open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Roberto Di Mateo

**Roberto Di Mateo** (, dzimis ) ir Itālijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā.

Savu spēlētāja karjeru sāka savā dzimtenē Šveicē. 1993. gadā viņš pievienojās Itālijas ''Serie A'' komandai ''Lazio''. Vēlāk ilgstoši spēlēja Anglijas komandā ''Chelsea'', kur arī noslēdza savu karjeru.

Itālijas futbola izlases sastāvā DI Mateo piedalījās 1996. gada Eiropas čempionātā un 1998. gada FIFA Pasaules kausā.

Savu trenera karjeru Di Mateo uzsāka Anglijā, kad vienu sezonu vadīja ''Milton Keynes Dons''. Vēlāk vadīja ''West Bromwich Albion'', līdz 2011. gadā pievienojās ''Chelsea'', kā  Andrē Villaša-Boaša asistents. 2012. gadā pēc Villaša-Boaša aiziešanas no kluba, Di Mateo kļuva par komandas galveno treneri. Tajā pašā sezonā Di Mateo aizveda *Chelsea* komandu līdz 2012. gada UEFA Čempionu līgas finālam, kurā *Chelsea* uzvarēja ''Bayern Munich''. Nākamajā sezonā Di Mateo tika atlaists. 2014. gadā Di Mateo pievienojās S''chalke 04''. 2016. gada jūnijā viņš kļuva par Anglijas čempionāta komandas ''Aston Villa'' galveno treneri, tomēr tika atlaists jau tā gada oktobrī.

## Sasniegumi

### Spēlētāja karjera
**Aarau**

* Šveices Superlīga: 1992–93

**Chelsea**

* FA kauss: 1996–97, 1999–00
* Anglijas Līgas kauss: 1997–98
* FA Charity Shield: 2000
* UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1997–98
* Eiropas Superkauss: 1998

### Trenera karjera
**Chelsea**

* FA kauss: 2011–12
* UEFA Čempionu līga: 2011–12

## Atsauces

## Ārējās saites
Pauls Gotrons

**Pauls Gotrons** () bija vācu treka riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja treka riteņbraukšanas disciplīnās. Viņš sprinta braucienā priekšsacīkšu kārtas braucienā ieguva pirmo vietu, savukārt ceturdaļfināla savā braucienā ieguva 2. vietu un turpmāko cīņu neturpināja. Savukārt 25 kilometru braucienā viņš nefinišēja.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Pols Gotrons (SOK profils) 
* Pols Gotrons (''Olympedia'' profils) 
* Pols Gotrons (''Sports Reference'' profils)
Ādažu sākumskola

**Ādažu sākumskola** ir 1.—4. klašu izglītības iestāde Ādažu novada Ādažos, Attekas ielā 16. Ādažu sākumskola juridiski ir Ādažu vidusskolas daļa.

## Būve
No 1870. gada mūsdienu Ādažu centrā atradās pagastskolas ēka, kuras vietā 1927. gadā uzcēla Ādažu pamatskolas ēku. Līdz ar Ādažu vidusskolas ēkas atklāšanu 1986. gadā veco ēku nojauca un sākumskola iemitinājās vidusskolas ēkā.

Skolas 1. un 2. (galveno) kārtu būvniecību uzsāka 2018. gadā un pabeidza 2019. gadā. Skolas svinīgā atklāšana notika 2019. gadā, apvienojot Zinību dienas un atklāšanas pasākumus.

### 3. kārtas būvniecība
2020. gadā tika uzsākti  3. kārtas darbi ar specializēto kabinetu iekārtošanu, kuri pabeigti 2022. gadā.

## Atsauces
Čohas pils

**Čohas pils** () ir 13. gadsimta pils, kas atrodas Polijas galējos dienvidrietumos, Lubaņas apriņķī, Augšlužicas novadā.

Pils uzbūvēta uz gneisa klints un tā senākā daļa ir tās donžons. Pils būvniecību uzsāka Bohēmijas karalis Vāclavs I. Gadsimtu gaitā tā daudzkārt mainījusi īpašniekus. 1909. gadā to nopirka Drēzdenes cigāru ražotājs Ernsts Gutšovs, kas atjaunoja pili pēc Berlīnes arhitekta Bodo Epharta projekta, pamatojoties uz pils 1703. gada zīmējumiem. Pēc Otrā pasaules kara, kad apvidus nokļuva Polijas sastāvā, pils tika piešķirta Polijas armijai. Kopš 1996. gada tā darbojas kā viesnīca un konferenču centrs. Tā tiek izmantota kino uzņemšanai.

## Attēlu galerija

Zamek_Czocha,_budynek_bramny_i_spichrz,_widok_od_pd_(2).JPG|Pils vārti
Zamek_Czocha_rzeka.jpg|Pils no Kvisas upes puses
Zamek_czocha.jpg
155viki_Zamek_Czocha._Foto_Barbara_Maliszewska.jpg
Zamek_Czocha_03.jpg


## Ārējās saites

*
Andris Kalnozols

**Andris Kalnozols** (dzimis 1983. gada 20. martā Talsos) ir latviešu rakstnieks, režisors un aktieris.

## Biogrāfija
A. Kalnozols uzaudzis Talsos. Ieguvis bakalaura grādu Latvijas Kultūras akadēmijas dramatiskā aktiera programmā ar specializāciju leļļu teātrī (2005) un maģistra grādu tās teātra režijas programmā (2013). 2004. gadā kopā ar Ģirtu Šoli, Gintu Širmeli-Širmani un citiem jaunajiem aktieriem un režisoriem nodibinājis eksperimentālu leļļu un objektu teātra trupu "Umka.lv", bijis tās izrāžu līdzautors un aktieris.

Iestudējis savus dramaturģiskos darbus: "Labākais cilvēks Tahkurannā" (*[[Dirty Deal Teatro]]*, 2013, nominācija Spēlmaņu nakts Latvijas Dramaturgu ģildes balvai), "Benzīnvīrs" (*Dirty Deal Teatro*, 2015), "Aizvakar vienmēr" (Ģertrūdes ielas teātris, 2016). Dramatizējis teātrim Šarla Pero pasaku "Runcis zābakos" (Liepājas teātrī, 2012, režisors Mārcis Lācis, izrāde nominēta Spēlmaņu nakts balvai kategorijā "Gada izrāde bērniem vai jauniešiem").

## Literārā darbība

Literāras publikācijas kopš 2001. gada. A. Kalnozola dzejoļi publicēti laikrakstos "Literatūra un Māksla Latvijā", "Talsu Vēstis" un "Pedvāles burtnīcā" (2001), "Pitraga poēma" publicēta portālā "Satori" (2019).

2020. gadā izdots rakstnieka debijas romāns "Kalendārs mani sauc", kura centrā ir savdabīgs "mazā cilvēka" personāžs kādā Latvijas provinces pilsētā. Romāns ātri ieguva lasītāju interesi, kā arī izpelnījās atzinīgas atsauksmes kritikā. 2021. gada 30. aprīlī romāns ieguva Literatūras gada balvu kā gada labākā debija literatūrā. 2021. gada maijā tiek paziņots, ka režisors Juris Poškus uzsācis darbu pie spēlfilmas pēc romāna motīviem. 31. maijā romāns tiek izvirzīts Latvijas Televīzijas apbalvojuma "Kilograms kultūras" finālam, 2022. gada februārī tiek paziņots, ka tas saņem šo balvu. 2022. gada 12. aprīlī notika romāna dramatizējuma pirmizrāde Valmieras teātrī Mārtiņa Eihes režijā. 2025. gada 14. februārī pirmizrādi piedzīvoja romāna dramatizējuma iestudējums lietuviešu valodā Klaipēdas Drāmas teātrī Elmāra Seņkova režijā.

2022. gadā žurnāla "Rīgas Laiks" pielikumu sērijā "Rīgas Laika mazās grāmatiņas" izdots Kalnozola ceļojumu apraksts "Eiropas smaržas", kura daļas iepriekš publicētas žurnālā 2021. gadā.

## Bibliogrāfija
### Proza
* *Kalendārs mani sauc*. Rīga: Orbīta, 2020.
* *Eiropas smaržas*. Rīga: Rīgas Laiks, 2022.

### Romāna "Kalendārs mani sauc" tulkojumi
* *Mane vadina Kalendorium* [lietuviešu val.]. Tulk. Laimantas Jonušys. Odilė, 2022.
* Ես Օրացույցն եմ [armēņu val.]. Tulk. Naira Khachatryan. Newmag, 2022.
* *Kalender on mu nimi* [igauņu val.]. Tulk. Contra. Postimehe kirjastus, 2023.
* *Szólíts Naptárnak* [ungāru val.]. Tulk. Orsolya Kis. Prae Kiadó, 2025.
* *Kalender* [vācu val.]. Tulk. Sven Otto. Fototapeta, 2025.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Andris Kalnozols izrades.lv
Koa ielejas un Sjega Verdes aizvēsturiskie klinšu zīmējumi

**Koa ielejas un Sjega Verdes aizvēsturiskie klinšu zīmējumi** () un () ir UNESCO Pasaules mantojuma objekts, kas atrodas Portugāles ziemeļaustrumos, 23 vietās Koa upes ielejā un vienā vietā Spānijā Agedas upes ielejā.

Kaut arī zīmējumi bija zināmi arī agrāk, plašāka sabiedrība Koa ielejas klinšu zimējumus pamanīja 20. gadsimta deviņdesmito gadu sākumā, kad sākās upes aizsprosta celtniecība, kas tos daļēji iznīcinātu. Tika atklāti tūkstošiem klinšu zīmējumu, kuros attēloti zirgi, vērši un citi dzīvnieki, kā arī cilvēki un abstraktas figūras. Zīmējumi tiek datēti ar laiku no 22 000 līdz 10 000 gadiem pirms mūsu ēras. 1995. gadā dambja celtniecība tika pārtraukta, bet 1998. gadā Koas ielejas zīmējumi tika iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Ir izveidots arheoloģiskais parks un muzejs. 2011. gadā objektam pievienoja 1988. gadā atklāto aizvēsturisko zīmējumu vietu Sjega Verde Spānijā.

## Galerija

Prehistoric_Rock-Art_Site_of_the_Côa_Valley_-_Penascosa_-_Bull_@_2011-08-06.jpg
Siega_Verde.JPG
Rock_Art_Foz_Coa_03.jpg


## Ārējās saites

*
Mazirbes iela (Rīga)

**Mazirbes iela** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Pleskodāles apkaimē. Mazirbes iela sākas krustojumā ar Jaunmoku ielu, krustojas ar Jaunpils ielu un beidzas krustojumā ar Kārļa Ulmaņa gatvi. Kopējais ielas garums ir 320 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Mazirbes ielā ir darījumu apbūve, kā arī vairāki neapbūvēti gruntsgabali. Iela attīstījusies pēdējā desmitgadē bijušajā mazdārziņu rajonā.

Pie Mazirbes ielas (Jaunpils ielā 13) atrodas Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienesta Rīgas reģiona pārvaldes un tās 2. daļas mājvieta — depo, kas uzbūvēts 2019. gadā. Savukārt pie krustojuma ar Jaunmoku ielu atrodas tirdzniecības centrs "Spice".

Iela nosaukta Mazirbes — ciema Talsu novadā — vārdā.

## Ielu savienojumi
Mazirbes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Jaunmoku iela (T veida krustojums)
* Jaunpils iela (T veida krustojums)
* Kārļa Ulmaņa gatve (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Pleskodāle

## Atsauces
2020. gada La Flèche Wallonne

**2020. gada ''La Flèche Wallonne*** bija [[šosejas riteņbraukšana]]s viendienas sacensības, kas notika 30. septembrī. Tā bija 84. reize, kad notikušas *La Flèche Wallonne* sacensības un tās bija 15. sacensības [[2020. gada UCI Pasaules tūre]]s kalendārā.

Sacensībās uzvarēja [[Marks Hirši]] (**).

Kā viena no [[Pavasara klasikas|pavasara klasikām]], *La Flèche Wallonne* sākotnēji bija plānota 22. aprīlī, bet [[COVID-19 pandēmija]]s ierobežojumu Beļģijā dēļ sacensības tika atceltas. Tās tika pārplānotas uz 30. septembri kā daļa no rudens "pavasara klasiku" sezonas, lai arī no tām notika tikai Beļģijā rīkotās sacensības.

== Komandas ==
Tā kā šīs bija [[2020. gada UCI Pasaules tūre|UCI Pasaules tūres]] sacensības, visas 19 UCI *WorldTeam'' komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicināta sešas UCI profesionālās kontinentālās komandas, veidojot 25 komandu pelotonu.

## Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Gada sēne Latvijā

**Gada sēne** ir viens no ikgadējiem Latvijas dabas simboliem, ko kopš 2003. gada katru gadu izraugās Latvijas Mikologu biedrība. Parasti par Gada sēni tiek izraudzīta suga, kurai mikologi vēlas pievērst sabiedrības uzmanību, lai iegūtu vairāk informācijas sugas izpētei vai arī veiktu īpašus pasākumus tās aizsardzībai. Par Gada sēni kalendārajā gadā sabiedrība tiek pastiprināti informēta, iegūtie rezultāti tiek izmantoti publikācijās par sugas izplatību Latvijā.

Trīs reizes ticis nosaukts arī gada ķērpis – pēdējo reizi 2026. gadā pēc 15 gadu pauzes.

## Gada sēnes Latvijā

## Gada ķērpji Latvijā

## Atsauces
Difūzā atstarošanās

thumb|250px|Difūzā gaismas atstarošanās (sarkanā krāsā)
**Difūzā atstarošanās** ir gaismas atstarošanās veids, kad gaisma, kas krīt uz virsmu, tiek izkliedēta un atstarojas dažādos virzienos. Tā gaismu atstaro papīrs, audums, smiltis. Šādas virsmas sauc par matētām.
2021. gada Pasaules čempionāts hokejā junioriem

**2021. gada Pasaules čempionāts hokejā junioriem** norisinājās no  līdz  Edmontonā, Kanādā. Tas bija jau 45. oficiālais Pasaules čempionāts hokejā junioriem. COVID-19 pandēmijas dēļ turnīrs notika tikai vienā pilsētā, bez skatītāju klātbūtnes. Ņemot vērā, ka zemāko divīziju turnīri tika atcelti, visas 10 komandas saglabāja savu vietu augstākajā divīzijā arī uz nākamo turnīru.

## Augstākā divīzija
### Pirmā kārta
#### A grupa

|}

#### B grupa

|}

### Izslēgšanas kārta

### Vietu sadalījums un statistika

#### Vietu sadalījums

## Ārējās saites
*Starptautiskās hokeja federācijas oficiālā mājaslapa
Herberts Čepmens

**Herberts Čepmens** (, —) bija Anglijas futbolists un futbola treneris. Čepmenu uzskata par vienu no ietekmīgākajiem un veiksmīgākajiem 20. gadsimta sākuma treneriem. Tiek uzskatīts arī par vienu no ievērojamākajiem futbola inovatoriem vēsturē.

Savas trenera karjeras sākumā Čepmens vadīja ''Northampton Town'' un ''Leeds CIty''. 1921. gadā viņš sāka vadīt ''Huddersfield Town'' komandu, ar kuru viņš ieguva divus Pirmās divīzijas titulus, kā arī vienreiz uzvarēja FA kausā. 1925. gadā Čepmens pievienojās ''Arsenal'' komandai. Viņa vadībā *Arsenal* kļuva par vienu no dominējošajām komandām.

Miris 1934. gadā no pneimonijas.

## Sasniegumi

### Trenera karjera
**Huddersfield Town**

* FA kauss: 1921–22
* Pirmā divīzija: 1923–24, 1924–25

**Arsenal**

* FA kauss: 1929–30

* Pirmā divīzija: 1930–31, 1932–33

**Individuālie sasniegumi**

* France Football 50 visu laiku labākie treneri: 2019

## Atsauces

## Ārējās saites
Agtelekas karsta un Slovāku karsta alas

**Agtelekas karsta un Slovāku karsta alas** (, ) ir 1995. gadā UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā iekļauts objekts, kas sastāv no 712 karsta alām, kas izvietojušās Slovākijas dienvidos un Ungārijas ziemeļos 56 650,57 hektāri teritorijā. Ungārijas pusē izveidots Agtelekas nacionālais parks, bet Slovākijas pusē Slovāku karsta nacionālais parks.

## Galerija

Zadielska_tiesnava.jpg|Slovāku Karsta nacionālais parks
Dobsinska_ladova_cave.jpg|Dobšinas ledus ala
Domica_Cave_05.jpg|Domicas ala
Hungary_Baradla.jpg|Baradlas ala
Jászó52.JPG|Bodvas upe Agtelekas nacionālajā parkā


## Ārējās saites
A. Poršērs

**A. Poršērs** () bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja treka riteņbraukšanas sacensībās. Sprinta braucienā viņš startēja tikai priešsacīkšu kārtā, kur savā braucienā viņš tika diskvalificēts un turpmāko cīņu neturpināja. Savukārt 25 kilometru braucienā viņš nefinišēja.

## Atsauces

## Ārējās saites
* A. Poršērs (SOK profils) 
* A. Poršērs (''Olympedia'' profils) 
* A. Poršērs (''Sports Reference'' profils)
Džons Henrijs Leiks

**Džons Henrijs Leiks** (; dzimis , miršanas datums *nav zināms*) bija amerikāņu riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur riteņbraukšanā izcīnīja bronzas medaļu.

Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja divās treka riteņbraukšanas disciplīnās. Sprinta braucienā viņš izcīnīja bronzas medaļu, piekāpjoties francūžiem Žoržam Telandjē un Fernānam Sānam. Ceturtdaļfinālā viņš laboja tā brīža sprinta brauciena olimpisko rekordu, 13,2 sekundes, taču vēlāk šajās pašās sacensībās viņa rekordu laboja itālis Antonio Restelli, 13,0 sekundes. 25 kilometru braucienā viņš nefinišēja.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Džons Henrijs Leiks (SOK profils) 
* Džons Henrijs Leiks (''Olympedia'' profils) 
* Džons Henrijs Leiks (''Sports Reference'' profils)
Disney Channel

***Disney Channel*** ir Amerikas Savienotajās Valstīs bāzēts maksas televīzijas kanāls, kas specializējies bērnu televīzijas programmu veidošanā. Tajā ir daudz oriģinālo seriālu un filmu. Televīzijas kanāls izveidots 1983. gadā un līdz 1997. gadam bija zināms ar nosaukumu *The Disney Channel*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Langas kanāls

**Langas kanāls**  savieno Eimura kanālu ar Langu. Tek dienvidrietumu virzienā. Lielākā pieteka Mangaļu Eimurs. Dažkārt Langas kanālu dēvē un arī kartēs atzīmē kā Langu, kas līdz 18. gadsimta beigām novadīja uz jūru Ķīšezera ūdeņus, nevis bija tā pieteka kā mūsdienās. 

## Atsauces
Anabara (polārstacija)

**Jūras hidrometeoroloģiskā 2. kategorijas krasta stacija «Anabara»** () ir Krievijas polārā meteostacija Arktikā. Izvietojusies Anabaras upes grīvā tās kreisajā krastā Krestu zemesragā pie Suolemas ietekas. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Anabaras ulusā. Stacija izveidota 1987. gada 1. decembrī.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Метеостанция Анабар. Не понимаете как без мобильной связи и интернета жить? Тогда учите морзянку.
Trajāna tilts

**Trajāna tilts** jeb **Apollodora Donavas tilts** (, ) bija 2. gadsimta sākumā celts romiešu tilts pār Donavu uz austrumiem no Dzelzs vārtiem. Mūsdienās šī vieta atrodas uz Rumānijas un Serbijas robežas.

Tiltu pēc Damaskas Apollodora projekta uzcēla Romas imperators Trajāns pirms Otrā daku kara, lai nodrošinātu armijas apgādi. Tilts tika uzcelts rekordīsā trīs gadu laikā, novirzot Donavas gultni pa kanālu un izbūvējot 20 mūra balstus. Katrā tilts galā tika izbūvēts cietoksnis tilta aizsardzībai. Paša tilta struktūra tika izbūvēta no koka. Tilta laidumu garums (52 metri) netika pārspēti turpmāko 1000 gadu laikā. Netālu no tilta par godu ceļa pabeigšanai tika izcirsta 4 metrus gara un 1,75 metrus augsta memoriālā plāksne t.s. *Tabula Traiana*.

Tilts pastāvēja apmēram 50 gadus, līdz imperators Adriāns nojauca koka daļas, lai apgrūtinātu barbaru iebrukumus. 1858. gadā, kad Donavas ūdens līmenis ievērojami samazinājās, skatam pavērās visu 20 balstu atliekas. 1906. gadā divi balsti tika nojaukti, lai netraucētu kuģošanu. No 1967. līdz 1969. gadam, saistībā ar HES būvniecību, *Tabula Trajana* tika pārcelta uz augstāku vietu klintī, lai paglābtu to no appludināšanas.

## Galerija

Turnu_Severin_Drobeta.jpg|Cietokšņa atliekas tilta Rumānijas pusē
RC174-Tabula_Traiana.JPG|*Tabula Traiana* atliekas
Remains_of_the_Trajan's_Bridge_on_the_right_bank_of_Danube,_Serbia_(27251575447).jpg|Tilta atliekas Serbijas pusē


## Ārējās saites

* structurae.net
Tubotalamejas

**Tubotalamejas** (*Tubothalamea*) ir bentisku foraminīferu klase, kas iekļauj sevī foraminīferas ar divkameru vai daudzkameru aglutinētu vai kaļķa čaulu (vismaz juvenīlajā stadijā). Primitīvākajām grupām čaulu veido sfēriska dīgļkamera, aiz kuras seko spirāliski uztīta cauruļveida kamera. Attīstītākajām formām ir daudzkameru čaulas. Klase izdalīta pamatojoties uz SSU rDNS molekulārajiem pētījumiem, ņemot vērā arī grupas morfoloģiskās īpatnības. Ģeohronoloģiski tās ir zināmas no kembrija līdz mūsdienām.

## Sistemātika
Tubotalameju klases dalījums kārtās un apakškārtās::
*klase: **Tubothalamea** Pawlowski, Holzmann & Tyszka, 2013
:*kārta: Miliolida Delage & Hérouard, 1896
::*apakškārta: Miliolina  Delage and Hérouard 1896
::*apakškārta: Silicoloculinina Resig et al. 1980

:*kārta: Spirillinida Hohenegger & Piller, 1975
::*apakškārta: Ammodiscina Mikhalevich 1980
::*apakškārta: Spirillinina Hohenegger & Piller 1975

## Atsauces
Dolgani

**Dolgani** (pašnosaukums: *долган, һака*) ir viena no Krievijas Federācijas Galējo Ziemeļu tautām. Apdzīvo Taimiras pussalu Krasnojarskas novada ziemeļos un Jakutijas ziemeļrietumus. 2010. gada Krievijas tautskaitē par dolganiem sevi atzina 7885 cilvēki.

## Etnoģenēze
Tiek uzskatīts, ka dolganu etnoss veidojies 19.—20. gadsimtā, kad uz Taimiras dienvidiem pārcēlās evenki un jakuti no Ļenas un Oļeņokas upju ielejām, kur tie sajaucās as vietējiem evenkiem, enciem un tā sauktajiem «tundras zemniekiem» — krievu agrīnajiem kolonistiem Hatangas un Dudinkas upju ielejās. Pēc citas versijas dolgani ir pārtjurkota (jakutu ietekmē) neliela tungusu saimes tauta. Dolganiem ilgi nebija sava kopīga pašnosakuma un to grupas identificēja sevi pēc dzimtu nosaukumiem. No 1935. gada Taimiras nacionālajā apvidū tiek tika pieņemts oficiāls nosaukums «saha» (tāds ir arī jakutu pašnosaukums). 1939. gada tautskaitē tie tika pieskaitīti jakutiem. 1959. gada tautskaitē ti tika izdalīti kā atsevišķs etnoss, bet publikācijā pieskaitīti jakutiem. Nosaukums «dolgani» cēlies no viena no dzimtu vārdiem un nozīmē ‘vidējais’, ‘iekšējais’.

## Apdzīvotības areāls
Lielākā daļa dolganu dzīvo Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā (5517 cilvēku 2002. gadā), kur tie veido 15,7 % no iedzīvotāju kopskaita, kā arī Sahas Republikas Anabaras nacionālajā (dolganu—evenku) ulusā (1484 cilvēki 2010. gadā), kur tie veido 42,4 % no iedzīvotāju kopskaita. Lielākā daļa dolganu tradicionāli nodarbojas ar briežkopību, medībām un zveju.

## Valoda
Dolganu valoda pieder pie tjurku valodu saimes, tuvu radniecīga jakutu valodas, dažkārt tiek uzskatīta par tās dialektu, ko ietekmējusi evenku valoda. Rakstība kopš 1970. gada. Pirmā grāmata — dzejnieces Ogdo Aksjonovas dzejoļu krājums — izdota 1973. gadā, bet 1984. gadā izdota pirmā ābece.

## Atsauces

## Ārējās saites
Monotalamejas

**Monotalamejas** (*Monothalamea*) ir foraminīferu klase, kas iekļauj sevī foraminīferas ar vienkameras aglutinētu vai organiska materiāla čaulu. Šajā grupā ieskaitītas visas ģintis, kas tradicionāli pārstāv Allogromiida un Astrorhizida kārtas, kā arī dziļūdens "gigantu" *[[Xenophyophorea]]*. Šajā klasē ir iekļautas saldūdens un jūras bezčaulu amēbveida sugas un ekoloģiskās kladas ar neizpētītu morfoloģiju. Par šīs grupas daudzveidību ģeoloģiskajā vēsturē ir grūti spriest, jo tās pārstāvji parasti neatstāj fosilizētas paliekas.

Šī grupa tiek uzskatīta par parafilētisku, un iekļauj sevī visu foraminīferu senčus, tajā skaitā gan monotalamejveidīgās, gan arī politalamejveidīgās grupas. Nākotnē ir nepieciešams veikt detalizētu filoģenētisko analīzi, lai šo grupu sadalītu vairākās neatkarīgās monotalameju līnijās.

## Sistemātika
Monotalameju kārtas, kā arī *[[incertae sedis]]* taksoni::
*klase: **Monothalamea** Haeckel, 1862
::*kārta: Allogromiida Loeblich & Tappan, 1961
::*kārta: Astrorhizida Brady, 1881
:**Incertae sedis*
::::::*ģints: Flexammina Voltski & Pawlowski, 2015
::::::*ģints: Lagenidiopsis Golemansky, 1974
::::::*ģints: Leannia Apothéloz-Perret-Gentil & Pawlowski, 2014
::::::*ģints: Nellya Gooday, Anikeeva & Pawlowski, 2010
:::::*dzimta: Lieberkuehniidae Siemensma, at all, 2020
:::::*dzimta: Reticulomyxidae Page, 1987, emend. Huelsmann, 2014
::::*apakškārta: Xenophyophoroidea Lister, 1909

## Atsauces
Piranas līcis

**Piranas līcis** (, ) ir līcis Adrijas jūras galējos ziemeļos, daļa no Triestes līča dienvidu daļas pie Piranas pilsētas. Līča akvatorija sadalīta starp Slovēniju un Horvātiju. Uz dienvidiem no līča — Istras pussala. Lielākās apdzīvotās vietas līča krastos — Pirana, Portoroža un Lucija Slovēnijā, kā arī Savudrija Horvātijā. Līča krastā — Sečovļes sāls ieguves vieta.

Kopš Dienvidslāvijas sabrukšanas 1991. gadā Piranas līča akvatorija ir robežstrīda objekts starp Slovēniju un Horvātiju. Šī strīda dēļ 2008. gadā Slovēnija bloķēja Horvātijas iestāšanās sarunas Eiropas Savienībā. Tā piekrita sarunu atjaunošanai, kad abas puses piekrita pildīt ANO šķīrējtiesas lēmumu. 2017. gada 29. jūnijā arbitrāža pieņēma lēmumu. To apsveica Slovēnija, tomēr Horvātija paziņoja, ka tā atsakās to izpildīt.

## Ārējās saites
Limbažu slimnīca

**Limbažu slimnīca** ir pirmā līmeņa slimnīca, kas atrodas Klostera ielā 3 Limbažos. 
Slimnīcā darbojas uzņemšanas nodaļa, dienas stacionārs, kā arī poliklīnika Klostera ielā 6A, diagnostiskie kabineti un laboratorija.

## Vēsture
thumb|250px|Limbažu slimnīcas jaunā ēka (1937).
1392. gadā līdzās Limbažu pilsētai uzcēla slimnīcu spitālīgo, bet 100 gadus vēlāk - arī venerisko slimību ārstēšanai. Slimniekus apkopušas Sv. Annas sieviešu klostera mūķenes. Pilsētā darbojās arī franciskāņu klosteris. Limbažu slimnīca ar 20 gultām un nespējinieku nams izveidoti 1861. gadā.

Pirms Pirmā pasaules kara pilsētas slimnīca atradās P. Zeiberta namā Parka ielā 7.
1928. gadā Limbažu pilsētas slimnīcu ar 30 gultas vietām iekārtoja namā Dārza ielā 10, 1935. gadā atklāja bakterioloģisko labaratoriju.
Limbažu pilsētas un apkārtnes veselības aizsardzības savienības slimnīcas ēka celta funkcionālisma stilā 1936. gadā pēc arhitekta Aleksandra Klinklāva projekta. Darbu slimnīca uzsāka 1937. gada novembrī, tajā bija 53 vietas - terapijas, ķirurģijas, dzemdību, ginekoloģijas un lipīgo slimību nodaļās. Pēc mēneša slimnīca nopirka tolaik labāko rentgena aparātu, darbojās arī ķīmiski-bakterioloģiskā laboratorija. Pirmais slimnīcas direktors bija Juris Paegle (1900-1964), kuru gadu vēlāk nomainīja Juris Jerums (1907-1980).

Pēc Otrā pasaules kara 1947. gadā Limbažu pilsētas slimnīcu pārdēvēja par Limbažu apriņķa slimnīcu, 
1949. gadā par  Limbažu rajona slimnīcu, 1958. gadā par Limbažu rajona apvienoto slimnīcu, 1962. gadā par Limbažu zonālo slimnīcu, 1967. gadā par Limbažu rajona centrālo slimnīcu.
1994. gadā tā atguva Limbažu slimnīcas nosaukumu.
No 1997. gada tā bija Limbažu rajona pašvaldības uzņēmums bezpeļņas organizācija "Limbažu slimnīca", kurai 1998. gadā pievienoja Limbažu rajona poliklīniku. 2004. gadā to pārdēvēja par SIA „Limbažu slimnīca”, kas darbojās kā daudzprofilu lokālā slimnīca. 2009. gadā slimnīcu reformas gaitā slēdza visas stacionāra nodaļas.

## Atsauces
Kvenkas katedrāle

**Svētās Marijas un Svētā Juliāna katedrāle** () jeb **Kvenkas katedrāle** () ir 12. gadsimta Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Spānijas pilsētā Kvenkā. Viena senākajām gotiskajām baznīcām Spānijā.

1177. gadā Kastīlijas karalis Alfonso VIII padzina maurus no Kvenkas. 1196. gadā uz mošejas pamatiem tika sākta katedrāles būvniecība, kas tika pabeigta 1257. gadā. Tomēr katedrāles pārbūve turpinājās arī turpmākajos gadsimtos. Tā tika pārbūvēta 15., 16., un 17. gadsimtos. 20. gadsimta sākumā tika daļēji rekonstruēta fasāde, jo 1902. gadā sabruka zvanu tornis (*giraldo*).


Catedral_Cuenca.jpg
Cuenca,_Catedral_de_Santa_María_y_San_Julián-PM_65311.jpg
Catedral_de_Cuenca._Claustro.jpg
CastillaLaMancha_Cuenca_Catedral5_tango7174.jpg


## Ārējās saites

*
Ronnebī lidosta

**Ronnebī lidosta** () ir starptautiska lidosta Zviedrijas dienvidos starp Karlkrūnu un Karlshamnu.

Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2020. gadā nodrošināja aviosabiedrības *[[Air Leap]]* un *[[Scandinavian Airlines]]* uz Stokholmu.

## Ārējās saites

*
ChaulaTV

"**ChaulaTV**" bija izklaides interneta televīzijas kanāls Latvijā. "ChaulaTV" sastāvēja no kanālu grupas, kuri raidīja par dažādām tēmām — kultūru, modi, sportu un citām.

Biedrība "Chaula.tv" reģistrēta 2011. gadā un līdz 2020. gadam tai bijis sabiedriskā labuma organizācijas statuss. 2011. gadā šīs televīzijas izveidē piedalījās Biznesa augstskola "Turība", "Digitālās ekonomikas attīstības centrs" DEAC un uzņēmējs Māris Gailis.

Kanāls un portāls ir slēgts kopš 2021. gada septembra, jo nav kanālu īpašnieka, bet licence bija aktīva līdz 2022. gadam. 

## Atsauces
Luijs Truseljē

**Luijs Truseljē** (; dzimis , miris ) bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur riteņbraukšanā izcīnīja bronzas medaļu. Plašāk pazīstams kā 1905. gada Tour de France uzvarētājs.

## Biogrāfija
Truseljē ir dzimis 1881. gada 29. jūnijā Parīzē. Viņš nāca no bagātas ģimenes, kurai Parīzes centrā bija ziedu bizness. Viņa brāļi Leons un Andrē arī bija riteņbraucēji.

Pirmās sacensības, kur zināms, ka viņš ir startējis, bija 1900. gada vasaras olimpiskās spēles Parīzē. Spēlēs viņš startēja riteņbraukšanas punktu braucienā, kur ieguva bronzas medaļu, piekāpjoties itālim Enriko Brusoni un vācietim Kārlim Duilam. Viņš startēja arī 25 kilometru braukšanā, taču nefinišēja.

Profesionālo karjeru L. Truseljē aizsāka tikai pēc olimpiskajām spēlēm un 1900. gada Ziemassvētkos viņš startēja savās pirmajās profesionālajās sacensībās.

1903. gadā viņš startēja velobraukšanas sacensībās Bordo—Parīze, kas bija viņa pirmās garās sacensības. Šajās sacensībās viņš finišēja otrajā vietā aiz Ipolīta Okuturjē, tomēr dažas dienas vēlāk tika diskvalificēts, jo sacensību laikā viņš bija braucis aizvējā aiz automašīnas.

1905. gadā L. Truseljē startēja savās pirmajās *[[Tour de France]]* sacensībās. Viņš dominēja sacensībās, uzvarot piecos posmos, 3021 kilometrus veicot 110 stundās 26 minūtēs un 58 sekundēs ar vidējo ātrumu 27,48 km/h. 1906. gadā viņš atkal startēja *Tour de Franc*e, taču šoreiz izcīnīja 3. vietu. 1908. gadā viņš uzvarēja Bordo—Parīze sacensībās.

Profesionālo karjeru L. Truseljē pārtrauca tieši pirms Pirmā pasaules kara un pārņēma ģimenes uzņēmumu.

Viņš nomira 1939. gada 24. aprīlī, Parīzē.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Luijs Truseljē (SOK profils) 
* Luijs Truseljē (''Olympedia'' profils) 
* Luijs Truseljē (''Sports Reference'' profils)
Medus iela (Rīga)

**Medus iela** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Āgenskalnā. Medus iela sākas krustojumā ar Eduarda Smiļģa ielu un beidzas krustojumā ar Nometņu ielu, taču vidusdaļā tā ir pārrauta, faktiski sastāv no diviem atsevišķiem posmiem. Kopējais ielas garums ir 145 metri, tā ir klāta ar grants un asfalta segumu. Medus ielā ir īres namu un savrupmāju apbūve, tostarp pilsētbīvniecības piemineklis: senākais līdz mūsdienām saglabātais Pārdaugavas kompaktās apbūves fragments.

Medus iela adrešu grāmatās atrodama kopš 1880.—1883. gada. gada ar tagadējo nosaukumu.

## Ielu savienojumi
Medus iela ir savienota ar šādām ielām:
* Eduarda Smiļģa iela (T veida krustojums)
* Putekšņu iela (T veida krustojums)
* Puķu iela (T veida krustojums)
* Bišu iela (T veida krustojums)
* Nometņu iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Āgenskalns

## Atsauces
Zvāre (stacija)

**Zvāre** ir dzelzceļa stacija starp Pūres pieturu un Tukuma II staciju Sēmes pagastā dzelzceļa līnijā Ventspils—Tukums II—Rīga. Pēc Rīgas—Ventspils vilciena atcelšanas 2001. gadā stacija tiek izmantota tikai kravas satiksmei.

Tuvu gar staciju iet vecās Rīgas—Ventspils šosejas posms, tagad ceļš V1442 Tukums—Lazdas. Lokā to no austrumiem un ziemeļiem aptver Pīkstupe, 1 kilometru uz dienvidaustrumiem atrodas dabas liegums "Tumes meži". Tuvākā apdzīvotā vieta ir Vilksalas mazciems apmēram 2 km uz ziemeļiem no stacijas.

## Ārējās saites
* Stacijas foto 1940. gados
Kārlis Teodors Podnieks

**Kārlis Teodors Podnieks** (1896—1938) bija latviešu strēlnieku virsnieks, vēlāk padomju izlūkdienesta darbinieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1896. gada 28. oktobrī (pēc citiem datiem 28. jūnijā) Ikšķiles pagasta zemnieka ģimenē. Mācījās Rīgas Pētera Pāvila skolā. Pirmā Pasaules kara sākumā viņu iesauca Krievijas impērijas armijā. 1915. gadā nosūtīja mācīties Gatčinas Zemeļfrontes praporščiku skolā.
Pēc karaskolas beigšanas 1916. gadā Latviešu strēlnieku rezerves bataljona jaunākais virsnieks, tad 6. Tukuma latviešu strēlnieku pulka jaunākais virsnieks, piedalījās Ziemassvētku kaujās, 1917. gada aprīlī paaugstināts poručika pakāpē, bijis rotas komadnieris.

Pēc Oktobra revolūcijas pārgāja lielinieku pusē, 1918. gada maijā apcietināts kā dezertieris. 1918. gada decembrī viņš izbrauca uz Latviju, dzīvoja tēva mājās Ikšķiles pagastā.
1919. gada martā viņš kļuva par Padomju Latvijas armijas Rīgas rezerves pulka, tad par 26. Vitebskas kājnieku pulka instruktoru, ievainots 27. marta kaujās pie Slokas.

1919. gada oktobrī bija Latvijas armijas Rīgas kaujas rajona komandantūras virsleitnants, decembrī iecelts par Robežsargu galvenā štāba kasieri, 1920. gada februārī par Robežapsardzības III rajona saimniecības pārzini.

1920. gada oktobrī viņu arestēja kā Roberta Šteina vadītās spiegu grupas dalībnieku un 1922. gada maijā piesprieda 15 gadu ilgu cietumsodu. 1923. gadā viņu ieslodzīto apmaiņas kārtībā izsūtīja uz PSRS. 1924. gadā viņš beidza PSRS Finanšu komisariāta kursus, bija Krievijas-Persijas bankas (*Русперсбанк*) nodaļu pārvaldnieks (1924—1930), darbojās PSRS tirdzniecības pārstāvniecībā Persijā, bija tās pilnvarotais Gīlānā. 1930. gadā viņu atsauca uz PSRS un iecēla par Zivsaimniecības zinātniskā institūta direktora vietnieku, vēlāk par PSRS Prombankas (*Промбанк СССР*) metalurģijas un ķīmijas sektora direktoru.

Tā sauktās NKVD "Latviešu operācijas" laikā 1937. gada 8. decembrī apcietināts kā "kontrrevolucionāras organizācijas biedrs un kaitnieks". 1938. gada 9. februārī PSRS Augstākās tiesas kara kolēģija Podniekam piesprieda nāvessodu, 10. februārī nošauts un aprakts Komunarkas poligonā.

## Atsauces
Globotalamejas

**Globotalamejas** (*Globothalamea*) ir bentisku un planktona foraminīferu klase ar aglutinētu vai kaļķa, daudzkameru čaulu. Čaulas var būt trohospirāliskas, kā arī sastāvēt no vienas, divu vai triju  kameru virknēm. Juvenīlajā stadijā kameras var būt lodveidīgas vai izliektas. Klase izdalīta pamatojoties uz SSU rDNS molekulārajiem pētījumiem, ņemot vērā arī grupas morfoloģiskās īpatnības. Ģeohronoloģiski tās ir zināmas no kembrija līdz mūsdienām.

## Sistemātika
Globotalameju klases dalījums apaklasēs un kārtās::
*klase: Globothalamea Pawlowski, Holzmann & Tyszka, 2013
::*kārta: Carterinida Loeblich & Tappan, 1981
::*kārta: Robertinida Loeblich & Tappan, 1984
:*apakšklase: Rotaliana Mikhalevich, 1980
::*kārta: Rotaliida Delage & Hërouard, 1896
:*apakšklase: Textulariana Mikhalevich, 1980
::*kārta: Lituolida Lankester, 1885
::*kārta: Loftusiida Kaminski & Mikhalevich, 2004
::*kārta: Textulariida Delage & Hérouard, 1896
:**[[Incertae sedis]]*
::::::*ģints: † Barnardina Kalantari, 1970

(†) - izmirušu organismu grupa. 

## Atsauces
Morica iela

**Morica iela** ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Dzirciema apkaimē. Morica iela sākas krustojumā ar Usmas ielu un beidzas krustojumā ar Jaunsaules ielu. Kopējais ielas garums ir 240 metri un tā klāta ar asfalta segumu. Morica ielā ir padomju laiku daudzstāvu dzīvojamo ēku ieskauta savrupmāju apbūve. Ēka Morica ielā 15C — tekstilmākslinieka Rūdolfa Heimrāta (Heimrātu ģimenes) 1957. gadā uzbūvētā māja — ir iekļauta Kultūras pieminekļu sarakstā.

## Vēsture
Iela izveidota ap 1882. gadu ar savu tagadējo nosaukumu (), kas laika gaitā nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Morica iela ir savienota ar šādām ielām:
* Usmas iela (T veida krustojums)
* Jaunsaules iela (L veida krustojums)

## Skatīt arī
* Dzirciems

## Atsauces
Nganasani

**Nganasani** (pašnosaukums: *ня”, няа”* — ‘biedrs’) ir Krievijas Federācijas Galējos Ziemeļos mītoša samodiešu tauta. Apdzīvo Taimiras pussalu Krasnojarskas novada ziemeļos. 2010. gada Krievijas tautskaitē par nganasaniem sevi atzina 862 cilvēki. Tiek uzskatīta par vistālāk ziemeļos mītošo Eirāzijas tautu.

## Vēsture
Nganasani, domājams, cēlušies no protojukagiru grupām, kas izspiestas no Ļenas lejteces uz Taimiras pussalu, kur daļēji asimilējušas vietējās samodiešu un tungusu grupas. 17. gadsimta Krievijas materiālos atsevišķas nganasanu grupas sauktas par tavgiem vai tavgiešiem, plasidas samojediem (pēc Pjasinas upes), kurakiem, tidirisiem un vaņadiem. 19. gadsimtā dažādās naganasanu grupas konsolidējās divās — austrumu vadejevu nganasani un rietumu Avamas nganasani (pēs Avamas upes). Tradicionālā nganasanu nodarbošanās bija briežkopība, medības un zveja. 1940.—1960. gados sakarā ar kampaņu par nomadu pāreju uz nometnieku dzīvesveidu, nagnasaniem uzbūvēja trīs ciematus (Ustjavama, Voločanka un Novaja), kas gan atrodas dienvidos no to tradicionālās klejotāju teritorijas dolganu zemēs. Etnonīmu «nganasani» ieviesa 1930. gados, to veidojot no naganasanu vārda *ӈана”са, ӈана”сан* — ‘cilvēks, cilvēki’.

## Apdzīvotības areāls
Nganasani mīt Taimiras pussalas dienvidos trijos ciematos. Avamas nganasani apdzīvo Ustjavamas (260 naganasani) ciematu pie Avamas upes un Voločankas (266) ciematu Hetas vidustecē, bet vadejevu nganasani — Novajas (53) ciematu Hetas lejtecē. Ap 100 naganasanu mīt rajona centrā Dudinkā. Apmēram 100 nganasanu piekopj pusnomadu dzīvesveidu galvenokārt Dudiptas augštecē.

## Valoda
Nganasanu valoda pieder pie samodiešu valodu saimes. No 862 naganasanie valodu prot 125, galvenokārt vecāki cilvēki. Valodu pasniedz Ustavamas un Voločankas skolās no 1. līdz 9. klasei. Periodiski materiāli nganasanu valodā tiek publicēti vietējā avīzē *Taimir*, kā arī 5 reizes nedēļā pa 15 minūtēm raida Dudinkas radio. Rakstība nganasanu valodai izveidota 1990. gadā. Lielākā daļa nganasanu pārgājuši uz krievu valodu, bet daļa vadejevu naganasanu — uz dolganu valodu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Anna Haselborga

**Anna Haselborga** (; dzimusi ) ir zviedru kērlinga spēlētāja, divkārtēja ziemas olimpisko spēļu čempione un 2019. gada pasaules čempione jauktajiem pāriem.

A. Haselborga (Zviedrijas sieviešu izlases kapteine (skips)) ar savu komandu uzvarēja 2018. gada ziemas olimpisko spēļu sieviešu kērlinga turnīrā, kļuva par 2018. un 2019. gada pasaules čempionāta sudraba medaļnieci un abās sezonās uzvarēja arī Eiropas čempionātā. 2019. gadā Stavangerē kopā ar Oskaru Ēriksonu uzvarēja pasaules čempionātā jauktajiem pāriem. 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs kā sieviešu komandas skips izcīnīja bronzas medaļu. 2025. gadā viņa izcīnīja trešo Eiropas čempionāta zelta medaļu.  Milānā otro reizi karjerā kļuva par olimpisko čempioni.

## Atsauces

## Ārējās saites
Trīsvienības koledža

**Trīsvienības koledža** () ir 1546. gadā dibināta Kembridžas Universitātes koledža. To dibinājis Anglijas karalis Henrijs VIII un tā ir viena no prestižākajām un nopelniem bagātākajām koledžām universitātē.

Trīsvienības koledžas locekļi ieguvuši 34 Nobela prēmijas (visvairāk kā jebkura cita Kembridžas vai Oksfordas Universitātes koledža), 5 Fīldsa medaļas un vienu Ābela prēmiju. Tās locekļu vidū minami Frānsiss Bēkons, 6 Lielbritānijas premjerministri, fiziķi Īzaks Ņūtons, Džeimss Maksvels, Ernests Rezerfords un Nilss Bors, matemātiķi Šrīnivāsa Rāmānudžans un Maikls Atja (*Michael Atiyah*), dzejnieki Bairons un Alfreds Tennisons (*Alfred, Lord Tennyson*), vēsturnieki Tomass Makolejs (*Thomas Babington Macaulay*) un Eduards Karrs (*E. H. Carr*), filozofi Ludvigs Vitgenšteins un Bērtrands Rasels.

19. gadsimtā Trīsvienības koledža bija viena no Kembridžas apustuļu centriem. No Trīsvienības koledžas nāk trīs no pieciem Kembridžas piecinieka pārstāvjiem, tostarp pazīstamākais no tiem — Kims Filbijs.

## Ārējās norādes

*
Nodosariātas

**Nodosariātas** (*Nodosariata*) ir foraminīferu klase (vai apakšklase), kas pārstāv pārsvarā brīvi peldošas formas. Klasi 1980. gadā izveidoja padomju zooloģe Valērija Mihalēviča. Ir zināma viena parazītiska suga. Ģeohronoloģiski nodosariātas ir zināmas no silūra perioda līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula ir vienkameru vai daudzkameru, pēdējā gadījumā tā ir vienrindu, spirāliska (pārsvarā involūta) vai ar smailu galu, retos gadījumos sekundāri divrindu. Kameras parasti ir lodveidīgas, ovālas, iegarenas, trīsstūrveidīgas, V-veidīgas vai pirkstveidīgas. Papildus iekšējās septas ir tikai izmirušajai *[[Colaniellida]]* ģintij (devons-perms). Kaļķa čaulu sieniņas ir monofontīnas, caurspīdīgas ar regulārām pseidoporām. Gala atvere ir vienkārša (apaļa, ovāla, spraugveidīga, pilienveidīga) vai arī sarežģīta (spirālveidīga, radiāla, sietveidīga vai ar iekšēju caurulīti).

## Sistemātika
Nodosariātu klases dalījums apaklasēs un kārtās::
*klase: **Nodosariata** Mikhalevich, 1980
:*apakšklase: Hormosinana Mikhalevich, 1992
::*kārta: Ammomarginulinida Mikhalevich, 2002
::*kārta: Hormosinida Mikhalevich, 1980
::*kārta: Nouriida Mikhalevich, 1980
::*kārta: † Pseudopalmulida Mikhalevich, 1992
::*kārta: Saccamminida Lankester, 1885
:**Incertae sedis*
:::::*dzimta: † Agglutisolenidae Mikhalevich, 2003

:*apakšklase: Nodosariana Mikhalevich, 1993
::*kārta: Delosinida Revets, 1989
::*kārta: Lagenida Delage & Hérouard, 1896
::*kārta: Nodosariida Calkins, 1926
::*kārta: Polymorphinida Mikhalevich, 1980
::*kārta: Vaginulinida Mikhalevich, 1993

(†) - izmirušu organismu grupa. 

## Atsauces
Muhtarova mošeja

**Muhtarova mošeja** (, ) ir no 1900. līdz 1908. gadam celta sunnītu mošeja, kas atrodas Krievijas Ziemeļosetijas-Alānijas republikas galvaspilsētās Vladikaukāzas centrā, Terekas upes kreisajā krastā. Krievijas Federācijas valsts nozīmes kultūras piemineklis. Mošeja ir Ziemeļosetijas musulmaņu minoritātes dievnams.

Projektu 20. gadsimta sākumā finansēja Baku naftas uzņēmējs Murtuza Muhtarovs pēc poļu arhitekta Juzefa Ploško projekta. 1934. gadā pilsētas varas iestādes nolēma mošeju nojaukt, tomēr protestu rezultātā tai tika piešķirts kultūras pieminekļa statuss. 1996. gadā pie mošejas tika uzspridzināta bumba, nodarot tai postījumus.

## Attēlu galerija

Terek Mosque.JPG
Vladikavkaz.055.Mukhtarov_(Sunni)_Mosque_(1908).Interior.jpg
Суннитская мечеть 06.jpg
Вид на Мечеть Мухтарова из владикавказского парка.jpg


## Ārējās saites
*
Vaķilti

thumb|Vaķilti, 2020. gads
thumb|Dūņupe — līcis ezera ZR daļā. 1963. gads
**Vaķilti** jeb **Vaķiltu ciemats** atrodas Ķīšezera krastā un ietilpst Trīsciemā, kas ir Rīgas pilsētas apkaime Ziemeļu rajonā. Vaķiltu ciematā atrodas Āliņģu iela, Draudzības iela, Traktoru iela un Namdaru iela.

Ciematu sāka veidot 1959. gadā, Rīgas kuģu remonta rūpnīcas strādniekiem tika iedota zeme un iespēja būvēt mājas. Apbūve bijušā ciemata teritorijā veidojusies padomju laikā, kad standarta 600 m2 gruntsgabalos tika celtas viendzīvokļa vai divdzīvokļu dzīvojamās mājas pārsvarā pēc tipveida projekta ar nelielu dārza teritoriju ap tām.

Vēsturiski Vaķiltu nosaukums veidojies no Rinku dzimtas Vaķiltu mājām, kuras celtas 19. gadsimtā. No Vaķiltu mājām nākusi pedagoģe Marta Rinka.

Vaķiltos atrodas pretplūdu aizsargdambis, kurš 2016. gadā bija daļēji izskalots un nosēdies.

Avīze "Students" 1924. gadā rakstīja, ka Vaķiltu māju ābeļu dārzu rokot, atrasti kauli un kādu laiku iepriekš tur bijušas redzamas kapu kopiņas. Veci ļaudis tās attiecinājuši uz zviedru kariem. Pašas Vaķiltu mājas, pēc viņu stāsta, arī esot no zviedru laikiem, no 17. gadsimta sākuma un to nosaukums esot cēlies no zviedra Ādama Vaķites.

## Galerija

Vaķilti, skats no augšas.jpg|Skats no augšas
Vaķilti old.jpg|thumb|Vaķilti ap 1964. gadu
Vaķilti ..jpg|Vaķilti ap 1960. gadiem
Ciemats.jpg|Skats no Rīgas 46. vidusskolas


## Atsauces
Pripetes purvi

**Pripetes purvi** jeb **Pinskas purvi** (, ) ir plaša purvu sistēma, kas atrodas Baltkrievijas dienvidos un Ukrainas ziemeļrietumos gar Pripetes upi apmēram no Brestas līdz Luņiņecai. Svarīga ūdensputnu dzīves vieta.

Ietilpst Poļesjes vēsturiskajā novadā, veido dabisko robežu starp Baltkrieviju ziemeļos un Ukrainu dienvidos. Vēsturiskās nošķirtības dēļ reģiona iedzīvotāju saglabājuši etnogrāfisko savdabību. Apvidus apstākļu dēļ vēl 20. gadsimta lielajos karos purvi ietekmēja militāro plānošanu un karadarbību. 

## Ārējās saites
Leons Žinžembrs

**Eižens Luijs Marija Leons Žinžembrs** (; dzimis , miris ) bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas 25 kilometru braucienā, kur diemžēl viņš nefinišēja.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Leons Žinžembrs (SOK profils) 
* Leons Žinžembrs (''Olympedia'' profils) 
* Leons Žinžembrs (''Sports Reference'' profils)
Šons un miroņi

**"Šons un miroņi"** () ir 2004. gada šausmu komēdija. Filmas režisors ir Edgars Raits. Scenārija autori ir Raits un Saimons Pegs, kurš arī atveido Šona lomu. Kopā ar draugu Edu, kuru atveido Niks Frosts, Šonu pārsteidz zombiju apokalipse; viņi kopā ar mīļajiem izveido slēpni iemīļotajā krogā. Pārējās lomas atveido Keita Ešfīlda, Lūsija Deivisa, Dilans Morans, Bills Naijs un Penelope Viltone. Šī ir pirmā filma ''Three Flavours Cornetto'' triloģijā, kurai seko "Krutie kruķi" (*Hot Fuzz*, 2007) un "Pasaules gals" (2013).

Filmas ideju Pegs un Raits aizguva no viņu veidotā televīzijas seriāla *[[Spaced]]*, īpaši no sērijas, kurā Pega slinkais varonis halucinē zombiju invāziju. Tāpat filmas nosaukumā un sižetā ir atsauces uz Džordža Romero režisēto filmu "Dzīvo miroņu nakts". Filmēšana norisinājās 2003. gadā no maija līdz jūnijam vairākās vietās Londonā un studijā *[[Ealing Studios]]*.

Filmas pirmizrāde notika Londonā , Apvienotās Karalistes kinoteātros to sāka demonstrēt no , bet ASV tā paša gada 24. septembrī. Filma saņēma pozitīvu kritiķu atsauksmes un piedzīvoja komerciālu veiksmi, jo pie 6,1 miljonu ASV dolāru filmas budžeta, tā nopelnīja 30 miljonu ASV dolāru, kā arī tika izvirzīta divās nominācijas BAFTA kino balvai. Televīzijas kanāla *[[Channel 4]]* labāko komēdiju filmu sarakstos filma ierindojās trešajā vietā un ātri iemantoja kulta filmas statusu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Priekules slimnīca

**Priekules slimnīca** atrodas Aizputes ielā 5 Priekulē un tajā ārstē pacientus galvenokārt no Priekules, Vaiņodes, Durbes, Grobiņas novadiem. 

2017. gadā slimnīcā strādāja 19 ārsti, 35 medicīnas māsas, 6 māsu palīgi un 15 saimnieciskie darbinieki. Slimnīcā darbojas ilglaicīgās sociālās aprūpes un sociālās rehabilitācijas centrs, traumpunkts, dienas stacionārs un poliklīnika.

## Vēsture
Priekules slimnīcas ēka ar 80 gultas vietām uzbūvēta 1959. gadā. Toreizējā Liepājas rajona slimnīcā strādāja 105 darbinieki, no tiem 17 ārsti, 35 medmāsas, 30 jaunākais personāls. Vēlāk gultu skaits palielinājās līdz 175, ķirurģijas, ginekoloģijas, terapijas, infekcijas, bērnu un dzemdību nodaļās strādāja vairāk nekā 240 darbinieku.
1986. gadā stacionāra ēkai piebūvēja poliklīnikas ēku.
 
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 1994. gadā izveidoja Liepājas rajona pašvaldības uzņēmumu "Priekules slimnīca", ko pārveidoja par  Liepājas rajona pašvaldības bezpeļņas uzņēmumu "Liepājas rajona Priekules slimnīca".
2004. gadā nodibināja SIA "Priekules slimnīca". 2009. gadā Priekules daudzprofila lokālo slimnīcu reorganizēja par ambulatoro iestādi, bet 2013. gadā par aprūpes slimnīcu.

## Atsauces
TV3 Group

thumb|300px|''TV3 Group'' birojs Viļņā 2023. gadā
***TV3 Group*** ir Baltijas valstu mediju grupa. To pārvalda Lietuvā reģistrēta pārvaldītājsabiedrība ***UAB All Media Group***, kas pastarpināti pieder ASV investīciju uzņēmumam *[[Providence Equity Partners]]*.

*UAB All Media Group* pieder Baltijas valstu uzņēmumi: *UAB All Media Lithuania*, SIA ''All Media Latvia'' un *AS All Media Eesti*.
*TV3 Group* pārvaldījumā ir televīzijas kanāli, radio stacijas, digitālā reklāmas platforma *SmartAD*, ziņu portāli, bezmaksas video satura platforma *TV3 Play*, maksas video platforma *[[Go3]]* (agrāk *TVPlay Premium*), televīzijas piegādātājs *Home3*.

## Vēsture
*TV3 Group* vēsture saistāma ar Zviedrijas mediju grupas *[[Modern Times Group]]* (*MTG*) ienākšanu Baltijas valstīs 1990. gados. Tas izveidoja televīzijas kanālu *[[TV3 Latvija|TV3]]*, kā arī iegādājās vai izveidoja citus televīzijas kanālus un radiostacijas.

2017. gada 18. oktobrī investīciju uzņēmums *[[Providence Equity Partners]]* ar Lietuvas sakaru uzņēmuma *[[Bitė Lietuva|UAB Bitė Lietuva]]* starpniecību iegādājās *Modern Times Group* biznesu Baltijā. Tika izveidota mediju grupa ***All Media Baltics***, kam nebija juridiska satura (Baltijas valstu uzņēmumu *UAB All Media Lithuania*, SIA ''All Media Latvia'' un *AS All Media Eesti* mātes uzņēmums bija *UAB Bitė Lietuva*).

2019. gadā *All Media Baltics* zīmols tika pārdēvēts par *TV3 Group*, valstu uzņēmumiem saglabājot savus nosaukumus.

2023. gada 19. jūnijā *Bitė Lietuva* paziņoja, ka reorganizēs *Bitė* grupu. Tās mediju uzņēmumi visās Baltijas valstīs tiktu apvienoti zem Lietuvā reģistrētas pārvaldītājsabiedrības. Savukārt sakaru uzņēmumi tiktu apvienoti zem *[[Bitė group]]*.
1. septembrī Lietuvā tika dibināts uzņēmums ***UAB All Media Group***; tā mātes uzņēmums kļuva Luksemburgā reģistrēts uzņēmums *PLT VII International S.a r.l.*, kas pieder *Providence Equity Partners*. *UAB All Media Group* kļuva par *UAB All Media Lithuania*, SIA *All Media Latvia* un *AS All Media Eesti* pārvaldītājsabiedrību.

2025. gada 17. decembrī tika paziņots, ka UAB *All Media Radijas* iegādājies Lietuvas radiostaciju *EXTRA FM*, pēc tam 2026. gada 3. martā radiostaciju pārdēvēja par *Radio 3*.

## Mediji pēc valodas

## Piezīmes

## Atsauces

## Ārējās saites
* TV3 Group
* All Media Group, UAB Rekvizitai