open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Plānčauļi

**Plānčauļi** (*Leptostraca*) ir fillokarīdu apakšklases augstāko vēžu kārta. Tie ir jūras piekrastes zonas vēžveidīgie ar visai plašu izplatību (*Nebalia*) un senu izcelšanos. To fosilijas sastopamas jau silūra nogulumos. Plānčauļi ir primitīvāko mūsdienu augstāko vēžveidīgo kārta.
## Raksturojums
No īstajiem augstākajiem vēžiem tie krasi atšķiras ar galvkrūšu vairoga divvāku formu, kā arī ar to, ka vairogs pārsedz krūšu ekstremitātes un nesaaug ar krūšu nodalījuma muguras virsmu; ir brīvs pat pirmais krūšu segments. No īstajiem augstākajiem vēžiem plānčauļi atšķiras arī ar to, ka krūtis ļoti īsas un pie tām ir astoņi pāri plakanu vienādas uzbūves divzarainu kāju, kas atgādina lapkāju kājas. Plānčauļus no pārējiem augstākajiem vēžiem atšķir septiņu segmentu vēders un telsons ar dakšu (*[[furca]]*) tā galā. Plānčauļu attīstība ir tieša, bez metamorfozes. Daudzas pazīmes plānčauļus saista ar lapkājiem, un tādējādi tie ir starpposms starp zemākajiem un augstākajiem vēžiem.
## Morfoloģija
Plānčauļi ir neliela izmēra vēzīši, ar ķermeņa garumu 5-15&nbsp;mm. To galvkrūtis un daļēji arī vēders pārklāti ar plānu muguras bruņu — karapaksu, ar kuru savienots kustīgs pieres dzelksnis — rostrums, kurš piesedz acis un antenu pamatnes. Antenulas un antenas ir garas. Plānčauļiem ir trīs žokļu pāri. Pie pirmā maksillu pāra ir pievienots garš vicveidīgs izaugums, ar kuru vēzītis tīra karapaksa iekšējo dobumu. Astoņi pāri krūšu kāju ir ar līdzīgu uzbūvi — tās ir lapveida kājas, kas līdzīgas vairodžu krūšu ekstremitātēm. Tās pilda peldēšanas un elpošanas funkcijas, kā arī nofiltrē barības daļiņas. Vēderam ir septiņi segmenti. Pirmie četri vēdera kāju pāri ir gari, divzaraini, pielāgoti peldēšanas funkcijai. Beidzamie divi kāju pāri ir rudimentāri. Uz septītā vēdera segmenta ekstremitāšu nav, bet uz telsona ir furka.
## Sistemātika
Ir zināmas 39 plāncauļu sugas, ka iedalītas 3 dzimtās un 10 ģintīs.

**Kārta** 
* dzimta 
* dzimta 
* dzimta
Nadzeja Astapčuka

**Nadzeja Astapčuka** (, dzimusi ) ir Baltkrievijas vieglatlēte — lodes grūdēja. Viņa uzvarēja , taču tika diskvalificēta par dopinga lietošanu un zelta medaļu zaudēja.

## Karjera
N. Astapčukas pirmais starptautiskais panākums bija uzvara lodes grūšanā 1998. gada Pasaules junioru čempionātā. Arī citās jauniešu sacensībās viņa dominēja, uzvarot 1999. gada Eiropas junioru čempionātā un 2001. gada Eiropas U23 čempionātā.

Pirmais lielais panākums starp pieaugušajiem N. Astapčukas karjerā bija 2001. gada Pasaules čempionātā telpās izcīnītā sudraba medaļa. Šo sasniegumu viņa atkārtoja arī 2003. gada Pasaules čempionātā telpās, bet pēc dažiem mēnešiem viņa kļuva arī par Pasaules vicečempioni stadionā.  viņa palika ceturtajā vietā. 2005. gadā viņa kļuva par Eiropas čempioni telpās. Viņa sākotnēji uzvarēja arī 2005. gada Pasaules čempionātā, bet vēlāk pēc atkārtotātām pārbaudēm šis čempiones tituls un medaļa tika atņemti dopinga lietošanas dēļ. 2014. gada aprīlī Starptautiskā vieglatlētikas federāciju asociācija anulēja Astapčukas rezultātus laikposmā no 2005. gada 13. augusta līdz 2007. gada 12. augustam. Tas iekļāva 2006. gada Eiropas čempionātā un 2007. gada Pasaules čempionātā izcīnītās sudraba medaļas.

 N. Astapčuka izcīnīja bronzas medaļu, bet arī šī medaļa tika atņemta, jo 2017. gadā pēc atkārtotām pārbaudēm tika konstatēta dopinga lietošana. 

 viņa sākotnēji izcīnīīja zeltu. Tomēr arī šajā gadījumā pēc Londonas olimpiskajām spēlēm N. Astapčuka tika diskvalificēta par dopinga lietošanu: abi olimpiskajās spēlēs ņemtie analīžu paraugi saturēja anabolisko preparātu metenolonu. Par olimpisko čempioni pēc N. Astapčukas diskvalifikācijas kļuva Valērija Adamsa.

Savu personisko rekordu Nadzeja uzstādīja 2012. gada jūlijā Minskā, kad lodi aizgrūda 21,58 metrus tālu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Edgars Grabovskis

**Edgars „Zirgs” Grabovskis** (dzimis 1972. gada 27. maijā) ir Latvijas folkmetāla grupas *[[Skyforger]]* basģitārists. Pirms tam muzicējis grupā *[[Grindmaster Dead]]* (1991—1995).

Starp saviem iedvesmas avotiem min *[[Dream Theater]]*, *[[Nevermore]]*, *[[Darkthrone]]*, *[[Emperor]]*, *[[Symphony X]]*, džezu un latviešu tradicionālo tautas mūziku.

## Instrumenti
* *Hohner B Bass V*, 4 stīgu *[[Ibanez]]* kopija
* *Marshall Shred Master*

## Diskogrāfija

### Skyforger
* *On The Pagans' Land* (mājas ieraksts) (1995)
* *[[Semigalls' Warchant]]* (demo) (1997)
* Kauja pie Saules (1998)
* Latviešu strēlnieki (1999)
* Pērkoņkalve (2003)
* Zobena Dziesma (2003)
* *[[Semigalls' Warchant]]* (2005)
* Kurbads (2010)
* Senprūsija (2015)

## Atsauces
Rihards Skudrītis

**Rihards Skudrītis** (dzimis 1973. gada 2. decembrī) ir bijušais Latvijas folkmetāla grupas *[[Skyforger]]* ģitārists. Lai arī Skudrītis nav starp *Skyfoger* dibinātājiem, tiek uzskatīts, ka lielā mērā tieši pateicoties viņam, grupa ieguva savu klasisko skanējumu. Agrāk muzicējis arī grupās *[[Huskvarn]]*, *[[Sanctimony]]*, *[[Guillotine]]*, *[[Dies Irae]]*, *[[Disgorged]]*, *[[Mystery]]* un Rūsa.

Starp saviem iedvesmas avotiem min *[[Iron Maiden]]*, *[[Judas Priest]]*, *[[Mayhem]]*, *[[Darkthrone]]*, *[[Marduk]]*, *[[Emperor]]*.

## Instrumenti
* *Ibanez “Prestige” Carvin*
* *Korg*

## Diskogrāfija

### Skyforger
* *[[Semigalls' Warchant]]* (demo) (1997)
* Kauja pie Saules (1998)
* Pērkoņkalve (2003)
* Zobena Dziesma (2003)
Endeavour (kosmoplāns)

thumb|300px|''Endeavour'' nolaišanās Kenedija kosmosa centrā
***Endeavour*** bija viens no ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (*NASA*) *[[Space Shuttle]]* kosmoplāniem. Tas bija piektais no izgatavotajiem orbitālajiem kosmoplāniem, un tika uzbūvēts bojā gājušā *[[Challenger (kosmoplāns)|Challenger]]* vietā. 
2011. gadā misijā *[[STS-134]]* notika pēdējais *Endeavour* lidojums.

Kosmoplāns tika nosaukts par godu 18. gadsimta jūrasbraucēja Džeimsa Kuka buriniekam *Endeavour*.
Žokļkājvēži

**Žokļkājvēži** (*Maxillopoda*) — vēžveidīgo apakštipa klase. Pēc daudzu autoru domām žokļkājvēži ir polifilētiska organismu grupa. 
## Morfoloģija
Žokļkājvēžu galvas posmi ir saplūduši ne tikai savstarpēji, bet arī ar krūšu pirmo posmu un veido t.s. salikto galvu.
Pie galvas 2 pāri taustekļu. Pirmais no tiem ir bez zariem, parasti garāks par pārējām ekstremitātēm, otrais - divzarains. Mutes ekstremitātes ir labi attīstītas. Krūtis sastāv no 6 posmiem, retāk no 4-5. Pie katra posma ir 1 divzarainu kāju pāris, ko žokļkājvēži izmanto peldēšanai. Žaunu nav. Asinsrite stipri reducēta, vai arī tās vispār nav. Vēders slaids, posmots, bez kājām, sastāv no 4 segmentiem. Vēdera galā divzaraina dakšiņa - furka. Žokļkājvēžu attīstība notiek ar sarežģītu metamorfozi.

## Ekoloģija
Žokļkājvēži ir ļoti plaši izplatīti un dzīvo visdažādākajos apstākļos. Tie dzīvo jūrās un saldūdeņos, pazemes ūdeņos, daži — pat mitrajās liedaga smiltīs. Šie vēzīši ir sastopami gan bentosā, gan planktonā, gan okeāniskajos dziļumos. Daudzi žokļkājvēži ir parazīti.

## Sistemātika
Apakšklasē >6000s. Latvijā ir pārstāvētas 3 kārtas - ,  un .

**Klase** 
* apakšklase 
* apakšklase 
* apakšklase 
* apakšklase 
* apakšklase 
* apakšklase 

## Ārējās saites
Sari Universitāte

**Sari Universitāte, UniS** (1891.-1966. gados Londonas Batersijas institūts) — vislielākā augstskola Anglijas grāfistē Sari. 1970. gadā pārcelta uz Gilfordu.
STS

**STS** var būt:

* Seksuāli transmisīvā slimība
* Space Transportation System — ASV kosmiskā transportsistēma (*Space Shuttle*)
Petrogrāfija

**Petrogrāfija** (no  "akmens" un *γράφω* "rakstīt") ir petroloģijas novirziens, zinātne par iežiem - heterogēnām litosfēras sastāvdaļām. Tā pēta iežu sastāvu, uzbūvi, izcelsmi.

## Ārējās saites
Veronika Kempbela-Brauna

**Veronika Kempbela-Brauna** (; dzimusi **Veronika Kempbela**;  Trelonijā, Jamaikā) ir bijusī jamaikiešu vieglatlēte, sprintere. Viņa ir trīskārtēja olimpiskā čempione (200 m un stafetē), kā arī Pasaules čempione prestižākajā — 100 m — distancē. Olimpiskajās spēlēs un Pasaules čempionātos kopumā izcīnījusi 19 medaļas, tādējādi viņa ir viena no medaļām bagātākajām sportistēm vieglatlētikas vēsturē.

Piedalījusies piecās olimpiskajās spēlēs. 2000. gadā Sidnejā izcīnīja sudraba medaļu 4x100 metru stafetē, 2004. gadā Atēnās kļuva par olimpisko čempioni 200 metru distancē un 4x100 metru stafetē, bet 2008. gadā Pekinā atkārtoti kļuva par čempioni 200 m. Pekinas olimpiādē V. Kempbela-Brauna bija Jamaikas delegācijas karognesēja olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā. 2012. gadā Londonā viņa izcīnīja sudrabu 4×100 metru stafetē un bronzu 100 m distancē. 2005. gada Pasaules čempionātā V. Kempbela-Brauna izcīnīja sudraba medaļu 100 un 4×100 metru distancēs, savukārt 2007. gadā kļuva par Pasaules čempioni 100 metru distancē, bet 200 metru distancē izcīnīja sudraba medaļu. V. Kempbela-Brauna ir 2004. un 2005. gada Jamaikas gada sportiste.

Dzimusi desmit bērnu ģimenē. Pēc vidusskolas beigām pārcēlusies studēt uz ASV, kur beigusi Ārkanzasas Universitāti. 2007. gadā apprecējusi savu studiju biedru, tāpat Jamaikas sprinteri Omāru Braunu un šobrīd dzīvo Floridas štatā ASV.

2013. gada jūnijā tika izplatīta informācija, ka V. Kempbelas-Braunas maijā ņemtās dopinga analīzes ir pozitīvas. 2014. gada februārī apsūdzības dopinga lietošanā pret sportisti tika atceltas.

2021. gada jūlijā V. Kempbela-Brauna paziņoja par profesionālā sporta karjeras beigām

## Personiskie rekordi

## Ārējās saites
Kugrainis

**Kugrainis** (arī **Kugraines ezers, Kūdraines ezers, Vīķaloma ezers**) ir ezers Tukuma novada, Lapmežciema un Smārdes pagastos. Vidējais dziļums ir 0,9 m, bet maksimālais dziļums - 1,2 m.
Ezers ietilpst Ķemeru nacionālā parka teritorijā.

## Atsauces
Entomoloģija

thumbnail|200px|Dažādi kukaiņi
**Entomoloģija** (/*entomo* — "kukainis" un /*logos* "zināšanas") ir zooloģijas apakšnozare, kas pēta kukaiņus. Tā pārklājas ar daudzām citām zinātnes nozarēm, piemēram, ekoloģiju, lauksaimniecību, kriminālistiku, evolucionāro bioloģiju.

Latvijā kukaiņu pētīšanas entuziastus apvieno Latvijas Entomoloģijas biedrība.

## Specializācijas
Kukaiņi ir ļoti daudzveidīga organismu grupa (vairāk kā miljons aprakstītu sugu), tāpēc arī entomoloģijā ir liels skaits specializētu apakšnozaru. Bieži entomologi specializējas uz konkrētu kukaiņu klasi vai kārtu.
* Apioloģija — apakšnozare, kas pēta bites.
* Dipteroloģija — apakšnozare, kas pēta divspārņus (mušas, odus).
* Koleopteroloģija — apakšnozare, kas pēta vaboles.
* Lepidopteroloģija — apakšnozare, kas pēta tauriņus un naktstauriņus.
* Mirmekoloģija — apakšnozare, kas pēta skudras.

## Ārējās saites
Sensors

thumb|200px|right|Kustības sensors
**Sensors** (no  — 'sajūta') jeb **devējs** ir mērpārveidotājs vai ierīce, kas tieši uztver mērījamo lielumu (piemēram, spiedienu, temperatūru, deformāciju, spriegumu, gaismas daudzumu, vielas stāvokli) un veido tā vērtībām atbilstošu signālu virkni.

Saistībā ar sajūtām un maņu orgāniem dzīvajām būtnēm sensors ir nervu šķiedras gals vai šūna, kas uztver kairinājumu (impulsu), un to novada uz smadzenēm vai citu uztvertā signāla apstrādes centru.

## Sensoru veidi
* Termālie
* Elektromagnetiskie
* Mehāniskie
* Ķīmiskie
* Optiskā starojuma
* Akustiskie
* Bioloģiskie
* Jonizējošā starojuma
Apertūra

thumb|Objektīva liela un maza apertūra
**Apertūra** ( — ‘atvērts, atklāts, vaļējs’) ir termins fizikā.

Šo terminu izmanto, lai apzīmētu:
* Fototehnikā — optiskas sistēmas efektīvo atvērumu, ko nosaka lēcu un diafragmu izmēri. Apertūra regulē optiskajā sistēmā (objektīvā) nonākošās gaismas plūsmu. Vairāk gan latviešu valodā izmanto alternatīvos apzīmējumus — fokusa dziļums, blendes atvērums vai diafragmas atvērums.
* Kodolfizikā — leņķi starp radiācijas konusa malējiem stariem, kas nonāk reģistrējošā iekārtā.
* Antenu tehnikā šādi tiek apzīmēta sarežģītu antenu atstarojošā vai raidošā virsma. Pastāv atsevišķs antenu tips apertūrās antenas.

## Skatīt arī
* Blende
* Diafragma
* Apertūrās antenas

## Ārējās saites
Latvijas Entomoloģijas biedrība

**Latvijas Entomoloģijas biedrība** (**LEB**) ir sabiedriska organizācija, kas apvieno kukaiņu pētīšanas entuziastus Latvijā. Entomoloģijas biedrības biedri ir gan dažādu Latvijas un ārzemju zinātnisko iestāžu darbinieki, gan arī amatieri, kuriem kukaiņu izpēte ir vaļasprieks.

LEB ir vecākā aktīvā zinātniskā dabaspētniecības organizācija Latvijā, to dibināja Edgars Ozols (1899-1967)  .

## Biedrības aktivitātes
Latvijas entomoloģijas biedrība rediģē un izdod zinātnisku žurnālu "Latvijas entomologs". Katru gadu Entomoloģijas biedrības biedri balsojot izvirza Gada kukaini — kukaiņu sugu, par kuru nākamajā kalendārajā gadā Latvijas sabiedrība tiek pastiprināti informēta. Izmantotie rezultāti tiek izmantoti publikācijās par sugas izplatību Latvijā un vides aizsardzības aktivitātēs.

## Skatīt arī
* Gada kukainis Latvijā

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Entomoloģijas biedrības mājaslapa (daļēji angļu, daļēji latviešu valodā)
* Latvijas Entomoloģijas biedrības Facebook mājaslapa (latviešu valodā)
* Latvijas Entomoloģijas biedrības sagatavots Latvijas kukaiņu sugu saraksts (latviešu valodā)
Skudrlauvu dzimta

**Skudrlauvu dzimta** (*Myrmeleontidae*) ir pie tīklspārņu kārtas piederoši kukaiņi. Parastā skudrlauva pieder pie skudrlauvu dzimtas, kuru pasaulē pārstāv aptuveni 2200 skudrlauvu sugu. Latvijā atrodamas 3 skudrlauvu sugas. Visbiežāk izplatītā ir , retāk —  un .

Skudrlauvas savu nosaukumu ieguvušas savu kāpuru dēļ — tie veido ķerambedrītes saviem upuriem, pa zemi staigājošiem kukaiņiem. Parastās skudrlauvas kāpuri no Eiropas sugām ir vismazāk prasīgie pret augsnes sasilšanu; tiem pietiek, ja smiltis sasilst līdz 40 °C. Skudrlauvas kāpurs ir vienu līdz pusotru centimetru garš, tā ķermeņa krāsa ir brūngana, parasti atkarīga no substrāta, kur kāpurs dzīvo, krāsas.

Pieaugušo skudrlauvu ķermeņa garums sasniedz četrus centimetrus, bet spārnu plētums dažreiz pārsniedz septiņus centimetrus. Kukaiņiem ir 4 spārni, parasti tie ir bezkrāsaini ar nedaudziem brūnganiem plankumiem. Pieaugušu kukaini var redzēt jūnija beigās, arī jūlijā. Kukaiņi ir neveikli lidotāji.

Skudrlauvām spārni ir bagātīgi punktoti.

Skudrlauvas visvieglāk novērot vietās, kur ir to kāpuriem piemērotas sausas, irdenas smiltis, kas saulē labi uzsilst. Tās ir kāpās, priežu mežu malās un izcirtumos, smilšainās ceļmalās. Visvieglāk skudrlauvas ir novērot pēc to kāpuru ķerambedrītēm — krāteriem.

## Sistemātika

* apakšdzimta: 
* apakšdzimta: 
* apakšdzimta: 
* apakšdzimta: 
* apakšdzimta: 
* apakšdzimta: 
* apakšdzimta: 
* apakšdzimta: 
* apakšdzimta: 
* apakšdzimta: 
* apakšdzimta:
Klase.lv

**Klase.lv** ir viena no pirmajām tiešsaistes sociālā tīkla tīmekļa vietnēm Latvijā (2003 g.). Tīklu var izmantot, lai sazinātos ar bijušajiem klasesbiedriem, vai draugiem.

Galvenās iespējas, ko piedāvā klase.lv: cilvēku meklēšana, reģistrēšanās grupās, ieskaitot pilsētas, skolas, augstskolas, kursus, bērnu dārzus un specializētās mācību iestādes.

## Piezīmes un atsauces

## Ārējās saites
* www.klase.lv
Tekostraki

**Tekostraki** (*Thecostraca*) ir žokļkājvēžu apakšklase (aprakstītas apmēram 1320 sugas). Daudzām sugām ir planktonā dzīvojoši kāpuri, kuri vēlāk pieaugot pāriet sēdošā vai parazītiskā dzīvesveidā. Apakšklase sastāv no 3 grupām (infraklasēm). Morfoloģiski tiek salīdzināti tikai šo grupu pārstāvju kāpuri, jo pieaugušās formas zaudē kopīgas radniecīgās īpašības, vai arī pieaugušās formas vispār nav zināmas. Visu triju grupu radniecība ir noteikta ģenētiskā līmenī. Kā kopīgās ārējās morfoloģiskās īpašības var minēt to, ka tekostraku metanauplijiem nav postmaksillāro ekstremitāšu, kā arī tiem ir līdzīga acu uzbūve (trīsšūnu kristāliskais konuss).

*  ir nozīmīgākā tekostraku infraklase, kurā ietilpst ap 1220 sugu.

*  infraklase sastāv no vienīgās ģints - Hansenocaris, kuras pārstāvji ir zināmi tikai sīku planktonisko naupliju veidā, kas tiek saukti par „y-kāpuriem”. Šiem kapuriem pieaugušās formas nav zināmas, kaut arī ir aizdomas, ka tie ir parazīti, un to radniecība tiek apšaubīta. Daži pētnieki uzskata, ka tie varētu būt tantulokarīdu kāpuri, jo tiem kāpuri nav zināmi.

*  infraklase sastāv no apmēram 100 sugām, visi tie ir zarndobumaiņu un adatādaiņu parazīti.
## Sistemātika
**Apakšklase** 
* infraklase 
* infraklase 
** kārta 
** kārta 
* infraklase 
** virskārta 
*** kārta 
*** kārta 
** virskārta 
*** kārta 
*** kārta 
** virskārta 
*** kārta 
*** kārta
Skudra

**Skudra** var būt:

* kukainis, skudru dzimtas pārstāvis.

## Uzvārds
Latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

:* Guntars Skudra (dzimis 1971) — pedagogs un politiķis;
:* Pēteris Skudra (dzimis 1973) — hokejists;
:* Viktors Skudra (1943—2011) — jurists, Satversmes tiesas tiesnesis un Latvijas tieslietu ministrs.
Hromatīns

**Hromatīns** ir no DNS un ar to saistītām olbaltumvielām veidoti pavedieni, kas veido hromosomas. Eikariotu šūnās tas atrodas šūnas kodolā, bet prokariotos tas ir nukleoīdos. Hromatīnu var redzēt tikai tad, kad šūna dalās.
Divpunktu mārīte

**Divpunktu mārīte** (*Adalia bipunctata*) ir mārīšu dzimtas kukainis (vabole). Tā ir viena no visbiežāk sastopamajām mārīšu dzimtas vabolēm Latvijā. 
 
No lauksaimniecības viedokļa divpunktu mārīte ir pazīstama kā derīgs kukainis, kurš pasargā augus no kaitēkļiem. Vabole dzīvo uz lakstaugiem, kur barojas ar kukaiņiem, visbiežāk laputīm. Mārītes pārziemo zemsedzē un lapu kaudzēs. Pēc savas dabas kukainis ir diezgan lēnīgs, bet prot visnotaļ labi aizstāvēties, pateicoties tam, ka no locītavām izdala putniem negaršīgu šķidrumu. 

Domājams, ka kukaiņa latviskais nosaukums aizgūts no latviešu dievības Māras vārda, kas sevī iemieso zemes spēku. Par Latvijas nacionālo kukaini divpunktu mārīti 1991. gadā noteica Latvijas Entomoloģijas biedrība.
Zilspāru ģints

**Zilspāres** jeb **zilspāru ģints** (*Calopteryx*) ir spāru kārtas (*Odonata*) ģints, kas pieder pie vienādspārnu spāru apakškārtas (*Zygoptera*).

Zilspārēm ir plaša izplatība, bet tās nav sastopamas Dienvidamerikā un Āfrikā, un, protams, Antarktīdā. Latvijā sastopamas 2 zilspāru sugas:  un .

## Morfoloģija
Savu nosaukumu zilspāres guvušas no tā, ka ģints spāru tēviņi ir tumši zilā krāsā. Tēviņiem ir koši, krāsaini spārni, bet mātītēm spārni parasti ir bezkrāsaini. Retu reizi dažām mātītēm attīstās tēviņiem līdzīgi spārni. Abiem dzimumiem iztrūkst spārnu pterostigmas.

## Sistemātika
ģints **Zilspāres** (*Calopteryx*)
* Strautu zilspāre (*Calopteryx virgo*) 
* Upju zilspāre (*Calopteryx splendens*) 
* *[[Calopteryx aequabilis]]* 
* *[[Calopteryx amata]]* 
* *[[Calopteryx angustipennis]]* 
* *[[Calopteryx balcanica]]* 
* *[[Calopteryx coomani]]* 
* *[[Calopteryx cornelia]]* 
* *[[Calopteryx dimidiata]]* 
* *[[Calopteryx exul]]* 
* *[[Calopteryx haemorrhoidalis]]* 
* *[[Calopteryx hyalina]]* 
* *[[Calopteryx intermedia]]* 
* *[[Calopteryx japonica]]* 
* *[[Calopteryx laosica]]* 
* *[[Calopteryx maculata]]* 
* *[[Calopteryx melli]]* 
* *[[Calopteryx mingrelica]]* 
* *[[Calopteryx oberthuri]]* 
* *[[Calopteryx orientalis]]* 
* *[[Calopteryx samarcandica]]* 
* *[[Calopteryx syriaca]]* 
* *[[Calopteryx taurica]]* 
* *[[Calopteryx transcaspica]]* 
* *[[Calopteryx waterstoni]]* 
* *[[Calopteryx xanthostoma]]* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas «Gada kukainis 2004» — zilspāre
Fokuss

**Fokuss** (no , kas savukārt no  — 'pavards') var būt:

* Fokuss (cirks);
* Fokuss (filma);
* Fokuss (ģeometrija);
* Fokuss (optika):
** Autofokuss (fotogrāfija);
** Fokuss (fotogrāfija);
** Fokusa attālums (fotogrāfija);
* Fokusēšanās (psiholoģija);
* Fokuss (zemestrīce);
* Fokuss (žurnāls);

* Fokuss pokuss (grāmata);
* Fokuss pokuss (dziesma);
* Filmu studija FOKUSS.

## Skatīt arī
* *[[Focus]]*
Degunradžvaboles

**Degunradžvaboles** () ir skarabeju dzimtas vaboļu ģints. Pie šīs vaboļu dzimtas pieder arī mēslvaboles un maijvaboles.

Degunradžvaboles dzīvo trūdvielām bagātās vietās: lapkoku mežos, komposta kaudzēs, zāģu skaidās. Pieaugušas degunradžvaboles neēd - visai dzīvei nepieciešamās barības vielas tā uzkrāj kāpura stadijas laikā.

Degunradža ragam līdzīgais rags virs mutes ir tikai vaboļu tēviņiem, mātītēm šajā vietā ir tikai neliels paugurs.

Pasaulē apmēram 40 sugas. Latvijā viena - komposta degunradžvabole (*Oryctes nasicornis*).

Salīdzinājumā ar saviem izmēriem degunradžvabole, iespējams, ir pasaules spēcīgākais radījums. Tā uz muguras spēj nest svaru, kas pārsniedz pašas svaru 850 reizes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Zemesvēžu dzimta

**Zemesvēžu dzimta** (*Gryllotalpidae*) ir taisnspārņu kārtas kukaiņu dzimta.

Kukainis pēc sava attīstības veida pieder pie kukaiņiem ar nepilnīgo pārvēršanos, tam ir trīs attīstības pamatstadijas: 1. ola, 2. kāpurs. 3. pieaudzis kukainis.

Zemesvēža izdētās olas ir baltas, gludas, garenas. To garums 2-2,2 mm.

Kāpurs (nimfa) ārēji līdzīgs pieaugušam kukainim, tikai izmēros par to mazāks. Spārni vēl nav pilnībā attīstījušies.

Kāpura stadijā zemesvēžu uzturā ir dažādu krāšņumaugu, labības augu un dārzeņu saknes. Pieaugot kāpura vecumam, barībā arvien lielāks īpatsvars ir dzīvniekiem.
Pieaugušie kukaiņi ēd sliekas, gliemjus, kukaiņus un kukaiņu kāpurus. Aptuveni trīs ceturtdaļas jauno kāpuru kļūst par barību vecākajiem zemesvēžiem.

Latvijā sastopama suga racējcircenis jeb .

## Ārējās saites
Parkšķis

**Parkšķis**, **sarkanspārnu sisenis** (*Psophus stridulus*) ir taisnspārņu kārtas siseņu apakškārtas kukainis.

Parkšķis biežāk sastopams sausās pļavās, kur tēviņi, lai pievērstu mātītes uzmanību, lidojot rada parkšķošu troksni un izrāda sarkanos pakaļspārnus. Latvijā sastopams samērā reti, un ir aizsargājams.

## Ārējās saites
Mājas circenis

**Mājas circenis** (*Acheta domestica*) ir taisnspārņu kārtas kukainis.

Kukainim nepieciešams siltums virs 15&nbsp;°C visu gadu, tāpēc kukainis dzīvo mājās un siltās māju kāpņutelpās.

Circeņu mātītes var dēt olas vienreiz gadā, pēcnācēji aug ļoti lēni, gadā tiem ir tikai 1 paaudze. Circeņi ir aktīvi naktī. Tie pārtiek no augu izcelsmes produktiem, miltu produktiem un atkritumiem. Dažkārt grauž tekstilijas, ādu un papīru. Tēviņu skaņas orgāni atrodas priekšpārnu pamatnē. 

2002. gadā Latvijas Entomoloģijas biedrība pasludināja mājas circeni par Latvijas Gada kukaini. Akcijas laikā biedrība ievāca ziņas par 18 vietām Kurzemē un Zemgalē, kur šis kukainis vēl ir atrodams.

## Ārējās saites
Ipra

[thumb|left|250px|Ipra, [2004]]
**Ipra** (flāmu: *Ieper*, , ) ir pilsēta Beļģijas rietumos, Flandrijas reģiona dienvidos, Rietumflandrijas provincē. Atrodas 74 kilometru attālumā no Rietumflandrijas administratīvā centra Briges.

Pirmā pasaules kara laikā pilsētas apkārtnē norisinājās trīs kaujas, kuru laikā bojā gāja daudz cilvēku. Kauja pie Ipras bija pirmā reize, kad vācieši izmantoja iprītu.
## Vēsture
### Kauja pie Ipras

Pirmā pasaules kara laikā Iprā norisinājās trīs kaujas:
*  -  — angļi pilsētu atkaroja no vāciešiem;
*  -  — Otrā kauja pie Ipras, vācieši pirmo reizi rietumu frontē lietoja ķīmiskos ieročus un atkaroja pilsētas austrumu daļu. Sākumā lietoja hloru, bet pēc tam iprītu.
*  -  - sabiedrotie atkaroja pilsētas austrumu daļu, bija ļoti daudz kritušo.
## Atsauces

## Ārējās saites
Šokroks

**Šokroks** ir termins, ko lietu runājot par māksliniekiem, kas kombinē rokmūziku ar šoka elementiem savos koncertos.

Termins pirmoreiz tika lietots 1970. gadu pirmajā pusē, runājot par glemroka mūziķiem.
Lietuvēns

thumb|Lietuvēna krusta varianti
**Lietuvēns** jeb **lietonis**, Latgales pusē saukts arī par **lītūņu** (), latviešu folklorā ir mitoloģiska būtne — gars, kas naktīs žņaudz guļošos lopus un cilvēkus. Lietuvēns esot kāda nogalināta (nožņaugta, noslīkuša vai pakārušās) cilvēka dvēsele, kurai jāmaldās pa šo pasauli tik ilgi, cik ilgi tai bijis nospriests dzīvot. Ja moka lietuvēns, tad vajagot kustināt kreisās kājas īkšķi, tad tas tūlīt atstājoties. Vēl lietuvēna atvairīšanai uz durvīm, sliekšņiem, logiem, silēm un citām mājas vietām zīmēja tā saukto lietuvēna krustu. Lietuvēnu var arī aizbaidīt ar zvanu skaņām.

## Atsauces
Sprogkāji

**Sprogkāji** (*Cirripedia*) ir tekostraku apakšklases infraklase. Sprogkāji pārsvarā ir jūras formas (retāk dzīvo iesāļūdeņos). Tie pieaugušā stāvoklī ir piestiprinājušies pie substrāta un nevar aktīvi pārvietoties. Neparazītiskie sprogkāji piestiprinās pie zemūdens klintīm un akmeņiem, bet dažos gadījumos pie jūrā peldošiem priekšmetiem, piemēram, pie kuģu zemūdens daļām. Parazītiskie sprogkāji, kas pieder pie sakņgalvju apakškārtas, sasnieguši galēju vienkāršotības pakāpi ārējā uzbūvē un parazitē uz augstākajiem vēžiem. Sakarā ar sēdošo dzīves veidu sprogkāji pilnīgi kļuvuši par hermafrodītiem.

Par sprogkāju piederību pie vēžveidīgajiem liecina to attīstība: tiem ir nauplija un metanauplija kāpura fāzes. Sprogkājvēži pieaugušā fāzē visvairāk ir novirzījušies no vēžveidīgo tipiskās uzbūves, tāpēc sākotnēji bija problēmas sprogkāju izpētē. Cietā kaļķa čaula, pastāvīgs sēdošs dzīvesveids un vēžveidīgo ārējo morfoloģisko īpašību trūkums traucēja to sistemātiskā stāvokļa noteikšanu. Pat tāds izcils zoologs kā Žoržs Kivjē pieskaitīja sprogkājus pie moluskiem. Lamarks uzskatīja sprogkājus par pārejas formu starp tārpiem un moluskiem. Tikai 1830. gadā, kad tika izpētīti sprogkāju kāpuri, kas morfoloģiski ir līdzīgi citiem vēžveidīgo kāpuriem, tika pierādīta sprogkāju piederība pie vēžveidīgajiem.

## Sistemātika
Pasaulē ir zināmas ap 1220 sprogkāju sugas.

**Infraklase** 
* virskārta 
** kārta  
** kārta  
* virskārta  
** kārta  
** kārta  
* virskārta 
** kārta  
** kārta
Sakņgalvji

**Sakņgalvji** (*Rhizocephala*) ir sprogkāju infraklases virskārta. Pieaugušie sakņgalvji visi ir parazīti, kuru saimnieki ir desmitkāji. Vispazīstamākais sakņgalvis ir , kas parazitē uz krabjiem, piestiprinoties tiem vēdera apakšpusē.
## Morfoloģija
Sakņgalvju ārējā uzbūve līdz galējībai vienkāršojusies. Ķermenis cilindrisks vai maisveida, bez ekstremitātēm, bet saglabājusies mantija, kas apņem nesegmentēto ķermeni, kuram nav pat atsevišķu nodalījumu. Mantijas segtajā dobumā uzglabā olas, un to saista ar ārējo vidi neliela pora. Zarnu trakta nav. Saimnieka sulas uzņem ar kātiņu, kas iesniedzas saimnieka vēderā un tā galā atzaro ļoti daudz sīku sakņveida izaugumu, kuri iespraucas visos saimnieka organisma nodalījumos un orgānos, izņemot sirdi un žaunas. 
## Attīstība
Sakņgalvji ir hermafrodīti. Sakņgalvjiem ir nauplija un metanauplija fāzes ar sprogkājiem raksturīgo ārējo uzbūvi, kā arī ar ciprisa fāzi. Ar vienu no abām antenulām piestiprinājies pie sariņa pamata uz kaut kādas saimnieka ķermeņa daļas, parazīts, nometis noteiktā secībā vēdera un krūšu nodalījumus un čaulu, pārvēršas par olveida maisu. Ar adatai līdzīgu izaugumu, kas attīstījies antenulā, parazīts pārdur plāno ķermeņa segu pie sariņa pamata un ielien saimnieka ķermenī, pārvērsdamies par iekšējo parazītu. Asins straume aiznes to pie saimnieka vidukļa apakšējās sienas, pēc tam parazīts sāk augt uz pakaļpusi paralēli zarnu traktam un raidīt sakņveida izaugumus visos virzienos. Tas turpina augt, līdz sasniegta vēdera apakšējā siena. Krabim novelkot apvalku, parazīta ķermeņa centrālā daļa izvirzās ārā un *Sacculina* kļūst par ārējo parazītu.
## Sistemātika
**Virskārta** 
* kārta 
** dzimta 
** dzimta 
** 
* kārta 
** dzimta 
** dzimta 
** dzimta 
** dzimta 
** dzimta 
** dzimta
Zemesvēzis

**Zemesvēzis**, **racējcircenis** (*Gryllotalpa gryllotalpa*) ir taisnspārņu kārtas kukainis.

Pieaudzis kukainis ir 35- 50 mm garš. Ķermenis drukns, brūniem matiņiem klāts. Matiņi palīdz atgrūst ūdeni un nesamirkt. Galva neliela. Kukaiņa galva un krūtis tumši brūnas, vēders gaišāks. Jaunie kukaiņi ir gaišāki par pieaugušiem kukaiņiem. Priekškājas veidotas kā racējkājas. Mutes orgāni grauzējtipa. Acis pielāgotas redzei vājā gaismā. Kāpuri un kukaiņi dzīvo trūdvielām bagātā mitrā augsnē. Pārtiek no augu apakšzemes daļām, kā arī no sliekām, gliemjiem un kukaiņiem. Kukainis aktīvs naktī.

Ir iespēja to audzēt arī mājās, kā mājas mīluli terārijā. Labprāt ēd baltmaizi, svaigas zivis vai maitu.
Aizsargājoties, no astes gala, izšļāc smakojošu vidēji šķidru vielu. Iespējams-fekālijas.
Ādas mainīšanas ilgums sastāda aptuveni 1 stundu. Pirms un pēc ādas nomaiņas kādu neilgu laiku ir mazkustīgs. Kad āda ir noņemta, ķermenis ir balts, kurš dienas laikā lēnām kļūst brūns.

## Ārējās saites
Īstie sprogkāji

**Īstie sprogkāji** () ir sprogkāju infraklases virskārta. Agrāk tie tika klasificēti kā *Eucirripedia* apakškārta. Jūrās visizplatītākie īstie sprogkāji ir  un . Fosilijas zināmas jau no juras sistēmas.

## Morfoloģija
Īstajiem sprogkājiem ķermenis neizteikti diferencējies galvas, krūšu un vēdera nodalījumā; pēdējais rudimentārs, vai tā nemaz nav. Neparasti ir attīstīts galvkrūšu vairogs, kas mantijas veidā apņem visu sprogkāja ķermeni. Uz mantijas ārējās virsmas izdalītie vairogi pārvērš to par izturīgu aizsargčaulu, pa kuras spraugveida atveri var izbīdīties ārā garās un lokanās kājas.
Ar antenulu rudimentiem, kas atrodas uz mantijas neapsegtās galvas virsmas, saistīti cementa dziedzeri, kuru sekrēts piestiprina sprogkāji pie substrāta. Augšžokļi un abi apakšžokļu pāri ir stipri vienkāršojušies. Pie krūšu segmenta ir seši pāri tipiski divzarainu kāju. Abi kāju zari sastāv no daudziem sīkiem posmiņiem, tādēļ ar sariņiem klātās kājas var spirāliski savīties. Kājām kustoties, ūdens plūst čaulā un aiznes ūdenī esošās barības daļiņas līdz mutes atverei.

## Augšanas stadijas
Ar nedaudziem izņēmumiem sprogkāju pārvēršanās sākas ar nauplija fāzi. Nauplijam raksturīgs skaidri izteikts muguras vairogs; vairoga priekšgala sānos ir viens pāris izaugumu — radziņu, nepāra dzelkņi, kas izvirzās no vairoga apakšpuses malas un vērsti kaudāli. Zem dzelkņa ķermeņa ass virzienā atrodas izaugums, kas atbilst krūtīm un vēderam.

Metanauplija fāzes beigās uz šī izauguma parādās seši pāri divzaraino kāju aizmetņu, kas vēl paslēpti zem kutikulas segas, uz trešā antenulu posma parādās piesūceknis un iezīmējas saliktās acis.

Pēc nākamās apvalka nomešanas sākas ciprisa fāze, un sprogkājis ar savu divvāku čaulu šajā laikā atgādina gliemeņvēzi (*[[Cypris]]*). Divvāku čaula, kas atbilst galvkrūšu vairogam, apņem visu ķermeni, turklāt no čaulas izvirzītas tikai antenulas, kurām ir piesūceknis.

Kādu laiku dzīvojot peldošā stāvoklī, ciprisa kāpurs ar antenulu palīdzību, kuros atveras cementa dziedzeri, piestiprinās pie zemūdens priekšmetiem un pāriet kūniņas stāvoklī, kuras laikā zem kūniņas ārējā apvalka izveidojas pieaugušās formas orgāni (mutes orgāni, 6 pāri sprogkāju, 5 pārkaļķotas plāksnītes). Nometot savu čaulu, kāpuram pazūd arī saliktās acis. Kāpurs pārvēršas pieaugušā īpatnī.

## Sistemātika
**Virskārta** 
* kārta 
** apakškārta 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
** apakškārta 
*** dzimta 
** apakškārta 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
** apakškārta 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
*** dzimta 
* kārta 
** apakškārta 
*** dzimta 
** apakškārta 
*** dzimta 
*** dzimta 
** apakškārta 
*** virsdzimta 
**** dzimta 
*** virsdzimta 
**** dzimta 
*** virsdzimta 
**** dzimta 
**** dzimta 
*** virsdzimta 
**** dzimta 
**** dzimta 
**** dzimta 
*** virsdzimta 
**** dzimta 
**** dzimta 
*** virsdzimta 
**** dzimta 
**** dzimta 
**** dzimta 

Latvijā ir konstēta viena suga, , kas sastopams visā Baltijas jūras piekrastē, arī Rīgas līča dienvidu daļā un Lielupes grīvā.
Pirovīnogskābe

**Pirovīnogskābe** (2-oksopropānskābe, α-ketopropionskābe, acetilskudrskābe, piruvīnskābe, CH3CO−СООН) ir vienkāršākā ketokarbonskābe. Pirovīnogskābe ir bezkrāsains šķidrums ar asu smaku, kas jaucas ar ūdeni jebkurās attiecībās. Pirovīnogskābes sāļus un esterus sauc par **piruvātiem** ( - uguns +  - vīnoga).

## Atrašanās dabā
Pirovīnogskābei ir īpaši liela nozīme bioķīmijā - to dēvē par dzīvo šūnu "metabolisko valūtu", jo pirovīnogskābe ir daudzu metabolisko procesu "krustošanās punkts". Pirovīnogskābe ir glikolīzes galaprodukts. No vienas glikozes molekulas rodas divas pirovīnogskābes molekulas. Tālāk pirovīnogskābe metabolizējas vai nu aerobā ceļā (pietiekama skābekļa daudzuma apstākļos), kā galaproduktam rodoties ogļskābajai gāzei un ūdenim (sk. trikarbonskābju cikls), vai anaerobā ceļā, rodoties pienskābei (dzīvniekiem) vai etanolam (augiem).

Pirovīnogskābe (piruvāts) glikoģenēzes procesā var tikt pārvērsts atpakaļ par glikozi. No piruvāta var veidoties arī taukskābes vai aminoskābe alanīns.

## Iegūšana
Pirovīnogskābe rodas, karsējot vīnskābi jeb vīnogskābi kopā ar kālija bisulfātu (reakciju atklājis Bercēliuss); no tā cēlies vielas nosaukums.

## Īpašības
Nātrija amalgamas iedarbībā pirovīnogskābe pievieno ūdeņradi un ļoti viegli pārvēršas par pienskābi.

Oksidējoties pirovīnogskābe veido etiķskābi un CO2.

Koncentrēta sērskābe, nedaudz sildot, sadala pirovīnogskābi, veidojoties CO. Šī reakcija raksturīga visām α-ketokarbonskābēm un var kalpot to pierādīšanai (arī dažas α-oksikarbonskābes, piemēram, vīnskābe, dod šo reakciju).

## Izmantošana
No pirovīnogskābes var iegūt preparātus podagras ārstēšanai.
Ģeofizika

**Ģeofizika** ir zinātnes nozare, kas pēta Zemes fizikālos parametrus un procesus.

Pastāv vairākas ģeofizikas apakšnozares: 
* Seismometrija — sniedz ziņas par Zemes iekšējo uzbūvi.
* Magnetometrija pēta Zemes magnētisko lauku, mērot tā deklināciju un inklināciju. Praktiskiem mērķiem magnetometrija tiek izmantota rūdu, dimantu u.c. derīgo izrakteņu meklēšanā, kā arī kvartārģeoloģijā, arheoloģijā, ģeodēzijā un teritorijas kartēšanā (topogrāfiskās un aeronavigācijas kartes).
* Gravimetrija dod iespēju izzināt Pasaules okeāna un Zemes virsmas ģeoloģisko uzbūvi un okeāna dibena un Zemes virsmas topogrāfiju, kā arī Zemes smaguma spēka intensitāti un Zemes virsmas nobīdi konkrētā punktā gada laikā. Praktiskiem mērķiem gravimetriskos mērījumus izmanto hidroloģijā, ģeodēzijā (tai skaitā precīzajā nivelēšanā) un kartogrāfijā (topogrāfiskās un aeronavigācijas kartes).
* Radiometrija pēta Zemes iežu un minerālu radioaktivitāti, ļauj noteikt iežu sastāvu bezserdes urbumos (radiometriskā karotāža).

## Ārējās saites
Stambulas trase

**Stambulas trase** ir Formula 1 sacīkšu trase. Pirmā sacīkste trasē notika 2005. gadā. Tā atrodas Turcijas Āzijas daļā. Stambulas trase jau ir vairākkārt salīdzināta ar Spā-Frankošampas trasi. Astotais līkums ir izaicinošs un tiek salīdzināts ar Spa trases "Eau Rouge" (sarkanā ūdens) līkumu, tāpēc mediji dažkārt lieto komisko apzīmējumu "Faux Rouge" (viltus "Eau Rouge"). Pirmais līkums līdzinās Interlagušas trases pirmajam līkumam, turklāt arī ir ticis pielīdzināts Lagunasekas trases "Corkscrew" (korķviļķa) līkumam. Tāpat kā astotajam līkumam, arī šim ir dots nosaukums fanu un žurnālistu vidū - "Turkish Corkscrew" (turku korķviļķis). Neskatoties uz to, Stambulas trasē, tāpat kā citās jaunās trasēs līkumiem oficiāli nosaukumi doti vēl nav.

## Skatīt arī
* F1 trašu saraksts

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Anatolijs Kreipāns

**Anatolijs Kreipāns** (dzimis ) ir latviešu sporta žurnālists un televīzijas komentētājs. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1960. gadā Daugavpilī. Mācījās Naujenes pamatskolā, absolvēja Daugavpils 1. vidusskolu. Skolas laikā bijis futbola vārtsargs Daugavpils rajona junioru komandā, kas spēlējusi "Vārpas" čempionātā.

Studēja žurnālistiku Latvijas Valsts universitātē.
1980. gados Kreipāns pirmo reizi komentēja spīdveja sacensības Daugavpils stadionā "Lokomotīve", žurnālista karjeru, kā arī komentēšanu sāka ar handbolu.

Galvenokārt komentē hokeju, biatlonu, futbolu, rokasbumbu, vieglatlētiku un spīdveju, bet reizēm arī citus sporta veidus. Strādā laikrakstā "Vakara Ziņas", vada Radio SWH raidījumu "Top Basketbols" un komentē sportu vairākās Latvijas televīzijās.

### Darbi
Anatolijs Kreipāns ir vairāku grāmatu autors. Kopā ar Māri Siliņu sarakstījis grāmatu "Motosports Latvijā" (izdevusi Jumava 2003. gadā), kā arī ir rakstu autors handbola tiesneša Jāņa Ķuzuļa sastādītajai grāmatai "Rokasbumba Latvijā 1958 - 2008" (izdevis apgāds "Valters un Rapa" 2008. gadā). Kreipāns ir arī līdzautors Žao Diniza Sančesa grāmatas "Kartinga rokasgrāmata" latviešu izdevumam (Fiorano, 2008), kas papildināts ar Kreipāna nodaļu par Latvijas kartinga vēsturi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Anatolija Kreipāna blogs portālā nra.lv
Rokasbumba

**Rokasbumba** jeb **handbols** (, no *hand* — 'roka' un *ball* — 'bumba') ir komandu sporta spēle, kurā sportistiem bumba ar rokām jāiemet pretinieka vārtos. Spēlē katrā komandā uz laukuma ir 7 laukuma spēlētāji, tajā skaitā vārtsargs. Starptautiskā līmenī tiek spēlēta kopš 1920. gadiem. Standarta laukuma izmēri ir 40x20m. Tajā ietilpst divi vārtu laukumi un spēles zona. Agrāk handbolu spēlēja 11 cilvēki un laukums bija tikpat liels kā futbolā.

Spēle ir diezgan ātra un ietver ķermeņa kontaktu, jo aizsargi cenšas apturēt uzbrucējus tuvoties vārtiem.

Handbolā ir 8 soda veidi: brīvmetiens, 9 metri, dzeltenā kartīte, 7 metri, 2 minūšu noraidījums no laukuma un sarkanā kartīte. Spēles laikā spēlētājam var piešķirt 3x2min. sodu, bet pēc tā seko sarkanā kartīte — cilvēku noraida no laukuma uz visu turpmāko spēles laiku.

Latvijā sporta veids tā agrīnajā formā ar 11 spēlētājiem komandā ienāca 20. gadu pirmajā pusē - 1928. gadā Latvijā tika publicēti šīs spēles noteikumi un laukuma zīmējums, vēlāk arī tika aizvadīti pirmie Latvijas čempionāti. Mūsdienās par oficiālo šī sporta veida dzimšanas dienu Latvijā uzskata 1958. gada 1. maiju, kad norisinājās Rīgas ‘’Daugavas’’ sporta biedrības meistarsacīkstes – pirmais oficiālais Latvijas turnīrs rokasbumbā 7:7.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džeks Brebems

**Sers Džons Artūrs "Džeks" Brebems** (;  — ) bija Austrālijas autosportists, *[[Formula 1]]* pilots, trīskārtējs pasaules čempions. Jau pilota karjeras laikā pievērsies arī funkcionāra darbam, ir komandas *[[Brabham]]* dibinātājs.

Otrā pasaules kara laikā Brebems dienēja Austrālijas karaliskajos gaisa spēkos. 1946. gadā viņš atvēra nelielu remontdarbnīcu. . gadā Brebems debitēja F1. Viņa debija norisinājās . Viņš brauca ar personīgu *[[Maserati 250F]]*. Drīz viņš pievienojās *[[Cooper Car Company|Cooper]]* komandai, kura pirmā lika dzinējus formulas aizmugurē. Savu pirmo pilno sezonu (ja atskaita Indianapolisas 500 jūdžu sacīkstes) Brebhems aizvadīja . gadā, kad viņš izcīnīja savu pirmo pasaules čempiona titulu. Titulu viņš izcīnīja arī . gadā. Sezonā, kura sastāvēja no desmit posmiem, viņš izcīnīja piecas uzvaras pēc kārtas.

. gadā viņš izveidoja savu F1 komandu — *[[Brabham]]*. Lai gan pirmajās sezonās viņš nebija tik ātrs kā ar *[[Cooper Car Company|Cooper]]*, viņš sāka izcīnīt uzvaras un . gadā izcīnīja savu trešo un pēdējo pasaules čempiona titulu. Visi trīs Brebema dēli — Deivids, Džefs un Gerijs arī kļuva par sacīkšu braucējiem.

*Brabham* komandu vēlāk pārņēma Bērnijs Eklstons, bet līdz ar to, kad viņš kļuva atbildīgs par *Formula 1* pasaules čempionāta vadību, komanda tika pārdota un vēlāk bankrotēja 1990. gadu sākumā.

Miris  no aknu slimības.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Liu Sjans

**Liu Sjans** (, dzimis  Šanhajā, Ķīnā) ir ķīniešu vieglatlēts, 110 metru barjerskrējējs. Ar 12,88 sekundes ātru barjerskrējienu viņš ir bijušais pasaules rekordists, kā arī 2004. gada olimpiskais, Āzijas čempions. 2004. gada olimpiskajās spēles izcīnītā medaļa bija Ķīnas pirmā medaļa vieglatlētikas disciplīnās. Par Āzijas čempionu Liu kļuvis divreiz — 2002. un 2006. gadā. 2003. gada Pasaules čempionātā viņš izcīnīja bronzas medaļu, 2005. gadā — sudraba medaļu, bet pirmo reizi par čempionu kļuva vienīgi 2007. gadā, 2011. gadā Tegu viņš izcīnīja sudraba medaļu.

## Ārējās saites
Alčide de Gasperi

**Alčide de Gasperi** (*Alcide De Gasperi*, dzimis  Pjeve Tezīno (*Pieve Tesino*) Austroungārijā, tagad Itālijā, Trentīno-Alto Adidže; miris  Sellā de Valzuganā (*Sella di Valsugana*), Trentīno-Alto Adidže) bija itāliešu politiķis. Līdz ar Robertu Šūmanu un Konrādu Adenaueru tiek uzskatīts par vienu no ES dibinātājiem.

Dzimis toreizējās Austroungārijas teritorijā. Studēja Vīnē filozofiju un literatūru, vēlāk darbojās kā žurnālists. 1911. gadā kļuva par Austrumgārijas parlamenta (*Reichsrat*) deputātu. Pēc Pirmā pasaules kara de Gasperi dzimtais apvidus iekļāvās Itālijā.

1919. gadā Alčide de Gasperi kopā ar Luidži Sturco nodibināja kristīgi demokrātisko Tautas partiju (*Partito Popolare*) un no 1921. gada bija Itālijas parlamenta deputāts. Pēc fašistu nākšanas pie varas tika uz 16 mēnešiem ieslodzīts, pēc atbrīvošanas 1931. gadā strādāja Vatikāna bibliotēkā, kur Otrā pasaules kara laikā nodibināja Itālijas pēckara spēcīgāko partiju Itālijas kristīgo demokrātu partiju (*Democrazia Cristiana*).

Pēc kara vairākkārtējs Itālijas premjers. 1946. gadā, kad Itālija kļuva par republiku, veica Pagaidu valsts galvas (*Capo Provvisorio dello Stato*), faktiski prezidenta, pienākumus. Antikomunists un antifašists.
Acetoetiķskābe

**Acetoetiķskābe** (3-oksobutānskābe, acetiletiķskābe, dietiķskābe, CH3−CO−CH2−СООН) ir vienkāršākā β-ketokarbonskābe. Acetoetiķskābe ir bezkrāsains, viskozs, nestabils šķidrums, kas jaucas ar ūdeni jebkurās attiecībās. Acetoetiķskābes sāļus un esterus sauc par **acetoacetātiem**. Svarīgākais acetoetiķskābes esteris ir etilacetoacetāts.

## Atrašanās dabā
Nelielā daudzumā acetoetiķskābe atrodas organismā kā glikozes veidošanās starpprodukts. Diabētiķiem vielmaiņas traucējumu dēļ acetoetiķskābe rodas lielākā daudzumā. Acetoetiķskābe un tās dekarboksilēšanās produkts — acetons — izdalās ar urīnu, tādēļ diabētiķu urīnam ir acetona aromāts.

## Iegūšana
Iegūst, hidrolizējot etilacetoacetātu.

## Īpašības
Kā visas β-ketokarbonskābes, acetoetiķskābe ir nestabila viela un jau istabas temperatūrā sadalās par acetonu un ogļskābo gāzi.

## Izmantošana
Nestabilitātes dēļ β-ketokarbonskābes praktiski neizmanto. Etilacetoacetātu plaši lieto preparatīvajā ķīmijā.
Levulīnskābe

**Levulīnskābe** (4-oksopentānskābe, acetopropionskābe, γ-ketobaldriānskābe, CH3−CO−CH2CH2−СООН) ir vienkāršākā γ-ketokarbonskābe. Levulīnskābe ir bezkrāsaina kristāliska viela (plāksnīšveida kristāli). Viegli šķīst ūdenī. Levulīnskābes esterus sauc par **levulinātiem**.

## Iegūšana
Levulīnskābe veidojas, karsējot ogļhidrātus (fruktozi, glikozi, galaktozi) kopā ar koncentrētu sālsskābi (reakciju atklājis Tollenss). Šī reakcija ir tik raksturīga heksozēm, ka var kalpot to pierādīšanai. Kā starpprodukts veidojas oksimetilfurfurols, kas hidrolizējas par levulīnskābi un skudrskābi.

## Īpašības
Atšķirībā no β-ketokarbonskābēm, γ-ketokarbonskābes, tai skaitā levulīnskābe, ir stabili savienojumi, kas neatšķeļ CO<sub>2</sub>. Ilgstoši karsējot, levulīnskābe zaudē ūdens molekulu, veidojot iekšējo anhidrīdu (enollaktonu).

## Izmantošana
Levulīnskābi lieto ķīmiskajā rūpniecībā neilona, gumiju, plastmasu iegūšanai. Levulīnskābi pievieno cigaretēm, lai samazinātu nikotīna iedarbību.
Nikolajs Mjaskovskis

**Nikolajs Mjaskovskis** (*Николай Яковлевич Мясковский*, *  Novogeorgijevskā, toreiz Krievijas impērijā, tagad Modlinas cietoksnis Polijā, † 1950. gada 8. augustā Maskavā) - krievu (padomju) komponists. Tiek uzskatīts par padomju simfoniskās mūzikas "tēvu". Seškārtējs Staļina prēmijas laureāts.

Dzimis mūsdienu Polijā krievu militārpersonu ģimenē. Nikolaja agrīnā jaunībā ģimene pārcēlās uz Sanktpēterburgu. 1906. gadā iestājās Sanktpēterburgas konservatorijā. Šeit viņš sadraudzējās ar Sergeju Prokofjevu. Mācījās pie Anatolija Ļadova, kaut arī nepiekrita viņa muzikālajai gaumei. Piedalījās Pirmajā pasaules karā, kura laikā kontuzēts.

Pēc kara pasniedza Maskavas konservatorijā. Kaut arī Mjaskovskis bijis ļoti ražens komponists, mūsdienās viņš visbiežāk pazīstams kā daudzu komponistu pedagogs. Viņa audzēkņu vidū citu starpā bijuši: Arams Hačaturjans, Rodions Ščedrins, Dmitrijs Kabaļevskis, Visarions Šebaļins.

## Ārējās saites

* Mjaskovska mājaslapa (angliski un krieviski)
Pruškovas apriņķis

**Pruškovas apriņķis** () ir apriņķis Polijā, Mazovijas vojevodistes centrālajā daļā, uz rietumiem no Varšavas. Robežojas ar Mazovijas vojevodistes Rietumvaršavas, Pjasečno un Grodziskas apriņķiem, kā arī Varšavu.
Cehanova

**Cehanova** () ir pilsēta Mazovijas vojevodistē Polijā.

Līdz Otrajam pasaules karam pilsētā bija ievērojama ebreju kopiena. Otrā pasaules kara laikā pilsēta tika pievienota Vācijai un bija Cihenavas apriņķa (*Regierungsbezirk Zichenau*) centrs. No 1975. līdz 1998. gadam - vojevodistes centrs.

Jaunības dienās Cehanovā par guvernanti strādāja Marija Kirī. Netālu no pilsētas ir Polijas prezidenta Ignacija Moscicka dzimtā vieta, Cehanova ir poļu dziedātājas Dodas dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Cehanovas apriņķis

**Cehanovas apriņķis** () ir apriņķis Polijā, Mazovijas vojevodistes ziemeļos. Robežojas ar Mazovijas vojevodistes Mlavas, Pšasnišas, Makovas, Pultuskas un Ploņskas apriņķiem. 

## Apskates objekti
*Cehanovas pils (*Zamek w Ciechanowie*)

## Galerija

POL_Ciechanów_1.JPG|Cehanovas pils
Zamek_Ksiazat_Mazowieckich.jpg|Cehanovas pils


## Ārējās saites
*Cehanovas pils
Otvocka

**Otvocka** () ir pilsēta Polijā, Mazovijas vojevodistē Vislas labajā krastā, 25 km uz dienvidaustrumiem no Varšavas.

Apbūvē raksturīga pilsētas iedzīvotāja, glenotāja un arhitekta Mihala Elviro Andriolli (*Michał Elwiro Andriolli*) radītā svidermajera (*Świdermajer*) arhitektūra. Pilsētā atrodas atomenerģētikas institūts. 1958. gadā šeit tika palaists ekspluatācijā pirmais poļu kodolreaktors - *Reaktor Ewa*, mūsdienās daļēji demontēts.

Pirms Otrā pasaules kara šeit dzīvoja vēlākā ebreju glabēja Irena Sendlere. Otvockā mūža pēdējos gadus dzīvoja ebreju folkloras pētnieks S. Anskis.

## Atsauces

## Ārējās saites
Otvockas apriņķis

**Otvockas apriņķis** () ir apriņķis Polijā, Mazovijas vojevodistes centrālajā daļā uz austrumiem no Varšavas. Robežojas ar Mazovijas vojevodistes Miņskas, Garvolinas, Grujecas un Pjasečno apriņķiem, kā arī Varšavu.

## Apskates objekti
*Otvockas Velki pils (*Pałac w Otwocku Wielkim*)

## Galerija

Otwock Wielki 24.jpg|Otvockas Velki pils
Otwock103 DSC0781.JPG|Otvockas Velki pils


## Ārējās saites
*Otvockas Velki pils muzejs
Žirardova

**Žirardova** () ir pilsēta Polijā, Mazovijas vojevodistē.

Pilsēta izaugusi ap 1833. gadā celto tekstilrūpnīcu. Viens no rūpnīcas direktoriem bija slavenais franču inženieris un izgudrotājs Filips de Žerārs (*Philippe de Girard*), un pilsēta nosaukta viņa vārdā. Pilsētā lieliski saglabājusies XX gadsimta sākuma rūpnieciskas pilsētas arhitektūra.

Žirardova ir vieta, kur tika radīta viens no slavenākajām poļu degvīna markām - *Belvedere*.

Polijas politiķa Lešeka Millera (*Leszek Miller*, 1946) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Žirardovas apriņķis

**Žirardovas apriņķis** () ir apriņķis Polijā, Mazovijas vojevodistes rietumos. Robežojas ar Mazovijas vojevodistes Sohačevas, Grodziskas un Grujecas apriņķiem, kā arī Lodzas vojevodistes Ravas un Skerņevices apriņķiem.

## Apskates objekti
*Žirardovas rūpnieciskā apbūve (*Osada fabryczna w Żyrardowie*)

## Galerija

Żyrardów 1 Maja 45 02.JPG|Žirardovas rūpnieciskā apbūve
Żyrardów Limanowskiego 45.JPG|Žirardovas rūpnieciskā apbūve
TDrZYRStaszica7.jpg|Žirardovas rūpnieciskā apbūve


## Ārējās saites
*Žirardova
Sohačeva

**Sohačeva** () ir pilsēta Polijā, Mazovijas vojevodistē.

Pilsētā atrodas šaursliežu dzelzceļa muzejs. Pilsētas pievārtē, Želazova Volā dzimis poļu komponists un pianists Frideriks Šopēns.

Netālu no pilsētas atrodas militārais aerodroms.
Sohačevas apriņķis

**Sohačevas apriņķis** () ir apriņķis Polijā, Mazovijas vojevodistes rietumos. Robežojas ar Mazovijas vojevodistes Gostiņinas, Plockas, Ploņskas, Novi Dvoras, Rietumvaršavas, Grodziskas un Žirardovas apriņķiem, kā arī Lodzas vojevodistes Skerņevices un Lovičas apriņķiem.
Miņskas apriņķis

**Miņskas apriņķis** () ir apriņķis Polijā, Mazovijas vojevodistē uz austrumiem no Varšavas. Robežojas ar Mazovijas vojevodistes Vengrovas, Sedlces, Garvolinas, Otvockas un Volominas apriņķiem, kā arī Varšavu.
Pjasečno

**Pjasečno** () - pilsēta Polijā, Mazovijas vojevodistē uz dienvidiem no Varšavas, faktiski tās priekšpilsēta. Poļu futbolista Romāna Kosecka (*Roman Kosecki*, 1966 - ) dzimtā pilsēta.

* Pjasečno/Piaseczno - Local information
Volomina

**Volomina** () - pilsēta Polijā, Mazovijas vojevodistē apmēram 20 kilometrus uz ziemeļaustrumiem no Varšavas, faktiski tās priekšpilsēta. Sāka attīstīties līdz ar Varšavas - Bjalistokas dzelzceļa izbūvi XIX gadsimta vidū. XX gadsimta sākumā pilsētas attīstību veicināja stikla rūpnīcas uzbūvēšana. Kad 1944. gadā Padomju armijas tanki ieņēma Volominu, Varšavā sākās poļu pagrīdes *[[Armia Krajowa]]* organizētā sacelšanās.