open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zemnieks

thumb|175px|Zemniece no Austrumeiropas

**Zemnieks**, **lauksaimnieks** jeb **fermeris** (no ), ir persona, kura nodarbojas ar kultūraugu un mājlopu audzēšanu. Šis amats vienmēr ir bijis viens no nozīmīgākajiem jau kopš civilizācijas pirmsākumiem, jo tieši lauksaimniecība nodrošināja cilvēku pastāvēšanu, dodot pārtiku un resursus. Lauksaimnieki spēlē izšķirošu lomu pārtikas ražošanas ķēdē, apgādājot sabiedrību ar graudiem, dārzeņiem, augļiem, gaļu, pienu un citiem produktiem.

Lauksaimniecība ir arī viens no galvenajiem ekonomikas dzinējspēkiem daudzās pasaules valstīs. Tā ne tikai nodrošina pārtikas ražošanu, bet arī dod ieguldījumu tirdzniecībā un eksporta tirgū. Daudzās attīstības valstīs lauksaimniecība veido lielāko daļu no valsts iekšzemes kopprodukta (IKP) un nodrošina darba vietas lielai daļai iedzīvotāju.

Zemnieka darbs prasa plašas zināšanas ne tikai par kultūraugu un mājlopu audzēšanu, bet arī par ekonomiku, tehniku, ekoloģiju un valsts regulējumiem. Tas ir dinamisks amats, kas prasa pielāgošanos dažādiem apstākļiem, piemēram, klimatiskajiem apstākļiem, tirgus pieprasījumam un politiskajiem faktoriem.

## Lauksaimniecības prakse mūsdienās
Mūsdienu lauksaimniecība ir ievērojami attīstījusies, pateicoties tehnoloģijām, mehanizācijai un zinātnes sasniegumiem. Mūsdienu zemnieks bieži izmanto modernus traktorus, kombainus un citas mašīnas, lai palielinātu ražīgumu, kā arī izmanto precīzās lauksaimniecības metodes, lai efektīvāk izmantotu dabas resursus un samazinātu ietekmi uz vidi.

Automatizācija un robotizācija ir kļuvušas par neatņemamu lauksaimniecības sastāvdaļu, piemēram, izmantojot automatizētus piena slaukšanas aparātus, dronus, lai uzraudzītu kultūras, un robotus, kas palīdz stādīt un ievākt ražu. Šīs inovācijas palīdz samazināt roku darba nepieciešamību un palielina lauksaimniecības produktivitāti.

## Ārējās saites
Atvars Tribuncovs

[right|thumb|220px|A.Tribuncovs [2008. gadā Rīgas "Dinamo" sastāvā]]
**Atvars Tribuncovs** (dzimis  Ogrē) ir bijušais latviešu hokejists, aizsargs, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā piedalījies divos olimpisko spēļu turnīros, kā arī 10 Pasaules čempionātos. Karjeras lielāko daļu aizvadījis dažādos Krievijas un Zviedrijas spēcīgāko līgu klubos. Trīs sezonas aizvadījis Ufas "Salavat Julajev" sastāvā.

## Karjera
Profesionālā spēlētāja karjeru A. Tribuncovs uzsāka 1992. gadā, kad spēlēja Rīgas "Pārdaugava" kluba rindās. 1995. gadā viņš pievienojās Rīgas "Stars" vienībai, bet 1996.—1997. gada sezonu aizvadīja Polijas klubā Gdaņskas "Stoczniowiec". 1997.—1998. gada sezonā A. Tribuncovs aizvadīja sešas spēles Krievijas Superlīgas klubā Maskavas "Spartak", bet atlikušo sezonas daļu aizvadīja Somijas trešajā spēcīgākajā līgā. 1998. gadā viņš pievienojās SM līgas klubam Raumas "Lukko". No 1999. līdz 2002. gadam A. Tribuncovs spēlēja dažādos Vācijas klubos, 2001.—2002. gada sezonu aizvadot DEL līgas klubā Berlīnes "Capitals". Tad gandrīz trīs sezonas A. Tribuncovs aizvadīja Ufas "Salavat Julajev", līdz 2004.—2005. gada sezonas nogalē atkal nonāca Maskavas "Spartak" rindās. 2005.—2006. gada sezonu A. Tribuncovs aizvadīja Zviedrijas Elitsērijas klubā Mora IK, bet 2006.—2007. gada sezonu iesāka SM līgas klubā Oulu "Kärpät" un pabeidza Zviedrijas kluba Farjestads BK rindās. 2007.—2008. gada sezonā Atvars atkal spēlēja divos klubos&nbsp;— sezonu iesāka Krievijas Toljati "Lada", bet pabeidza Zviedrijas MoDo Hockey kluba rindās. Tradīciju sezonas laikā spēlēt divos klubs viņš saglabāja arī 2008.—2009. gada sezonā, kuru iesāka jaunizveidotās KHL līgas klubā Rīgas "Dinamo" un pabeidza Elitsērijas klubā *Skellefteå*. 2009.—2010. gada sezonu aizvadījis Čehijā, 2010.—2011. gada sezonas sākumu — Latvijā.

### Karjera izlasē
Ilgus gadus Atvars ir bijis arī stabils Latvijas izlases spēlētājs. Tās sastāvā viņš spēlējis deviņos Pasaules čempionātos, divās Olimpiskajās spēlēs, kā arī junioru vecumā spēlējis divos Eiropas čempionātos, kā arī vienā Pasaules čempionātā junioriem.

## Trenera karjera
No 2019. līdz 2021. gadam Tribuncovs bija Latvijas čempionāta vienības HK Dinaburga galvenais treneris.

## Ārējās saites
Ķekava (upe)

**Ķekava** (arī **Ķekaviņa**, augštecē **Bakāne**) ir Daugavas kreisā pieteka Ķekavas novadā. Sākas Baldones mežos pie Ģediņkalna dienvidos no Skurbeniekiem. Tek uz rietumiem, pēc tam uz ziemeļiem pa Viduslatvijas zemienes Upmales paugurlīdzenumu, pie ietekas – pa Tīreļu līdzenumu. Augštecē un vidustecē pārsvarā tek pa mežainu apvidu ar zemiem purvainiem krastiem. Lejtecē krasti augstāki. Daudz iztaisnotu posmu. Ietek Sausajā Daugavā pie Ķekavas. Lielākās pietekas: Sūnupīte (8 km), Butleru strauts, Zites strauts, Mellais strauts, Ķežupīte. Pie Jenčiem no Ķekaviņas atzarojas Upmalnieku grāvis, kas to savieno ar Misu. Ar Misu Ķekavu savieno arī Daugavas—Misas kanāls, kas pievienojas upei aiz Rīgas apvedceļa A5 šķērsošanas un palu laikā novada uz Misu Ķekavas un daļēji arī Daugavas ūdeņus.

Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Baldones un Ķekavas pilsētas. Upi šķērso autoceļi A5, A7, P89, P91, P137.

## Tūrisms
Upes galvenais laivojamais maršruts ir 12 km garš no Jeņčiem īsi pirms A7 (''Via Baltica'') krustojuma līdz Ķekaviņas līcim Ķekavā. Otrs maršruts Ķekavā līdz Daugavai ir laivojams tikai dažas stundas gadā, kad atver Ķekaviņas dambja slūžas. Kopš 1980. gadiem šeit organizē slaloma nobraucienus.

Šis Ķekaviņas dambis ir šķērslis lašveidīgo zivju migrācijai uz nārsta vietām, kopš Rīgas HES nobloķējusi tām ceļu augšup pa Daugavu.

## Attēli

Attēls:River Ķekava in town Ķekava, February 2022 (1).jpg|Pavasara pali Ķekavā
Attēls:Ķekaviņa Ceriņu parkā.jpg|Ķekaviņa Baldonē, Ceriņu parkā
Attēls:Ķekaviņa pie Līču ielas - panoramio.jpg|Ķekaviņa Baldonē pie Līču ielas
Attēls:River Ķekava in town Ķekava, February 2022 (4).jpg|Tiltiņš Ķekavā
Attēls:River Ķekava in town Ķekava, February 2022 (7).jpg|Skats no Ķekavas brāļu kapiem


## Atsauces

## Ārējās saites
Meitupe

**Meitupe** ir Bērzenes labā pieteka Ķekavas novadā. Sākas purvainā mežā ziemeļos no Lejas ezera. Tek zemos krastos pa jauktu mežu. Lielākajā daļā tecējuma regulēta. Ietek Bērzenē ziemeļos no Riekstukalna. Pieteka Jukumstrauts. Lielu apdzīvotu vietu krastos nav. Vidustecē upi šķērso valsts autoceļš V9 (Iecava – Baldone – Daugmale).

## Atsauces
Ķekava (nozīmju atdalīšana)

**Ķekava** var būt:
* Ķekava — pilsēta Ķekavas novadā
* Ķekava — upe

## Skatīt arī
* Ķekavas pagasts
* Ķekavas novads
* Ķekavas putnu fabrika
Heimercheima

thumb|250px|Aptuvena atrašanās vieta kartē
**Heimercheima** () ir ciemats Vācijas rietumos, Ziemeļreinas-Vestfālenes zemē. 2008. gadā tajā dzīvoja 6342 cilvēki.
Sūnupe

**Sūnupe** (arī **Suņupe**, **Sūnupīte**) ir Ķekavas labā pieteka Ķekavas novadā. Sākas ziemeļos no Baldones radioaktīvo atkritumu glabātuves pie Mazsiliņu mājām. Upes tecējums visā garumā regulēts. Ietek Ķekaviņā pie loģistikas uzņēmuma *[[Dominante Park]]*. Nav vārdā nosauktu pieteku. Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Pulkarne un Sūnupes. Vecākās kartēs upes nosaukumu raksta ar īso u (*Sunnup*) un tuvējās mājas - "Sunupi".

Upi šķērso autoceļi P137 un P89.

## Atsauces
Vienkoču parks

Koktēlnieka darbīca/muzejs|thumb|250px
**Vienkoču parks** atrodas Cēsu novada Līgatnes pagasta „Vienkočos”, Gaujas nacionālā parka teritorijā Līgatnes upes krastā. Parks sākts veidot 2003. gadā. Apmeklētājiem atvērts kopš 2007. gada. Parka platība ir 9,25 ha. Parka veidotājs un īpašnieks Rihards Vidzickis.

Vienkoču parka galvenais uzdevums ir koka amatniecības un vienkoču izstrādājumu, iespējami maksimāla dabas materiālu izmantošanas un vides sakoptības popularizēšana. Parkā izveidotas vairākas zonas: muzeja teritorija; ainaviskā vide; neskartā daba; klasiskais dārzs; modernā zona; saimniecības zona.

Parka takās izvietotas koka skulptūras — dzīvnieki (arī Sarkanajā grāmatā esošie), pasaku un teiku tēli, pēc vēstures avotiem veidoti objekti (tēlnieks R. Vidzickis). Gravās iekārtotas miniatūras ūdensdzirnaviņas, uzbūvēti miniatūri vēsturisku ēku maketi. Kā viens no interesantākajiem maketiem atzīmējams Nurmižu muižas makets, kas veidots vadoties pēc vecajiem foto materiāliem un plāniem, jo pati muiža vairs nav saglabājusies, bet bijusi viena no skaistākajām un modernākajām Latvijas klasicisma stila muižām. 2005. gadā Latvijas Amatniecības Kameras Dabīga koka apstrādātāju biedrības meistari izveidoja „moku placi”, atzīmējot 1905. gada revolūcijas un soda ekspedīcijas simtgadi. Guļbūves klētī iekārtota senā kokapstrādes darbnīca-muzejs, otrā guļbaļķu mājiņā iespējams padzīvot senā un dabiski iekārtotā vidē. Pa Līgatnes upi var veikt braucienu ar vienkoča laivu. Izveidots gaismu mežs, kur katru gadu oktobra pirmajā sestdienā notiek gadskārtējā Vienkoču parka Uguns nakts. Parkā ir iekārtotas telšu un ugunskuru vietas.


File:Vienkocu Park 2020 01.JPG
File:Vienkocu Park 2020 02.JPG
File:Vienkocu Park 2020 03.JPG
File:Vienkocu Park 2020 04.JPG
File:Vienkocu Park 2020 05.JPG
File:Vienkocu Park 2020 06.JPG
File:Vienkocu Park 2020 07.JPG
File:Vienkocu Park 2020 08.JPG
File:Vienkocu Park 2020 09.JPG
File:Vienkocu Park 2020 10.JPG


## Ārējās saites
* Vienkoču parks
* panoramio.com
* Vidzemes Vidienes VidusCeļš
Rēzeknes pilskalns

**Rēzeknes pilsdrupas** ir Livonijas ordeņa pils paliekas Rēzeknes pilsētas centrā.

## Vēsture
No 9. līdz 13. gadsimtam uz pakalna Rēzeknes upes krastā atradās seno latgaļu pils.

1285. gadā Livonijas ordeņa mestrs Vilhelms Šurborgs uz šī pakalna uzcēla akmens cietoksni *Rositten* (Rozitenes pili). Cietoksnis sastāvēja no divstāvu mūra pils un akmens mūriem ar trīsstāvu torņiem un bija Rēzeknes fogtejas administratīvais centrs un Rēzeknes fogtu rezidence.

1558. gadā Livonijas ordeņa mestrs Vilhelms fon Firstenbergs pili ieķīlāja Polijas karalim Sigismundam II Augustam, Livonijas kara laikā pili 1577.—1579. gadā ieņēma Krievijas cars Jānis Briesmīgais, 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā nodēvēta par Rēzeknes pilsnovada citadeli (, *Режица*).
Pēc kara Rēzeknes pilsnovads kļuva Livonijas hercogistes Cēsu vaivadijas stārastiju. Poļu-zviedru kara laikā 1601. un 1625.—1626. gadā Rēzeknes pili ieņēma zviedru karaspēks, bet Otrā Ziemeļu kara laikā pie Rēzeknes pils 1656. gadā notika kauja, kuras laikā Rēzeknes pils tika galīgi sagrauta un zviedru karaspēkam izdevās sakaut daudz lielākus krievu spēkus. 1660. gadā to atkal iekļāva Inflantijas vaivadijas sastāvā, bet pils bija zaudējusi savu agrāko militāro nozīmi. 1712. gadā no pils bija palikušas tikai drupas.

## Attēlu galerija

Rezekne1797.jpg|Rēzeknes fogta pils drupas 1797. gadā (no J.K.Broces kolekcijas)
View on Rezeknes pilskalns in 1904.jpg|Pilskalns 1904. gadā
Commemorative stone on the Bishop's Jazeps Rancans square.jpg|Bīskapa Jāzepa Rancāna piemiņas akmens laukumā pirms pilskalna
Rezekne castle.JPG|alt=
Rēzeknes (Rositen) pils drupas (4).jpg|alt=
Rezeknes pilsdrupas vasara.jpg|alt=
Rezekne castle mound 01.JPG|alt=
Rezeknes pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Rēzeknes pilskalna 3D modelis
Rezeknes pilskalns3.jpg|alt=|Rēzeknes pilskalna 3D modelis
Rezeknes pilskalns5.jpg|alt=|Rēzeknes pilskalna 3D modelis


## Literatūra
* Karl von Loewis of Menar: Burgenlexikon fuer Alt-Livland, Riga 1922 (vāciski)

## Ārējās saites
* Rozitenes pils makets vietnē www.castle.lv
* Ordensburg Rositen (Rēzeknes pilsdrupas)  (vāciski)
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942 
* www.latvijas-pilskalni.lv
Krievijas Superlīga (hokejs)

**Krievijas Superlīga** () bija augstākā Krievijas Federācijas hokeja līga, kuras uzvarētāja kļuva par valsts čempioni. Tā beidza pastāvēt līdz ar Kontinentālās hokeja līgas izveidošanu 2008. gadā. 

## Vēsture
Krievijas Superlīgu izveidoja 1996. gadā uz Starptautiskās hokeja līgas bāzes, tajā laikā to uzskatīta par otru spēcīgāko hokeja līgu pasaulē aiz NHL. 

### Uzvarētāji

## Atsauces
Babajaga

[thumb|300px|[Viktors Vasņecovs|Viktora Vasņecova 1917. gada glezna „Babajaga”]]

**Babajaga** (, , , , , ) slāvu mitoloģijā ir meža burve, kas dzīvo meža būdā un lido ar slotu vai piestā. Viņai raksturīga divējāda daba; Babajaga var gan palīdzēt ar padomu vai burvestību, gan apēst tos, kas iemaldījušies viņas būdā.

## Atsauces
Fluorūdeņražskābe

**Fluorūdeņražskābe** ir fluorūdeņraža ūdens šķīdums. Tā ir vidēji stipra skābe, manāmi vājāka par citām halogēnūdeņražskābēm - tas izskaidrojams galvenokārt ar lielo saites stiprību starp ūdeņraža un fluora atomiem. Fluorūdeņražskābes sāļus sauc par **fluorīdiem**.

## Iegūšana
Iegūst, šķīdinot ūdenī fluorūdeņradi. Tehniskā fluorūdeņražskābe parasti satur dažādus piemaisījumus - Fe, Pb, As, heksafluorosilikātus, SO<sub>2</sub>. Lai attīrītu, to destilē iekārtās no platīna vai svina (HF nereaģē ar svinu, jo uz tā virsmas veidojas nešķīstošs svina difluorīds PbF2), atmetot pirmās destilāta porcijas. Sevišķi tīru fluorūdeņražskābi iegūst, pārvēršot tehnisko skābi par kālija hidrogēnfluorīdu (piemēram, reakcijā ar KOH) un pēc tam to termiski sadalot. Izdalījušos HF šķīdina destilētā ūdenī. Fluorūdeņražskābi glabā teflona vai polietilēna traukos, jo stiklu tā saēd. Koncentrētu fluorūdeņražskābi var uzglabāt arī tērauda traukos.

## Fiziskās īpašības
Fluorūdeņradim šķīstot ūdenī, izdalās ievērojams siltuma daudzums (59 kJ/mol). Fluorūdeņražskābei ir raksturīga azeotropā maisījuma veidošanās, kurš satur 35,35 masas % HF. Šāda maisījuma viršanas temperatūra ir 120&nbsp;°C. Pārdestilējot kā koncentrētu, tā arī stipri atšķaidītu fluorūdeņražskābi, rezultātā rodas šāds azeotropais maisījums.

Zemās temperatūrās fluorūdeņradis veido nestabilus savienojumus ar ūdeni: Н2О·НF jeb oksonija fluorīds [Н3O]F, Н2О·2НF jeb oksonija hidrogēnfluorīds [Н3O][HF2] un Н2О·4НF. Visstabilākais no tiem ir pirmais ar kušanas temperatūru −35&nbsp;°C.
thumb|left|200px|No fluorūdeņražskābes cietuši pirksti

## Ķīmiskās īpašības
Fluorūdeņražskābe ir vidēji stipra skābe ar disociācijas konstanti 6,8·10−4. Tās disociācijas pakāpe 0,1N šķīdumā ir 9%.

Fluorūdeņražskābe reaģē ar silikātiem, tai skaitā stiklu, veidojot šķīstošus heksafluorosilikātus un gāzveida silīcija fluorīdu:

:Na2O·CaO·6SiO2 + 28HF → Na2SiF6 + CaSiF6 + 4SiF4↑ + 14H2O

Tādēļ, lai fluorūdeņražskābi varētu glabāt stikla traukā, tas no iekšpuses rūpīgi jāpārklāj ar parafīnu.

Fluorūdeņražskābe reaģē ar daudziem metāliem, veidojot fluorīdus.

Tā kā fluorūdeņražskābes šķīdumā veidojas kompleksie joni H2F3−, H3F4− utt., neitralizējot tās šķīdumus, parasti veidojas nevis vienkāršie fluorīdi, bet gan **hidrogēnfluorīdi** jeb fluorohidrogenāti (piemēram, K[HF2]). Termiski sadaloties, tie atšķeļ HF.

## Izmantošana
Fluorūdeņražskābi lieto stikla kodināšanai (lai uz stikla iegūtu uzrakstu, stiklu pārklāj ar parafīnu, kura slānī izveido vēlamo uzrakstu un kodina ar HF šķīdumu). Ar fluorūdeņražskābi kodina arī silīcija plāksnītes pusvadītāju rūpniecībā. HF ietilpst dažādu elektroķīmiskās apstrādes šķīdumu sastāvā, ar ko kodina tēraudu un citus sakausējumus. Ar fluorūdeņražskābi var notīrīt smiltis no metāla lējumiem.

Analītiskajā ķīmijā fluorūdeņražskābi lieto silikātu šķīdināšanai.

Izmanto dažādu fluorīdu, heksafluorosilikātu un borfluorīdu iegūšanai, kā arī sintētisko eļļu un plastmasu ražošanā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Iron Lord

***Iron Lord*** ir Orou Mama un Ivana Jakota 1989. gadā izstrādāta un Ubisoft izdotā Atari ST viduslaiku multi arkādes žanra spēle. Tai bija ilga aizkavēšanās un haotiska izstrāde. 

Spēles žanrs ir līdzīgs Cinemaware's *[[Defender of the Crown]]* spēles žanram.

## Ārējās saites

* Iron Lord World of Spectrum mājaslapā
Superlīga

**Superlīga** var būt:
* Albānijas futbola Superlīga
* Dānijas futbola Superlīga
* Grieķijas futbola Superlīga
* Kosovas Superlīga
* Krievijas Superlīga hokejā
* Krievijas Superlīga basketbolā vīriešiem
* Krievijas Superlīga basketbolā sievietēm
* Serbijas Superlīga
* Slovākijas futbola Superlīga
* Šveices Superlīga
* Turcijas futbola Superlīga
* VEF Rīgas skolu superlīga
Jaroslavļas "Lokomotiv"

**Jaroslavļas "Lokomotiv"** () ir hokeja komanda, kura bāzēta Jaroslavļā, Krievijā un kura spēlē Kontinentālajā hokeja līgā. 2025. gadā komanda izcīnīja pirmo Gagarina kausu. Klubs trīs reizes ir izcīnījis Krievijas Superlīgas čempiones titulu — tas notika 1997., 2002. un 2003. gadā.

## Vēsture
Hokeja komanda Jaroslavļā tika izveidota 1949. gadā. Līdz pat 1983. gadam, kad komanda iekļuva PSRS hokeja līgā, lielāko daļu laika tā aizvadīja PSRS Otrajā hokeja līgā. Pēc Krievijas neatkarības atgūšanas klubs ar katru sezonu kļuva arvien spēcīgāks, 1997. gadā Pjotra Vorobjova vadībā izcīnot kluba pirmo Krievijas čempiones titulu. 2002. un 2003. gadā čehu trenera Vladimīra Vūjteka vadībā "Lokomotiv" izcīnīja vēl divus čempiones titulus. Sākot ar 2008.—09. sezonu, tāpat kā pārējās bijušās Krievijas Superlīgas komandas, komanda uzsāka spēlēt Kontinentālajā hokeja līgā. Līgas pirmajā sezonā Jaroslavļas klubs uzvarēja līgas regulārajā sezonā, taču Gagarina kausa finālā piekāpās Kazaņas "Ak Bars".

2011. gada 7. septembrī Jaroslavļas aviokatastrofā gāja bojā praktiski viss komandas pamatsastāvs. Lai arī sākotnēji tika paziņots, ka komanda piedalīsies 2011.—2012. gada sezonā, taču vēlāk komandas vadība atsauca dalību KHL.

## Spēlētāji
### Pašreizējais sastāvs
*Pēdējoreiz atjaunots 2022. gada 22. februārī.*

#### Vārtsargi
* 80  Edijs Paskvāle
* 92  Daņiils Isajevs

#### Aizsargi
* 3  Brendons Gormlijs
* 4  Aleksandrs Jeļesins
* 5  Antons Mališevs
* 8  Deniss Barancevs
* 21  Maksims Osipovs
* 53  Aleksejs Marčenko
* 73  Ņikita Čerepanovs
* 87  Rušans Rafikovs
* 93  Daņiils Misjuls

#### Uzbrucēji

* 10  Georgijs Ivanovs
* 16  Artūrs Kajumovs
* 29  Jegors Averins
* 34  Artjoms Iļjenko
* 42  Artjoms Aņisimovs
* 63  Pāvels Kraskovskis
* 68  Mihails Beljajevs
* 72  Maksims Berjozkins
* 76  Aleksandrs Perevalovs
* 78  Maksims Šalunovs
* 84  Pāvels Kudrjavcevs
* 89  Daņiils Tesanovs
* 90  Aleksandrs Poluņins
* 91  Deniss Aleksejevs
* 96  Jegors Korškovs

## Visu KHL sezonu rezultāti

## Līderi
### Komandas KHL rezultatīvākie spēlētāji

### Kluba spēlētāju rekordi
* Visvairāk gūto vārtu sezonā: Josefs Vašīčeks, 24 (2010.—11.)
* Visvairāk rezultatīvo piespēļu sezonā: Pavols Demitra, 43 (2010.—11.)
* Visvairāk gūto punktu sezonā: Pavols Demitra, 61 (2010.—11.)
* Visvairāk soda minūšu sezonā: Vitālijs Višņevskis, 124 (2008.—09.)
* Visvairāk gūto punktu sezonā, starp aizsargiem: Karels Rahūneks, 46 (2010.—11.)

### Zvaigžņu spēļu dalībnieki

## Komandas iepriekšējie logo

Attēls:Loko1.png|Kluba logo no 1989. līdz 1995. gadam
Attēls:Loko2.png|Kluba logo no 1998. līdz 2000. gadam
Attēls:Loko3.png|Kluba logo no 2000. līdz 2006. gadam


## Atsauces

## Ārējās saites
*Kluba oficiālā mājaslapa
Irtiša

**Irtiša** ( ;  ;  ; , *Erqisi*) ir upe Sibīrijā, Obas lielāka pieteka, kas sākas Džungārijas kalnos. Irtiša ir garāka par Obu, kurā tā ietek. Galvenās pietekas ir Tobola un Išima. Oba kopā ar Irtišu veido nozīmīgu Āzijas sateces baseinu, iekļaujot lielu daļu Rietumsibīrijas un Altaja kalnus.

## Ārējās saites
Vitālijs Višņevskis

**Vitālijs Višņevskis** (; dzimis 1980. gada 18. martā) ir bijušais Ukrainā dzimis Krievijas hokejists, aizsargs. Karjeras laikā aizvadījis 552 spēles Nacionālajā hokeja līgā. Krievijas hokeja izlases sastāvā kļuvis par 2009. gada pasaules čempionu.

## Spēlētāja karjera
No 1995. līdz 1999. gada Višņevskis spēlēja Jaroslavļas "Torpedo" rindās, aizvadot spēles gan Augstākajā, gan Pirmajā, gan 1998—99 sezonā arī Superlīgā.
1998. gadā viņu ar augsto 5. numuru draftēja NHL klubs Anahaimas "Mighty Ducks", kuras rindās Visņevskis spēlēja līdz pat 2006. gadam. 2004-05 NHL sezonas lokauta laikā Vitālijs spēlēja Krievijas Superlīgas kluba Voskresenskas "Himik" rindās. Pirms 2006—07 sezonas Višņevskis tika aizmainīts uz citu NHL klubu — Atlantas "Thrashers", bet sezonas nogalē, pēc 52 "Thrashers" rindās aizvadītām spēlēm, viņš nonāca Našvilas "Predators". 2007—08 sezonu Višņevskis aizvadīja Ņūdžersijas "Devils" rindās. 2008. gada vasarā Vitālijs atgriezās Krievijā, aizvadot divas sezonas Jaroslavļas "Lokomotiv" sastāvā.

No 2010. līdz 2012. gadam spēlēja Sanktpēterburgas SKA rindās, taču tad atgriezās "Lokomotiv", tās sastāvā spēlējot no 2012. līdz pat 2015. gadam. 2015. gada septembrī uz pārbaudes laiku pievienojās NHL klubam Anahaimas "Ducks", taču vietu tā rindās neizcīnīja. Turpmākās divas sezonas Višņevskis izlaida, taču 2017.—18. gada sezonu aizvadīja Čerepovecas "Severstal" rindās, pēc tās noslēdzot karjeru.

Krievijas izlases rindās Višņevskis spēlējis trijos Pasaules čempionātos, 2004. gada Pasaules kausa izcīņā, kā arī 2006. gada olimpiskajās spēlēs. 2009. gada Pasaules čempionātā viņš izcīnīja zelta medaļas. Junioru vecumā viņš spēlēja arī divos Eiropas čempionātos U18 jauniešiem, kā arī 1999. gada Pasaules U20 čempionātā.

## Karjeras statistika
### Klubu statistika

## Ārējās saites
Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēle

[right|thumb|350px|KHL [Pirmā Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēle|pirmā Zvaigžņu spēle tika aizvadīta Sarkanajā laukumā ]]
**Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēle** ir hokeja spēle, kura norisinās katru Kontinentālās hokeja līgas sezonu un kurā tiekas līgas spēcīgākie un pazīstamākie hokejisti. Pirmās maiņas spēlētājus nosaka interneta balsojums, otrās maiņas - žurnālistu balsojums, bet trešo spēlētāju maiņu nosaka līgas vadība.
Baltalksnis

**Baltalksnis** (*Alnus incana* (L.) Moench) ir daudzgadīgs bērzu dzimtas koks. Latvijā bieži sastopams.

## Apraksts
Tas ir līdz 20 m garš, vasarzaļš, vienmājas koks. Miza pelēka, gluda. Lapas veselas, olveidīgas ar nevienādi zobainu malu. Lapas pamats ieapaļš. Virspuse zaļa, kaila, apakšpuse pelēka, tūbaina. Vīrišķie un sievišķie ziedi atrodas šķirti uz viena un tā paša koka. Vīrišķās ziedu spurdzes garas, nokarenas, sievišķās īsas, gandrīz sēdošas. Zied pirms lapu plaukšanas marta beigās un aprīlī, sēklas izbirst oktobrī. 

## Biotopi
Aug mitrās un krūmainās pļavās, zāļu purvos, upju ielejās pieupes uzskalotās augsnēs. Primāros mežos sastopams reti. Kā pioniersuga strauji aizaudzē nekoptas ganības, pamestas pļavas un tīrumus.

## Izplatība
Baltalksnis aug dažviet Eiropā (Rietumeiropā, Skandināvijā, Alpu malā), Āzijā un Ziemeļamerikā.

## Izmantošana
Baltalkšņa koksne galvenokārt tiek izmantota šķeldas un kurināmā sagatavošanai, mazāk tarai, šķiedras un plātņu ražošanai, kokogļu gatavošanai, gaļas un zivju kūpināšanai. 

## Literatūra
* Artūrs Mauriņš, Andris Zvirgzds. *Dendroloģija*. Rīga 2006. 

## Atsauces

## Ārējās saites

* latvijasdaba.lv
Kekarala

**Kekarala** ( — *Zaļā sala*) līdz 1973. gadam bija sala Kazahstānā, Arāla jūras ziemeļu daļā. Tās platība bija 273&nbsp;km² (1960. gadā), un augstākais punkts bija 163&nbsp;metrus augsts paugurs Dauta kalns. Tās ziemeļu piekrastē atradās zvejnieku ciemati Kekarala, Avana un Akbasti.

Arāla jūras izžūšanas dēļ 1960. gadā sala rietumu pusē savienojās ar sauszemi, kļūstot par Kekaralas pussalu. Kopš 1987. gada tā savienojās arī ar austrumu krastu, izveidojot Berga šaurumu un atdalot Ziemeļu Arāla jūru no Dienvidu Arāla jūras. 

2005. gadā pāri Berga šaurumam tika pabeigta Kekaralas dambja izbūve. Dambis aizkavē ūdens noplūdi no Arāla jūras ziemeļu daļas dienvidu daļā, palīdzot saglabāt un palielināt ūdens līmeni ziemeļu daļā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Langa

**Langa**, vecupes daļā saukta arī **Veclanga** un **Garupe**, sākotnējais nosaukums **Ilgupe** (*Elge Uppe*), ir Ķīšezera pieteka Rīgā un Ādažu novadā. Pirms Mīlgrāvja kanāla izrakšanas 13. gadsimtā Langa novadīja Ķīšezera ūdeņus Gaujā, upe ietecēja Gaujā vēl 18. gadsimta beigās. Tagad ūdens plūsma ir pretēja. Senā upes gultne divās vietās (rietumos no Carnikavas un rietumos no Garciema) aizbērta ar ceļojošajām kāpām. Vecupes daļa starp Garciemu un Carnikavu (saukta arī par Garupi) savāc apkārtējo polderu ūdeņus un pa Eimura kanālu tiek novadīta jūrā. Vecupes posmu uz ziemeļaustrumiem no Eimura kanāla dēvē par Veclangu, tāpat tiek saukts īsais vecupes ziemeļu virzienā tekošais posms no Garciema rietumpuses līdz Eimura kanālam. Upes funkcijas pildošā daļa sākas Eimura polderī, caur kuru tekošais Langas kanāls kartēs reizēm arī tiek saukts par Langu, un ietek Ķīšezerā pie Trīsciema. Ūdens līmenis upē parasti ir zemāks par jūras līmeni. Mazūdens periodos upe stāvoša. Vējuzplūdos var tecēt pretējā virzienā — no Ķīšezera.

Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Kalngale, Garciems un Garupe. Upi šķērso autoceļš P1 un Rīgas—Skultes dzelzceļa līnija.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Daba Langa
* Dabas parka „Piejūra” dabas aizsardzības plāns :: 1. Apraksts
Garupe

**Garupe** var būt:

* Garupe — apdzīvota vieta Ādažu novada Carnikavas pagastā;
* Garupe — pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga—Skulte;
* Langas upes cits nosaukums.
Annija Leibovica

**Anna Lū "Annija" Leibovica** (; dzimusi ) ir amerikāņu portretu fotogrāfe, kuras stilu nosaka cieša sadarbība starp fotogrāfi un fotografējamo subjektu.
Jans Mareks

**Jans Mareks** (; dzimis 1979. gada 31. decembrī, miris 2011. gada 7. septembrī) bija čehu hokejists, centra uzbrucējs, Čehijas hokeja izlases dalībnieks. Savas karjeras laikā spēlēja dažādos Čehijas Ekstralīgas un Kontinentālās hokeja līgas klubos, kļūstot gan par Čehijas, gan Krievijas čempionu. 2010. gadā Čehijas izlases rindās kļuvis par Pasaules čempionu. Mareks gāja bojā Jaroslavļas aviokatastrofā 2011. gada septembrī.

## Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Mareks uzsāka 1998. gadā, spēlējot Čehijas Ekstralīgas klubā Tržiņecas "Ocelari". "Ocelari" rindās Jans spēlēja līdz pat 2003. gadam. 2003. gada NHL draftā Mareku izvēlējās Ņujorkas "Rangers", taču savā tālākajā karjerā Mareks uz Ziemeļameriku nedevās. 2003.—04. sezonā Mareks uzsāka spēlēt Prāgas "Sparta" rindās. 2005.—06. sezonā, spēlējot "Sparta" sastāvā, Mareks kļuva par Čehijas čempionu, taču jau nākamajā sezonā viņš kļuva par Krievijas čempionu, aizvadot savu pirmo sezonu Magņitogorskas "Metallurg" rindās. 2008.—09. sezonā tika atzīts par KHL oktobra labāko uzbrucēju, kā arī bija otrs rezultatīvākais regulārās sezonas spēlētājs. Ar 35 gūtiem vārtiem viņš bija arī otrs labākais līgas vārtu guvējs. 2009. gada 10. janvārī Mareks spēlēja Pirmajā KHL Zvaigžņu spēlē, kurā guva vienus vārtus, kā arī atdeva vienu rezultatīvu piespēli. Pēc 2009.—10. sezonas noslēguma Mareks pievienojās Maskavas CSKA vienībai, taču, tuvojoties regulārās sezonas noslēgumam, bija skaidrs, ka CSKA izslēgšanas kārtai nekvalificēsies, tādēļ Mareks līgumu ar Maskavas klubu lauza, pievienojoties Mitišču "Atlant" sastāvam.

2011. gada 7. septembrī spēlētājs gāja bojā Jaroslavļas aviokatastrofā.

2012. gada augustā Mareka bijušais klubs Magņitogorskas "Metallurg" iemūžināja viņa 15. numuru.

Čehijas hokeja izlases rindās spēlējis 2007., 2009., 2010. un 2011. gada Pasaules čempionātos, 2010. gadā izcīnot Pasaules čempiona titulu, bet 2011. gadā kopā ar izlasi izcīnot bronzas medaļas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Toni Mortensons

**Toni Mortensons** (; dzimis 1980. gada 23. jūnijā) ir bijušais zviedru hokejists, uzbrucējs. Karjeras laikā spēlējis Zviedrijas, Krievijas un Šveices vadošajās līgās, 2003.—04. gada sezonā aizvadījis sešas spēles Nacionālās hokeja līgas kluba Anahaimas "Mighty Ducks" sastāvā. Zviedrijas hokeja izlases rindās izcīnījis trīs pasaules čempionātu medaļas.

## Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Mortensons uzsāka 2000. gadā, kad, pēc spēlēšanas junioru klubā, nonāca Zviedrijas Elitsērijas klubā Brynas IF, kura rindās aizvadīja divas sezonas. 2003.—04. sezonā Mortensons aizvadīja 6 spēles NHL kluba Anahaimas "Mighty Ducks" rindās, bet pēc tam četras sezonas aizvadīja citā Zviedrijas Elitsērijas klubā — *[[Linköping HC]]*.

2008.—09. sezonā hokejists tika izīrēts KHL klubam Kazaņas "Ak Bars", tā sastāvā kļūstot par pirmo līgas čempionu un izcīnot Gagarina kausu. Viņš spēlēja arī Pirmajā līgas Zvaigžņu spēlē. 2010.—11. un 2011.—12. gada sezonās Mortensons tika izīrēts Sanktpēterburgas SKA vienībai. 2012. gada vasarā hokejists ar SKA noslēdza trīs gadu līgumu. 2014.—15. gada sezonā kopā ar SKA izcīnīja jau savu otro Gagarina kausa titulu.

No 2015. līdz 2017. gadam Mortensons spēlēja Šveices hokeja līgas komandā *[[HC Lugano]]*, taču tad vienu sezonu aizvadīja *[[Linköping HC]]* rindās. Karjeras izskaņā Mortensons aizvadīja divas sezonas Allsvenskan līgas komandā *[[Almtuna IS]]*.

Zviedrijas izlases rindās Mertensons spēlējis 2006., 2007., 2008. un 2010. gada Pasaules čempionātos, 2006. gadā izcīnot zelta medaļu.

## Ārējās saites
Kevins Dallmans

**Kevins Dallmans** (; dzimis 1981. gada 26. februārī) ir bijušais kanādiešu hokejists, aizsargs, Kazahstānas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 154 spēles Nacionālajā hokeja līgā. 11 sezonas spēlējis Kontinentālajā hokeja līgā, deviņas no tām aizvadot Astanas "Baris" sastāvā.

## Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Dallmans aizsāka 2002. gadā, kad, pēc Ontario hokeja līgas kluba Gelfas "Storm" rindās četrām aizvadītām sezonām, pievienojās AHL klubam Providensas "Bruins". Tās sastāvā Dallmans aizvadīja trīs sezonas, līdz 2005.—06. sezonai, kad iekļuva Bostonas "Bruins" sastāvā, aizvadot tajā 21 spēli. Sezonas vidū Kevins tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues" vienību, kuras rindās pabeidza sezonu. 2006.—07. un 2007.—08. sezonu Dallmans aizvadīja Losandželosas "Kings" sastāvā.

2008. gada vasarā Dallmans pievienojās KHL klubam Astanas "Baris". 2008.—09., 2009.—10. un 2011.—12. sezonā bija KHL regulārās sezonas rezultatīvākais aizsargs, pildīja "Baris" komandas kapteiņa funkcijas. Piedalījies arī visās četrās līgas Zvaigžņu spēlēs.

2012. gadā no Kazahstānas kopā ar ģimeni tika izraidīts. Nākamo sezonu hokejists uzsāka Sanktpēterburgas SKA sastāvā. Pēc divām SKA aizvadītām sezonām Dallmans tomēr atgriezās Astanas "Baris", 2014. gada maijā noslēdzot ar klubu trīs gadu līgumu. 2015.—16. gada sezonā ceturto reizi karjerā kļuva par rezultatīvāko KHL aizsargu. 2019. gada vasarā paziņoja par karjeras beigšanu.

2013. gada ievadā Dallmans pieņēma Kazahstānas pilsonību, jau februārī spēlējot Kazahstānas hokeja izlases sastāvā Olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīrā Rīgā. Izlases rindās spēlējis četros pasaules čempionātos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tamazs Pertija

**Tamazs Pertija** (; dzimis ) ir bijušais Gruzijas futbolists, pussargs, tagad futbola treneris. Karjeras noslēgumā pārsvarā spēlējis Latvijas klubos. Pēc spēlētāja karjeras beigām palicis dzīvot Latvijā, kur darbojas kā futbola treneris un organizators. 2026. gadā viņš kļuva par Gruzijas futbola kluba Poti "Kolkheti 1913" galveno treneri.

## Trenera karjera
Pirmā komanda, ko T. Pertija trenēja no 2007. gada, bija Daugavpils "Dinaburg". 2009. gada oktobrī LFF diskvalificēja Pertijas vadīto *Dinaburg FC* no Latvijas futbola Virslīgas saistībā ar aizdomām par spēļu sarunāšanu uz konkrētiem rezultātiem un līdzdalību totalizatoros. Pertijam un kluba prezidentam Oļegam Gavrilovam tika piešķirta mūža diskvalifikācija Latvijas futbolā. 2010. gada 2. jūnijā LFF diskvalifikāciju atcēla un sodu samazināja. Šis lēmums izraisīja pretrunīgu reakciju. Tajā pašā dienā *FC Daugava* T. Pertiju atkārtoti apstiprināja par komandas galveno treneri, nomainot Sergeju Pogodinu. Klubu viņš pameta 2011. gada jūlijā pēc paša vēlēšanās, pamatojot to ar kluba īpašnieka maiņu. Pēc pāris nedēļām viņš kļuva par JFK Olimps galveno treneri.

2012. gada decembrī T. Pertija kļuva par Skonto FC galveno treneri un trenēja to līdz 2016. gadam. Pēc tam Pertija pārņēma FK Liepāja galvenā trenera amatu. 2019. gada februārī Pertija kļuva par Valmieras Glass ViA galveno treneri, bet vēlāk atgriezās Liepājā un vadīja klubu līdz 2024. gada novembrim.

T. Pertija pēc karjeras beigām vēl spēlēja telpu futbolu amatieru līmenī Daugavpils futzāla čempionātā.

2026. gada martā T. Pertija atgriezās Gruzijā, kļūstot par futbola kluba Poti "Kolkheti 1913" galveno treneri.

Pertijas bērnības draugs ir gruzīnu futbolists un politiķis Kaha Kaladze.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hamās

***Hamās*** (, ) ir Palestīnas sunnītu paramilitāra organizācija un politiskā partija, kas ieguvusi lielāko daļu vietu Palestīnas Administrācijas Likumdošanas padomē. 
Eiropas Savienība, ASV, Izraēla, kā arī vairākas citas valstis uzskata *Hamās* par teroristisku organizāciju.

## Vēsture
Organizācija dibināta 1987. gadā pirmās palestīniešu intifādas laikā. Dibinātāji bija Musulmaņu brālības palestīniešu spārna biedri šeihs Ahmeds Jāsīns, Abdels Azīzs Rantīsī un Muhameds Taha.

Tās nosaukums parasti tiek traktēts kā akronīms no  *()*, kas nozīmē *Islāmiskā pretošanās kustība*. Vārdam *hamās* arābu valodā ir nozīmes "centība", "iedvesma", "entuziasms".

2023. gada 7. oktobrī palestīniešu kaujinieku grupējumi, galvenokārt *Hamās* un Palestīnas islāma džihāds kopā ar Tautas fronti Palestīnas atbrīvošanai, no Gazas joslas veica plašu uzbrukumu Izraēlai un veica uzbrukumus Izraēlas kopienām un  militārajiem spēkiem pāri robežai. 
Viens no uzbrukuma galvenajiem rīkotājiem bija Jahja Sinvars, kuru nogalināja 2024. gada 17. oktobrī.

## Skatīt arī
* Islāmisms
* Izraēlas—''Hamās'' karš (kopš 2023. gada)

## Atsauces

## Ārējās saites
Paenibacillus

***Paenibacillus*** ir baktēriju ģints, kura sākotnēji bija apvienota ar *[[Bacillus]]* ģinti. No latīņu valodas *paene* nozīmē "gandrīz". Līdz ar to sanāk, ka šīs ģints nosaukumu latviski var tulkot šādi: "gandrīz baciļi".

## ''P. dendritiformis''
Ostinas Teksasas Universitātes zinātnieki pētījumos ir atklājuši, ka šīs ģints baktērijas *[[P. dendritiformis]]* nonāvē savus sugas brāļus, tiklīdz ir attīstījušās vienu vecāku nākamās paaudzes kolonijā. Toties citas radniecīgās baktēriju sugas tās nenogalina.

*P. dentritiformis* divas kolonijas nekad nepaplašinās tā, lai tās savstarpēji saskartos. Zinātnieki izvirzīja hipotēzi, ka kolonijas savstarpējo attālumu noskaidro, apmainoties ar ķīmiskiem signāliem. Novietojot stikla plāksnīti starp tām, abas kolonijas katra no savas puses momentā izplatījās līdz stiklam, it kā otras kolonijas nemaz nebūtu, kas šo hipotēzi apstiprināja.

## Atsauces un piezīmes
Teksasas Universitāte Ostinā

thumb|200px|Teksasas Universitātes ģerbonis.

**Teksasas Universitāte Ostinā** () ir valsts universitāte, kura atrodas Ostinā, Teksasas štātā. Tā ir viena no lielākajām universitātēm ASV ar 50 000 studentiem. Tā ir dibināta 1883. gadā.

## Ārējās saites
*  Teksasas universitātes oficiālā mājas lapa
Teksasas Universitāte

**Teksasas Universitāte** (*University of Texas*) var būt:

* Teksasas Universitāte Ostinā
* Teksasas Universitāte Ārlingtonā
* Teksasas Universitāte Dalasā
* Teksasas Universitāte Elpaso
* Teksasas Universitāte Sanantonio
Lilaste (upe)

**Lilaste**, saukta arī **Līlaste**, ir 1,67 km gara Lilastes ezera notece uz Baltijas jūras Rīgas līci. Tek cauri augstai piekrastes kāpu grēdai. Ūdenstecei nav pieteku. Mūsdienās Lilaste ir Ādažu un Saulkrastu novadu robežupe. Krastos abos novados atrodas apdzīvotas vietas ar nosaukumu Lilaste. Upi šķērso autoceļš A1 un Rīgas—Skultes dzelzceļš.
thumb|left|250px|Lilastes ieteka jūrā

## Atsauces
Atlantropa

thumb|400px|Atlantropas projekts.
**Atlantropa** ir futūristisks inženiertehnisks vācu arhitekta Hermana Zergela 1920. gadu projekts.

## Projekts
Zergels piedāvāja aizšķērsot Gibraltāru un Dardaneļus ar hidroelektriskiem dambjiem. Pēc viena no variantiem dambis šķērsotu Vidusjūru arī no Sicīlijas uz Tunisiju. Šādu būvju rezultātā Vidusjūras līmenis pazeminātos, kā rezultātā tiktu ne tikai iegūta lēta elektroenerģija, bet tiktu izmainīts Sahāras klimats, lai tā būtu izmantojama lauksaimniecībai. Eiropa un Āfrika kļutu par vienotu kontinentu — Atlantropu. Vidusjūras vietā izveidotos divas mākslīgas jūras — Sahāras un Kongolēzijas.

## Projekta liktenis
Kad projets tika izsludināts, vislielākos protestus tas izsauca Dienvideiropas iedzīvotājos, kas nevarēja savu dzīvi iedomāties bez jūras. Nacistu valdīšanas laikā Vācijā Zergelam bija aizliegts savu projektu propagandēt, jo tas neguva Hitlera atbalstu. Pēckara periodā līdz pat savai nāvei 1952. g. Zergels turpināja propagandēt savu projektu.

## Skatīt arī
* Arāla jūra

## Atsauces
Lilaste

**Lilaste** var būt:
* Lilaste — upe Ādažu un Saulkrastu novados
* Lilaste  — skrajciems Ādažu novada Carnikavas pagastā
* Lilaste  — skrajciems Saulkrastu novada Saulkrastu pagastā
* Lilaste  — dzelzceļa stacija līnijā Rīga—Skulte

## Skatīt arī
* Lilastes ezers
* Lilastes Dūņezers
Kausupīte

**Kausupīte** (arī **Kausupe**) vai **Kausa**, ir Daugavas kreisā pieteka uz Ķekavas un Ogres novadu robežas. Sākas purvainā apvidū austrumos no Spaļeniekiem Baldones—Vecumnieku paugurlīdzenumā. Tek pa mežainu, purvainu apvidu zemos krastos. Ietek Rīgas HES ūdenskrātuvē pie Berkavas. Lielākās pietekas: Silupīte, Vilpīte. Krastos nav lielāku apdzīvoto vietu. Upi šķērso autoceļš P85.

## Atsauces
Nurmižu muiža

thumb|300px|Nurmižu muižas kungu māja.
thumb|300px|right|Nurmižu muiža
thumb|300px|Nurmižu muižas atliekas (2014).
**Nurmižu muiža** *(Nurmis)* atrodas Siguldas novada Siguldas pagasta Nurmižos starp Siguldu un Līgatni. 1920. gadu sākumā muižā tika ierīkota lauksaimniecības skola. 1944. gadā karadarbībā muižas kungu māja tika nopostīta un pēc kara pamazām tika nojaukta.

## Vēsture
1755. gadā Nurmižu muiža nonāca Georga fon Duntena īpašumā.
Nurmižu muižas kungu māja celta 1795. gadā, aizvietojot novecojošo koka mitekli, kas sen vairs neatbilda muižnieku prasībām. Nurmižu muiža piederēja Duntenu dzimtai. Dunteniem piederēja arī Sējas, Grāves un Dūjas muiža, kā arī īpašumi Igaunijā. Tā bija viena no 18. gadsimta modernākajām Vidzemes celtnēm. Centrālā būve, kas caur zemiem pusloka korpusiem savienoti ar nelieliem divstāvu paviljoniem aizgūti no romiešu villu paraugiem. Sākumā dzīvošanai piemērota bija tikai muižas centrālā daļa, bet dzīvojamo telpu trūkums spieda pielāgot dzīvošanai arī sānu korpusus.

Līdz mūsdienām ir saglabājies Bīriņu mājskolotāja Vilhelma Krauzes apraksts, kurā ar sajūsmu aprakstīta jaunā kungu māja. Arī citi ceļotāji savos aprakstos ar sajūsmu pieminējuši Nurmižu muižu un tās skaisto parku. Johans Kristofs Broce 1796. gadā savā zīmējumā ilustrējis Nurmižu muižu. Šajā laikā vēl stādījumi ap muižu bija nelieli. Nurmižu muižas jaunie staļļi ir viena no senākajām Latvijas ampīra celtnēm.

Tika uzcelta arī oranžērija (skaista klasicisma celtne), kuras celtniecībā izmantots dabīgais šūnakmens.

Georgs Veinfolds fon Duntens mira 1845. gadā. Muižu mantoja viņa brāļadēls Vilhelms Duntens. Par muižas pēdējo īpašnieku kļuva Reinhards fon Dālvigs, kas 1901. gadā saņēma Krievijas senāta atļauju pievienot savam uzvārdam fon Duntenu uzvārdu un titulu.

Mūsdienās no muižas ēkas pāri palicis ir tikai kreisais korpuss, kas atrodas uz sabrukšanas robežas. Līdz mūsdienām daļēji ir saglabājusies oranžērija, kā arī staļļi. Šodien ir grūti iztēloties vietu, kur kādreiz atradās greznā ēka.

## Skatīt arī
* Latvijas Piļu un Muižu Asociācija

## Ārējās saites
* Panoramio.com
Pjotrs Stolipins

**Pjotrs Stolipins** (; dzimis , miris ) bija krievu politiķis, iekšlietu ministrs un Krievijas Impērijas premjerministrs. Pazīstams kā viens no 1905. gada revolūcijas galvenajiem pretiniekiem un t.s. Stolipina agrārās reformas ieviesējiem. 

Nogalināts atentātā, ko veica anarhists Dmitrijs Bogrovs.

## Dzīvesgājums
Dzimis augstmaņu ģimenē Drēzdenē, kur māte bija atbraukusi apciemot radus. Bērnību pavadīja Seredņikovas ciemā Maskavas guberņā un Žemaitijā Kalnaberžes muižā (*Kalnaberžė*) pie Ķēdaiņiem. Ģimnāzijā mācījās Viļņā un Orlā. Studēja fiziku un matemātiku Sanktpēterburgas Universitātē. Pēc universitātes beigšanas strādāja valsts darbā. No 1889. līdz 1902. gadam Stolipins darbojās Kauņā, kur bija apriņķa muižniecības vadītājs (*Уездный предводитель дворянства*).

1902. gada 30. maijā Stolipinu iecēla par Grodņas guberņas, 1903. gada 15. februārī par Saratovas guberņas gubernatoru. Enerģiski rīkojoties, Stolipinam 1905. gada revolūcijas laikā izdevās atgūt valdības kontroli pār guberņu. 1906. gada 26. aprīlī Stolipins tika iecelts par Krievijas iekšlietu ministru. Kad Krievijas imperators Nikolajs II 1906. gada jūlijā atlaida Pirmo Valsts domi, Stolipins tika iecelts par Krievijas premjerministru.

Ieviešot paātrinātus tiesas procesus un citus procesus, Stolipina valdībai lielā mērā izdevās savaldīt un neitralizēt 1905. gada revolūcijas procesus. 1907. gada jūnijā tika atlaista arī Otrā Valsts dome. Lai izveidotu zemnieku — zemes īpašnieku slāni un sašaurinātu revolūcijas sociālo bāzi, tika veikta ekonomiskā reforma, ļaujot laukos attīstīties zemnieku individuālajām saimniecībām. 

No 1905. līdz 1911. gadam pret Stolipinu tika veikti 11 atentāti, 1911. gada 14. septembrī (pēc jaunā stila) Kijivas teātrī operas izrādes laikā Stolipinu sašāva anarhists Dmitrijs Bogrovs. Pēc četrām dienām Stolipins mira. Pamatojoties uz Stolipina testamenta pirmo rindu "Gribu, lai mani apglabā tur, kur mani nogalinās", apglabāts Kijivā.

## Ārējās saites
Brantupīte (Daugavas pieteka)

**Brantupīte** ir Daugavas kreisā pieteka Ogres novadā. Sākas dienvidos no Kausu purva. Tek uz ziemeļiem pa mežainu apvidu, uzņemot Kausu purva ūdeņus. Gultne visā garumā regulēta. Ietek Daugavā pretī Pārogrei. Nav vārdā nosauktu pieteku. Upi šķērso autoceļš P85.
Brantupīte

**Brantupīte** var būt:
* Brantupīte — Daugavas kreisā pieteka
* Brantupīte — Nigras pieteka
* Brantupes cits nosaukums
Sporta skola Pārdaugava

**Sporta skola Pārdaugava** ir dibināta Rīgā 2005. gadā un to izveidoja hokeja klubs Prizma. Pārdaugava 2006. gadā kļuva par pirmo privāto sporta izglītības iestādi Latvijā, kas saņēmusi Izglītības un zinātnes ministrijas akreditāciju. Sporta skola Pārdaugava īsteno izglītības programmas hokejā un daiļslidošanā. Šobrīd Pārdaugava ir lelākā privātā hokeja sporta skola valstī.

Sporta skolā Pārdaugava izveidotās hokeja komandas piedalās LHF rīkotajās sacensībās pārstāvot visas vecuma grupas U-10, U-12, U-14, U-16, U-18 un U-20. Sporta skolas komandas piedalās gan Latvijas meistarsacīkstēs, gan arī dažādos turnīros ārvalstīs un Latvijā. Sporta skolas komandas treniņus un mājas spēles aizvada Volvo sporta centrā, Imantā Jūrmalas  gatvē 78 d.

Virslīgas komanda Prizma-Rīga 2013/2014 gada sezonā pirmo reizi kļuva par Latvijas virslīgas čempioniem, finālsērijā uzvarot HK Kurbads hokejistus.

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Volvo sporta centrs

**Volvo sporta centrs** atrodas Rīgā, Imantā, un ir uzbūvēts 2005. gadā. Volvo sporta centram piešķirts nacionālās sporta bāzes statuss un tajā izvietoti trīs mākslīgā ledus laukumi, fitnesa centrs, džudo zāle, konferenču telpa, hokeja un daiļslidošanas inventāra veikali un kafejnīca. Volvo sporta centrā spēlē HK "Prizma Rīga".

Ledus laukumu izmērs ir 28 x 56 m, A laukuma tribīņu ietilpība - 1000 sēdvietas, 450 stāvvietas.

## Ārējās saites
* Oficiālā mājas lapa
Nikolajs Valujevs

**Nikolajs Valujevs** (; dzimis , Ļeņingradā, PSRS) ir profesionāls krievu bokseris. Viņš ir smagākais un garākais (213 cm) boksa čempions.

## Boksera karjera
Pēc 23 uzvarām (no kuriem 16 gadījumos Valujevs savu pretinieku nokautēja) un neviena zaudējuma amatieru karjerā, 1993. gadā Valujevs uzsāka profesionāļa karjeru. 1999. gadā Valujevs ieguva Krievijas čempiona titulu, bet 2000. gadā - Āzijas titulu.

### Pasaules čempions
 Valujevs ieguva WBA titulu, pārspējot Džonu Ruisu pēc tiesnešu vairākuma lēmuma.  Nikolajs zaudēja savu WBA titulu Ruslanam Čagājevam pēc punktiem. Titulu Nikolajs Valujevs atguva , cīnoties pret Džonu Ruisu, sakarā ar Čagajeva savainojumu, kas liedza viņam tobrīd piedalīties sacensībās.

### Cīņas ar Holīfildu un Heju
Pēc titula atgūšanas Nikolajs aizvadīja cīņu pret boksa leģendu Evanderu Holīfildu, cīņa notika Šveicē. Holīfildam nedeva īpaši izredzes, jo viņš bija vecs un ļoti maziņš salīdzinot ar milzi Valujevu, taču Evanders aiztaisīja kritiķiem mutes apboksējot Valujevu. Taču tiesneši nolēma, ka uzvarētājs ir Valujevs. Daudzi boksa eksperti un līdzjutēji uzskata, ka Holīfilds bija pelnījis uzvaru.

WBA čempiona titulu zaudēja , kad pēc punktiem zaudēja britu bokserim Deividam Hejam.

Profesionālajā ringā Valujevu ir pārspējuši divi bokseri: Ruslans Čagajevs un Deivids Hejs.

## Personīgā dzīve
Valujevs piedzima  Ļeņingradā (šobrīd Sanktpēterburga). Viņš ir krievs, lai gan viņa vectēvs ir bijis tatārs.

Valujevs bildināja savu sievu, Gaļinu, skaitot pašsacerētu dzeju. Viņam ir divi bērni - meita un dēls. Viņa aizraušanās ir medības. Bokseris medī briežus, pīles un veprus. Klīst runas, ka Valujevs medībās netālu no Sanktpēterburgas nogalējis vepri, izmantojot vienīgi paša rokas. Jaunībā viņš nodarbojās ar ūdens polo un basketbolu, kā arī bija diska metējs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Līčupe (Ogres pieteka)

**Līčupe** (arī **Līce**, **Līča upe**, augštecē - **Bauskupīte**, **Bebrupīte**) ir Ogres labā pieteka Ogres un Cēsu novados. Upi šķērso autoceļš P4 un bijušais  dzelzceļš. Sākas Vidzemes augstienē, satekot vairākām nelielām upītēm un strautiem. Tek pa Piebalgas pauguraini un Augšogres pazeminājumu. Ļoti līkumota gultne šaurā ielejā ar augstiem krastiem. Lielākās pietekas ir Kazupīte, Vedze, Stirve, Zvannieku strauts. Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Līčupe, Kliģene.

## Atsauces
Līčupe

**Līčupe** var būt:
;Apdzīvotās vietas:
* Līčupe — Mazozolu pagasta centrs
* Līčupe — apdzīvota vieta Zaubes pagastā
* Grenctāles pienotavas cits nosaukums

;Ūdensteces:
* Līčupe — Bērzes kreisā pieteka
* Līčupe — Daugavas kreisā pieteka
* Līčupe — Lodumkas kreisā pieteka
* Līčupe — Ogres labā pieteka
* Līčupe — Raunas kreisā pieteka
* Kolgas nosaukums Latvijas teritorijā
* Lāčupītes cits nosaukums
* Leičupes cits nosaukums
* Prūdes cits nosaukums
* Vidusupes cits nosaukums

;Citi objekti:
* Līčupe — dzelzceļa pietura līnijā Rīga Preču—Ērgļi.

## Skatīt arī
* Līčupīte
Līce (ciems)

**Līce** (dažkārt arī **Līči**) ir ciems Kuldīgas novada Nīkrāces pagastā. Izvietojies austrumos Ventas ielokā  no pagasta centra Dzeldas,  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Līču (*Lizen*) pusmuižas, Līču mežniecības. Ciems atrodas Ventas un Šķērveļa ielejas dabas lieguma malā. Iepretī Līcei atrodas vieta, kur Oskara Kalpaka bataljons forsēja Ventu.

## Atsauces
Parastā zalktene

**Parastā zalktene** () ir timēliju dzimtas suga. Latvijā bieži sastopams krūms. 

## Apraksts
thumb|left|Augli
Tas ir līdz 1,5 m liels, vasarzaļš krūms. Stumbrs zarains, zari stāvi, miza gaišbrūna. Lapas veselas, lancetiskas, sakopotas pamīšus zaru galos. Zied tūlīt pēc sniega nokušanas, lapām plaukstot. Ziedi iesārti, uz zariem gandrīz sēdoši. Atrodas iepriekšējā gada lapu žāklēs zaru augšdaļā. Apziednis četrdaļīgs. Auglis — kaulenis ar sarkanu, sulīgu apvalku. Indīgs augs, satur indīgu diterpenoīdu mezereīnu, glikozīdu dafnīnu, kā arī citas toksiskas vielas.

## Biotopi
Aug mitros vai pamitros, jauktos un lapkoku mežos.

## Izplatība
Parastā zalktene ir Eirāzijas diezgan plaši izplatīta suga.

## Literatūra
* Artūrs Mauriņš, Andris Zvirgzds. *Dendroloģija*. Rīga 2006. 

## Atsauces

## Ārējās saites

* latvijasdaba.lv 
* Parastā zalktene - Daphne mezereum L.
Līčupe (Daugavas pieteka)

**Līčupe**, saukta arī **Līču strauts**, **Tome**, ir Daugavas kreisā pieteka Bauskas un Ogres novados. Sākas purvainā apvidū pie Kaulezera. Upes baseinā galvenokārt purvaini mežu masīvi un paliņu pļavas. Upes vidustecē augšpus Tomes ierīkota valsts zivjaudzētava. Daudzas nelielas pietekas ar kopgarumu 12 km. Ietek Daugavā lejpus Ķeguma HES. Daļa noteces pa apvadkanālu novadīta 2 km lejpus vecās upes ietekas. Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Tome un Tomes zivjaudzētava. Upi šķērso autoceļš P85.

## Atsauces
Ārupīte

**Ārupīte** var būt:
* Ārupīte - Sūlas pieteka
* Ārupīte - Raunas pieteka
* Arupītes, Svētupes pietekas cits nosaukums

## Skatīt arī
* Arupīte