open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Satori (interneta žurnāls)

**Satori.lv** ir biedrības "Ascendum" izdots interneta žurnāls, kas publicē rakstus un esejas par aktuālām sociālpolitiskām un kultūrpolitiskām problēmām, recenzijas un pārdomas par grāmatām, filmām, teātra izrādēm, koncertiem, mākslas izstādēm, intervijas ar literātiem, mūziķiem, režisoriem un citiem radošiem cilvēkiem, kā arī prozas un dzejas darbus.

Satori.lv ir dibināts 2003. gadā, un sākotnēji portāls par savu galveno uzdevumu uzskatīja digitālas literatūras krājuma izveidi. Šobrīd portālā iespējams lasīt vairāk nekā 4000 pasaules un latviešu literatūras klasikas darbu fragmentus, filozofiskus traktātus, tulkojumus, esejas un recenzijas.

Iegūstot popularitāti lasītāju, it īpaši jauniešu, vidū, Satori.lv kļuva par jaunākās latviešu oriģinālliteratūras atbalstītāju, piedāvājot ne tikai jau atzītu autoru tekstus, bet arī iespēju brīvi publicēties jaunajiem literātiem. Par svarīgu Satori.lv sastāvdaļu kļuva regulāras komentāru slejas un pazīstamu autoru blogi, kuros paustie viedokļi bieži vien tika pamanīti un apspriesti plašā sabiedrībā.

Šobrīd Satori.lv ir moderns digitāls žurnāls, kas par savu galveno uzdevumu uzskata veicināt sabiedrības spriestspēju un radīt iespēju cilvēkiem — gan autoriem, gan lasītājiem — piedalīties diskusijā par kultūras un sociālpolitiskajiem notikumiem.

Paralēli publikācijām internetā Satori.lv regulāri izdod bezmaksas avīzes un burtnīcas, kurās apkopo interesantākos un labākos interneta žurnālā publicētos tekstus. Satori veidotās video intervijas ir ievietotas Youtube kanālā "Satori sarunas".

Portāla galvenais redaktors no 2012. gada līdz 2019. gada 15. februārim bija Ilmārs Šlāpins — pieredzējis publicists, dzejnieks un dramaturgs, viens no žurnāla "Rīgas Laiks" dibinātājiem. No 2019. gada 18. februāra līdz 2023. gada 24. martam Satori.lv galvenais redaktors bija Henriks Eliass Zēgners. 2023. gadā galvenā redaktora vietā nāk četri redaktori, kas vada žurnālu kopā ( Santa Remere, Igors Gubenko, Anna Andersone un Andrejs Vīksna). 
 2024. gada septembrī par vienīgo galveno redaktoru kļuva Andrejs Vīksna. 

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Kambodžas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Kambodžas novietojums]]
**[[Kambodža]]s administratīvo iedalījumu** veido **24 provinces** un **galvaspilsēta**. Provinces sīkāk iedalās **165 distriktos** un **26 municipalitātēs**.

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Galvaspilsēta

### Provinces

## Atsauce
Salikts pakārtots teikums

**Salikts pakārtots teikums** ir salikts teikums, kurā ir tikai viena neatkarīga un vismaz viena atkarīga daļa. Neatkarīgā daļa tiek saukta par virsteikumu, savukārt atkarīgā — palīgteikumu.

Palīgteikums var atrasties gan starp virsteikuma vārdiem, gan pirms un aiz tā, tomēr dažiem palīgteikumiem ir ierobežotas novietojuma mainīšanas iespējas. Palīgteikums ir jānovieto tā, lai būtu nepārprotams saistījums ar virsteikumu.

Starp virsteikumu un palīgteikumu veidojas pakārtojuma saistījums. Teikuma daļas saista dažāda veida pakārtojuma vārdi: pakārtojuma saikļi, attieksmes vietniekvārdi, apstākļa vārdi, vārdu grupas. Ja pakārtojuma vārds ir patstāvīgas vārdšķiras vārds, tas palīgteikumā pilda teikuma locekļa funkciju. Ja teikuma daļas saistītas bez saistītājvārdiem, saistījumu sauc par bezsaikļa saistījumu. Var būt gan tiešais pakārtojums (katrs palīgteikums paskaidro virsteikumu), gan pakārtotais pakārtojums (virsteikumu paskaidro viens palīgteikums, kuru savukārt paskaidro cits palīgteikums utt.).

Daļa palīgteikuma veidu saistīti ar vienu vārdu virsteikumā, daļa attiecināmi uz visu virsteikumu. Par nosacītu palīgteikumu tiek uzskatīts relatīvais palīgteikums, kas par palīgteikumu tiek uzskatīts, jo to ievada pakārtojuma vārds. Palīgteikumi var arī būt vienlīdzīgi savā starpā (tiem visiem jābūt viena veida palīgteikumiem). Par vienlīdzīgiem palīgteikumiem tiek uzskatīti arī visi tie viena veida palīgteikumi, kas pakārtoti virsteikumam.

## Palīgteikumu veidi
* Teikuma priekšmeta palīgteikums
* Izteicēja palīgteikums
* Apzīmētāja palīgteikums
* Papildinātāja palīgteikums
* Apstākļa palīgteikums
** Vietas apstākļa palīgteikums
** Laika apstākļa palīgteikums
** Veida apstākļa palīgteikums
** Mēra apstākļa palīgteikums
** Cēloņa apstākļa palīgteikums
** Nolūka apstākļa palīgteikums
* Nosacījuma palīgteikums
* Pieļāvuma palīgteikums
* Pamatojuma palīgteikums
* Salīdzinājuma palīgteikums

## Atsauces
Maldīvijas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Maldīvijas novietojums]]
**[[Maldīvija]]s administratīvo iedalījumu** veido **7 provinces** un **galvaspilsēta** Male. Līdz 2010. gada administratīvajai reformai Maldīvijas administratīvo iedalījumu veidoja 20 distrikti. 

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums
### Galvaspilsēta

### Provinces

## Atsauce
Oto Vilhelms Strūve

**Oto Vilhelms Strūve** (, ; dzimis , miris ) bija vācbaltiešu astronoms. Ievērojamās Strūvju ģimenes pārstāvis, tēvs — Frīdrihs Georgs Vilhelms Strūve. Viens no vadošajiem sava laika Krievijas Zinātņu akadēmijas locekļiem.

15 gadu vecumā sācis studēt astronomiju Tērbatas Universitātē. Studiju laikā praktizējies Tartu vecajā observatorijā. Pēc studijām sāka strādāt par astronomu Pulkovas observatorijā. Viņš arī vadīja to no 1862. līdz 1889. gadam (pirms tam to vadīja viņa tēvs). Dzīves nogali pavadījis Vācijā.

Viņš atklāja vairāk par 500 jaunām dubultzvaigznēm. 1841. gadā noteica precesijas konstanti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kristīne Želve

**Kristīne Želve** (dzimusi , Rīgā) ir latviešu kino režisore un rakstniece.

## Biogrāfija
Kristīne Želve studējusi Latvijas Mūzikas akadēmijas Teātra nodaļā (1988—1990), beigusi Anša Epnera vadīto kursu Latvijas Kultūras akadēmijā kinorežijas specialitātē (1996). Kopš 2005. gada strādā LTV raidījumā "100 grami kultūras", kultūras redaktore.

Kopš 1994. gada publicē rakstus par kino. Strādājusi TV3, kur veidojusi un vadījusi kinoprogrammu "Sapņu fabrika", starptautiskajā kinoforumā "Arsenāls" un filmu programmā "Gadsimta filmu parāde", kā arī žurnālā "Kino Raksti".

2011. gadā izdota viņas debijas grāmata, stāstu krājums "Meitene, kas nogrieza man matus", kas ieguva Literatūras gada balvu kā gada labākā debija. Grāmatā attēlota 90. gadu Rīgas radošās jaunatnes un bohēmas vide. Grāmata 2014. gadā izdota arī tulkota igauņu valodā. 2021. gadā izdevniecībā Neputns izdots romāns "Grosvaldi", romāna centrā ir Latvijas vēsturē nozīmīga ģimene – Grosvaldi. 2024. gadā biedrība "Līdzstrāva" izdod pirmo "mazās Strāvas" sērijas grāmatu – Kristīnes Želves "Vēlas turpmāk saukties", kas ir periodikā, internetā, sociālajos tīklos un pastaigās atrasti "gatavie teksti". 2025. gada rudenī iznāk autores īso stāstu krājums "Dzīve tevi salauzīs" (izdevējs "Orbīta").

Režisore dokumentālajai filmai par latviešu izcelsmes somu režisoru Teuvo Tulio "Fedja" (2012) un dokumentālajai spēlfilmai par Mēriju Grīnbergu "Mērijas ceļojums" (2018), kā arī seriāla "Emīlija. Latvijas preses karaliene" (2021, studija Mistrus Media) 2. un 4. sēriju režisore.

## Atsauces
SELL spēles

thumb|250px|X. SELL spēļu plakāts (1935).
**SELL spēles** (, , ) ir starptautiskas studentu sporta spēles, ko secīgi rīko Igaunijas, Latvijas, Lietuvas un Somijas valstu studentu organizācijas.

## Nosaukums
Spēļu nosaukums ir atvasināts no četru dalībvalstu nosaukumu pirmajiem burtiem (*Suomi, Eesti, Latvija, Lietuva*). Otro SELL spēļu nosaukums Rīgā 1924. gadā bija **Baltijas valstu studentu olimpiāde**, jo tolaik ar jēdzienu Baltijas valstis apzīmēja Somiju, Igauniju, Latviju un Lietuvu.

## Vēsture
thumb|250px|Pirmās SELL spēles Tartu 1923. gadā.
1923. gada 11. aprīlī četru Baltijas valstu studentu organizācijas parakstīja plašu sadarbības līgumu, kas ietvēra arī kopīgu sporta spēļu rīkošanu. Par SELL studentu spēļu pirmssākumu uzskata 1923. gadā Tartu notikušās studentu sporta sacensības. 1924. gadā Rīgā norisinājās II Baltijas valstu studentu olimpiāde. 1929. gadā Rīgā notika pirmās SELL sacensības ziemas sporta veidos, bet 1937. gadā Rīgā notika pirmais SELL šaha turnīrs. 1938. gada SELL spēlēs Kauņā pirmo reizi tika iekļauts basketbols. Par spīti Ziemas karam 1940. gada 2. — 3. martā Otepē pēdējo reizi notika SELL ziemas spēles, pēc Baltijas valstu okupācijas šīs spēles pārtrauca rīkot.

1997. gadā Tartu tikās studentu organizāciju pārstāvji no Somijas, Igaunijas, Latvijas un Lietuvas un parakstīja deklarāciju par SELL spēļu atjaunošanu. 1998. gada maijā notika Tartu studentu spēles, ko uzskata par pirmajām atjaunotajām SELL studentu spēlēm.

### SELL vasaras spēles

### SELL ziemas spēles

### SELL šaha turnīri

## Atsauces

## Ārējās saites
* 2006. gada spēles
* 2007. gada spēles
* 2008. gada spēles
* 2009. gada spēles
* 2013. gada spēles
* 2014. gada spēles
* 2015. gada spēles
* 2016. gada spēles
Alpha Express Airlines

***Alpha Express Airlines*** bija Starptautiskajā lidostā "Rīga" bāzēta čarterpakalpojumu aviosabiedrība, kas uzsāka darbību 2012. gadā. Iesākumā tā nodarbojās ar kravas pārvadājumiem, un 2014. gadā flotei pievienoja pasažieru pārvadājumiem piemērotu lidmašīnu. Aviosabiedrība piederēja Latvijas un Ukrainas investoriem. Aviosabiedrība tika likvidētā 2017. gada novembrī.

## Atsauces
Johans Frīdrihs Ešolcs

**Johans Frīdrihs Gustavs Ešolcs** (, ; dzimis , miris ) bija vācbaltiešu ārsts, botāniķis, zoologs un entomologs.

## Dzīvesgājums
Studēja medicīnu Tērbatas Universitātē. Vēlāk bija Tērbatas Universitātes anatomijas profesors. Piedalījās Oto Kocebū vadītajā ekspedīcijā apkārt pasaulei (1815—1818), vāca paraugus Brazīlijā, Čīlē, Kalifornijā, Klusā okeāna salās, Kamčatkā, Aleutu salās un veica zinātniskos novērojumus. 1822. gadā ekspedīcijas rezultātus publicēja Berlīnes žurnālā *Entomographien*. 1823.—1826. gadā piedalījās vēl vienā Kocebū vadītā ekspedīcijā.

Ešolcs bija viens no pirmajiem zinātniekiem Klusā okeāna, Aļaskas un Kalifornijas izpētē. Starp viņa nozīmīgākajiem darbiem ir *System der Akalephen* (1829) un *Zoologischer Atlas* (1829—1833).

## Piemiņa
Ešolca vārdā tika nosaukta Kalifornijas ešolcijas (*Eschscholzia californica*) — Kalifornijas oficiālā zieda — suga. Kocebū nosauca salu Māršala Salās par Ešolca atolu, ko 1946. gadā pārdēvēja par Bikini atolu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Programma (2015. gada filma)

**"Programma"** () ir 2015. gada Apvienotās Karalistes un Francijas kopražojuma biogrāfiskā filma par riteņbraucēju Lānsu Ārmstrongu. Filmas režisors ir Stīvens Frīrss, Ārmstrongu tēlo Bens Fosters, bet žurnālistu Deividu Volšu — Kriss O'Dauds.

Filmas sižets veidots pēc Volša grāmatas *Seven Deadly Sins*. Tās pirmizrāde notika 2015. gada Toronto Starptautiskajā kinofestivālā 2015. gada 14. septembrī.

Lai labāk saprastu savu lomu, Fosters filmēšanas laikā lietoja dopingu.

## Lomās
* Bens Fosters kā Lānss Ārmstrongs
* Kriss O'Dauds kā Deivids Volšs
* Gijoms Kanē kā Mikēle Ferrāri
* Džesijs Plemonss kā Floids Lendiss
* Lī Peiss kā Bills Steipltons
* Denī Menošē kā Johans Breinēls
* Dastins Hofmans kā Bobs Hammans
* Edvards Hogs kā Frenkijs Andreu
* Elaina Kesidija kā Betsija Andreu
* Laura Donnelija kā Emma O'Railija
* Braians Grīnbergs
* Sems Hors kā Stīvens Svorts
* Kevins Hulsmanss kā Filipo Simeoni
* Alekss Krofts kā nenorādīts Eiropas riteņbraucējs
* Metjū Radfords kā nenorādīts kalnu riteņbraucējs
* Džošs O'Konors kā Ričs

## Atsauces

## Ārējās saites
Inesis Budovskis

**Inesis Budovskis** (, Valmiera — , Valmiera) bija Latvijas šahists.

## Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt skolas gados. Ātri izvirzījies Valmieras rajona labāko šahistu vidū. Galvenokārt piedalījies korespondencšaha turnīros, kur sasniedzis savus labākos rezultātus. Divas reizes Valmieras rajona komandas sastāvā uzvarējis Latvijas korespondencšaha komandu čempionātos (1974.-1975., 1994.-1996.). Vairākkārt bijis Latvijas lauku korespondencšaha individuālo čempionātu laureāts - divas reizes izcīnījis 2. vietu (1968.-1970., 1985.-1986.) un trīs reizes bijis 3. vietā (1965.-1967., 1971.-1972., 1980.-1982., 1987.-1989.). Vairākkārt piedalījies arī Latvijas korespondencšaha čempionāta finālos, kur izcīnījis 2. vietu 8. čempionātā (1971.-1972.). Par nopelniem korespondencšahā ieguvis Latvijas meistara nosaukumu.

Trīs reizes piedalījies Latvijas šaha čempionātu finālos, kuros vienmēr dalījis devīto vietu. 1973. gadā Kuldīgā uzvarējis sporta biedrības "Vārpa" turnīrā.

Devis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu, it īpaši latviešu gambīta teorijā, kur bijis svarīga jauninājuma autors - 1. e4 e5 2. Zf3 f5 3. Zxe5 Df6 4. Zc4 fxe4 5. Zc3 Df7 6. Ze3 c6 **7. d3!**. Budovska partijas, kurās spēlēts latviešu gambīts, ir pieminētas daudzās šaha atklātņu teorijas rokasgrāmatās.

## Vietas Latvijas šaha čempionātā
* 1975. gads — 9.-10. vieta.
* 1977. gads — 9.-14. vieta.
* 1979. gads — 9.-10. vieta.

## Atsauces

## Literatūra
* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il., portr. ; 29 cm.

## Ārējās saites
Vasilijs Sickis

**Vasilijs Sickis** (; miris ) bija Krievijas caristes kņazs, okolņičijs no 1559. gada un opričņiks Livonijas kara laikā.

Bija precējies ar cara Ivana IV pirmās sievas Anastasijas māsu. Dažādās kampaņās karojis pret tatāriem, Krimas tatāriem un zviedriem. Bajārs no 1567. gadā. Kā amatpersona (*дружка невесты*) piedalījās Livonijas karaļa Magnusa kāzās ar Staricas Mariju. Piedalījās Cēsu kaujā un atšķirībā no vairuma vojevodu, kas naktī uz 22. oktobrī pameta karaspēku un bēga, Sickis palika kaujas laukā un krita.
Bormaņi (Kokneses pagasts)

**Bormaņi** ir ciems Aizkraukles novada Kokneses pagastā, autoceļu P79 (Koknese—Ērgļi) un V939 (Ratnicēni—Bormaņi) krustojumā. Atrodas 6 km no pagasta centra Kokneses, 21 km no novada centra Aizkraukles un 97 km attālumā no Rīgas.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Irākas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Irākas novietojums]]
**[[Irāka]]s administratīvo iedalījumu** veido **18 muhāfazas** un **1 autonomais reģions**. Muhāfazas sīkāk iedalās **111 distriktos**.

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Autonomais reģions

### Muhāfazas

## Atsauce
Rodohrozīts

**Rodohrozīts** ir mangāna karbonāta minerāls. Tas ir rozā minerāls ar baltiem plankumiem. Minerāla nosaukums ir atvasināts no grieķu valodas vārdiem un tie nozīmē *rožu krāsa*.

Rodohrozītu visbiežāk ir iespējams atrast masīvās iegulās, kur tas veido graudainas ķekarveida, lodveida vai stalaktītu formas minerālu. Tas bieži arī aizpilda dobumus citos iežos. Dažkārt to ir arī iespējams atrast labi veidotu romboedrisku kristālu formā, bet tas gadās samērā reti.
 
Kontrasts starp rožaini rozā un balto krāsu ir tas, kas padara šo akmeni tik pievilcīgu, turklāt katram akmenim ir savs neatkārtojams raksts. Šo minerālu bieži griež plāksnēs un pulē, no tā veido lodes, kā arī figūriņas un statujas.

Minerāls ir plaši izplatīts. Šo minerālu ir iespējams atrast Argentīnā, Kanādā, Peru, Dienvidāfrikā un ASV. Viena no zināmākajām minerāla ieguves vietām ir atrodas Kolorādo, ASV.
Brunejas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Brunejas novietojums]]
**[[Bruneja]]s administratīvo iedalījumu** veido **4 distrikti**, kas sīkāk iedalās **38 apakšdistriktos**. 

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Distrikti

## Atsauce
Nepālas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Nepālas novietojums]]
**[[Nepāla]]s administratīvo iedalījumu** veido **7 provinces**, kas sīkāk iedalās **75 distriktos**. Šāds administratīvais iedalījums pastāv kopš 2015. gada 20. septembra. Līdz 2015. gadam Nepālas administratīvo iedalījumu veidoja 5 attīstības reģioni, kas sīkāk tika iedalīti 14 zonās. Savukārt no 1962. gada — 1995. gadam Nepālu veidoja 14 zonas, kuras reāli pastāvēja līdz 2015. gadam. Taču pēc 1995. gada statistikas nolūkos tika izveidoti 5 reģioni.

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Provinces

## Administratīvais iedalījums (līdz 2015 gadam)

### Reģioni

### Zonas

## Atsauce
Jemenas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Jemenas novietojums]]
**[[Jemena]]s administratīvo iedalījumu** veido **21 muhāfazas** un **galvaspilsēta**, kuras sīkāk tiek iedalītas **333 distirktos**.

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Galvaspilsēta

### Muhāfazas

## Atsauce
Ziedugravas (ciems)

**Ziedugravas** (arī **Skrīveru pansionāts**) ir ciems Skrīveru pagastā, Aizkraukles novadā, Daugavas labajā krastā, netālu no autoceļa A6 (Rīga—Daugavpils—Krāslava—Baltkrievijas robeža (Pāternieki)). Ziedugravās atrodas sociālās aprūpes centrs "Ziedugravas".

## Ārējās saites
*Sociālās aprūpes centrs "Ziedugravas"

## Atsauces
Lielākie ezeri

**Lielākie ezeri** var būt:

* lielākie ezeri pēc platības
* lielākie ezeri pēc tilpuma

## Skatīt arī
* Eiropas lielākie ezeri
* lielākie Latvijas ezeri
* Lielie ezeri
Tartu observatorija

**Tartu observatorija** () ir lielākā astronomijas observatorija Igaunijā, kas dibināta 1810. gadā Tartu apgabalā. 1964. gadā, lai samazinātu gaismas starojuma ietekmi, observatorija pārcēlās uz piemērotāku vietu novērošanai — Teraveres ciemu (20 km uz dienvidrietumiem no Tartu). Laika gaitā observatorija savu vārdu ir mainījusi vairākas reizes — **Dorpatas observatorija** (1810—1893), **Svētā Georga Observatorija** (1893—1919), **Tartu astronomijas observatorija** (1919—1964), **Tartu astrofizikas observatorijas Strūves Igaunijas Zinātņu akadēmijas observatorija** (1964—1995) un Tartu observatorija (kopš 1995. gada).

## Observatorijas vēsture
Observatorija tika izveidota pie Tartu Universitātes 1810. gadā. Observatorijas ēka (tagad tā ir Tartu Universitātes Vecā observatorija) tika uzcelta uz Toomes (Doma) kalna, to projektēja Johans Vilhelms Krauze. Pirmos observatorijas instrumentus uzstādīja 1814. gadā Frīdrihs Georgs Vilhelms Strūve; viņš arī uzsāka novērojumus ar šiem teleskopiem.  1824. gadā tika uzstādīts 9 collu refraktoru Frauenhofera ražots teleskops — tolaik lielākais ahromatiskais teleskops pasaulē.
1946. gadā observatorija tika atdalīta no Tartu universitātes un kļuva par Igaunijas PSR Zinātņu akadēmijas īpašumu. 1947. gada 1. janvārī tika izveidots Igaunijas PSR Matemātikas un mehānikas Zinātņu akadēmijas Fizikas institūts. Vecā Tartu universitāte kļuva par šīs iestādes daļu. 1950. gadā sāka meklēt jaunu vietu observatorijai. 1952. gada 9. oktobrī institūts tika pārdēvēts par Fizikas un astronomijas institūtu. 1957. gadā institūts saņēma zemi jaunās observatorijas celtniecībai 20 km uz dienvidrietumiem no Tartu, nākamajā gadā tika uzsākta būvniecība.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Tartu Observatorija 
* Tartu Observatorijas vecā ēka
Emīlija Gudriniece

**Emīlija Gudriniece** (dzimusi , mirusi ) bija latviešu ķīmiķe. Dr.h. ķīm. (1960). No 1978. gada — Latvijas Zinātņu akadēmijas akadēmiķe, no 1996. gada — valsts emeritētā zinātniece.

1948. gadā absolvējusi Latvijas Valsts universitātes Ķīmijas fakultāti. Pēc tam docējusi Latvijas Valsts universitātē līdz 1958. gadam, no 1956. līdz 1958. gadam bijusi Ķīmijas fakultātes dekāne.

1958. gadā sākusi pasniegt Rīgas Politehniskajā institūtā, divus gadus bijusi institūta zinātniskā prorektore (1959—1961). No 1963. līdz 1989. gadam vadījusi Organiskās sintēzes un biotehnoloģijas katedru, bija arī tās izveidotāja.

Gudriniece izstrādāja jaunu 1,3-diketonu sulfurēšanas un nitrēšanas metodi. Vairāk nekā 800 zinātnisko un populārzinātnisko rakstu autore.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* 1957: Latvijas PSR Valsts prēmija
* 1965: ordenis "Goda zīme"
* 1968: Sarkanā Karoga ordenis
* 1970: Latvijas PSR Nopelniem bagātā zinātnes un tehnikas darbiniece
* 1972: Gustava Vanaga balva
* 2001: Paula Valdena medaļa
* 2003: "Grindeks" un Latvijas Zinātņu akadēmijas balvu par mūža ieguldījumu jauno ķīmiķu sagatavošanā un heterociklisko savienojumu ķīmijā

## Atsauces
Velke Meziržīči

**Velke Meziržīči** () ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Ždjāras pie Sāzavas apriņķī pie Oslavas upes.

## Vēsture
Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1236. gadā. Tā attīstījās ap gotikas stilā celto pili. Pilsētas tiesības no 1408. gada. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Līdz Otrajam pasaules karam pilsētā  eksistēja ebreju kopiena. Kopš 1993. gada — Čehijā.

## Ekonomika
Pie pilsētas atrodas dāņu kompānijas NKT Holding kabeļu rūpnīca.

## Cilvēki
Velke Meziržīči ir psihiatra Arnolda Pika (*Arnold Pick*, 1851 – 1924) dzimtā pilsēta.
Klauce

**Klauce** ir ciems Jēkabpils novada Elkšņu pagastā, Klauces upes labajā krastā starp Lielo Klauces ezeru un Mazo Klauces ezeru, pie autoceļa V956 (Daudzeva—Viesīte—Apserde). Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 8,6 km no pagasta centra Elkšņiem, 7,4 km no Viesītes un 149 km no Rīgas.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Putnuciems

**Putnuciems** ir Kokneses pilsētas daļa tās ziemeļrietumos, līdz 2021. gadam — ciems Kokneses pagastā, Pērses upes labajā krastā, pie autoceļa V920.

## Atsauces
Erchercogs Oto

**Erchercogs Oto Francis Jozefs Kārlis Ludvigs Marija** (; dzimis , miris ) bija Austrijas erchercogs, imperatora Franča Jozefa I brāļadēls un Austroungārijas pēdējā imperatora Kārļa I tēvs.

Bija pazīstams kā vieglas uzvedības persona un vairākkārt iesaistījās dažādos skandālos, atsvešinoties no galma. Miris no sifilisa.

## Ārējās saites
Alauns

[thumb|250px|[Violets kālija hroma alauna kristāls]]
**Alauns** ir tādu sērskābes dubultsāļu kristālhidrātu triviālais nosaukums, kuru sastāvā ir vienvērtīgu un trīsvērtīgu metālu joni. Vienvērtīgā metāla vietā var būt arī amonija jons. Alauni kristalizējas oktaedrisku kristālu veidā. Vairums alaunu ir bezkrāsaini, izņemot tos alaunus, kuru sastāvā ir tādi krāsaini katjoni kā dzelzs vai hroma joni. 

Alaunu vispārīgā formula ir A2SO4·M2(SO4)3·24H2O, kur A — vienvērtīgs katjons, piemēram, kālija vai amonija jons un M — trīsvērtīga metāla, piemēram, alumīnija vai hroma katjons. Parasti alaunu formulas raksta vienkāršāk, dalot komponentu skaitu ar 2 — AM(SO4)2·12H2O.

Alaunus veido sārmu metāli — nātrijs, kālijs, rubīdijs un cēzijs (bet ne litijs), kā arī tallijs(I). Vienvērtīgais katjons, neskaitot amonija jonu, var būt arī aizvietots amonija jons, piemēram, metilamonija jons CH3NH3+, kā arī hidrazīnija jons N2H5+. Alaunu sastāvā ietilpstošie trīsvērtīgie metāli galvenokārt ir alumīnijs, dzelzs(III) un hroms(III), bet alaunus var veidot arī titāns, mangāns, vanādijs, kobalts, gallijs, molibdēns, indijs, rutēnijs, rodijs un irīdijs. Ir pazīstamas arī alauniem analogas vielas ar sastāvu AM(SeO4)2·12H2O, kur sulfāta anjonu vietā ir selenāta anjoni.

Pazīstamākais alauns ir kālija alumīnija alauns KAl(SO4)2·12H2O. Ja nav norādīts precīzāk, ar terminu 'alauns' saprot tieši šo savienojumu. Alumīniju saturošo alaunu nosaukumos dažreiz alumīniju nepiemin, saucot tos par kālija alaunu, amonija alaunu u. tml.

## Svarīgākie alauni
* Amonija alumīnija alauns (E523) — NH4Al(SO4)2·12H2O.
* Kālija alumīnija alauns (E522) — KAl(SO4)2·12H2O.
* Nātrija alumīnija alauns (E521) — NaAl(SO4)2·12H2O.
* Rubīdija alumīnija alauns — RbAl(SO4)2·12H2O.
* Cēzija alumīnija alauns — CsAl(SO4)2·12H2O. 
* Amonija dzelzs alauns — NH4Fe(SO4)2·12H2O.  
* Kālija dzelzs alauns — KFe(SO4)2·12H2O. 
* Kālija hroma alauns — KCr(SO4)2·12H2O.   

## Izmantošana
Alumīnija alaunus lieto papīra ražošanā rakstāmpapīra piesūcināšanai, kā arī ādu miecēšanai un par kodni audumu krāsošanā. Dažus netoksiskus alaunus izmanto par pārtikas piedevām (skābuma regulatoriem vai irdinātājiem). Ādu miecēšanai lieto arī kālija hroma alaunu. Kālija alumīnija alaunu lieto medicīnā par savelkošu un asiņošanu apturošu līdzekli.

## Atsauces
Līkšņibītis

**Līkšņibītis** jeb **līkšņībītis** (*Calidris ferruginea*) ir mazs bridējputns, kurš ligzdo Arktikas un Sibīrijas tundrā. Svarīgākās  ziemošanas vietas ir Āfrikā, taču tie ziemo arī dienvidu, dienvidaustrumu Āzijā un Austrālijā. Līkšņibītis ir samērā parasta caurceļojoša suga arī Latvijā, visbiežāk sastopams jūras piekrastē. Ģeogrāfisko variāciju nav.

## Izskats
Līkšņibītis sasniedz 20 cm garumu, tādējādi ir aptuveni strazda izmērā, spārnu izplētums ir gandrīz 35 cm. Tas sver no 40 līdz 60 gramiem un var nodzīvot līdz pat 17 gadiem. Līkšņibītim ir izteikti izliekts garš knābis. Tomēr tā nav viennozīmīga atpazīšanas iezīme. Līkšņibīti ziemas tērpā var sajaukt ar parasto šņibīti. Ligzdošanas laikā apspalvojums mainās uz tumši pelēku augšdaļu un ķieģeļu sarkanu apakšdaļu, kamēr ziemā putns ir pelēcīgs, kāju krāsa jebkurā sezonā ir melna. Gan mātītes, gan tēviņi apspalvojuma ziņā ir vienādi. Arī pēc balss ir iespējams sajaukt līkšņibīti ar parasto šņibīti, taču parastajam šņibītim piemīt dziļāka un dobjāka balss.

## Izplatība
Līkšņibītis pārsvarā ligzdo arktiskajā tundrā ziemeļu Sibīrijā. No Centrālās Sibīrijas liela daļa populācijas migrē caur Eiropu un Vidusjūru līdz Rietumāfrikas ziemošanas vietām.

## Uzvedība
thumb|180px|Līkšņibīša ola
Līkšņibīši ir sabiedriski putni, tie uzturas mazos bariņos ar saviem sugasbrāļiem un citu sugu bridējputniem, visbiežāk ar parasto šņibīti. Šņibīši pārsvarā pārtiek no kukaiņiem un to kāpuriem, kā arī no moluskiem un augiem. Tieši pie ligzdošanas vietām tie lielā mērā var pārtikt no divu grupu kukaiņiem — *[[Tipulidae]]* un *[[Chironomidae]]*.

## Ligzdošana

Dzimumbriedumu līkšņibīši sasniedz savā trešajā dzīves gadā. Līkšņibīšu tēviņi cenšas nostiprināt ligzdošanas teritoriju un pēc tam cenšas pievilināt mātītes uzmanību. Viņi savas ligzdas veido uz zemes vai pie upju krastiem uz akmeņiem. Bieži šiem putniem pietiek ar mazu teritoriju, kurā meklēt pārtiku un uzturēties. Tēviņa iezīmētajā vietā mātīte izvēlas vietu, kur dēs olas. Ligzdošanas laikā no maija vidus līdz jūnija beigām mātītes izdēj līdz pat piecām olām. Pirmie mazuļi sāk lidot ne ātrāk kā jūlija vidū vai jūlija beigās.

## Atsauces

## Literatūra
* Hayman, Marchant and Prater, *Shorebirds* 
* Mullarney, Svensson, Zetterstrom and Grant, *Collins Bird Guide* 
* Thomas, Gavin H.; Wills, Matthew A. & Székely, Tamás (2004): A supertree approach to shorebird phylogeny. *[[BMC journals|BMC Evol. Biol.]]* **4**: 28.   PDF fulltext  Supplementary Material
* de Villiers, M S(ed). 2009. "Birds and Environmental Change: building an early warning system in South Africa". SANBI, Pretoria. 
* Бёме Р. Л., Флинт В. Е. Пятиязычный словарь названий животных. Птицы. Латинский, русский, английский, немецкий, французский / Под общей редакцией акад. В. Е. Соколова. — М.: Рус. яз., «РУССО», 1994. — С. 83. — 2030 экз. — .

## Ārējās saites
* *Curlew sandpiper* — Species text in The Atlas of Southern African Birds.
* Pictures of curlew sandpiper 
* Avibase
* Identification article on autumn curlew sandpipers 
* Ageing and sexing (PDF; 1.4 MB) by Javier Blasco-Zumeta & Gerd-Michael Heinze
Vasilijs Goļicins

**Vasilijs Goļicins** (; miris ) bija Krievijas caristes kņazs, bajārs un vojevoda cara Ivana IV laikā, tai skaitā piedalījās Livonijas karā Latvijas teritorijā.

No 1562. gada bija vojevoda dažādās Krievijas pilsētās (Pronskā, Odojevā, Tulā, Brjanskā). No 1572. gada karoja Livonijā. Tika nozīmēts par Tartu pirmo vojevodu. 1573. gadā piedalījās Paides ieņemšanā, no kurienes devās uz Narvu. Vēlāk izsaukts uz Maskavu un piedalījās cīņās pret mariešiem, pēc tam atkal tika iecelts par Tartu pirmo vojevodu. No 1574. līdz 1576. gadam piedalījās karadarbībā ārpus Livonijas pret mariešiem, kā arī uzturējās Brjanskā un Kaširā. 1577. gadā piedalījās Rēveles aplenkumā. 1578. gadā karoja pie Cēsīm. No 1580. gada karoja pret Stefana Batorija poļu spēkiem un zviedriem. Kādu laiku bija Novgorodas vietvaldis, līdz tika nosūtīts uz Smoļensku, kur miris.
Ozolmuiža (Brīvzemnieku pagasts)

**Ozolmuiža** ir ciems Limbažu novada Brīvzemnieku pagastā, pie Lielā Ozolezera un Mazā Ozolezera, autoceļu V112 (Puikule—Rencēni—Vēveri) un V164 (Igaunijas robeža—Mazsalaca—Vilzēni—Dikļi) krustojumā.

Īsi pirms Otrā pasaules kara Ozolmuižā tika uzņemti skati no kinofilmas "Kaugurieši". Līdz 2008. gadam Ozolmuižas pilī darbojās Ozolu lauksaimniecības skola (LPSR laikā — 5. lauku profesionāli tehniskā skola).

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Galgauska (stacija)

**Galgauska** bija pieturas punkts līnijā Ieriķi—Gulbene starp Tirzas staciju un Kamaldas pieturu. Tas atradās Gulbenes novada Galgauskas pagastā nepilnu kilometru uz ziemeļiem no Galgauskas ciema. Bijušo pieturu ar Galgauskas ciemu savieno neliels autoceļš; mūsdienās tas turpinās Galgauskas muižas virzienā. Blakus pieturai atrodas nodegusi dzelzceļnieku dzīvojamā māja. Pasažieru nojume bija otrpus dzelzceļam, tā nav saglabājusies, tāpat kā perons.

## Vēsture
Pietura atklāta 1973. gadā Tirzas raķešu bāzes militārpersonu un tuvējā Galgauskas ciema iedzīvotāju vajadzībām.  Satiksme šeit slēgta 1999. gadā, vēl pēc 10 gadiem noņemtas arī sliedes.

## Attēlu galerija

Attēls:Galgauskas stacija 01.JPG|Galgauskas stacijas atrašanās vieta. Pa kreisi nodegusī dzelzceļnieku māja
Attēls:Galgauskas stacija 02.JPG|Skats no bijušajām sliedēm Gulbenes virzienā
Attēls:Galgauskas stacija 03.JPG|Galgauskas stacijas dzelzceļnieku ēkas drupas, skats no bijušā dzelzceļa
Attēls:Galgauskas stacija 07.JPG|Galgauskas dzelzceļnieku mājas iekšpuse
Attēls:Galgauskas stacija 12.JPG|Skats Gulbenes virzienā
Attēls:Galgauskas stacija 13.JPG|Skats Ieriķu virzienā


## Atsauces un piezīmes
Stefans

**Stefans** var būt:

* Stefans (personvārds)

## Cilvēki ar šādu vārdu
* Stefans Batorijs, Transilvānijas vaivads, Polijas karalis un Lietuvas dižkungs
* Stefans III Lielais, Moldāvijas gospodars
* Stefans Cveigs, austriešu rakstnieks
* 

## Cilvēki ar šādu uzvārdu
* Jozefs Stefans (*Jožef Štefan*; 1835—1893), slovēņu izcelsmes Austrijas fiziķis, matemātiķis un dzejnieks;
* Ulrihs Stefans, šahists.
Latvijas sieviešu lakrosa izlase

**Latvijas sieviešu lakrosa izlase** pārstāv Latviju Starptautiskās lakrosa federācijas rīkotajā Pasaules čempionātā un Eiropas lakrosa federācijas rīkotajā Eiropas čempionātā. Pēdējā Eiropas čempionātā 2015. gadā Latvijas sieviešu lakrosa izlase izcīnīja 8. vietu 17 komandu konkurencē.

## Vēsture
1992. gadā Latvijā pirmo reizi kā lakrosa paveids parādās interkross. 2003. gadā tiek izveidota Latvijas Lakrosa federācija (LLF). 2008. gadā LLF iegūst sabiedriskā labuma organizācijas statusu. 2008. gadā notiek LLF reorganizācija, un tiek izveidota padome valdes darbības atbalstam. 2008. gadā pirmās lakrosistes uzsāk treniņus Druvā. 2009. gadā sieviešu lakrosa klubs „Rīga” uzsāk savu darbību. 2009. gada nogalē sieviešu lakrosa pārstāves pieredzes gūšanas nolūkos viesojas Nīderlandē, kur tiekas ar „Den Haag” komandu. 2009. gada nogalē treniņus uzsāk lakrosa kluba „Mītava” sieviešu komanda.

2010. gada jūlijā, ar treneri *Annu Sody* no Vācijas un Dinu Bahu (SLK „Rīga”) priekšgalā, notiek pirmā Latvijas sieviešu lakrosa treniņu nometne. 2010. gada jūlijā, gatavojoties pirmajam starptautiskajam turnīram, uz treniņiem tiek pieaicināta trenere no Nīderlandes Džesika Stokhofa. 2010. gada augustā SLK „Rīga” kopā ar spēlētājām no „Mītavas” kluba piedalās pirmajā starptautiskajā turnīrā Gēteborgā un izcīna 2. vietu. 2010. gada nogalē trenera Reiņa Rozīša vadībā tiek uzsākti treniņi Liepājā.

2011. gada sakumā norisinās Ziemas kauss lakrosā. 2011. gada maijā notiek otrā Latvijas sieviešu lakrosa nometne. 2011. gada SLK „Rīga” iegūst 5.vietu „Austrian Lacrosse Open”. 2011. gada jūlijā tiek izveidots otrais sieviešu lakrosa klubs Rīgā “Lady Lacrosse”, kuru trenē Jānis Stērnieks. 2011. gada rudenī notiek pirmais LLF rīkotais Latvijas čempionāts sievietēm, kurā uzvaru izcīna SLK „Rīga”.

2012. gadā Latvijas sieviešu izlase piedalās Eiropas čempionātā un iegūst 12. vietu. 2012. gadā LLF tiek uzņemta Latvijas Komandu sporta spēļu asociācijā. 2012. gada augustā notiek Pludmales lakrosa turnīrs, kurā uzvaru gūst „Lady Lacrosse”. 2012. gada rudenī „Lady Lacrosse” komanda uzvar Latvijas čempionātā. 2012. gada 1. decembrī notiek iekštelpu turnīrs „Riga Lacrosse Open”, kurā uzvar Lady Lacrosse.

2013. gada maijā „Lady Lacrosse” klubs izcīna 2. vietu „Austrian Lacrosse Open”. 2013. gadā izlasei pievienojas trenere no ASV Grečena Lasda. 2013. gadā par Latvijas čempionēm kļūst sieviešu lakrosa klubs “Lady Lacrosse”. 2013. gadā “Riga Lacrosse Open” uzvar sieviešu lakrosa klubs “Lady Lacrosse”.

2014. gadā SLK “Rīga” izcīna 1. vietu "Silecia CUP", Polijā. 2014. gadā sieviešu lakrosa klubs “Lady Lacrosse” iegūst 3.vietu “Austrian Lacrosse Open”. 2014. gadā Latvijas sieviešu izlase piedalās pārbaudes turnīrā Prāgā. 2014. gadā sieviešu lakrosa klubs “Lady Lacrosse” kļūst par trīskārtējām Latvijas čempionēm. 2014. gadā Latvijas izlasei pievienojas māsas Kristina un Suzanna Penikis.

2015. gada maijā sieviešu izlases kandidātes aizvada pārbaudes turnīru Pinkafeldā, Austrijā. 2015. gadā SLK “Rīga” izcīna 1. vietu "Silecia CUP", Polijā. 2015. gadā Eiropas čempionātā Čehijā iegūst 8.vietu 17 komandu konkurencē

## Izlases sastāvs
Nātrija silikāts

**Nātrija silikāts** ir dažādu nātrija un silīcija skābekli saturošo savienojumu ar vispārīgo formulu Na2(SiO2)nO kopīgs nosaukums. Vienkāršākais no šiem savienojumiem ir **nātrija metasilikāts** Na2SiO3, kas uzskatāms par nātrija un metasilīcijskābes sāli. Pie nātrija silikātiem pieder arī **nātrija ortosilikāts** Na4SiO4. Nātrija metasilikāts un citi silikāti ir baltas kristāliskas vielas, kas labi šķīst ūdenī. Nātrija metasilikāts veido kristālhidrātu Na2SiO3·9H2O. Koncentrētu nātrija silikātu ūdens šķīdumu sauc par **šķidro stiklu** vai **šķīstošo stiklu** (šķidrajam stiklam jeb **silikātu līmei** var būt arī kālija un, retāk, litija silikātu piejaukums).

## Vēsture
Šķidro stiklu ieguva vācu ķīmiķis un mineralogs Jans Nepomuks fon Fukss 1818. gadā, bet jau ap 1640. gadu holandiešu ķīmiķis Žans Baptists van Helmonts novēroja šķidras substances veidošanos, izkausētām smiltīm reaģējot ar sārma pārākumu.

## Atrašanās dabā
Nātrija silikāti atrodami dabā minerālu ertiksīta Na2Si4O9 un natrosilīta Na2Si2O5 veidā.

## Iegūšana
Nātrija metasilikātu iegūst, sakausējot silīcija dioksīdu ar nātrija hidroksīdu vai nātrija karbonātu:
: SiO2 + 2NaOH → Na2SiO3 + H2O
: SiO2 + Na2CO3 → Na2SiO3 + CO2

Tas veidojas arī, sadaloties 1120 °C temperatūrā nātrija ortosilikātam:
: Na4SiO4 → Na2SiO3 + Na<sub>2</sub>O

Nātrija ortosilikātu iegūst, šķīdinot koncentrētā NaOH šķīdumā amorfo silīciju vai silīcija dioksīdu:
: Si + 4NaOH → Na4SiO4 + 2H2
: SiO2 + 4NaOH → Na4SiO4 + H2O

Nātrija ortosilikāts veidojas arī, reaģējot nātrija hidroksīdam ar silīcijskābi vai nātrija metasilikātu:
: SiO2·nH2O + 4NaOH → Na4SiO4 + (n+2)H2O
: Na2SiO3 + 2NaOH → Na4SiO4 + H2O

To var iegūt, reaģējot amorfam silīcija dioksīdam ar nātrija karbonātu:
: SiO2 + 2Na2CO3 → Na4SiO4 + 2CO2

Rūpnieciski šķidro stiklu iegūst, apstrādājot autoklāvā silīcija dioksīdu saturošus materiālus ar nātrija hidroksīda šķīdumu, vai sakausējot kvarca smiltis ar sodu.

## Īpašības
thumb|left|250px|Pulverveida nātrija silikāts
Karsējot virs 100 °C, no nātrija metasilikāta kristālhidrāta izdalās ūdens, bet jau pie 47 °C šis kristālhidrāts izšķīst savā kristalizācijas ūdenī. Ūdens šķīdumiem ir sārmaina reakcija (līdz pH 13).

Karstā ūdenī nātrija silikāti hidrolizējas:
: Na2SiO3 + (n+1)H2O → 2NaOH + SiO2·nH2O
: Na4SiO4 + (n+2)H2O → 4NaOH + SiO2·nH2O

Reaģē ar skābēm, veidojoties attiecīgo skābju nātrija sāļiem:
: Na2SiO3 + 2HCl → 2NaCl + SiO2 + H2O
: Na4SiO4 + 4HCl → 4NaCl + SiO2 + 2H2O

Ar ogļskābo gāzi veido nātrija karbonātu:
: Na2SiO3 + CO2 → Na2CO3 + SiO2
: Na4SiO4 + 2CO2 → 2Na2CO3 + SiO2

Atdziestot nātrija silikātu kausējumiem, veidojas kristāliskas vielas, tomēr kopā ar kalcija silikātu šādi kausējumi veido amorfus, ūdenī nešķīstošus stiklus.

## Izmantošana
Nātrija metasilikāts ir šihtas komponents stikla rūpniecībā. To lieto arī pret uguni un skābēm izturīgu betona veidu ražošanā. Ar šķidro stiklu piesūcina audumus vai koksni, lai tie kļūtu ugunsizturīgi; to izmanto arī par līmi. Ja šķidrais stikls izžūst uz parastā stikla virsmas, tas neatgriezeniski kļūst matēts.

Pārtikas rūpniecībā nātrija silikātus lieto kā pretsalipes vielu **E550**.

## Atsauces
Ždjāra pie Sāzavas

**Ždjāra pie Sāzavas** () ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Ždjāras pie Sāzavas apriņķa centrs pie Sāzavas upes. Pilsēta ir populārs tūrisma, ziemas un vasaras sporta centrs. Pie pilsētas atrodas Svētā Jana Nepomuka baznīca, kas iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Vēsture
Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1252. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Īpaši strauji pilsēta attīstījās pēc Otrā pasaules kara, kad šeit tika uzbūvēta liels metalurģijas-mašīnbūves uzņēmums ŽĎAS, kas strādā arī mūsdienās . Kopš 1993. gada — Čehijā.

## Ekonomika
Pie pilsētas atrodas metalurģijas-mašīnbūves uzņēmums ŽĎAS.

## Ārējās saites
*uzņēmums ŽĎAS
Ipiķi

**Ipiķi** ir ciems Valmieras novadā, Ipiķu pagasta centrs. Atrodas pagasta dienvidu daļā 62,2 km no novada centra Valmieras, 18,8 km no tuvākās pilsētas Rūjienas un 171,0 km no Rīgas. Atrodas pie autoceļu V172 (Ozoli—Ipiķi) V173 (Virķēni—Meizakila).

## Etimoloģija
Ipiķu nosaukums cēlies no igauņu valodas vārda *Ööpiku* vai *Ööbiku*, kas nozīmē "lakstīgala", un latviešu valodā pārveidojies līdz pašreizējai formai. Grāmatā “Latvijas PSR vietvārdi” minētais igauņu nosaukums *hüpik* (no igauņu valodas — 'lēkātājs') igauņu avotos nekad nav ticis lietots.

## Ievērojami cilvēki
Ipiķos dzimis politiķis Andris Ārgalis (1944) un mākslinieks Ervins Volfeils (, 1900—1991) un bērnībā, kā arī no 1971. līdz 1995. gadam dzīvoja igauņu prozaiķis, dzejnieks un tulkotājs Reinis Seps (, 1921—1995).

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Vītezslavs Novāks

**Vītezslavs Novāks** (, dzimis , miris ) bija čehu komponists, pianists un mūzikas pedagogs.

Dzimis Kamenicē Nadlipovā ārsta ģimenē kā Viktors Novāks. Pēc tēva nāves ģimene pārcēlās uz Jindržichūvhradecu, kur Novāks apmeklēja skolu. Studēja Prāgas konservatorijā, kur viņa pasniedzēju vidū bija Antonīns Dvoržāks. No 1901. līdz 1917. gadam Novāka dzīvoklis Prāgā kļuva par mūziku neformālu pulcēšanās vietu jeb "Podskalskas filharmoniju" (*Podskalská filharmonie*). Pulciņa biedru vidū bija Josefs Suks un Vāclavs Talihs.  No 1909. līdz 1920. gadam Novāks bija Prāgas konservatorijas pasniedzējs, bet no 1919. līdz 1922. gadam un no 1927. līdz 1928. gadam Novāks bija Prāgas konservatorijas rektors. Novāka audzēkņu vidū ir Aloiss Hāba.

Dabu vidū ir darbi simfoniskajam orķestrim, korim, 4 operas, 2 baleti, kompozīcijas klavierēm, dziesmas. Pēc stila Novāka mūziku var pieskaitīt neoromantismam vai modernismam. Viņš ietekmējies no Dvoržāka, Brāmsa un Grīga, bet pēc dažu pētnieku domām arī Debisī un Riharda Štrausa.

## Ārējās saites

*Vītezslava Novāka notis
Smadzeņu audzējs

[thumb|Smadzeņu [metastāze]]
**Smadzeņu audzējs** veidojas no nekontrolējamas šūnu augšanas un dalīšanās smadzenēs. Ļaundabīgie smadzeņu audzēji tiek iedalīti divos tipos: primārie audzēji un citu orgānu audzēju metastāzes, kas smadzenēs nonākušas ar asinīm. Daļa audzēja simptomu ir atkarīga no iesaistītās smadzeņu daļas. Var būt galvassāpes, lēkmes, problēmas ar redzi, vemšana un garīga rakstura izmaiņas. Galvassāpes parasti ir lielākas no rīta, vēlāk tās pāriet, un parādās vemšana. Slimībai progresējot, cilvēkam var rasties bezsamaņa.

Cēlonis lielākajā daļā smadzeņu audzēju nav zināms. Pie riska faktoriem, kas dažkārt var būt iesaistīti, pieder neirofibromatoze, rūpnieciskā vinilhlorīda iedarbība, Epstaina—Bāras vīruss, jonizējošais starojums. Nav atrasti pierādījumi, ka mobilā telefona lietošana ietekmētu smadzeņu audzēja rašanos. Izplatītākie smadzeņu audzēja veidi pieaugušajiem — meningioma (parasti labdabīga) un astrocitomas, piemēram, glioblastoma —, bērniem izplatītākais veids ir ļaundabīga meduloblastoma. Smadzeņu audzēju diagnosticē medicīniskajā apskatē kopā ar datortomogrāfiju vai magnētisko rezonansi. To parasti pēc tam apstiprina biopsijā.

Smadzeņu audzēju ārstē ar operācijām, staru terapiju un ķīmijterapiju. Lēkmju gadījumā var būt nepieciešami pretepilepsijas līdzekļi. Pietūkuma ap audzēju samazināšanai var tikt izmantots deksametazons un furosemīds. Daži audzēji aug pakāpeniski, tos ir tikai jāuzrauga, un, iespējams, iejaukšanās nav nepieciešama. Iznākums atšķiras no audzēja veida un tā izplatīšanās. Glioblastomai ir samērā slikti izdzīvošanas rādītāji, savukārt meningiomai — labi.

Sekundārie smadzeņu audzēji ir izplatīti biežāk par primārajiem smadzeņu audzējiem. Apmēram puse sekundāro audzēju veidojas no plaušu vēža. Primārie smadzeņu audzēji ik gadu veidojas apmēram 250 tūkstošiem cilvēku pasaulē, kas ir mazāk nekā 2% no visiem vēžiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Galvas smadzeņu vēzis
Hipotireoze

**Hipotireoze** (arī **hipotireoīdisms**) ir endokrīns traucējums, kas rodas vairogdziedzera hormonu deficīta rezultātā. Starp simptomiem minama, piemēram, aukstuma un noguruma sajūta, svara pieaugums. Bērniem hipotireoze var izraisīt augšanas kavēšanos, vēl var kavēties intelektuālā attīstība, ko smagākos gadījumos sauc par kretīnismu.

Hipotireozes izplatītākais iemesls pasaulē ir nepietiekams joda daudzums uzturā. Valstīs, kuru iedzīvotāju uzturā ir pietiekams daudzums joda, biežākais hipotireozes iemesls ir hronisks autoimūns tireoidīts jeb Hašimoto tireoidīts. Mazāk izplatīti iemesli: iepriekšēja ārstēšana ar radioaktīvo jodu, hipotalāma vai hipofīzes dziedzera ievainojums, dažu zāļu lietojums, samazināta vairogdziedzera funkcija no dzimšanas brīža, iepriekš veikta vairogdziedzera operācija. Hipotireozes esamību, ja rodas aizdomas, var pārbaudīt asins analīzēs, mērot vairogdziedzera stimulējošā hormona (TSH) un tiroksīna līmeni.

Rietumu valstīs hipotireoze ir 0,3—0,4% cilvēku, tiek uzskatīts, ka 4,3—8,5% cilvēku ir hipotireoze vieglā formā (normāls tiroksīna līmenis un paaugstināts TSH līmenis). Hipotireoze biežāk ir sievietēm, nekā vīriešiem. Ir zināms, ka hipotireoze veidojas arī suņiem, retos gadījumos ar to var saslimt arī kaķi un zirgi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* DMOZ
Frīdrihs Biders

**Georgs Frīdrihs Kārlis Heinrihs fon Biders** (; 1810-1894) bija vācbaltu fiziologs, Tērbatas Universitātes profesors (1842), rektors (1858-1865). Pētīja veģetatīvo nervu sistēmu, dzīvo organismu vielmaiņu un siltuma regulāciju.  

## Dzīvesgājums
Dzimis 1810. gada 9. novembrī Bormaņu muižas (*Treppenhof*) pārvaldnieka Ernesta Kristiāna Bidera un viņa sievas Amālijas Jakobīnes, dzimušas Štrokirhas (*Strohkirch*), ģimenē. 

Mācījās sava tēvabrāļa Kārļa Johana Bidera vadītajā privātskolā Rīgā (1821-1824), tad Jelgavas ģimnāzijā (1824-1827).    
Studēja medicīnu Tērbatas Universitātē (1828-1834), papildinājās Berlīnes, Halles und Leipcigas universitātēs. Pēc atgriešanās Tērbatā viņu ievēlēja par anatomijas ārkārtas preofesoru un prozektoru. 1837. gadā viņš apprecējās ar Mariju Johannu Rapu. Bija vācbaltiešu studentu korporācijas Curonia biedrs.

1842. gadā viņu ievēlēja par anatomijas profesoru, vēlāk par fizioloģijas profesoru. Izveidoja plašu fiziologu skolu, viņa vadībā aizstāvētas 77 doktora disertācijas. No 1858. līdz 1865. gadam viņš bija Tērbatas Universitātes rektors, pensionējās 1869. gadā.

Miris 1894. gada 22. augustā Tērbatā.

## Publikācijas (nepilns saraksts)
* Die Selbständigkeit des vegetativen Nervensystems durch anatomische Untersuchungen nachgewiesen (1842); 
* Vergleichend-anatomische und histologische Untersuchungen über die männlichen Geschlechts- und Harnwerkzeuge der nackten Amphibien. E. J. Karow, Dorpat 1846; 
* Die Verdauungssäfte und der Stoffwechsel (1852); 
* Über funktionell verschiedene und räumlich getrennte Nervenzentren im Froschherzen, in: *Archiv für pathol. Anatomie u. Physiol. u. klin. Med.*, 1852, S. 163-77; 
* Bidder, Friedrich; Kupffer, Karl. Untersuchungen über die Textur des Rückenmarks und die Entwickelung seiner Formelemente. Breitkopf & Haertel, Leipzig, 1857

## Atsauces

## Ārējās saites
*Deutsche Biographie
Kosmos-96

***Kosmos-96*** jeb ***3MV-4 № 6*** bija PSRS starpplanētu zonde, kuras uzdevums bija Veneras izpēte. Tā palaista 1965. gada novembrī, bet nesējraķetes kļūmes dēļ neatstāja Zemes orbītu.

Kosmiskais aparāts bija apgādāts ar attēlu uzņemšanas sistēmu, magnetometru, saules un rentgenstaru detektoriem, pjezoelektrisko detektoru, jonu slazdiem, Geigera skaitītāju un kosmiskā starojuma 

*3MV-4 № 6* tika palaista  03:21 UTC ar nesējraķeti *[[Molnija (nesējraķete)|Molnija]]* no Baikonuras kosmodroma. Trešās raķešpakāpes darbības laikā radās sūce degvielas cauruļvadā, un tas izraisīja sprādzienu dzinēja degkamerā. Raķete kļuva nekontrolējama, un ceturtā pakāpe *[[Blok-L]]* netika iedarbināta. *3MV-4 № 6* palika Zemes orbītā ar perigeju 209 km un apogeju 261 km. Kosmiskajam aparātam tika dots nosaukums *Kosmos-96*.

 *Kosmos-96* iegāja Zemes atmosfērā un sadega.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Zond 2, 3 / Venera 2 (3MV-4 #1, 2, 3, 4) Gunter Dirk Krebs,
Ludvigs Štīda

**Kristians Hermanis Ludvigs Štīda** (; 1837-1918) bija vācbaltu anatoms. Tērbatas Universitātes profesors (1875), dekāns (1875—1885). Veica pētījumus nervu sistēmas salīdzinošajā anatomijā, antropoloģijā, arheoloģijā un medicīnas vēsturē.

## Dzīves gājums
thumb|270px|Tērbatas Universitātes Anatomijas institūts (''Theatrum Anatomicum'') un Farmakoloģijas institūts (1995).
Dzimis 1837. gada 7. novembrī Rīgas tirgotāja Kristiāna Štīdas un viņa sievas Elmires, dzimušas Kverfeldes fon der Zēdekas (*Querfeldt v. der Seedeck*), ģimenē.
Mācījās Vidzemes guberņas ģimnāzijā Rīgā. Studēja medicīnu Tērbatas universitātē (1856—1860), 1861. gadā turpat aizstāvēja *dr. med.* grādu. Papildinājās Gīsenes, Erlangenes un Vīnes universitātēs.

1862. gadā L. Štīda kļuva par Tērbatas Universitātes anatomijas privātdocentu, 1864. gadā par Anatomijas institūta otro prorektoru. 1866. gadā viņu ievēlēja par ārkārtas profesoru, 1875. gadā — par anatomijas profesoru un Anatomijas institūta direktoru.

1885.-1912. gadā bija Kēnigsbergas universitātes profesors un Anatomijas institūta direktors, medicīnas fakultātes dekāns (1887).
Miris 1918. gada 19. novembrī Gīsenē.

## Darbi
* Über die Homologie der Brust- und Becken-Gliedmassen des Menschen und der Wirbeltiere. Wiesbaden: J. F. Bergmann, 1897.
* Anatomisch-Archäologische Studien. Wiesbaden: J. F. Bergmann, 1900.
* Der Embryologe Sebastian Graf von Tredern und seine Abhandlung über das Hühnerei. Wiesbaden: J. F. Bergmann, 1901.
* Untersuchungen über die Haare des Menschen. Wiesbaden: J. F. Bergmann, 1910.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Deutsche Biographie
Ludvigs Jansons

**Ludvigs Jansons** (dzimis , miris ) bija latviešu fiziķis. Fizikas un matemātikas zinātņu kandidāts (1947).

1933. gadā absolvējis Latvijas Universitāti. Nākamajā gadā sācis tajā strādāt par docētāju. No 1952. līdz 1954. gadam vadījis Fizikas un matemātikas fakultāti, no 1955. līdz 1958. gadam — Eksperimentālās fizikas katedru. No 1946. līdz 1950. gadam bijis Latvijas Zinātņu akadēmijas Fizikas un matemātikas institūta direktora vietnieks.

Vairāk nekā 20 zinātnisku rakstu autors.

Kopš 1998. gada jaunajiem zinātniekiem par darbu fizikā tiek pasniegta Ludviga un viņa dēla Māra Jansona vārdā nosaukta balva.

## Atsauces
Māris Jansons

**Māris Jansons** (dzimis , miris ) bija latviešu fiziķis. Dr.h. fiz. (1985). No 1993. gada — Latvijas Zinātņu akadēmijas akadēmiķis.

1960. gadā absolvējis Latvijas Valsts Universitātes Fizikas un matemātikas fakultāti. Tajā pašā gadā sācis tajā strādāt par docētāju. No 1979. līdz 1993. gadam vadījis Spektroskopijas nodaļu, no 1989. līdz 1993. gadam — Eksperimentālās fizikas katedru. No 1994. līdz 1997. gadam vadījis Latvijas Universitātes Atomfizikas un spektroskopijas institūtu.

Vairāk nekā 100 zinātnisku rakstu autors.

Kopš 1998. gada jaunajiem zinātniekiem par darbu fizikā tiek pasniegta Māra un viņa tēva Ludviga Jansona vārdā nosaukta balva.

## Atsauces