open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Konservatīvais liberālisms

**Konservatīvais liberālisms** jeb **labējais liberālisms** (angļu: *Conservative liberalism*, *right-liberalism*) ir liberālisma paveids, kas apvieno konservatīvās vērtības ar liberālām nostājām dažādos politikas jautājumos. Dažkārt konservatīvo liberālismu jauc ar liberālo konservatīvismu, taču tā nav — liberālais konservatīvisms ir konservatīvāks. 

Konservatīvā liberālisma pamats, kodols ir šāda nostāja: cilvēka tiesības un brīvības ir augstākā vērtība, bet tās jāievēro ar stipras valsts atbalstu, saprātīgi saglabājot tradīcijas (jo tās ir vēsturiskās attīstības nosacītas un tāpēc nepieciešamas), bieži ar baznīcas atbalstu un pamatojoties uz ģimenes vērtībām. 

Tajā pašā laikā liberālisms un konservatīvisms sākotnēji netika postulēti kā savstarpēji izslēdzoši pretēji jēdzieni. Filozofi, kas atbalsta šādus uzskatus, kreiso radikālismu un sociālismu uzskata par liberālisma pretstatu, uzskatot, ka bez saprātīgas konservatīvisma pakāpes nav iespējams nodrošināt cilvēku brīvības un ka liberālisms galu galā pārvērtīsies radikālismā.

## Ārējās saites
Politiskā ideoloģija

**Politiskā ideoloģija** ir noteikts ētisks ideālu, principu, doktrīnu, mītu vai simbolu kopums noteiktai sociālai kustībai, institūcijai, sociālajai šķirai vai lielai grupai, kas izskaidro, kā būtu jāorganizē sabiedrība, un piedāvā noteiktus politiskus un kultūras projektus noteiktai sociālai kārtībai.

Politiskā ideoloģija lielā mērā koncentrējas uz politiskās varas sadalījumu un mērķiem, kādiem tā būtu jāizmanto. Dažas partijas ļoti skaidri seko kādai konkrētai ideoloģijai, nepieņemot nekādus citus atzarus, savukārt citām partijām var būt plašs viedokļu spektrs, kas ņemti no dažādām ideoloģiju grupām, bet tās neseko kādai konkrētai ideoloģijai.

Ideoloģijas ir jānošķir no politiskajām stratēģijām (piemēram, populisms) un no atsevišķām pozīcijām, uz kurām var veidot partiju (piemēram, opozīcija Eiropas integrācijai vai marihuānas legalizācijai).

## Politisko ideoloģiju saraksts

* Konservatīvisms
* Liberālisms
* Sociālisms
* Komunisms
* Anarhisms
* Nacionālisms
* Fašisms
* Feminisms
* Ekoloģisms
* Libertārisms
* Progresīvisms
* Neokonservatīvisms
* Neoliberālisms

## Ārējās saites
Vides aktīvisms

**Vides aktīvisms** jeb **ekoloģisms** ir vides sociālā kustība, kuras mērķis ir stiprināt pasākumus, lai aizsargātu vidi un dabu no cilvēka darbības negatīvās ietekmes, lai novērstu biotopu iznīcināšanu.

Ekoloģisms bieži vien ir saistīts ar zaļajām partijām un kustībām, kas aktīvi darbojas politikā, lai ieviestu vides aizsardzības politikas un likumus.

## Ekoloģisma pamatprincipi

* Vides aizsardzība
* Ilgtspējīga attīstība
* Resursu saglabāšana un pārstrāde
* Atjaunojamās enerģijas avotu izmantošanu
* Bioloģiskās daudzveidības saglabāšana
* Klimata pārmaiņu novēršana

## Ārējās saites
Kalugas guberņa

thumb|Kalugas guberņa Krievijas Impērijas kartē
**Kalugas guberņa** () bija Krievijas Impērijas, Krievijas Republikas, KPFSR un PSRS administratīva vienība, kas pastāvēja no 1796. līdz 1929. gadam. Guberņas centrs bija Kaluga.

Guberņa atradās Krievijas Impērijas Eiropas daļas centrā. Tā ziemeļos robežojās ar Maskavas guberņu, dienvidos — ar Orlas guberņu, austrumos — ar Tulas guberņu un rietumos — ar Smoļenskas guberņu.

## Ārējās saites
Ganas impērija

**Ganas impērija** () bija valsts, kas pastāvēja no 2./3. gadsimta līdz 13. gadsimta vidum mūsdienu Mauritānijas dienvidaustrumos un Mali rietumos. Pirmie drošie valsts apraksti atrodami 830. gada Al-Horezmī rakstos. 11. gadsimtā to aprakstīja Al-Bakrī. Ap 1076. gadu valdošā dinastija pievērsās islāmam. 12. gadsimta vidū Ganas impērija kļuva par Mali impērijas vasaļvalsti. Ganas impērijas laikā teritorijā izveidojās vairāki būtiski urbanizācijas centri.

1957. gadā neatkarību no Lielbritānijas ieguva tās kolonija Zelta Krasts, kas mūsdienās pazīstama kā Gana, tomēr vēsturiski šīs valsts teritorija nekad nav bijusi Ganas impērijas sastāvā.

## Ārējās saites
Su-57

**Su-57** (, rūpnīcas kods **T-50**; pēc NATO kodifikācijas: ***Felon***) ir Krievijas Federācijas Suhoja konstruktoru birojā izstrādāts piektās paaudzes divu dzinēju virsskaņas smagais daudzmērķu iznīcinātājs, kas paredzēts pakāpeniskai Su-27 aizstāšanai. Līdz oficiālā militārā apzīmējuma Su-57 piešķiršanai 2017. gada augustā tas bija zināms ar rūpnīcas prototipa apzīmējumu T-50. Lidmašīnu izmanto raķešu un bumbu triecieniem pret zemes mērķiem un gaisa pārākuma iegūšanai. Taktisko kodolieroču nesējs.

## Vēsture
Pēc Putina nākšanas pie varas lidmašīnu kopš 2001. gada projektēja Krievijas slepenās militārās programmas "Frontes aviācijas perspektīvais aviācijas komplekss" (PAK-FA) ietvaros (*ПАК ФА, Перспективный авиационный комплекс фронтовой авиации*) galvenā konstruktora Aleksandra Davidenko vadībā.

2007. gadā Indijas aviācijas uzņēmums *Hindustan Aeronautics (HAL)* apņēmās piedalīties programmā ar 50% finansējumu, lai izstrādātu lidmašīnas Indijas variantu (FGFA-projekts). Pirmais prototipa lidojums notika 2010. gadā. 2013. gadā sākās lidmašīnas ražošana Komsomoļskā pie Amūras. Tā kā Krievijas puse nepildīja līgumsaistības, 2018. gadā Indija pārtrauca dalību projektā.

2020. gada 25. decembrī Krievijas gaisa spēki saņēma pirmo Su-57 lidmašīnu. Krievija tās stacionēja Ahtubinskas aviācijas bāzē un izmantoja uzbrukumā Ukrainai.

Attēls:Sukhoi T-50 3-view.svg|Su-57 projekcijas


## Atsauces

## Ārējās saites
Sandro Šērers

**Sandro Šērers** (; dzimis ) ir Šveices futbola tiesnesis.

## Karjera
Šveices Superlīgas spēles sāka tiesāt 2013. gadā. FIFA tiesnešu sarakstā iekļauts 2015. gadā. Starptautiskā līmenī debitēja Eiropas U-17 čempionāta kvalifikācijas turnīrā. Tajā pašā gadā viņš pirmo reizi tiesāja spēli UEFA Eiropas līgas kvalifikācijā starp *[[IF Elfsborg]]* un *[[FC Lahti]]*. Pirmā pieaugušo izlašu spēle viņa tiesneša karjerā bija starp Itāliju un Sanmarīno 2017. gada maijā. 2020. gadā tiesāja Šveices kausa finālspēli starp *[[FC Basel]]* un *[[BSC Young Boys|Young Boys]]*.

UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā debitēja 2020. gada oktobrī mačā starp *[[FC Barcelona]]* un *[[Budapeštas "Ferencváros"|Ferencváros]]*. Viņš kļuva par pirmo šveicieti Čempionu līgas pamatturīrā pēc Masimo Buzakas, kurš pēdējo reizi bija tiesājis šajā līmenī 2011. gadā. Šērers bija viens no 12 tiesnešiem 2023. gada Eiropas U-21 čempionātā. Turnīrā viņš strādāja trīs mačos, tostarp čempionāta pusfinālā, kurā Vācija spēlēja pret Nīderlandi. 2021. gada beigās Šērers tika paaugstināts uz UEFA elites tiesnešu kategoriju.

Dažādu apmaiņas programmu ietvaros strādājis arī Austrijas Bundeslīgā, Francijas 1. līgā, Kataras Zvaigžņu līgā, kā arī Grieķijas kausa izcīņā.

2024. gada aprīlī viņš tika izvēlēts par vienu no 19 galvenajiem tiesnešiem 2024. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā Vācijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Breintrī

**Breintrī** () ir pilsēta (*town*) Anglijas dienvidaustrumos, Eseksā, Breintrī distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes ziemeļdaļā starp Blekvoteras un Breinas upēm  no grāfistes galvaspilsētas Čelmsfordas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra.

## Vēsture
Sena apdzīvota vieta, kas izveidojusies divu romiešu ceļu krustojumā. Pastardienas grāmatā 1086. gadā minēta kā *Branchetreu* ciems. Viduslaikos attīstījusies kā vilnas pārstrādes un tekstilrūpniecības centrs. 17. gadsimtā ieceļojušie flāmu strādnieki pilnveidoja ražošanas metodes un Breintrī ražotie audumi tika veiksmīgi eksportēti uz Spāniju un Portugāli. 19. gadsimta sākumā pieprasījums pēc vilnas izstrādājumiem samazinājās un pilsēta kļuva par zīda manufaktūru centru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rumānijas neatkarības karš

thumb|Grivicas ieņemšana
**Rumānijas neatkarības karš** ir Rumānijas historiogrāfijā ir nosaukums notikumiem, kas norisinājās Rumānijas teritorijā 1877.—1878. gada krievu—turku kara laikā, pēc kura Rumānija ieguva neatkarību no Osmaņu impērijas.

## Vēsture
19. gadsimta vidū Rumānija bija Osmaņu impērijas vasaļa pakļautībā, bet tiecās pēc neatkarības. 1875. gadā Bosnijā un Hercegovinā sākās sacelšanās pret Osmaņu impēriju, kas izraisīja turpmākas pret osmaņiem vērstas kustības Balkānos.

1877. gada aprīlī Krievijas Impērija pieteica karu Osmaņu impērijai, lai nostiprinātu savas pozīcijas Balkānos un atbalstītu slāvu tautas. 1877. gada 16. aprīlī Krievija un Rumānija parakstīja vienošanos, kas ļāva Krievijas karaspēkam šķērsot Rumānijas teritoriju.

1877. gada 21. (9.) maijā Rumānijas parlamentā premjerministrs Mihails Kogelničjanu nolasīja Rumānijas neatkarības aktu, kas pieņemts pēc tautas gribas.

1877. gada jūnijā cīņās iesaistījās Rumānijas armija, kas cīnījās kopā ar Krievijas karaspēku.

## Sekas
Miera līgums starp Krievijas Impēriju un Osmaņu impēriju tika parakstīts 1878. gada 3. martā Sanstefano. Tajā tika pasludināta Bulgārijas kņazistes izveide un Serbijas, Melnkalnes un Rumānijas neatkarība. Tomēr lielvalstis līgumu neatzina, tāpēc tika sasaukta Berlīnes konference. Saskaņā ar Berlīnes līgumu Rumānija saņēma pilnīgu neatkarību, Ziemeļdobrudžu, Konstantas ostu un Čūsku salu. Besarābija, ko Rumānija saņēma pēc Krimas kara, tika atdota Krievijai. Kņazam Karolam I šī zemes atsavināšana nepatika, taču Bismarks viņu pierunāja piekāpties kompromisam, lai gūtu ekonomisku labumu no piekļuves Melnajai jūrai.

Neatkarības karš nostiprināja rumāņu nacionālo apziņu un aizsāka Rumānijas kā suverēnas valsts atzīšanas procesu starptautiskajā arēnā.

Šim karam bija liela nozīme arī Osmaņu impērijas pozīciju vājināšanā Balkānos un Krievijas nostiprināšanā reģionā.

## Ārējās saites
Ziemeļdobrudža

thumb|Ziemeļdobrudža Rumānijas kartē
**Ziemeļdobrudža** (, ) ir reģions mūsdienu Rumānijas austrumos, kas nodrošina valstij piekļuvi jūrai.

## Vēsture
Senatnē Dobrudžas teritoriju apdzīvoja trāķiešu ciltis. Vēlāk reģions bija daļa no Romas impērijas. Viduslaikos Dobrudžas teritorija atradās Bizantijas impērijas, Bulgārijas caristes un Osmaņu impērijas ietekmē.

15. gadsimtā Dobrudžu iekaroja Osmaņu impērija, un tā to kontrolēja līdz pat 19. gadsimta beigām. Būdams daļa no Osmaņu impērijas, reģions bija svarīgs stratēģisks un tirdzniecības centrs. Rumānijas Neatkarības kara laikā Rumānijas un Krievijas armijām bija galvenā loma Osmaņu impērijas sakāvē. Pēc uzvaras karā 1878. gada Berlīnes kongresā Rumānija tika atzīta par neatkarīgu valsti, un tai tika piešķirta Ziemeļdobrudža apmaiņā pret Dienvidbesarābiju (Budžaku), ko Rumānija bija atdevusi Krievijas Impērijai.

Ziemeļdobrudžas pievienošana Rumānijai bija svarīgs stratēģisks solis, kas Rumānijai nodrošināja piekļuvi Melnajai jūrai. Reģions kļuva par ekonomiski un militāri nozīmīgu Rumānijas daļu. Reģionā atrodas lielas ostas, piemēram, Konstanca, kas ir valsts lielākā osta un viena no lielākajām Eiropā.

## Ārējās saites
Kaukāza novads

thumb|Kaukāza novada karte 1903. gadā
**Kaukāza novads** () ir oficiāls nosaukums teritorijai Kaukāzā, kas atradās Krievijas Impērijas suverenitātē kā tās sastāvdaļa.

Tiflisa (tagad Tbilisi) tika uzskatīta par novada centru.

## Administratīvais iedalījums
Reģionā bija šādas provinces, reģioni un apgabali:

* Stavropoles guberņa (līdz 1899. gadam)
* Terskas apgabals
* Kubaņas apgabals
* Melnās jūras apriņķis (vēlāk Melnās jūras guberņa)
* Kutaisi guberņa un no tās atdalītais Suhumi apriņķis
* Tbilisi guberņa un Zakatalas apriņķis.
* Erivanas guberņa
* Baku guberņa
* Jeļizavetpolas guberņa
* Dagestānas apgabals
* Karsas apgabals

## Ārējās saites
Žaklīna Makinesa Vuda

**Žaklīna Makinesa Vuda** (; dzimusi ) ir kanādiešu aktrise, mūziķe un TV raidījumu vadītāja. Pazīstama ar modes industrijas uzņēmējas Stefijas Foresteres lomu (2008–2013; 2015–pašlaik) CBS ziepju operā "Hameleonu rotaļas", pateicoties kurai ieguvusi trīs *[[Daytime Emmy Award|Daytime Emmy]]* balvas 2019., 2021. un 2023. gadā. Filmējusies Olīvijas Kāslas lomā šausmu filmā "Ceļa gals 5" (2011).

## Biogrāfija
Žaklīna Makinesa Vuda dzimusi Vindzorā, Ontārio, Kanādā. Franču, krī, skotu un brazīliešu saknes. Viņas pusmāsa Danija Proberta bija NHL spēlētāja Boba Proberta sieva.

18 gadu vecumā viņa pārcēlās uz Toronto, lai uzsāktu karjeru aktiermākslā. Studējusi aktiermeistarību Raiersona Universitātē Toronto. Televīzijā debitējusi 2006. gadā ar epizodisku lomu seriālā *Runaway*. No 2008. gada līdz 2013. gadam un atkārtoti kopš 2015. gada viņa filmējas ziepju operā "Hameleonu rotaļas". 2011. gadā viņa filmējās savas karjeras pirmajā pilnmetrāžas filmā "Ceļa gals 5", kurā viņas varonei tiek veikta riskanta medicīniska manipulācija acī.

Vudai bija īsa otrā plāna loma *[[The CW]]* asa sižeta seriālā "Bulta", kuru sāka rādīt 2012. gada oktobrī. Viņa pilotsērijā atveidoja Sāru Lensu.

2013. gada 22. augustā paziņoja, ka Vuda vadīs telekompānijas E! dokumentālo seriālu *Party On*, kas veltīts "labāko pasaules ballīšu vietu atklāšanai". Tajā pašā gadā fotografējusies žurnālam *Maxim*.

Vuda 2014. gada jūlijā filmējās komēdijseriālā "Dusmu terapija", kurā spēlēja kopā ar Čārliju Šīnu.

Papildus aktiermākslai laiku pa laikam uzstājas kā diskžokejs ar pseidonīmu *DJ JacquiMac* un arī kā dziedātāja. Viņa 2012. gada janvārī izdeva savu debijas singlu *After Hours*, deju mūzikas iedvesmotu dziesmu, kuru sarakstījis viņas stilists.

## Privātā dzīve
Vuda atbalsta mājdzīvnieku glābšanas organizācijas, kā arī brīvprātīgi iesaistās dzīvnieku glābēju labdarības iniciatīvās. Priekšroku dod fiziski aktīvam un veselīgam dzīvesveidam, ir aktīva motobraucēja un kādreiz viņai piederējis *[[Ducati 848]]* motocikls. Viņa ir geimere, kurai patīk cīņas un sacīkšu datorspēles, kā arī *[[World of Warcraft]]*.

Vuda 2017. gada novembrī paziņoja par saderināšanos ar talantu aģentu Elanu Ruspoli, un pāris apprecējās 2018. gada jūlijā. Pārim ir četri dēli, dzimuši 2019., 2021., 2022. un 2023. gadā. 2025. gada 18. martā Vuda paziņoja par savu piekto grūtniecību. Viņa kopā ar ģimeni dzīvo Vestleikviledžā, Losandželosas apgabalā, Kalifornijā.

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Instagram'' profils
Oskars Grava

**Oskars Grava** (dzimis ) ir Latvijas vieglatlēts, startē sprinta distancēs. O. Gravam pieder visu laiku otrais labākais rezultāts starp Latvijas sprinteriem gan 100 m, gan 200 m distancēs.

Kopš 2021. gada O. Grava trenējas Viktora Lāča sporta skolā.

## Karjera
Pirmo starptutisko pieredzi guvis 2018. gadā, kad Ģērā notiekošajā U18 Eiropas čempionātā 200 metru skrējienā izstājās pirmajā kārtā, distanci pieveicot ar rezultātu 22,61 s. 2021. gadā viņš Latvijas 4x100 metru stafetes komandā U23 Eiropas čempionātā Tallinā izcīnīja sesto vietu. 2023. gadā Eiropas komandu čempionāta 2. līgā Eiropas spēļu ietvaros Hožovā viņš B finālā 100 metru skrējienā ar rezultātu 10,63 sekundes ierindojās trešajā vietā un 200 metru skrējienu noskrēja 20,87 s. Espo notikušajā 2023. gada U23 Eiropas čempionātā neizdevās pārvarēt pirmo kārtu, 200 metru skrējienu veicot 21,28 sekundēs.

2022. un 2023. gadā O. Grava kļuva par Latvijas čempionu 200 metru skrējienā un 2023. gadā arī 100 metros un 4x100 metru stafetē. 2024. gadā viņš kļuva par Latvijas čempionu telpās 200 metru distancē.

2024. gada Eiropas čempionātā Romā O. Grava piedzīvoja debiju augstākā līmeņa vieglatlētikas sacensībās. Viņam izdevās pārvarēt 200 m distances pirmo kārtu (personiskais rekords 20,78 s), bet pusfinālā O. Grava ieņēma 13. vietu ar rezultātu 12,79 sekundes. 2024. gada Latvijas čempionātā Valmierā viņš uzvarēja 100 m distancē ar personisko rekordu 10,25 sekundes, kas tikai par 0,07 sekundēm atpaliek no Ronaldam Arājam piederošā Latvijas rekorda, bet čempiontitulu viņš izcīnīja arī 200 m distancē (20,82 s).

2025. gada jūnijā sacensībās Slovēnijā O. Grava laboja personisko rekordu 200 m distancē, uzvarot ar rezultātu 20,67 sekundes, kas ir otrais visu laiku labākais rezultāts starp Latvijas sprinteriem, atpaliekot tikai no Sergeja Inšakova Latvijas rekorda (20,41). Vēlreiz personisko rekordu 200 m distancē laboja Eiropas komandu čempionāta vieglatlētikā 2. divīzijā turpat Mariborā, šo distanci noskrienot 20,65 sekundēs.

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites
Indijas Konstitūcija

thumb|Indijas Konstitūcijas vāks (oriģinālā kaligrāfētā un iluminētā versija)
**Indijas Konstitūcija** (hindi:  भारतीय़ संविधान) ir valsts pamatlikums, kas nosaka politisko struktūru, pilnvaru sadalījumu, pilsoņu pamattiesības un regulē attiecības starp valdību un iedzīvotājiem. Konstitūciju 1949. gada 26. novembrī pieņēma Konstitucionālā asambleja, un tā stājās spēkā 1950. gada 26. janvārī, kad Indija tika pasludināta par republiku.

Indijas Konstitūcija ir viena no garākajām rakstītajām konstitūcijām pasaulē. Sākotnēji tajā bija 395 panti, 22 daļas un 8 saraksti (pielikumi). Daudzo grozījumu dēļ tagad tajā ir vairāk nekā 450 panti un 12 saraksti.

Indija ir federātīva republika, kas sastāv no štatiem un savienības teritorijām. Konstitūcijā ir noteikts pilnvaru sadalījums starp centrālo valdību un štatu valdībām, nosakot to kompetences.

Indijā ir parlamentāra valsts pārvaldes sistēma, kurā valsts vadītājs ir prezidents un valdības vadītājs ir premjerministrs.

## Ārējās saites
Jaunzēlandes Konstitūcija

thumb|Jaunzēlandes ģerbonis
**Jaunzēlandes Konstitūcija** (angļu: *Constitution of New Zealand*, maoru: *Te Kāwanga o Aotearoa*) formāli nepastāv, tā vietā tās konstitucionālā struktūra ir balstīta uz vairākiem likumiem, paražām un līgumiem:

* Jaunzēlandes 1986. gada Konstitūcijas likums — galvenais dokuments, kas nosaka pilnvaru sadalījumu starp dažādiem valdības atzariem un regulē jautājumus, kas saistīti ar izpildvaru, likumdošanas varu un tiesu varu.
* 1990. gada Tiesību akts — nosaka pilsoņu pamattiesības un pamatbrīvības, piemēram, vārda brīvību, reliģijas brīvību un tiesības uz taisnīgu tiesu.
* 1993. gada Vēlēšanu likums — regulē vēlēšanu sistēmu un parlamenta vēlēšanas.

Jaunzēlandē tiesību interpretācija un piemērošana balstās uz precedentiem un spriedumiem. Arī no Apvienotās Karalistes pārmantotajām konstitucionālajām paražām un tradīcijām ir liela nozīme valdības darbībā.

Vaitangi līgums (*Treaty of Waitangi*), ko 1840. gadā parakstīja britu kroņa un maoru cilšu pārstāvji, ir pamatdokuments, kurā atzītas maoru tiesības un noteikts pamats viņu attiecībām ar valdību.

Jaunzēlanda ir konstitucionālā monarhija, un valsts galva ir Apvienotās Karalistes karalis. Ģenerālgubernators, ko ieceļ monarhs, darbojas kā karaļa pārstāvis un pilda vairākas ceremoniālas un administratīvas funkcijas. Jaunzēlandes parlaments ir augstākā vara, un tas var pieņemt, grozīt un atcelt likumus. Izpildvara, ko pārstāv valdība, ir atbildīga parlamenta priekšā.

## Ārējās saites
Elektroenerģija

**Elektroenerģija** ir enerģijas veids, ko iegūst no lādiņu potenciālās vai kinētiskās enerģijas, kas pārvietojas vadītājā elektriskā lauka ietekmē. Tā ir plaši izmantots enerģijas avots, ko izmanto mašīnu darbināšanai, apgaismošanai, apkurei, dzesēšanai, sadzīves ierīču darbināšanai un rūpniecības procesos.

Elektroenerģija no elektrostacijām līdz patērētājiem tiek pārraidīta, izmantojot sarežģītu pārvades līniju un transformatoru apakšstaciju tīklu.

Elektroenerģiju parasti pārdod par kilovatstundu (kWh), kas ir jaudas kilovatos reizinājums ar darbības laiku stundās. Elektroenerģija tiek mērīta, izmantojot elektroenerģijas skaitītāju, kas reģistrē kopējo klientam piegādātās elektroenerģijas daudzumu.

## Ražošanas veidi

* Termoelektrostacijas: izmanto akmeņogles, dabasgāzi vai naftu, lai uzsildītu ūdeni un pārvērstu to tvaikā, kas griež turbīnas, kuras ražo elektroenerģiju.
* Hidroelektrostacijas: izmanto krītoša ūdens enerģiju, lai grieztu turbīnas.
* Kodolspēkstacijas: izmanto kodolreakcijās izdalīto enerģiju, lai uzsildītu ūdeni un radītu tvaiku, kas griež turbīnas.
* Saules elektrostacijas: saules gaismu pārvērš elektroenerģijā, izmantojot saules baterijas.
* Vēja elektrostacijas: pārvērš vēja kinētisko enerģiju elektroenerģijā, izmantojot vēja turbīnas.
* Ģeotermālās elektrostacijas: elektroenerģijas ražošanai izmanto siltumu no Zemes iekšienes.

Elektroenerģijas ražošanas cena ir ļoti atkarīga no avota. Reģionos, kur ir daudz dabas resursu (piemēram, hidroenerģija), izmaksas var būt zemākas.

## Nākotnē
Attīstoties tehnoloģijām un pieaugot atjaunojamo enerģijas avotu īpatsvaram, gaidāmas būtiskas izmaiņas elektroenerģijas ražošanas un patēriņa struktūrā. Nākotnes energosistēmā arvien lielāka nozīme būs viedajiem tīkliem, energoefektivitātei un inovatīvām enerģijas uzkrāšanas metodēm.

## Ārējās saites
Kodoldegviela

thumb|Kodoldegvielas process
**Kodoldegviela** ir materiāls, ko izmanto kodolreaktoros, lai uzturētu kodola dalīšanās ķēdes reakciju. Galvenais kodoldegvielas veids ir urāns, taču izmanto arī plutoniju un toriju. Kodoldegvielai ir būtiska nozīme kodolenerģijā, jo tā ļauj saražot ievērojamu elektroenerģijas daudzumu.

Izlietotā kodoldegviela satur radioaktīvos izotopus, un ar to ir jārīkojas droši un tā ir jāuzglabā. Izlietotās kodoldegvielas apsaimniekošanai ir vairākas metodes:

* Izlietotā degviela tiek uzglabāta dzesēšanas baseinos vai sausos konteineros AES teritorijā.
* Pārstrāde — ļauj atgūt atlikušo urānu un plutoniju atkārtotai izmantošanai.
* Ilgtermiņa apglabāšana — izlietotā kodoldegviela tiek apglabāta ģeoloģiskajās glabātavās.

## Ārējās saites
Ādmiņu iela

**Ādmiņu iela** var būt:

* Ādmiņu iela — iela Rīgā;
* Ādmiņu iela — iela Ikšķilē;
* Ādmiņu iela — iela Krāslavā.
Bieriņi / Bērnu slimnīca

**Bieriņi / Bērnu slimnīca** ir dzelzceļa pieturas punkts Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, līnijā Rīga—Jelgava. Tas atrodas Bērnu klīniskās universitātes slimnīcas tuvumā. Pieturā apstājas līnijā kursējošie elektrovilcieni (dīzeļvilcienu reisi nepietur).

Pieturas punkts tika atklāts , vienlaikus slēdzot Atgāzenes pieturas punktu, kas atradās puskilometru uz Jelgavas pusi.

## Attēlu galerija

Attēls:Bieriņi Bērnu slimnīca 8.jpg|Skats Rīgas virzienā
Attēls:Bieriņi Bērnu slimnīca 18.jpg|Skats Jelgavas virzienā
Attēls:Bieriņi Bērnu slimnīca 9.jpg|Sliežu ceļi Jelgavas virzienā
Attēls:Bieriņi Bērnu slimnīca 16.jpg|Sliežu ceļi Rīgas virzienā
Attēls:Bieriņi Bērnu slimnīca 10.jpg|Nojume un stacijas norāde
Attēls:Bieriņi Bērnu slimnīca 4.jpg|Informācijas displejs


## Pasažieru pārvadājumi

## Atsauces
Bērnu slimnīca

**Bērnu slimnīca** var būt:

* Bērnu klīniskā universitātes slimnīca;
* Bieriņi / Bērnu slimnīca — dzelzceļa stacija līnijā Rīga—Jelgava.
Aleksandrs Ruckojs

thumb|Aleksandrs Ruckojs
**Aleksandrs Ruckojs** (krievu: *Александр Владимирович Руцкой*; dzimis 1947. gada 16. septembrī Kamjanecas-Podiļskas apgabalā) ir padomju un Krievijas politiķis, Padomju Savienības varonis (1988), aviācijas ģenerālmajors (1991), ekonomikas doktors, militāro zinātņu kandidāts, profesors.

Vienīgais viceprezidents postpadomju Krievijas vēsturē (1991—1993). No 1993. gada 22. septembra līdz 4. oktobrim bija Krievijas Federācijas prezidenta pienākumu izpildītājs ar pilnvarām, kuras Boriss Jeļcins neatzina.

1996.—2000. gadā Ruckojs bija Kurskas apgabala gubernators.

2022. gada 24. februārī Rutskojs atbalstīja Krievijas iebrukumu Ukrainā un novembrī sacīja: "Ja mani aicinātu, es tikai priecātos... Es neatteikšu, es iešu strādāt." Tomēr 2023. gada sākumā viņš kritizēja Krievijas rīcību pret civiliedzīvotājiem Ukrainā, nosauca iebrukumu par "muļķību" un apsūdzēja nodevībā "to, kurš Maskavā to visu organizēja", bet vēlāk kritizēja Krievijas armiju un nosauca iebrukumu Ukrainā par "traģēdiju".

## Atsauces

## Ārējās saites
Ainavas iela

**Ainavas iela** var būt:

* Ainavas iela — iela Rīgā;
* Ainavas iela — iela Saulkrastu pagasta Ainavā;
* Ainavas iela — iela Ķekavas pagasta Jaunsilā;
* Ainavas iela — iela Garkalnes pagasta Priedkalnē;
* Ainavas iela — iela Ādažu pagasta Stapriņos.

## Skatīt arī
* Ainavu iela
Maltas Nacionālistkā partija

thumb|Partijas logo
**Maltas Nacionālistkā partija** (maltiešu: *Malta Partit Nazzjonalista*) ir viena no divām galvenajām politiskajām partijām Maltā (kopā ar leiboristiem), kas ir kristīgi demokrātiskas orientācijas.

Partiju 1880. gadā dibināja Fortunato Mizzi (*Fortunato Mizzi*) kā Antireformu partiju, kas iestājās pret Maltas izglītības un tiesību sistēmas anglikanizāciju. Partijas atbalsta bāzi veidoja liberāli noskaņoti itāļi, kas noveda pie sliktām attiecībām ar baznīcu. Turpmākajos gados partija vispirms sašķēlās abstinentos, kuri atbalstīja nesadarbošanos ar koloniālajām varas iestādēm, un viņu pretiniekos. Pēc Pirmā pasaules kara partija sašķēlās mērenajā Maltas Politiskajā savienībā (MPS) un radikālākā itāļu nacionālistu Demokrātiskajā nacionālistu partijā (NP). MPS, kuru līdz 1924. gadam atbalstīja leiboristi, no 1921. līdz 1927. gadam veidoja valdību Džozefa Hovarda, Frančesko Buhajiras un Ugo Paskala Mifsudas vadībā. 1926. gadā partijas atkal apvienojās, izveidojot proitāliski noskaņoto Nacionālistko partiju, kas 1932. gadā uzvarēja vēlēšanās, iegūstot 21 no 32 deputātu vietām, un Mifsudas vadībā izveidoja valdību, bet nākamajā gadā Lielbritānija apturēja Maltas autonomiju, jo NP tuvinājās fašistiskajai Itālijai. Otrā pasaules kara laikā vairāki partijas līderi, tostarp nākamais premjerministrs Enriko Mici (*Enrico Mizzi*), tika deportēti uz Ugandu proitāliska noskaņojuma dēļ. No 1950. līdz 1955. gadam partija veidoja Maltas valdību ar Maltas Leiboristu partijas, kas bija atdalījusies no leiboristiem, atbalstu.

Pēc autonomijas atjaunošanas 1962. gadā, pateicoties Darba partijas sašķelšanai un krīzēm, pie varas nāca Georga Borga Olivjē vadītā Nacionālistu partija, kas pie varas bija līdz 1971. gadam. Šajā laikā 1964. gadā tika pasludināta Maltas neatkarība. 1981. gadā Edija Feneha Adami vadītie nacionālisti ieguva balsu vairākumu, bet ne vietu vairākumu parlamentā, kā rezultātā partijas deputāti atteicās no sēdēm. 1987. gadā nacionālisti atguva varu un līdz 1996. gadam veidoja valdību. Tā atgriezās pie varas 1998. gadā. 1990. gadā Malta sāka sarunas par pievienošanos ES, un pēc sekmīga referenduma pievienojās 2004. gadā.

Nacionālistkā partija ir daļa no Eiropas Tautas partijas, un gan 2004., gan 2009. gada vēlēšanās tā ieņēma divas vietas Eiropas Parlamentā, zaudējot abās vēlēšanās.

Partijas jaunā mītne tika atklāta 2008. gadā.

2013. gada vēlēšanās partija ieguva 30 no 69 vietām parlamentā un pārgāja opozīcijā.

## Ārējās saites
Kolčestera (boro)

**Kolčesteras lielpilsēta** () ir nemetropoles distrikts ar lielpilsētas (*city*) un boro statusu Anglijas dienvidaustrumos, Eseksas grāfistē. Atrodas grāfistes ziemeļaustrumos, robežojas ziemeļos ar Safolku, austrumos — ar Tendringu, dienvidrietumos — ar Moldonu, rietumos — ar Breintrī, bet dienvidaustrumos krastus apskalo Ziemeļjūra. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Kolčestera. Distriktam pieder 18 km² lielā Mērzi sala jūras piekrastē starp Blekvoteras un Koulnas upju estuāriem.

## Vēsture
Administratīvā vienība tagadējās robežās izveidota 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Kolčesteras municipālo boro, Vestmērzi un Vivenho urbānos distriktus un Leksdenas un Vainstri lauku distriktu; kopš dibināšanas tam piešķirts boro statuss. 2022. gadā par godu karalienes Elizabetes II dimanta jubilejai Kolčesteras boro piešķirts lielpilsētas statuss. Administratīvi distriktu veido ārpuspagastu teritorija, kas iekļauj Kolčesteras pilsētu ar  iedzīvotājiem un ko tieši pārvalda distrikta padome, Vivenho (7637 iedzīvotāji) un Vestmērzi (7183) pilsētas, kā arī 33 pagasti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Grigols Dadiani

**Grigols Dadiani** (gruzīnu: გრიგოლ დადიანი; 1770—1804) bija Mingrelijas valdnieks.

1867. gadā Mingrelija tika anketēta, pievienota Krievijas Impērijai un zaudēja autonomās kņazistes statusu. Grigols Dadiani bija spiests pakļauties jaunajiem nosacījumiem. Pēc aneksijas viņš turpināja strādāt Krievijas Impērijas administratīvajās struktūrās, veicinot Mingrelijas integrāciju impērijas pārvaldes sistēmā.

## Ārējās saites
Megreļi

thumb|Megreļi
**Megreļi** (, *megrelebi*) vai **mingreļi** ir gruzīnu tautas subetniskā grupa. Runā megreļu valodā, kas pieder kartvelu valodu saimei. Vēsturiski apdzīvo Mingreliju. Turklāt viņi dzīvo arī Amerikas Savienotajās Valstīs, Eiropas valstīs un Krievijā, pavisam pasaulē to ir vairāk nekā 450 tūkstoši. Tāpat kā daudzi kaukāzieši, arī megreļi ciena savu senču likumus, cenšas tos ievērot un mutiski nodot no paaudzes paaudzē. Mengreļu vidū plaši izplatīta ir mīlestība pret dziedāšanu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Spoku mednieki (franšīze)

**"Spoku mednieki"** () ir ASV pārdabiskas kinokomēdijas franšīze, kuru pamatā ir Dena Akroida un Harolda Reimisa 1984. gadā radītais oriģinālais koncepts. Sižets seko ekscentrisku Ņujorkas parapsihologu grupai, kas izmeklē un notver spokus, paranormālas izpausmes, pusdievus un dēmonus. Franšīzē ietilpst arī rotaļlietas, grāmatas, komiksi, videospēles, televīzijas seriāli, atrakciju parku atrakcijas un citas zīmola preces.

## Filmas

## Televīzija

## Ārējās saites

* 
* "Spoku mednieku" franšīze vietnē *The-Numbers.com*
* Oficiālā ''Facebook'' lapa
Tribunāls

[thumb|Nirnbergas process. Pirmajā rindā no kreisās — [Hermanis Gērings, Rūdolfs Hess, Joahims fon Ribentrops, Vilhelms Keitels. Otrajā rindā no kreisās — Karls Dēnics, Ērihs Rēders, Baldurs fon Šīrahs, Frics Zaukels]]
**Tribunāls** ir tiesu iestāde, kas izveidota noteiktu kategoriju lietu izskatīšanai. Tribunāli var būt gan valsts, gan starptautiski, un parasti tie izskata lietas, kurām nepieciešama specializēta pieeja vai kuras nav parasto tiesu kompetencē. Atkarībā no specializācijas un jurisdikcijas tribunāli var atšķirties pēc struktūras, juridiskā pamata un procedūrām.

Starptautiskie kara tribunāli, kas izveidoti kara noziedznieku tiesāšanai. Kā piemēru var minēt Nirnbergas tribunālu, kas tika izveidots, lai tiesātu nacistu vadītājus pēc Otrā pasaules kara.

## Ārējās saites
Miera līgums

**Miera līgums** ir oficiāla vienošanās starp divām vai vairākām karojošām pusēm, kas izbeidz kara stāvokli vai bruņotu konfliktu un nosaka miera nosacījumus. Miera līgumi var attiekties uz dažādiem pušu attiecību aspektiem, tostarp teritoriālām koncesijām, politiskiem nolīgumiem, ekonomisku kompensāciju un citiem nosacījumiem, kuru mērķis ir atjaunot stabilitāti un mieru.

Vienošanās var ietvert politiskas izmaiņas, piemēram, valdības maiņu, vēlēšanas vai jaunu valsts iestāžu izveidi. Līgumā var paredzēt, ka viena puse otrai pusei izmaksā reparācijas par kara nodarīto kaitējumu.

## Miera līgumu piemēri

* Versaļas līgums (1919): noslēgts pēc Pirmā pasaules kara starp Vāciju un Antantes valstīm. Līgums paredzēja ievērojamas Vācijas teritoriālās koncesijas, reparācijas un noteica nosacījumus, lai novērstu turpmākus konfliktus.
* Parīzes līgums (1783): Ar šo līgumu izbeidza Amerikas Neatkarības karu un atzina Amerikas Savienoto Valstu neatkarību.
* Kempdeividas vienošanās (1978): Miera līgums starp Izraēlu un Ēģipti, kas ar ASV starpniecību tika parakstīts Kempdeividā. Tā rezultātā Ēģipte atzina Izraēlu, un Izraēla atvilka savu karaspēku no Sīnāja pussalas.
* Deitonas vienošanās (1995): Ar to izbeidza Bosnijas karu un noteica nosacījumus konflikta miermīlīgai atrisināšanai Bosnijā un Hercegovinā.

## Ārējās saites
Bagratīdu Armēnija

thumb|Bagratīdu karaliste ap 1000. gadu p.m.ē.
**Bagratīdu Armēnija** (armēņu: Անիի թագավորություն) bija armēņu feodāla valsts, kas pastāvēja no 885. līdz 1045. gadam.

Karalisti dibināja Bagratīdu dinastijas valdnieks Ašots I 457 gadus pēc Lielās Armēnijas, senās armēņu karalistes, krišanas.

862. gadā arābu kalifs Ahmads al-Mustains atzina Ašotu I par Armēnijas valdnieku. 863. gadā Ašots I piedalījās kaujā pret arābu iebrucējiem. Arābu Kalifāts, lai apspiestu armēņu vēlmi pēc neatkarības, izveidoja Armēnijā arābu emirātu koalīciju un nosūtīja tos uz Armēniju, tomēr armēņu armija pilnībā sakāva ienaidnieku.

Armēnijas valsts atjaunošana kopumā iezīmēja jauna "zelta laikmeta" sākumu Armēnijas vēsturē. Vislielāko uzplaukumu Armēnijas karaliste sasniedza 10.—11. gadsimtu mijā Gagika I valdīšanas laikā. Kad 1045. gadā Bizantija ieņēma galvaspilsētu Ani, karaliste beidza pastāvēt un sadalījās mazākās karalistēs un kņazistēs.

## Ārējās saites
Reliģijas brīvība

**Reliģijas brīvība** ir tiesības sludināt un praktizēt jebkuru reliģiju. Laika gaitā šī termina nozīme ir paplašinājusies, un mūsdienās ar reliģijas brīvību parasti saprot arī tiesības neizplatīt un nepraktizēt nevienu reliģiju, sludināt reliģiskus vai citus pasaules uzskatus un/vai aizstāvēt to noraidīšanu (būt ateistam vai agnostiķim).

* Vispārējās cilvēktiesību deklarācijas (1948) 18. pants paredz ikviena cilvēka tiesības uz domas, apziņas un reliģijas brīvību.
* Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 9. pants garantē domas, apziņas un reliģijas brīvību.

## Ārējās saites
Fakundo Teljo

**Fakundo Rauls Teljo Figeroa** (; dzimis  Baijablankā) ir Argentīnas futbola tiesnesis.

## Karjera
Argentīnas Pirmās divīzijas spēles sāka tiesāt 2013. gadā. Viņa debijas spēle bija starp *[[Godoy Cruz Antonio Tomba|Godoy Cruz]]* un *[[Buenosairesas "Velez Sarsfield"|Velez Sarsfield]]* 2012.—2013. gada sezonas *Torneo Final* 14. kārtā.

2019. gadā tika iekļauts FIFA tiesnešu sarakstā. Pirmā starptautiskā spēle viņa karjerā bija *[[Deportivo La Guaira F.C.|Deportivo La Guaira]]* un *[[Atlético Nacional]]* mačs *[[Copa Libertadores]]* otrajā kārtā. 2019. gadā tiesāja arī Dienvidamerikas U-20 čempionāta spēles.

Viņš bija viens no tiesnešiem 2021. gada FIFA Arābu kausa izcīņā. 2022. gada maijā FIFA iekļāva F. Teljo tiesnešu sarakstā 2022. gada FIFA Pasaules kausam Katarā.  Teljo tiesāja Argentīnas Čempionu trofejas finālu starp *[[Buenosairesas "Boca Juniors"|Boca Juniors]]* un *[[Racing Club de Avellaneda|Racing Club]]*, kurā viņš parādīja desmit sarkanās kartītes (septiņas sarkanās kartītes *Boca Juniors* spēlētājiem un trīs — *Racing*). Pasaules kausa finālturnīrā viņš tiesāja divas grupu turnīra spēles un ceturtdaļfinālu starp Maroku un Portugāli.

Īstenojot sadarbību starp UEFA un Dienvidamerikas Futbola konfederāciju (CONMEBOL), 2024. gada aprīlī F. Teljo tika nozīmēts tiesāt 2024. gada Eiropas čempionāta finālturnīra spēles.

## Atsauces
 

## Ārējās saites
Tendringa

**Tendringas distrikts** () ir nemetropoles distrikts Anglijas dienvidaustrumos, Eseksas grāfistē. Atrodas grāfistes ziemeļaustrumos, aizņem Tendringas pussalu starp Stauras un Koulnas upju estuāriem, Robežojas ziemeļos ar Safolku, rietumos — ar Kolčesteru, bet dienvidos un austrumos krastus apskalo Ziemeļjūra. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Klektononsī.

## Vēsture
Administratīvā vienība tagadējās robežās izveidota 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Heričas municipālo boro, Braitlingsī, Klektonas un Frintonas un Voltonas urbānos distriktus un Tendringas lauku distriktu; nodēvēts pēc vēsturiskās Tendringas kiligundas. Administratīvi distriktu veido ārpuspagastu teritorija, kas iekļauj Klektononsī pilsētu ar  iedzīvotājiem un ko tieši pārvalda distrikta padome, Heričas (17 684 iedzīvotāji), Voltonas Neizā (12 054), Braitlingsī (8076), Frintononsī (4837), Meningtri (911) pilsētas, kā arī 23 pagasti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dienvidāfrikas Savienība

**Dienvidāfrikas Savienība** (; ; ) bija mūsdienu Dienvidāfrikas Republikas vēsturiskā priekštece. Tā izveidota 1910. gada 31. maijā, apvienojot britu Kāpas koloniju (*Cape Colony*), Natalas koloniju (*Colony of Natal*), Transvālas koloniju (*Transvaal Colony*) un Oranžas upes koloniju (*Orange River Colony*). Savienība ietvēra teritorijas, kas agrāk bija Dienvidāfrikāņu Republikas un Oranjes brīvvalsts daļa.

Pēc Pirmā pasaules kara Dienvidāfrikas Savienība parakstīja Versaļas līgumu un kļuva par vienu no Tautu Savienības dibinātājām. Tautu Savienība ar mandātu pilnvaroja Dienvidāfrikas Savienību pārvaldīt Dienvidrietumu Āfriku (tagad pazīstama kā Namībija). Dienvidrietumu Āfrika lielākajā daļā aspektu tika uzskatīta par Dienvidāfrikas Savienības provinci, taču tā nekad netika oficiāli anektēta.

Tāpat kā Kanāda, Austrālija un Jaunzēlande, Dienvidāfrikas Savienība bija Britu impērijas pašpārvaldes domīnija. Tās pilnīga suverenitāte tika apstiprināta ar 1926. gada Balfūra deklarāciju un 1931. gada Vestminsteras statūtiem. Valsts tika pārvaldīta saskaņā ar konstitucionālās monarhijas formu, kurā britu monarhu pārstāvēja ģenerālgubernators. Savienība likvidēta ar 1961. gada konstitūcijas pieņemšanu, ar kuru tā kļuva par republiku un atstāja Nāciju Sadraudzību. Dienvidāfrikas Republika atkal pievienojās Nāciju Sadraudzībai 1994. gada 1. jūnijā.

## Vēsturiskie karogi un ģerboņi

Attēls:Red Ensign of South Africa (1910–1912).svg|*[[De facto]]* karogs(1910–1912)
Attēls:Red Ensign of South Africa (1912–1951).svg|Sarkanais tirdzniecības karogs(1912–1951; *de facto* karogs līdz 1928. gadam)
Attēls:Blue Ensign of South Africa (1910–1928).svg|Zilais tirdzniecības karogs (1910–1928)                                                            
Attēls:Flag of South Africa (1928–1994).svg|Karogs(1928–1994) 


Coat of arms of South Africa (1910–1930).svg|Ģerbonis(1910–1930)
Coat of arms of South Africa (1930–1932).svg|Ģerbonis(1930–1932)
Coat of arms of South Africa (1932–2000).svg|Ģerbonis(1932–2000)


## Atsauces

## Ārējās saites
Aldaru iela

**Aldaru iela** var būt:

* Aldaru iela — iela Rīgā;
* Aldaru iela — iela Daugavpilī;
* Aldaru iela — iela Liepājā;
* Aldaru iela — iela Alūksnē;
* Aldaru iela — iela Cēsīs;
* Aldaru iela — iela Rūjienā.
Motoru sporta trīskāršais kronis

**Motoru sporta trīskāršais kronis** () ir neoficiāls motoru sporta sasniegums, kuru piešķir autosportistam par uzvaru trijās no prestižākajām motosacensībām pasaulē savas karjeras laikā. Šīs sacīkstes ir:
* *[[Indianapolis 500]]* (sacensības pirmo reizi notika 1911. gadā).
* Lemānas 24 stundu sacīkstes (sacensības pirmo reizi notika 1923. gadā).
* Monako ''Grand Prix'' (sacensības pirmo reizi notika 1929. gadā).
[thumb|[Greiems Hills (attēlā 1969. gadā) ir vienīgais braucējs, kurš pabeidzis "Triple Crown" sasniegumu]]

Greiems Hills ir vienīgais braucējs, kurš ir sasniedzis *Triple Crown* uzvarot visās noteiktajās sacensībās. Deviņpadsmit braucēji motoru sporta vēsturē ir piedalījušies visos trīs *Triple Crown* posmos un ir uzvarējuši vismaz vienā no tiem. Huans Pablo Montoija un Fernando Alonso ir vienīgie aktīvie piloti, kas uzvarējuši divās no trim sacīkstēm, un viņiem ir jāuzvar attiecīgi Lemānas 24 stundu sacīkstēs un Indianapolisas 500 sacīkstēs, lai pabeigtu *Triple Crown*.

## Alternatīvas definīcijas

### Tostarp F1 pilotu čempionāts
Agrākā definīcija, kurai atbilda *Triple Crown* uzvarētājs Greiems Hills, Monako *Grand Prix* aizstāj ar Pirmās formulas pasaules čempionu; Greiems Hills ir arī vienīgais pilots, kuram tas izdevies, 1962. un 1968. gadā izcīnot F1 sacīkšu sezonas kopvērtējuma uzvarētāja titulu.

## Aktīvie autobraucēji, kuri ir uzvarējuši divus ''Triple Crown'' posmus
2023. gada maijā vienīgie aktīvie braucēji, kas uzvarējuši divās no trijām tradicionālajās *Triple Crown* sacīkstēs, ir Huans Pablo Montoija un Fernando Alonso. Abi ir uzvarējuši Monako ''Grand Prix'' (2003. gadā Montoija, 2006. un 2007. gadā Alonso). Montoija divas reizes uzvarēja *[[Indianapolis 500]]* sacīkstēs (2000. un 2015. gadā), savukārt Alonso kontā ir divas uzvaras Lemānas 24 stundu sacīkstē (2018. un 2019. gadā).

Alternatīvajam *Triple Crown* vienīgie aktīvie braucēji, kuri uzvarējuši divās sacīkstēs, ir Žaks Vilnēvs un Fernando Alonso. Vilnēvs uzvarēja Indianapolisas 500 sacīkstēs 1995. gadā un ir *[[Formula 1]]* pasaules čempions 1997. gadā. Alonso ir F1 pasaules čempions 2005. un 2006. gadā, kā arī divas reizes uzvarējis Lemānas 24 stundu braucienā 2018. un 2019. gadā.

## Triple Crown uzvarētāju saraksts

### Individuāli
Sacīkstes, kas veido tradicionālās (*Indy 500* / Lemānas 24h / Monako GP) un alternatīvās (*Indy 500* / Lemānas 24h / F1 pasaules čempiona) definīcijas, ir iekļautas zemāk.

Tālāk uzskaitītie autobraucēji ir pabeiguši divus no trim posmiem jebkurai *Triple Crown* versijai.

Piezīme: aktīvie autobraucēji ir izcelti **'treknrakstā**'

## Atsauces

## Ārējās saites
Jūrmalas vībotne

**Jūrmalas vībotne** (*Artemisia maritima*) ir vībotņu suga. Tā ir sastopama Eirāzijā jūru un okeānu piekrastē. Latvijā tā ir uzskatāma par ļoti retu, adventīvu augu, kas ir konstatēts vienreiz 20. gadsimta sākumā.

## Apraksts
Jūrmalas vībotne ir daudzgadīgs, 10—50 cm garš lakstaugs ar stāvu vai pacilu, zarainu stublāju, kas pie pamata ir koksnains. Stublājs, zari un lapas ir balti tūbaini. Lapas divkārt vai trīskārt plūksnainas, plūksnas lineāras, apakšējās lapas ar īsu kātu, augšējās sēdošas. Pie lapas kāta ir austiņas. Vīkala lapas ir nevienāda garuma un tūbainas. Auglis ir sīks sēklenis. Zied augustā un septembrī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Amatu iela

**Amatu iela** var būt:

* Amatu iela — iela Rīgā;
* Amatu iela — iela Daugavpilī;
* Amatu iela — iela Jelgavā;
* Amatu iela — iela Ķekavas pagasta Krogsilā.

## Skatīt arī
* Amatnieku iela
* Amatas iela
Lamins Jamals

**Lamins Jamals Nasraui Ebana** (*Lamine Yamal Nasraoui Ebana*, dzimis ) ir Spānijas futbolists, spēlē malējā uzbrucēja ("spārna") pozīcijā, Spānijas futbola izlases dalībnieks. Pārstāv *[[Spānijas futbola čempionāta Pirmā divīzija|La Liga]]* klubu *[[FC Barcelona]]*.

Lamins Jamals dzimis Barselonas metropoles reģionā, Esplugesā de Ļobregatā. Viņa māte nāk no Ekvatoriālās Gvinejas, bet tēvs no Marokas. Jamals ir musulmanis.

## Karjera
Jamals ir *[[FC Barcelona]]* jaunatnes futbola akadēmijas audzēknis. Kluba pirmās komandas sastāvā debitēja  spēlē pret *[[Real Betis]]*. 15 gadu, 9 mēnešu un 15 dienu vecumā viņš kļuva par visu laiku jaunāko *Barcelona* debitantu *[[Spānijas futbola čempionāta Pirmā divīzija|La Liga]]*.

 viņš pagarināja līgumu ar Barselonas klubu līdz 2026. gadam, paredzot izpirkšanas maksu 1 miljarda eiro apmērā. Pirmos vārtus *La Liga* guva tā paša gada 8. oktobrī pret *[[Granada CF|Granada]]*, 16 gadu un 87 dienu vecumā kļūstot par visu laiku jaunāko vārtu guvēju līgas vēsturē.

Spēlējis dažādu vecumu Spānijas jauniešu izlasēs. Spānijas izlasē debitēja  Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Gruziju un uzreiz savā pirmajā spēlē izcēlās ar vārtu guvumu. 16 gadu un 57 dienu vecumā viņš kļuva par Spānijas jaunāko spēlētāju un vārtu guvēju, labojot abus Gavi piederošos rekordus, kurš debitēja 17 gadu un 62 dienu vecumā un guva vārtus 17 gadu un 304 dienu vecumā. Jamals tika iekļauts izlases sastāvā 2024. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Dodoties laukumā sākumsastāvā jau pirmajā spēlē pret Horvātiju, 16 gadu un 338 dienu vecumā kļuva par jaunāko spēlētāju, kurš piedalījies Eiropas čempionātā finālturnīrā. Iepriekš rekords piederēja Kacperam Kozlovskim, kurš to paveica 2021. gadā, būdams 17 gadus un 246 dienas vecs. Eiropas čempionāta pusfinālā pret Franciju kļuva par jaunāko vārtu guvēju Eiropas čempionātu vēsturē 16 gadu un 362 dienu vecumā, pārspējot Johana Fonlantena 2004. gadā uzstādīto rekordu.

## Sasniegumi
;FC Barcelona
* *[[Spānijas futbola čempionāta Pirmā divīzija|La Liga]]*: 2022—23, 2024—25
* Copa del Rey: 2024—25
* Spānijas Superkauss: 2025, 2026
;Spānija
* UEFA Eiropas čempionāts futbolā: 2024
* UEFA Nāciju līga finālists: 2024—25
;Individuālie
* *La Liga* sezonas labākais U-23 spēlētājs: 2023—2024

## Atsauces

## Ārējās saites
Mišlina Prēla

**Mišlina Prēla** (; dzimusi **Mišlina Nikola Žūlija Emiljēna Šasaņja** (*Micheline Nicole Julia Émilienne Chassagne*) , mirusi ) bija franču aktrise. Dažreiz titros minēta kā *Micheline Prelle*.

Savu karjeru uzsāka 1937. gadā. Filmējusies vairāk nekā 150 filmās, sākumā Francijas filmās un Holivudas klasiskā kinematogrāfa laikmeta filmās, pēc tam atgriezusies Eiropā. Pārsvarā filmējusies Francijas filmās laika posmā no 1960. gadu vidum līdz 2014. gadam.

Filmējusies tādās filmās kā "Napoleons" (*Napoléon*, 1955), "Sātans un desmit baušļi" (*Le Diable et les Dix Commandements*, 1962), "Ēzeļa āda" (*Peau d'âne*, 1970), *[[Les Pétroleuses]]* (1971), "Fanfana" (*Fanfan*, 1993), "Nožēlojamie" (*Les Misérables*, 1995), "Veneras skaistumsalons" (*Vénus beauté (institut)*, 1999) un *[[Un homme et son chien]]* (2008).

Prēla nomira  101 gada vecumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Klektononsī

**Klektononsī** () vai **Klektona pie Jūras** ir kūrortpilsēta Anglijas dienvidaustrumos, Eseksā, Tendringas distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes ziemeļaustrumos Ziemeļjūras krastā  no grāfistes galvaspilsētas Čelmsfordas un  no valsts galvaspilsētas Londonas. Nozīmīgs vienas dienas izklaides kūrorts, ievērojamu iedzīvotāju daļu veido pensionāri.

## Vēsture
Klektonas kūrorts attīstījies Ziemeļjūras krastā uz dienvidiem no Greitklektonas (*Great Clacton*) ciema, kas minēts 1086. gadā Pastardienas grāmatā kā *Clachintuna*.

1865. gadā dzelzceļu inženieris Pīters Brafs. tvaikoņu īpašnieks Viljams Džeksons un uzņēmēju grupa nopirka neizmantotas zemes gabalu jūras krastā kūrorta attīstīšanai. Jau 1871. gadā tika atklāts Klektonas mols, kas ļāva apmeklētājiem nokļūt kūrortā ar kuģīšiem, bet 1882. gadā Klektonu savienoja ar dzelzceļa līniju. Jauno kūrortu nosauca par Klektonu pie Jūras, lai atšķirtu no vēsturiskās Lielās Klektonas, kas atradās 2 km tālāk iekšzemē (mūsdienās iekļauta Klektononsī teritorijā). 1914. gadā pilsētā bija 10 tūkstoši iedzīvotāju, bet 1939. gadā — ap 20 tūkstošiem. Kūrorts bija orientēts lielākoties uz strādnieku šķiras un zemākās vidusšķiras atpūtniekiem.

1960. gados Ziemeļjūrā pie Klektonas bija noenkurots pirātu radiostacijas kuģis *MV Galaxy*, kas bija viens no prototipiem kinofilmas Radio pirāti kuģim.

1970. gados sakarā ar relatīvi lēto lidojumu pieejamību uz Vidusjūras kūrortiem Klektonas kūrorts panīka. 20. gadsimta beigās un 21. gadsimta sākumā pilsēta attīstās kā lielo Eseksas pilsētu (Čelmsfordas un Kolčesteras) guļamrajons.

## Atsauces

## Ārējās saites
UEFA Sieviešu čempionu līga

**UEFA Sieviešu čempionu līga** ir ikgadējs starptautisks sieviešu klubu futbola turnīrs, kas dibināts 2001. gadā. Vienīgais UEFA organizētais starptautiskais klubu turnīrs sieviešu futbola jomā. Pirms 2009./2010. gada sezonas to sauca par **UEFA kausu**.

UEFA sieviešu čempionu līgā var piedalīties to valstu futbola čempionātu uzvarētājas, kuras ir UEFA (Eiropas Futbola asociāciju savienības) dalībnieces, izņemot valstis, kurām nav nacionālās sieviešu līgas. Kopumā piedalās pārstāvji no 46 no 53 UEFA dalībvalstīm. Kopš 2009./2010. gada sezonas 8, bet kopš 2016./17. sezonas — 12 spēcīgāko Eiropas čempionātu, katra izvirza 2 komandas (papildus čempionei šī ir komanda, kas nacionālajā čempionātā ieņēma otro vietu), pašreizējais turnīra uzvarētājs automātiski saņem tiesības piedalīties nākamajā turnīra izspēlē, ja klubs nevarēja tajā kvalificēties, pamatojoties uz čempionāta sezonas rezultātiem.
thumb|UEFA Sieviešu čempionu līgas trofeja

2025. gada turnīra uzvarētāja ir Londonas klubs *[[Arsenal W.F.C. (sieviešu futbola komanda)|Arsenal]]*, ​​kam šis bija otrais tituls, bet vistitulētākā komanda ir Lionas "Olympique", kas uzvarējusi 8 reizes.

## Rekordi un statistika

### Uzvarētāji un finālisti




### Labākās vārtu guvējas
 Treknrakstā atzīmētas vēl aktīvās spēlētājas.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Barnabāšs Varga

**Barnabāšs Varga** (; dzimis  Sombathejā) ir ungāru futbolists. Spēlē uzbrucēja pozīcijā, Ungārijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada pārstāv Ungārijas augstākās līgas *[[Nemzeti Bajnokság I]]* klubu *[[Ferencvárosi TC|Ferencváros]]*.

## Karjera
Varga ir *[[Szombathelyi Haladás|Haladás]]* kluba jauniešu akadēmijas audzēknis. Profesionālo karjeru sāka Austrijā. Sākumā, pārstāvēja *SV Eberau*, vēlāk pievienojās *[[SV Mattersburg]]*, spēlēja galvenokārt dublieru komandā, bet aizvadīja arī 16 spēles Austrijas Bundeslīgā.

2020. gadā atgriezās Ungārijā un pievienojās otrās pēc līmeņa līgas klubam *[[Gyirmót FC Győr|Gyirmót]]*. 2022. gadā pārgāja uz Ungārijas augstākās līgas *[[Nemzeti Bajnokság I]]* klubu *[[Paksi FC|Paks]]* un ar 26 vārtiem kļuva par 2022.—2023. gada sezonas labāko vārtu guvēju. 2023. gada vasarā uz Ungārijas titulētāko klubu *[[Ferencvárosi TC|Ferencváros]]* un arī 2023.—2024. gada sezonā ar 20 gūtajiem vārtiem bija rezultatīvākais līgas spēlētājs.

Ungārijas izlasē debitēja  Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Bulgāriju. Pirmos vārtus izlases labā guva  pret Lietuvu. Tika iekļauts izlases sastāvā dalībai 2024. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ladislavs Krejči

**Ladislavs Krejči** () var būt:
* Ladislavs Krejči, čehu futbolists (1992),
* Ladislavs Krejči, čehu futbolists (1999).