open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Migels de Servantess

**Dons Migels de Servantess Saavedra** (, ; dzimis, iespējams, , miris 
pēc Gregora kalendāra) bija kastīliešu rakstnieks, dzejnieks un dramaturgs. Viņa slavenākais darbs ir "Dons Kihots", ko uzskata par pirmo moderno romānu un vienu no nozīmīgākajiem darbiem literatūras vēsturē. M. de Servantesa ietekme uz spāņu valodu ir bijusi tik liela, ka ir ieviesies termins "Servantesa valoda".

## Dzīvesgājums
Dzimis 1547. gadā Alkala de Enaresas pilsētā ķirurga Rodrigo de Servantesa (1509–1585) un viņa sievas Leonoras de Kortinas (1520–1593) ģimenē.
Studēja teoloģiju Salamankas un Madrides universitātēs, iepazinās ar Aristoteļa un Roterdamas Erasma rakstiem. 1569. gadā viņš pārcēlās uz Romu, kur bija vēlākā kardināla Džulio Akvavivas (1546–1574) sulainis, bet drīz vien iestājās Spānijas jūras kara flotes dienestā Neapolē.

1571. gadā Migels de Servantess piedalījās Lepanto kaujā pret Osmaņu impērijas kara floti, kurā guva trīs šautas brūces, divas krūtīs, vienu kreisajā rokā vai apakšdelmā, kā rezultātā viņa kreisā roka tika neatgriezeniski paralizēta. 1575. gadā Servantess atvaļinājās no dienesta un devās uz dzimteni, bet pie Katalonijas krastiem kuģi sagrāba korsāri un viņš piecus gadus pavadīja gūstā Alžīrā, 1580. gadā atgriezās Spānijā un no 1580. līdz 1582. gadam piedalījās Spānijas karagājienos uz Portugāli un Azoru salām.

1585. gadā Servantess publicēja romānu *Galateja*. Finansiālu problēmu dēļ viņš strādāja par pārtikas preču tirgotāju, bet vēlāk kļuva par nodokļu ievācēju. 1605. gadā, dzīvodams Valjadolidā, viņš izdeva romānu "Atjautīgais idalgo Lamančas Dons Kihots". 1607. gadā pārcēlās uz Madridi, kur nodzīvoja līdz dzīves beigām. Atlikušo deviņu dzīves gadu laikā Servantess kļuva par slavenu rakstnieku. 1613. gadā publicēja "Parauga noveles" (*Novelas ejemplares*), 1614. gadā — "Ceļojums uz Parnasu" (*Viaje al Parnaso*), bet 1615. gadā izdeva "Dona Kihota" otro daļu.

Miris 1616. gadā Madridē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Meivuda

** Meivuda** () ir ciems ASV Ilinoisas štatā, faktiski Čikāgas priekšpilsēta. 2000. gadā pilsētā dzīvoja 26 987 iedzīvotāju.

## Cilvēki

* Džons Prains (John Prine) - dziedātājs
* Džims Bruvers (Jim Brewer) - basketbolists
* Jūdžīns Sernans (Eugene Cernan) - astronauts
* Šenons Brauns (Shannon Brown) - basketbolists
* Deniss Francs (Dennis Franz) - aktieris
* Volters Bērlijs Grifins (Walter Burley Griffin) - arhitekts
* Freds Hemptons (Fred Hampton) - aktīvists

## Atsauces

## Ārējās saites
Jūdžīns Sernans

**Jūdžīns Endrū Sernans** (; dzimis , miris ) bija ASV *[[Nacionālā aeronautikas un kosmosa administrācija|NASA]]* astronauts un pašlaik pēdējais cilvēks, kas izkāpis uz Mēness.

## Dzīvesgājums

Sernans ir dzimis Čikāgā, Ilinoisas štatā.
1956. gadā Perdju Universitātē viņš ieguva bakalaura grādu elektroinženierijā. Studiju laikā viņš apguva Jūras kara flotes rezerves virsnieku apmācību un pēc absolvēšanas iestājās Jūras kara flotē. 1957. gada decembrī Sernans ieguva jūras lidotāja kvalifikāciju. Pēc tam dienēja Miramaras aviostacijā Kalifornijā. 1963. gadā viņš ieguva maģistra grādu aeronautikas inženierijā *Naval Postgraduate School*

1963. gada 17. oktobrī Jūdžīns Sernans tika uzņemts trešajā *[[Nacionālā aeronautikas un kosmosa administrācija|NASA]]* astronautu grupā. Pēc astronautu pamatapmācības sāka gatavoties lidojumam *[[Gemini (kosmiskais projekts)|Gemini]]* programmā.

1966. gada janvārī Sernanu kopā ar Tomasu Stefordu apstiprināja *[[Gemini 9]]* dublieru apkalpē. 1966. gada februārī *Gemini 9* pamatapkalpes locekļi Eliots Sī un Čārlzs Basets gāja bojā aviokatastrofā. Dublieru apkalpe kļuva par *Gemini 9A* pamatapkalpi.

Jūdžīna Sernana pirmais lidojums kosmosā notika 1966. gada jūnijā, esot *[[Gemini 9A]]* pilotam. Lidojuma laikā viņš veica iziešanu kosmosā, bet bez pieredzes pārvietošanās kosmosā sagādāja lielas grūtības, un viņš nepaveica visus ieplānotos uzdevumus.

Sernans bija *[[Gemini 12]]* dublieru apkalpes pilots. 1966. gada decembrī Sernans tika iekļauts *Apollo* otrā pilotējamā lidojuma dublieru apkalpē. Pēc *[[Apollo 1]]* apkalpes bojāejas ugunsgrēkā starta laukumā 1967. gadā tika izmainītas apkalpes. Sērnans tika iekļauts pirmā pilotējamā lidojuma dublieru apkalpē. Novembrī viņš tika apstiprināts par *[[Apollo 7]]* dublieru apkalpes mēness moduļa pilotu.

Otro reizi kosmosā Jūdžīns Sernans devās 1969. gada maijā kā kosmosa kuģa *[[Apollo 10]]* mēness moduļa pilots. Tika veikts Mēness aplidojums un izmēģināts mēness modulis.

Sērnans bija *[[Apollo 14]]* dublieru apkalpes komandieris.

Jūdžīna Sernana trešais lidojums kosmosā notika 1972. gada decembrī, esot *[[Apollo 17]]* komandierim. Tika veikta pēdējā nolaišanās uz Mēness virsmas, kur viņš ar Herisonu Šmitu pavadīja 75 stundas, trīs reizes izejot no moduļa.

1976. gadā Sērnans atvaļinājās no bruņotajiem spēkiem un atstāja *NASA*. Viņš kļuva par *Coral Petroleum* vice izpilddirektors.
1981. gadā Jūdžīns Sernans dibināja uzņēmumu *The Cernan Corporation*, kas konsultēja aeronautikas, enerģētikas un ar tām saistītās nozarēs. 

Miris 2017. gadā.

## Kosmisko lidojumu kopsavilkums

## Iziešana atklātā kosmosā

## Ārējās saites

* Biogrāfija Johnson Space Center 
* Biogrāfija  Starptautiskā kosmosa slavas zāle, 
* Biogrāfija astronaut.ru
Beirūta

**Beirūta** (, *Bayrūt*) ir Libānas lielākā pilsēta, tās galvaspilsēta un nozīmīgākā ostas pilsēta. Tā atrodas uz pussalas Libānas kalnu pakājē pie Vidusjūras. Beirūtā dzīvo aptuveni 750 tūkstoši iedzīvotāju. Tās aglomerācijā dzīvo aptuveni 2,01 miljoni iedzīvotāju, kas ir vairāk nekā puse no visiem valsts iedzīvotājiem.
Kristieši (maronīti, grieķu pareizticīgie, grieķu katoļi, armēņi u.c.) dzīvo galvenokārt Beirūtas austrumu apkaimēs, bet dienvidu apkaimēs apmetusies šiītu kopiena. 

Pilsētā atrodas četras universitātes, no kurām ievērojamākās ir Beirūtas Amerikāņu universitāte (*American University of Beirut*, *AUB*) un Beirūtas Arābu universitāte (*Beirut Arab University*, *BAU*, ). Pilsētā atrodas vienīgā starptautiskā lidosta valstī — Beirūtas Rafīka Harīrī starptautiskā lidosta (, *Aéroport international de Beyrouth - Rafic Hariri*, BEY).

## Vēsture
Beirūta ir viena no vecākajām joprojām apdzīvotajām pilsētām pasaulē. To 15. gadsimtā p.m.ē. dibināja feniķieši. Tā ir bijusi Feniķijas, Senās Grieķijas, Senās Romas, Bizantija, arābu, Osmaņu impērijas un citu lielvaru pakļautībā. Gadsimtu gaitā pilsēta ir vairākas reizes iekarota, iznīcināta un uzcelta no jauna. 1941. gadā, kad Libāna ieguva neatkarību no Francijas, Beirūta kļuva par tās galvaspilsētu. Libānas pilsoņu kara, kas norisinājās starp musulmaņiem un kristiešiem laikā no 1975. līdz 1990. gadam, Beirūta zaudēja tās ilgstošās līderpozīcijas reģionā tirdzniecības un finanšu sfērās, bet kopš kara tā šajās jomās ir atjaunojusi savas līderpozīcijas. Kara laikā pilsēta bija sadalīta musulmaņu kontrolētajā Rietumbeirūtā un kristiešu kontrolētajā Austrumbeirūtā. 1999. gadā Beirūta bija Arābu kultūras galvaspilsēta, bet 2009. gadā Pasaules grāmatu galvaspilsēta.

2020. gadā Beirūtas ostā notika divas eksplozijas, kas pilsētai nodarīja bojājumus aptuveni 10-15 miljardu ASV dolāru apmērā un aptuveni 300 tūkstoši cilvēku kļuva par bezpajumtniekiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pilsētas mājaslapa
.es

**.es** ir Spānijas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD). To pārvalda Spānijas Tīmekļa informācijas centrs.

Ieteicamais domēna reģistrācijas līmenis ir otrais. Tomēr ir iespējams reģistrēt arī trešā līmeņa domēnus ar dažādiem otrā līmeņa domēniem.
Pastāv daži aizliegumi un ierobežojumi trešā līmeņa domēniem atkarībā no tā ar kādu otrā līmeņa domēnu tas ir reģistrēts.

## Otrā līmeņa domēni

* **.com.es** — komerciālām struktūrām
* **.edu.es** — mācību iestādēm
* **.gob.es** — valsts pārvaldes struktūrām
* **.org.es** — organizācijām
* **.nom.es** — privātpersonām 

## Vēsture
Pirms 2005. gada liberalizācijas salīdzinot ar citiem domēniem .es reģistrēšana bija dārga un neizdevīga. Otrā līmeņa domēnam bija jābūt derīgai Spānijas preču zīmei, precīzam uzņēmuma vai organizācijas nosaukumam, vai cilvēka vārdam un uzvārdam. Vispārīgus vārdus un vietu nosaukumus nebija iespējams reģistrēt. Minimālais domēna vārda garums — 3 simboli. Tomēr šim noteikumam bija izņēmumi, piemēram, hp.es (Hewlett-Packard Spain) un pp.es (*People's Party* (Tautas partija)). Ka alternatīvu daudzi Spānijas uzņēmumi reģistrēja savus domēnus zem .com, .org un .net domēniem.

## Ārējās saites
* IANA .es whois informācija 
* nic.es Domēna vārdu reģistrators
* ESreg .es whois serveris
* Akreditēto reģistratoru saraksts
Andalūzijas suns

**"Andalūzijas suns"** () ir 1929. gada Francijas sirreālistiska īsfilma. To uzņēmis aragoniešu režisors Luiss Bunjuels un kataloniešu mākslinieks Salvadors Dalī. "Andalūzijas suns" ir Bunjuela pirmā filma, kas sākotnēji bija paredzēta ierobežotai izrādīšanai Parīzē, bet negaidīti kļuva populāra un tā demonstrēta vēl astoņus mēnešus.. Viena no vislabāk zināmajām sirreālisma filmām no 1920. gadu avangarda kustības.

Filmai nav sižeta šī vārda tradicionālajā nozīmē. Filmas hronoloģija ir sajaukta, notikumi risinās haotiski, bet vietas un tēli īpaši nemainās. Tiek izmantota sapņu loģika, kas balstīta uz filmas rašanās laikā tik ļoti populāro Freida brīvās asociācijas metodi, rādot sēriju ar ainām, kas savā starpā ir niecīgi saistītas viena ar otru.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Noskatīties filmu video.google.com
Volters Bērlijs Grifins

**Volters Bērlijs Grifins** (; dzimis  Meivudā, ASV, miris  Indijā) bija ievērojams 20. gadsimta ASV arhitekts.

Studēja Ilinoisas Universitātē. Darbojās galvenokārt Austrālijā, kur pēc viņa projekta uzceltas vairākas celtnes Kanberā.
Gaiļi

**Gaiļi** var būt:
* Mājas vistu tēviņi
* Gaiļi — apdzīvota vieta Bērzkalnes pagastā
* Gaiļi — apdzīvota vieta Tumes pagastā
* Blāzmas Lestenes pagastā cits nosaukums

## Skatīt arī
* Gailis
* Jaungaiļi
* Silagaiļi
* Gailīši
RFK

**RFK** var būt:
* Roberts Kenedijs — amerikāņu politiķis un cilvēktiesību aktīvists;
* Rīgas Futbola kluba saīsinājums;
* FK Auda nosaukums 1992. un 1993. gadā.
Vecā ebreju kapsēta

thumb|300px|Vecā ebreju kapsēta (skats no Lomonosova un Ebreju ielas krustojuma)
**Vecā ebreju kapsēta** jeb **Vecie ebreju kapi** (vācu: *Ebräische* *Begräbnisse*) ir Rīgas parks, kas izveidots bijušās ebreju kapsētas teritorijā. Parks atrodas starp Tējas, Līksnas, Virsaišu, Ebreju un Lauvas ielām. Parka platība 2,8 ha.

## Vēsture
thumb|200px|Piemiņas akmens Lomonosova un Ebreju ielas stūrī. (2007)
Pirmie ebreju kapi Rīgas pilsētā tika izveidoti 1725. gadā, līdz tam laikam ebrejiem savi mirušie bija jāved apglabāt uz Lietuvu vai netālu no Jelgavas esošajiem ebreju kapiem. Tiem līdzās izveidoja Ebreju kapu ielu (tagadējā Ebreju iela), kas Rīgas laikrakstos un adrešu grāmatās parādās 1860.tajos gados.

Apkārt kapiem uzcēla masīvu ķieģeļu sienu, kas ir fragmentāri saglabājusies arī šodien, iespaidīgus ieejas vārtus pie Līksnas un Ebreju ielu stūra, kā arī pēc arhitekta Paula Mandelštama projekta 1904. gadā uzbūvēto garāžu bēru ratiem un 19. gadsimta nogalē celto kapliču.

Pēc Jauno ebreju kapu izveides kapi tika slēgti, lai gan radinieku apbedīšana turpinājās vēl vismaz 10 gadus. Latvijas vācu okupācijas laikā 1941. gadā Vecie ebreju kapi tika iekļauti geto teritorijā, un tur tika apbedīti masu kapā 800—1000 cilvēku, kas tika noslepkavoti geto ielās un mājās 1941. gada 30. novembrī, ka arī pretestības grupu dalībnieki. Pēc 2. pasaules kara kapos palikušās kapakmeņu plāksnes tika izzagtas un izmantotas būvniecībā.

1960. gados bijušie kapi tika pārveidoti par **Komunistisko brigāžu parku** ar gājēju ceļiem un soliņiem atpūtai. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas parks atguva savu senāko nosaukumu un bijušo ieejas vārtu tuvumā tika atklāts tēlnieka Ulda Sterģa veidotais piemiņas akmens ar Dāvida zvaigzni, kas tika pārcelts no Lielās sinagogas vietas Emīlijas Benjamiņas ielā. 2007. gadā tika atklāts otrs piemiņas akmens ar uzrakstu latviešu, angļu un ivrita valodā “Šeit atradās Vecie ebreju kapi (1725–1941)”, bet 2011. gadā pie Dāvida zvaigznes tika izvietota mākslinieciski veidotā informācijas plāksne. 2015. gadā režisors Sergejs Loznica uzņēma dokomentālo īsfilmu ar nosaukumu "Vecie ebreju kapi", veltītu Rīgas ebreju piemiņai.

## Apstādījumi
Parkā atzīmējamas četras vietējās koku sugas (kļava, ozols, vīksna un goba), kā arī deviņas introducetās koku un krūmu sugas. Pamatā ir vecie kapsētas stādījumi. Sevišķi daudz Holandes liepu. Stādītas arī kalnu kļavas, parastās zirgkastaņas. Gar ielām aug baltās apses, Mērilendas un Petrovskas papeles. Krūmu ir samērā maz – tie ir Tatārijas sausserži, kārpainie filadelfi un rievainās rozes.

## Ārējās saites
* Pirmais ebreju īpašums Rīgā.
* Vecā ebreju kapsēta portālā Cita Rīga
1206. gada uzbrukums Sāmsalai

**Dāņu 1206. gada uzbrukums Sāmsalai** notika 1206. gada vasarā. Tas bija atriebības karagājiens pret Sāmsalas vikingiem, kas iepriekš bija atkārtoti sirojuši dāņu zemēs un pirmais rakstos minētais dāņu mēģinājums kristīt sāmsaliešus. Tikai 1206.gada 13.janvārī Lundas arhibīskaps Andreass bija saņēmis no Romas pāvesta pilnvaru iecelt bīskapus kristījamās pagānu zemēs. Pēc bīskapa Alberta vienošanās ar Dānijas karali, Sāmsala, tāpat kā Ziemeļigaunija un Kurzeme, ietilpa viņam atvēlētajā kristāmajā teritorijā.

Dāņi uz salas uzcēla koka pili, bet krustneši nevēlējās tajā palikt, tādēļ pili atkal nodedzināja un daļa karotāju atgriezās Dānijā, bet daļa pārziemoja Rīgā. Karaļa Valdemāra II otrais karagājiens pret Sāmsalu notika tikai 1222.gadā.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Vistas

**Vistas**, **vistu ģints** (*Gallus*) ir viena no vistveidīgo (*Galliformes*) putnu ģintīm fazānu dzimtā (*Phasianidae*).

Vistu ģintī ir 4 sugas, un tās visas dzīvo Āzijā. Arī mājas vista (*Gallus gallus domesticus*) ir vistu ģints putns, tikai tā ir sarkanās savvaļas vistas (*Gallus gallus*) pasuga. Tomēr ģenētiskie pētījumi ir atklājuši, ka pagātnē sarkanā savvaļas vista ir tikusi hibridizēta ar pelēko savvaļas vistu (*Gallus sonneratii*).

Par **vistām** latviešu valodā sauc arī vistveidīgo putnu mātītes, piemēram, medņa vista, rubeņa vista vai fazāna vista.

## Izskats un īpašības
Pamatā vistu ģints putni ir liela auguma putni. Izņēmums ir mājas vista, tās šķirnes var būt ļoti dažādas gan augumā, gan apspalvojumā. Visām vistām tēviņu var viegli atšķirt no mātītes. Ir pieņemts tēviņus saukt par gaiļiem, bet mātītes par vistām. Gaiļi vienmēr ir krāsaināki un lielāki par mātītēm.

Kā tas ir raksturīgs visiem fazānu dzimtas putniem tēviņi nepiedalās nedz olu perēšanā, nedz cāļu audzināšanā. Šos pienākumus veic vista, kurai apspalvojums ir klusinātās, kamuflāžas krāsās. Vistu ģints putni pamatā barojas ar sēklām un graudiem, bet uzlasa arī kukaiņus un citus bezmugurkaulniekus.

## Klasifikācija
* ģints **Vistas** (*Gallus*)
** suga Pelēkā savvaļas vista (*Gallus sonneratii*)
** suga Sarkanā savvaļas vista (*Gallus gallus*)
*** Mājas vista (*Gallus gallus domesticus*)
** suga Šrilankas savvaļas vista (*Gallus lafayetii*)
** suga Zaļā savvaļas vista (*Gallus varius*)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Junglefowl
Gailis (nozīmju atdalīšana)

**Gailis** var būt:

* vistveidīgo putnu tēviņš;
* baznīcas smailes vējrādis;
* Gailis (uzvārds)

## Skatīt arī
* Gaiļi
Kokneses nodedzināšana (1208)

**Kokneses nodedzināšana (1208)** bija Livonijas krusta karu konflikta rezultāts, kas notika drīz pēc Kokneses ķēniņa Vetsekes savienības noslēgšanas pret lietuviešiem ar Livonijas bīskapu Albertu 1207. gada vasarā. Par konflikta iemeslu kalpoja Lielvārdes bruņinieka Daniela uzbrukums sava kaimiņa pilij, kaut arī tobrīd abi bija bīskapa Alberta vasaļi. Tādēļ bīskaps nosodīja uzbrukumu, lika atbrīvot sagūstīto ķēniņu un apdāvināt viņu. Kā atlīdzību viņš nosūtīja arī 20 bruņiniekus, stopniekus un mūrniekus pils nostiprināšanai.
Ķēniņš nolēma atriebties vāciešiem un aicināja Polockas kņazu Vladimiru uzbrukt Rīgai, jo domāja, ka bīskaps Alberts ar krustnešiem ir devies prom uz Vāciju un pilsēta ir neaizsargāta. Viņš lika nogalināt pilī esošos vāciešus un gaidīja papildspēku ierašanos. Tomēr bīskaps Alberts, kas pretvēja dēļ bija aizkavējies Daugavgrīvā, mobilizēja vairāk kā 300 krustnešu un kristīto līvu karaspēku prettriecienam. Kokneses ķēniņš nevēlējās uzsākt kauju, pats lika nodedzināt pili un kopā ar savu karadraudzi devās uz Polocku, vēlāk uz Pleskavu. 1223. gadā viņš kļuva par Tērbatas ķēniņu un krita kaujā ar krustnešiem 1224. gadā.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Karagājiens uz Lietuvu (1208)

**1208. gada karagājiens uz Lietuvu** notika pēc zemgaļu vadoņa Viestarda aicinājuma, kurš jau 1205. gadā bija noslēdzis pret lietuviešiem vērstu militāru savienību ar krustnešiem. 
Karaspēks, kurā piedalījās apvienotais zemgaļu karaspēks un vairāk nekā 50 krustnešu un zobenbrāļu, caur Zemgali devās uz Lietuvu. Lietuviešu jātnieku karaspēks sakāva iebrucējus, un tikai daži no krustnešiem atgriezās Rīgā. Drīz vien zemgaļiem gan izdevās sakaut atbildes karagājienā Zemgalē iebrukušos lietuviešus.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Karagājiens uz Sakalu (1208)

**1208. gada karagājiens uz Sakalu** notika pēc Beverīnas letgaļu aicinājuma, lai atriebtu ugauņu iebrukumu viņu zemē.

Kristīto letgaļu karaspēks, kuru vadīja Sotekles Rūsiņš un Autīnes Varidots no Beverīnas pils devās uz Sakalas novadu un nogalināja neskaitāmu daudzumu tās iedzīvotāju, ieskaitot 300 vecāko un labiešu, gūstā ņemot vienīgi meitenes. Pēc krustnešu priekšlikuma uz gadu tika noslēgts pamiers starp igauņiem un kristītajiem letiem un līviem. 

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Davidovs

**Davidovs** (, no personvārda Dāvids (*Давы́д*); sieviešu dzimtē **Davidova**) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

Vīrieši:
* Deniss Davidovs (1995) — krievu futbolists;
* Kārlis Davidovs (*Карл Давыдов*, 1838—1889) — latviešu izcelsmes Krievijas čellists;
* Pāvels Davidovs (1980) — latviešu futbolists;
* Vitālijs Davidovs (*Виталий Давыдов*; 1939) — krievu hokejists.

Sievietes:
* Lea Davidova-Medene (1921—1986) — latviešu tēlniece;
* Markēta Davidova (*Markéta Davidová*; 1997) — čehu biatloniste.
Pēcpusdienas tīkli

"**Pēcpusdienas tīkli**" () ir 1943. gada ASV eksperimentāla īsfilma. Tās režisori ir Maija Derena un Aleksandrs Hamids. Filmas stāstījums risinās riņķveidīgi, atkārtojoties vairākiem psiholoģiski simboliskiem tēliem, piemēram, puķei uz piebraucamā ceļa, krītošai atslēgai, neaizslēgtām durvīm, nazim maizes klaipā, mistiskai, Drūmajam pļāvējam līdzīgai apsegtai figūrai ar spoguli sejas vietā, nomestai telefona klausulei un okeānam.

1990. gadā filma tika iekļauta ASV Nacionālajā kino reģistrā. Balstoties uz Ņujorkas Modernā mākslas muzeja 2010. gada izstādes informāciju, filmas veidošana ir izmaksājusi tikai 275 dolārus.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Noskatīties filmu video.google.com
Usmas pagasts

**Usmas pagasts** ir viena no Ventspils novada administratīvajām teritorijām tā austrumos pie Usmas ezera. Robežojas ar sava novada Ugāles un Puzes pagastiem, Talsu novada Ģibuļu pagastu un Kuldīgas novada Rumbas un Rendas pagastiem.

## Daba
### Hidrogrāfija
#### Upes
Aizupju valks, Baņģeva, Dorupes valks, Dūņupīte, Grenčvalks, Mellupīte, Ostupe, Paegļu valks, Riekte, Spāre, Struncene, Tirukšupe.

#### Ezeri
Aburgas ezers, Ilziķis, Lakšezers, Paegļu ezers, Pelcenes ezers, Tirukšezers, Usmas ezers.
### Dabas objekti
* Aļļu priede ir dižkoks Ventspils novada Usmas pagastā.

## Vēsture
Mūsdienu Usmas pagasta teritorijā vēsturiski atradās Usmas muiža (*Gut Usmaiten*, Usma).

1935. gadā Ventspils apriņķa Usmas pagasta platība bija 101,4 km² un tajā dzīvoja 934 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Usmas ciema padomi, ko gan 1947. gadā likvidēja, bet 1949. gadā, līdz ar pagasta likvidēšanu, izveidoja no jauna. 

**Usmas ciems** ietilpis Ventspils (1949-1962), Talsu (1962-1967) un atkal Ventspils (pēc 1967. g.) rajonos. Usmas ciemam 1951. gadā pievienoja likvidēto Vecbirznieku ciemu, 1954. gadā - likvidēto Cirkales ciemu. 

1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Usmas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Ventspils novadā.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Usma (pagasta centrs), Amjūdze, Desuciems, Zaļais ciems.

### Ievērojamas personības
* Modris Gailītis (1935—1993) — atomfiziķis
* Aija Barča (1949) — politiķe

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces
Karagājiens uz Jersiku (1209)

**1209. gada karagājiens uz Jersiku** notika 1209. gada rudenī pēc bīskapa Alberta iniciatīvas, lai pakļautu Jersikas ķēniņvalsti savai varai un mazinātu lietuviešu un krievu uzbrukuma draudus Livonijas bīskapijai. 
Bīskapa Alberta vadībā krustnešu karaspēks kopā ar letgaļu un līvu karavīriem no Rīgas caur Koknesi devās uz Jersiku. Pilsētas krievu karavīri nesekmīgi centās aizstāvēt pilsētas vārtus, bet drīz vien krustneši ielauzās Jersikā un izlaupīja gan pilsētu, gan tās kristīgās baznīcas. Ķēniņa Visvalža sieva tika saņemta gūstā, bet pats valdnieks pārcēlās pāri Daugavai. Ķēniņš Visvaldis bija spiests ierasties Rīgā un slēgt padošanās līgumu, pēc kura viņš kļuva par bīskapa Alberta vasali un trīs no savām zemēm saņēma atpakaļ kā karoga lēni.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Karogs

[thumb|235px|Vecākais joprojām izmantotais valsts karogs ir [Dānijas karogs.]]
**Karogs** ir noteiktas formas (visbiežāk taisnstūrveida) simbols, kurā ir izmantotas dažādas krāsas un reizēm arī dažādi simboli. Praktiski izgatavots, tas ir auduma gabals attiecīgajās krāsās ar attiecīgajiem simboliem, parasti iestiprināts karoga kātā.

Dažādos svētkos un citās situācijās karogi tiek pacelti mastā vai nesti karoga kātā. Karogi galvenokārt tiek izmantoti simbolizēšanai. Ar to palīdzību var indentificēt vai arī signalizēt. Karogus izmanto arī, lai simbolizētu valsti. Terminu "karogs" attiecina arī uz grafisko dizainu, kur tas redzams, vai arī citā vidē.

## Etimoloģija
Tiek uzskatīts, ka latviešu valodā vārds "karogs" pirms 13. gadsimta ar austrumslāvu cilšu valodu starpniecību (senslāvu (*xorǫgy*), senkrievu (*хоругы*)) aizgūts no tjurku valodām, kur tas ienāci no mongoļu valodas (*oruŋga*). Tautas etimoloģijā tiek saistīts ar darbības vārdu *karot*. 17. gadsimta vārdnīcās sastopama arī forma *karoks*; tad vārdam bijusi arī cita nozīme — 'karaspēka vienība' jeb 'rota'.
## Vēsture

Lai gan karoga izcelsme joprojām ir neskaidra, vecākais atrastais karogs ir izgatavots no bronzas: Derafšs jeb “karogam līdzīgs” plāksne, kas tika atrasta Šehdādā, Irānā, un datēta ar 2400. gadu p.m.ē. Tajā attēloti divi cilvēki- sēdošs vīrietis un uz ceļiem nometusies sieviete, starp kuriem ir zvaigzne. Šī ikonogrāfija tika atrasta kopā arcitiem Irānas bronzas laikmeta mākslas darbiem.
## Valstu karogi

## Atsauces

## Ārējās saites
Pirmais karagājiens uz Ugauniju (1208)

**Pirmais karagājiens uz Ugauniju** notika 1208. gadā pēc Tālavas (Beverīnas un Sotekles) un Autines letgaļu vecāko aicinājuma, kuri pēc pāriešanas katoļu ticībā noslēdza pret igauņiem vērstu militāru savienību ar krustnešiem. Domājams, ka Beverīnas pilī notikušajās miera sarunās igauņi atteicās no izlīguma ar letgaļiem. 
Liels karaspēks, kurā bez kristīto letgaļu un līvu karavīriem ietilpa kā arī krustneši un Zobenbrāļu ordeņa karavīri, caur Turaidu devās uz Ugauniju. Viņi izpostīja ugauņu ciemus un nodedzināja viņu galveno pili Otepē.

Drīz pēc tam ugauņi kopā ar sakaliešiem rīkoja atbildes karagājienu uz Tālavu un mēģināja ieņemt tās galveno pili Beverīnu.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Marlons Brando

**Marlons Brando** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem aktieriem. Amerikas Kinoinstitūta sarakstā AFI 100 gadi... 100 zvaigznes Brando ieņem ceturto vietu starp visu laiku izcilākajām vīriešu kārtas zvaigznēm. Žurnāls *[[Time]]* Brando iekļāvis sarakstā "Time 100: Gadsimta visietekmīgākie cilvēki".

## Biogrāfija
18 gadu vecumā Brando devās uz Ņujorku, kur iesaistījās teātra studijās un drīz sāka piedalīties atsevišķās izrādēs vasaras sezonas teātros. 1944. gadā Brando uzsāka karjeru kā teātra aktieris Brodvejā. Viņš guva panākumus ar Stenlija Kovaļska  lomu Tenesija Viljamsa lugā "Ilgu tramvajs" 1947. gadā.

Brando pirmā kinoloma bija filmā *[[The Men]]* (1950). Jau ar nākamo filmu, kas bija "Ilgu tramvaja" adaptācija tāda paša nosaukuma filmai, Brando kļuva slavens. Par Stenlija lomu šajā 1951. gada filmā "Ilgu tramvajs" Brando tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai. Brando pavisam 8 reizes bijis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai, bet ieguvis to divreiz — par galvenajām lomām filmās "Ostā" (1954) un "Krusttēvs" (1972). Vēl nominēts Kinoakadēmijas balvai bija par lomām filmās "Viva Sapata!" (*Viva Zapata!*, 1952), "Jūlijs Cēzars" (*Julius Caesar*, 1953), *[[Sayonara]]* (1957), "Pēdējais tango Parīzē" (*Last Tango in Paris*, 1972), un nominācija labākā otrā plāna aktierim par lomu filmā *[[A Dry White Season]]* (1989).

## Pazīstamākās filmas
* "Ilgu tramvajs" (*A Streetcar Named Desire*, 1951, režisors Elija Kazans)
* *[[Viva Zapata!]]* (1952, režisors Elija Kazans)
* *[[Julius Caesar (filma)|Julius Caesar]]* (1953, režisors Džozefs Mankevičs)
* *[[The Wild One]]* (1953, režisors Lāslo Benedeks)
* "Ostā" (*On the Waterfront*, 1954, režisors Elija Kazans)
* *[[Guys and Dolls]]* (1955, režisors Džozefs Mankevičs)
* "Jaunie lauvas" (*The Young Lions*, 1958, režisors Edvards Dmitriks)
* *[[The Fugitive Kind]]* (1960, režisors Sidnijs Lūmets)
* *[[One-Eyed Jacks]]* (1961, arī režisors)
* *[[The Chase]]* (1966, režisors Arturs Penns)
* "Krusttēvs" (*The Godfather*, 1972, režisors Frānsiss Fords Kopola)
* "Pēdējais tango Parīzē" (*Last Tango in Paris*, 1972, režisors Bernardo Bertoluči)
* "Supermens" (*Superman*, 1978, režisors Ričards Doners)
* "Mūsdienu apokalipse" (*Apocalypse Now*, 1979, režisors Frānsiss Fords Kopola)
* "Dons Žuans de Marko" (*Don Juan DeMarco*, 1995, režisors Džeremijs Levens)
* *[[The Island of Dr. Moreau]]* (1996, režisors Džons Frankenheimers)
* "Aplaupīšana" (*The Score*, 2001, režisors Frenks Ozs)

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Fixed

***Fixed*** ir Nine Inch Nails remiksu albums/EP, izdots 1992. gadā. *Fixed* ir sestais oficiālais NIN izdevums, tas sastāv no Broken iekļauto dziesmu remiksiem.

Albuma viesmākslinieki/remiksētāji bija Bačs Vigs, J. G. Tirlvels no Foetus, Pīters Kristofersons no Coil un tobrīd esošās koncertgrupas dalībnieki, ieskaitot Krisu Vrennu un Džeimsu Vūliju.

## Izdevumi
* TVT Records/Interscope Records/Atlantic Records 96093-2 - CD
* TVT Records/Interscope Records 694960932 - CD pārizdevums

## Skaņdarbu saraksts

## Ārējās saites
* NinWiki informācija
* Discogs.com informācija
* ''Halo 6'' versijas
* ''Halo 6'' dziesmu vārdi
Jūras kauja Zundā (1210)

thumb|350px|

**Jūras kauja Zundā** bija Livonijas Krusta karu pirmā kauja ar kuršiem bīskapa Alberta vadībā, kas notika 1210. gada 18. aprīlī (Lieldienās) kādā Baltijas jūras šaurumā ("Zundā"), iespējams, pie Gotlandes krastiem. Krustneši, lai gan devās atceļā uz Vāciju, nolēma uzbrukt astoņiem kuršu vikingu kuģiem. Jūras kaujā uzvarēja kurši, nogalinādami ap 30 bruņinieku un citu pretinieku.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Ārējās saites
* Kurši Irbes jūras šaurumā sakauj krustnešus (E.Vimbas glezna)

## Atsauces
Rīgas aplenkums (1210)

[300px|thumb|Kuršu uzbrukums Rīgai 1210. gadā ([Voldemārs Vimba|Voldemāra Vimbas glezna).]]

**Rīgas aplenkums 1210. gadā** bija turpinājums 1210. gada jūras kaujai Zundā, kad kurši sakāva krustnešus. Aģes līvi pārliecināja kuršus, ka tas ir īstais laiks ieņemt Rīgu, jo pilsētā palicis maz karavīru. 1210. gada 12. jūlijā liels kuršu karaspēks no Baltijas jūras ieradās Daugavas deltā un aplenca Rīgas mūrus. Atkārtoti uzbrukumi un sārtu iekuršana ap Rīgas mūriem nedeva rezultātus un pēc krustnešu papildspēku ierašanās kurši nolēma pārtraukt aplenkumu un pārcēlās Daugavas pretējā krastā, lai sadedzinātu savus mirušos. Turpmāk Rīgā tika svinēts 13.jūlijs - Svētās Margrietas diena, kurā Rīga tika atbrīvota no kuršu aplenkuma.

## Poēma
1934. gadā Vilis Plūdons par 1210. gada Rīgas aplenkumu sacerēja poēmu "Kūri pie Rīgas 1210. gadā".

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Ārējās saites
* V.Vimbas gleznas "Kuršu uzbrukums Rīgai" attēls lapā www.skyforger.lv
Antikomunisms

thumb|150px|Antikomunistisks logo
**Antikomunisms** ir ideju kopums, ideoloģija, doktrīna, kas atrodas opozīcijā pret komunismu, jo īpaši pret marksismu.

Antikomunisms savu popularitāti ieguva līdz ar kreiso spēku popularitātes pieaugumu 20. gadsimta sākumā. Šai ideoloģijai pastāv vairāki virzieni. Katram no tiem ir noteiktas idejas, kas ir pretstatā komunistiskās ideoloģijas idejām. Piemēram, komunistu starpā ir populāra ateisma sludināšana, kas rada nesaskaņas ar dažādu reliģiju pārstāvjiem, komunisti ir pret nacionālismu, tā vietā proponējot šķiras, kas rada nesaskaņas ar nacionālistiem.

Tāpat antikomunisms bija un ir saistīts ar noteiktu politisko spēku pretestību un opozīciju klaji komunistiskām valstīm. Tāpēc antikomunisms ieņēma svarīgu lomu starp valstīm, kas Aukstā kara laikā nostājās pret PSRS un tās sabiedrotajām valstīm un satelītiem. Tam par iemeslu bija šīs valsts totalitārais režīms.

## Skatīt arī

* Antisovetisms
* Dekomunizācija
Stundezers

**Stundezers** ir ūdenstilpe Talsu novada Ģibuļu pagasta vidusdaļā, Irbes sateces baseinā. Ezera krasti lēzeni, sakarā ar meliorācijas dēļ padziļināto iztekošo Ķīļvalku ezera līmenis krities, atsedzot krastus par 10-15 m. Ietek 3 grāvji. Mīt līdaka, līnis, plaudis, zutis, asaris. Ezers aizaugošs. Makrofīti: biezas niedres, meldri, kosas, grīšļu audzes, elši, ūdensrozes, glīvenes, elodejas, vilkvālītes. Atpūtas iespējas (peldvietas) uz privātas zemes austrumu un ziemeļaustrumu krastos.

## Atsauces
Otrais karagājiens uz Ugauniju (1209)

**Otrais karagājiens uz Ugauniju** notika 1209./1210. gada ziemā pēc iepriekšējā pamiera līguma izbeigšanās. Pēc Zobenbrāļu ordeņa Cēsu pils pārvaldnieka Bertolda aicinājuma viņa sabiedrotie Sotekles Rūsiņš un Autines leti kopā ar Bertoldam pakļautajiem vendu karavīriem devās uz Ugauniju, kur izpostīja ugauņu ciemus un sagrāba daudz kara laupījuma un gūstekņu.

Pēc Turaidas līvu pieprasījuma bīskaps Alberts nosūtīja priesteri Alebrandu uz Ugauniju vest miera sarunas, bet priesteris sāka sprediķot kristīgo mācību un ugauņi viņu padzina. Tomēr ugauņu sūtņi ieradās uz miera sarunām Turaidā, kur noslēdza miera līgumu starp ugauņiem un bīskapam pakļautajiem līviem un letiem. Zobenbrāļu ordeņa sabiedrotie leti atteicās slēgt miera līgumu un gatavojās nākamajam karagājienam 

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Atsauces
Gulbju ezers (Talsu novads)

**Gulbju ezers**, arī **Gulbītis**, ir ūdenstilpe Talsu novada Ģibuļu pagasta austrumos, Irbes sateces baseinā. Krasti zemi, vietām stāvi. Ir peldvietas. Ezerā mīt karpa, līnis, līdaka, rauda, asaris, karūsa. Zvejas tiesības pieder valstij, iespējama licencēta makšķerēšana. Ezera dibens smilšains. Makrofīti: niedres, grīšļi, vilkvālītes, purva cūkauši, hāras, elši, doņi, kosas u.c. Ezera izteka uz Sudmaliņupi (Briežupīti) un tālāk uz Kāņupi un Usmas ezeru regulēta ar ūdens līmeņa regulatoru.

## Atsauces
Trešais karagājiens uz Ugauniju un Cēsu aplenkums (1210)

**Trešais karagājiens uz Ugauniju** notika 1210. gadā pēc Zobenbrāļu ordeņa Cēsu pils pārvaldnieka Bertolda aicinājuma. Tajā piedalījās arī bīskapam Albertam padotie krustneši un daudzi viņu sabiedrotie līvi un leti. 
Viņi ieņēma ugauņu galveno pili Otepē, izlaupīja un pielika tai uguni.

Igauņi rīkoja atbildes karagājienu uz Cēsīm un trīs dienas aplenca to, izmantojot palīgierīces un uguns sārtus. Uzzinājuši par liela krustnešu un Turaidas līvu un letu karaspēka tuvošanos Kaupo vadībā, viņi pārtrauca Cēsu aplenkumu un atkāpās.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
* Kauja pie Imeras

## Atsauces
Cēsu Bertolds

**Cēsu Bertolds** (latīņu tekstā: *Bertholdus de Wenden*) bija viens no pirmajiem Zobenbrāļu ordeņa brāļiem un pēc Vikberta sodīšanas Cēsu pils pārvaldnieks (1208-1217). 1208. gadā viņš noslēdza militāru savienību ar Tālavas un Autines letu vecākajiem. Organizējis vairākus Livonijas krusta karu karagājienus pret igauņiem. Kritis kaujā pret Novgorodas krievu karaspēku 1217. gada kaujā pie Otepē pilskalna.

## Dzīvesgājums

Bertolda izcelsme nav zināma, bet tiek uzskatīts, ka viņš cēlies no dižciltīgās Birenes (*Büren*) dzimtas Zēstes-Kaseles apkārtnē Vestfālenē (Benninghoven, 1965). Pirmo reizi viņš pieminēts sakarā ar nocietinātu dzirnavu (Bertolda dzirnavu) uzcelšanu pie Rīgas. Bertolds ar citiem ordeņa bruņiniekiem vēlāk apmetās vendu pilskalnā Cēsīs, kur uzcēla jauno mūra pili, ko Novgorodas hronikā 1218. gadā dēvēja viņa vārdā par *Pertujevu*.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
* Cēsu komturi

## Atsauces
Britu Kolumbija

**Britu Kolumbija** (, ; ) ir province Kanādas dienvidrietumos, Klusā okeāna krastos. Tās administratīvais centrs ir Viktorija, bet lielākā pilsēta — Vankūvera. Provincē 2021. gadā dzīvoja 5,087 miljoni iedzīvotāju. Tās platība ir  km2, no tiem 12,5% ir aizsargājamās teritorijas.

Britu Kolumbiju rietumos apskalo Klusais okeāns. Ziemeļrietumos un daļēji rietumos robežojas ar Amerikas Savienoto Valstu štatu Aļasku, ziemeļos — ar Kanādas provinci Jukonu un Ziemeļrietumu Teritorijām, austrumos — ar Albertas provinci, bet dienvidos — ar Amerikas Savienoto Valstu štatiem Vašingtonu, Aidaho un Montānu.

Britu Kolumbijā dzīvo daudzas etniskās grupas. Turpmākajā uzskaitījumā ir procentuālais sastāvs pēc 2006. gada tautas skaitīšanas datiem, kad cilvēki paši sevi identificēja kā kādas konkrētas etniskās grupas pārstāvi. Pēc šiem datiem Britu Kolumbijā no kopējā iedzīvotāju skaita dzīvoja 29,6% angļi, 20,3% skoti, 17,7% kanādieši, 15,2% īri, 13,8% vācieši un 10,6% ķīnieši. Šajā pašā tautas skaitīšanas reizē angļu valodu kā dzimto valodu norādīja 71,5% iedzīvotāju.

Lielākās metropoles pilsētas pēc iedzīvotāju skaita 2011. gadā bija Vankūvera (2,31 miljons iedzīvotāju), Viktorija (345 tūkstoši), Kelouna (180 tūkstoši), Ebotsforda (170 tūkstoši) un Kamlūpsa (99 tūkstoši). Savukārt, neņemot vērā piepilsētas, lielākās pilsētas ir Vankūvera (604 tūkstoši), Sari (468 tūkstoši, Vankūveras piepilsēta), Bērnabija (223 tūkstoši, Vankūveras piepilsēta), Ričmonda (190 tūkstoši, Vankūveras piepilsēta) un Ebotsforda (133 tūkstoši iedzīvotāju).

## Vēsture

Britu Kolumbijas teritorijā tūkstošiem gadu pirms eiropiešu ierašanās dzīvoja dažādas pamatiedzīvotāju tautas. Šīs tautas izveidoja sarežģītas sabiedrības ar attīstītu tirdzniecības, politisko un kultūras struktūru. Arheoloģiskie pierādījumi liecina par vairāk nekā 10 000 gadu ilgu cilvēku apdzīvotību piekrastē.

Pirmie zināmie eiropieši reģionā ieradās 18. gadsimta beigās. Džeimsa Kuka ekspedīcija 1778. gadā un Džordža Vankūvera kartēšanas darbi bija būtiski reģiona izpētē. 19. gadsimta sākumā teritorijā ieradās kažokzvēru tirgotāji, īpaši no Hudzona līča kompānijas.

1849. gadā tika izveidota Vankūveras salas kolonija, un 1858. gadā – Britu Kolumbijas kolonija – kā atbilde uz zelta drudzi, kas piesaistīja tūkstošiem kolonistu, īpaši no ASV. Pēc zelta drudža norimšanas reģiona attīstību noteica dzelzceļa izbūve un tirdzniecība.

1871. gada 20. jūlijā Britu Kolumbija kļuva par Kanādas konfederācijas sestā provinci, ar nosacījumu, ka tiks izbūvēts Kanādas Klusā okeāna dzelzceļš, kas savienos to ar pārējo valsti.

20. un 21. gadsimtā Britu Kolumbija piedzīvoja strauju urbanizāciju, īpaši Vankūvera apkārtnē, un kļuva par vienu no daudzveidīgākajām un ekonomiski dinamiskākajām provincēm Kanādā. Vienlaikus pieauga arī pamatiedzīvotāju tiesību atzīšana, tostarp *Nisga'a* līgums 2000. gadā – pirmais mūsdienu līgums starp pamatiedzīvotāju nāciju un federālo valdību Britu Kolumbijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jaunskotija

**Jaunskotija** (, ) ir viena no Kanādas desmit provincēm, kas atrodas Kanādas austrumu daļā. Tā ir viena no trim tā saucamajām Piejūras provincēm. Aizņem Jaunskotijas pussalu un Keipbretonas salu Atlantijas okeānā. Jaunskotijas galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Helifeksa. 

Pēc 2021. gada provizoriskajiem datiem Jaunskotijā dzīvo 969 383 iedzīvotāju un tā aizņem  lielu platību. Tā ir otrā mazākā Kanādas province pēc teritoriālās platības un septītā lielākā province pēc iedzīvotāju skaita.

## Vēsture
Pirms eiropiešu ierašanās Jaunskotijas teritorijā dzīvoja mikmaki (*Mi'kmaq*) — Amerikas pamatiedzīvotāji, kuru kultūra un valoda saglabājušās līdz mūsdienām. Viņi dzīvoja zvejojot, medījot un tirgojoties ar kaimiņu ciltīm gar Atlantijas piekrasti.

1604. gadā franču pētnieki Pjērs di Mon un Samjuels de Šamplēns nodibināja pirmo Eiropas apmetni Portrojālā (Port Royal). Tā kļuva par franču kolonijas Akādijas centru.

17. un 18. gadsimtā Jaunskotija vairākkārt mainīja piederību starp Franciju un Lielbritāniju, kļūstot par vienu no galvenajām konkurences vietām Atlantijas piekrastē.

1713. gadā, saskaņā ar Utrehtas miera līgumu, Jaunskotija nonāca Lielbritānijas kontrolē. 1749. gadā tika dibināta Halifaksa — militāra un jūras bāze, kas kļuva par provinces galvaspilsētu.

Britu kolonisti izspieda daļu franču iedzīvotāju — akadiešus (*Acadians*) — no šīs teritorijas. Daudzi no viņiem tika deportēti vai pārcēlās uz Luiziānu, kur viņu pēcteči pazīstami kā *kadzjuni*.

19. gadsimta vidū Jaunskotija bija ekonomiski attīstīta province ar aktīvu kuģniecību, zvejniecību un koksnes eksportu. Tā bija viena no četrām provincēm, kas 1867. gada 1. jūlijā apvienojās Kanādas konfederācijā, kļūstot par tās dibinātājvalsti. Lai gan sākotnēji daļa iedzīvotāju iebilda pret apvienošanos, vēlāk Jaunskotija kļuva par nozīmīgu Kanādas Atlantijas reģiona centru, īpaši jūrniecības, izglītības un rūpniecības jomā.

Mūsdienās Jaunskotija ir viena no Kanādas Atlantijas provincēm, ar galvaspilsētu Halifaksā. Tās ekonomika balstās uz kuģu būvi, zvejniecību, tūrisma nozari un augstākās izglītības iestādēm. Provincē tiek kopta bagātīga kultūras mantojuma dažādība — akadiešu, skotu, mikmaku un britu tradīcijas.

## Ārējās saites
Pirmais karagājiens uz Sontaganu (1211)

**Pirmais karagājiens uz Sontaganu** notika 1210./1211. gada ziemā pēc Rīgas krustnešu aicinājuma. Tajā piedalījās viņu sabiedrotie Gaujas un Daugavas līvi un leti, ko vadīja Rūsiņš, Kaupo, Ninnus un Dabrelis, kā arī Pleskavas krievi. Karagājiens notika caur bīskapam pakļauto Metsepoles novadu gar jūru uz tam kaimiņos esošo Sontaganas novadu. 

Krusta karotāji četrās dienās ieņēma Mālinnas pili un vēl trīs citas pilis, izlaupīja Sontaganu un tās kaimiņu novadus. Atbildes karagājienā igauņi iebruka Mestepolē, bet bez kaujas atkāpās pārspēka priekšā . 

## Skatīt arī

* Livonijas krusta kari

## Atsauces
Saskačevana

**Saskačevana** () ir viena no Kanādas desmit provincēm. Province atrodas Kanādas dienvidcentrālajā daļā, bez izejas pie jūras vai okeāna. Province dienvidos robežojas ar ASV Montānas un Ziemeļdakotas štatiem, rietumos ar Albertu, ziemeļos ar Ziemeļrietumu Teritorijām, bet austrumos ar Manitobu.

Provinces kopējā platība ir 651 900 km², pēc 2016. gada provizoriskajiem datiem provincē dzīvo 1 142 570 iedzīvotāji. Tā ir piektā lielākā Kanādas province pēc platības un un sestā lielākā pēc iedzīvotāju skaita. Provinces administratīvais centrs ir Ridžaina, bet lielākā pilsēta ir Saskatūna.

## Ekonomika
Saskačevana tiek uzskatīta par vienu no Kanādas "maizes groziem", jo tā ir lielākā kviešu un rapša ražotāja valstī. Turklāt province ražo citus graudaugus, pākšaugus (piemēram, lēcas un zirņus) un lopbarības kultūras. Province ir pasaules lielākā kālija ražotāja, kas ir svarīga mēslošanas līdzekļu sastāvdaļa. Tāpat province ir nozīmīga urāna ražotāja, kas tiek izmantots kodolenerģijā. Kalnrūpniecība ir viens no lielākajiem ienākumu avotiem provincē.

Saskačevanā ražo naftu un dabasgāzi.

## Ārējās saites
Ņūbransvika

**Ņūbransvika** (; , IPA: ) ir viena no Kanādas desmit provincēm. Province atrodas valsts austrumu daļā pie Atlantijas okeāna, tā ir viena no trim tā saucamajām Piejūras provincēm. Ziemeļrietumos province robežojas ar Kvebeku, dienvidaustrumos ar Jaunskotiju, bet dienvidrietumos ar ASV Meinas štatu. 

Provinces kopējā platība ir 72 908 km2, pēc 2016. gada provizoriskajiem datiem Ņūbransvikā dzīvo 755 868 iedzīvotāji. Tā ir septītā lielākā province pēc iedzīvotāju skaita un platības. Ņūbransvikas galvaspilsēta ir Fredriktona, bet lielākā pilsēta ir Monktona. 

Tā ir vienīgā divvalodīgā Kanādas province, kurā kā oficiāla valoda tiek lietota gan angļu, gan franču valoda.

## Vēsture
**Jaunās [[Braunšveiga]]s** provinci izveidoja pēc ASV Neatkarības kara 1784. gadā Akadijas teritorijā, lai izmetinātu tūkstošiem bēgļu, kas bija izvēlējušies palikt uzticami britu monarhijai un tās valdībai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Prinča Edvarda sala (Kanāda)

**Prinča Edvarda sala** (, ) ir viena no Kanādas desmit provincēm. Province atrodas Kanādas austrumos un tā ir viena no trim tā saucamajām Piejūras provincēm.

Prinča Edvarda salas arhipelāgs sastāv no vienas lielās salas un 231 mazākas salas. Provinces kopējā platība ir 5 660 km², pēc 2021. gada provizoriskajiem datiem provincē dzīvo 154 331 iedzīvotājs. Tā ir mazākā Kanādas province gan pēc iedzīvotāju skaita, gan pēc platības. Prinča Edvarda salas galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Šarlotauna.

1873. gadā tā kļuva par Kanādas septīto provinci. Sala nosaukta par godu Princim Edvardam, Kentas un Strethernas hercogam. Viņš bija karaļa Džordža III ceturtais dēls un Karalienes Viktorijas tēvs.

## Ārējās saites
Sontagana

thumb|250 px|Senās Igaunijas zemes 13. gadsimtā. Sontagana atradās Lēnes zemes dienvidos (kartē - ''Läänemaa'').
[thumb|250px|Senās Igauņu zemes karte Latviešu Indriķa laikā ([Matīss Siliņš, 1890).]]
**Sontagana** (, no soo - “purvs” un tagana - “aiz”) bija sens igauņu novads tagadējā Pērnavas apriņķī, uz rietumiem un ziemeļrietumiem no Pērnavas, kas pirmo reizi 1210. gadā pieminēts Indriķa hronikas aprakstīto Livonijas krusta karagājienu sakarā.

## Galvenais pilskalns
Galvenais pilskalns Mālinna (Maalinn) atradās ap 40 km uz ziemeļrietumiem no Pērnavas pie Mihkli, tagadējā Kongas pagastā. Pilskalnam ir 3000 m2 liels plakums, kur no 1965.gada līdz 1971.gadam veiktajos izrakumos (Tenisons, 1972) arheoloģiski izpētīts no akmeņiem krautais aizsargvalnis, koka tornis, dzīvojamās un saimniecības ēkas.

## Skatīt arī
* Pirmais karagājiens uz Sontaganu (1211)
* Otrais karagājiens uz Sontaganu un Sāmsalu (1216)
Pirmais karagājiens uz Sakalu un Vīlandes aplenkums (1211)

**Pirmais karagājiens uz Sakalu un Vīlandes aplenkums** notika 1211. gada martā pēc Rīgas krustnešu aicinājuma. Tajā piedalījās Zobenbrāļu ordenis un viņu sabiedrotie līvi un leti, ko vadīja Cēsu Bertolds, Rūsiņš un Kaupo.
Krusta karotāji ar kaujas iekārtām aplenca un sešās dienās ieņēma Sakalas galveno Vīlandes pili un piespieda sakaliešus pieņemt kristīgo ticību. Atbildes karagājienā sakalieši iebruka Imeras zemē un nodedzināja Latviešu Indriķa baznīcu Rubenē.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Atsauce
Ciems (administratīva vienība)

**Ciems**, oficiāli **ciema padome**, bija 2. pakāpes administratīvi teritoriālā iedalījuma vienība Latvijā laika posmā no 1945. līdz 1991. gadam. Analoģiskas administratīvas struktūras () pastāvēja citās PSRS republikās, bet dažviet ar šādu nosaukumu tās pastāv joprojām.

Ciemu padomes kā Padomju varas pirmā līmeņa struktūras tika iedibinātas KPFSR 1918. gada konstitūcijā. Latvijā ciemu padomes tika izveidotas 1945. gadā kā no pagastiem neatkarīgas Komunistiskās partijas pirmorganizāciju šūniņas. Parasti vienā pagastā izveidoja vairākas ciemu padomes. Pēc apriņķu un pagastu likvidācijas 1949. gadā ciemu padomes pārņēma zemākā līmeņa administratīvās funkcijas laukos. Ciemu padomes tika apvienotas, par pamatu ņemot veidojošos kolhozu sistēmu, tādēļ lielākajā daļā gadījumu to teritoriju robežas nesakrita ar vecajām pagastu robežām. No 1984. gada ciemu padomes latviski oficiāli tika pārdēvētas par ciemiem. 1990. gada 5. martā, līdz ar Latvijas PSR Augstākā Padomes lēmuma "Par tautas pašvaldības sistēmas izveidošanu" stāšanās spēkā, visi ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.

## Avoti
* Latvijas ciemi. Latvijas ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Rīga 2007 

## Atsauces
Manitoba

**Manitoba** (, ) ir Kanādas province valsts vidusdaļā. Tās administratīvais centrs un vislielākā pilsēta ir Vinipega. Manitobā 2021. gadā dzīvoja 1,342,153 miljoni iedzīvotāju. Tās platība ir  km2. Provinces devīze ir "Draudzīgā Manitoba" (*Friendly Manitoba*). Ziemeļos Manitoba robežojas ar Nunavutu, austrumos ar Ontārio, rietumos ar Saskačevanu, bet dienvidos ar Amerikas Savienoto Valstu štatiem Minesotu un Ziemeļdakotu. Ziemeļrietumos provinci apskalo Hudzona līcis.

## Iedzīvotāji
Vairāk nekā 90% no Manitobas iedzīvotājiem dzīvo provinces dienvidos, kur atrodas arī vairums lielo pilsētu. 2011. gadā lielākās pilsētas provincē bija Vinipega (660 tūkstoši iedzīvotāju), Brendona (46 tūkstoši), Šteinbaha (14 tūkstoši), Portidžlaprērī (13 tūkstoši) un Tompsona (13 tūkstoši). Tompsona ir lielākā pilsēta Manitobas ziemeļu teritorijā, kas pēc platības ir aptuveni 70% no provinces.

Manitobā dzīvo daudzas etniskās grupas. Turpmākajā uzskaitījumā ir procentuālais sastāvs pēc 2006. gada tautas skaitīšanas datiem, kad cilvēki paši sevi identificēja kā kādas konkrētas etniskās grupas pārstāvi. Pēc šiem datiem Manitobā no kopējā iedzīvotāju skaita dzīvoja 22,9% angļi, 19,1% vācieši, 18,5% skoti, 14,7% ukraiņi, 13,4% īri un 10,6% Amerikas pamatiedzīvotāji. Aptuveni viena piektdaļa no iedzīvotājiem vienlaicīgi norādīja, ka viņi ir kanādieši.

## Ģeogrāfija
Manitobā atrodas trīs lieli ezeri — Vinipegs (12. lielākais pasaulē), Vinipegosiss un Manitobas ezers, kā arī daudzi mazāki ezeri. Pēc Kepena klimata klasifikācijas Manitobas dienvidos valda izteikts kontinentāls klimats, bet ziemeļu daļā — subarktiskais klimats.

## Sports
Manitobā savas mājas atraduši četri profesionālie sporta klubi — Vinipegas "Jets" (NHL), Vinipegas "Blue Bombers" (Kanādiešu futbola līga), Manitobas "Moose" (AHL) un Vinipegas "Goldeyes" (Amerikas neatkarīgā profesionālā beisbola asociācija).

## Atsauces

## Ārējās saites
Ciems

[thumb|250px|[Hollokē ciems Ungārijā]]
[thumb|249x249px|Attāls ciemats [Benina|Beninā]]
**Ciems** jeb **ciemats** ir pastāvīgi apdzīvota vieta ar koncentrētu apbūvi, kas lielāka par viensētu, bet mazāka par pilsētu. Lai arī pārsvarā ar šo terminu tiek apzīmētas lauku apdzīvotās vietas, daudzos gadījumos šajā kategorijā tiek iekļautas arī piepilsētas un pilsētu dzīvojamie rajoni.

## Raksturojums

Ar jēdzienu "ciems" visbiežāk ir saprotama relatīvi neliela un pastāvīgi apdzīvota vieta lauku apvidū ārpus pilsētas robežām, kur iedzīvotāju skaits nav lielāks par 2500 iemītniekiem (lai gan ne vienmēr un ne visur tiek ievērots šāds apzīmējums).

Liela daļa ciemu ir strukturēti ap kādu centrālo objektu — baznīcu, tirgus laukumu vai cita veida nozīmīgu sabiedrisko būvi. Plaši izplatīti arī lineāri ciemati, kas stiepjas garumā gar jūras vai upes piekrasti (zvejnieku ciemati), kā arī transporta tīklu (lielceļu vai dzelzceļu).

Vēsturiski ciemi bieži veidojušies un nodarbojās ar kādu specifisku nozari, ko galvenokārt noteica to apkārtējā ģeogrāfija — lauksaimniecību, zvejniecību piekrastē vai kalnrūpniecību kalnu reģionā. Daudziem ciematiem bija iespēja attīstīties arī par nozīmīgiem tirdzniecības punktiem savā apkārtnē.

## Vēsture

Pirmie pastāvīgie ciemati parādījās jau aizvēsturē, kad neolītiskās revolūcijas laikā ap 9000. gadu p.m.ē. cilvēki Tuvajos Austrumos pakāpeniski iemācījās apgūt zemkopību un lopkopību un tādējādi ilgstoši vai pastāvīgi apmetās uz dzīvi vienā vietā. Pāreja no klejotāju jeb mednieku-vācēju sabiedrības uz lauksaimniecību pieprasīja izveidot pastāvīgas un koncentrētas apdzīvotas vietas, kas tādējādi ļāva parocīgāk apstrādāt apkārtējo zemi, kā arī deva labāku aizsardzību no plēsīgiem dzīvniekiem, cilvēkiem, lietus un aukstuma.

Arheoloģiskie pētījumi norāda, ka ap 8500. gadu p.m.ē. Tuvajos Austrumos bija novērojami jau neskaitāmi ciemati, to skaitā, piemēram, Jērikas apmetne mūsdienu Palestīnas teritorijā, kuras iedzīvotāji galvenokārt nodarbojās ar dažādu kultūraugu kultivēšanu.

## Ciemi Latvijā

Latvijā saskaņā ar "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu" ciems ir viens no trim apdzīvoto vietu veidiem (līdzās pilsētai un viensētai). Ciema statusu var piešķirt un atcelt attiecīgā pašvaldība (novada dome), pamatojoties uz teritorijas plānojumu, kurā nosaka ciema robežas un pamato ciema izveides nepieciešamību. Ciema statusu var piešķirt tādai teritorijai, kurā ir (vai tiek plānota) koncentrēta apbūve, pastāvīgi dzīvo cilvēki un ir izveidota attiecīga infrastruktūra.

## Skatīt arī

* Latvijas ciemi
* Latvijas lielāko ciemu uzskaitījums
* Pilsētciemats
* Sādža

## Atsauces