open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Isabela (Basilana)

**Isabela** (, , , , ) ir pilsēta Filipīnās, Zamboangas Pussalas reģionā, Basilanas provinces faktiskā galvaspilsēta un lielākā pilsēta. Atrodas Basilanas salas ziemeļrietumu krastā pie Isabelas šauruma iepretī Malamaui salai, kas administratīvi pieder pilsētai.

## Iedzīvotāji
Pilsētā jaukts etniskais sastāvs. Lielākā daļa iedzīvotāju ir tausūgi (41 151; 31,6 %), zamboangieši (26 867; 20,6 %), jakani (22 430; 17,2 %), samali (21 370; 16,4 %) un visaji (15 347; 11,8 %). Pēc konfesionālās piederības ap 60 % iedzīvotāju ir musulmaņi (lielākoties tausūgi un jakani), bet ap 40 % — kristieši (lielākoties zamboangieši un visaji). Pilsētas galvenā *[[lingua franca]]* ir spāņu valodā bāzētā kreoliskā čavakano valoda.

## Vēsture
Pirms spāņu ierašanās salā pastāvēja Kumalarangas karaliste (minēta ķīniešu 13.—15. gadsimtu arhīvos), kuras galvaspilsēta atradās mūsdienu Isabelas teritorijā. 17. gadsimta sākumā no netālās Zamboangas salā ieradās jezuītu misionāri, kas nodibināja **Pasangenas** ( — ‘apmešanās vieta’) misiju, kas ap gadsimta vidu izauga par ievērojamu pilsētiņu. 1726. gadā Sulu sultāns oficiāli nodeva Basilanas salu Spānijas valdījumā. Neskatoties uz to, līdz pat 19. gadsimta vidum par Basilanu notika cīņa starp Spāniju, Franciju un Sulu sultanātu. Lai nostiprinātu savu ietekmi, Spānija 1848. gadā Pasangenā uzbūvēja Isabelas mūra cietoksni, ko nosauca par godu karalienei Izabelai II. Ārpus cietokšņa mūriem tika izbūvēta militārā un civilā infrastruktūra (kazarmas, skola, noliktavas u.c.). Cietoksnis iznīcināts bombardēšanas laikā Otrajā pasaules karā.

1901. gadā tika nodibināta Zamboangas municipalitāte, kurā iekļāva arī Basilanas salu. Vēlākos gados Basilana bija distrikts Moro provinces (1899—1914), Mindanao un Sulu departamenta (1914—1920), Zamboangas provinces (19120—1936) un Zamboangas pilsētas (1936—1948) sastāvā. 1948. gadā no Zamboangas tika nodalīta patstāvīga **Basilanas** pilsēta, kas iekļāva visu mūsdienu Basilanas provinces teritoriju. 1970. gados reģionā sākās intensīvas Moro Nacionālās atbrīvošanas frontes cīņas pret Filipīnu centrālo valdību un 1972. gadā tika izsludināts karastāvoklis. Kā viens no kompromisiem sarunās starp centrālo varu un nemierniekiem bija Basilanas pilsētas reorganizēšana par Basilanas provinci un tā tika sadalīta vairākās municipalitātēs; par provinces galvaspilsētu tika nozīmēta **Isabelas** municipalitāte. Nemieru rezultātā salu pameta ievērojama daļa tās kristiešu iedzīvotāju. 2001. gadā Isabelai piešķirts pilsētas statuss. Tajā pašā gadā notika plebiscīts par Basilanas iekļaušanu Musulmaņu Mindanao autonomajā reģionā un Isabelas vēlētāji nobalsoja pret, pilsētai paliekot Zamboangas Pussalas reģionā, bet pārējā province pārgāja MMAR sastāvā. 2017. gadā provinces galvaspilsēta oficiāli tika pārcelta uz kaimiņos esošo Lamitanu, bet lielākā daļa administrācijas joprojām atrodas Isabelā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lamitana

**Lamitana** (, , , , ) ir pilsēta Filipīnās, Bangsamoro autonomajā reģionā, Basilanas provinces oficiālā galvaspilsēta un otra lielākā pilsēta. Atrodas Basilanas salas ziemeļaustrumos Basilanas šauruma krastā. Pēc etniskās piederības lielākā daļa iedzīvotāju ir čavakano, sebuāņi, tausūgi un jakani.

## Vēsture
Lamitanas municipalitāte dibināta 1973. gadā, reorganizējot Basilanas pilsētu par provinci. 2007. gadā Lamitanai piešķirts pilsētas statuss; tas vairākkārt (2008, 2010) apstrīdēts tiesā un apstiprināts 2011. gadā. 2017. gadā uz Lamitanu no Isabelas oficiāli pārcelta provinces galvaspilsēta, bet lielākā daļa administrācijas joprojām atrodas Isabelā. Jauno provinces kapitoliju plānots būvēt Lamitanas otrā lielākajā urbānajā centrā Santaklarā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Imants Lešinskis

**Imants Lešinskis** (dzimis  Rīgā; miris  Viennā pie Vašingtonas) bija latviešu žurnālists, PSRS diplomāts, VDK un CIP dubultaģents, Latvijas PSR Komitejas kultūras sakariem ar tautiešiem ārzemēs vadītājs (1970—1976).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā, viņa tēvs Alberts bija ģērēšanas speciālists ādas fabrikā "Kosmoss". Mācījās Rīgas A. Barbisa 11. vidusskolā, bija komjaunatnes sekretārs. Studēja PSRS Ārlietu ministrijas Maskavas Starptautisko sakaru institūtā (1950—1956), apguva franču un vācu valodu.

1956. gadā kļuva par VDK aģentu (segvārds "Ivars"), strādāja laikrakstā "Dzimtenes balss". 1960. gada vasaras olimpisko spēļu laikā viņš Romā slepeni kontaktējās ar ASV vēstniecību un sāka sadarboties ar CIP.

1964. gadā viņš kļuva par Latvijas PSR Komitejas kultūras sakariem ar tautiešiem ārzemēs valdes locekli, vēlāk par priekšēdētāju. Darbojās LPSR Augstākajā partijas skolā.

1976. gadā Lešinskis sāka strādāt par tulku PSRS vēstniecībā Apvienoto Nāciju Organizācijā (ANO) Ņujorkā vēstniecības padomnieka pakāpē. 1978. gada 3. septembrī viņš devās uz Vašingtonu un pieprasīja patvērumu ASV Valsts departamentā.

Kopā ar viņu pārbēga arī meita Ieva Lešinska. Lešinsku ģimenei piešķīra jaunas identitātes un piedāvāja dzīvi sākt kā pavisam citiem cilvēkiem. I. Lešinskis strādāja par konsultantu Austrumeiropas jautājumos ASV valdības dienestā.

Nepilnus 10 gadus vēlāk, kad Imants Lešinskis publiski pastāstīja faktus par VDK darbību Latvijā, miris nenoskaidrotos apstākļos pēkšņā nāvē 1985. gada 23. decembrī Viennā pie Vašingtonas.

## Darbi
"Starp divām pasaulēm. Kalpības gadi un citi raksti." Sastādīja Ieva Lešinska (2017).

Pēc viņas atmiņām 2019. gadā uzņemta dokumentālā filma "Spiegs, kurš mans tēvs", kuras režisori un scenārija autori ir Gints Grūbe un Jāks Kilmi.

## Atsauces
Mihails Mizincevs

**Mihails Mizincevs** (; dzimis ) ir Krievijas Federācijas ģenerālpulkvedis. Šobrīd dienē privātajā paramilitārajā "Vāgnera grupā".

No 2022. gada 24. septembra līdz 2023. gada 27. aprīlim Mizincevs bija Krievijas Federācijas aizsardzības ministra vietnieks loģistikas jautājumos. Pirms tam bijis Krievijas Federācijas Bruņoto spēku vadības centra vadītājs.

Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā laikā viņš komandēja Krievijas armijas vienības, kas veica uzbrukumu Mariupolei. Uzbrukumu civilo objektiem Mariupolē dēļ (tai skaitā Mariupoles pilsētas teātrim un Mariupoles slimnīcas bombardēšana), iesaukts par "Mariupoles miesnieku".

## Militārā karjēra
Mizincevs savu militāro karjeru sāka 1980. gadā Padomju armijā, un turpināja to pēc Padomju Savienības sabrukuma Krievijas Federācijas Bruņotajos spēkos.

### Sīrijas pilsoņu karš
Viņš bija atbildīgais par Krievijas bombardēšanas kampaņām Sīrijas pilsoņu karā, tai skaitā Halebas kaujā. Mizincevs apvainots brutalitātē Halebas kaujas bombardēšanas laikā. Par dalību Sīrijas pilsoņu karā, saņēmis Krievijas Federācijas medāļu "Par piedalīšanos militārajā operācijā Sīrijā".

### Krievijas—Ukrainas karš
Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā laikā viņš komandēja Krievijas armijas vienības, kas veica uzbrukumu Mariupolei. Tiek ziņots, ka pats personīgi piedalījies kaujās. Viņu apsūdz vairākos kara noziegumos pret cilvēci. Starp apsūdzētājām ir arī Ukrainas cilvēktiesību juriste Oleksandra Matvičuka, kas paziņoja, ka Mizincevam, par kara noziegumiem, būtu jāstājas Starptautiskās krimināltiesas priekšā Hāgā.

Mizincevs visas apsūdzības noraida, vainojot Ukrainas bruņotos spēkus "briesmīgas humanitārās katastrofas izraisīšanā", tāpat, apsūdzot Azovas bataljonu par slēpšanos Mariupoles drāmas teātra un slimnīcas ēkās. Viņš apsolījā arī "drošu izeju" visiem iedzīvotājiem no Mariupoles, ja tie brīvprātīgi padosies, taču, pēc bēgļu liecībām, daudziem Mariupoles iedzīvotājiem un Ukrainas karavīriem esot uzbrukts un tie ieslodzīti filtrācijas nometnēs.

2022. gada 24. septembrī apstiprināts par Krievijas Federācijas Bruņoto spēku vadības centra vadītāju.

2023. gada 27. aprīlī Krievijas militārais korespondents Aleksandrs Sladkovs ar saziņas vietnes *[[Telegram]]* starpniecību apstiprināja, ka Mizincevs ir atlaists no aizsardzības ministra vietnieka loģistikas jautājumos amata. Krievijas militārais emuāru autors un propagandists Semjons Pegovs paziņoja, ka šī ir daļa no "vairāku vecāko ģenerāļu atlaišanas gadījumiem, kas, iespējams, saistīti ar Putina vizīti Ukrainā, kur frontes virsniekiem bija iespēja izskaidrot patieso situāciju".

## Sankcijas
Mizincevam sankcijas ir piemērojušas tādas valstis kā Apvienotā Karaliste, Japāna, Jaunzēlande, Kanāda, Šveice, Austrālija, Ukraina un Eiropas Savienība.

## Atsauces
Jurijs Solomins

**Jurijs Solomins** (; dzimis , miris ) bija padomju un krievu aktieris un režisors, Maskavas Mazā teātra mākslinieciskais vadītājs no 1988. gada. No 1990. līdz 1991. gadam viņš bija Krievijas PFSR Kultūras ministrs.

Piedalījies tādās filmās kā "Garā stiprie" (*Сильные духом*, 1967), "Sarkanā telts" (*Красная палатка*, 1969), "Dersu Uzala" (1975) un "TASS pilnvarots paziņot" (*ТАСС уполномочен заявить...*, 1984). Padomju Savienībā kļuva plaši pazīstams ar galvenās lomas tēlojumu piecu sēriju TV filmā "Viņa Augstības adjutants" (*Адъютант его превосходительства*, 1969).

Viņa jaunākais brālis Vitālijs Solomins (1941—2002) arī bija pazīstams aktieris.

2014. gada 11. martā viņš parakstīja Krievijas Federācijas kultūras aicinājumu atbalstīt Krievijas prezidenta Vladimira Putina politiku Ukrainā un Krimā. 2015. gada decembrī viņš atbalstīja Putina politiku attiecībā uz Ukrainu un Krimas aneksiju.

Jurijs Solomins nomira , 88 gadu vecumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
S/2021 J 5

**S/2021 J 5** ir neliels Jupitera pavadonis. To  atklāja Skots Šepards (*Scott Sheppard*), Čads Truhiljo (*Chad Trujillo*) un Deivids Tolens (*David Tholen*) ar 8,2 m Subaru teleskopu Maunakea observatorijā, Havajā. Mazo planētu centrs par pavadoņa atklāšanu paziņoja tikai  pēc pietiekamas pavadoņa orbītas noskaidrošanas. Pagaidām pavadonim ir piešķirts tikai pagaidu apzīmējums *S/2021 J 5*.

S/2021 J 5 ir neliels pavadonis, diametrs tikai apmēram 2 km. Tas pieder Karmes grupai, kurā  ietilpst pretējā virzienā rotējoši neregulārie pavadoņi ar Karmei līdzīgām orbītām.

## Atsauces
Money Heist

***Money Heist*** ( — ‘Papīra māja’) ir Spānijas kriminālseriāls, kuru režisējis Alekss Pina. Tā pirmizrāde bija 2017. gadā Spānijas televīzijas kanālā *[[Antena 3]]*, bet pasaules popularitāti ieguva *[[Netflix]]* video izplatīšanas platformā. Seriāls ir par laupītāju grupu, kuri seko noslēpumainā Profesora norādēm, izplānojot un realizējot laupīšanas. Laupītāji izmanto segvārdus, sarkanu apģērbu un maskas, kas attēlo Salvadoru Dalī. Seriāls popularitāti ieguvis ar savu sarežģīto sižetu, intriģējošo stāstu un tēlu raksturu attīstību. Tajā apskatītas tēmas par noziedzību, mīlestību un pretestību pret pastāvošo varu.

Seriālam ir 3 sezonas un 41 sērija. Translācijas periods beidzās .

## Ārējās saites
Metamodernisms

**Metamodernisms** ir ierosināts filozofijas, estētikas un kultūras notikumu kopums, kas izriet no postmodernisma un reaģē uz to. Metamodernisms attiecas uz vairākiem saistītiem diskursiem par kultūras norisēm, kas ar postmodernisma palīdzību iziet ārpus postmodernisma. Tas ir viens no vairākiem mēģinājumiem aprakstīt postpostmodernismu.
Holo

**Holo** (*Jolo*) ir sala Filipīnās, Sulu arhipelāga otra lielākā sala. Administratīvi pieder Bangsamoro autonomajam reģionam, kur kopā ar apkārtējām provincēm veido Sulu provinci. Sīkāk sala dalās 12 municipalitātēs, kas daļēji ietver apkārtējās salas. Apdzīvo galvenokārt tausūgi.

## Ģeogrāfija
Izvietojusies Filipīnu dienvidos Sulu arhipelāga vidusdaļā. Austrumos krastus apskalo Sulavesi jūra, bet rietumos — Sulu jūra. Salas forma neregulāra, ar vairākām pussalām un plašiem līčiem. Piekrastē daudz mazāku saliņu. Sala vulkāniskas izcelsmes, kalnaina, vairāki potenciāli aktīvi vulkāni. Augstākā virsotne ir Tumatangass  vjl salas ziemeļrietumos. Valda tropisks musonu klimats. Ap tausūgiem svēto Daho vulkānu 1938. gadā izveidots Daho kalna nacionālais parks 213 ha platībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Narcistiskie personības traucējumi

**Narcistiskie personības traucējumi (NPD)** ir psihiski traucējumi, kam raksturīga mūža garumā ilgstoša pārspīlēta sajūta par savu nozīmību, pārmērīga vajadzība pēc apbrīnas un samazināta spēja just līdzi citiem cilvēkiem jeb piedzīvot empātiju. Šie personības traucējumi bieži ir komorbīdi jeb novērojami vienlaikus ar citiem garīgiem traucējumiem un asociēti ar būtiskiem funkcionāliem traucējumiem un psihosociālu invaliditāti.

Personības traucējumi ir psihisku traucējumu klase, ko raksturo ilgstoši, neelastīgi un videi nepiemēroti uzvedības, apziņas un iekšējās pieredzes modeļi, kas izpaužas daudzos kontekstos un atšķiras no kultūrā pieņemtajiem. Šie modeļi attīstās agrīnā pieaugušā vecumā. Personības traucējumu diagnosticēšanas kritēriji ir uzskaitīti *[[Starptautiskā statistiskā slimību un veselības problēmu klasifikācija|Starptautiskās slimību klasifikācijas]]* (ICD) sestajā nodaļā un Amerikas Psihiatru asociācijas psihisko traucējumu diagnostikas un statistikas rokasgrāmatā (DSM).

NPD nav standarta ārstēšanas metodes. To augstā komorbiditāte ar citiem garīgiem traucējumiem ietekmē metodes izvēli un rezultātus. Psihoterapeitiskās metodes parasti iedalās divās kategorijās: psihoanalītiskā / psihodinamiskā un kognitīvi biheiviorālā terapija; un pieaug atbalsts abu integrēšanai ārstēšanas procesā. Tomēr trūkst pētījumu, kas noteiktu ārstēšanas metožu efektivitāti.

## Pazīmes un simptomi
Cilvēki ar NPD cīnās ar intensīvu un visaptverošu kauna, mazvērtības, zemas līdzjūtības un riebuma sajūtu pret sevi. Viņu uzskati par sevi ir atkarīgi no citu viedokļa. Viņiem ir paaugstināta jutība pret kritiku un liela vajadzība pēc apbrīnas. Cilvēki ar NPD caur šo apbrīnu iegūst pašvērtību un nozīmi. Personām ar NPD mērķu un statusa sasniegšanu, dažādus uzlabojumus un perfekcionismu, kā arī izvairību no konkrētām attiecībām un situācijām bieži motivē bailes no nekompetences, neveiksmes, mazvērtības, kauna, pazemošanas un kontroles zaudēšanas.

Cilvēki ar NPD mēģinās iegūt sociālo statusu un atzīšanu, lai izvairītos no šīm jūtām un cīnītos pret tām, bieži vien pārspīlējot savas prasmes, sasniegumus un tuvības pakāpi ar cilvēkiem, kam, viņuprāt, ir augsts statuss. Vienlaikus viņiem var piemist nespēja pieņemt palīdzību, atriebīgas fantāzijas, pārmērīgu tiesību piešķiršana sev, un viņi var tēlot pazemību. Šie cilvēki biežāk izmēģina plastiskās ķirurģijas veidus, jo vēlas gūt uzmanību un tikt uzskatīti par skaistiem. Personīgā pārākuma sajūta var mudināt viņus monopolizēt sarunas, noraudzīties uz citiem kā mazāk vērtīgiem vai kļūt nepacietīgiem un nicīgiem, kad citi runā par sevi. Krasas izmaiņas pašvērtējumā var ievērojami samazināt spēju regulēt emocijas.

## Atsauces
Valsts Vēstures muzejs

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1140429"
}

**Valsts Vēstures muzejs** () ir 1872. gadā dibināts vēstures muzejs Krievijas galvaspilsētas Maskavas centrā, starp Sarkano laukumu un Manēžas laukumu.

Muzejā glabājas miljoniem priekšmetu sākot no aizvēstures arheoloģiskiem priekšmetiem līdz Romanovu dinastijas mākslas priekšmetiem. Muzeju dibinājuši vēsturnieki un sabiedriskie darbinieki, kas tuvi slavofilu aprindām, to skaitā. Muzeja ēkas projekta autors ir Vladimirs Šervuds (*Владимир Иосифович Шервуд*, 1832—1897). Pirmā ekspozīcija tika atvērta 1883. gadā, piedaloties caram Aleksandram III. Ēkas interjera autru vidū bija Viktors Vasņecovs, Henriks Semiradzkis un Ivans Aivazovskis.

## Ārējās saites
*
Kajetons Sklerjus

**Kajetons Sklerjus** (; dzimis , miris ) bija lietuviešu gleznotājs, tēlnieks un akvarelists. Lietuvas akvarelistu skolas dibinātājs.

Mācījies Štiglica zīmēšanas skolā. No 1904. līdz 1915. gadam Sklerjus bija Liepājas Nikolaja ģimnāzijas un komercskolas zīmēšanas un rasēšanas skolotājs. Liepājā 1912. gadā notika viņa pirmā personālizstāde. Pēc Pirmā pasaules kara — pasniedzējs Kauņas Dekoratīvi lietišķās mākslas institūtā. Viņa skolnieku vidū bija Roberts Antinis, Jozs Mikens un citi.

## Ārējās saites
Vertimu katoļu baznīca

**Vertimu Sv. Jāņa Kristītāja baznīca** () ir Romas katoļu dievnams, kas atrodas Lietuvas rietumos, Jurbarkas rajona pašvaldības Vertimu ciemā, Mituvas upes kreisajā krastā. Baznīca uzcelta 1926. gadā un jaunajā draudzē pārgāja daļa no apkārtējo četru draudžu locekļiem.


Vertimai,_bažnyčia.jpg
Vertimai,_bažnyčioje.jpg
Vertimai,_bažnyčioje_2.jpg


## Ārējās saites
Apdzira

**Apdzira** () ir mūžzaļš, daudzgadīgs staipekņu dzimtas (pēc dažām klasifikācijām apdziru dzimtas) lakstaugs. Suga sastopama abās puslodēs, galvenokārt mērenajos un boreālajos apgabalos.

Latvijā *H. selago* ir vienīgā apdziru ģints suga, sastopama samērā reti. Tā ir ierakstīta Baltijas reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanās grāmatas nepietiekami izpētīto sugu kategorijā, kā arī MK noteikumos par ierobežoti izmantojamo īpaši aizsargājamo sugu sarakstu.

Latvijas Botāniķu biedrība apdziru izvēlējās par Gada augu 2024.

## Apraksts
Apdzirai ir stāvi, 7—20 cm gari stublāji, kas augšdaļā dakšveidīgi (dihotomiski) zarojas. Uz stublāja un zariem blīvi sakārtotas lancetiskas 0,5—0,8 cm garas lapas. Lapu krāsa atkarīga no apgaismojuma: ēnā augošiem augiem tās ir tumši zaļas, bet saulainās vietās — dzeltenzaļas. Zaru vidusdaļā vai augšdaļā lapu žāklēs veidojas mazi, dzeltenīgi sporu nesēji jeb sporangiji. Sporas nogatavojas no jūlija līdz oktobrim. Attīstības cikls no sporu izveidošanās līdz jaunam augam (sporofītam) ilgst 15—20 gadus.

## Izplatība un biotopi
Apdzira sastopama gandrīz visā Eiropā no Norvēģijas līdz Pirenejiem un Spānijas ziemeļiem, līdz Apenīniem un Balkānu pussalai, neiekļaujot galējos rietumu apgabalus. Ziemeļamerikā sugai ir atsevišķas atradnes, tā neveido vienlaidus areālu. Arī Āzijā areāls ir izkliedēts.

Apdzira ir ēncietīgs meža augs. Tā veido nelielas grupas mitros egļu un platlapju—egļu mežos. Retāk apdziru var atrast pārejas purvos, mežmalu krūmājos un izcirtumos. Viduseiropā galvenokārt sastopama mēreni mitros, gaišos kalnu skujkoku mežos ar barības vielām nabadzīgām augsnēm.

Sugas pastāvēšanu apdraud apdziru augšanai piemērotu mežu izciršana. Ilgā attīstības cikla dēļ nav pieļaujama augu ievākšana un izmantošana dekoratīviem mērķiem.

## Atsauces
Trūro katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q637460"
}


**Trūro katedrāle** () jeb **Sv. Jaunavas Marijas katedrāle** () ir no 19. gadsimta beigās celta anglikāņu katedrāle, kas atrodas Anglijas dienvidrietumos, Kornvolas Trūro pilsētā. 1876. gadā dibinātās Trūro diecēzes galvenā baznīca.

Neogotikas stika katedrāles celtniecība uzsākta 1880. gadā vecās draudzes baznīcas vietā un turpinājās līdz 1910. gadam. Celtnes arhitekts ir Džons Logboro Pīrsons (*John Loughborough Pearson*, 1817—1897). Katedrāle 21. gadsimta sākumā tika restaurēta.


Truro_stmarysst.jpg
Nave_of_Truro_Cathedral.jpg
The_organ,_Truro_Cathedral.JPG
South_Devon_and_south_Cornwall,_with_a_full_description_of_Dartmoor_and_the_Isles_of_Scilly_(1900)_(14782268892).jpg


## Ārējās saites
*
Andromedas celms (filma)

**"Andromedas celms"** () ir 1971. gada ASV zinātniskās fantastikas trillera filma, kuras režisors un producents ir Roberts Vaizs. Filmā galvenās lomas atveido Arturs Hills, Džeimss Olsons, Keita Rīda, Deivids Veins, Paula Kellija un Džordžs Mičels. Filma balstīta uz Maikla Kraitona tāda paša nosaukuma 1969. gada romānu. Neskaitot dažus izņēmumus, filmas sižets ir līdzīgs grāmatas sižetam.

Filma stāsta par zinātnieku grupu, kas izmeklē nāvējošu organismu ar ārpuszemes izcelsmi.

Filmas "Andromedas celms" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Universal Pictures]]*. Filma saņēma atšķirīgus kritiķu vērtējumus un to nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijās "Labākais mākslinieka darbs" un "Labākā montāža". Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 67% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Meža tilbīte

**Meža tilbīte** (*Tringa ochropus*) ir sloku dzimtas (*Scolopacidae*) Latvijā ligzdojoša tārtiņveidīgo putnu suga.

## Izplatība
Meža tilbīte ligzdo visā subarktiskajā Eirāzijā un ir gājputns, kas ziemo Dienvideiropā, Indijas subkontinentā, Dienvidaustrumāzijā un tropiskajā Āfrikā.

Suga ir plaši izplatīta un netiek uzskatīta par apdraudētu.

## Latvijā
Latvijā meža tilbīte ir parasta ligzdotāja jebkurās mežaudzēs, kurās ir piejamas mitras vietas, ko izmanto, lai barotos. Gājputns, bieži caurceļo, bet atsevišķos gadījumos meža tilbītes novērotas arī ziemā.

## Izskats
Meža tilbīte ir 20—25 cm liela, spārnu platums ir 59 cm. Tās apspalvojums var būt no dzeltenīgi brūnas līdz pelēcīgi brūnai. Vēders ir balts, var būt plankumains.

## Uzvedība un barošanās
Meža tilbīte uzturās mitrās vietās ar bagātīgu pārtikas avotu, bieži vien kā vienpatnis. Baros pulcējās tikai pirms migrācijas uz dienvidiem. Sastopama ūdenstilpju tuvumā. Bieži sastopama vietās ar blīvu veģetāciju, kas nepatīk citiem bridējputniem, kuri biežāk izvēlas vietas ar pārskatāmu apkārtni.

Meža tilbītes uzturā lieto mazos bezmugurkaulniekus, kas atrodami ūdenstilpēs.

## Ligzdošana
Meža tilbīte neveido ligzdu, bet ligzdo kokos, pamestās citu putnu ligzdās. Visbiežāk izvēlas mežastrazdu ligzdas (melnā mežastrazda, pelēkā strazda u.c.). Izdēj 2—4 olas, perēšana ilgst aptuveni trīs nedēļas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sulu

**Sulu** (, , ) ir viena no Filipīnu provincēm valsts dienviddaļā, Bangsamoro autonomajā reģionā. Administratīvi dalās 19 municipalitātēs un sīkāk 410 barangajās. Provinces galvaspilsēta un lielākā apdzīvotā vieta ir Holo. 

## Iedzīvotāji
Provincē viendabīgs etniskais un konfesionālais sastāvs. Ap 99 % provinces iedzīvotāju ir musulmaņi, pēc etniskās piederības — tausūgi (876 481; 87,8 %) un samali (119 772; 12,0 %).

## Ģeogrāfija
Province izvietojusies Sulu arhipelāga vidusdaļā starp Basilanu ziemeļos un Tavitavi dienvidos. Aizņem arhipelāga otru lielāko salu Holo (54 % no provinces teritorijas), kā arī vairākas nelielas salas tās piekrastē (Tapulas salas dienvidos, Samalesas salas austrumos un Pangutaranas salas rietumos). Austrumos krastus apskalo Sulavesi jūra, bet rietumos — Sulu jūra. Salas lielākoties vulkāniskas izcelsmes, apjoztas ar koraļļu rifiem. Augstākā virsotne ir Tumatangass 811 m vjl. Valda tropu musonu klimats.

## Vēsture
Līdz 15. gadsimtam Sulu arhipelāgs ietilpa Madžapaitas impērijā un vēlāk Brunejas impērijā. 14. gadsimtā Sulu arhipelāga iedzīvotāji pārgāja islāmā. 1405. gadā (pēc citiem datiem — 1457. gadā) nodibinājās patstāvīgs Sulu sultanāts, kas bez paša Sulu arhipelāga pārvaldīja arī zemes Kalimantānas ziemeļos un Palavanas salu. Sultāna galvaspilsēta bija Maimbunga Holo salas dienvidu krastā. Dažādos laikos sultanāts bijis Brunejas (1457–1578), Minu (1417–1424) un Cjinu (1726–1733) dinastiju vasaļvalsts, Spānijas (1851–1899) un ASV (1899–1915) protektorāts. 1917. gadā no amerikāņu administrācijas Mindanao un Sulu departamenta tika izdalīta patstāvīga Sulu province, kas iekļāva lielāko daļu Sulu arhipelāga salu, izņemot Basilanu ziemeļos. 1948. gadā sākās moro nemiernieku sacelšanās par neatkarīgas valsts izveidi arhipelāgā, kas ar pārtraukumiem turpinājās līdz 1980. gadiem. 1973. gadā provinces dienviddaļas salas tika nodalītas patstāvīgā Tavitavi provincē. 1989. gadā tika noslēgts miera līgums starp Moro Nacionālo atbrīvošanas fronti un centrālo valdību un Sulu iekļāvās Musulmaņu Mindanao autonomajā reģionā.

## Atsauces

## Ārējās saites
20th Century Animation

***20th Century Animation*** (iepriekšējie nosaukumi: ***Fox Family Films***, ***[[Fox Animation Studios]]*** un ***20th Century Fox Animation***, kā arī dažreiz vienkārši saukta par ***Fox Animation***) ir ASV animācijas studija, kas atrodas *[[Century City]]*, Losandželosā. Izveidota 1994. gadā, kā kinostudijas *[[20th Century Studios]]* (iepriekš *20th Century Fox*) apakšuzņēmums, ir daļa no *[[Walt Disney Studios]]*, kas nodarbojas ar pilnmetrāžas animācijas filmu izstrādi. Vienā brīdī *20th Century Animation* bija divi meitasuzņēmumi: *Fox Animation Studios*, ko likvidēja , un *[[Blue Sky Studios]]* (kļuva par *20th Century Animation* galveno vienību), ko likvidēja . *[[Walt Disney Studios Home Entertainment]]* izplata *20th Century Animation* producētās filmas mājas medijos zem *[[20th Century Home Entertainment]]* zīmola.

Studija kopumā producējusi 30 pilnmetrāžas filmas (sešas filmas kā *Fox Family Films*, trīs filmas no *Fox Animation Studios*, trīspadsmit mākslas filmas no *Blue Sky Studios* un astoņas oriģinālfilmas), lielāko daļu no tām izplata *20th Century Studios*. Pirmā producētā spēlfilma ir "Varenā morfīna reindžeri" (*Mighty Morphin Power Rangers: The Movie*, 1995), un pirmā animācijas filma ir "Anastasija" (*Anastasia*, 1997), bet jaunākā producētā filma ir *[[Diary of a Wimpy Kid Christmas: Cabin Fever]]*.

"Anastasija" (1997), filmu cikls "Ledus laikmets" (2002—pašlaik) un "Rio" (2011) ir studijas ienesīgākās filmas un franšīzes, kamēr "Roboti" (2005), "Simpsonu filma" (2007), "Hortons" (2008), "Dzīves grāmata" (2014), "Snūpijs un Čārlijs Brauns: Riekstiņu filma" (2015), "Maskētie spiegi" (2019), "Nelabojamais Rons" (2021) un "Boba burgeri. Filma" (*The Bob's Burgers Movie*, 2022) ir starp kritiķu atzītākajām studijas filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džeimss Kotaks

**Džeimss Kotaks** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu bundzinieks, vislabāk zināms kā vācu smagā roka grupas *[[Scorpions]]* bundzinieks, kas grupai pievienojās 1996. gadā.  viņu atlaida no grupas alkoholisma dēļ. Neskatoties uz to viņš bija grupas sastāvā visilgāk esošais bundzinieks.

Kotaks bija grupas *[[Kingdom Come]]* pamatsastāva dalībnieks, kurā spēlēja bungas no 1987. līdz 1989. gadam un no 2018. gada līdz pat savai nāvei 2024. gadā. Izveidoja arī pats savu grupu *Kottak*, iepriekš zināmu kā *KrunK*. Vēl spēlējis bungas tādās grupās kā *[[Montrose]]*, *[[Warrant]]*, *Wild Horses*, *McAuley Schenker Group* un *Buster Brown*.

## Atsauces

## Ārējās saites
GUM (veikals)

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q549498"
}

***GUM***, saīsinājums no **Valsts universālais veikals** krievu valodā () ir 19. gadsimta beigās uzcelts tirdzniecības komplekss Krievijas galvaspilsētā Maskavā. 1893. gadā krievu stilā celtās ēkas fasāde iziet uz Sarkano laukumu. Līdz 1921. gadam veikala nosaukums bija Augšējās Tirdzniecības rindas (). Kompleksa arhitekts ir  Aleksandrs Pomerancevs (*Александр Никанорович Померанцев*, 1849 — 1918).

## Ārējās saites
*
Kooperatīvs

**Kooperatīvs**, **kooperācija** vai **kooperatīvā organizācija** ir autonoma uzņēmējdarbības apvienība, kurā personas vai organizācijas brīvprātīgi apvienojušās, lai sasniegtu kopīgus ekonomiskus vai sociālus mērķus. Kooperatīvi atšķirībā no privātuzņēmumiem balstās uz demokrātisku pārvaldi. Katrs kooperatīva dalībnieks piedalās organizācijas lēmumu pieņemšanā, iegūstot labumus atkarībā no sava dalības apjoma vai ieguldījuma. Kooperatīvi pastāv dažādās nozarēs, piemēram, lauksaimniecībā, pārtikas rūpniecībā, enerģētikā, finanšu pakalpojumos. Kooperatīvi tiek veidoti, lai tās dalībnieku vidū būtu taisnīga vide, kā arī nozare pastāvētu ilgtspējīgi, vienlaikus veicinot savstarpēju palīdzību un atbalstu.

## Ārējās saites
Hermanis Feifers

**Hermanis Feifers** (; dzimis , miris ) bija vācu arhitekts un pasniedzējs. 1909. gadā izstrādāja Dundagas pils atjaunošanas projektu pēc tās nopostīšanas 1905. gada revolūcijas laikā. Studējis arhitektūru Minhenes Tehniskajā universitātē. Braunšveigas Tehniskās universitātes profesors.

## Ārējās saites
Rusnes luterāņu baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q9389375"
}

**Rusnes evaņģēliski luteriskā baznīca** () ir 1809. gadā uzcelts Lietuvas evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Lietuvas rietumos, Klaipēdas apriņķa Šilutes rajona pašvaldības Rusnes miestā. Baznīca ir reģiona nozīmes Lietuvas kultūras piemineklis (unikālais kods — 1644).

Rusnes draudze dibināta 1419. gadā. 1642. gadā baznīca paplašināta. 1774. gadā baznīca nodega, bet 1789. gadā ugunsgrēkā gāja bojā arī pagaidu lūgšanu nams. 1809. gadā tika uzcelta jauna baznīca. Vēsturiski tai būdamai lietuviešu draudzei, 19. gadsimta vidū pieauga vācu draudzes locekļu skaits. 1902. gadā apmēram 60% no draudzes bija lietuvieši, bet jau 1937. gadā lietuviešu draudzē vairs nebija. Pēc Otrā pasaules kara atjaunojās dievkalpojumi lietuviski, tomēr pēc kāda laika PSRS varas iestādes baznīcu slēdza un ierīkoja šeit sporta zāli. Dievkalpojumi atjaunojās pēc 1991. gada.


1.Rusnė._Liuteronų_bažnyčia.JPG
Interjeras_3._Rusnės_ev._liuteronų_bažnyčia.JPG
2._Interjeras._Rusnės_ev._liuteronų_bažnyčia.JPG


## Ārējās saites

* Ieraksts Lietuvas kultūras vērtību reģistrā
Cēsu katoļu baznīca

**Cēsu Kristus Karaļa Romas katoļu baznīca** ir Romas Katoļu baznīcas dievnams Cēsu novada Cēsīs. Baznīca ēka uzcelta 1928. gadā, pārbūvējot dzīvojamo māju. Draudzē ilgus gadus kalpoja kā prāvests Bernards Kublinskis.

## Ārējās saites
Oldenburgas dinastija

thumb|Oldenburgas lielhercogu ģerbonis.
**Oldenburgas dinastija** () ir sena Eiropas dižciltīgo dinastija, pie tās piederēja Kalmāras ūnijas karaļi Kristiāns I (1448—1481), Juhans II (1497—1501) un Kristiāns II (1513—1523).

16. gadsimtā dzimta sadalījās vairākos atzarosː
# 1544. gadā atzarojās Šlēsvigas-Holšteinas-Gotorpas dinastija (Zviedrijas karaļi 1751—1818), no tās 1725. gadā Holšteinas-Gotorpas-Romanovu dinastija, kuras pārstāvji līdz 1917. gadam bija Krievijas Impērijas ķeizari;
# 1564. gadā atzarojās Šlēsvigas-Holšteinas-Zonderburgas dinastija, no tās 1825. gadā Šlēsvigas-Holšteinas-Zonderburgas-Gliksburgas dinastija jeb Gliksburgas dinastija, kuras pārstāvji mūsdienās ir Dānijas karaļi un Norvēģijas karaļi, līdz 1974. gadam bija arī Grieķijas karaļi.

## Ārējās saites
Diskorboidejas

**Diskorboidejas** (*Discorboidea*) ir foraminīferu virsdzimta rotaliīdu kārtā. Virsdzimtu 1838. gadā izveidoja vācu dabaszinātnieks Kristiāns Gotfrīds Ērenbergs. Ģeohronoloģiski diskorboidejas ir zināmas no vidējā triasa līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula trohospirāliska vai atvasināta no tādas. Čaulas sieniņas veidotas no radiāli slāņaina kalcīta, perforētas un bez kanāliem. Sieniņas un septas vienslāņainas. Atvere umbilikāla un interiomargināla ar papildus atverēm vai bez tām.

## Sistemātika
Diskorboideju virsdzimtā ir iekļautas šādas dzimtas:
* dzimta: *[[Bagginidae]]* Cushman, 1927
* dzimta: *[[Bronnimanniidae]]* Loeblich & Tappan, 1984
* dzimta: *[[Bueningiidae]]* Saidova, 1981
* dzimta: *[[Cancrisidae]]* Chapman, Parr & Collins, 1934
* dzimta: *[[Conorbinidae]]* Reiss, 1963 †
* dzimta: *[[Discorbidae]]* Ehrenberg, 1838
* dzimta: *[[Eponididae]]* Hofker, 1951
* dzimta: *[[Mississippinidae]]* Saidova, 1981
* dzimta: *[[Pannellainidae]]* Loeblich & Tappan, 1984
* dzimta: *[[Pegidiidae]]* Heron-Allen & Earland, 1928
* dzimta: *[[Placentulinidae]]* Kasimova, Poroshina & Geodakchan, 1980
* dzimta: *[[Rosalinidae]]* Reiss, 1963
* dzimta: *[[Ungulatellidae]]* Seiglie, 1964

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Sēlijas karogs

**Latviešu vēsturiskās zemes Sēlijas karogs** līdztekus Sēlijas ģerbonim ir Sēlijas oficiālais  simbols.

## Vēsture
Sēlijas karoga pamatam ņemtas studentu korporācijas Selonija krāsas, gan nedaudz citos toņos un proporcijās. To iesvētīja 1999. gada 22. maijā Sunākstes baznīcā Pirmā Sēlijas kongresa noslēgumā. 
Latvijas Valsts prezidents to oficiāli apstiprināja 2024. gada 10. janvārī pēc Latviešu vēsturisko zemju attīstības padomes 2023. gada 20. decembra priekšlikuma, ņemot vērā Valsts Heraldikas komisijas 2023. gada 21. decembra atzinumu.

## Apraksts
Latviešu vēsturiskās zemes Sēlijas karoga apraksts:

# Latviešu vēsturiskās zemes Sēlijas karogs ir karmīnsarkanbaltsūnzaļš.
# Latviešu vēsturiskās zemes Sēlijas karoga karmīnsarkanbaltsūnzaļo svītru attiecība ir 2:1:2.
# Latviešu vēsturiskās zemes Sēlijas karoga platuma un garuma attiecība ir 1:2.
# Latviešu vēsturiskās zemes Sēlijas karoga karmīnsarkanbaltsūnzaļo svītru attiecība, kā arī karoga platuma un garuma attiecība neatkarīgi no karoga izmēriem atbilst norādītajam paraugam.
# Latviešu vēsturiskās zemes Sēlijas karoga karmīnsarkanā krāsa atbilst Pantone 201C, baltā krāsa Pantone White, sūnzaļā krāsa Pantone 378C krāsas kodam.

## Atsauces
Herefordas katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q429379"
}


**Herefordas katedrāle** () jeb **Sv. Jaunavas Marijas un Sv. karaļa Etelberta katedrāle** () ir no 1079. līdz apmēram 1260. gadam celta anglikāņu katedrāle, kas atrodas Anglijas rietumos, Herefordšīras Herefordas pilsētā. 676. gadā dibinātās Herefordas diecēzes galvenā baznīca.

Katedrāle celta senākas baznīcas vietā. 1786. gadā sabruka katedrāles rietumu tornis, kuru atjaunoja arhitekts Džeimss Vjets (*James Wyatt*, 1746—1813). Katedrāle tika restaurēta 19. gadsimta vidē. Tai pieder bagātīga viduslaiku grāmatu bibliotēka, to starpā lielākā zināmā saglabātā viduslaiku karte — Herefordas karte (*Hereford Mappa Mundi*), kā arī Lielā brīvības harta.


Hereford_cathedral_001.JPG
Hereford_Cathedral_Nave,_Herefordshire,_UK_-_Diliff.jpg
Hereford_Cathedral_Choir,_Herefordshire,_UK_-_Diliff.jpg
Hereford_Cathedral_Lady_Chapel,_Herefordshire,_UK_-_Diliff.jpg
Hereford_Cathedral_-_steel_engraved_plan_by_B._Winkles_after_a_drawing_by_Benjamin_Baud,_1836.jpg


## Ārējās saites
*
Dānijas kroņprincis Kristians

**Dānijas kroņprincis Kristians** (; dzimis ), pilnajā vārdā **Kristians Valdemārs Henrijs Džons** (*Christian Valdemar Henri John*), ir pašreizējā Dānijas karaļa Frederika X un viņa sievas Mērijas Donaldsones vecākais dēls un Dānijas troņmantinieks. Par Dānijas kroņprinci kļuvis pēc savas vecmammas Margrētes II atkāpšanās no troņa 2024. gada 14. janvārī, savu troni nododot savam vecākajam dēlam un Kristiana tēvam Frederikam X.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā tīmekļa vietne
Pēctecība uz Dānijas troni

thumb| Dānijas monarha tronis
**Dānijas pēctecības akts**, kas pieņemts 1953. gada 5. jūnijā, nosaka uz Dānijas monarha troni var pretendēt tie Dānijas karaliskās ģimenes pārstāvji, kas cēlušies no Kristiāna X un viņa sievas Aleksandrīnas no Mēklenburgas-Šverīnas.

## Mantošanas likums
Iespēju kandidēt uz Dānija monarha troni, var zaudēt, ja karaliskās ģimenes pārstāvji apprecas bez monarha atļaujas. Personas, kas dzimušas neprecētiem karaliskās ģimenes locekļiem vai bijušajām karaliskās ģimenes locekļiem, kuri apprecējušies bez karaliskās atļaujas, un viņu pēcnācēji tiek izslēgti no pēctecības līnijas. Turklāt, apstiprinot laulību, monarhs var izvirzīt nosacījumus, kas ir jāizpilda, lai jebkuram pēcnācējam būtu mantošanas tiesības. Ja nav nevienas personas, kas ir tiesīgas mantot troni, Dānijas parlamentam (Folketingam) ir tiesības ievēlēt jaunu monarhu un noteikt mantošanas līniju.

## Pēctecības līnija
Personas pēctecības līnijā ir norādītas ar kārtas numuru, kas apzīmē viņu vietu līnijā.

* 15px *[[Frederiks IX]] (1899—1972)*
** 15px *[[Margrēte II]] (dz. 1940)*
*** 15px  **[[Frederiks X]]** (dz. 1968)
***** **(1)** Dānijas kroņprincis Kristians (dz. 2005)
***** **(2)** Dānijas princese Izabella (dz. 2007) 
***** **(3)** Dānijas princis Vincents (dz. 2011)
***** **(4)** Dānijas princese Žozefīne (dz. 2011) 
**** **(5)** Dānijas princis Joahims (dz. 1969)
***** **(6)** Monpezatas grāfs Nikolajs (dz. 1999)
***** **(7)** Monpezatas grāfs Fēlikss (dz. 2002) 
***** **(8)** Monpezatas grāfs Henriks (dz. 2009) 
***** **(9)** Monpezatas grāfiene Atēna (dz. 2012)
** **(10)** Dānijas princese Benedikte (dz. 1944)

## Atsauces
Viestura iela

**Viestura iela** var būt:
* Viestura iela Daugavpilī;
* Viestura iela Jelgavā;
* Viestura iela Jūrmalā;
* Viestura iela Liepājā;

* Viestura iela Alūksnē;
* Viestura iela Cēsīs;
* Viestura iela Dobelē;
* Viestura iela Gulbenē;
* Viestura iela Jēkabpilī;
* Viestura iela Kandavā;
* Viestura iela Rūjienā;
* Viestura iela Siguldā;
* Viestura iela Valkā;

* Viestura iela Ādažu novada Carnikavā;
* Viestura iela Mārupes novada Dzilnuciemā;
* Viestura iela Ķekavas novada Krogsilā.

## Skatīt arī
* Viesturu iela
* Viestura prospekts
* Viestura dārzs
* Viestura laukums
Internal Affairs

***Internal Affairs*** ir 1990. gada ASV krimināltrillera filma, kuras režisors ir Maiks Figiss. Filmā galvenās lomas atveido Ričards Gīrs, Endijs Garsija, Nensija Trevisa, Lorija Metkalfa, Ričards Bredfords un Viljams Boldvins.

Filma stāsta par Losandželosas policijas departamenta iekšējās izmeklēšanas detektīvu Reimondu Avillu (Garsija), kurš izmeklē korumpēto policistu Denisu Peku (Gīrs).

Filmas *Internal Affairs* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Paramount Pictures]]*. Filma nopelnīja 47,7 miljonus ASV dolāru pie 15 miljonu budžeta un saņēma pozitīvus kritiķu vērtējumus. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 79% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lauztie ziedi

**"Lauztie ziedi"** () ir 1919. gada ASV mēmā filma, kuras režisors, scenārists un producents ir Deivids Vorks Grifits. Filmā galvenās lomas atveido Liliana Giša, Ričards Bartelmess un Donalds Krisps. Filma balstīta uz Tomasa Bērka īso stāstu *The Chink and the Child*.

Filma stāsta jaunu meiteni Lūsiju (Giša), kuru vardarbīgi izmanto viņas tēvs un kura satiekas ar Čenu Huanu (Bartelmess), labsirdīgu ķīnieti, kurš viņā iemīlas.

Filmas "Lauztie ziedi" pirmizrāde notika  un tā ir pirmā filma, ko izplatīja *[[United Artists]]*. 1996. gadā filmu iekļāva ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

## Atsauces

## Ārējās saites
Pēdējais cilvēks

**"Pēdējais cilvēks"** () ir 1924. gada Vācijas mēmā filma, kuras režisors ir F. V. Murnavs. Filmā galvenās lomas atveido Emīls Janningss, Malija Dešafta un Makss Hillers. Filma pazīstama ar to, ka tajā gandrīz nemaz nav paskaidrojošo titru.

Filma stāsta par prestižas viesnīcas darbinieku, kuru atlaiž no darba.

Filmas "Pēdējais cilvēks" pirmizrāde notika  un to izplatīja studija UFA. Filma guva lielu kritiķu atzinību un komerciālus panākumus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bagdādes zaglis (1924. gada filma)

**"Bagdādes zaglis"** () ir 1924. gada ASV mēmā piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Rauls Volšs. Filmā galveno lomu atveido Daglass Fērbenkss. Filma ir adaptācija pasaku krājumam "Tūkstoš un vienas nakts pasakas" un stāsta par zagli, kurš iemīlas Bagdādes kalifā.

"Bagdādes zaglis" mūsdienās tiek uzskatīta par vienu no vislabākajām Fērbenksa filmām. 1996. gadā filmu iekļāva ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīgu filmu".

1940. gada filmai iznāca tāda paša nosaukuma jauns ekranizējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Arvīds Darkevics

**Arvīds Darkevics** (1918—1992) bija latviešu muzikologs, žurnāla "Māksla" atbildīgais sekretārs (1959—1987) un Latvijas PSR Komitejas kultūras sakariem ar tautiešiem ārzemēs valdes loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Latroščas ciemā ("Latbirzē") Baltkrievijā latviešu izceļotāju ģimenē. Mācījās vietējā sākumskolā, strādāja Mogiļevas zīda rūpnīcā. 1932. gadā turpināja mācības internātskolā Vitebskas tuvumā, tad Ļeņingradas latviešu pedagoģiskajā tehnikumā (1934—1937) un M. Musorgska vārdā nosauktajā Ļeņingradas 1. mūzikas vidusskolā (1938—1941). Līdztekus bija pasniedzējs PSRS iekšlietu tautas komisariāta (NKVD) Augstākajā skolā (1939—1941). Pēc Vērmahta iebrukuma 1941. gadā iestājās Sarkanajā armijā un krita vācu gūstā, bet pēc 2 mēnešiem izbēga un 1942. gada ziemā iesaistījās partizānu kustībā un aizmugures darbā.

Pēc Rīgas ieņemšanas bija Latvijas Radio Mūzikas daļas atbildīgais redaktors (1945—1953) un Latvijas PSR Valsts filharmonijas direktors (1954—1958), līdztekus studēja Latvijas Valsts konservatorijas mūzikas vēstures un teorijas nodaļā (1952—1955).

1959. gadā kļuva par žurnāla "Māksla" atbildīgo sekretāru un mūzikas nodaļas vadītāju, vadīja Latvijas PSR Komponistu savienības muzikologu sekciju (1962—1968).
1964. gadā kļuva par Latvijas PSR Komitejas kultūras sakariem ar tautiešiem ārzemēs valdes loceklis, bija laikraksta "Dzimtenes Balss" žurnālists.

Miris 1992. gada 1. februārī Rīgā.

## Darbi

Krājumu "Latviešu mūzika" sastādītājs (1964—1987)

Emīls Dārziņš [raksti un atmiņas] (1975)

"Mūzikas dzīve Padomju Latvijā" [attēlu albums] (1980) u.c.

## Atsauces
Leons Kozlovskis

**Leons Kozlovskis** (dzimis ) ir viens no latviešu titulētākajiem aktīvajiem motokrosa pilotiem. Viņš ir viens no trim sportistiem, kas izlases sastāvā Latviju pēc neatkarības atgūšanas pārstāvēja tās pirmajā 1992. gada Nāciju kausā.

2023. gadā Kozlovskis motokrosā aizvadīja 36. sezonu, izcīnot devīto Latvijas čempiona titulu savā karjerā. Viņš *MX Open* klasē nepārspēts jau trešo sezonu pēc kārtas. Pat sasniedzot piecdesmit gadu vecumu, motosportists jau paziņojis, ka sacensībās piedalīsies arī 2024. gada sezonā.

Leons Kozlovskis ar labiem rezultātiem piedalījies arī Eiropas čempionātā, 1999. gadā izcīnot uzvaru 1. posmā, bet 2001. gadā ieguva 3. vietu 1. posmā.

## Sasniegumi
* Latvijas čempions (1991., 1992., 1997., 2002., 2006., 2016., 2021., 2022., 2023 un 2024.g.);
* Latvijas kausa ieguvējs (2014. un 2015.g.);
* Latvijas čempions Ziemas motokrosā (2006., 2007. un 2008.g.);
* Baltijas čempions (1993. un 1997.g.);
* Polijas čempions (1993. un 1994.g.);
* Latvijas izlases dalībnieks Nāciju kausā (1992., 1997. un 2004.g.)

## Atsauces
Ādolfs Talcis

**Ādams Ādolfs Talcis** (1904—1983) bija latviešu rakstnieks un žurnālists, Latvijas PSR Rakstnieku Savienības valdes sekretārs (1956—1965) un Latvijas PSR Komitejas kultūras sakariem ar tautiešiem ārzemēs valdes priekšsēdētājs un padomes vecākais (1964—1983).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Ipiķu pagastā kā jaunākais bērns laukstrādnieku Ādama (1863—1928) un Edes (1863—1911) deviņu bērnu ģimenē. Mācījās Ipiķu pagastskolā un Rūjienas pamatskolā, tad sāka mācīties Rūjienas tirdzniecības skolā (1917—1918), bet tās neturpināja vācu okupācijas dēļ.
Strādāja Rūjienas Brāļu Mooru veikalā (1921—1924), tad pārcēlās uz dzīvi Rīgā, kur strādāja gadījuma darbus.

1928. gadā laikraksts "Sociāldemokrāts" iespieda viņa stāstu "Vecā ķieģeļnieka jubileja". Mācījās Rīgas Tautas augstskolas Literatūras un žurnālistikas nodaļā (1928—1931), bija žurnāla "Signāls" redaktors (1928—1930), tad literātu biedrības "Domas" valdes sekretārs (1930—1934) un laikraksta "Dienas Lapa" redakcijas sekretārs (1933—1934).
Pēc Ulmaņa apvērsuma bija A/S "Riti" inkasents (1934—1940).

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā viņu iecēla par laikraksta "Daugavas Vēstnesis" atbildīgo redaktoru, vēlāk par laikraksta "Literatūras Avīze" redakcijas sekretāru.
Pēc Vācijas iebrukuma iestājās Sarkanajā armijā un krita vācu gūstā, pēc atbrīvošanas strādāja Priedaines kūdras fabrikā.

Otrās padomju okupācijas laikā bija PSRS Literatūras fonda Latvijas republikāniskās nodaļas direktora vietnieks (1944—1945) un Padomju Latvijas Rakstnieku savienības valdes sekretāra palīgs un vietnieks (1944—1948), tad žurnāla "Bērnība" skolu daļas vadītājs (1949—1950) un laikraksta "Cīņa" speciālkorespondents (1954—1956).

1955. gadā kļuva par Latvijas pārstāvi komitejā "Par atgriešanos Dzimtenē", bija Rakstnieku Savienības valdes sekretārs (1956—1965) un Latvijas PSR Komitejas kultūras sakariem ar tautiešiem ārzemēs valdes priekšsēdētājs un padomes vecākais (1964—1983).

Miris 1983. gada 14. decembrī Rīgā.

## Darbi

* "Dumpīgā grāmata" (1931),
* "Manas raibās dienas" (1958),
* "Tālajos ciemos" (1960),
* "Dižjūras kapteinis" (1962),
* "Tikšanās ar okeānu" (1964, pārstrādāts izdevumā "Ak vai, kā jūra krāc" 1984),
* "Ko šalc priedulājs" (1967),
* "Soļi tumsā" (1969, kopā ar F. Rekšņu),
* "Sūrie vēji" (1974) u.c.

## Pagodinājumi

Latvijas PSR Nopelniem bagātais kultūras darbinieks (1964)

## Atsauces
Tridentes koncils

thumbnail|upright=1.2|Glezna, kurā attēlots Tridentes koncils
**Tridentes koncils** (), arī **Trento koncils** vai **Trentas koncils**, bija Romas Katoļu baznīcas 19. ekumeniskais koncils, kas tika organizēts vairākās sesijās ar pārtraukumiem no 1545. līdz 1563. gadam, lai organizētu kontrreformāciju pret protestantu kustību. Koncila laikā risināja radušās problēmas saistībā ar protestantiem, kas apdraudēja Romas Katoļu baznīcu. Koncils notika Itālijas pilsētā Trento, un tajā piedalījās katoļu bīskapi, teologi un citi Katoļu baznīcas pārstāvji.

Tridentes koncila rezultātā tika veiktas vairākas svarīgas reformas un atrisināti daži nostrifikācijas jautājumi, kas bija radušies reformācijas ietekmē. Tika apstiprināta vairāku posmu struktūra sakramentos, precizēta svēto rakstu un tradīciju loma, kā arī apstiprināti priesteru celibāta un baznīcas hierarhijas principi. Tas viss bija vērsts uz Katoļu baznīcas vienotību un reformācijas kustības ierobežošanu. Tridentes koncilam ir liela ietekme uz Romas Katoļu baznīcas vēsturi, ilgtermiņā atstājot ietekmi uz baznīcas doktrīnu un struktūru.

## Ārējās saites
Kaspars Liepiņš

**Kaspars Liepiņš** (dzimis ) ir latviešu motokrosa sportists blakusvāģu klasē, līdzbraucējs, kurš kopā beļģu motokrosa pilotu Jorisu Hendriksu 2009. gadā kļuva par pasaules čempionu.

Kaspars Liepiņš Latvijas čempionātā blakusvāģu sacensībās piedalās no 2003. gada. Savu karjeru viņš uzsāka kā Ulda Zvaigznīša kantētājs, bet no 2004. gada pārsēdās Kārļa Leimaņa blakusvāģī.

Liepiņš pasaules čempionātā debitēja 2007. gada sezonā ar posmu Nīderlandē, kurā piedalījās kopā ar Kārli Leimani. Savā pirmajā braucienā viņi finišēja 26. vietā, bet spēja izcīnīt trīs punktus sacensību otrajā braucienā. Ekipāža tajā sezonā piedalījās pirmajos četros no astoņiem pasākumiem un sezonu kopvērtējumā noslēdza 33. vietā.

Sezonu vēlāk latviešu motokrosa kantētājs uzsāka sadarbību ar Jorisu Hendriksu, pasaules čempionāta kopvērtējumā ieņemot 4. vietu, tāpat triumfējot Beļģijas nacionālajā čempionātā.

2009. gadā Hendriksa/Liepiņa duets tika kronēti par tās sezonas čempioniem, gāžot no troņa Danielu Vilemsenu, kurš pirms tam uzvarēja sešas sezonas pēc kārtas. Līdz ar to Kaspars Liepiņš Latvijas motosporta vēsturē iegāja kā ceturtais latvietis ar pasaules čempionāta zelta medaļu blakusvāģu motokrosā. Gadu vēlāk Hendriksa/Liepiņa ekipāža izcīnīja 2. vietu.

Pēdējo kopīgo sezonu pasaules čempionātā Hendriks ar Liepiņu aizvadīja 2012. gadā, kas sezonu noslēdza ierindojoties 4. vietā. Turpmāk ekipāža startēja reģionālajos čempionātos. Startējot kopā ar Hendriksu Liepiņš trīsreiz kļuva par Beļģijas (2008, 2009, 2010), Francijas (2013) un Vācijas (2015) čempionu.

Kopš 2017. gada Kaspars sacensībās piedalās tandēmā ar Māri Rupeiku, ar kuru kopā tikuši pie diviem zeltiem Latvijas čempionātā (2017 un 2023), kā arī pie bronzas 2018. gada Nāciju kausā.

## Rezultāti pasaules čempionātā

Source:

## Atsauces