.

Pirmā pasaules kara laikā vācu armija caur Pandēli izbūvēja šaursliežu dzelzceļu, kas savienoja Rokišķus ar Skapišķiem, tādējādi veicinot apdzīvotās vietas ekonomisko attīstību starpkaru periodā. 1956. gadā Pandēlei tika piešķirtas pilsētciemata statuss, bet kopš 1995. gada tā ir pilsēta un seņūnijas centrs.

## Arhitektūra un apskates objekti
* Pandēles Sv. Jaunavas Marijas vārda baznīca: celta no 1791. līdz 1801. gadam klasicisma stilā. Baznīcas ansamblī ietilpst arī akmens mūra zvanu tornis un kapsētas kapliča.
* Pilsētas parks: ierīkots bijušās muižas teritorijā, kur saglabājušies atsevišķi muižas ansambļa elementi.
* Piemiņas vietas: pilsētā atrodas piemineklis kritušajiem par Lietuvas neatkarību, kā arī piemiņas vietas Otrā pasaules kara un padomju deportāciju upuriem.

## Sabiedrība
Pilsētā darbojas Pandēles ģimnāzija, bibliotēka, kultūras nams un sociālās aprūpes centrs. Pandēle ir nozīmīgs vietējais pakalpojumu centrs rajona rietumu daļā, kura saimnieciskā dzīve vēsturiski bijusi saistīta ar lauksaimniecību un pārtikas pārstrādi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lipeklis

[thumb|upright=1.30|Bagātīgi lipekļa avoti. Augšpusē: [kviešu milti. Labajā pusē: plēkšņu kvieši. Apakšā: mieži. Kreisajā pusē: rudzu pārslas]]

**Lipeklis** jeb **glutēns** (no  — 'līme') ir ūdenī nešķīstošu olbaltumvielu grupa, kas atrodama graudzāļu dzimtas graudaugos, galvenokārt kviešos un miežos, bet mazākā daudzumā arī rudzos, auzās un to produktos. Lipeklis piesaista ūdeni, dodot mīklai viskoelastību, veicinot tās rūgšanu un piešķirot mīklas izstrādājumiem sīkstumu.

Lipekļa daudzums un kvalitāte ir viena no graudaugu kvalitātes prasību fizikālajiem rādītājiem, piemēram, labas formas baltmaizei vajadzīgi kviešu milti ar vismaz 23% lipekļa. Kviešu lipekļa kvalitāti nosaka tajā ietilpstošo aminoskābju grupu gliadīna un glutenīna attiecība, kurai optimāli jābūt 1:1,2. No tām gliadīns sniedz mīklai stiepjamību, bet glutenīns — elastīgumu un stingrību. Vajadzīgais lipekļa daudzums un/vai optimālā gliadīna un glutenīna attiecība graudos var neizveidoties nelabvēlīgu laikapstākļu, barības vielu trūkuma, augu slimību, pāragru graudu novākšanas un citu iemeslu dēļ.

Lipekļa nepanesību sauc par celiakiju. Celiakijas slimnieki nedrīkst lietot uzturā pārtiku, kuras sastāvā ir lipeklis vai tā paliekas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kas vainas glutēnam? — Viljams D. Čejs . *TED-Ed* (2015. gada 2. jūnijs).
Nokia 1209

**Nokia 1209** ir lēts GSM mobilais telefons, kuru ražoja Nokia, un tas ietilpa tās ļoti vienkāršo telefonu sērijā. Ražošanā telefons nonāca 2008. gada janvārī. Telefons ir paredzēts jaunattīstības valstīm kā Ķīnai un Indijai. Telefons ir ražots ar mērķi, lai tas būtu pietiekami izturīgs, tādēļ tas ir izturīgs pret putekļiem, un tam ir vienlaidus klaviatūra.

## Skatīt arī
* Nokia

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Leidumnīki (nozīmju atdalīšana)

**Leidumnīki** var būt:

* Leidumnīki — apdzīvota vieta Salnavas pagastā.
* Bērzpils pagasta Līdumnieku pamatnosaukums.
* Līdumnieku pagasta Līdumnieku latgalisks nosaukums.

## Skatīt arī
* Līdumnieki
Gromovs

**Gromovs** (; sieviešu dzimtē **Gromova** *(Гро́мова)*) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Andrejs Gromovs (*Андрей Громов*, 1887—1922) — krievu aktieris;
* Boriss Gromovs (*Борис Громов*; dzimis 1943) — padomju un Krievijas militārpersona un politiķis;
* Iļja Gromovs (dzimis 1994) — Latvijas basketbolists;
* Mihails Gromovs (*Mikhaïl Gromov*, dzimis 1943) —  krievu tautības PSRS un Francijas matemātiķis.
Demokrātiskie patrioti

**Biedrība „Demokrātiskie patrioti”** ir sabiedriski politiska organizācija, kura izveidojās, daļai partijas biedru atšķeļoties no partijas "Pilsoniskā savienība" pirms tās iekļaušanās "Vienotībā". Veido frakciju Rīgas domē.

Biedrību „Demokrātiskie patrioti” 2011. gada 8. jūnijā nodibināja trīs partijas „Pilsoniskā savienība” biedri: Rīgas domes deputāts Dāvis Stalts, zvērināts advokāts Jānis Bordāns un krīzes centra „Skalbes” juriste Ieva Brante. Vēlāk visi trīs biedrības dibinātāji izstājās no partijas „Pilsoniskā savienība”. Par biedrības valdes priekšsēdētāju kļuva Dāvis Stalts.

Kopā ar D. Staltu no Rīgas domes „Pilsoniskās savienības” frakcijas aizgāja vēl 7 deputāti, un izveidoja Rīgas domes frakciju „Demokrātiskie patrioti”. Par frakcijas priekšsēdētāju kļuva D. Stalts, par viņa vietnieku frakcijā – Mārtiņš Šics. Vēlāk, kad D. Stalts tika ievēlēts 11. Saeimā, par frakcijas vadītāju kļuva Jānis Mārtiņš Skuja un par viņa otru vietnieku arī Jānis Atis Krūmiņš.

11. Saeimas vēlēšanās „Demokrātiskie patrioti” piedalījās Nacionālās apvienības sarakstā un organizācijas līderis D. Stalts tika ievēlēts 11. Saeimā. 2012. gadā „Demokrātisko patriotu” pārstāvis J. Bordāns kļuva par tieslietu ministru Valda Dombrovska valdībā, taču viņš arī kļuva par Nacionālās apvienības biedru.

2013. gada 4. aprīlī notika biedrības kopsapulce, kurā tai skaitā tika pārvēlēti visi biedrības valdes locekļi. Par jauno biedrības valdes priekšsēdētāju Jāņa Bordāna vietā kļuva Dāvis Stalts, savukārt par valdes priekšsēdētāja vietnieci tika ievēlēta Ieva Brante. Vēl valdē tika ievēlēti arī Veselības ministrijas parlamentārā sekretāre Liene Cipule, finansists Kalvis Vītoliņš un politikas vēsturnieks Edmunds Griģis. Līdzšinējais valdes priekšsēdētājs tieslietu ministrs Jānis Bordāns turpināja darboties biedrībā.

2013. gada 16. aprīlī Dāvis Stalts izstājās no Nacionālās apvienības frakcijas Saeimā un kļuva par neatkarīgo deputātu.

2013. gada 30. augustā notika biedrības kopsapulce, kurā tika ievēlēti jauni valdes locekļi - 11. Saeimas deputāte Inga Bite, bijušais premjerministrs Guntars Krasts. Savukārt, par biedrības valdes priekšsēdētāju tika ievēlēta Liene Cipule.

2014. gada 4. martā notika biedrības kopsapulce, kurā tika ievēlēta jauna valde, kurā turpmāk darbosies Dāvis Stalts, Edmunds Griģis, Druvis Kleins, kas valdē bija arī iepriekš, un no jauna ievēlētie Inguss Kudiņš, Otto Lodiņš, Guntars Vaivars un Ieva Parramore.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biedrības mājaslapa
Sēja (ciems)

**Sēja** ir ciems Saulkrastu novada Sējas pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Puskas krastā pie autoceļa P6  no pagasta centra Lojas,  no novada centra Saulkrastiem un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Sējas muižas *(Zögenhof)* centru, kas no 1751. līdz 1904. gadam piederēja vācbaltu Duntenu dzimtai. Izaugusi padomju gados kā kolhoza «Boļševiks» (vēlāk — «Sēja») ciemats. 
Sējas muižas komplekss un Sējas pamatskolas ēka ir vietējas nozīmes kultūrvēstures pieminekļi. Sējas ozols (apkārtmērs 9,05 m) ir ceturtais resnākais koks Baltijā.

Sējas pamatskola atrodas 5,7 km attālumā no Sējas centra.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Daba
**Sējas parks**

Parks, kā arī muiža veidoti 19. gs. Interesanti tas, ka visi celiņi muižas parkā ir bijuši grantēti un pa tiem nedrīkstējuši staigāt zemnieki. Parkā kādreiz bija liels ābeļdārzs, kurš ir daļēji izsalis.

## Galerija

Attēls:Seja manor, Sejas muiza, Latvia (1910).jpg|Sējas muiža starp 1910-1920. gadu.
Attēls:Sējas muiža 01.jpg|Sējas muiža 2016. gadā.
Attēls:Sējas Dižozols11.jpg|Sējas ozols


## Atsauces
Cenkone

**Cenkone** bija apdzīvota vieta Kurzemes dienvidrietumos, Dienvidkurzemes novada Nīcas pagastā uz dienvidiem no Liepājas pie autoceļa A11 (Liepāja — Lietuvas robeža (Rucava)). Pie ciema atrodas bijusī PSRS armijas pretgaisa aizsardzības bāze.

## Atsauces

## Ārējās saites
*LĢIA vietvārdu datubāze
Džordžija (nozīmju atdalīšana)

**Džordžija** () var būt:

* Džordžija — viens no Amerikas Savienoto Valstu štatiem;
* Džordžija (vārds) — sievietes vārds;
* Dienviddžordžija — sala Atlantijas okeāna dienvidrietumos;
* Georgija — viens no piedāvātajiem variantiem, kā saukt Gruziju.

## Skatīt arī
* Džordžs — nozīmju atdalīšanas lapa.
Spēlmaņu nakts 1994

Balsošana par 1994. gada Latvijas profesionālo teātru jauniestudējumu skates laureātiem notiek 1995. gada 1. jūnijā, bet balvu pasniegšanas ceremonija –  Dailes teātrī. Scenārijs un režija - Baiba Rubesa un Brigita Strode, skatuves iekārtojums - Andris Freibergs. Šās ceremonijas veidotāji ierosina Latvijas profesionālo teātru jauniestudējumu skates apbalvošanas ceremoniju nosaukt par Spēlmaņu nakti.

## Žūrija
Žūrijā darbu turpina tie paši, kas vērtēja jau 1993. gada teātru sniegumu. Žūrijas priekšsēdētājs - Ģirts Nagainis.

## Laureāti un nominācijas
*Piez.: Pie nominācijām uzskaitīti visi izvirzītie pretendenti; laureāti atrodas saraksta augšgalā un ir izcelti *'treknrakstā*'.*

### Neatkarīgās žūrijas simpātiju balvas
* Leonīdam Beļavskim par neparasti spilgtu latviešu literatūras klasikas interpretāciju Rūdolfa Blaumaņa lugas "Trīnes grēki" iestudējumā Rīgas Krievu drāmas teātrī.
* Ņinai Ņeznamovai par Elzas lomas atveidojumu izrādē "Pats vai Karaļu spēle" Rīgas Krievu drāmas teātrī.
* Norai Veignerei par dažādu lomu spilgtu atveidojumu Valmieras Drāmas teātrī, Latvijas Nacionālajā teātrī un Jaunajā Rīgas teātrī.
* Pēterim Krilovam par Baltijas teātru festivāla "HOMO NOVUS" ideju un organizēšanu Daugavpilī 1995. gada martā.