open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marilyn Manson (grupa)

**Marilyn Manson** ir amerikāņu rokgrupa, ko 1989. gadā Fortloderdeilā, Floridas štatā, izveidoja Braiens Vorners. Tās sākotnējais nosaukums bija **Marilyn Manson & the Spooky Kids**.

Grupas teatrālās uzstāšanās 1990. gadu sākumā ļāva tai iegūt vietēju kulta statusu un vēlāk arī slavu visā pasaulē. Grupas sastāvs ar katru ierakstīto albumu gandrīz vienmēr mainās, tomēr galvenais dalībnieks (Merilins Mensons) ir palicis nemainīgs kopš grupas izveidošanās.

## Diskogrāfija
* *[[Portrait of an American Family]]* (1994)
* *[[Antichrist Superstar]]* (1996)
* *[[Mechanical Animals]]* (1998)
* *[[Holy Wood (In the Shadow of the Valley of Death)]]* (2000)
* *[[The Golden Age of Grotesque]]* (2003)
* *[[Eat Me, Drink Me]]* (2007)
* *[[The High End of Low]]* (2009)
* *[[Born Villain]]* (2012)
* *[[The Pale Emperor]]* (2015)
* *[[Heaven Upside Down]]* (2017)
* *[[We Are Chaos]]* (2020)
Soģi

**Soģi** (ivritā: *shoftim* שופטים), seno izraēļu reliģiskie, politiskie un militārie vadoņi aptuveni 200 gadus ilgā posmā starp Kanaānas iekarošanu un Izraēlas ķēniņvalsts izveidošanu, kuru darbība apraktīta Bībeles Soģu grāmatā. Lai arī izraēļiem bija priesteru kārta un arī divpadsmit cilšu vadoņi, tomēr vienotu visu cilšu vadību tie uzņēmties nespēja, tāpēc krīzes brīžos vadību uzņēmās soģi, kas par savas autoritātes pamatu uzskatīta Dieva iedvesmu.

## Soģi
* Otniēls darbojās 40 gadus un sakāva mezopotāmiešu ķēniņu.
* Ehuds no Benjamīna cilts. Nogalināja moābiešu ķēniņu Eglonu, sakāva moābiešu armiju un nodibināja mieru uz 80 gadiem.
* Šamgars nogalināja 600 filistiešus.
* Debora pieaicināja Baraku, kas veda  vīru lielu armiju no Zebulona un Naftaļa ciltīm pret kanaāniešiem.
* Gideons no Manases cilts apvienoja Manases, Ašera, Zebulona, Naftaļa un Efraima ciltis karā pret midiāniešiem un amalekiešiem. Gideons bija pirmais, kam tika piedāvāts kļūt par kopējo karali, taču viņš no tā atteicās.
* Tola no Isašara cilts bija soģis 23 gadus.
* Jairs bija soģis 22 gadus.
* Jefta bija laupītājs, kas tika uzaicināts kļūt par karavadoni cīņā pret amoniešiem. Viņš bija soģis 6 gadus.
* Ibcans bija soģis 7 gadus.
* Elons bija soģis 10 gadus.
* Abdons bija soģis 8 gadus un darbojās Ēfraima cilts teritorijā.
* Samsons, spēkavīrs no Dana cilts, bija soģis 20 gadus. Viņš iemīlējās filistietē Delilā, kas viņu nodeva ienaidniekam.

Papildus, Pirmajā Samuēla grāmatā pieminēts, ka arī priesteris Ēlis un pravietis Samuēls bija soģi. Samuēls bija pēdējais soģis un iesvētīja pirmos Izraēlas Karalistes ķēniņus Saulu un Dāvidu.

## Atsauces
Jūdejas ķēniņvalsts

**Jūdejas ķēniņvalsts** bija ebreju valsts, kas izveidojās pēc vienotās Izraēlas ķēniņvalsts sadalīšanās 931. gadā p.m.ē un turpināja pastāvēt līdz 587. gadam p.m.ē, kad to iznīcināja Babilonija.

Pēc sadalīšanās valstī turpināja valdīt ķēniņa Dāvida dinastija, arī lielas novirzes no Jeruzalemes templī piekoptās ticības netika pieļautas.

thumb|right|250px|Jūdejas ķēniņvalsts (dzeltenā) ap 830. gadu p.m.ē

## Valdnieki
* Rehobeāms, 931 - 913 p.m.ē.
* Abijs, 913 - 911 p.m.ē.
* Asa, 911 - 870 p.m.ē.
* Jošāfāts, 870 - 848 p.m.ē.
* Jorāms, 848 - 841 p.m.ē.
* Ahasja, 841 p.m.ē.
* Atalija, 841 - 835 p.m.ē.
* Joāzs, 835 - 796 p.m.ē.
* Amacja, 796 - 767 p.m.ē.
* Uzija,767 - 740 p.m.ē.
* Jotāms, 740 - 732 p.m.ē.
* Ahāzs, 732 - 716 p.m.ē.
* Hizikija, 716 - 687 p.m.ē.
* Manase, 687 - 643 p.m.ē.
* Amons, 643- 641 p.m.ē.
* Josija, 640 - 609 p.m.ē.
* Joahāzs, 609 p.m.ē.
* Jojakīms, 609 - 597 p.m.ē.
* Jojahīns, 597 p.m.ē.
* Cedekija, 597 - 587 p.m.ē.

## Ārējās saites
Moršanska

**Moršanska** () ir pilsēta Krievijā Tambovas apgabala ziemeļos, Moršanskas rajona administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Cnas upes krastos. Iedzīvotāju skaits – 41 060 (2010).

2024. gadā pilsētas mērs Aleksejs Baņņikovs kļuva pazīstams ar savu skaidrojumu, ka Krievijas karotāji Ukrainā iet bojā tādēļ, lai tiktu labiekārtotas Krievijas pilsētas. Mēra versiju nokritizēja gan pilsētas iedzīvotāji, gan apgabala gubernators.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ļeņingradas sala

**Ļeņingradas sala** () ir 30 km garš un līdz 12 km plats leduskupols šelfa ledājā Antarktīdas piekrastē, Princeses Astridas krastā. Kupols par 100 m paceļas virs apkārtējā ledāja, kas to apņem no austrumu (Lazareva šelfa ledājs), dienvidu un rietumu (Nivlisens) pusēm. Ziemeļu pusē salu apskalo Lazareva jūras Ļeņingradas līcis. Kupolu 1961. gadā nokartēja padomju antarktiskā ekspedīcija un nosauca pēc tās ziemeļu krastu apskalojošā līča.

10 km uz ziemeļiem no salas austrumu gala uz šelfa ledāja no 1959. līdz 1961. gadam darbojās padomju polārstacija Lazareva. 16 km uz rietumiem no 1983. līdz 1990. gadam darbojās Indijas polārstacija Dakšingangotri.

## Atsauces
Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss

**Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss** (; ) ir ikgadējs mūzikas konkurss, ko organizē Eiropas Raidorganizāciju apvienība (EBU). Konkursā var piedalīties jaunieši vecumā no 10 līdz 15 gadiem (konkursa fināla notikšanas dienā). Pirmais konkurss notika 2003. gadā Kopenhāgenā. Konkurss katru gadu notiek citā Eiropas pilsētā.

## Pārskats
Konkurss ir līdzīgs Eirovīzijas dziesmu konkursam, no kura arī ir cēlies nosaukums. Katrs mākslinieks izpilda dziesmu, kuras ilgums ir starp 2:30 un 2:45 minūtēm. Veiksmīgākā konkursa dalībvalsts ir Gruzija, kas konkursā uzvarējusi 4 reizes — 2008., 2011., 2016 un 2024. gadā. Latvija ir piedalījusies pirmajos trijos konkursos (2003.—2005.) un atsāka dalību ar 2010. gada konkursu, bet kopš 2012. gada konkursa atkal nepiedalās.

## Uzvarētāji

### Tops

### Pēc valodas

## Dalībvalstis
Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursā kopā ir piedalījušās 41 valsts.

## Atsauces un piezīmes

### Piezīmes

### Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa 
* EBU mājaslapa
Kvebeka (pilsēta)

**Kvebeka** () ir pilsēta Kanādā, Kvebekas provinces administratīvais centrs. Tā ir otrā apdzīvotākā pilsēta provincē pēc Monreālas, kas atrodas apmēram 233 kilometrus uz dienvidrietumiem. 

Saskaņā ar 2006. gada Kanādas tautas skaitīšanas datiem, pilsētā dzīvo 491 142 iedzīvotāji. Šī ir viena no vecākajām pilsētām Ziemeļamerikā, tā tika dibināta 1608. gadā. 1985. gadā UNESCO Pasaules kultūras mantojuma sarakstā tika iekļauts Veckvebekas nocietinājums, kas ir vienīgais nocietinātais pilsētu mūris Amerikā uz ziemeļiem no Meksikas. 

Pilsētā katru gadu notiek Vasaras festivāls, Ziemas karnevāls. Tāpat Kvebekā un Helifeksā notika 2008. gada Pasaules čempionāts hokejā. Pilsētā ir mitrs kontinentāls klimats: vasaras ir siltas, ziemas pārsvarā ir ļoti aukstas, vējainas un ar sniegu bagātas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pilsētas oficiālā mājaslapa
Nejaukais es

**"Nejaukais es"** () ir 2010. gada ASV datoranimācijas 3-D kinokomēdija, kura veidota studijās *[[Illumination|Illumination Entertainment]]* un *[[Universal Animation Studios]]* ASV un *[[Mac Guff]]* studijā Parīzē, Francijā.

Filmā varoņu lomas ierunājuši Stīvs Karels, Džeisons Sīgels, Rasels Brends, Džūlija Endrūsa, Vills Ārnets, Kristena Viga, Miranda Kosgrova, Dana Gaidžera un Elsija Fišera.

Galvenās lomas latviešu valodā ieskaņojuši Jānis Jarāns (Grū), Renārs Kaupers (Vektors), Andris Bērziņš (Mr. Perkins), Dainis Porgants (Mr. Nefario), Laila Kirmuška (Miss Hetija), Ārija Liepiņa-Stūrniece (Grū mamma), Viktorija Barone (Margo), Anna Januškeviča (Edīte) un Emīlija Didžus (Agnese). Tulkojis Andris Akmentiņš.

Filma ir stāsts par ļaundari Grū, kurš plāno veikt lielāko noziegumu pasaules vēsturē — nozagt Mēnesi. To viņš plāno veikt ar saviem padotajiem un trim bārenēm, kuras viņu pozitīvi ietekmē ar savu uzvedību.

Filmas pirmizrāde notika , tā saņēma galvenokārt pozitīvas kritiķu atsauksmes. 2013. gadā izdots filmas turpinājums "Nejaukais es 2".

## Skaņu celiņš

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Oma

**Oma** (, Sibīrijas tatāru: *Ом*) ir upe Krievijā, Irtišas labā krasta pieteka Omskas un Novosibirskas apgabalā Sibīrijā. Upes garums ir 1091 km, Galvenās pietekas: Iča, Ugurmanka, Uzakla, Tartasa.
Lielākās pilsētas upes krastos ir Kuibiševa, Kalačinska, Omska. Uzskata, ka upes nosaukums cēlies no Sibīrijas tatāru valodas vārda "klusā".

Омь 01.jpg|Oma pie Vecās Rīgas (*Старая Рига*) sādžas
RiverOm2009.JPG|Oma Kuibiševas pilsētā 
Речной вокзал Омск.jpg|Omas ieteka Irtišā Omskas pilsētā


## Atsauces

## Ārējās saites

*
Biznesa simulācijas spēles

**Biznesa simulācijas spēles** ir saprotamas kā mākslīgi radīta uzņēmējdarbības vide, kuras darbībā var iejusties maksimāli pietuvināti dzīvei. Spēles ir paredzētas kā mācību līdzeklis - izglītības kvalifikācijas celšanai uzņēmējdarbības studentiem un jau esošajiem uzņēmējiem. Tās organizē kā skolās un augstskolās, tā arī uzņēmumos.

## Biznesa simulāciju spēļu attīstība Latvijā
Biznesa simulācijas ir ieguvušas ievērojamu popularitāti kopš 2000. gada. Tās ir pieprasītas un atzītas par noderīgu mācību metodi. Tiek rīkotas arī ikgadējas sacensības vairākās kārtās, kā piemēram, Global Management Challenge Latvia, Bizness24h, Peak Time.
Karloss Valderrama

**Karloss Alberto Valderrama Palasio** (; dzimis  Santamartā, Kolumbijā), zināms arī kā *El Pibe* ("Puika") ir bijušais Kolumbijas futbolists. Viņa savdabīgā blondā frizūra padarīja viņu par vienu no atpazīstamākajiem futbolistiem Kolumbijas izlasē. Laika posmā no 1985. līdz 1998. gadam viņš aizvadīja 111 spēles Kolumbijas izlasē, gūstot 11 vārtus, kļūstot par visvairāk spēles aizvadījušo spēlētāju savas valsts izlases vēsturē.

2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Viņš ir pazīstamākais no Kolumbijas futbolistu zelta paaudzes, kura demonstrēja savu labāko sniegumu 1990. un 1994. gada Pasaules kausa turnīros, kā arī 1991., 1993. un 1995. gada *[[Copa América]]* turnīros. Līdz ar viņu šajā komandā ietilpa Renē Igita, Faustino Asprilla, Fredijs Rinkons, Adolfo Valencia, Leonels Alvaress, Oskars Kordoba, Andress Eskobars un citi.

## Karjeras statistika

|-
|1981||rowspan="3"|Unión Magdalena||||||||||||||
|-
|1982||||||||||||||
|-
|1983||||||||||||||
|-
|1984||Millonarios||||||||||||||
|-
|1985||rowspan="3"|Deportivo Cali||||||||||||||
|-
|1986||||||||||||||
|-
|1987||||||||||||||

|-
|1988-89||rowspan="3"|Montpellier||rowspan="3"|Division 1||24||1||||||||
|-
|1989-90||18||1||||||||
|-
|1990-91||35||2||||||||

|-
|1990-91||Real Valladolid||La Liga||17||1||||||||

|-
|1992||Independiente Medellín||||||||||||||
|-
|1993||rowspan="3"|Atlético Junior||||35||4||||||||
|-
|1994||||18||1||||||||
|-
|1995||||29||0||||||||

|-
|1996||rowspan="2"|Tampa Bay Mutiny||rowspan="2"|Major League Soccer||23||4||||||||
|-
|1997||20||3||||||||
|-
|1998||rowspan="2"|Miami Fusion||rowspan="2"|Major League Soccer||18||2||||||||
|-
|1999||4||1||||||||
|-
|1999||rowspan="3"|Tampa Bay Mutiny||rowspan="3"|Major League Soccer||27||3||||||||
|-
|2000||32||1||||||||
|-
|2001||12||1||||||||
|-
|2001||rowspan="3"|Colorado Rapids||rowspan="3"|Major League Soccer||12||0||||||||
|-
|2002||27||1||||||||
|-
|2003||0||0||||||||
||||||||||
77||4||||||||
17||1||||||||
175||16||||||||
||||||||||

|-
|1985||2||0
|-
|1986||0||0
|-
|1987||4||1
|-
|1988||6||1
|-
|1989||13||2
|-
|1990||5||1
|-
|1991||9||0
|-
|1992||2||0
|-
|1993||16||0
|-
|1994||11||0
|-
|1995||13||1
|-
|1996||11||1
|-
|1997||11||2
|-
|1998||8||2
|-
!Kopā||111||11
|}

## Atsauces

## Ārējās saites
Baltspārnu žagata

**Baltspārnu žagata** (*Urocissa whiteheadi*) ir vidēja auguma, reti sastopams vārnu dzimtas (*Corvidae*) putns, kas sastopama Āzijas dienvidaustrumos. Izdala divas pasugas. Sugas izdzīvošanu apdraud mežu izciršana un piemērotas dzīves vides izzušana.

Savu zinātnisko nosaukumu tā ieguvusi par godu putna atklājējam Džonam Vaithedam.

## Izplatība
Baltspārnu žagata sastopama Ķīnas dienvidaustrumos, Laosas ziemeļos un centrālajā daļā un Vjetnamā. Ķīnas Hainaņas salā mājo izolēta nominālpasugas populācija. Kontinentā areāls Ķīnas dienvidos sasniedz Sičuaņas un Guansji provinces, un, iespējams, arī Guidžou provinci. 

Mājo subtropu un tropu mūžzaļajos mežos gan zemienēs, gan kalnos līdz 1400 m virs jūras līmeņa. Uzturas mežmalās, upju krastos un krauju malās. Pacieš mērenu mežu retināšanu, bet ne izciršanu.

## Izskats
Baltspārnu žagata ir vidēji liels vārnu dzimtas putns, tās ķermeņa garums, asti ieskaitot, ir 45—46 cm, svars ap 200 g. 

Apspalvojums melns vai tumši brūns uz muguras, galvas un kakla aizmugures. Uz spārniem balti laukumi, arī garās astes lidspalvu gali un virsaste balti. Pavēdere gaišāk pelēka. Knābis oranžs. Jaunie putni gaišāki un pelēcīgāki. To knābis un acis ir pelēkas.

## Uzvedība un barība
Baltspārnu žagata ir ļoti sabiedriska, uzturas grupās, kurās ir 20—25 īpatņi (gan pieaugušie, gan jaunie putni). Bars ir ļoti aktīvs, visu laiku pārvietojas barības meklējumos. Baltspārnu žagata ir visēdāja un barojas gan ar bezmugurkaulniekiem, gan augļiem. 

Par ligzdošanas ieradumiem zināmi tikai daži fakti. Raksturīga kooperatīva ligzdošana — ligzdojošajam pārim ir vairāki palīgi, kas palīdz audzināt mazuļus. Ligzda tiek būvēta, izmantojot vīteņaugu stīgas un saknītes. Dējumā apmēram 6 gaiši zilzaļas olas ar brūniem raibumiņiem.

## Sistemātika
Baltspārnu žagatai ir 2 pasugas: 
**Urocissa whiteheadi whiteheadi* — sastopama Ķīnas Hainaņas provincē; 
**Urocissa whiteheadi xanthomelana* — sastopama Ķīnas dienvidos, Vjetnamas ziemeļos un Laosas ziemeļos un centrālajā daļā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* White-winged Magpie (Urocissa whiteheadi) 
* Baltspārnu žagatas foto (orientalbirdimages)
* Baltspārnu žagatas foto (orientalbirdimages)
Šrilankas zilā žagata

**Šrilankas zilā žagata** jeb **Ceilonas zilā žagata** (*Urocissa ornata*) ir vidēja auguma vārnu dzimtas (*Corvidae*) putns. Ģeogrāfisko variāciju nav.

Šrilankas zilā žagata ir endēma putnu suga, kas dzīvo tikai Šrilankas salā. Tās mājvieta ir biezie, mūžzaļie lietus meži 150—2135 metri virs jūras līmeņa. Šrilankas zilo žagatu kopējā populācija samazinās, jo mežu platības, attīstoties lauksaimniecībai, samazinās un kļūst sadrumstalotas. Ap 2006. gadu Šrilankā dzīvoja apmēram 14 000 zilo žagatu.

## Izskats un īpašības
Šrilankas zilā žagata ir vienā augumā ar Eiropas žagatu (*Pica pica*), sasniedzot 40—47 cm, svars ap 200 g. Tās ķermeņa, plecu un astes apspalvojums ir zils, bet galva, kakls, krūtis un spārni ir sarkani vai sarkanbrūni. Astes gals balts. Kājas un knābis sarkans, kā arī āda ap acīm ir sarkana. Jaunie putni nav tik koši kā pieaugušie indivīdi: zilais tonis ir pelēcīgs, un āda ap acīm ir brūna. Šrilankas zilā žagata daudz pļāpā un spēj atdarināt citu putnu balsis.

## Uzvedība
Šrilankas zilā žagta ir sabiedrisks putns un veido nelielus barus, kas sastāv no 6—7 putniem. Tā ir visēdāja un barojas ar vardēm, ķirzakām, kukaiņiem un citiem bezmugurkaulniekiem, kā arī ar augļiem un ogām. 

Par ligzdošanas ieradumiem zināmi tikai daži fakti. Ligzdu Šrilankas zilā žagata būvē kādā kokā vai krūmā, tai ir bļodas forma. Abi dzimumi piedalās ligzdas būvniecībā un putnēnu audzināšanā, bet olas perē tikai mātīte. Dējumā parasti ir 3—5 olas. Tās ir baltas ar brūniem raibumiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Sri Lanka Blue Magpie (Urocissa ornata) 
* Šrilankas zilās žagatas foto (ARKive)
* Šrilankas zilās žagatas foto (flickr)
* Šrilankas zilās žagatas foto (pbase)
Lazareva (polārstacija)

**Lazareva** () bija PSRS polārstacija Antarktīdā. Izvietota uz Lazareva šelfa ledāja tā rietumu malā un bija vienīgā uz šelfa ledāja ierīkotā pastāvīgā padomju polārstacija. Ierīkota 4. padomju antarktiskās ekspedīcijas gaitā, atvērta 1959. gada 10. martā un nosaukta par godu vienam no Antarktīdas pirmatklājējiem Mihailam Lazarevam.

Stacija ierīkota 1,3 km no ledāja malas. Šelfa ledāja biezums stacijas rajonā ir ap  un tas pārvietoja rietumu virzienā ar ātrumu . Gada vidējā gaisa temperatūra , vidējais vēja ātrums — . Polārā nakts ilgst no 24. maija līdz 19. jūlijam.
 
Stacija kalpoja par bāzes vietu PSRS pētījumiem Karalienes Modas Zemē, kā arī šeit tika īstenotas patstāvīgas novērojumu programmas meteoroloģijā, aeroloģijā, aktinometrijā, glacioloģijā, ģeomorfoloģijā un okeanoloģijā. Pirmajā sezonā stacijā ziemoja 7 cilvēki, otrajā — 11.

Par galveno draudu stacijas pastāvēšanai tika uzskatīts šelfa ledāja aplūšanas apdraudējums, tādēļ 9 km no galvenās stacijas tika ierīkota avārijas nometne ar elektrostaciju, radiostaciju un degvielas un pārtikas krājumiem. Tomēr par galveno apgrūtinājumu kļuva intensīvie nokrišņi, kuru rezultātā jau otrajā sezonā stacija bija ieputinātu vairākus metrus biezā sniega slānī.

1961. gada 26. februārī stacija tika slēgta un viss aprīkojums pārcelts uz jauno, 100 km uz dienvidiem Širmahera oāzē ierīkoto Novolazarevskas staciju. 1980. gados Lazarevas stacija tika apsekota un tās būves vēl bija veselas un sasniedzamas.

## Atsauces
Zeltknābja žagata

**Zeltknābja žagata** jeb **dzeltenknābja zilā žagata** (*Urocissa flavirostris*) ir vidēja auguma vārnu dzimtas (*Corvidae*) putns. Izdala 4 pasugas.
 
Zeltknābja žagatas izplatības areāls plešas no Pakistānas līdz Birmai un Vjetnamai. Tā ir parasta ligzdotāja Himalaju rietumos. To var sastapt Pakistānā, Indijā, Nepālā, Butānā, Ķīnā, Birmā un Vjetnamā. Tā ir sastopama dažāda rakstura mežos no 1800 līdz 3400 metriem virs jūras līmeņa.

## Izskats un īpašības
thumb|180px|left|Astes garums ir vairāk kā 60% no kopējā garuma
Zeltknābja žagatas ķermeņa garums, ieskaitot asti ir 55—61 cm, svars 123—180 g. Tai ir dzeltens knābis un melna galva, kakls un krūtis. Uz pakauša un kakla aizmugures tai ir balts laukums. Ķermeņa muguras daļas apspalvojums, spārni un aste ir zilganpelēka, bet pavēdere gandrīz balta ar dzelganu toni, īpaši tas ir raksturīgs spārnu lidspalvu galiem. Spārni un aste ir košāki kā mugura. Aste ir ļoti gara (vairāk kā 60% no kopējā garuma) ar baltiem spalvu galiem centrālajām astes spalvām, bet ar baltimelni svītrotiem galiem pārējām astes spalvām. Kājas ir tumšākas kā knābis, tās ir oranžīgi sarkanas, bet acis ir koši dzeltenas.

## Uzvedība
Zeltknābja žagata veido skaļus barus, kas kopīgi pārvietojas pa mežu, meklējot barību. Barā ir apmēram 7—8 putni. Tā diezgan bieži barojas arī uz zemes, pārvietojoties ar lēcieniem uz abām kājām. Garo asti žagata tur izslietu augstu gaisā, lai tā nesaskartos ar zemi. Tā barojas ar dažādiem maziem dzīvniekiem, citu putnu olām un putnēniem, kukaiņiem, augļiem un ogām. Zeltknābja žagata ir nometniece, bet vasaras periodā dzīvo augstāk kalnos, salīdzinot ar ziemas periodu.

## Ligzdošana
thumb|220px|Pārvietojoties pa zemi, zeltknābja žagata garo asti tur augstu gaisā
Zeltknābja žagata ligzdu būvē augstu kokos, to parasti ir grūti ieraudzīt. Ligzda ir samērā plaša, vīta no zariem un oderēta ar saknītēm, smilgām un citām šķiedrām. Dējumā ir 3—4 olas. Tās ir zemes krāsā, pelēkbrūnas vai pelēkdzeltenas ar sarkanbrūniem raibumiem.

## Sistemātika
Zeltknābja žagatai ir 4 pasugas:
**Urocissa flavirostris flavirostris* — nominālpasuga, sastopama no Nepālas līdz Mjanmai un Ķīnas dienvidiem;
**Urocissa flavirostris cucullata* — sastopama Himalaju rietumos līdz Nepālas rietumiem;
**Urocissa flavirostris robini* — sastopama Vjetnamas ziemeļos;
**Urocissa flavirostris schaeferi* — sastopama Mjanmas rietumos.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Yellow-billed Blue Magpie (Urocissa flavirostris) 
* Avibase: Gold-billed Magpie (Urocissa flavirostris) (Blyth, 1846)
* Zeltknābja žagatas foto (flickr)
* Zeltknābja žagatas foto (birding.in)
* Zeltknābja žagatas foto (discoverlife)
* Zeltknābja žagatas foto (orientalbirdimages)
Taivānas zilā žagata

**Taivānas zilā žagata** jeb **Formozas zilā žagata** (*Urocissa caerulea*) ir vidēja auguma vārnu dzimtas (*Corvidae*) putns. Ģeogrāfisko variāciju nav. 

Putna nosaukums ķīniešu valodā ir **garastainā kalnu lēdija**. Taivānas zilā žagata ir endēma putnu suga, kas dzīvo tikai Taivānā. Tā ir sastopama kalnos 300—1200 metrus virs jūras līmeņa. Taivānas zilo žagatu 2007. gadā oficiāli pasludināja par Taivānas nacionālo putnu.

## Izskats un īpašības
thumb|left|240px|Taivānas zilā žagata lidojumā
thumb|left|240px|Abi dzimumi izskatās vienādi
Taivānas zilā žagata ir apmēram vienā augumā ar Eiropas žagatu (*Pica pica*), tikai tās aste ir garāka. Ķermeņa garums, asti ieskaitot, ir 63—68 cm, astes garums 40 cm, spārnu plētums 36—42 cm, svars 254—260 g. 

Abi dzimumi izskatās vienādi. Galva, kakls un krūtis ir melni, ķermeņa apspalvojums var būt no tumši zila līdz violetam, acis koši dzeltenas, knābis un kājas ir sarkanas. Uz astes un spārniem tai ir balti laukumi.

## Uzvedība un barība
Taivānas zilā žagata labprāt apmetas uz dzīvi netālu no cilvēku mājokļiem, jo tā no cilvēka nebaidās. Veido nelielus barus, kas sastāv no sešiem un nedaudz vairāk putniem. Bars kopīgi barojas un pārvietojas no vienas vietas uz otru, savā starpā skaļi sasaucoties. Reizēm viss bars izkārtojas vienā līnijā viens aiz otra, cieši sekojot iepriekšējā putna astei.

Taivānas zilā žagata ir visēdāja un barojas ar kukaiņiem, čūskām, grauzējiem, sēklām, augļiem un ogām. Tās iemīļotākie augļi ir savvaļas vīģes un papajas. Barības pārpalikumus tā noslēpj slēptuvēs uz zemes, slēptuvi apsedzot ar sausām lapām, lai gan slēptuve var būt arī koku zaros. Barības rezerves pēc kāda laika tiek izmantotas.

## Ligzdošana
Taivānas zilā žagata veido monogāmu pāri uz mūžu. Ligzdu būvē tēviņš, tā parasti tiek izveidota augstu koku zaros. Tai ir bļodas forma un kā būvniecības materiālu žagata izmanto zariņus un augu stiebrus. Riests Taivānas zilajām žagatām ir no marta līdz aprīlim. Dējumā ir 3—8 olas. Tās ir olīvzaļas ar tumši brūniem raibumiņiem. Kamēr mātīte perē olas, tēviņš to baro. Inkubācijas periods ilgst 17—19 dienas. Ligzdošanas laikā Taivānas zilā žagata agresīvi sargā savu teritoriju, padzenot ikvienu nevēlamu ciemiņu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Taiwan Blue Magpie (Urocissa caerulea) 
* Pirolle de Taiwan
* Blue Crisis - Between Urocissa caerulea and Urocissa erythrorhyncha
* Taivānas zilās žagatas foto (orientalbirdimages)
* Taivānas zilās žagatas foto (birdsisaw)
Pēteris Sarķis

**Pēteris Sarķis** (dzimis , miris ) bija latviešu skolotājs un rakstnieks.

## Dzīvesgājums

Dzimis Cesvaines pagasta "Stiprajos" muižas vīndedža ģimenē. Mācījās Cesvaines pagasta skolā un Kārzdabas pareizticīgo draudzes skolā. Laikā no 1879. līdz 1884. gadam mācījās Baltijas skolotāju seminārā, gadu bija spiests pārtraukt skološanos vājās veselības dēļ. 

1884. gadā Pēteris Sarķis sāka darbu Kusas pareizticīgo draudzes skolā, kura tolaik atradās vēlākās Kusas krejotavas vietā. Desmit gadus līdz 1894. gadam bija skolas pārzinis, nodibināja Kusā jaukto kori, rīkoja priekšlasījumus un teātra izrādes. 

Būdams atturībnieks, 1893. gadā *Kaņepēnu* mājās nodibināja "Atturībnieku biedrību", kuras dalībnieki lasīja referātus un rīkoja tematiskos vakarus. Bija arī laikraksta *[[Dienas Lapa]]* līdzstrādnieks, rakstīja gan literatūrkritiskus apcerējumus, gan arī publicēja savas fabulas un satīriskus dzejoļus. Ideoloģiski tuvs *[[Jaunā strāva|Jaunajai Strāvai]]*. No 1894. līdz 1895. gadam strādāja par skolotāju Ropažu mazgadīgo noziedznieku labošanas kolonijā.

Miris 1895. gada jūnijā Kusā no diloņa un apglabāts Kārzdabas pareizticīgo draudzes kapos, kur draugi un viņa darba cienītāji 1896. gadā uzlika kapa pieminekli.

## Darbi
Sarķis bija fabulas žanra aizsācējs latviešu literatūrā. 
1898. gadā izdots viņa dzeju un fabulu krājums "Pasaciņas". 
Ir izdota arī komēdija "Tēva asaras", kur prototips ņemts no Kusas "Stalīdzēnu" mājām, bet divas lugas palikušas rokrakstā. 

## Izmantotā literatūra
* A. Trečaks. "Sarkaņu pagasts. vēsture, izglītība. kultūra". Rīga: SIA Haidenfelde, 2007. - 126 lpp.
Pēteris Dreimanis

**Pēteris Dreimanis** (dzimis  Kusas pagastā, miris  Landonā, Ontārio, Kanādā) bija latviešu vēsturnieks un sabiedriskais darbinieks.

## Dzīvesgājums
Piedzima Kusas pagasta Bikās kā saimnieka jaunākais dēls. Pēc vietējo skolu un Rīgas Pareizticīgo garīgo semināra beigšanas iestājās studēt vēsturi Tērbatas universitātē. Beidza to 1906. gadā un ieguva vēstures zinātņu kandidāta grādu. No 1907. — 1909. gadam strādāja par pedagogu Valmieras skolotāju seminārā, no 1909. līdz 1912. gadam bija skolotājs Kuresāres (Ārensburgas), no 1912. līdz 1914. gadam Liepājas, bet no 1914. līdz 1915. gadam Rīgas Aleksandra ģimnāzijā.

Pirmā pasaules kara laikā no 1916. gada Pēteris Dreimanis dzīvoja Krievijā, bet 1920. gadā atgriezās Latvijā. 1921. — 1929. gadā darbojās Darba partijā un Demokrātiskajā centrā.

Latvijas neatkarības laikā bija vēstures metodikas lektors Latvijas Universitātē un skolotājs Rīgas Skolotāju institūtā, Valsts tehnikumā un Rīgas pilsētas komercskolā.

Līdzās pedagoģiskajam darbam nodevās Latvijas vēstures pētīšanai. Publicēti viņa pētījumi par Viestartu, tautas atmodas laika saimniecību un sabiedrību un par zemnieku cīņām Vidzemē. Viņš bija rosīgs arī sabiedriskajā darbā, darbodamies Nacionālo skolotāju savienībā, rakstīja dienas presē un ilgāku laiku vadīja Latvijas radiofona informācijas un priekšlasījumu daļu.

1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1948. gadā pārcēlās uz Kanādu. 1949. gadā pie Landonas latviešu biedrības noorganizēja latviešu sestdienas skolu un to vadīja līdz 1962. gadam. Piedalījās LNAK dibināšanā un bija tās padomes loceklis līdz 1967. gadam. Bija LPB Kanādas kopas loceklis un kopš 1959. gada tās goda biedrs. 1960. gadā saņēma LNJAK balvu un 1964. gadā Ziemeļamerikas KF atzinības rakstu.

## Darbi
Pēteris Dreimanis ir autors daudzām pamatskolas mācību grāmatām, rakstījis arī ar pseidonīmu P. Tokarevs.

* Vadonis, vispārējā un Latvijas vēsturē. / I—III. (1922)
* Latvijas vēsture (1925)
* Vispārējā vēsture (1925)
* Zemgales lielskungs Viestarts (1927)
* Latvju tautas vēsture. (1. izd. 1957, 2. izd. 1958, 3. izd. 1969)
* atmiņas "Dzīves virpulī" (1959)
* Audzināšana (1964)
* Ģimene un tās loma audzināšanā (1966)
* Latviešu tautas attīstība un nacionālisms (rakstu krājums, 1968)

## Atsauces
Sarkanknābja zilā žagata

**Sarkanknābja zilā žagata** jeb **zilā žagata** (*Urocissa erythroryncha*) ir vidēja auguma vārnu dzimtas (*Corvidae*) putns. Izdala 5 pasugas.

Sarkanknābja zilajai žagatai ir plašs izplatības areāls. Rietumos, sākot ar Himalajiem, uz austrumiem līdz Ķīnas un Vjetnamas austrumiem. To var sastapt Bangladešā, Kambodžā, Ķīnā, Indijā, Laosā, Birmā, Nepālā, Taizemē un Vjetnamā. Tā dzīvo mūžzaļajos mežos un krūmainēs, priekšroku dodot kalnainiem apvidiem.

## Izskats un īpašības
thumb|left|220px|Uz galvas sarkanknābja zilajai žagatai ir gaiši zils laukums
Sarkanknābja zilā žagata ir apmēram vienā augumā ar Eiropas žagatu (*Pica pica*), bet tai ir daudz garāka aste. Ķermeņa garums, asti ieskaitot, ir apmēram 53—68 cm, astes garums 42 cm, spārnu plētums 38 cm, svars tēviņam 145—192 g, mātītei 106—155 g. Apspalvojums uz galvas, kakla un krūtīm ir melns, lai gan pakausis un kakla aizmugure tai ir gaiši zila. Gaišais apspalvojums vienmērīgi un plūstoši uz muguras kļūst pelēkzils. Pleci un mugura ir pelēkzili, pavēdere gaiši pelēka vai gandrīz balta. Aste un spārnu lidspalvas ir koši zilas. Astes gals ir balts. Knābis un kājas koši oranžas, kā arī ap acīm ir oranžas ādas gredzeni. Oranžais tonis var variēt, tas var būt gan košāk sarkans, gan gandrīz dzeltens. Acis sarkanbrūnas.

## Uzvedība un barība
Sarkanknābja zilā žagata barojas gan kokos, gan uz zemes, bet lielāko daļu laika tā pavada uz zemes. Tā ir visēdāja un barojas ar kukaiņiem un citiem bezmugurkaulniekiem, ar dažādiem maziem dzīvniekiem, augļiem, ogām un sēklām. Pie izdevības citiem putniem izēd no ligzdas olas un putnēnus.

Sarkanknābja zilā žagata ir vērīgs un gudrs putns. Tā visiem mežā skaļi paziņo, ja pamana kādu plēsēju. Zilā žagata, skaļi žadzinot, var stundām sekot leopardam, izjaucot tā medības. Lido tā līdzīgi Eiropas žagatai: pilnīgi taisni un turot asti horizontāli. Apsēžoties uz zara, tā izslienas un bieži vēcina asti.

## Ligzdošana
Par ligzdošanas ieradumiem zināmi tikai daži fakti. Ligzdu sarkanknābja zilā žagata būvē kokā vai lielā krūmā. Tā ir sekla un plakana, vīta no zariem, no iekšpuses izklāta ar saknītēm. Ligzda var atrasties gan zemu, tuvu pie zemes, gan augstu kokā. Dējumā ir 3—5 olas. Tās ir zaļganpelēkas ar palieliem, brūniem raibumiem.

## Sistemātika
Sarkanknābja zilajai žagatai ir 5 pasugas:
**Urocissa erythroryncha erythroryncha* — nominālpasuga, sastopama Ķīnā, izņemot ziemeļaustrumus, un Indoķīnas ziemeļos;
**Urocissa erythroryncha alticola* — sastopama Mjanmas ziemeļos un Ķīnas centrālās daļas dienvidos;
**Urocissa erythroryncha brevivexilla* — sastopama Ķīnas ziemeļaustrumos;
**Urocissa erythroryncha magnirostris* — sastopama no Indijas ziemeļaustrumiem līdz Indoķīnas dienvidiem;
**Urocissa erythroryncha occipitalis* — sastopama no Indijas ziemeļrietumiem līdz Nepālas austrumiem. 

## Atsauces

## Ārējās saites
* BirdLife: Blue Magpie Urocissa erythrorhyncha 
* Urocissa erythrorhyncha (Blue magpie) 
* Sarkanknābja zilās žagatas foto lidojumā (flickr)
* Sarkanknābja zilās žagatas foto (flickr)
* Sarkanknābja zilās žagatas foto  (animalpicturesarchive)
* Sarkanknābja zilās žagatas foto  (orientalbirdimages)
Stefana—Bolcmaņa konstante

**Stefana—Bolcmaņa konstante (σ)** ir fundamentāla fizikāla konstante, kas ietilpst likumā, kurš nosaka absolūti melna ķermeņa integrālo emitētspēju. Nosaukta par godu fiziķiem Jozefam Stefanam un Ludvigam Bolcmanim, kas atklājuši Stefana—Bolcmaņa likumu.

## Stefana—Bolcmaņa konstantes vērtības

* Stefana—Bolcmaņa konstantes vērtība SI sistēmā:
:\sigma = 5,670 400(40) \times 10^{-8}\ \textrm{W}\,\textrm{m}^{-2}\,\textrm{K}^{-4}.
* Stefana—Bolcmaņa konstantes vērtība cgs sistēmā:
:\sigma = 5,670 400(40) \times 10^{-5}\ \textrm{erg}\,\textrm{cm}^{-2}\,\textrm{s}^{-1}\,\textrm{K}^{-4}.
* Stefana—Bolcmaņa konstantes vērtība ASV mērvienību sistēmā:
:\sigma = 0,1714 \times 10^{-8}\ \textrm{BTU}\,\textrm{hr}^{-1}\,\textrm{ft}^{-2}\,\textrm{R}^{-4}.

Stefana—Bolcmaņa konstante σ tika aprēķināta pēc šādas formulas:
:\sigma = \frac{2\pi^5k_{\rm B}^4}{15h^3c^2} = \frac{\pi^2k_{\rm B}^4}{60\hbar^3c^2}
kur:
:k_B\! ir Bolcmaņa konstante;
:h\! ir Planka konstante;
:\hbar\! ir reducētā Planka konstante;
:c\! ir gaismas ātrums vakuumā.

CODATA iesaka konstantes vērtību σ aprēķināt, izmantojot gāzu universālās konstantes vērtību:
:\sigma = \frac{2 \pi^5 R^4}{15 h^3 c^2 N_{\rm A}^4} = \frac{32 \pi^5 h R^4 R_{\infty}^4}{15 A_{\rm r}({\rm e})^4 M_{\rm u}^4 c^6 \alpha^8}
kur:
:R\! ir gāzu universālā konstante;
:N_A\! ir Avogadro konstante;
:R_\infty\! ir Ridberga konstante;
:A_r(e)\! ir elektrona "relatīvā atommasa";
:M_u\! ir molārās masas konstante (1&nbsp;g/mol pēc definīcijas);
:\alpha\! ir sīkstruktūras konstante.

## Skatīt arī

* Bolcmaņa konstante

## Atsauces
Maitēdāji

[200px|thumb|right|[Maitu putni barojas ar gnu mirstīgajām atliekām.]]

**Maitēdāji** ir viens no gaļēdāju barošanās veidiem, kur plēsoņa barojas ar līķi vai maitu, kuru pats nav nogalinājis un kurš jau parasti ir sācis trūdēt. Maitēdājiem ir svarīga loma ekosistēmā, jo tie piedalās mirušo dzīvnieku palieku sadalīšanās procesā, kuru līdz galam pabeidz destruktori.

Izplatīti maitēdāji — maitu putni, jenoti, kapračvaboles, līķmušas utt. Daudzi lieli gaļēdāji, kas regulāri medī, kā hiēnas un lauvas var aizdzīt iepriekšējos medniekus un nodarboties ar maitēšanu.
Fizikāla konstante

**Fizikāla konstante** ir fizikāls lielums, kas raksturo nevis atsevišķus objektus, bet gan pasaules fizikālās īpašības kopumā. Fizikālās konstantes rodas matemātiskos aprēķinos, kas apraksta apkārtējo pasauli ar teorētiskās fizikas palīdzību. Bieži starp tām tiek iekļautas arī citas konstantes, kas kaut kādā mērā ir saistītas ar konkrētiem fizikāliem ķermeņiem.

Vārdu "konstante" lieto, ja lieluma skaitliskā vērtība laika gaitā nemainās. Realitātē tas varētu arī tā nebūt (piemēram, pēdējos gados ir radušās liecības par labu tam, ka smalkās struktūras konstante Visuma evolūcijas gaitā mainās). Un tomēr, pat ja šie lielumi ar laiku mainās, tad tas notiek ārkārtīgi lēni, un vērā ņemamas izmaiņas ir gaidāmas tikai Visuma vecuma mērogos.

Fizikālās konstantes iedala tādās, kuras mainās atkarībā no mērvienības, kādā tās tiek mērītas, un tādās kuras atkarībā no mērvienībām nemainās. Šīs konstantes sauc attiecīgi par dimensionālām un bezdimensionālām. No mērvienībām neatkarīgās konstantes tiek uzskatītas par fundamentālākām.

## Fundamentālās fizikālās konstantes

## Elektromagnētiskās konstantes

## Atomu un elementārdaļiņu konstantes

## Fizikāli ķīmiskās konstantes

## Atsauces

## Ārējās saites
* Fundamental Physical Constants from NIST
* IUPAC Gold Book - Physical constants
* Sixty Symbols - Physics and Astronomy videos, Notingemas Universitāte
Aklums

[thumbnail|235px|Akls cilvēks, kuru pavada [suns]]

**Aklums** ir pārejošs vai paliekošs redzes trūkums. Absolūtais aklums ir tad, kad  vispār nevar saskatīt gaismu, bet var būt arī funkcionālais aklums, kad gaismas uztvere ir saglabāta, bet cilvēks vienalga nespēj orientēties telpā. Parasti aklums tiek konstatēts, ja redzes asums nepārsniedz 0,02. Cilvēki, kuru redzes asums tikai mazliet pārsniedz 0,02, tiek saukti par vājredzīgajiem. Saskaņā ar Pasaules Veselības organizācijas datiem aklumu visbiežāk izraisa katarakta (47,9%), glaukoma (12,3%), organisma novecošana (8,7%), radzenes slimības (5,1%) un diabēta retinopātija (4,8%). Akluma koeficients, kas raksturo aklo cilvēku skaitu uz 10 000 iedzīvotājiem, lielāks ir valstīs ar zemu kultūras un ekonomisko līmeni.

Aklo cilvēku izglītībā tiek izmantots Braila raksts.

## Atsauces
Portsmouth FC

**Portsmouth Football Club** ir Anglijas futbola kubs no Portsmutas pilsētas. Pilsētas un kluba iesauka ir ***Pompey***, bet pašu klubu reizēm sauc arī *The Blues* (zilie, pēc kluba krāsām); klubam ir arī spēcīga fanu organizācija. Kopš kluba izveides 1898. gadā mājas spēles tiek aizvadītas *[[Fratton Park]]* stadionā. Komanda šobrīd spēlē Anglijas Pirmajā līgā (pēc spēka 3. līmenis). Septiņas sezonas pavadīja Premjerlīgā.

*Portsmouth* klubs divreiz ir kļuvis par Anglijas čempioniem (1949. un 1950. gadā), kā arī divreiz izcīnījis FA kausu, pēdējoreiz 2008. gadā, kad finālā ar 1-0 tika uzvarēta Velsas komanda *[[Cardiff City F.C.|Cardiff City]]*. Vērtējot vēsturiski, pēc izcīnīto trofeju skaita, *Portsmouth* ir panākumiem bagātākais klubs Dienvidanglijā, neskaitot Londonu.

## Sasniegumi
* **Anglijas futbola augstākais līmenis** (līdz 1992. gadam **Pirmā divīzija**; tagad — **[[Anglijas futbola Premjerlīga|Premjerlīga]]**)
** Čempioni (2): 1948–49, 1949–50
* **Anglijas futbola 2. līmenis** (1893.—1992. **Otrā divīzija**; 1992.—2004. **Pirmā divīzija**; tagad — ***[[Anglijas futbola čempionāts|Championship]]***)
** Čempioni (1): 2002–03
** Vicečempioni (2): 1926–27, 1986–87
* **[[FA kauss]]**
** Kausa ieguvēji (2): 1938–39, 2007–08 
** Finālisti (3): 1928–29, 1933–34, 2009–10 
* ***[[FA Community Shield]]*** (līdz 2001. gadam — *Charity Shield*)
** Kausa ieguvēji (1): 1949

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā vietne
* Portsmouth FC Sky Sports
* Portsmouth FC Football365
* Portsmouth FC TEAM*talk*.com
* Portsmouth FC Sporting Life
* Portsmouth statistika, spēles, rezultāti BBC Sport
* Portsmouth  FA Premier League
* Polijas fanu vietne
* Portsmouth FC forums FootyMad
* Portsmouth FC fotogalerija Pompey Pics
* Portsmouth kluba vietne atveras pēc maksājumu problemām BBC Sport, 2010. gada 28. janvāris
Dakšingangotri

**Dakšingangotri** (, ) bija Indijas polārstacija Antarktīdā. Izvietota uz Nivlisena šelfa ledāja Princeses Astridas Krastā Karalienes Modas Zemē ap 9 km no ledāja frontes 27 m vjl. Stacija izveidota 1983. gadā un nosaukta pēc Širmahera oāzē esošā Dakšingangotri glečera, kas savukārt nosaukts par godu Gangotri ledājam Himalajos (*dakshin* sanskritā nozīmē "dienvidu"), no kā sākas Gangas upe.

Stacija tika izbūvēta trešās Indijas antarktiskās ekspedīcijas laikā no 27. decembra līdz 24. februārim, pirmā ziemotāju komanda sastāvēja no 12 cilvēkiem. Stacija sastāvēja no divām divstāvu koka barakām, kas tika savienotas ar vienstāva pāreju ar kopējo platību .

Stacija tika slēgta 1990. gadā pēc tam, kad 1989. gadā tika pabeigta jaunā Maitri stacija Širmahera oāzē 75 km uz dienvidiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Review of The historic site and monument HSM-44 (A plaque erected at “Dakshin Gangotri” station)
Lietuvas nosaukums

thumb|341px|Ieraksts annālēs

**Lietuvas nosaukums** pirmo reizi rakstiski minēts 1009. gada 9. martā Kvedlinburgas klostera annālēs, kur ierakstīta latīniskotā vārda „Lietuva” baznīcslāvu forma ''Litua':

## Atsauces
Termostats

thumb|right|150px|Automašīnas termostats
**Termostats** (no  "siltums" un *στατος* "stāvēt") ir ierīce pastāvīgas temperatūras uzturēšanai. Temperatūras uzturēšana notiek vai nu izolējot objektu no mainīgās ārējās vides (pasīvie termostati) vai arī izmantojot termoregulatoru (aktīvie termostati).

Galvenās aktīvā termostata sastāvdaļas ir sensori un izpildierīces. Izpildierīce ar temperatūras noteikšanas elementu var būt apvienota vienā iekārta, bet termostats var būt arī atsevišķi stāvoša vadības ierīce sildīšanas vai dzesēšanas sistēmas darbināšanai. Ja objekta temperatūra sasniedz noteikto minimumu vai maksimumu, termostats ieslēdz vai atslēdz sildīšanu vai dzesēšanu.

Termostatos izmanto dažādas sensoru un izpildmehānismu tehnoloģijas. Mūsdienās plašāk izmantotie sensoru veidi:
* bimetāla mehāniskie un elektriskie sensori,
* vaska kapsulas,
* elektroniskie termistori un citas pusvadītāju ierīces,
* elektriskie termopāri.

Ierīcēs ar elektriskajiem sildelementiem bieži izmanto termostatu ar elektriskiem sensoriem vai bimetāla slēdzi. Bimetāla slēdzis saslēdz elektrisko ķēdi, ja ir atdzisis zem noteiktas temperatūras. Kad sildītājs ir iesilis līdz vajadzīgajai temperatūrai, slēdzis atvienojas, līdz ar to pārtraucot sildīšanu. Termostats ar sensoriem dod signālu izpildiekārtai ieslēgt sildītāju, kad sasniegta minimālā vai atslēgt to, ja sasniegta maksimālā temperatūra.

Vaska kapsulu termostatus plaši izmanto automašīnu dzinējiem. Pēc iedarbināšanas motoram ir ātri jāiesilst, tāpēc dzesēšanas šķidrums sākotnēji plūst pa tā saucamo "mazo loku". Termostats atrodas "lielā loka" ieejā. Kad temperatūra sāk pārsniegt optimālo temperatūru, termostatā esošais cietais vasks izkūst un izplešas, atverot vārstu. Līdz ar to "lielajā lokā" sāk plūst karstais šķidrums, kuru atdzesē radiators. Automašīnās vēl mēdz būt termostats, kas regulē radiatora ventilatora darbību.
Nivlisens

**Nivlisens** () ir šelfa ledājs Princeses Astridas krastā Karalienes Modas Zemē Antarktīdā. Izvietojies starp Ļeņingradas salu austrumos un Djupranena kupolu rietumos Lazareva jūras piekrastē. Ledājs ir ap  plats, iestiepjas jūrā līdz pat , pārvietojas ar ātrumu . Ledāja biezums ir no 700 m pie pamatnes līnijas un ap 150 m pie ledāja frontes. Ledājā vairāki pacēlumi (leduskupoli), lielākais no kuriem ir Kuvklakens. Ledāja fronte stipri izrobota, vairāki līči. Lielākie ir Ļeņingradas līcis austrumu malā un Ranebukta rietumu malā.

Ledāja dienvidu malā izvietojusies Širmahera oāze, pie kuras krasta ir vairāki epišelfi (ar okeānu pa ledāja apakšu savienoti) saldūdens ezeri.

Ledāja ziemeļu malā, ap 9 km no Ļeņingradas līča, no 1983. līdz 1991. gadam darbojā Indijas polārstacija Dakšingangotri.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Horizontal Ice Velocity Estimation and Grounding Zone Detection in the Surroundings of Schirmacheroase, Antarctica, Using SAR Interferometry
Sļivenko pret Latviju

**Sļivenko pret Latviju** (48321/99) bija pirmā lieta pret Latviju Eiropas Cilvēktiesību tiesā, kuru izskatīja ECT Lielā palāta, izspriesta 2003. gadā.

## Lietas faktiskie apstākļi
Tatjana Sivenko piedzima 1959. g. Igaunijā padomju karavīra ģimenē, un kopš mēneša vecuma dzīvojusi Latvijā. 1980. g. viņa apprecēja padomju karavīru N. Sļivenko, un 1981. g. viņiem piedzima meita Karīna Sļivenko. 1986. g. T. Sļivenko tēvs pensionējās. 1994. g. N. Sļivenko pensionējās, un viņam netika izsniegta uzturēšanās atļauja Latvijā. Pēc neveiksmīga mēģinājuma pārsūdzēt atteikumu, 1996. g. N. Sļivenko pameta Latviju. 1996. g. T. un K. Sļivenko tika izsniegts rīkojums izbraukt no Latvijas kā bijušo PSRS un Krievijas militārpersonas radinieku ģimenes loceklēm. Pēc neveiksmīga pārsūdzības mēģinājuma un īslaicīgas aizturēšanas T. un K. Sļivenko 1999. g. aizbrauca no Latvijas un pieņēma Krievijas pilsonību, kā iepriekš jau izdarīja N. Sļivenko. T. Sļivenko vecāki palika dzīvot Latvijā.

## Tiesvedība

Eiropas Cilvēktiesību tiesā sūdzība tika iesniegta 1999. g., pieņemta izskatīšanai 2002. gadā (daļā par virkni T. un K. Sļivenko prasījumu; N. Sļivenko prasījumi netika pieņemti izskatīšanai). Kā trešā puse procesā piedalījās Krievija — pēc Sļivenko pārstāvja vārdiem, pirmo reizi iestājoties prāvā pret citu valsti savu pilsoņu pusē.

## Tiesas spriedums

Ar 11 balsīm pret 6 (tiesneši Vildhabers, Braca, Latvijas ieceltais tiesnesis Maruste, Kabrals Bareto, Ress, Greve) tiesa secināja, ka tika pārkāpts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 8. pants daļā par privātās dzīves aizsardzību. Bez tam, tiesa ar 16 balsīm pret 1 (Krievijas tiesnesis Kovlers) nosprieda, ka netika pārkāpta ECK 5. panta 1. daļa (prasības aizturēšanas likumībai). 

T. un K. Sļivenko tika piespriesta kompensācija 10 000 eiro apmērā katrai.

Vēlāk T. un K. Sļivenko atgriezās Latvijā, un pēc tiesas prāvas, kas beidzās ar izlīgumu, saņēma pastāvīgās uzturēšanās atļaujas.
## Atsauces

## Ārējās saites

* Lēmums par sūdzības pieņemšanu izskatīšanai, 2002
** Maļinovska K. Ko Strasbūrā lēma par Sļivenko, 2002
** Krūma K. Ko Latvija var mācīties no Sļivenko lietas?, 2002
* Tiesas spriedums, 2003
** Reine I. Lai ievestu skaidrību Sļivenko lietā// Politika.lv, 2003.
** Sļivenko pārstāvju intervija
SkyTerra 1

**SkyTerra 1** (sākotnējais nosaukums **MSV 1**) ir ASV kompānijas LightSquared (SkyTerra) mobilo sakaru pavadonis. To izgatavojusi kompānija Boeing Space and Intelligence Systems uz platformas Boeing 702GEM bāzes. *SkyTerra 1* ir līdz šim lielākais komerciālais kosmosā izmantotais antenas reflektors (22 m diametrā).
Pavadonis palaists . 2011. gada janvāra vidū tas sasniegs pastāvīgo vietu ģeostacionārajā orbītā

Šis ir pirmais no diviem *SkyTerra* pavadoņiem (*SkyTerra 2* paredzēts palaist 2011. gadā), kas būs daļa no unikāla hibrīda ceturtās paaudzes mobilo sakaru tīkla, kas izmanto *Ancillary Terrestrial Component* (ATC) tehnoloģiju. Šajā tīklā pamatsistēma būs uz Zemes bāzēta, līdzīga kā parasto mobilo telefonu tīkls. Tajā lietotāji varēs izmantot parasta izmēra mobilos tālruņus un citas mobilās ierīces, kas apgādāti ar *LightSquared* mikroshēmojumu. Ja mobilā ierīce atradīsies ārpus virszemes tīkla zonas, tā automātiski pieslēgsies pavadonim.

*SkyTerra 1* paredzēts ievadīt ģeostacionārajā orbītā punktā 101,3° rietumu garuma. Tas pārklās Ziemeļameriku: kontinentālo ASV, Kanādu, Aļasku, Havajas, Puertoriko, Virdžīnu Salas, Meksiku un Karību reģionu. Pavadoņa izmēri starta konfigurācijā 9 × 3 × 4 m, darba konfigurācijā 22 × 29 × 41 m. *SkyTerra* izmanto 22 m diamatra L joslas antenu, kā arī 2 m Ku joslas antenu. 
Plānotais darbības laiks būtu 15 gadi.

30. novembrī sākās antenas reflektora izvēršana, tomēr līdz 2. decembrim tas nebija atvēries pilnībā. Inženieri pētīja iespējas atvērt antenu paredzētajā konfigurācijā, kā arī iespējas to ekspluatēt daļēji atvērtā stāvoklī.
*SkyTerra 1* bija apdrošināts par 268 miljoniem USD.
Otra, identiska pavadoņa SkyTerra 2 izgatavošana ir gandrīz pabeigta, un to varētu palaist gada laikā.

14. decembrī *Boeing* paziņoja, ka izdevies pilnībā izvērst antenu.  *Boeing* pēc testēšanas pabeigšanas pavadoņa vadību nodeva *LightSquared*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''SkyTerra'' paredzētais pārklājums 
* ''SkyTerra 1'' izgatavotāja ''Boeing'' lapā 
* ''SkyTerra 1'' starta nodrošinātāja ILS lapā
Juris Opuļskis

**Juris Opuļskis** (dzimis 1969. gada 21. aprīlī) ir bijušais latviešu hokejists, uzbrucējs, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2013) Opuļskis ir Mārupes novada domes deputāts.

2009. gada Mārupes novada domes vēlēšanās viņš tika ievēlēts no partijas Demokrāti.lv saraksta.

## Spēlētāja karjera
1989. gadā Opuļskis debitēja PSRS hokeja līgas kluba Rīgas "Dinamo" sastāvā. Pēc PSRS sabrukuma, palika Rīgā, spēlējot PSRS līgas mantinieces — Starptautiskās hokeja līgas klubu Rīgas "Stars" un Rīgas "Pārdaugava" rindās. 1994.—95. Juris pievienojās Čehijas Ekstralīgas kluba HC Vitkovice rindām, taču sezonu noslēdza jau Vācijas Oberlīgas klubā Schongau. Vācijas zemākajās līgās Juris spēlēja līdz pat 2001. gadam, kad pievienojās HK Rīga 2000, taču jau drīz atgriezās Vācijā, kur šoreiz Geretsried klubā spēlēja līdz pat 2004.—05. sezonas noslēgumam. 2005.—06. sezonu Opuļskis aizvadīja HK Rīgas 2000 rindās un pēc sezonas noslēguma beidza profesionālā spēlētāja karjeru.

Latvijas hokeja izlases sastāvā Opuļskis spēlējis sešos Pasaules čempionātos, no kuriem pēdējos trīs, Latvijai spēlējot augstākajā divīzijā. Savus vienīgos divus vārtus izlases sastāvā A divīzijas pasaules čempionātos guva 2000. gada pasaules čempionāta uzvarā par Baltkrieviju.

2012.—13. gada KHL sezonā pildīja Rīgas "Dinamo" ģenerālmenedžera funkcijas.

## Spēlētāja statistika
### Statistika Latvijas izlasē

## Ārējās saites
.cd

**.cd** ir augšējā līmeņa domēns, kura paredzētais pielietojums ir saistībā ar Kongo Demokrātisko Republiku. Tas tika izveidots 1997. gadā, aizstājot Zairas augšējā līmeņa domēnu .zr, kas pilnībā tika likvidēts 2001. gadā. Izņemot rezervētos nosaukumus .com.cd, .net.cd, .org.cd un citus līdzīgus, ikviens par samaksu var reģistrēt domēnu .cd. To bieži reģistrēt saistībā ar kompaktdiskiem (CD).

## Ārējās saites

*  IANA whois information for .cd
Āgenskalna iela

**Āgenskalna iela** ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Āgenskalna un Zasulauka apkaimēs. Āgenskalna iela sākas krustojumā ar Slokas ielu un beidzas krustojumā ar Margrietas un Kuldīgas ielām. Kopējais ielas garums ir 1182 metri, un tā sastāv no 2 braukšanas joslām.

## Vēsture
Iela veidojusies bijušās Jelgavas priekšpilsētas daļā — Švarcmuižas teritorijā — no Slokas ielas līdz Kuldīgas ielai kā privāta iela, kuru ierīkoja muižas īpašnieks savas muižas teritorijā. Pilsētas valde ielas nosaukumu neapstiprināja. 1901. gadā muižas īpašniekam tika atļauts izvēlēties ielas nosaukumu, ar noteikumu, ka uz ielas plāksnes pirms nosaukuma būs rakstīts "privāts ceļš". Kopš 1906. gada pilsētas ielu sarakstā iekļauta Āgenskalna iela.

Līdz 20. gadsimta 20. gadiem apbūve bija tikai ielas sākumā, tālāk iela turpinājās caur Švarcmuižas mežu un neapbūvētu teritoriju līdz pat Margrietas un Kuldīgas ielu stūrim. 1930. gados tika uzbūvētas dažas modernas savrupmājas, bet laikā no 1958. līdz 1962. gadam Āgenskalna ielas apkārtnē uzbūvēja piecstāvu dzīvojamo namu rajonu Āgenskalna priedes — pirmo tipveida daudzstāvu apbūves masīvu Latvijā. Tāpat tika uzcelta arī kafejnīca "Priedes". 1978. gadā Āgenskalna ielā 29, pēc V. Savisko projekta, tika uzcelta 8 stāvu specprojekta dzīvojamā ēka mākslinieku kooperatīva "Mākslinieks" vajadzībām.

## Ielas raksturojums
Āgenskalna iela ir 1182 metrus gara asfaltēta iela Āgenskalna un Zasulauka apkaimēs. Tā sākas krustojumā ar Slokas ielu un iet dienvidrietumu virzienā kā divu joslu iela. Ielai ir savienojumi ar Baložu un Alīses ielām, krustojumā pie Rīgas Valsts vācu ģimnāzijas ar Melnsila ielu no vienas puses un Vīlipa ielu no otras puses. Nedaudz tālāk tā krustojas ar Dreiliņu ielu no vienas puses un Gregora ielu (savienojums tikai gājējiem). Āgenskalna iela beidzas krustojumā ar Margrietas un Kuldīgas ielām.

## Ielu savienojumi
Āgenskalna iela ir savienota ar šādām ielām:
* Slokas iela (T veida krustojums)
* Baložu iela (T veida krustojums)
* Alīses iela (T veida krustojums)
* Melnsila iela
* Vīlipa iela
* Dreiliņu iela
* Gregora iela (savienojums gājējiem)
* Margrietas iela
* Kuldīgas iela

## Objekti
* Āgenskalna ielā 21a atrodas Rīgas Valsts vācu ģimnāzija (agrākā Āgenskalna ģimnāzija), kurā 2013./2014. mācību gadā mācījās 577 skolēni.

* Āgenskalna ielā atrodas 12. trolejbusu maršruta galapunkts "Āgenskalna priedes".

* Āgenskalna ielā 24 agrāk atradās kafejnīca "Priedes".
* Āgenskalna ielā 29 atrodas 1978.gadā celtā specprojekta (arh. V. Savisko) daudzdzīvokļu māja, t.s. *Mākslinieku māja*.

## Sabiedriskais transports
Āgenskalna ielas posmā no Melnsila un Vīlipa ielu krustojuma līdz trolejbusu galapunktam "Āgenskalna priedes" (galapunkts atrodas īsi pirms krustojuma ar Dreiliņu ielu) kursē 12. maršruta trolejbusi. 12. trolejbusu maršruta galapunkts "Āgenskalna priedes" atrodas ielas pārnumuru pusē. Šeit kursē arī 56. maršruta autobusi posmā no Melnsila un Vīlipa ielu krustojuma līdz Āgenskalna un Dreiliņu ielu krustojumam.

## Skatīt arī
* Āgenskalns
* Āgenskalna priedes
* Zasulauks

## Atsauces

## Ārējās saites
* Āgenskalna iela balticmaps.lv