open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mazais lācis

**Mazais lācis** (*Ursus minimus*) ir lāču dzimtas (*Ursidae*) lāču ģints (*Ursus*) izmirusi, aizvēsturiska plēsīgo zvēru suga. Mazais lācis dzīvoja pliocēnā pirms 5 — 6 miljoniem gadu Francijas un Ungārijas dienvidos. 

## Evolūcija
Tas ir bijis vismazākais un primitīvākais lācis, kāds ir zināms lāču ģintī, iespējams lielākie eksemplāri sasniedza mūsdienās dzīvojošā saules lāča (*Helarctos malayanus*) augumu. Saules lācis ir vismazākais no visiem šobrīd esošajiem lāčiem. Auguma izmērs ir vienīgā līdzība starp mazo lāci un saules lāci, jo abi lāči nav tuvi radinieki. Piemēram, ja salīdzina abu lāču ilkņus, saules lācim tie ir lieli, izteiksmīgi, bet mazajam lācim ilkņi ir slaidāki, ne tik biedējoši. Mazajam lācim ir visi priekšdzerokļi, kas ir asi kā naži, lai gan ir mazāk iespaidīgi kā miocēna lācim (*Ursavi*), no kura attīstījās mazais lācis. Dzerokļi, salīdzinot ar seno miocēna lāci, ir kļuvuši nedaudz lielāki. Var redzēt, ka miljons gadu laikā zobi ir mainījušies maz, tomēr virzienā uz mūsdienu lāču (*Ursus*) zobiem.

## Mazā lāča transformācija
Klimats, salīdzinot ar miocēnu, bija kļuvis vēsāks, kalnos jau bija sniegs un ledus. Meži, kuros dzīvoja mazais lācis, bija ļoti atšķirīgi no miocēna subtropu mežiem. Tajos bija lapkoki un skujkoki. Pirenejos un Alpos palmas vairs neauga. Tuvojās ledus laikmets. Pirms 4 miljoniem gadu radās lieli vēršiem līdzīgi zālēdāji, no kuriem vēlāk attīstījās bizoņi, vērši un ūdensvērši. Šajā laikā joprojām dzīvoja mazais lācis, lai gan tas bija jau nedaudz mainījies. Tas bija kļuvis lielāks augumā, un tā zobi arī bija nedaudz mainījušies. Šajā laikā mazais lācis jau apdzīvoja visu veco pasauli, un pavisam nesen arī Ziemeļamerikā ir atrastas līdzīgas fosilijas mazajam lācim. No mazā lāča attīstījās 2 mūsdienās dzīvojošas sugas Amerikas melnais lācis (*Ursus americanus*) un Āzijas melnais lācis (*Ursus thibetanus*), un, salīdzinot ar mazo lāci, tās nav daudz mainījušās. 

Pirms 2,5 miljoniem gadu Eiropas teritorijā no mazā lāča radās etrusku lācis (*Ursus etruscus*), kura fosilijas ir atrodamas gan Spānijā, gan Francijā, gan Itālijā un pat Ķīnā. Nevar novilkt robežu, kurā brīdī izmira mazais lācis un kurā brīdī tas bija kļuvis par etrusku lāci, pārmaiņa notika lēni, bet neatgriezeniski.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Mazais lācis un brūnais lācis
Suži (Rīga)

**Suži** ir Rīgas pilsētas apkaime Vidzemes priekšpilsētā. Sužu apkaime atrodas Rīgas pilsētas ZA daļā Ķīšezera DA piekrastē. Pa sauszemi tā robežojas ar Jaunciema un Bukultu apkaimēm, kā arī ar Ropažu novada Garkalnes pagastu, bet pa ūdeni tai ir robežas arī ar Juglas un Čiekurkalna apkaimēm. Sužu apkaimes robežas ir Ķīšezers, Pils kakts, Klipiņdūcka, līnija caur Jaunciema dabas liegumu, pilsētas robeža, līnija no pilsētas robežas līdz Ķīšezeram.
Sužu ciematā 2022. gadā bija 359 iedzīvotāji, bet visā apkaimē 2021. gadā — 450.

## Vēsture
thumb|left|250px|Ķīšezera apkārtne 1701. gada kartē (apvilkti Suži)
Viduslaikos Ķīšezera krastus apdzīvoja līvu zvejnieki, no kuru valodas cēlies vietvārds "Suži" (no  — 'vilks'). Vēlāk ezera austrumu krastā izveidojās Sužu muiža. 19. gadsimta beigās uzcelta Sužu muižas kungu māja neorenesanses stilā. 20. gadsimta sākumā līdz Sužiem varēja nokļūt ar kuģīti, kas gāja trīs reizes dienā.

Pēc muižas atsavināšanas 1923. gadā muižas pili iegādājās Septītās dienas adventisti, kas šeit atvēra Baltijas ūnijas skolu. Skolā adventisti no Baltijas valstīm apguva teoloģiju, bet vasarās pils izmantota kūrorta vajadzībām. Līdzās pilij atradās zemnieku palīgsaimniecības.
Pēc Otrā pasaules kara pils nebija pieejama apmeklētājiem, jo atradās slēgtajā Padomju armijas teritorijā. Pie armijas daļas uzcēla t.s. padomju kara pilsētiņu, kurā mitinājās virsnieku ģimenes. 1974. gadā Sužus iekļāva Rīgas pilsētas teritorijā.

Arī pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Sužos atradās Latvijas armijas teritorija (šeit bija dislocēts NBS Sužu Izlūkdesanta bataljons), 2006. gadā to ieguva SIA "Peltes īpašumi", kurai 2011. gadā pasludināja maksātnespēju. 2011. gada vasarā "Peltes īpašumu" parādsaistības pārpirka par 3,2 miljoniem eiro.  Mūsdienās muižas ēkas atrodas avārijas stāvoklī un tajā saimnieko SIA "Sužu pussala", kuras vairākuma daļas pieder "Peltes īpašumiem".

## Raksturojums
Sužu apkaimes kopplatība ir 4,023 km², kas ir par aptuveni 1/5 mazāk nekā vidējā apkaimes platība Rīgā, turklāt vairāk nekā pusi no tās (52,1%) aizņem Ķīšezers un tā līči. Tādēļ faktiskā zemes platība ir salīdzinoši neliela. Apkaimes robeža pa perimetru ir 8,747 km gara. Sužos redzami izceļas 2 blīvi apdzīvotas vietas — Suži un Ozolkalni, kas abas atrodas starp Jaunciema gatvi un Ķīšezeru, un kuras ieskauj plašas zaļās zonas. Sužu apkaime nav pietiekami telpiski vienota un funkcionāli savstarpēji savienota, jo mikrorajonam ir izteikts perifērisks raksturs un Suži ir centrs tikai pašam Sužu ciemam, nevis Ozolkalniem vai kādai citai vietai apkaimē. Taču šim mikrorajonam ir visas iespējas kļūt vienotākam un attīstīt atsevišķus vietējos pakalpojumus, jo caur to iet svarīga transporta ass (Jaunciema gatve), kas nodrošina efektīvu savienojumu gan apkaimes iekšienē, gan arī ar citām Ķīšezera piekrastes apkaimēm (Jaunciemu un Bukultiem).

## Skatīt arī
* Rīga
* Vidzemes priekšpilsēta
* Sabiedriskais transports Rīgā
* Tipveida dzīvojamā apbūve Rīgā
* Rīgas klimats
* Ķīšezers

## Atsauces

## Ārējās saites
* Apkaimes mājas lapa
* Rīgas pašvaldības portāls
Grīziņkalns (nozīmju atdalīšana)

**Grīziņkalns** var būt:
* Grīziņkalns - Rīgas pilsētas apkaime
* Grīziņkalns (parks) - parks Rīgā
Grifins

**Grifins** ir angļu uzvārds (sieviešu dzimtē **Grifina**). Personas ar šādu uzvārdu:

* Bleiks Grifins (*Blake Griffin*), ASV basketbolists (1989);
* Maikls Grifins (*Michael Griffin*), ASV inženieris, NASA administrators (1949);
* Volters Bērlijs Grifins (*Walter Burley Griffin*), ASV arhiteks (1876—1937);

* tēls animētajā komēdijseriālā "Mana trakā ģimene":
** Braiens Grifins;
** Kriss Grifins;
** Luisa Grifina;
** Mega Grifina;
** Pīters Grifins;
** Stīvijs Grifins.
Letu karagājieni uz Krievzemi (1218—1219)

[250px|thumb|[Livonijas konfederācijas karte XIII. gs. vidū. Letu karagājiens notika uz Krievzemes pierobežu Pleskavas (kartē - *Pskov*) tuvumā.]]
**1218. gada letu karagājiens uz Krievzemi** notika tūlīt pēc krievu karagājiena uz Imeru un Idumeju 1218. gada beigās. Karagājienu iemesls bija atriebība par krievu karagājienā izdarītajiem postījumiem un cilvēku nogalināšanu Vidzemē. Leti izpostīja krievu zemi, izlaupīja ciemus, nogalināja un sagūstīja cilvēkus un "neatstāja nepadarītu nevienu ļaunumu, uz ko bija spējīgi." .

**1219. gada letu karagājiens uz Krievzemi** notika 1219. gada vasarā kā iepriekšējo karagājienu turpinājums. Tajā piedalījās leti no Kokneses un no Zobenbrāļu ordenim pakļautās Tālavas daļas. Tā paša gada rudenī Pleskavas krievi ieradās atbildes karagājienā ordeņa Tālavas vasaļu zemēs.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Atsauce
Smārde

**Smārde** ir ciems Tukuma novada Smārdes pagastā un pagasta administratīvais centrs.

Pirmo reizi vēstures avotos apdzīvota vieta Smārde tika pieminēta Kursas dalīšanas līgumā 1253. gadā, kā viena no apdzīvotām vietām Tukuma novadā. Vēsturiski ciems attīstījies ap Smārdes muižu (*Gut Schmarden*), bet vēlāk - ap Smārdes dzelzceļa staciju, kas atrodas dzelzceļa līnijā Rīga—Tukums.
thumb|left|200px|Smārdes ciema robeža (Jaunā iela) 
Ciems ir izvietojies abās pusēs dzelzceļa līnijai. Ziemeļu puse lielākoties apbūvēta ar privātmājām. Šeit atrodas Smārdes pamatskolas vecā ēka, kas atklāta 1924. gadā. 

Šobrīd tur atrodas dzīvokļi. Netālu no stacijas atrodas Kārļa Zāles veidotais piemineklis Brāļu kapos, kuros guldītas 38 Pirmajā pasaules karā kritušo mirstīgās atliekas. Piemineklis tika atklāts 1936. gada 21. jūnijā. 

Kara laikā netālu no Smārdes atradās frontes līnija, kur neilgu laiku atradās arī latviešu strēlnieki. Dienvidu pusē no dzelzceļa līnijas ceļa apbūvē arī dominē privātmājas, tomēr ir arī 4 padomju laikos celtas vairākstāvu daudzdzīvokļu mājas. Šeit atrodas arī jaunā Smārdes pamatskolas ēka, kura savas durvis skolēniem pirmo reizi vēra 1975. gadā. 

Blakus skolai atrodas stadions. Netālu no skolas atrodas bērnudārzs. Nedaudz nostāk no ciema uz dienvidu pusi atrodas Engures novada dome, kur savulaik atradās Smārdes pagasta padome. Šajā ēkā atrodas arī pasta nodaļa, ģimenes ārsta prakse un bibliotēka. Ciemā darbojas divi veikali.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Smārde (nozīmju atdalīšana)

**Smārde** var būt:
* Smārde — ciems Tukuma novadā Smārdes pagasta centrs.
* Smārde — pietura dzelzceļa līnijā Torņakalns—Tukums II.
* Smārde — Iecavas kreisā krasta pieteka.
Oksitāņu valoda

**Oksitāņu valoda** (*occitan*) ir romāņu valoda, kas galvenokārt izplatīta Francijas dienvidos, Akvitānijas, Dienvidu-Pireneju, Langdokas-Rusijonas, Provansas-Alpu-Azūra krasta reģionos, kā arī nelielā skaitā Itālijā, Spānijā (Aranas ielejā) un Monako. Tai vistuvākā radniecīgā valoda ir katalāņu valoda. Oksitāņu valodu prot no 1 līdz 3,7 miljoniem cilvēku (galvenokārt oksitāņi).

Tradicionāli oksitāņu valoda ir pazīstama arī ar lingvonīmu **provansiešu valoda** (*provençal*), taču pašlaik ar to parasti apzīmē Provansā lietoto oksitāņu valodas dialektu.

1860. gadā, pirms Francijā tika ieviesta obligāta pamatizglītība franču valodā, oksitāņu valodu lietoja vairāk nekā 39% Francijas iedzīvotāju. 20. gadsimta 20. gados šis īpatsvars saruka līdz 26—36%, bet 1993. gadā — līdz 7%.

## Oksitāņu un franču valodas salīdzinājums

## Atsauces un piezīmes
Etrusku lācis

**Etrusku lācis** (*Ursus etruscus*) ir lāču dzimtas (*Ursidae*) lāču ģints (*Ursus*) izmirusi, aizvēsturiska plēsīgo zvēru suga. Etrusku lācis dzīvoja pirms 2,5—1,5 miljoniem gadu Itālijas, Spānijas, Francijas un Ķīnas teritorijās.

## Evolūcija
Etrusku lācis attīstījās no mazā lāča (*Ursus minimus*) un ir priekštecis brūnajam lācim (*Ursus arctos*), polārlācim (*Ursus maritimus*) un Eiropas alu lācim (*Ursus spelaeus*). Laikā, kad dzīvoja etrusku lācis, klimats bija kļuvis vēl vēsāks nekā laikā, kad dzīvoja mazais lācis, jo tuvojās ledus laikmets. Klimats svārstās starp vēsu, siltu un aukstu, un atkal siltu. Jaunākās etrusku lāča fosilijas ir apmēram 1,5 miljonus gadu vecas, pēc tam etrusku lācis izzūd, dodot vietu Savina lācim (*Ursus savina*) un brūnajam lācim (*Ursus arctos*). 

Spāņu zinātnieki 2001. gadā Spānijas teritorijā atklāja līdz šim nezināmus pleistocēna laika lāča kaulus. Lāci nosauca par Dolinas lāci (*Ursus dolinensis*). Izpētot jaunatrastās fosilijas, zinātnieki nonāca pie secinājuma, ka Dolinas lācis ir attīstījies no etrusku lāča un ir bijis priekštecis Savina lācim (*Ursus savini*), kā arī bijis ļoti tuvs radinieks brūnajam lācim.

## Izskats un īpašības
Etrusku lācis ir lielāks par mazo lāci, sasniedzot mūsdienu brūnā lāča augumu, bet ir primitīvāks par to. Tam joprojām ir pilns priekšdzerokļu komplekts kā mazajam lācim, lai gan tie ir kļuvuši ļoti mazi. Etrusku lācis izdzīvo cauri pirmajiem ledus laikmetiem, šajā laikā izmainoties. Priekšdzerokļi ir kļuvuši vēl mazāki, dažiem indivīdiem to vispār vairs nav. Piere ir kļuvusi apaļāka, atgādinot senā alu lāča (*Ursus deningeri*) pieri. 

Apmēram pirms miljons gadiem Eiropas teritorijā noformējas jauna lāču suga Savina lācis (*Ursus savina*), bet Āzijas teritorijā brūnais lācis (*Ursus arctos*). Savina lācis ar laiku attīstījās par seno alu lāci (*Ursus deningeri*), bet no Ziemeļamerikas brūnajiem lāčiem attīstījās polārlācis. Pēc citiem avotiem Savina lācis ir bijis priekštecis ne tikai senajam alu lācim, bet arī brūnajam lācim.

## Atsauces

## Ārējās saites
* New results of the remains of Ursidae
* Etrusku lāča galvaskausa foto
* Lāču attīstības grafiskais zīmējums
Fukss

**Fukss** vai **Fuksa** var būt:

* Emīls Fukss — vācu mācītājs;
* Judīte Fuksa — vācu šahiste;
* Klauss Fukss — britu fiziķis un kodolspiegs;
* Kristians Fukss (*Christian Fuchs*; dzimis 1986) — Austrijas futbolists;
* Vivjens Fukss — britu ģeologs un polārpētnieks.
Savina lācis

**Savina lācis** (*Ursus savini*) ir lāču dzimtas (*Ursidae*) lāču ģints (*Ursus*) izmirusi, aizvēsturiska plēsīgo zvēru suga. Savina lācis dzīvoja pleistocēnā pirms miljons gadiem Eiropas teritorijā. Savina lāča fosilijas ir atrastas dažādās vietās, piemēram, gan Anglijas austrumos, gan Austrijā. 

Kādreiz pastāvēja uzskats, ka Savina lācis ir attīstījies no etrusku lāča (*Ursus etruscus*), tomēr 2001. gada atklājums Spānijā ir ieviesis korekcijas zināšanās par lāču attīstību. Spānijā tika atklātas Dolinas lāča (*Ursus dolinensis*) fosilijas. Izpētot fosilijas, zinātnieki secināja, ka Dolinas lācis ir bijis tiešs etrusku lāča pēctecis, toties priekštecis Savina lācim 

Savina lācis bija daudz lielāks par etrusku lāci, bet joprojām mazāks par seno alu lāci (*Ursus deningeri*). Savina lāčiem priekšdzerokļi ir izzuduši pavisam vai dažiem indivīdiem tie ir ļoti mazi. Savina lāča piere ir apaļāka, izteiksmīgāk velvēta, salīdzinot ar etrusku lāci. Ir dažādas versijas par to, kurām lāču sugām Savina lācis ir bijis priekštecis; viena no versijām apgalvo, ka Savina lācis sadalījās divās lielās grupās - Eiropas grupā un Āzijas grupā, attiecīgi no Eiropas Savina lāčiem attīstījās senais alu lācis (*Ursus deningeri*), bet no Āzijas Savina lāčiem attīstījās brūnais lācis (*Ursus arctos*); otra versija izvirza hipotēzi, ka Savina lācis ir bijis priekštecis tikai senajam alu lācim, bet brūnā lāča priekštecis ir bijis etrusku lācis. 

## Atsauces

## Ārējās saites
* https://web.archive.org/web/20100604054553/http://news.softpedia.com/news/You-Did-Not-Know-All-These-About-Bears-79061.shtml

* https://web.archive.org/web/20060617201036/http://www.lioncrusher.com/family.asp?family=Ursidae
Pulvertornis

right|thumb|120px|Pulvertornis Rīgā
**Pulvertornis** bija šaujampulvera un munīcijas noliktava, ko šādiem mērķiem izmantoja līdz pat 20. gadsimtam. Tā kā pulvera uzglabāšanai vajadzēja īpašus apstākļus un drošību, tad to izvietoja īpaši būvētos vai pielāgotos torņos. Pulveri glabāja arī pagrabos un citās ēkās. Pulvertornis pilsētā bija paaugstinātas bīstamības objekts.  Nīderlandes pilsētā Delftā pulvertornī notika eksplozija, kas sagrāva lielu daļu pilsētas, un daudzi iedzīvotāji gāja bojā.

## Latvijā
Latvijā saglabājušies vairāki pulvertorņi:
* Rīgā: Pulvertornis (Rīga) (Smilšu ielā 20)
* Kandavā: Bruņinieku pilskalna nogāzē akas namiņa tornis ar 2 m biezām sienām, kur hercoga Jēkaba laikā glabāts šaujampulveris

 
Attēls:Leutkirch Martinskirche Pulverturm.jpg|Pulvertornis Louitkirhē Algojā un Svētā Martina baznīca
Attēls:Pulverturm Oldenburg.jpg|Pulvertornis Oldenburgā
Attēls:Pulverturm Wiedenbrück, Außen.jpg|Pulvertornis Vīdenbrikā
Attēls:Landsberg Befestigung 8.jpg|Pulvertornis Landsbergā pie Lehas
Attēls:PulverturMM.jpg|Pulvertornis Memmingenā
Attēls:Langer_Turm1.JPG|Tornis Āhenē
Attēls:Pulverturm Linz am Rhein.jpg|Pulvertornis Lincā pie Reinas
Attēls:Nizhny Novgorod Porokhovaya tower.jpg|Pulvertornis Ņižņijnovgorodā
Attēls:Pulverturm otjimbingwe namibia 2012.jpg|Otjimbingves pulvertornis Namībijā


## Ārējās saites
Dāņu karagājiens uz Rēveli un kauja pie Lindanises (1219)

**1219. gada dāņu karaļa karagājiens uz Rēveli** notika 1219. gada jūnijā un bija otrais Dānijas karaļa Valdemāra II mēģinājums pēc 1215. gada Sāmsalas kaujas aktīvāk iesaistīties Livonijas krusta karos. Kopā ar karali Ziemeļigaunijā ieradās arī viņa vasaļa Rīgenes vendu ķēniņa brālis, vēlākais ķēniņš Viclavs I (vācu: *Wizlaw I*) un četri bīskapi Lundas arhibīskapa Andreasa vadībā. Tagadējā Tallinas Domkalnā (Toompea) krusta karotāji vecās igauņu pils vietā sāka celt jaunu pili, kas vēlāk tika dēvēta par "dāņu pili". 

Pēc rēveliešu vecāko apdāvināšanas un kristīšanas izcēlās militārs konflikts, kurā igauņi pārskatīšanās dēļ nogalināja Igaunijas bīskapu Teoderihu un piespieda dāņu karaspēku atkāpties no pilskalna. Tomēr Viclava karavīri spēja panākt lūzumu kaujas gaitā un krustneši guva uzvaru. Kaujā krita vairāk nekā 1000 igauņu karavīru. Jaunajā cietoksnī tika atstāts dāņu garnizons un bīskapi, kas ķērās pie Rēveles novada kristīšanas . Lundas arhibīskaps nogalinātā Igaunijas bīskapa vietā iecēla savu kapelānu Vescelīnu, kas kļuva par pirmo dāņiem padoto Tallinas bīskapu.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Atsauces

## Ārējās saites
Ailuropoda baconi

***Ailuropoda baconi*** ir lāču dzimtas (*Ursidae*) pandu ģints (*Ailuropoda*) izmirusi, aizvēsturiska suga, kas dzīvoja pleistocēnā pirms miljons gadiem. *Ailuropoda baconi* bija lielāka nekā mūsdienu lielā panda (*Ailuropoda melanoleuca*). Šobrīd zinātnieki uzskata, ka lielā panda ir attīstījusies, sakot ar pigmejpandu (*Ailuropoda microta*), tad izveidojās *[[Ailuropoda wulingshanensis]]*, tad *Ailuropoda baconi*, un tai sekoja lielā panda (*Ailuropoda melanoleuca*).

## Atsauces

## Ārējās saites
* https://web.archive.org/web/20090924004636/http://www.cosmosmagazine.com/news/1396/giant-panda-had-miniature-ancestor
Honolulu

**Honolulu** () ir Havaju štata administratīvais centrs. Honolulu atrodas Oahu salas dienvidu pusē. Honolulu ir arī vienlaicīgi Honolulu apgabala centrs un nozīmīgākā osta Havajās. No havajiešu valodas "Honolulu" nozīmē "aizsargātais līcis" jeb "pajumtes vieta".
## Ievērojamas personības
Honolulu dzimuši vai dzīvojuši:
* Semjuels Lenghorns Klemenss (Samuel Langhorne Clemens, 1835—1910) — labāk zināms ar pseidonīmu Marks Tvens (Mark Twain), bija amerikāņu rakstnieks un humorists.
* Hermans Melvils (Herman Melville; 1819—1891) — amerikāņu rakstnieks.
* Makss Holovejs (Max Holloway, 1991) — Jauktās cīņas mākslas UFC cīkstonis.
* Marks Dakaskoss (Marc Dacascos, 1964) — cīņas mākslas meistars un aktieris. 
* Džeisons Momoa (angļu: Joseph Jason Namakaeha Momoa, 1979) — amerikāņu aktieris, modelis, režisors, rakstnieks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kviešu ģints

**Kvieši** (*Triticum*) ir graudzāļu dzimtas ģints, kas ir plaši kultivēta labība visā pasaulē. Tie ir vieni no visvairāk audzētajiem kultūraugiem; vairāk tiek audzētas tikai cukurniedres, kukurūza un rīsi. Kvieši ir plaša patēriņa pārtikas produkts. No tiem izgatavo miltus, no kuriem savukārt cep maizes produktus: cepumus, kūkas, brokastu pārslas, makaronus un tā tālāk. No kviešiem fermentācijas procesā iegūst arī alu, degvīnu un pat biodegvielu. Kviešus var izmantot arī kā lopbarību, bet no kviešu salmiem veido ēku jumtus.

## Kviešu sistemātika
Kviešu ģintī ietilpst no 20 līdz 27 sugām. Vissenākā kviešu suga *Triticum boeoticum*, kas aug savvaļā Dienvidrietumāzijā, ir diploīda (2n=14). Tiek uzskatīts, ka uzsākot kviešu kultivēšanu, izveidojušies viengraudkvieši (*Triticum monococcum*), kuriem hibridizējoties ar nezināmu diploīdu *Triticum sp*. endoreduplikācijas rezultātā izveidojās allotetraploīdie angļu jeb turgidumkvieši (*Triticum turgidum*) (2n=28). Notiekot turgidumkviešu hibridizācijai ar *Triticum tauschii* (2n=14), izveidojušies mūsdienās visplašāk kultivētie alloheksaploīdie mīkstie kvieši (*Triticum aestivum*).

* ģints kvieši (*Triticum*)
** suga mīkstie kvieši (*Triticum aestivum*)
** suga Abesīnijas kvieši (*Triticum aethiopicum*)
** suga *[[Triticum araraticum]]*
** suga *[[Triticum boeoticum]]*
** suga *[[Triticum carthlicum]]*
** suga pundurkvieši (*Triticum compactum*)
** suga *[[Triticum dicoccoides]]*
** suga divgraudkvieši (*Triticum dicoccum*)
** suga cietie kvieši (*Triticum durum*)
** suga *[[Triticum ispahanicum]]*
** suga *[[Triticum karamyschevii]]*
** suga maha kvieši (*Triticum macha*)
** suga *[[Triticum militinae]]*
** suga viengraudkvieši (*Triticum monococcum*)
** suga poļu kvieši (*Triticum polonicum*)
** suga plēkšņu kvieši (*Triticum spelta*)
** suga apaļgraudkvieši (*Triticum sphaerococcum*)
** suga Timofejeva kvieši (*Triticum timopheevii*)
** suga *[[Triticum turanicum]]*
** suga angļu jeb turgidumkvieši (*Triticum turgidum*)
** suga Urartu kvieši (*Triticum urartu*)
** suga Vavilova kvieši (*Triticum vavilovii*)
** suga *[[Triticum zhukovskyi]]*

### Mīkstie kvieši
Mīkstie kvieši (*Triticum aestivum* L.) ir viens no senākajiem un visvairāk audzētajiem pārtikas kultūraugiem. Pasaulē šobrīd tiek audzētas apmēram 4500 mīksto kviešu šķirnes, taču aizvien notiek darbs pie jaunu šķirņu izveides, kas ir vairāk piemērotas biotiskā un abiotiskā stresa apstākļiem, augstāku ražību un graudu kvalitāti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mežotnes aplenkumi (1219—1220)

[250px|thumb|[Livonijas konfederācijas karte XIII. gs. vidū. Krustnešu karagājiens virzījās gar Lielupes krastiem uz Mežotni, kas atrodas uz dienvidiem no Rīgas.]]
thumb|250px|Mežotnes (Viestura) pilskalns 1930. gados.
**1219. gada Mežotnes aplenkums** notika pēc Tērvetes zemgaļu vecākā Viestarda ierosinājuma, lai piespiestu Mežotnes zemgaļus atteikties no katoļu ticības un izdzītu vācu garnizonu no Mežotnes pils, kas bija iecerēta kā Zemgales kristīšanas centrs un Zemgales bīskapijas galvaspilsēta. Pils aplenkums bija nesekmīgs, taču tad zemgaļi uzbruka krustnešu kuģim, kas pa Lielupi devās augšup uz Mežotni. Tika sagūstīti un nogalināti ap 30 vāciešu, ieskaitot cisterciešu ordeņa priesteri Zēgehardu, kas bija devies kristīšanas misijā uz Zemgali. Krustneši pēc šī zaudējuma atkāpās no Mežotnes pils.
 
**1220. gada Mežotnes aplenkums** notika pēc bīskapa Alberta iniciatīvas, lai atriebtos Mežotnes zemgaļiem, kas bija atteikušies no kristīgās ticības. Karagājienā piedalījās ap 4000 krustnešu un zobenbrāļu bīskapa Alberta vadībā un ap 4000 viņu līvu un letu vasaļu karavīru. Pils ielenkšanā tika pirmo reizi izmantota tiem laikiem moderna kara tehnika, taču aplenkums ilga daudzas dienas. Visbeidzot zemgaļi bija gatavi padoties, taču krustneši nogalināja vairāk nekā 100 no padevušamies zemgaļiem, tādēļ pils aizstāvji atsāka kauju, līdz bīskaps Alberts pats piedāvāja izlīgumu. Tērvetes valdnieka Viestarda karaspēks atradās tuvumā, bet kaujā neiesaistījās.

## Atsauces

## Piemiņa

### Mežotnes aplenkumi popkultūrā
* Latviešu folkmetāla grupas *[[Skyforger]]* 1998. gadā izdotajā albumā Kauja pie Saules ir iekļauta dziesma "Viestarda cīņa pie Mežotnes. 1219".

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
* Sēlijas bīskapija
Enhet

***Enhet*** ir metālkora grupa no Cēsīm, kas dibināta 2002. gadā. Grupas sākotnējais nosaukums bija *Keep it clear* un tā spēlēja hārdkora stilā. Pirmo reizi plašākai publikai grupa uzstājās . 2003. gadā sastāva maiņas dēļ grupa mainīja nosaukumu uz *Enhet* un jaunajā sastāvā sāka spēlēt metālkora stilā. Patlaban grupas sastāvā ietilpst pieci cilvēki, no kuriem trīs ir brāļi. Grupa ir nospēlējusi ap 250 koncertu un uzstājusies deviņās valstīs. Tā tiek dēvēta par vienu no vecākajām un zināmākajām Baltijas metālkora grupām. 2009. gada rudenī *Enhet* devās savā pirmajā Eiropas koncerttūrē, apmeklējot astoņas valstis.

2008. gada nogalē Enhet klajā laida savu debijas albumu *Check the Foundation*, ko prezentēja Latvijas koncertu tūrē.

Grupas *Enhet* dalībnieki iepriekš ir piedalījušies projektos *[[More Than Talking]]* (Marts) un *[[Brute Chant]]* (Aleksandrs).

## Dalībnieki

* Lauris Sildniks — vokāls
* Aigars Māls — ģitāra
* Marts Sildniks — ģitāra
* Mārtiņš Brants — basģitāra
* Jānis Sildniks — bungas

## Bijušie dalībnieki
* Aleksandrs Lomašonoks
* Didzis Kozlovskis
* Reinis Reķis
* Mareks Vecgailis
* Edgars Āboliņš
* Andrejs Verza
* Arturs Skujiņš-Meijiņš (producējis grupas albumu *Check the Foundation*)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa.
* Enhet, Last FM.
* Enhet, myspace.com.
* Enhet, PureVolume.
* Enhet, draugiem.lv.
"Aukstais" karagājiens uz Rēveli (1219)

**1219. gada "aukstais" karagājiens uz Rēveli** notika 1219. gada februāra beigās pēc Rīgas krustnešu aicinājuma, lai izpostītu vēl nekristīto Rēveles novadu Ziemeļigaunijā un neļautu tās iedzīvotājiem sabiedroties ar Pleskavas krieviem. Karagājienā piedalījās viņu sabiedrotie līvi un leti un Zobenbrāļu ordenis, ko vadīja tā mestrs Folkvīns. Karagājiens virzījās uz ziemeļiem caur Sontaganas zemi, kur tika paņemti ceļveži. Karaspēku sadalīja līvu, vāciešu un letu vienībās un trīs dienās tika nopostīta Rēveles zeme .

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Atsauces
Dienvidamerikas īssejas lāči

**Dienvidamerikas īssejas lāči** () ir lāču dzimtas (*Ursidae*) izmirusi, aizvēsturiska skrienošo lāču (*Tremarctinae*) ģints. Tie ir tuvi radinieki īssejas lāčiem (*Arctodus*) no Ziemeļamerikas. 
Zinātnieki ir definējuši, ka Ziemeļamerikas īssejas lāčus jeb īssejas lāči (*Arctodus*) un Dienvidamerikas īssejas lāči (*Arctotherium*) kopā veido īssejas lāču cilti. Līdz šim *Arctotherium* fosilijas ir atrastas tikai Dienvidamerikā. Senākie kauli, kas atrasti Argentīnā, ir no pleistocēna, un tie ir apmēram miljons gadus veci. Dienvidamerikas ziemeļu reģionu (Venecuēlas) lāču fosilijas ir jaunākas, tikai no vēlā pleistocēna. Ir pamats domāt, ka Dienvidamerikas centrālās daļas īssejas lāči bija senāki, un no šī reģiona tie izplatījās pa visu Dienvidameriku. Ir zināms, ka visi zvēri, arī plēsēji Dienvidamerikā ienāca no Ziemeļamerikas, tādēļ ir pamats domāt, ka īssejas lāču priekštecis Dienvidamerikā ir ienācis daudz senāk, nekā ir datētas vecākās Dienvidamerikas īssejas lāču fosilijas. 

## Sistemātika
* † ģints Dienvidamerikas īssejas lāči (*Arctotherium*) 
** † suga Argentīnas īssejas lācis (*Arctotherium latidens*)
** † suga Brazīlijas īssejas lācis (*Arctotherium (Pararctotherium) brasiliensis*)
** † suga Buenosairesas lācis (*Arctotherium bonariensis*)
** † suga *Arctotherium vetustum* 	
** † suga *Arctotherium tarijense*
## Atsauces

## Ārējās saites
* http://www.informaworld.com/smpp/content~content=a912060367~db=all~jumptype=rss
Suņlāču dzimta

**Suņlāči** () ir izmirusi, aizvēsturiska plēsēju kārtas (*Carnivora*) dzimta, kas pieder suņveidīgo apakškārtai (*Caniformia*).

Suņlāči dzīvoja miocēnā pirms 22 miljoniem gadu. To senākās fosilijas ir atrastas Eiropā, Āzijā un Ziemeļamerikā. Jaunākās fosilijas no vēlā pliocēna, apmēram 2 miljonus gadu vecas, ir atrastas Eirāzijā un Āfrikā.  suņlāču fosilijas ir atrastas arī Centrālamerikā.

## Izskats un uzvedība
thumb|left|220px|''Plithocyon armagnacensis'' galvaskauss
Suņlāči bija apmēram 1,5 m gari, to augstums skautā apmēram 70 cm. Ķermeņa proporcijas tam ir līdzīgas tīģerim, bet zobi līdzīgi suņiem. Pastāv uzskats, ka suņlāči bija izteikti plēsīgi. Tāpat kā suņi un atšķirībā no mūsdienu lāčiem suņlāči staigāja uz pirkstgaliem. Tas nozīmē, ka tie bija labi skrējēji un veikli mednieki. Iespējams, ka tie tāpat kā suņi dzīvoja baros. 

## Sistemātika
Suņlāču klasifikācija ir kļuvusi ļoti komplicēta. Viena no sistēmām suņlāču dzimtu iedala 2 apakšdzimtās: pirmā apakšdzimta *Phoberocyoninae* ietver *Phoberocyon* un *Plithocyonun*; otra apakšdzimta *Hemicyoninae* ietver *Zaragocyon*, *Hemicyon* un *Dinocyon*. 

## Atsauces
Dolinas lācis

**Dolinas lācis** (*Ursus dolinensis*) ir izmirusi lāču dzimtas (*Ursidae*) aizvēsturiska plēsīgo zvēru suga.

2001. gadā Trinčera Dolinā Spānijā atklāja līdz šim nezināma lāča fosilijas. Izpētot kaulus, *zinātnieki* secināja, ka nezināmais lācis ir dzīvojis pleistocēnā pirms 900 000—780 000 gadiem, tas ir līdzīgs gan etrusku lācim (*Ursus etruscus*), gan brūnajam lācim (*Ursos arctos*). Bet tas ir līdzīgs arī alu lācim (*Ursus spelaeus*). Izstudējot fosiliju raksturu un salīdzinot ar pārējiem aizvēsturiskajiem lāču kauliem, kļuva skaidrs, ka Dolinas lācis ir priekštecis Savina lācim (*Ursus savini*), un tas ir attīstījies no etrusku lāča (*Ursus etruscus*).

## Atsauces

## Ārējās saites
* Dažādu lāču salīdzinājums ar Dolinas lāci (angliski)
Elisone Fēliksa

**Elisone Fēliksa** (; dzimusi  Losandželosā, Kalifornijas štatā, ASV) ir amerikāņu vieglatlēte, sprintere. Viņa ir astoņkārtēja pasaules čempione un četrkārtēja olimpiskā čempione dažādās sprinta individuālajās un stafešu distancēs. Pasaules rekorda līdzautore ASV komandas sastāvā 4x100 metru stafetē.

2004. gada Atēnu un 2008. gada Pekinas Olimpiskajās spēlēs E. Fēliksa izcīnīja sudraba medaļas 200 m distancē, piekāpjoties vienīgi Veronikai Kempbelai. Toties Olimpisko zeltu Pekinas Olimpiskajās spēlēs E. Fēliksa ieguva ASV komandas sastāvā uzvarot 4x400 metru stafetē. 2012. gada Londonas Olimpiskajās spēlēs viņa uzvarēja gan 200 m individuālajā distancē, gan 4x100 m stafetē, kur kļuva arī par pasaules rekorda līdzautori ASV komandas sastāvā, bet vieglatlētikas sacensību pēdējā dienā arī 4x400 m stafetē.

E. Fēliksai ir arī astoņas zelta medaļas pasaules čempionātos 200 m, 4x100 m un 4x400 m distancēs. Ar Pasaules čempionātos un Olimpiskajās spēlēs kopā izcīnītajām 16 medaļām E. Fēliksa ir viena no medaļām bagātākajām sportistēm vieglatlētikas vēsturē.

## Personiskie rekordi

## Ārējās saites
Karagājieni uz Jervu un Viruzemi (1219)

**1219. gada karagājieni uz Jervu un Viruzemi** notika 1219. gada rudenī Cēsu Zobenbrāļu ordeņa mestra Rūdolfa vadībā. Tajā bez krustnešiem piedalījās arī viņu sabiedrotie līvu, letu un sakaliešu karavīri. Karagājiena mērķis bija izpostīt Jervas zemi atriebībai par jerviešu palīdzību rēveliešiem kaujā pie Lindanises. Karagājiens šķērsoja nesen kristīto Sakalas zemi, kuras vecākie kļuva par ceļvežiem. Krustneši postīja Jervas zemi līdz tās vecākie apsolīja pieņemt Romas katoļu ticību un apsolīja palīdzību jaunā karagājienā pret Viruzemi.

Tūlīt pēc tam krustneši kopā ar letiem, līviem, sakaliešiem, ugauņiem un jerviešiem devās jaunā karagājienā uz Viruzemi, kurā cīnījās piecas dienās, izpostīja piecus tās novadus un nogalināja daudzus tūkstošus tās iedzīvotāju. Pēc tam Viru vecākie apsolīja pieņemt kristīgo ticību un devās ar dāvanām krustnešiem līdzi uz Rīgu, kur tika iesvētīti.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Atsauces
Urdu

**Urdu** (, *urdū*, ), vietēji pazīstams kā **Lāškārrī** (**لشکری**), ir indoirāņu saimes indoāriešu atzara valoda. Būtībā tā ir hindustāņu valodas literārā valoda, kas tiek izmantota musulmaņu pasaulē. Otra hindustāņu literārā valoda ir hindi, kas fonētiski un gramatiski ir tāda pati, bet to izmanto hinduisti. Urdu ir viena no divām Pakistānas valsts valodām, kā arī viena no 22 klasificētajām Indijas valodām un oficiālā valoda četros Indijas štatos: Utarpradēšā, Bihārā, Āndhra Pradēšā un Džammu un Kašmīrā. Urdu vārdu krājums ir attīstījies sanskrita, persiešu, arābu, kurdu un tjurku valodu ietekmē. Mūsdienās urdu valodas vārdu krājumu stipri ietekmē pendžābu un angļu valoda.

## Ģeogrāfiskā izplatība
Cilvēku skaits, kuriem urdu valoda ir dzimtā valoda, tiek lēsts no 60 līdz 70 miljoniem. Tās pratēju skaits tiek lēsts ap 100 miljoniem. Pēc 2001. gadā Indijā veiktās tautas skaitīšanas datiem šajā valstī dzīvoja 52 miljoni urdu valodas pratēju, kas bija 6% no visiem Indijas iedzīvotājiem. 2008. gadā Pakistānā dzīvoja aptuveni 13 miljoni cilvēku, kuriem urdu bija dzimtā valoda. Vairāki simti tūkstoši urdu valodas pratēju dzīvo Apvienotajā Karalistē, Saūda Arābijā, Amerikas Savienotajās Valstīs un Bangladešā. Bangladešā šī valoda tiek saukta par *bihari*.

## Urdu alfabēts
Urdu pierakstīšanai izmanto urdu alfabētu, kas patiesībā ir mainīts persiešu alfabēts, un tas savukārt ir radies no arābu alfabēta. Vārdi tiek rakstīti no labās uz kreiso pusi. Alfabētā ir 38 burti.

## Gramatika
No gramatikas viedokļa urdu daudz neatšķiras no hindi. Viena no izteiktākajām atšķirībām ir arābu un persiešu priedēkļu un piedēkļu lietošana, piemēram,  (*dar-*),  (*ba-/baa-*),  (*-dar*),  (*-saz*) un  (*-khor*).

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* 
*
Barbora Špotākova

**Barbora Špotākova** (; dzimusi ) ir čehu bijusī vieglatlēte, startēja šķēpa mešanas sacensībās.

Piedalījusies piecās olimpiskajās spēlēs (, , , , ). 2008. un 2012. gadā izcīnījusi zelta medaļu, 2016. gadā — bronzas medaļu. Viņa ir trīskārtēja pasaules čempione (2007, 2011, 2017), kā arī 2014. gada Eiropas čempione un vairākkārtēja Eiropas čempionātu medaļniece. Piecas reizes ieguvusi Dimanta līgas sezonas trofeju. Ar rezultātu 72,28 metri, kas sasniegts 2008. gadā Štutgartē, viņa ir pašreizējā pasaules rekordiste šķēpa mešanā.

Karjeras sākumā Špotākova piedalījās septiņcīņas sacensībās. 2000. gada Pasaules čempionātā junioriem viņa pat izcīnīja 4. vietu. B. Špotākova ir divas reizes atzīta par Čehijas gada sportisti (vienota balva vīriešiem un sievietēm) — 2008. un 2012. gadā.

 paziņoja par profesionālā sporta karjeras beigām.

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites
Aparteīds

[thumb|200px|Zīme [Durbanas pludmalē 1989. gadā, kas norāda, ka pludmalē var atrasties tikai baltās rases cilvēki]]
**Aparteīds** (; *apart* — ‘atsevišķi’; *-heid* — ‘-ība’) bija no 1948. līdz 1994. gadam Nacionālās Partijas valdības īstenota likumīga rasu segregācijas sistēma Dienvidāfrikā. Patiesībā rasu segregācija sākās jau koloniālajos laikos, kad Dienvidāfriku kontrolēja nīderlandieši. Šajā sistēmā Dienvidāfrikas cilvēki tika dalīti pēc to rasēm un katra rase dzīvoja savstarpēji atsevišķi. Tika izšķirti baltādainie, melnādainie cilvēki un tā sauktie "krāsainie cilvēki". 1959. gadā tika izdalīta vēl ceturtā grupa — aziāti, no kuriem vairums bija indieši. Melnādainajiem un krāsainajiem cilvēkiem bija liegts atrasties daudzās vietās, kur uzturējās baltādainie. Rasu segregācija tika nostiprināta ar likumu. 1990. gadā Dienvidāfrikas prezidents Frederiks Vilems de Klerks uzsāka sarunas par aparteīda izbeigšanu. 1993. gadā de Klerks un Nelsons Mandela saņēma Nobela miera prēmiju par miermīlīgu aparteīda izbeigšanu. 1994. gadā aparteīds beidzās un Nelsons Mandela kļuva par pirmo melnādaino Dienvidāfrikas prezidentu.

Viena no galvenajām grupām, kas bija vērsta pret aparteīdu, bija melnādaino organizācija Āfrikas Nacionālais kongress (ANC). Tās līderi bija Alberts Lutuli, Valters Sisulu, Olivers Tambo un Nelsons Mandela. 1940. un 1950. gados Āfrikas Nacionālais kongress rīkoja nevardarbīgas demonstrācijas, streikus un boikotus. 1960. gadā, kad tika nogalināti 69 pret aparteīda demonstranti, Āfrikas Nacionālais kongress atteicās no savas nevardarbīgās politikas.

1973. gada 30. novembrī ANO Ģenerālā asambleja pieņēma "Starptautisko konvenciju par aparteīda noziegumu novēršanu un sodu par tiem", kas stājās spēkā 1976. gada 18. jūlijā. Tajā ir teikts, ka "aparteīds ir noziegums pret cilvēci un ka necilvēcīgie akti, kas ir aparteīda un tam līdzīgās rasu segregācijas un diskriminācijas politikas un prakses sekas [..], ir noziedzīgs nodarījums, kas pārkāpj starptautisko tiesību un Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu mērķus un principus un rada nopietnus draudus starptautiskajam mieram un drošībai".

Arī Dienvidrodēzijā (mūsdienu Zimbabvē) no 1965. līdz 1980. gadam tika ieviests aparteīds. Mūsdienās termins ‘aparteīds’ dažreiz tiek izmantots, lai apzīmētu līdzīgu sistēmu arī citās valstīs.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Primožs Kozmuss

**Primožs Kozmuss** (; dzimis 1979. gada 30. septembrī) ir slovēņu vieglatlēts, vesera metējs. Viņš ir bijušais Pasaules un Olimpiskais čempions vesera mešanā, sacensībās uzvarot attiecīgi 2009. un 2008. gadā.

2007. gada Pasaules čempionātā P. Kozmuss izcīnīja sudraba medaļu. 2008. gada Pekinas olimpiskajās spēlēs viņš kļuva vien par trešo slovēni, kurš izcīnījis Olimpisko zelta medaļu. Slovēnijā viņš tika atzīts par gada sportistu gan 2007., gan 2008. gadā.

2009. gada septembrī P. Kozmuss laboja savu personisko rekordu, paceldams nacionālo rekordu līdz 82,58 m. Nedaudz vairāk kā pēc mēneša viņš negaidīti paziņoja par sportista karjeras beigām. 2010. gadā P. Kozmuss atgriezās profesionālajā sportā un 2011. gada Pasaules čempionātā Tegu izcīnīja bronzas medaļu.  viņš izcīnīja sudraba medaļu.

Arī P. Kozmusa vecākā māsa Simona Kozmusa ir vesera metēja un Slovēnijas rekordiste šajā vieglatlētikas disciplīnā.

## Personiskie rekordi
* Vesera mešanā - 82,58 m (2009. gada 2. septembrī Ceļē), nacionālais rekords

## Atsauces

## Ārējās saites
Viruzeme

thumb|250px|Senās Igaunijas zemes 13. gadsimta sākumā
[thumb|250px|Senās Igauņu zemes karte Latviešu Indriķa laikā ([Matīss Siliņš, 1890)]]
[thumb|250px|Livonijas ordeņa Vironijas fogtejas (pēc 1422). †C – [Cisterciešu ordenis|cisterciešu, †Fr – franciskāņu klostera zemes, Ka. – saimniecības muiža (*Kammeramt*), Pa. – palīgmuiža (*Pflegeramt*). ]]
[thumb|250px|Viruzemes un [Alentakas apriņķi Zviedru Igaunijas kartē (1705)]]
**Viruzeme**, **Virija** jeb **Virumā**, agrāk — **Vironija** (; ; vikingu tekstos: *uirlant*, ) bija seno igauņu zeme līdz 13. gadsimta Livonijas krusta kariem Igaunijas ziemeļaustrumos (tagadējie Rietumviru apriņķis un Austrumviru apriņķis). Galvenie pilskalni atradās Tarvanpē (tagad — Rakvere) un Agelindē (tagad — Punamägi pakalns Äntu ciemā).

## Virijas bīskapija
Līdz 1274. gadam Viruzemes teritorijā pastāvēja Virijas bīskapija, ko pievienoja Tallinas bīskapijai.

## Iedalījums
Viruzeme bija sadalīta piecos novados jeb kiligundās, ko vadīja vecākie:
* Mahu - hronikās saukta par *Maum*,
* Lemmu - *Laemund* vai *Pudiviru*,
* Äskälä - *Askele*,
* Rebala - *Revele*, *Repel*
* Alutaguse - *Alentagh*.

## Nosaukuma cilme
Viruzemes nosaukums izcelsme nav skaidra. Tas varētu būt cēlies no baltu valodām aizvēsturiskos laikos un apzīmējis "vīru zemi". Pēc citas hipotēzes nosaukumam ir saistība ar somu vārdu *vireä* - "dzīvelīgs", somu valodā visa Igaunija tiek dēvēta par *Viro*.

## Vēsture
Indriķa hronika pirmo reizi piemin Viruzemi sakarā ar 1195./1196. gadā zviedru jarla Birgera Brūsas vadīto krusta karagājienu pret kuršiem, bet vētras dēļ krustneši nokļuva Viruzemē, trīs dienas postīja un pēc nodevu saņemšanas atstāja to.

1219. gadā Zobenbrāļu ordenis Cēsu mestra Rūdolfa vadībā pakļāva Viruzemi un Rīgā kristīja Pudiviru novada vecāko Tabelīnu (*Tabelinus*), Kirjavānu (*Kyriavanus*) un citus. 1230. gadā Romas pāvesta vicelegāts Alnas Balduīns mēģināja Ziemeļigaunijā, tāpat kā Kurzemē, nodibināt tieši pāvestam pakļautu katolisku valsti - Vironijas bīskapiju, bet tas neizdevās Zobenbrāļu ordeņa bruņotas pretestības un apsūdzību dēļ.

1238. gadā Zobenbrāļu ordenis atteicās no Viruzemes par labu Dānijai, kuras igauņu vasalis Dītrihs Kīvels sāka celt mūra cietoksni Narvas pilskalnā.

1268. gadā Rakveres kaujā apvienotais Livonijas un Dāņu Igaunijas karaspēks apturēja Novgorodas organizētā krievu kņazu karaspēka iebrukumu Dāņu Igaunijā.

1346. gadā Livonijas ordenis nopirka Viruzemi līdz ar citām Ziemeļigaunijas zemēm no Dānijas karaļa Valdemāra IV. Livonijas ordenis jauniegūtajās zemēs izveidoja Rakveres, Tolses, Narvas un Vasknarvas fogtejas.

Pēc Livonijas kara Viruzeme nokļuva Zviedru Igaunijas sastāvā, tolaik tā bija sadalīta Viruzemes un Alentakas apriņķos.

Pēc Lielā Ziemeļu kara Viruzeme bija Krievijas Impērijas pakļautībā. No 1918. gada tā ir Igaunijas Republikas sastāvdaļa.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Ārējās saites
Jervas zeme

thumb|250 px|Senās Igaunijas zemes 13. gadsimta sākumā.
[thumb|300px|Senās Igauņu zemes karte Latviešu Indriķa laikā ([Matīss Siliņš, 1890).]]
**Jervas zeme** vai **Jerva** (igauņu: *Järvamaa*, latīņu: *Jervia*, vācu: *Jerwen*) bija senās Igaunijas zeme līdz 13. gadsimta sākumam, kuras teritoriju tagad aizņem Jervas apriņķis ar galvaspilsētu Paidē. Kā galvenais ciems Indriķa hronikas tekstā minēta Kareda, kas tolaik bijis "ļoti skaists un liels ciems". 

## Novadi
* Lopegunde uz robežas ar Viruzemi.
* Apkārtējie novadi bija Mehu un Nurmegunde, kas arī izpostīti karagājienā uz Jervu, tādēļ var pieņemt, ka tie bijuši cieši saistīti novadi.

## Vēsture
Pirmais krusta karagājiens uz Jervu notika 1211./1212. gada ziemā un to organizēja Livonijas bīskaps Alberts fon Bukshēvdens un Igaunijas bīskaps Teoderihs no Turaidas. Tajā piedalījās aptuveni 4000 krustneši un Zobenbrāļu ordenis, kā arī viņu sabiedrotie līvu un letu karavīri. 

Otrais krusta karagājiens uz Jervu notika 1216./1217. gada ziemā un tajā bez krustnešiem piedalījās arī viņu sabiedrotie līvu, letu un ugauņu karavīri. Krustneši izpostīja Jervas un Virijas zemes. Pēc tam Jervas vecākie apsolīja pieņemt kristīgo ticību.

Pēc tam Jervas zeme tika iekļauta teritorijā, ko savā starpā sadalīja Livonijas bīskaps un Zobenbrāļu ordenis, vēlāk Livonijas ordenis, pēc Livonijas kara tā tika iekļauta Zviedru Igaunijas un krievu Igaunijas guberņas sastāvā.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
* Pirmais karagājiens uz Jervu (1212)
* Otrais karagājiens uz Jervu (1217)
Laidzes pagasts

**Laidzes pagasts** ir viena no Talsu novada teritoriālajām vienībām. Robežojas ar Talsu pilsētu, Valdgales, Vandzenes, Laucienas, Lībagu un Ārlavas pagastiem. 

## Daba
### Hidrogrāfija
#### Upes
Isla

#### Ezeri
Bezdibeņa ezers, Laidzes ezers, Mācītājmājas ezers.

## Vēsture
Mūsdienu Laidzes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Laidzes muiža (*Gut Laidsen*, Laidze), Sārcenes muiža (*Gut Sahrzen*, Sārcene).
No 1896. gada pagastā darbojās leprozorijs.

1920. gada zemes reformas gaitā Laidzes muižu ar Rocežu un Rojnieku pusmuižām sadalīja 52 vienībās 1060 ha kopplatībā, Valdgales muižu (*Waldegahlen*) ar Vīgriežu, Jauno, Nodenes (*Noden*), Ozolu un Miegūzes (*Megussen*) pusmuižām 108 vienībās 1604 ha kopplatībā, Klāņu muižu (*Klahnen*) ar Annas un Jauno pusmuižu un Kalniņu un Tauriņu mājām sadalīja 33 vienībās 530 ha kopplatībā.  

1920. gadā Talsu apriņķa Laidzes pagastu pievienoja Valdgales pagastam, kuru savukārt 1925. gadā pārdēvēja par Laidzes pagastu. 1935. gadā tā platība bija 108,6 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Laidzes un Valdgales ciema padomes. 1954. gadā Laidzes ciemam pievienoja daļu Vandzenes ciema, bet 1961. gadā daļu Valdgales ciema. 1974. gadā daļa teritorijas atdota Vandzenes ciemam. 1990. gadā Laidzes ciemu pārdēvēja par pagastu.2007. gadā slēdza leprozoriju. 2009. gadā pagastu iekļāva Talsu novadā.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

### Nacionālais sastāvs

### Apdzīvotās vietas
Pagasta centrs atrodas Laidzē. Lielākās apdzīvotās vietas ir Laidze, Roceži un Zvirgzdi.

### Ievērojamas personības
* Kārlis Sūniņš (1907—1979), gleznotājs
* Teodors Kalnājs (1915—2007), latviešu leģionārs

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces
Dubaijas emirāts

**Dubaijas emirāts** (, *Imaara Dubayy*) ir viens no Apvienoto Arābu Emirātu septiņiem emirātiem, kas atrodas valsts ziemeļaustrumu daļā. To ziemeļos apskalo Persijas līcis. Emirāts robežojas ar Abū Dabī emirātu ziemeļos un austrumos, kā arī ar Šārdžas emirātu austrumos.

Emirāta administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Dubaija, kas ir Apvienoto Arābu Emirātu lielākā pilsēta. Emirāta kopējā platība ir 4 114 km², pēc 2021. gada datiem emirātā dzīvo 3 478 300 iedzīvotāji. Dubaijas emirāts ir otrs lielākais emirāts pēc platības AAE pēc Abū Dabī emirāta.

Dubaijas emirāts juridiskās, politiskās, militārās un ekonomiskās funkcijas dala ar citiem emirātiem, kuriem arī ir federāla struktūra. Tomēr katra emirāta jurisdikcija pēc tās funkcijām var mazliet atšķirties, piemēram, civillikuma aizsardzība, nodrošināšana un uzturēšana ar lokālajiem līdzekļiem. Dubaija un Abū Dabī ir vienīgie emirāti, kuri var izmantot veto tiesības likumdošanas procesā valsts nozīmes kritiskajos jautājumos.

Dubaijā valdošā dinastija kopš 1833. gada ir Al Maktūmi. Dubaijas pašreizējais valdnieks Muhameds bin Rašīds Al Maktūms ir arī AAE premjerministrs un viceprezidents.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sarkandaugava (nozīmju atdalīšana)

**Sarkandaugava** var būt:
* Sarkandaugava - Rīgas pilsētas apkaime
* Sarkandaugava - Daugavas atteka Rīgas pilsētas teritorijā
* Sarkandaugava - dzelzceļa stacija Rīgas Ziemeļu rajonā līnijā Zemitāni-Skulte.
* "Sarkandaugava" - bijušais kinoteātris Duntes ielā.
Mīlgrāvis (nozīmju atdalīšana)

**Mīlgrāvis** var būt:
* Mīlgrāvis - Rīgas pilsētas apkaime
* Mīlgrāvis - kanāls Rīgas pilsētas teritorijā
Cukurs (nozīmju atdalīšana)

**Cukurs** var būt:
* cukurs — pārtikā plaši lietots ogļhidrāts.

## Cilvēki ar šādu uzvārdu
* Herberts Cukurs (1900―1965) — latviešu aviators, Arāja komandas loceklis.
* Reinis Cukurs (1866–1946) — latviešu skolotājs un sabiedrisks darbinieks.

## Skatīt arī
* cukura diabēts ― slimība.
Bukulti

**Bukulti** var būt:
* Bukulti - Rīgas pilsētas apkaime
* Bukulti - apdzīvota vieta Garkalnes pagastā

## Skatīt arī
* Bukultu muiža
Ozolkalni (Rīga)

thumb|Ozolkalnu iela
**Ozolkalni** ir Rīgas pilsētas daļa Sužu apkaimē, kas atrodas Ķīšezera ziemeļu krastā pie Buldurpungas līča un no dienvidiem, austrumiem un rietumiem ir Jaunciema dabas lieguma ietverta. Ziemeļos Ozolkalnus ierobežo Jaunciema gatve, 400 metrus uz ziemeļiem no tās ir Rīgas robeža ar Garkalnes pagastu. Aiz nelieliem sekliem līčiem uz dienvidrietumiem atrodas Liepusalas pussala ar Bulduru pilskalnu, uz austrumiem — ģeogrāfiski ar purvainu ieleju atdalītās Klipiņas. Ozolkalni sastāv no vienstāva un divstāvu apbūves, izvietojušies uz neliela kāpu pacēluma pie lēzenā un bieži pārpurvotā, reizēm applūstošā Ķīšezera krasta. Ķīšezera plūdmaiņas atkarībā no vēja virziena var pārsniegt 3 metrus.

Pa Jaunciema gatvi gar Ozolkalniem kursē pilsētas 29. autobuss, šī iela ir arī transporta saikne ar kaimiņu apkaimēm.

Ielas Ozolkalnos ir: Buldurpungas iela (Klipiņās), Igates iela, Jaunciema gatve, Mežāres iela, Ozolkalnu iela, Rožupes iela.

## Vēsture
Rīgas robežās Ozolkalnus iekļāva 1974. gadā kopā ar visu Sužu apkaimi, kad to atdalīja no Ādažu pagasta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ridala

thumb|250 px|Senās Igaunijas zemes 13. gadsimta sākumā. Ridalas zeme kartē apzīmēta kā Lēnes zeme (''Läänemaa'').
[thumb|300px|Senās Igauņu zemes karte Latviešu Indriķa laikā ([Matīss Siliņš, 1890).]]
**Ridala** (igauņu: *Ridala*, latīņu: *Rotalia*) bija senās Igaunijas zeme līdz 13. gadsimta sākumam, kuras teritoriju tagad aizņem Lēnes apriņķis ar galvaspilsētu Hāpsalā. Kā galvenais Ridalas pilskalns Indriķa hronikas tekstā minēta Lihula. 

## Ridala kā Vīkas sastāvdaļa

Latīņu tekstos Ridalas un Sontaganas zemes apzīmētas kā "Terra Maritima", atbilstoši tam vācieši Ridalu un Sontaganu dēvēja par Vīku (*Wiek*) jeb "Piejūras zemi". Agrāk šis vietvārds lietots arī latviešu valodā Igaunijas rietumdaļas apzīmēšanai.

## Vēsture

Pirmais krusta karagājiens uz Ridalu notika 1214./1215. gada ziemā pēc Rīgas krustnešu aicinājuma. Tajā piedalījās ap 3000 krustnešu un ap 3000 viņu sabiedroto Gaujas un Daugavas līvu un letu, ko vadīja Tālivalža dēli, kā arī Zobenbrāļu ordenis. Līvi sākotnēji mēģināja novirzīt karagājienu pret kuršiem, bet tas viņiem neizdevās. Karagājiens notika caur bīskapam pakļauto Metsepoles novadu un Sontaganas novadu uz vēl nepakļautajiem Ridalas un Rotelvikas novadiem, kurus trīs dienas postīja un izlaupīja.

Pēc tam Zviedrijas karalis Jūhans ar lielu karaspēku un saviem bīskapiem ieradās Ridalā, gribēdams iegūt virskundzību pār to, kaut arī Livonijas bīskaps Alberts jau bija panācis sava brāļa Hermaņa apstiprināšanu par Igaunijas bīskapu ar galveno rezidenci Lihulas pilī. Zviedru karalis apmetās Lihulas pilkalnā un zviedri apstaigāja Ridalas novadu, mācīja un kristīja tās iedzīvotājus un cēla baznīcas. Tomēr ridalieši kopā ar sāmsaliešiem kaujā pie Lihulas sakāva zviedrus un piespieda viņus atstāt Igauniju. 

Vēlāk Ridala kļuva par Sāmsalas-Vīkas bīskapijas sastāvdaļu.

## Ridalas zemes novadi
* Hanila
* *Cozzo* - Karuze?

## Skatīt arī

* Livonijas krusta kari
* Karagājieni uz Ridalu un Sakalu (1215)
* Otrais karagājiens uz Sontaganu un Sāmsalu (1216)
Vikberts no Zēstes

**Vikberts no Zēstes** () bija pirmais Zobenbrāļu ordeņa Cēsu pils pārvaldnieks (1207-1209), kur viņu norīkoja mestrs Venno. Vikberts cēlies no Zēstes novada Vestfālenes zemē, ap 50 km uz austrumiem no Dortmundes. Kad Venno atcēla viņu no amata, Vikberts pārgāja bīskapa Alberta pusē. Viņa pēctecis Cēsu Bertolds viņu notvēra, ieslodzīja cietumā un pārveda uz ordeņa Rīgas pili. Pēc solījuma pakļauties viņš atkal tika uzņemts ordeņa brāļu saimē, tomēr Vikberts atriebjoties ar kaujas cirvi noslepkavoja mestru Venno un viņa kapelānu Johannesu. Par to viņš tika sodīts ar nāvi uz rata.

## Atsauces
*