open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anīkšči

**Anīkšči** () ir pilsēta Lietuvas ziemeļaustrumos, 33 kilometrus uz rietumiem no Utenas. pašvaldības, seņūnijas, draudzes centrs, reģionāla parka direkcijas vieta. Pilsēta atrodas pie Šventojas un Anīkštas upju satekas. Šventoja caur Anīkščiem tek no ziemeļaustrumiem uz dienvidrietumiem, pilsētas centrā uz Šventojas ir aizsprosts.

## Vēsture

Pēc arheoloģiskiem atradumiem pirmie iedzīvotāji Anīkšču apkārtnē dzīvojuši jau 9000. gadā p.m.ē. Pie pilsētas atrodas Šeimīnišķēļu pilskalns, viena no visiespējamākajām vietām, kur atradusies Mindauga galvaspilsēta Voruta.

Anīkšči pirmoreiz rakstos pieminēti 1442. gadā, kā dižkunigaiša Kazimira IV muiža. No 1442. līdz 1452. gadam uzcelta pirmā Anīkšču koka baznīca. 15 gadsimta otrajā pusē minēts Anīkšču miests, vēlāk pagasts. 1507. gadā noskaidrotas baznīckunga zemes robežas. 1516. gadā muiža ar miestu ieķīlāta Nikolajam Radzivilam. 1545. gadā notika Anīkšču pagasta zemnieku nemieri. 1566. gadā miestā izcēlies ugunsgrēks, nodega baznīca, kas nekavējoties bija atjaunota. 1671. gadā Anīkšču baznīca nodega vēlreiz (atjaunota līdz 1677. gadam). No 1757. līdz 1768. gadam, ar mācītāju Jona Dominika Lopaciņska (no 1762. gada — Žemaitijas bīskaps) un Tadeša Milašam atbalstu, uzcelta vientorņa mūra baznīca. 1792. gada 17. janvārī karalis Staņislavs Poņatovskis piešķīra Anīkščiem pilsētas tiesības (1795. gadā pēc Polijas dalīšanas, kad Anīkščus līdz ar Lietuvu iekļāva Krievijas Impērijas sastāvā, tiesības bija atceltas) un ģerboni. Ģerbonī bija attēlots Anīkščos uzcelts tilts, izrotāts ar tiltu aizbildņa un sargātāja no ūdens nelaimēm Sv. Jana Nepomuka skulptūru.

19. gadsimta pirmajā pusē, miestam strauji augot, šeit bija mūra baznīca ar zvanu torni, divas sinagogas. Pēc Novembra sacelšanās apspiešanas 1831. gadā miests kļuva par Krievijas Impērijas kroņa īpašumu. Janvāra sacelšanās laikā 1863. gadā šeit darbojās ieroču darbnīca. 1902. gadā tika uzcelta hidroelektrostacija, 1909. gadā vecās baznīcas vietā uzcelta liela neogotiska baznīca, kas mūsdienās ir augstākā baznīca Lietuvā.

No 1929. gada darbojas Anīkšķos darbojas vīna ražotne. Otrā pasaules kara laikā 1941. gadā nacisti iznīcināja apmēram 1500 pilsētas ebreju iedzīvotāju. No 1950. gada Anīkšči kļuva par rajona centru. 1970. gadā tika mēģināts atjaunot Anīkšču ģerboni, Sv. Janu Nepomuku nomainot uz meiteni, kura labajā rokā tur ūdensrozi, bet kreisajā — atvērtu grāmatu. 1992. gada 4. novembrī tika apstiprināts jaunais pilsētas ģerbonis. 2006. gadā pilsētai pievienoja vairākus ciemus.

## Cilvēki

Anīkšči ir dzejnieka Antana Baranauska (*Antanas Baranauskas*, 1837-1902) un peldētāja Giedra Titeņa (*Giedrus Titenis*, 1989) dzimtā pilsēta.

## Sports
* FSK Anykščiai — futbola klubs.
* Centrālais stadions.

## Atsauces

## Ārējās saites
Elektrēni

**Elektrēni** () ir pilsēta Lietuvā, Elektrēnu pašvaldības centrs. Tā ir viena no jaunākajām Lietuvas pilsētām, kura pilsētas tiesības ieguva padomju laikos — 1962. gadā, kad tika uzbūvēts tuvējās elektrostacijas strādnieku ciemats.

Šeit atrodas enerģētikas uzņēmuma *[[Lietuvos Energijos Gamyba‎]]* galvenais birojs.

Elektrēnos senāk atradās Lietuvā vienīgā modernā ledus halle. Mūsdienās halli izmanto Lietuvas spēcīgākā hokeja komanda — SC Energija — kas spēlē Lietuvas čempionātā.

Elektrēnos dzimuši hokejisti Darjus Kasparaitis (*Darius Kasparaitis*, 1972) un Daiņus Zubrus (*Dainius Zubrus*, 1978).

## Atsauces

## Ārējās saites
Gargždi

**Gargždi** () ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas rietumos Minijas upes labajā krastā 17 kilometrus uz austrumiem no Klaipēdas. Pilsētas ziemeļu robeža iet gar automaģistrāli Viļņa—Klaipēda. Gargždiem ir pilsētas seņūnijas statuss, kā arī tie ir apkārtējās Dauparu-Kvietiņu seņūnijas centrs.

Šeit atrodas pasta nodaļa (LT-96001), Gargždu parks, koka Sv. erceņģeļa Mikeļa baznīca (uzcelta 1941. gadā). Lielākie uzņēmumi: A/S *Geonafta*, A/S *Gargždų statyba*, SIA *Gargždų mida*, SIA *Masterfoods* un citi. Pilsētas dienvidrietumos atrodas Gargždu karjers un citas sīkas ūdenskrātuves, ģimenes dārziņi.

Gargždi ir futbolista Armina Narbekova (*Arminas Narbekovas*, 1965) dzimtā pilsēta.

## Sports
* Gargždu "Banga" — pilsētas futbola klubs, kas šobrīd spēlē Lietuvas Pirmās līgas čempionātā.
* Pilsētas futbola stadions.

## Sadraudzības partneri

* Ilava (*Iława*) (Polija)

## Atsauces

## Ārējās saites
Lietuvas pilsētu uzskaitījums

[250px|thumbnail|Lietuvas novietojums [Eiropa|Eiropā]]
**Lietuvas pilsētas** ir apdzīvotas vietas Lietuvā, kurām ir pilsētas tiesības. 2013. gadā pilsētas statuss bija 103 pilsētām (lietuviešu valodā: vienskaitlī — *miestas*; daudzskaitlī — *miestai*). Lietuvas Parlaments "*[[pilsēta|pilsētu]]*" nosaka kā kompaktu apdzīvotu vietu ar iedzīvotāju skaitu vairāk nekā 3000 cilvēkiem, kurās vismaz divas trešdaļas strādājošo strādā rūpniecības vai pakalpojumu nozarē. Apdzīvotās vietās, kur iedzīvotāju skaits ir mazāks par 3000, bet vēsturiski ir bijis pilsētas statuss, joprojām uzskata par pilsētu. Mazākas apdzīvotās vietas nosaukums ir *miestelis* (daudzskaitlī *miesteliai*), kas tiek tulkots kā miests. Pašu mazāko apdzīvoto vietu sauc par ciemu (*kaimas*, daudzskaitlī *kaimai*). Bieži vien apdzīvoto vietu oficiālais statuss nav skaidrs, un cilvēki atsaucas gan uz pilsētām, gan uz ciemiem, kā uz apdzīvoto vietu (*gyvenvietė*, daudzskaitlī *gyvenvietės*), kas būtībā ir vienlīdzīgs jēdziens.

Pirmās Lietuvas pilsētas sāka veidoties 13. — 14. gadsimtā, piemēram, Klaipēda. Saskaņā ar viduslaiku likumiem pilsētām varēja būt savi tirgi, krogi, ģildes, tiesas u.c. Dažas bijušās pilsētas ir zaudējušas pilsētas statusu, piemēram, Kernave vai Merķine. Lielākā daļa Lietuvas pilsētu ir veidojušās pirms 18. gadsimta. Pilsētu atrašanās vietu galvenokārt nosaka tirdzniecības un transporta ceļi. Dažas no jaunākajām pilsētām izveidojās dzelzceļa būvniecības ietekmē, piemēram, Kaišadore, Vieve, Radvilišķi, Ignalina, Mažeiķi. Pagājušajā gadsimtā jaunas pilsētas izveidojās pie lielajiem rūpniecības centriem, piemēram, Visagina, Elektrēni, Naujoji Akmene. Piecām pilsētām Birštonai, Druskininkiem, Anīkščiem, Neringai un Palangai ir īpašs kūrorta statuss.

## Pilsētu sadalījums pa Lietuvas apriņķiem

## Pilsētu uzskaitījums

## Karte

## Galerija


File:VILLINUS_OLD_TOWN_LITHUANIA_SEP_2013_(9851537975).jpg|Viļņa
File:Aleksotas_bridge_in_winter_2008-01-28.jpg|Kauņa
File:Klaipeda_-_panoramio_(1).jpg|Klaipēda
File:Siauliai_Kathedrale_St._Antonius_Fassade_1.JPG|Šauļi
File:Panevežio_Kristaus_Karaliaus_katedra_-_Cathedral_-_panoramio.jpg|Panevēža
File:Alytus_hillfort.jpg|Alīta
File:Marijampolė.JPG|Marijampole
File:Mažeikiai_church_-_panoramio.jpg|Mažeiķi
File:Skaruliu_baznycia_su_varpine_2009.jpg|Jonava
File:Utenos_Dievo_Apvaizdos_bažnyčia.JPG|Utena
File:Kėdainiai_(Kiejdany)_-_market_square_(2).JPG|Ķēdaiņi
File:Telsiai_nakti.jpg|Telši
File:Convention_of_Tauroggen_-_Overall_view.JPG|Tauraģe
File:Deveikių_namas,_Ukmergė.JPG|Ukmerģe
File:Ignalina_Nuclear_Power_Plant_Lithuania_two_towers.JPG|Visagina
File:Plunges_Oginskio_dvaras.JPG|Pluņģe
File:2010_09_30_Kretingos_dvaras1.JPG|Kretinga
File:Šilutės_Šv._Kryžiaus_bažnyčia.jpg|Šilute
File:Radviliškio_bažnyčios_ansamblis.JPG|Radvilišķi
File:Tiškevičiai_Palace_at_dusk,_Palanga,_Lithuania_-_Diliff.jpg|Palanga


## Atsauces
Kristāla pils

thumb|300px|right|Kristāla pils fasāde
**Kristāla pils** () bija milzīga stiklā un dzelzī darināta Viktorijas laika celtne, viena no 19. gadsimta Lielbritānijas arhitektūras brīnumiem. Sākotnēji uzcelta 1851. gadā Haidparkā, Londonā, kā starptautiskās kultūras un industrijas izstādes centrs, bet vēlāk no jauna uzbūvēta Dienvidlondonā. 

Celtnes arhitekts bija Devonšīras hercoga dārzu direktors Džozefs Pakstons, kurš jau iepriekš bija licis uzbūvēt liela izmēra (līdz pat 100 m garas un 38 m platas) stikla siltumnīcas. Kristāla pils bija 564 m gara, 120 m plata un 39 m augsta. Tā tika salikta kopā no iepriekš sagatavotām un standartizētām detaļām un uzstādīta 17 nedēļu laikā.
1936. gadā to nopostīja ugunsgrēks.

## Ārējās saites
Garļava

**Garļava** () ir pilsēta Lietuvā, Kauņas apriņķī, uz dienvidiem no Kauņas. Rakstos pirmoreiz minēta 1809. gadā, kad muižnieks Juzefs Godlevskis šeit uzcēla baznīcu. Pilsētas nosaukums cēlies, pārveidojot Godlevska uzvārdu.

Garļava 2008. gadā kļuva pazīstama kā Drasja Ķēža (*Drąsius Kedys*, 1972-2010) dzīvesvieta. Ķēža apgalvojumi par pedofiliju Lietuvas valsts augstu amatpersonu aprindās un turpmākie notikumi (tiesneša slepkavība, Ķēža nāve neskaidros apstākļos, galvenā aizdomās turētā nāve), 2012. gadā radīja politisko partiju "Drosmes ceļš" (*Drąsos Kelias*), kas 2012. gada Seima vēlēšanās ieguva apmēram 8% balsu.

## Sports
* FK Garliava futbola klubs;
* Adoma Mickaus skolas stadions.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jurbarka

**Jurbarka** () ir pilsēta Lietuvas rietumdaļā, Nemunas labajā krastā, pie Mituvas upes ietekas tajā. Pašvaldības centrs. Atrodas 45 kilometri uz dienvidaustrumiem no Tauraģes un 86 kilometri uz rietumiem no Kauņas. Pilsētbūvniecības piemineklis.

Pie pilsētas atrodas Bišpiļa pilskalns, pilsētas rietumu nomalē — Smukuču sils, Jurbarkas dīķis. Vairāk uz dienvidiem no Jurbarkas pār Nemunu 1978. gadā uzbūvēts visgarākais automašīnu tilts Lietuvā. Pilsētā atrodas Panemunes reģionālā parka direkcija.

## Vēsture
Pilsēta radusies ap 13. gadsimtā celto Vācu ordeņa **Georgenburgas pili**. Pirmoreiz rakstos minēta 1259. gadā. Pēc sakāves Grunvaldes kaujā 1410. gadā ordenis pili pameta, un pēc 1422. gada Melno līguma apvidu iekļāva Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā. Pēc 1795. gada Polijas trešās dalīšanas Jurbarka nonāca Krievijas impērijas sastāvā.

## Apskates vietas
Pilsētā atrodas Sv. Trīsvienības baznīca (uzcelta 1907. gadā), evaņģēliski luteriskā baznīca, pareizticīgo baznīca, piemineklis Vītautam Dižajam, kultūras nams, novada vēstures muzejs, aktiera un režisora Konstantīna Glinska muzejs, tēlnieka Vinca Grība muzejs (dibināts 1958. gadā). Vecā kapsēta atrodas pilsētas centrā, jaunā — dienvidrietumos.

## Sadraudzības pilsētas
*  Boense, (Dānija)
*  Hajnuvka (Polija) 
*  Krailsheima, (Vācija)
*  Kriulena (Moldova) 
*  Lākdala (Beļģija) 
*  Lihtenberga (Vācija)
*  Ņemana (Krievija) 
*  Rina (Polija) 

## Atsauces

## Ārējās saites
Ķēdaiņi

**Ķēdaiņi** () ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas vidienē, Nevēžas upes krastos, 51 kilometru uz ziemeļiem no Kauņas.  Ķēdaiņos Nevēžā ieplūst Dotnuveles un Smilgas upes (no rietumu puses), kā arī Obeles upe (no austrumu puses).

Ķēdaiņu vecpilsēta ierakstīta kultūras mantojuma reģistrā kā valsts nozīmes pilsētbūvniecības piemineklis. Vecpilsētā atrodas vairākas baznīcas - katoļu Sv. Jāzepa baznīca un Sv. Jura baznīca, kā arī evaņģēliski luteriskā, reformātu un pareizticīgo baznīca. Atrodas divas pasta nodaļas. Pilsētas svētki - 24. augustā. Tradicionāli tiek uzskatīta par Lietuvas gurķu galvaspilsētu, pilsētā notiek tradicionāli gurķu svētki.

## Vēsture
thumb|left|Ķēdaiņu muižas pils 20. gadsimta sākumā.
Ķēdaiņi ir viena no vecākajām pilsētām Lietuvā, pirmoreiz rakstos tā pieminēta 1372. gadā Hermaņa no Vartberges Livonijas hronikā. Tradicionāla Radzivilu dzimtas rezidences pilsēta. Vēsturiski viens no galvenajiem Lietuvas protestantisma centriem. 1655. gada 20. oktobrī Ķēdaiņos tika parakstīta Ķēdaiņu ūnija starp Zviedrijas karali Kārli X Gustavu un Lietuvas magnātiem. Ūnijas mērķis bija Lietuvas lielkņazistes Radzivilu vadībā atdalīšana no Polijas karalistes. 16. un 17. gadsimtā pilsētā ieradās skotu protestanti, kuri saglabāja savu identitāti vēl līdz 19. gadsimta vidum. 
1811. gadā Ķēdaiņu muiža nonāca Čapsku dzimtas īpašumā, bet pēc Janvāra sacelšanās to konfiscēja un 1866. gadā par muižas īpašnieku kļuva ģenerālis Eduards Totlēbens. Muiža palika Totlēbenu dzimtas īpašumā līdz Pirmajam pasaules karam. Līdz Otrajam pasaules karam pilī darbojās skolotāju seminārs un meliorācijas skola. 1944. gadā 30. jūlijā pirms atkāpšanās Vērmahts uzspridzināja Kēdaiņu pili.
Lietuvas PSR laikā pie pilsētas atradās PSRS kara aviācijas bāze.

## Saimniecība
Nozīmīgs ķīmijas un pārtikas rūpniecības centrs. Ķēdaiņos atrodas minerālmēslu rūpnīca "Lifosa", kompānijas "Nordzucker" cukurfabrika, pārtikas (majonēžu un mērču) ražošanas uzņēmums "Vesiga", kā arī politiķim Viktoram Uspaskiham (*Viktoras Uspaskich*) piederošais koncerns "Vikonda". Minerālmēslu rūpnīcas apkaimē atrodas liels ražošanas blakusprodukta fosfoģipša "kalns".

## Iedzīvotāji

Uz ziemeļiem no pilsētas — Šeteiņu ciemā, dzimis Nobela prēmijas laureāts Česlavs Milošs (*Czesław Miłosz*, 1911—2004).

## Sports
* Ķēdaiņu "Nevėžis" — futbola klubs;
* *[[FK Kėdainiai]]* — futbola klubs;
* Ķēdaiņu "Nevėžis" — basketbola klubs.

## Sadraudzības partneri

*  Svalöv 
*  Sömmerda
*  Kohtla-Jerve
*  Brodņica
*  Lobeza
*  Rostova

## Galerija

File:Church of St. Joseph in Kėdainiai, Lithuania in 2005.jpg|
File:Kiejdany_StGeorge_church.jpg|
File:Kedainiai7. 2007-05-06.jpg|
File:The old-town of Kėdainiai001.jpg|
File:Kedainiai5 2007-05-06.jpg|
File:Senoji street Kedainiai.JPG|
File:Kėdainiai (Kiejdany) - market square (2).JPG|
File:Kedainiai15. 2007-05-06.jpg|
File:Kedainiai14. 2007-05-06.jpg|
File:Nevezis009.JPG|
File:Kėdainiai (Kiejdany) - new synagogue.JPG|
File:Kiejdany orthodox church.jpg|


## Atsauces

## Ārējās saites

*Ķēdaiņu tūrisma informācijas centra mājaslapa
Ķelme

**Ķelme** () ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas rietumos, 45 kilometrus uz dienvidrietumiem no Šauļiem. Pilsētai ir seņūnijas statuss. Austrumos un dienvidos no pilsētas līkumo Kražantes, bet otrā pilsētas pusē tek Vilbēnas upe. Ķelmē atrodas 1908. gadā celtā Sv. Jaunavas Marijas debesbraukšanas baznīca, Ķelmes evaņģēliski luteriskā baznīca, Ķelmes reformātu baznīca, kultūras nams, pasta nodaļa (LT-86001), Ķelmes muižas pils (arhitektūras un vēstures piemineklis) un novada muzejs, rajona slimnīca. Ziemeļos atrodas Ķelmes sils, austrumos — ģimenes dārziņi, pilsētas rietumu nomalē ir Šauļu — Sovetskas šoseja.

Rakstos pirmoreiz minēta 1484. gadā. Otrā pasaules kara laikā 1944. gada 15 augustā pie Ķelmes sākās Vācijas armijas pretuzbrukums (*Unternehmen Doppelkopf*) PSRS spēkiem, kura rezultātā Sarkanā armija tika atspiesta no Rīgas līča piekrastes pie Tukuma.

## Sadraudzības pilsētas

*  Bilgoraja, Polija
*  Līnene, Vācija

## Sports
* KK Kelmė — basketbola klubs.
* KFK Kražantė — bijušis basketbola un futbola klubs (1994–2006).
* Kelmės FK — pilsētas futbola klubs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kretinga

**Kretinga** () ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas rietumos, pilsētas un arī apkārtnes seņūnijas centrs. Atrodas pie Akmenas upes, 11 km uz austrumiem no Palangas, 25 km uz ziemeļaustrumiem no Klaipēdas. Kretinga ir viena no vecākajām pilsētām Lietuvas rietumu daļā, pilsētbūvniecības piemineklis.

Lielākā daļa no pilsētas atrodas Akmenas upes austrumkrastā, kur atrodas pašvaldības ēka, katoļu baznīca (uzcelta 1617. gadā), bernardīniešu klosteris (arī franciskāņu klosteris ar vecāko saglabājušos saules pulksteni Lietuvā — ap 1610. gadu), kapliča, Kretingas evaņģēliski luteriskā baznīca, pareizticīgo Kretingas Dievamātes baznīca, kultūras nams, pasta nodaļa. Ziemeļu daļā atrodas Tiškeviču muižas pils (tajā darbojas Kretingas muzejs) un parks, rajona centrālā slimnīca, poliklīnika, divi ezeri. Akmenas upes labajā krastā atrodas rūpniecības uzņēmumi (elektrības tīkli, celtniecības, santehnikas uzņēmumi, zvērkopības ferma, A/S „Kretingos grūdai“ un citi), pilsētu šķērso dzelzceļš uz Klaipēdu.

## Vēsture
Pilsēta pirmoreiz minēta 1253. gadā hronikā kā *Cretyn*. 1602. gadā hetmanis Jans Karols Hodkevičs uzcēla šeit koka baznīcu un nodibināja klosteri, ap kuru attīstījās pilsēta. 1621. gadā pilsēta nonāca Sapehu kontrolē, bet 1720. gadā — Masaļsku dzimtas īpašumā, kuri 1774. gadā šeit nodibināja ģimnāziju. Pēc Polijas-Lietuvas trešās dalīšanas 1795. gadā Kretinga tika pievienota Krievijai un kļuva par robežpilsētu ar Prūsiju, vēlāk — Vāciju. 1882. gadā no Kretingas uz Pluņģi un Rietavu tika izveidota Lietuvā pirmā telefona līnija. 1875. gadā grāfs Tiškevičs pie pilsētas sāka muižas pils celtniecību. Pirmā pasaules kara laikā vācieši no Kretingas uz Priekuli izbūvēja dzelzceļa līniju.

## Cilvēki
* Joahims Baumanis (*Joachim Baumann*, 1712–1759), luterāņu mācītājs
* Gintars Einiķis (*Gintaras Einikis*, 1969), basketbolists
* Bereks Joselevičs (poļu: Berek Joselewicz, 1764—1809), ebreju tirgotājs un poļu armijas kavalērijas pulkvedis

## Atsauces

## Ārējās saites
Jonava

**Jonava** () ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvā, Neres upes krastos, 30 km uz ziemeļaustrumiem no Kauņas. Pilsētā atrodas lielākais minerālmēslu ražošanas uzņēmums Baltijas valstīs *[[Achema]]*. Divas pasta nodaļas.

Rakstos minēta no 1740. gada. 1864. gadā ieguva pilsētas tiesības. Pēc Otrā pasaules kara Jonavā tika uzbūvēta minerālmēslu rūpnīca, kas darbojas arī pašlaik. 1989. gada 20. martā rūpnīcā notika tehnoloģiska katastrofa un atmosfērā ieplūda liels daudzums indīgu vielu (amonjaks, hlors).

## Iedzīvotāji
Pēc dzimuma:

## Apskates vietas
* Izvesto kapela (*Tremtinių koplyčia*)
* Jonavas Jēkaba baznīca (*Jonavos Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia*)
* Jonavas muzejs (*Jonavos krašto muziejus*)
* Skaruļu baznīca (*Skarulių Šv. Onos bažnyčia*)
* Skaruļu kapela (*Skarulių koplyčia*)

## Attēlu galerija

Jonava,_Tremtinių_koplyčia.JPG|Izvesto kapela
The_church_of_Jonava.jpg|Jonavas Jēkaba baznīca
Jonavos_krasto_muziejus.jpg|Jonavas muzejs
Skaruliu_Sv._Onos_baznycia.jpg|Skaruļu baznīca
Skarulių_bažnyčia,_šventoriaus_koplyčia.JPG|Skaruļu kapela


## Sports
* FK Jonava — futbola klubs.
* Jonavas centrālais stadions.

## Sadraudzības partneri
*  Dečīna, Čehija
*  Kendzežina-Kozle, Polija
*  Polocka, Baltkrievija
*  Rīhimeki, Somija

## Atsauces

## Ārējās saites
Kuršēni

**Kuršēni** () ir pilsēta Lietuvas ziemeļos uz rietumiem no Šauļiem pie Ventas upes.

Pirmoreiz rakstos minēta 16. gadsimtā. Bermontiādes laikā Kuršēnos bāzējās Virgoļiča korpuss. Kuršēni ir futbolista Deivida Česnauska (*Deividas Česnauskis*, 1981) un amerikāņu vēsturnieka Donalda Kagana (*Donald Kagan*, 1932) dzimtā pilsēta.

## Iedzīvotāji
### Ievērojamas personības
Kuršēnos dzimuši vai dzīvojuši:
* Stasis Raštiķis (lietuviešu: Stasys Raštikis, 1896 — 1985), lietuviešu ģenerālis, Lietuvas armijas komandieris (1935 — 1940), kā arī kara ministrs (1938 — 1940).

## Atsauces

## Ārējās saites
Lentvare

**Lentvare** () ir pilsēta Lietuvas austrumu daļā, starp Viļņu un Traķiem. Dzelzceļa mezgls.

Rastos pirmoreiz minēta 17. gadsimtā. Pēc Polijas dalīšanām nokļuva Krievijas sastāvā. Iesākumā apdzīvotā vieta piederēja Sapehu, vēlāk Tiškeviču dzimtai. 1885. gadā Tiškeviči pilsētas pievārtē uzcēla pili. Parku ap dārzu projektēja franču daiļdārznieks Eduards Andrē (*Édouard André*). Starp pasaules kariem Lentvare ietilpa Polijas teritorijā. Otrā pasaules kara gados pilsētas apkārtnē darbojās ebreju partizānu vienība dzejnieka Abas Kovnera vadībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jūrascūciņas

**Jūrascūciņas** (*Cavia*) ir jūrascūciņu dzimtas (*Caviidae*) ģints. Par spīti nosaukumam, jūrascūciņām nav nekāda sakara nedz ar cūkām, nedz ar jūru. Šajā ģintī ietilpst 9 sugas, no kurām visbiežāk sastopamā ir parastā jūrascūciņa (*Cavia porcellus*), kas ir svarīgs gaļas dzīvnieks, ko izmanto pārtikā Dienvidamerikā un kas ir populārs mājdzīvnieks Eiropā un Ziemeļamerikā.

## Izskats un ieradumi
Jūrascūciņas savvaļā ir sastopamas tikai Dienvidamerikā: Kolumbijā, Venecuēlā, Bolīvijā, Brazīlijā un Argentīnā. Tās var sastapt klinšainos apvidos, savannā, teritorijās, kas pieguļ mežiem, kā arī purvos. Tās dzīvo baros, kas sastāv no apmēram 10 indivīdiem, bars rok kopīgu alu sistēmu vai arī tiek ieņemta citu dzīvnieku izrakta ala. 

Jūrascūciņas parasti ir nakts dzīvnieki. Tās ir izteikti veģetārieši. Savvaļā jūrascūciņas pārojas visu gadu. Parasti mazuļi dzimst divas reizes gadā, metienā ir apmēram 1 - 4 mazuļi. Pieaugušas jūrascūciņas var sasniegt 700 g svaru. Salīdzinot ar ierastajām mājas jūrascūciņām, savvaļas jūrascūciņas ir daudz veiklākas, un to kažoku spalvas ir taisnas un vidēji garas. Kažoka krāsa ir brūna vai pelēka. 

## Vēsture
Angļu un holandiešu jūrnieki ieveda jūrascūciņas Eiropā 16. gadsimta sākumā, drīz pēc Amerikas atklāšanas. Varbūt tādēļ to nosaukumā parādās vārds "jūra", jo tās nāk no aizjūras. Nav zināms, kā jūrascūciņas kļuva par "cūciņām". Viena no versijām vēsta, ka šis nosaukums jūrascūciņām radies tādēļ, ka tās izdod cūkām līdzīgas skaņas. Citā versijā tādēļ, ka to izskats ir līdzīgs lielajām cūkām.

Arī citās valodās nosaukumos tiek izmantots "cūkas" vārds. Piemēram, angliski "jūrascūciņa" ir *guinea pig* (Gvinejas cūka — iespējams, tādēļ, ka no Latīņamerikas uz Eiropu atbraukušie jūrnieki tās tirgoja par vienu gineju, bet varbūt tādēļ, ka no Dienvidamerikas uz Eiropu kuģi parasti devās caur Gvineju Āfrikā). Vāciski to sauc *Meerschweinchen* (mazā jūras cūka), Zviedrijā to sauc *marsvin* (latīņu valodā *mare* ir jūra un zviedru valodā *svin* ir cūka). 

## Sistemātika
Jūrascūciņu ģintī ir 9 sugas, vai daži zinātnieki uzskata, ka ir 8 sugas, klasificējot parasto jeb mājas jūrascūciņu (*Cavia porcellus*) kā savvaļas Brazīlijas jūrascūciņas (*Cavia aperea*) pasugu (pieradinātu Brazīlijas jūrascūciņu).
***Jūrascūciņu ģints** (*Cavia*)
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 

## Skatīt arī
* Parastā jūrascūciņa (*C. porcellus*)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Brazilian guinea pig
Marijampole

**Marijampole** (; no 1955. līdz 1989. gadam - **Kapsuka** ()) ir Lietuvas pilsēta, atrodas 56 km uz dienvidrietumiem no Kauņas, pašvaldības centrs un Lietuvas Suvalkijas lielākā pilsēta. No ziemeļiem uz dienvidiem pilsētu šķērso dzelzceļš. Attālums no Lietuvas galvaspilsētas Viļņas ir 139 kilometri, no Klaipēdas ostas - 236 kilometri.

Marijampole pēc iedzīvotāju skaita ir septītā lielākā Lietuvas pilsēta. Pilsētas platība - 2050,7 ha. Pilsētu divās daļās sadala Šešupe, tās savieno 6 tilti. Lielākā pilsētas daļa ir upes austrumu krastā. Sv. Erceņģeļa Miķeļa baznīca, Sv. Jura klosteris, luterāņu baznīca, apriņķa slimnīca, divas audzināšanas mājas (Sv. Erceņģeļa Miķeļa un Sv. Marijas). Pilsētas centrā ir Jona Basanaviča vārdā nosauktais laukums. Marijampolē ir 27 valsts mācību iestādes: 7 pirmsskolas, 5 bērnudārzi, 1 elementārskola, 6 vidusskolas, 1 ģimnāzija, Jaunatnes skola, Pieaugušo apmācības centrs, 5 citas mācību iestādes. Marijampolē atrodas *Taura* apgabala Lietuvas mažabrāļu muzejs. Ir drāmas teātris.

Rakstos pirmoreiz minēta 1667. gadā kā Pašesupes ciems. Vēlāk šeit attīstījās Staropoles pilsētiņa, kas 1765. gadā nodega. Pēc ugunsgrēka šeit tika nodibināts mariāņu klosteris, un apdzīvotā vieta ieguva savu pašreizējo nosaukumu. 1792. gadā Polijas pēdējais karalis Staņislavs Poņatovskis piešķira Marijampolei pilsētas tiesības. Pēc Polijas dalīšanām Marijampole nokļuva Prūsijā, tomēr pēc Napoleona kariem tā tika piešķirta Krievijai. 1865. gadā, pēc Janvāra sacelšanās sakāves, Marijampoles klosteris kļuva vienīgais Krievijas varas iestāžu atļautais mariāņu klosteris bijušās Polijas teritorijā. Pēc Pirmā pasaules kara pilsēta iekļāvās Lietuvas valstī. Lietuvas PSR laikā, no 1955. līdz 1989. gadam, pilsēta tika saukta par Kapsuku, lietuviešu komunista Vinca Mickeviča-Kapsuka vārdā, kurš mācījies vietējā ģimnāzijā.

19. gadsimta vidū vietējā ģimnāzijā mācījās lietuviešu atmodas darbinieki Jons Basanavičs, Kazis Grīņus un Vincs Kudirka. Starp pasaules kariem vietējā ģimnāzijā mācījās lietuviešu izcelsmes franču semiotiķis Alģirts Žiljēns Greimas (*Algirdas Julien Greimas*, 1917-1992). Marijampole ir basketbolista Darjus Songailas (*Darius Songaila*, 1978) dzimtā pilsēta. Pilsētas pievārtē dzimis bīskaps Jurģis Matulaitis-Matulevičs (*Jurgis Matulaitis-Matulevičius*, 1871-1927).

## Sports
* Sūduva — futbola klubs.
* Marijampoles centrālais stadions (ARVI Arena).

## Atsauces

## Ārējās saites
Mažeiķi

**Mažeiķi** () ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas ziemeļrietumos 46 kilometrus uz ziemeļiem no Telšiem netālu no Latvijas robežas.

Pilsētas dienvidu daļai cauri tek Venta. Caur pilsētu iet dzelzceļš. Darbojas mūzikas un horeogrāfijas skolas, kā arī arodskola. Mažeiķos ir trīs baznīcas.

## Vēsture

Pirmoreiz rakstos minēta 1335. gadā. Pilsēta sāka strauji attīstīties, kad caur to 1871. gadā izbūvēja dzelzceļa līniju Liepāja—Romni. No 1899. līdz 1918. gadam pilsētas oficiālais nosaukums bija **Muravjova**. Pēc Latvijas brīvības cīņām Latvija izvirzīja Lietuvai pretenzijas uz Mažeiķiem, vadoties no ekonomiskām interesēm, jo Mažeiķos atradās nozīmīgs dzelzceļa mezgls, kas savienoja Rīgu ar Liepāju. Starptautiskā robežkomisija tomēr šo teritoriju atstāja Lietuvā, saglabājot Latvijas tiesības uz dzelzceļa posma izmantošanu. 1980. gadā pie pilsētas sāka darbu naftas pārstrādes rūpnīca, kas bija savienota ar naftas vadu "Družba".

Lielākais pilsētas uzņēmumi ir poļu uzņēmumam *[[PKN Orlen]]* piederošais naftas pārstrādes uzņēmums *[[ORLEN Lietuva]]* (agrāk „Mažeikių nafta”), kā arī somu kompānijai Ingman piederoša saldējumu rūpnīca.

## Novadnieki
Mažeiķi ir latviešu tēlnieka Kārļa Zāles (1888-1942) dzimtā pilsēta.

## Sports
* "Atmosfera" futbola klubs;
* FC ROMAR bijušais futbola klubs;
* FK Mažeikiai bijušais futbola klubs.

## Atsauces

## Ārējās saites

* „Orlen Lietuva” , 
* „Ingman” saldējumu rūpnīca , ,
Naujoji Akmene

**Naujoji Akmene** () ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas ziemeļos, 61 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Šauļiem un 46 kilometrus uz austrumiem no Mažeiķiem, pie robežas ar Latviju. Pilsēta izveidojusies pēc Otrā pasaules kara kopā ar cementa ražošanas uzņēmumu *Akmenės cementas*.

Pilsētai ir seņūnijas statuss, kā arī tā ir lauku seņūnijas centrs. Šeit atrodas Sv. Gara baznīca (iesvētīta 1999. gadā), kultūras nams, Akmenes rajona centrālā slimnīca, pansionāts, pasta nodaļa (LT-85001). Pilsētas austrumu nomalē atrodas botāniskais dārzs *Puošmena*.

## Sports
* FK Akmenės Cementas — futbola klubs.
* Centrālais stadions.

## Sadraudzības pilsētas
*  Koņina, Polija
*  Brjanska, Krievija
*  Boholta, Vācija
*  Dobele, Latvija
*  Čerņivci, Ukraina

## Atsauces

## Ārējās saites

*Rūpnīca ''Akmenės cementas''
Panevēža

**Panevēža** (, ), dažkārt saukta arī **Paņevēža**, **Poņevēži**, ir pilsēta Lietuvā, Aukštaitijas neformālā galvaspilsēta, 136 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Viļņas. Tā ir viena no lielākajām Lietuvas pilsētām (piektā pēc lieluma 2005. gadā), atrodas Lietuvas ziemeļos, pie Nevēžas upes. Pilsētas platība ~52&nbsp;km². Panevēža ir pilsētas pašvaldības un rajona pašvaldības centrs.

Nozīmīgākie uzņēmumi: elektronikas rūpnīca "Ekranas", alus darītava "Kalnapilis", iesala rūpnīca "Viking Malt", dzirnavas "Malsena", audumu rūpnīca "Linas", *[[PKC Group|UAB PKC Group Lithuania]]* rūpnīca elektrisko sadales sistēmu ražošanai smagajam transportam, *[[Harju Elekter|UAB Harju Elekter]]* elektronisko iekārtu ražotne.

Pilsēta ir izdevīgā ģeogrāfiskā stāvoklī, šeit krustojas nozīmīgas automaģistrāles, tostarp starptautiskā "Via Baltica" maģistrāle. Līdz neaizsalstošajai Klaipēdas jūras ostai ir 240 kilometri. Pilsētu krusto dzelzceļš, ir trīs lidostas.

Panevēžas centrā, Nevēžas kreisajā krastā ir Kristus Karaļa katedrāle, Sv. Trīsvienības baznīca, pareizticīgo baznīca, luterāņu baznīca. Otrā krastā — Sv. Pētera un Pāvila baznīca un pilsētas vecās kapsētas.

Pilsētā ir vairāki teātri (ievērojamākais — Panevēžas Joza Miltiņa drāmas teātris), arī vienīgais Eiropā Leļļu ratu teātris, mākslas galerijas. Pie Nevēžas vecupes ir dekoratīvo skulptūru skvērs. Ir slimnīca, apvienota ar veselības pakalpojumu centru.

## Vēsture
Panevēža atrodas senās zemgaļu zemes Upītes teritorijā, 12&nbsp;km uz ziemeļiem no senā Upītes pilskalna, kas līdz 16. gadsimtam bija zemes administratīvais centrs. 
Panevēža rakstos pirmoreiz minēta 1503. gada 7. septembrī Lietuvas lielkņaza un Polijas karaļa Aleksandra (*Aleksander Jagiellończyk*, *Aleksandras*) dokumentā, tāpēc viņu uzskata par pilsētas dibinātāju.
16. gadsimtā Panevēža bija karaļa pilsēta.

1727. gadā pilsētā apmetās katoļu piāristu ordeņa garīdznieki, nodibinot pirmo ģimnāziju pilsētā.
Panevēžas iedzīvotāji aktīvi piedalījās gan Novembra, gan Janvāra sacelšanās notikumos.

Kopš 19. gadsimta beigām pilsēta attīstījās kā rūpniecības centrs. 
Otrā pasaules kara laikā tika pilnībā iznīcināta pilsētas ebreju kopiena (1923. gadā to bija 36% no pilsētas iedzīvotājiem). Lietuvas PSR uz austrumiem no pilsētas bija liela PSRS kara aviācijas bāze.

## Cilvēki
1897. gadā, kad Rainis atradās apcietinājumā Panevēžā, viņš šeit salaulājās ar dzejnieci Aspaziju. 20. gadsimta sākumā Panevēžas reālskolu beidza ģenerālis Andrejs Krustiņš.

Panevēžā dzimuši:
* Edgars Česnauskis (*Edgaras Česnauskis*, 1984) — futbolists
* Jons Kazlausks (*Jonas Kazlauskas*, 1954) — basketbolists un basketbola treneris
* Ignāts Konovalovs (*Ignatas Konovalovas*, 1985) — diska metējs

## Sports
Sporta klubi:
*FK Panevėžys ir Lietuvas futbola klubs;
*Panevēžas "Ekranas" ir bijušais Lietuvas futbola klubs;
*Panevēžas "Lietkabelis" ir profesionāls basketbola klubs;

Sporta būves:
*Aukštaitijas stadions (ietilpība: 4 000);
*"Cido" Arena.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Skats uz Panevēžu (WebCam), balticlivecam.com
Militārā organizācija

**Armijas vienība** ir organizācija bruņotajos spēkos. Tā var sastāvēt no dažāda skaita kareivju, transporta, kuģu vai gaisa kuģu. Armijas, flotes un gaisa spēki ir organizētas hierarhiski dažādu izmēru grupās funkcionālos, taktiskos un administratīvos nolūkos.

Tehniski *vienība* ir homogēna militāra struktūra, tāda kā bataljons vai pulks. Rotas, vadi un nodaļas ir to sastāvdaļas. Brigādes un divīzijas ir augstākas pakāpes formējumi, kuri satur savā sastāvā pulkus un bataljonus. Vēl augstāk hierarhijā atrodas korpusi un armijas, kā arī armiju grupas un frontes. Šie paši augstākie formējumi netiek uzskatīti par homogēniem veidojumiem, un bieži tiek izveidoti tikai taktiskiem un stratēģiskiem mērķiem, attiecīgi tiem padotās vienības saglabā atsevišķas komandstruktūras.

## Militārās organizācijas hierarhija
Šeit ir uzskaitītas militārās struktūras, dažādās valstīs tās var atšķirties, bet pārsvarā tomēr tās tiek veidotas pēc britu un amerikāņu modeļa.

Šajā hierarhijā var tikt izlaisti atsevišķi pakāpieni var tikt izlaisti: piemēram, Apvienotajā Karalistē pulks un brigāde tiek apvienoti un saukti par brigādi, kamēr bataljons dažās ieroču šķirās tiek saukts par pulku. Turklāt tikai militārās lielvalstīs ir augstākā ranga militārās struktūras. Piemēram, mūsdienās Kanādā augstākā militārā organizācija ir divīzija, bet Latvijas Nacionālajos bruņotajos spēkos — zemessardzes brigāde.

Armija, armiju grupa un karadarbības teātris ir ļoti lieli formējumi, kuri dažādās valstīs jūtami atšķiras lieluma un hierarhijas pozīcijas ziņā.

Dažādas ieroču šķiras un valstis var lietot tradicionālus nosaukumus, bieži radot zināmas neskaidrības. Piemēram britu vai kanādiešu tanku pulks (bataljons) ir sadalīts eskadronos (rotās) un grupās (vados), kamēr amerikāņu kavalērijas eskadrons (bataljons) ir sadalīts grupās (rotās) un vados.

## Skatīt arī
* Latvijas Nacionālie bruņotie spēki
* Igaunijas Aizsardzības spēki
* Lietuvas Bruņotie spēki

## Ārējās saites
Olita

**Olita** var būt:

* Olita (personvārds), sieviešu personvārds latviešu vādradienu kalendārā

## Cilvēki ar šādu vārdu
* Olita Rause

## Citas nozīmes
* Alītas poliskais nosaukums
Prieni

**Prieni** () ir pilsēta Lietuvas dienviddaļā, abos Nemunas krastos, pašvaldības un pilsētas seņūnijas centrs. Pilsēta atrodas 39 kilometru uz dienvidiem no Kauņas, 100 kilometru uz rietumiem no Viļņas, 30 kilomnetru uz ziemeļiem no Alītas un 40 kilometru uz austrumiem no Marijampoles.

Lielāka Prienu daļa atrodas Nemunas kreisajā krastā. Labajā krastā - Paprienes mikrorajons, kurā atrodas centrālā slimnīca un pansionāts. Pār Nemunu Prienos uzbūvēts tilts (Prienu tilts). Pilsētas centrā atrodas Brīvības laukums, koka Kristus Atklāsmes baznīca (uzcelta 1750. gadā), novada muzejs, kultūras centrs, pasts (LT-59001), piemineklis Ķēstutim, Prienu pils vieta (Butlera pils) un Revonas parks (pilsētas parks), ziemeļos — pilsētas kapsēta. Saglabājušās vienas no lielākajām Lietuvā bijušās papīra manufaktūras (18.—19. gadsimts) ēkas. Prienu ziemeļrietumos atrodas ģimenes dārziņi, dienvidrietumos plešas Prienu sils. Pilsētas nomales pie Nemunas krasta atrodas Nemunas loku reģionālajā parkā. Birštonas kūrorta virzienā ved asfaltēta kājāmgājēju un riteņbraucēju taka.

Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1502. gadā. Pilsētas tiesības no 1609. gada. No pilsētas rūpniecības uzņēmumiem var atzīmēt kompāniju *JSC Sportine Aviacija ir Ko*, kas kopš 1969. gada izgatavo planierus. Pilsētas basketbola komanda "BC Prienai" ir 2010-11 un 2011-12 gada sezonas trešās vietas ieguvēji Lietuvas Basketbola līgā.

Pilsētas pievārtē ir dzimis lietuviešu dzejnieks Justīns Marcinkevičs (*Justinas Marcinkevičius*, 1930-2011).

## Atsauces

## Ārējās saites

* JSC Sportine Aviacija ir Ko - planieru izgatavošanas kompānija
Radvilišķi

**Radvilišķi** () ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas ziemeļos, 21 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Šauļiem. Nozīmīgs dzelzceļa mezgls.

Pilsētas rietumos iet dzelzceļš Viļņa—Šauļi. Sv. Marijas Piedzimšanas baznīca, pareizticīgo baznīca, kultūras nams, pasta nodaļa, rajona centrālā slimnīca, vecā katoļu kapsēta, pareizticīgo kapsēta, pilsētas ziemeļos - karavīru kapi.

Pilsētā bāzējas Lietuvas armijas pretgaisa aizsardzības bataljons.

## Vēsture

Radvilišķi minēti no 16. gadsimta sākuma. 1567. gads uzskatīts par Radvilišķu dibināšanas gadu, kaut arī daži avoti norāda 1529. vai 1539. gadu. 16. gadsimta vidū apvidus piederēja Šauļu ekonomijai, kuru vadīja Radvili. No 1577. gada saukti par miestu. No 1667. gada Radvilišķu muiža piederēja Viļņas vaivadam Janam Radvilam. 1687. gadā apdzīvotā vieta ieguva tirgus privilēģiju, 1710. gadā — pilsētas tiesības, kaut arī 1708. — 1710. gada mērī nomira gandrīz visi iedzīvotāji.

18. gadsimtā Radvilišķi pamazām atdzima, bet īpaši strauji sāka augt pēc 1870. gada, kad tika uzbūvēts dzelzceļa līnijas Liepāja—Romni atzarojums Radvilišķi - Daugavpils un šeit uzcelta dzelzceļa stacija. 1919. gada 22. novembrī Lietuvas armija pie Radvilišķiem sakāva bermontiešu spēkus, kas bija atkāpušies no Latvijas. Šim notikumam par godu pilsētā uzcelts piemineklis. 1924. — 1926. gadā Radvilišķiem atkal piešķirtas pilsētas tiesības. No 1950. gada — rajona centrs. 1992. gada 17. jūnijā tika apstiprināts pilsētas ģerbonis.

## Sports
* FSK Radviliškis — futbola klubs.
* Centrālais stadions.

## Sadraudzības pilsētas

## Atsauces

## Ārējās saites
Raseiņi

**Raseiņi** () ir sena Žemaitijas pilsēta, pašvaldības centrs 76 km uz ziemeļrietumiem no Kauņas. Pilsēta ir seņūnijas centrs, tajā atrodas Dubīsas reģionāla parka direkcija.

Raseiņos atrodas Sv. Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas baznīca (uzcelta 1663. gadā, paplašināta 1783. gadā), bijušais dominikāņu klosteris, pareizticīgo baznīca (uzcelta 1870. gadā), kultūras nams, novadpētniecības muzejs, pasta nodaļa (LT-60001), rajona centrālā slimnīca, Raseiņu parks, skulptūra „Žemaitis“. Pilsētā atrodas 3 dīķi, tai cauri tek Raseikas upīte.

## Vēsture

Raseiņi ir viena no vecākajām Lietuvas pilsētām Žemaitijas teritorijā. Vēstures avotos Raseiņi pirmo reizi pieminēti 1253. gadā, kad karalis Mindaugs, kuršu un žemaišu zemju dalīšanas laikā uzdāvināja Livonijas ordenim pusi no Raseiņu zemes. Atlikušo pusi Mindaugs 1254. gadā atdeva pirmajam Lietuvas bīskapam Kristiānam.

No 1416. līdz 1421. gadam Raseiņos uzcelta pirmā baznīca, 15. gadsimta beigās miestam piešķīra pilsētas tiesības, kas tika apstiprinātas 1792. gadā. No 15.  līdz 18. gadsimtam pilsēta bija Žemaitijas hercogistes administratīvais centrs; šeit tika vēlēti Žemaitijas vecākie, Žemaišu seņūnijas rakstveži, seņūnijas zemes tiesas tiesneši u. c. ierēdņi, kā arī Polijas-Lietuvas kopvalsts Seima delegāti no Žemaišu seņūnijas. 

Pēc Polijas dalīšanas Raseiņus 1795. gadā anektēja Krievijas Impērija. No 1764. gada Raseiņi bija apriņķa administratīvais centrs. No 18. gadsimta beigām šeit darbojās pasts. Otrā pasaules kara laikā pilsētu daļēji nopostīja. 1941. gada 23.-27. jūnijā pilsētas apkaimē notika Raseiņu tanku kauja, kurā Vērmahts sagrāva Sarkano armiju. 
Lietuvas PSR laikā 1953. gadā nojauca Raseiņu evaņģēliski luterisko baznīcu. 

2002. gada 12. aprīlī apstiprināja Raseiņu pilsētas pašreizējo ģerboni.

## Iedzīvotāji

## Sadraudzības partneri
*  Mlava, Polija
*  Lubartova, Polija

## Atsauces

## Ārējās saites
Rokišķi

**Rokišķi** () ir pilsēta ziemeļaustrumu Lietuvā netālu no Latvijas—Lietuvas robežas, apmēram 60 kilometrus uz ziemeļiem no Utenas. Rokišķu rajona centrs, Cēsu sadraudzības pilsēta.

## Vēsture
Rokišķi atrodas vēsturiskās Sēlijas zemes dienvidu daļā. 13.—15. gadsimtā tā bija strīdus teritorija starp Livonijas ordeni un Lietuvas dižkunigaitiju.  
Pirmo reizi rakstos minēti 1499. gadā, vēlāk kā kņazu Krošinsku (, ) rezidence Viļņas vaivadijas ziemeļu pierobežā. 1715. gadā to ieguva Tīzenhauzenu dzimta (), kas uzbūvēja skaistu neogotiskā stilā celtu Svētā Mateja baznīcu un muižu, kura mūsdienās ir labi saglabājusies. Tagad muižā atrodas Rokišķu reģionālais muzejs. Pilsētu pārbūvēja klasicisma stilā.

Rokišķi bija Polijas-Lietuvas kopvalsts daļa līdz pat 1795. gadam, kad Lietuvu pēc Polijas dalīšanas anektēja Krievijas impērija. Pilsētu sākotnēji iekļāva Lietuvas guberņā, pēc tās sadalīšanas 1801. gadā Viļņas guberņā, beidzot 1843. gadā to iekļāva jaunizveidotajā Kauņas guberņā.

Rokišķi strauji attīstījās pēc 1873. gada, kad caur to tika uzbūvēts Daugavpils-Radvilišķu dzelzceļš.

1915. gadā Vācijas impērijas armija okupēja pilsētu. Pēc kara teritorija ap Rokišķiem kļuva par jaunizveidotās Lietuvas Republikas daļu. 1920. gadā Rokišķiem piešķīra pilsētas tiesības.

## Cilvēki
Rokišķi ir Lietuvas prezidenta Aļģirda Brazauska (*Algirdas Brazauskas*, 1932-2010) un Liepājas bīskapa Antonija Urbša (1879-1965) dzimtā pilsēta.

## Nosaukums
Leģenda par Rokišķu dibināšanu stāsta par kādu mednieku, kura vārds bija Roko, kurš medīja zaķus ().

## Iedzīvotāji

## Atsauces

## Ārējās saites
Tauraģe

**Tauraģe** () ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas rietumu daļā.

Pilsēta ir izvietojusies Jūras upes krastos. Pilsētas tiesības ieguvusi 1932. gadā. Tauraģē atrodas Radzivilu pils, reģionālais muzejs "Santaka", vairākas veclaicīgas baznīcas. Pilsētā darbojas keramikas ražotne.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1499. gadā. No 1655. gada — Radzivilu rezidences pilsēta un Lietuvas luterticības centrs. No 1691. līdz 1795. gadam Tauraģe atradās Austrumprūsijas sastāvā, pēc Polijas dalīšanas to anektēja Krievijas Impērija.
1807. gada 21. jūnijā Krievijas ķeizars Aleksandrs kādās dzirnavās pie Tauraģes parakstīja uguns pārtraukšanas vienošanos ar Napoleonu, kam drīz sekoja Tilzītes miera līgumi.

1812. gada 30. decembrī pilsētā tika noslēgta Tauraģes konvencija, kuras rezultātā Prūsijas karaspēks kļuva par Krievijas sabiedroto pret Napoleonu. 1843. gadā pilsētā uzturējās Onorē de Balzaks. 1915. gadā cauri tai uzbūvēta dzelzceļa līnija Jelgava—Šauļi—Tilzīte.
No 1920. gada Tauraģe ir Lietuvas Republikas sastāvā. 1927. gada 9. septembrī pilsētā notika nemieri pret Antana Smetonas režīmu. Pēc Lietuvas okupācijas 1940. gadā Tauraģes pils bija lietuviešu pretošanās kustības un poļu karagūstekņu ieslodzījuma vieta.

## Sports
* Tauras — futbola klubs.
* Centrālais stadions.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Šauļi

**Šauļi** (, vēsturiski , , , ) ir pilsēta Lietuvas ziemeļos, 210 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Viļņas, 160 kilometrus uz austrumiem no Klaipēdas un 128 kilometrus uz dienvidiem no Rīgas. Ceturtā lielākā Lietuvas pilsēta pēc iedzīvotāju skaita. Atsevišķas pašvaldības un rajona pašvaldības centrs. Pilsētas dienvidos ir liels Rēkīva ezers, uz ziemeļiem no tā — Marģu dīķis, pilsētas ziemeļos — Talšas ezers, tālāk uz ziemeļiem — Ginkūnu ezers.

Šauļi ir nozīmīgs dzelzceļa mezgls — dzelzceļš uz Rīgu, Viļņu, Kauņu. Pilsētas centrā atrodas Tirgus laukums, aiz kura — pilsētas parks. Lielākais pilsētā ir Salduves parks pie Salduves pakalna. Otrā ezera krastā — vecā kapsēta.

Pilsētas dienvidaustrumos ir lidosta, kurā atrodas NATO spēku aviācijas bāze, kas veic Baltijas valstu gaisa patrulēšanu.

## Vēsture
Šauļi izveidojušies netālu no seno zemgaļu Saules pilskalna un svētvietas, šobrīd pazīstamas kā Krusta kalns. Par Šauļu pirmo pieminēšanu rakstos uzskata 1236. gada 22. septembri, kad notika Saules kauja, kaut arī nav precīzi zināms, ka tā notikusi pie pilsētas.

1589. gadā Šauļiem piešķīra Magdeburgas tiesības. Tomēr 17. un 18. gadsimtā Šauļi Poļu-zviedru karu un mēra epidēmijas dēļ panīka.

Pēc Polijas-Lietuvas dalīšanas Šauļi nokļuva Krievijas Impērijas sastāvā. 19. gadsimtā pilsēta izveidojās par tekstilrūpniecības centru. Kopš 1874. gada cauri Šauļiem gāja dzelzceļa līnija Liepāja—Romni. 1909. gadā vairāk kā puse pilsētas iedzīvotāju bija ebreji. 1915. gadā cauri Šauļiem uzbūvēta dzelzceļa līnija Jelgava—Šauļi—Tilzīte.

Pilsēta smagi cieta abos pasaules karos. Lietuvas Brīvības cīņu laikā Šauļi bija boļševiku atbalsta bāze — 1919. gada 1. janvārī varu pilsētā sagrāba vietējie komunisti. Pirmā pasaules kara laikā tika nopostīti 65% pilsētas ēku, bet Otrā pasaules kara laikā — 80% ēku.

## Cilvēki
Šauļos dzimuši:

* Viktorija Čmilīte (*Viktorija Čmilytė*, 1983) — šahiste
* Deimante Daulīte (*Deimantė Daulytė*, 1989) — šahiste
* Roberts Javtoks (*Robertas Javtokas*, 1980) — basketbolists
* Mindaugs Žukausks (*Mindaugas Žukauskas*, 1975) — basketbolists
*Vītauts Gaļinauskas — riteņbraucējs

## Sports
* KK Šiauliai — basketbola klubs
* FC Gintra — futbola klubs
* FA Šiauliai — futbola klubs (un Akademija)
* FC Šiauliai - bijušais futbola klubs (2004–2016)
* Centrālais stadions

## Atsauces

## Ārējās saites
Ukmerģe

**Ukmerģe** (; ), iepriekš *Vilkmerģe*  jeb *Vilkomeža* (), ir pilsēta Lietuvā, Viļņas apriņķa Ukmerģes rajona pašvaldības administratīvais centrs. Atrodas 78 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Viļņas pie Šventojas upes.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1333. gadā. Daudzkārt (1333., 1365., 1378., 1386. un 1391. gadā) Ukmerģei uzbruka Vācu ordeņa karotāji. 1435. gada 1. septembrī uz dienvidrietumiem no pilsētas notika Pabaiskas kauja, kurā Žigimants ar poļu atbalstu sakāva Švitrigaiļa karaspēku, kuru savukārt atbalstīja Livonijas ordenis, uzvarot pilsoņu karā. 1795. gadā, Polijas-Lietuvas dalīšanā, Ukmerģi iekļāva Krievijas impērijas sastāvā. Starp pasaules kariem Ukmerģe atradās Lietuvas Republikas sastāvā. 1960. gados pie pilsētas PSRS armija izveidoja divas kodolraķešu bāzes.

## Novadnieki
Ukmerģe ir slēpotājas Vidas Vencienes (*Vida Vencienė*, 1961) dzimtā pilsēta. Ukmerģes apkaimē ir dzimis Lietuvas politiķis Antans Smetona (*Antanas Smetona*, 1874—1944).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pašvaldības un Ukmerģes reģiona oficiālā vietne
* Sākotnējais ģerbonis no 1792. gada 
* Ukmerģes vēsture
* Pamestas kodolieroču palaišanas iekārtas pie Ukmerģes
Utena

**Utena** () ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas ziemeļaustrumos. Rakstos pieminēta kopš 1261. gada.

Rūpnieciska pilsēta. Lielākie uzņēmumi ir *Utenos trikotažas*, *Utenos alus*, kompānijas *Biovela* gaļas kombināts.

## Dzimuši
* Jons Valančūns (1992), basketbolists.

## Sports
* Utenas "Utenis" — futbola klubs;
* Utenos Juventus — basketbola klubs.

## Sadraudzības pilsētas
Utenas sadraudzības pilsētas ir:

*  Helma, Polija
*  Koveļa, Ukraina
* Līdšēpinga, Zviedrija
* Pontīnija, Itālija
* Preiļi, Latvija
* Rēzekne, Latvija
* Tršeboņa, Čehija
* Beitsāhūra, Palestīnas Valsts

## Atsauces

## Ārējās saites

* Utenos trikotažas
* Utenos alus
* Biovela
Šilute

**Šilute** () ir pilsēta Klaipēdas apriņķī Lietuvas rietumos, starp Klaipēdu un Krievijas robežu (Kaļiņingradas apgabalu). Pilsēta atrodas maz industrializētā reģionā, kur Nemuna ietek Kuršu jomā.

Šilute (vēsturiski arī **Heidekrūga** ()) atrodas Mazās Lietuva (bijušās Austrumprūsijas) novadā. Rakstos pirmoreiz minēta 13. gadsimtā. Attīstījusies kā populāra tirgus vieta.

Šilute ir riteņbraucēja Raimonda Rumša (*Raimondas Rumšas*, 1972) dzimtā pilsēta. Uz austrumiem no pilsētas, Jonaiču ciemā, dzimis lietuviešu kultūras darbinieks Vīdūns (*Vydūnas*, 1868—1953).

## Sports
Pilsētā bāzēts futbola klubs FK Šilute, kas šobrīd spēlē Lietuvas čempionāta otrajā spēcīgākajā — 1. līgā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Municipal website
Vilkavišķi

**Vilkavišķi** () ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas dienvidrietumos uz rietumiem no Marijampoles. Pilsēta izveidojusies divu upju — Šeimenas un Vilkaujas satekā.

Pilsētas tiesības Vilkavišķiem 1670. gadā piešķīra Polijas karalis Jans II Kazimirs. Pēc Polijas dalīšanām Vilkavišķi iekļāvās Prūsijā, pēc Napoleona kariem — Krievijā.

Vilkavišķos dzimusi lietuviešu aktrise Aiste Diržūte. Uz dienvidiem no pilsētas, Ožkabaļu ciemā dzimis lietuviešu atmodas darbinieks Jons Basanavičs (1851—1927), bet uz austrumiem no pilsētas — Paežeru ciemā dzimis Lietuvas valsts himnas „Tautiskā dziesma” autors Vincs Kudirka (1858—1899).

## Atsauces

## Ārējās saites
Telši

**Telši** (, žemaišu: *Telšē*) ir pilsēta Lietuvas ziemeļrietumos, neformālā Žemaitijas galvaspilsēta.

No pilsētas rūpniecības uzņēmumiem pazīstama ir piena pārstrādes kompānija "Žemaitijos pienas". Pilsētā atrodas Žemaitijas muzejs "Alka" ar etnogrāfiskā brīvdabas muzeja nodaļu pilsētas dienvidos. Telšos atrodas Žemaites Drāmas teātris.

## Vēsture
Līdz 13. gadsimtam tagadējais Telšu apriņķis atradās Cekļa zemē Kursas dienvidos. Telšes upe (*Talsa*) pirmo reizi pieminēta Vācu ordeņa hronikā 1317. gadā, bet 1398. gada Saliņas līgumā par Žemaitijas fogtejas pakļaušanu Vācu ordenim pieminēta apdzīvota vieta *Talsa*. Ilgajās cīņās starp Lietuvas dižkunigaitiju un Vācu ordeni šī strīdus teritorija bija pilnīgi izpostīta. Pēc Melnas līguma parakstīšanas 1426. gadā Telši nokļuva Žemaitijas kunigaitijas sastāvā. 

1527. gadā parādījās norādes par Telšiem kā pagasta centru, kurā 1536. gadā uzcēla katoļu baznīcu un 1624. gadā bernardīniešu ordeņa klosteri. 1740. gadā atvēra katoļu priesteru semināru. Tagadējā Svētā Padujas Antonijas katedrāle pakalnā uzcelta 1765. gadā.
1791. gadā Telšu miestam piešķīra Magdeburgas tiesības un savu ģerboni, 1793. gadā atvēra pirmo pilsētas skolu. Līdz Pirmajam pasaules karam lielākā daļa Telšu iedzīvotāju bija ebreji, 1875. gadā Telšos nodibināja ebreju reliģisko skolu (*Yeshivat Telz*).

Otrā pasaules kara laikā pēc Lietuvas okupācijas PSRS Iekšlietu tautas komisariāta specvienība naktī uz 1941. gada 25. jūniju Raiņu mežā pie Telšiem nošāva 76 lietuviešu politiskos ieslodzītos, šī masu slepkavība pazīstama kā Raiņu slaktiņš (). Savukārt nacisti iznīcināja gandrīz visus Telšos palikušos ebrejus.

## Cilvēki
Telšos dzimuši Polijas pirmais prezidents Gabriels Narutovičs (*Gabriel Narutowicz*, 1865—1922) un Lietuvas prezidents Rolands Pakss (*Rolandas Paksas*, 1956), dziedātāja Jurga Šeduikīte (*Jurga Šeduikytė*, 1980), bibliofils Vilfrids Mihails Voiničs (*Wilfrid Michael Voynich*, 1865—1930).

## Sports
* FC Džiugas Telšiai
* Centrālais stadions.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Telšu portāls
* Žemaitijos pienas
* Žemaitijas muzejs "Alka" 
* FK MASTIS-Telšu futbola klubs
* OK Telsiai — Telšu orietēšanās klubs
Varēna

**Varēna** () ir pilsēta pašvaldības centrs Lietuvas dienvidos netālu no robežas ar Baltkrieviju. Izveidojusies 19. gadsimta otrajā pusē pie Varšavas-Sanktpēterburgas dzelzceļa.

Pēc 1920. gada atradās Polijas okupētā Viļņas apgabala teritorijā, pēc Otrā pasaules kara 1946. gadā 2000 poļu no Varēnas tika piespiesti pārcelties uz Poliju.

Varēnā rudenī ik gadus notiek Sēņu festivāls.

## Cilvēki
Uz ziemeļiem no pilsētas, Senoji Varēnā 1875. gadā dzimis lietuviešu komponists un gleznotājs Mikalojs Konstantīns Čurļonis (*Mikalojus Konstantinas Čiurlionis*).

## Atsauces

## Ārējās saites
Tetranitropentaeritrīts

**Tetranitropentaeritrīts** (PETN, C(CH2ONO2)4) ir samērā jutīga sprāgstviela, kuru lieto detonatoriem. Tas ir jutīgāks (nestabilāks) par trinitrotoluolu un tetrilu. Pentaeritrīts lietots kā plastiskais sprāgstvielu komponents.

## Iegūšana
Tetranitropentaeritrītu iegūst, nitrējot pentaeritrītu ar sērskābes un slāpekļskābes maisījumu. PETN ir slāpekļskābes esteris, tāpat, kā nitroglicerīnu, to dažreiz lieto medicīnā (līdzīgiem mērķiem kā nitroglicerīnu).
N,N-dimetilanilīns

**N,N-dimetilanilīns** (N,N-dimetilfenilamīns, C6H5N(CH3)2) pieder pie aromātiskajiem trešējiem amīniem, kam visi ūdeņraža atomi pie N atoma ir aizvietoti. Tīrs N,N-dimetilanilīns ir bezkrāsains šķidrums, bet tehniskais - iedzeltens vai brūngans. To nitrējot, var iegūt tetrilu (N-metil-2,4,6,N-tetranitroanilīnu). Dimetilanilīnam var būt vairāki izomēri, kam metilgrupas ir tieši benzola ciklā, piemēram, ksilidīni - ksilola aminoatvasinājumi (pavisam ir 6 ksilidīna izomēri).