Gyroptychius pauli

***Gyroptychius pauli*** ir devona osteolepidīdu suga, kas dzīvoja Igaunijas teritorijā eifela laikmetā, un kuras holotips (galvaskausa daļa) atrasts arukilas svītas nogulumos Igaunijas dinvidu daļā, Vertsjerva ezera krastos pie Tammes. Bez šīs vietas, *G. pauli* paliekas ir atrastas Igaunijā, Emajegi upes krastos pie Hāslavas ciema un pie Arukilas ciema Tartu ziemeļu nomalē. Sugu 1977. gadā aprakstīja krievu paleontoloģe Emīlija Vorobjova. Suga nosaukta igauņu fosilo zivju pētnieka V. Paula vārdā.

## Apraksts
*Gyroptychius pauli* ir vidēja lieluma (zem 40 cm garas) zivis. Galvaskauss ir nedaudz dorsoventrāli saplacināts. Purna priekšējā mala izvirzās virs mutes spraugas. Nāsis ir ieapaļas, izvietotas subnariālo stūru augšējā pusē un daļēji ir redzamas no augšas. Subnariālais stūris ir taisnā leņķī, preorbitālais − gandrīz taisnā leņķī. Deguna kapsulas ir nelielas, ovāli izstieptas gar etmoīda sānu sienu un stiepjas līdz purna priekšējai malai. To garums 1,6 reizes pārsniedz platumu. Starpdeguna apgabals ir plats, ap 0,4 no etmoīda platuma pie subnariālajiem stūriem un līdz 0,5 − deguna kapsulu līmenī. Aukslēju bedre ir īsa (ne vairāk par 0,15 no etmosfenoīda garuma) un plata, tā iestiepjas starpdeguna apgabalā. Bedres aizmugurējās ⅔ ir pārdalītas ar augstu un platu mediāno endokraniālo izcilni. Vairogs asaru-žokļu iedobju apgabalā ne pārāk krasi izliekts uz leju. Asaru-žokļu iedobes nav dziļas, bet garākas par dorsolaterāli izvietotajiem orbitālajiem izgriezumiem. Mazo orbitālo izgriezumu garums divreiz pārsniedz to dziļumu un sastāda mazāk par piektdaļu no parietālā vairoga garuma. Orbītas izvietotas dorsolaterāli. Preorbitālais nodalījums sastāda ap trim piektdaļām no orbitālā un postorbitālā nodalījumu kopgaruma. Vairoga platums pie preorbitālajiem stūriem, orbītu apgabalā un pie parietālā vairoga aizmugurējās malas sastāda: 4/5, 1/2 un 2/5 no tā garuma. Pineālā atvere ir maza, bez pineālajām plātnītēm, un izvietota aiz postorbitālo stūru līmeņa un anteromediāli pret parietālo bedrīšu līniju priekšējiem galiem. Parietālā bedrīšu līnija sasniedz postorbitālo stūru un mediālās šuves līmeni tuvu vairoga aizmugurējai malai. Vislielākais etmosfenoīda augstums vidusdaļā ir trīs reizes mazāks par tā garumu. Endokraniālo bloku kontaktlīnija ir noliekta posteroventrāli. Apakšējie savienojumu izaugumi ir labi attīstīti, bet dorsālie knapi pamanāmi. Bazipterigoīdais izaugums krasi izceļas no etmosfenoīda sānu sienas, tā priekšējā virsma ir pakāpienveidīga, bez periostālā klājuma. Bazipterigoīdais savienojums ir atslēgas tipa. Suprapterigoīdais izaugums nav attīstīts. Notohordas fasete ir augsta. Aukslēju-kvadrāta komplekss ieņem salīdzinoši horizontālu stāvokli (ņemot vērā plato un saplacināto galvaskausu). *[[Palatoquadratum]]* priekšējais gals stiprinas mediāli virs ārējā lemeša ilkņa pamatnes. Aizacu saites ir satuvinātas ar etmoīda saitēm. Augšupejošais izaugums (*pr. ascendens*) ir augsts un tievs. Ausu izaugums ir plātņveidīgs, izvietots dorsāli-horizontāli pirms spirakulārā izgriezuma. *Stylohyale* nav krasi nodalīts no stieņveidīgā *hyomandibulare*, veidojot kopā ar to spirakulas-hiomandibulāro nišu (*repq*). Vaiga plātnes garums 2,4 reizes pārsniedz augstumu un ne vairāk par 2,3 reizēm postparietālā vairoga garumu. *[[Lacrimale]]* un *[[quadratojugale]]* garums gandrīz divas reizes, *[[maxillare]]* 6 reizes, *[[postorbitale]]* un *[[squamosum]]* 1,4 reizes pārsnedz to augstumu. *[[Jugale]]* var veidot acs orbītu. *Quadratojugale* bedrīšu līnija izvietota kaula priekšējās malas tuvumā. Apakšžoklis ir īss, apmēram 2,5 reizes pārsniedz postparietālā vairoga garumu. Bedrīšu līnija apakšžoklī ieņem priekšējo stāvokli (k/m > 3). Koronoīdi gar augšējo malu ir klāti ar dentiklu rindu, un sakļaujas ar adsimfīzo plātni. Gar žokļa apakšējo malu iet viena smalku, vāji izsekojamu sensoro poru rinda. Zobi nav augsti, ar biezām sieniņām un ar dubultīgām vai trīskāršām, platām krokām pamatnē. Zvīņas ir rombiskas, līdz 6 mm garas.

## Atsauces