open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dņipropetrovskas apgabala okupācija

**Dņipropetrovskas apgabala Krievijas okupācija** () ir Dņipropetrovskas apgabala nelielas dienvidu daļas (Zelenodoļskas un Berezoves apkaimes) okupācija, kurā Krievijas karaspēks pirmo reizi iebruka 2022. gada martā, bet bija spiests atkāpties 11. maijā. Krievijas otrais iebrukums Dņipropetrovskas apgabalā sākās 2025. gada jūlijā.

### 2025. gada kaujas
2025. gada 1. jūlijā Krievijas armija otrā uzbrukuma ɡaitā atkal sasniedza Dņipropetrovskas apgabala dienvidaustrumu robežu. 
Krievijas karaspēks daļēji okupēja Dačnes ciemu, bet 26. augustā ieņēma arī Zaporizkes un Novoheorhijivkas ciemus Dņipropetrovskas, Doneckas un Zaporižjas apgabalu robežu krustpunktā. 
9. oktobrī kļuva zināms, ka Krievijas armija koncentrēja spēkus uzbrukumam pie Dņipropetrovskas apgabala austrumu robežas.

### 2026. gada kaujas
2026. gada janvāra beigās sākās Ukraina armijas pretuzbrukums, prezidents Volodimirs Zelenskis izteicās, ka 2026. gadā Krievijas armijai uzdots pilnībā ieņemt Doneckas un Luhanskas apgabalus, kā arī virzīties Zaporižjas un Dnipro virzienā.
11. martā kļuva zināms, ka pēc vairāku nedēļu ilga pretuzbrukuma Ukrainai bija izdevies atbrīvot vairāk nekā 400 kvadrātkilometru no okupētās Dņipropetrovskas un Zaporižjas apgabalu teritorijas.

## Skatīt arī

* Mikolajivas apgabala okupācija
* Hersonas apgabala okupācija
* Harkivas apgabala okupācija
* Krimas okupācija

## Atsauces
Eizu

**Eizu** () ir lielciems Igaunijas dienvidos, Viljandi apriņķa Mulgi pagastā. Tas atrodas Eizu ezera austrumu krastā, aptuveni 20 kilometrus uz dienvidiem no Viljandi.

## Vēsture
Eizu rakstos pirmoreiz minēta 1551. gadā. Apdzīvotā vieta attīstījusies ap Eizu muižu (*Euseküll*), kas no 1744. gada piederēja fon Siversu dzimtai. Pašreizējā muižas pils celta 18. gadsimta otrajā pusē vēlā baroka un agrīnā klasicisma stilā. 1922. gadā muižā tika dibināta Eizu piena saimniecības skola, kas vēlāk pārtapa par pārtikas rūpniecības tehnikumu un darbojās šeit līdz 2006. gadam.

## Apskates objekti
Eizu muižas komplekss ir viens no iespaidīgākajiem Igaunijā. Īpaši izceļas muižas klēts ar unikālu pusloka kolonādi un kalte. Muižas pils priekšā atrodas terasveida dārzs, kas pāriet plašā angļu stila ainavu parkā ar skulptūrām un retu koku sugām. Netālu atrodas Eizu dabas mācību taka un Vidvas upes ieleja.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mulgi pagasta tīmekļvietne (igauniski)
Miso

**Miso** () ir lielciems Igaunijas dienvidaustrumos, Veru apriņķa Reuges pagastā. Tas atrodas Pulli ezera krastā, pie starptautiskā autoceļa E77 (Rīga–Pleskava).

## Vēsture
Miso rakstos pirmoreiz minēta 1561. gadā. Apdzīvotā vieta vēsturiski attīstījusies ap Miso muižu (*Illingen*). 20. gadsimta gaitā Miso kļuva par nozīmīgu transporta un loģistikas punktu, pateicoties tās atrašanās vietai pie galvenā tranzīta ceļa uz Pleskavu. No 1991. līdz 2017. gadam ciems bija Miso pagasta administratīvais centrs, bet pēc teritoriālās reformas tā tika iekļauta jaunizveidotajā Reuges pagastā.

## Infrastruktūra un daba
Ciemā atrodas pamatskola, bibliotēka, tautas nams un aptieka. Miso apkārtne ir kalnaina un ezeriem bagāta, tā atrodas Hānjas augstienes dienvidu daļā. Netālu esošais Pulli ezers ir iecienīta atpūtas un peldēšanās vieta. Ciemata ekonomiku lielā mērā ietekmē pierobežas tirdzniecība un kokapstrāde.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kūziku

**Kūziku** () ir lielciems Igaunijas vidienē, Raplas apriņķa Raplas pagastā. Tas atrodas Vigalas upes krastā, aptuveni 5 kilometrus uz dienvidrietumiem no Raplas pilsētas.

## Vēsture
Kūziku rakstos pirmoreiz minēta 1467. gadā. Apdzīvotā vieta attīstījusies ap Kūziku muižu (*Saage*). Pašreizējā muižas kungu māja celta 18. gadsimta beigās un 19. gadsimtā pārbūvēta. 1920. gadā muižā tika izveidota valsts lauksaimniecības izmēģinājumu stacija, kas padarīja Kūziku par nozīmīgu agronomijas zinātnes centru Igaunijā.

## Saimniecība un infrastruktūra
Ciemā joprojām darbojas lauksaimniecības pētniecības iestādes. Uz ziemeļiem no ciema atrodas Raplas lidlauks (Kūziku lidlauks), ko izmanto sporta aviācijai un izpletņlēkšanai. Kūziku ir pazīstama kā viena no vietām Igaunijā, kur gaisa temperatūra ziemas naktīs bieži noslīd viszemāk, ko veicina reljefa īpatnības Vigalas upes ielejā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Raplas pagasta tīmekļvietne (igauniski)
Vanaantsla

**Vanaantsla** ( — ‘Vecā Antsla’) ir lielciems Igaunijas dienvidos, Veru apriņķa Antslas pagastā. Tas atrodas Vstsekivi upītes krastos aptuveni 4 kilometrus uz ziemeļiem no Antslas pilsētas.

## Vēsture
Vanaantsla (*Alt-Anzen*) rakstos pirmoreiz minēta 1417. gadā. Apdzīvotā vieta attīstījusies ap Vanaantslas muižu, kas savulaik bija viena no lielākajām un ietekmīgākajām muižām visā reģionā. Pašreizējā muižas pils celta 18. gadsimta otrajā pusē un vēlāk pārbūvēta. No 1920. gadiem līdz pat 2012. gadam muižas kompleksā darbojās lauksaimniecības un profesionālā skola, kas noteica ciemata izaugsmi 20. gadsimtā.

## Apskates objekti
Lielākais dārgums ir Vanaantslas muižas parks (platība ap 13 ha), kurā aug vairāki simti koku sugu un atrodas sarežģīta dīķu kaskāde. Muižas kompleksā saglabājušās vairākas saimniecības ēkas, tostarp klēts un stallis. Netālu atrodas arī vēsturiskais muižas dārznieka namiņš un skulptūru fragmenti.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Antslas pagasta tīmekļvietne (igauniski)
Kamari

**Kamari** () ir lielciems Igaunijas vidienē, Jegevas apriņķa Peltsamā pagastā. Atrodas netālu no Peltsamā upes krasta, aptuveni 5 kilometrus uz dienvidiem no Peltsamā pilsētas.

## Vēsture
Kamari rakstītajos avotos pirmoreiz minēta 1582. gadā. Apdzīvotā vieta vēsturiski attīstījusies ap Kamari muižu. 1950. gados saistībā ar Kamari hidroelektrostacijas būvniecību uz Peltsamā upes tika izveidots mākslīgais Kamari ezers, kas būtiski mainīja ciema ainavu. 2005. gadā Kamari tika atzīta par Igaunijas "Gada ciemu".

## Infrastruktūra un tūrisms
Mūsdienās Kamari ir iecienīta atpūtas vieta. Pie Kamari ezera ir izveidota labiekārtota pludmale un ūdens sporta bāze. Ciemā darbojas bibliotēka un aktīva ciema biedrība, kas rūpējas par vietējo kultūras dzīvi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Peltsamā pagasta tīmekļvietne (igauniski)
Vēpsu

**Vēpsu** () ir lielciems Igaunijas austrumos, Pelvas apriņķa Repinas pagastā. Tas atrodas Vehandu upes kreisajā krastā netālu no tās ietekas Lemmijervā (Peipusa ezera sistēma).

## Vēsture
Vēpsu rakstos pirmoreiz minēta 1428. gadā. Tā vēsturiski attīstījusies kā nozīmīga tirdzniecības vieta un osta, kurā pārkrāva preces (galvenokārt linus un kokmateriālus) transportēšanai pa ezeru uz Pleskavu un Tartu. Līdz 20. gadsimta sākumam apdzīvotā vieta bija sadalīta: upes labajā krastā atradās Pleskavas guberņas Setu zeme, bet kreisajā — Livonijas guberņas Viru zeme. 1920. un 1930. gados Vēpsu bija nozīmīgs amatniecības un zvejniecības centrs ar pilsētas tipa apbūvi, taču lielāko daļu vēsturiskā centra iznīcināja ugunsgrēks 1939. gadā.

## Apskates objekti un infrastruktūra
Ciemā atrodas Svētā Nikolaja pareizticīgo baznīca (celta 1871. gadā) un vēsturiskā ugunsdzēsēju depo ēka. Vēpsu ir saglabājusi savu šarmu kā klusa zvejnieku un vasarnieku apmetne. Šeit darbojas bibliotēka un vietējais kultūras centrs. Pateicoties upes tuvumam, tā ir iecienīta vieta makšķerniekiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Repinas pagasta tīmekļvietne (igauniski)
Sumu apgabala okupācija

**Sumu apgabala Krievijas okupācija** () ir Sumu apgabala daļas okupācija, kurā Krievijas karaspēks pirmo reizi iebruka 2022. gada februārī, bet bija spiests atkāpties aprīlī. Krievijas otrais iebrukums Sumu apgabalā sākās 2025. gada martā.

### 2022. gada kaujas
Krievijas pirmais iebrukums Sumu apgabalā sākās 24. februāra rītā no Krievijas—Ukrainas robežas, tomēr jau 25. februārī Ukrainas Bruņotie spēki spēja dot pretsparu iebrukušajam Krievijas karaspēkam visā frontes garumā. 27. februārī pie Sumu pilsētas sākās kaujas pret iebrucējiem, kas pierima 14. martā.
Ukrainas armija atbrīvoja Trostjanecas pilsētu.
4. aprīlī Ukrainas armijas ģenerālštābs pavēstīja, ka Krievijas armija atkāpusies no Kijivas, Černihivas un Sumu apgabaliem.

### 2024. gada kaujas
2024. gada 6. augusta naktī Ukrainas karavīri no Sumu apgabala iebruka Kurskas apgabalā, Sudžas rajonā ieņemot Nikolajevas-Darjinas, Sverdļikovas un Darjinas ciemus vairāk nekā 4 km attālumā no robežas. Ukrainā izsludināja iedzīvotāju evakuāciju no 23 apdzīvotām vietām Sumu apgabalā.
Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis paziņoja, Ukrainas militārā operācija Kurskas apgabalā bija preventīva, lai apturētu Krievijas plānus okupēt Sumus un Harkivu. Analītiķi ziņoja, ka Krievija uz Kurskas apgabalu pārvietojusi karaspēka vienības no Harkivas un Zaporižjas apgabala okupētajām daļām, kā arī no Doneckas apgabala Siverskas un Časivjaras apkārtnes.

### 2025. gada kaujas
Līdz aprīļa sākumam Krievijai izdevās izspiest Ukrainas armiju no Kurskas apgabala un tā mēģina nostiprināties Ukrainas Sumu apgabalā. Volodimirs Zelenskis brīdināja, ka Krievija gatavo plaša apmēra uzbrukuma operāciju Sumu, Harkivas un Zaporižjas apgabalos.

27. maijā kļuva zināms, ka Krievijas armija bija okupējusi četrus ciemus Sumu apgabalā.
26. jūnijā Ukrainas armijas virspavēlnieks Oleksandrs Sirskis apgalvoja, ka Krievija ofensīva Sumu apgabalā ir apturēta. Ukrainas operācijas Kurskas apgabala Gluškovas rajonā piespieda pārvietot elites vienības, tostarp gaisa desanta spēkus un jūras kājnieku brigādes, uz aizsardzības pozīcijām, graujot Krievijas ofensīvas spējas Sumu apgabalā. Krievijas karaspēks aptuveni 50 000 karavīru sastāvā Sumu apgabalā maijā bija okupējis aptuveni 449 kvadrātkilometrus Ukrainas teritorijas. 

## Skatīt arī
* Dņipropetrovskas apgabala okupācija
* Mikolajivas apgabala okupācija
* Hersonas apgabala okupācija
* Harkivas apgabala okupācija
* Krimas okupācija

## Atsauces
Kazepē

**Kazepē** () ir lielciems Igaunijas austrumos, Tartu apriņķa Peipsiēres pagastā. Tas atrodas Peipusa ezera rietumu krastā un ir viena no tradicionālajām vecticībnieku apmetnēm.

## Vēsture
Kazepē rakstos pirmoreiz minēta 1582. gadā. Līdzīgi kā kaimiņu ciemos, arī šeit 18. gadsimtā apmetās vecticībnieki, kas meklēja patvērumu no reliģiskajām vajāšanām Krievijā. Ciems vēsturiski ir bijis pazīstams ar dārzeņu (īpaši sīpolu) audzēšanu un zvejniecību.

## Kultūra un apskates objekti
Ciemā atrodas Kazepē vecticībnieku lūgšanu nams, kas celts 20. gadsimta sākumā. Šeit darbojas arī "Patvāru nams" un izstāžu zāle, kas veltīta Peipusa ezera dzīvajai dabai. Kazepē ir nozīmīgs punkts tūrisma maršrutā "Sīpolu ceļš", piedāvājot apmeklētājiem iepazīt lokālās kulinārijas tradīcijas un unikālo arhitektūru.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Peipsiēres pagasta tīmekļvietne (igauniski)
Varnja

**Varnja** () ir lielciems Igaunijas austrumos, Tartu apriņķa Peipsiēres pagastā. Tas atrodas Peipusa ezera rietumu krastā un ir viena no vēsturiskajām vecticībnieku apmetnēm.

## Vēsture
Varnja rakstos pirmoreiz minēta 1582. gadā kā *Wernia*. Līdzīgi kā kaimiņos esošās Kolkja un Kazepē, Varnja piedzīvoja strauju izaugsmi 18. gadsimtā, kad šeit no Krievijas ieradās vecticībnieki. Ciemats vēsturiski bijis cieši saistīts ar zvejniecību un specifisku dārzkopību (sīpolu, ķiploku un cigoriņu audzēšanu). Mūsdienās Varnja ir saglabājusi savu unikālo ielas ciema struktūru, kur mājas rindojas gar vienu galveno ceļu, kas stiepjas paralēli ezera krastam.

## Kultūra un tūrisms
Ciemā atrodas Varnjas vecticībnieku lūgšanu nams, kas celts 1903. gadā. Varnjā darbojas arī "Dzīvās vēstures muzejs" un vairākas mākslas galerijas, kas ierīkotas vēsturiskajās zvejnieku mājās. Ciemats ir populārs tūrisma galamērķis, īpaši ziemā, kad Peipusa ezers kļūst par vietu zemledus makšķerēšanai, un vasarā, kad norisinās dažādi "Sīpolu ceļa" pasākumi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Peipusaere pagasta tīmekļvietne (igauniski)
Erra

**Erra** () ir lielciems Igaunijas ziemeļaustrumos, Austrumviru apriņķa Liganuzes pagastā. Tas atrodas netālu no Kivieli pilsētas un dzelzceļa līnijas Tallina—Narva.

## Vēsture
Erra vēstures avotos pirmoreiz minēta 1241. gadā Dānijas zemes grāmatā. Viduslaikos šeit izveidojās Erras muiža (*Erras*), kuras pašreizējā kungu māja celta 1830. gados. 20. gadsimta sākumā apdzīvotā vieta piedzīvoja izaugsmi līdz ar degslānekļa ieguves attīstību reģionā.

## Infrastruktūra un ģeogrāfija
Ciemā atrodas kultūras nams, bibliotēka un vairāki nelieli rūpniecības uzņēmumi. Cauri Errai tek Erras upe, kas ciema teritorijā ir daļēji novadīta kanālos. Erras muižas komplekss ar tā palīgēkām un parku ir nozīmīgs vietējās arhitektūras piemineklis.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Liganuzes pagasta tīmekļvietne (igauniski)
Meža tītars

**Meža tītars** jeb **savvaļas tītars** (*Meleagris gallopavo*) ir liels vistveidīgo kārtas (*Galliformes*) putns no fazānu dzimtas (*Phasianidae*). Tā ir viena no divām mūsdienās dzīvajām tītaru ģints sugām un viena no raksturīgākajām Ziemeļamerikas zemsedzē dzīvojošo putnu sugām. Meža tītari ir lieli, masīvi putni ar garām kājām, garu kaklu, nelielu galvu un platu vēdekļveida asti. Sugai raksturīgs izteikts dzimumdimorfisms, tas ir, tēviņi ir lielāki un tiem ir tumšs, metāliski zaigojošs apspalvojums, krāsaina, kaila galvas un kakla āda ar ādas izaugumiem, kā arī raksturīgs krūšu spalvu pušķis, savukārt mātītes parasti ir mazākas un ar blāvāku apspalvojumu.

Meža tītara dabiskā izplatība ir Ziemeļamerika, galvenokārt Amerikas Savienotās Valstis, Kanādas dienvidu daļa un Meksikas ziemeļi. Suga apdzīvo mežus, mežmalas un mozaīkveida ainavas ar atklātām barošanās vietām. Putni lielāko daļu laika pavada uz zemes, kur barojas ar sēklām, augiem un bezmugurkaulniekiem, bet nakšņo kokos. Daudzviet meža tītars ir arī atkārtoti ieviests vai introducēts ārpus sava sākotnējā izplatības areāla.

## Ārējās saites
Lātre

**Lātre** () ir lielciems Igaunijas dienvidos, Valgas apriņķa Valgas pagastā. Tas atrodas Lātres upes krastos, aptuveni 15 kilometrus uz ziemeļaustrumiem no Valgas pilsētas.

## Vēsture
Lātre rakstos pirmoreiz minēta 1555. gadā. Apdzīvotā vieta vēsturiski attīstījusies ap Lātres muižu (*Völck*, *Fölk*). 19. gadsimtā ciems kļuva par nozīmīgu vietējo centru pēc tam, kad šeit tika uzcelta luterāņu baznīca un vēlāk arī pareizticīgo baznīca (1866–1869). No 1992. līdz 2017. gadam Lātre bija Tellistes pagasta administratīvais centrs.

## Sabiedriskā dzīve
Ciemā atrodas bērnudārzs, bibliotēka un sociālais centrs. Lātre ir pazīstama ar savu pareizticīgo baznīcu, kas veltīta Svētajam Garam un ir arhitektūras piemineklis.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Valgas pagasta tīmekļvietne (igauniski)
Kurekila

**Kurekila** () ir lielciems Igaunijas dienvidos, Tartu apriņķa Elvas pagastā. Tas atrodas pagasta rietumu daļā, netālu no Vertsjerva ezera austrumu krasta.

## Vēsture
Vēsturiski apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušo Kurekilas valsts muižu. 20. gadsimta otrajā pusē Kurekila bija nozīmīgs vietējās lauksaimniecības un padomju saimniecības centrs, kas veicināja tās izaugsmi par lielciemu. Līdz 2017. gadam Kurekila bija Rannu pagasta administratīvais centrs, taču pēc teritoriālās reformas pagasts tika iekļauts jaunizveidotajā Elvas pagastā.

## Ģeogrāfija
Lielciems atrodas līdzenā apvidū, ko ieskauj lauksaimniecības zemes un purvi (tostarp Kurekilas purvs). Caur apdzīvoto vietu iet autoceļš, kas savieno Rannu un Sangli. Ciematā atrodas vairākas daudzdzīvokļu mājas, kas saglabājušās no padomju laika intensīvās apbūves perioda.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Elvas pagasta tīmekļvietne (igauniski)
Vāveres ezers (dabas liegums)

**Vāveres ezers** ir 210,8 ha plašs dabas liegums Bauskas novada Valles pagastā. Lieguma centrā atrodas Vāveres ezers.

Liegums izveidots 1977. gadā. Iekļauts *[[Natura 2000]]* — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā.

## Atsauces
Bulbuļu dzimta

**Bulbuļu dzimta** (*Pycnonotidae*) ir zvirbuļveidīgo kārtas (*Passeriformes*) putnu dzimta, kurā ietilpst vidēja izmēra dziedātājputni. Bulbuļi ir nelieli līdz vidēji lieli putni, kuru ķermeņa garums parasti ir aptuveni 14–28 cm. Tiem raksturīga aktīva uzvedība un skanīga balss. Lielākajai daļai sugu apspalvojums ir samērā neuzkrītošs, taču dažām sugām sastopami kontrastaini krāsu laukumi vai cekuls. Šie putni bieži apdzīvo mežus, krūmājus, dārzus un dažādas kultūrainavas.

Bulbuļu dzimtas pārstāvji ir izplatīti galvenokārt Āfrikā un Āzijā, ar īpaši lielu sugu daudzveidību Subsahāras Āfrikā un Dienvidaustrumāzijā. Atsevišķas sugas sastopamas arī Tuvajos Austrumos, Austrumāzijā un Indijas okeāna salās. Mūsdienu klasifikācijā dzimtā ietilpst 161 suga 28 ģintīs.

## Sistemātika
Bulbuļu dzimtā ir 28 ģintis. Tās ir šādas:

* 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** *[[Bleda (ģints)|Bleda]]*
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** *[[Iole (ģints)|Iole]]*
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 

## Ārējās saites
Fanfaras

thumb|Fanfaras trompetistu izpildījumā.
**Fanfaras** (no ) ir muzikāla tēma, ko izpilda pūšaminstrumenti klasiskajā mūzikā, bieži kā ievadu maršam vai citam skaņdarbam. Tās izcelsme meklējama kara vai medību signālos, ko izmantoja arī svinīgās ceremonijās.
Tušs

**Tušs** (no  — "sitiens") ir  muzikāls signāls, ko izpilda pūšaminstrumenti, piemēram, cirka trika beiɡās. Tas dod skatītājiem signālu aplaudēt un mudina māksliniekiem paklanīties.
Fatih Karagümrük S.K.

***Fatih Karagümrük Spor Kulübü*** ir profesionāls Turcijas futbola klubs no Stambulas, kas piedalās valsts augstākajā līgā jeb Superlīgā. Klubs savas mājas spēles aizvada Ataturka Olimpiskajā stadionā, kurā ir 77 563 skatītāju vietas.

Klubs tika dibināts 1926. gadā.

## Ārējās saites

*
Kocaelispor

***Kocaelispor*** ir profesionāls Turcijas futbola klubs no Izmitas, kas piedalās valsts augstākajā līgā jeb Superlīgā. Klubs savas mājas spēles aizvada *[[Kocaeli Stadium]]* stadionā, kurā ir 34 829 skatītāju vietas.

Klubs tika dibināts 1966. gadā. Tā augstākais panākums ir izcīnīti Turcijas kausi 1997. un 2002. gadā.

## Ārējās saites

*
Samsunspor

***Samsunspor Kulübü*** ir profesionāls Turcijas futbola klubs no Samsunas, kas piedalās valsts augstākajā līgā jeb Superlīgā. Klubs savas mājas spēles aizvada *[[19 Mayıs Stadium]]* stadionā, kurā ir 33 919 skatītāju vietas.

Klubs tika dibināts 1965. gadā. Kluba augstākais sasniegums ir trīs reizes izcīnītā trešā vieta Turcijas augstākajā līgā.

## Ārējās saites

*
Elizabete Bulāne

**Elizabete Bulāne** (dzimusi  Ādažos) ir latviešu basketboliste, spēlē saspēles vadītājas pozīcijā, Latvijas sieviešu basketbola izlases dalībniece. 2026. gadā pārstāv Čehijas klubu Trutnovas "Loko".

## Karjera
2021.—2022. gadā E. Bulāne pārstāvēja Džordžijas Tehniskās Universitātes komandu NCAA pirmās divīzijas čempionātā ASV.

Spēlējusi Rīgas TTT, bet pēc tam pārstāvēja Lietuvas augstskolas komandu Klaipēdas "LCC International University", kas ļauj apvienot augstākās izglītības iegūšanu ar basketbolu. 2024. gadā ar Klaipēdas komandu sasniedza Sieviešu Baltijas basketbola līgas finālu.

2023. gada vasarā E. Bulāne pievienojās Čehijas klubam Trutnovas "Loko".

Spēlējusi dažādu vecumu Latvijas jaunatnes izlasēs. 2019. gadā debitēja Latvijas sieviešu basketbola izlases sastāvā, bet kopš 2026. gada rudens, kad basketbola spēlēšanu pārtrauca Ilze Jākobsone, E. Bulāne kļuva par Latvijas izlases pamatsastāva saspēles vadītāju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Draugolis (dabas liegums)

**Draugolis** ir 2004. gadā izveidots, 11 ha plašs dabas liegums Cēsu novada Vecpiebalgas pagastā. Lieguma centrā atrodas Draugoļu ezers, ap to galvenokārt jauns, damakšņa tipa egļu un priežu mežs. Liegums izveidots Eiropas direktīvu noteiktās apdraudētās sūnas lapzemes āķītes aizsardzībai. Suga Latvijā ir labi saglabājusies un nav apdraudēta.

Iekļauts *[[Natura 2000]]* — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā.

## Atsauces
Igaunijas lielciemi

[280px|thumb|Igaunijas lielākais lielciems [Hābnēme pie Tallinas]]
[280px|thumb|[Kehtnas lielciems Raplas apriņķī]]
**Lielciems** vai **ciemats** () ir viens no Igaunijas apdzīvoto vietu veidiem līdzās pilsētām (*linn*), mazpilsētām (*alev*) un ciemiem (*küla*). Pēc nozīmības lielciemi tiek ierindoti starp ciemiem un mazpilsētām. Lielciema statusu piešķir lauku apdzīvotajām vietām ar vairāk kā 300 pastāvīgajiem iedzīvotājiem, ar kompaktu apbūvi, kurā veidojas ielu tīkls, kā arī ar vietējā administratīvā vai pakalpojumu centra funkcijām apkārtējiem ciemiem (skola, bibliotēka, veikals un citas sabiedriskas vai kultūras iestādes). Likums pieļauj atkāpes – ja apdzīvotajai vietai ir vēsturiska nozīme vai tā ir izteikts tūrisma vai industriālais centrs, lielciema statusu var saglabāt vai piešķirt arī tad, ja iedzīvotāju skaits ir nedaudz par 300. Lielciema statusu piešķir ar Reģionālās attīstības ministrijas īpašu rīkojumu pēc pašvaldības vai iedzīvotāju iniciatīvas; rīkojums tiek publicēts oficiālajā vēstnesī *Riigi Teataja*. Uz 2026. gadu Igaunijā ir 185 apdzīvotās vietas ar lielciema statusu.

Vēsturiski lielciemi radās kā tirgus centri ap baznīcu vai strādnieku ciemati pie dzelzceļa stacijām, ražotnēm vai dabīgo izrakteņu ieguves vietām. Pēdējos gados lielciemu statuss piešķirts vairākiem bijušajiem vasarnīcu ciemiem, kas pārveidojas par pastāvīgi apdzīvotām vietām.

Lielciems kā apdzīvotās vietas tips pirmoreiz radās 1974. gadā Igaunijas PSR. Ar Igaunijas Republikas valdības 1996. gada 24. septembra noteikumiem ciemi tika kvalificēti kā pilsētvides apmetnes.

## Karte

## Uzskaitījums

## Atsauces

## Ārējās saites
Iskra 1122

**Iskra 1122** () ir Lietuvā ražota galda elektroniskā tastatūras skaitļošanas mašīna (kalkulators), kas tika ražota 1970. gados. Tā ir unikāla ar to, ka skaitļu attēlošanai tiek izmantots kineskops, nevis parastie ciparu indikatori vai šķidro kristālu displejs.

## Vēsture
Kalkulatoru sāka ražot ap 1973. gadu. Tas bija paredzēts sarežģītiem ekonomiskiem un statistikas aprēķiniem. Savā laikā tas bija ļoti dārgs instruments — tā cena bija aptuveni 670 rubļu, kas bija salīdzināms ar jaunu krāsu televīzora cenu.

## Tehniskais raksturojums
Iskra 1122 galvenā īpatnība ir iebūvētais mazais ekrāns (līdzīgs osciloskopam), kurā vienlaikus tiek attēloti četri reģistri (rindas). Tas ļāva lietotājam redzēt ne tikai rezultātu, bet arī iepriekšējos darbības posmus un atmiņas saturu.

* Displejs: Kineskops
* Ciparu skaits: 12 vai 16 zīmes (atkarībā no modifikācijas)
* Atmiņa: 3 operatīvās atmiņas reģistri.
* Funkcijas: Saskaitīšana, atņemšana, reizināšana, dalīšana, kāpināšana kvadrātā un kvadrātsaknes vilkšana (atsevišķos modeļos).
* Barošana: 220V tīkls, jauda aptuveni 50-60 W.
* Svars: Aptuveni 12–15 kg.

## Konstrukcija
Ierīce ir veidota uz diskrētiem pusvadītāju elementiem un agrīnajām integrālajām shēmām. Tās korpuss parasti ir metāla vai triecienizturīgas plastmasas, un tastatūra sastāv no mehāniskiem slēdžiem.

## Atsauces
Suzana Kilma

**Suzana Kilma** (; dzimusi  Tallinā) ir igauņu biatloniste.

## Karjera
Ar biatlonu S. Kilma sāka nodarboties 2010. gadā. Viņas starptautiskā debija notika 2013. gada janvārī 16 gadu vecumā Pasaules čempionātā jauniešiem un junioriem Obertilliahā. Nākamajā sezonā turpat Obertilliahā viņa piedalījās savās pirmajās IBU kausa sacensībās — sieviešu stafetē. Turpmākajos gados Kilma galvenokārt startēja IBU junioru kausā un piedalījās arī vēl trīs jauniešu un junioru pasaules čempionātos.

 viņa debitēja Pasaules kausa sacensībās Kontiolahti, sprintā ieņemot 91. vietu. No 2017. līdz 2020. gadam Kilmas dalība aprobežojās tikai ar IBU kausu. 2021. gadā viņa startēja Eiropas čempionātā Dušņikizdrojā, kur sprintā ieņēma 63. vietu, bet individuālajā distancē ierindojās 70. vietā. 2020.—2021. gada sezonu noslēdza ar dalību Pasaules kausa posmā Estešundā. 2021.—2022.gadā viņa jau no paša sākuma bija Pasaules kausa komandas sastāvā. 2022. gada janvārī Rūpoldingā pirmo reizi kvalificējās iedzīšanai. Viņa tika iekļauta Igaunijas izlases sastāvā dalībai  Pekinā. Savā debijas olimpiādē labāko individuālo rezultātu sasniedza sprintā, ieņemot 44. vietu, bet stafetē ieguva 15. vietu.

2022.—2023.gada ziemas sezonā Kilma ievērojami uzlaboja savu sniegumu. Viņa trīs reizes finišēja labāko desmitniekā ar sieviešu stafetes komandu, un sezonas pirmajā posmā Kontiolahti viņa ieguva savus pirmos Pasaules kausa punktus, ieņemot 39. vietu sprintā. Viņas labākais rezultāts sezonā bija 29. vieta individuālajā distancē Rūpoldingā. 2023. gada Pasaules čempionātā Oberhogā viņas labākie rezultāti bija 39. vieta iedzīšanā un 10. vieta ar sieviešu stafetes komandu.

Nākamās sezonas sākumā Estešundā viņa sasniedza jaunu karjeras labāko rezultātu — 18. vietu individuālajā distancē. 2024. gada Pasaules čempionātā Nove Mesto Morāvijā kopā ar Reginu Ermitsu, Tūli Tomingasu un Johannu Talihermu izcīnīja 4. vietu stafetē, kas bija Igaunijas visu laiku augstākais rezultāts šajā disciplīnā. 2025. gada janvārī Rūpoldingā uzlaboja savu personisko rekordu Pasaules kausa posmos, ieņemot 12. vietu individuālajā distancē. Tas viņai ļāva pirmo reizi kvalificēties distancei ar kopēju startu, kurā viņa finišēja 28. vietā. Tā paša gada 25. martā IBU kausa posmā mājas trasē Otepē uzvarēja saīsinātajā individuālajā distancē. Tā bija vēsturiski pirmā Igaunijas uzvara IBU kausa posmos.

 labāko rezultātu individuāli sasniedza iedzīšanā, ieņemot 22. vietu. 2026. gada martā Otepē pirmo reizi iekļuva Pasaules kausa posma labāko desmitniekā, sprintā izcīnot 10. vietu.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

### Pasaules čempionāts jauniešiem un junioriem

## Atsauces

## Ārējās saites
Hārka

**Hārka** () ir Irānai piederoša sala Persijas līča ziemeļu daļā, kas administratīvi ietilpst Būšehras ostānā. Salā atrodas 1967. gadā uzbūvēts naftas terminālis, caur kuru Irāna eksportē aptuveni 90% no valstī ieɡūtās naftas, tajā atrodas arī Irānas Revolucionārās gvardes un Jūras spēku kara bāze un lidosta.

## Vēsture
Sala dažādos laikos piederējusi vairākām lielvarām, 1645. gadā salā piestāja Nīderlandes Austrumindijas kompānijas kuģi, vēlāk holandieši uz salas nodibināja fortu un nodarbojās ar pērļu zveju. 1766. gadā salu ieņēma arābi, 1837. un 1856. gadā to okupēja briti.

1950. gados naftas pārsūknēšanai no Ganavas ostas uz to ierīkoja zemūdens cauruļvadu, termināļa eksporta jauda sasniedza 3 miljonus barelu dienā. Irānas un Irākas kara laikā Irākas gaisa spēki iznīcināja lielāko daļu naftas termināļa iekārtu. 
2026. gada Irānas kara laikā ASV 14. martā bombardēja salu, neiznīcināt naftas eksporta infrastruktūru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Inta Dobrāja

**Inta Dobrāja** (dzimusi  Rīgā, mirusi ) bija latviešu gleznotāja, kas galvenokārt bija pazīstama ar savām klusajām dabām ar ziediem, portretiem un aktiem.

## Biogrāfija

Inta piedzima kā Inta Vizbule strādnieku ģimenē 1940. gada 14. janvārī Rīgā, bet viņas ģimenes saknes ir Nogalē, Talsu novadā, kur dzīvoja vecmāmiņa Emma Liepiņa un kur piedzima māte Jete. No pirmās līdz piektajai klasei Inta mācījās septiņgadīgajā skolā Nogalē.

Vēlāk viņa mācījās Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolas keramikas nodaļā (1954—1959). Apprecējās ar gleznotāju Kārli Dobrāju. 1967. gadā absolvēja Latvijas Mākslas akadēmijas Glezniecības nodaļu ar diplomdarbu "Keramiķi" (vadītājs Eduards Kalniņš), lai gan saka studijas Pedagoģijas nodaļā. 1960. gadu beigās Inta Dobrāja kopā ar vīru un dažiem Mākslas akadēmijas absolventiem devās uz Daugavpili, lai tur dibinātu Mākslinieku savienības filiāli. Daugavpilī vadīja Pionieru nama mākslas studiju. Šajā laikā māksliniece radīja darbus, kas tieši attēloja bērnības iespaidus, piemēram, "Pasaka" (1968) un "Rotaļa" (1969). Laikā no 1966. līdz 1970. gadam viņa strādāja rūpnīcā "Centība" un Vangažu dzelzsbetona konstrukciju rūpnīcā par vecāko estētikas inženieri. Inta Dobrāja kopš 1970. gada bija LMS Jauno mākslinieku apvienības biedre un kopš 1972. gada Latvijas Mākslinieku savienības biedre. Izstādēs piedalās kopš 1968. gada. Nozīmīgākās personālizstādes ir notikušas Daugavpilī (1977, 1986, kopā ar K. Dobrāju), Straupē, Jelgavā, Limbažos, Krāslavā (1986, kopā ar K. Dobrāju), Rīgā (1987), Vaidavā, Nogales muižā (1988). Māksliniece regulāri piedalījās nacionālās un starptautiskās izstādēs.

Darbi atrodas Latvijas un ārvalstu muzejos: Latvijas Nacionālajā mākslas muzejā, Latvijas Mākslinieku savienības kolekcijā, Latvijas Universitātē, Daugavpils muzejā, Krāslavas muzejā, Tretjakova galerijā Maskavā , privātkolekcijās Latvijā, Krievijā, ASV, Dānijā, Francijā, Somijā, Itālijā, Japānā, Grieķijā, Zviedrijā, Izraēlā, Polijā, Igaunijā, Austrālijā un citviet. Saņēmusi Latvijas Kultūras ministrijas balvu konkursa izstādē par labāko vizuālās mākslas darbu (1981), kā arī PSRS TSSI sudraba medaļu par gleznu "Rīts" (1981).

2022. gadā realizēja Valsts Kultūrkapitāla fonda finansēto projektu Intas Dobrājas gleznu restaurācijai Daugavpils Novadpētniecības muzejā.

## Māksla
Intas Dobrājas glezniecība ir tuva klasiskajai tradīcijai — tai raksturīga tēmu un satura vienkāršība un harmonija. Dobrājas daiļrade balstīta uz Latvijas klasiskajai mākslai raksturīgo tonāli telpisko glezniecību. Galvenokārt gleznojusi ziedus, klusās dabas, aktus un figurālas kompozīcijas. Tajās dominē sievietes, kas attēlotas mājās, virtuvē, strādājot laukos vai kopā ar bērniem, kurām raksturīgas spēcīgas, noapaļotas formas. Nemīlējusi tumšos toņus, devusi priekšroku zemes toņu kolorītam un idealizēti sievišķīgai reālisma stilistikai.

### Zināmākās gleznas

#### Figurālās gleznas
* *Kartupeļu racēji*, 1980
* *Biešu lauks*, 1985
* *Laukui madonna*, 1986

#### Portreti

* *Jānis*, 1980
* *Anete zilā*, 1986
* *Pašportrets* *ārā*, 1988

#### Kailfigūras

* *Māte ar bērnu*, 1983
* *Vakarā*, 1986

## Atsauces

## Ārējās saites
Sidse Babeta Knudsena

**Sidse Babeta Knudsena** (; dzimusi ) ir dāņu kino, televīzijas un teātra aktrise. Uzskatīta par savas paaudzes vienu no labākajām dāņu aktrisēm.

Savu kino debiju piedzīvojusi dāņu filmā *[[Let's Get Lost]]* (1997), par ko saņēmusi gan Dānijas *[[Robert balva|Robert]]* un ''Bodil'' balvu. Šīs balvas saņēmusi arī par lomu filmā *[[Den Eneste Ene]]* (1999). 2016. gadā saņēmusi Francijas Cēzara balvu kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā" par filmu *[[L'Hermine]]* (2015). Piedalījusies arī tādās filmās kā *[[Efter brylluppet]]* (2006), *[[The Duke of Burgundy]]* (2014), "Inferno" (2016), "Karalisks piedāvājums" (2016), "Tulkotāji" (2019), "Dēli" (*Vogter*, 2024), "Lielā arka" (*L'Inconnu de la Grande Arche*, 2025) un "13 dienas 13 naktis: Kabulas krišana" (2025).

## Ārējās saites
13 dienas 13 naktis: Kabulas krišana

**"13 dienas 13 naktis: Kabulas krišana"** () ir 2025. gada Francijas un Beļģijas politiskā trillera filma, kuras režisors ir Martēns Burbulons. Filmā galvenās lomas atveido Rošdī Zems, Lina Kudri, Sidse Babeta Knudsena un Kristofs Monteness.

Filma stāsta par Francijas vēstniecības Kabulā evakuāciju 2021. gadā, kad talibi pārņem varu valstī.

Filmas "13 dienas 13 naktis: Kabulas krišana" pirmizrāde notika  78. Kannu kinofestivālā. Filma saņēma pārsvarā pozitīvu kritiķu novērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Marks Nopflers

**Marks Nopflers** (; dzimis ) ir britu mūziķis. No 1977. gada līdz 1995. gadam viņš bija solists, dziesmu autors un ģitārists rokgrupa *[[Dire Straits]]*. Viņš ir viens no diviem dalībniekiem, kas palika visas grupas pastāvēšanas laikā, kopā ar basģitāristu Džonu Ilsliju. Pēc *Dire Straits* izjukšanas viņš uzsāka solokarjeru.

Nopflers ir dzimis Glāzgovā, bet uzaudzis Ņūkāslā pie Tainas. Grupu *Dire Straits* dibinājis ar savu jaunāko brāli Deividu Nopfleru. Grupa izdeva sešus albumus, tai skaitā *[[Brothers in Arms]]* (1985), kas ir viens no visu laiku pārdotākajiem albumiem vēsturē. Pēc *Dire Straits* izjukšanas 1995. gadā Knopflers uzsāka solokarjeru un līdz šim ir izdevis desmit soloalbumus. Viņš ir sarakstījis arī mūziku vairākām filmām, tai skaitā *[[Local Hero]]* (1983), *[[Cal (filma)|Cal]]* (1984), "Princese līgava" (*The Princess Bride*, 1987), "Aste luncina suni" (1997) un *[[Altamira (filma)|Altamira]]* (2016).

Žurnāls *[[Classic Rock]]* raksturojis Nopfleru kā virtuozu, bet žurnāla *[[Rolling Stone]]* sarakstā "100 visu laiku izcilākie ģitāristi" viņš ieņēma 27. vietu. Kopā ar *Dire Straits* Nopflers pārdeva no 100 līdz 120 miljoniem ierakstu. Savas karjeras laikā saņēmis četras ''Grammy'' balvas, kā arī vairākus citus apbalvojumus. 2018. gadā iekļauts Rokenrola slavas zālē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Primāts (filma)

**"Primāts"** () ir 2025. gada ASV šausmu filma, kuras režisors ir Džohaness Robertss. Filmā galvenās lomas atveido Džonija Sekvoja, Džesika Aleksandera un Trojs Kotsars.

Filma stāsta par adoptētu šimpanzi Benu, kurš kļūst vardarbīgs, kad saslimst ar trakumsērgu.

Filmas "Primāts" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Paramount Pictures]]*. Latvijā filmas pirmizrāde notika . Filma saņēma galvenokārt pozitīvu kritiķu novērtējumu un nopelnīja vairāk nekā 41 miljonu ASV dolāru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Al Ahli SC

***Al Ahli SC*** () ir profesionāls Kataras futbola klubs no Dohas, kas piedalās valsts augstākajā futbola līgā jeb Kataras Zvaigžņu līgā. Klubs tika dibināts 1950. gadā un tas ir vecākais sporta klubs Katarā.

Klubs savas mājas spēles aizvada *Hamad bin Khalifa Stadium* stadionā, kurā ir 12 000 skatītāju vietas.

## Ārējās saites

*
Al-Gharafa SC

***Al-Gharafa SC*** () ir profesionāls Kataras futbola klubs no Raijānas, kas piedalās valsts augstākajā futbola līgā jeb Kataras Zvaigžņu līgā.

Klubs tika dibināts 1979. gadā. Tas savas mājas spēles aizvada *Thani bin Jassim Stadium* stadionā, kurā ir 21 175 skatītāju vietas. Klubs ir septiņas reizes uzvarējis Kataras augstākajā līgā, kā arī izcīnījis astoņas Kataras Emīra kausus.

## Ārējās saites

*
Adriāna Čečika

**Adriāna Čečika** (; dzimusi ) ir amerikāņu pornoaktrise un interneta personība.

Viņa dzimusi Pensilvānijā, ASV. Pirms pieaugušo filmu industrijas karjeras Adriāna Čečika strādāja dažādos darbos, tostarp restorānu un izklaides nozarē.

Karjeru pieaugušo filmu industrijā viņa sāka 2013. gadā. Drīz vien viņa kļuva par vienu no atpazīstamākajām aktrisēm šajā nozarē un filmējusies lielā skaitā pornofilmās. Savas karjeras laikā viņa ir saņēmusi vairākas nozares balvas un nominācijas.

Vēlāk viņa kļuva aktīva arī interneta platformās, tostarp video straumēšanas vietnēs, kur veido saturu par videospēlem un ikdienas dzīvi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Al-Wakrah SC

***Al-Wakrah Sport Club*** () ir profesionāls Kataras futbola klubs no Vakras, kas piedalās valsts augstākajā futbola līgā jeb Kataras Zvaigžņu līgā.

Klubs tika dibināts 1959. gadā. Tas savas mājas spēles aizvada *Al Janoub Stadium* stadionā, kurā ir 44 325 skatītāju vietas. Klubs divas reizes ir uzvarējis Kataras augstākajā līgā.

## Ārējās saites

*
Al-Shamal SC

***Al-Shamal Sports Club*** () ir profesionāls Kataras futbola klubs no Medīnatas Eš Šamālas, kas piedalās valsts augstākajā futbola līgā jeb Kataras Zvaigžņu līgā.

Klubs tika dibināts 1980. gadā. Tas savas mājas spēles aizvada *Al-Shamal SC Stadium* stadionā, kurā ir 5 300 skatītāju vietas.

## Ārējās saites

*
Romi Reina

**Romi Reina** (; dzimusi ) ir amerikāņu pornoaktrise.

Romi Reina dzimusi Bostonā, Masačūsetsas štatā ASV. Pirms karjeras pieaugušo filmu industrijā viņa strādāja dažādās nozarēs, tostarp finanšu un nekustamo īpašumu jomā. Karjeru pieaugušo filmu industrijā viņa sāka 2012. gadā. Drīz pēc debijas viņa kļuva par vienu no pazīstamākajām aktrisēm šajā nozarē un filmējusies daudzās pieaugušo filmās dažādām studijām. Savas karjeras laikā Romi Reina ir piedalījusies vairāk nekā 200 pornofilmās un saņēmusi vairākas nominācijas pieaugušo filmu industrijas balvām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kolpomīdas

**Kolpomīdas** (*Colpomyida*) ir paleozoja gliemeņu kārta. Šo kārtu 2011. gadā izveidoja starptautiska speciālistu grupa (49 dalībnieki) amerikāņu paleontologa Džozefa Kārtera vadībā. Ģeohronoloģiski kolpomīdu pārstāvji ir zināmi no agrā ordovika līdz silūra periodam, lai gan lielākā kolpomīdu daļa izmira ordovika beigās. Vienas no beidzamajām kolpomīdām ir atrastas Gotlandes augšsilūra ludlovas nogulumos.

## Apraksts
Čaulas ir izstiepti ovālas vai trīsstūrveidīgas, asimetriskas. Virsotnes būtiski nobīdītas uz priekšu. Čaulas priekšējā daļa sašaurinās, bet aizmugurējā daļa paplašinās. Čaulas ir mazas līdz vidēji lielas (garums 1,5 līdz 4 cm). Dažām sugām starp čaulas vākiem var būt sprauga priekš bisusa pavedieniem. Čaulas ārējā virsma pārsvarā ir gluda vai arī ornamentēta ar tievām, koncentriskām augšanas līnijām. Čaulas sienas veidotas no aragonīta. Ārējo slāni veido prizmatiskais aragonīts, kur prizmu stabiņi orientēti perpendikulāri čaulas virsmai. Iekšējo slāni veido perlamutrs, kas sastāv no plānām daudzstūranām aragonīta plātnītēm. No ārpuses čaulu sedza organiskais (konhiolīna) periostraka slānis. Kolpomīdu čaulām ir disodonta slēdzene, kas parasti ir bez zobiem vai arī var saturēt vienu vai dažus zobveida pauguriņus. Čaulas vāku saite bija ārēja, opistodetiska, un stiprinājās īpašā saites vagā aiz virsotnes. Uz čaulas iekšējās virsmas ir divi anizomiāri adduktoru muskuļu nospiedumi. Priekšējā muskuļa nospiedums bija neliels, reizēm gandrīz nepamanāms. Aizmugurējā muskuļa nospiedums ir liels un skaidrs. Bez šiem nospiedumiem, reizēm blakus priekšējam nospiedumam ir redzamas nelielas iedobes, kur stiprinājās bisusa muskuļi, kas pievilka bisusa pavedienus, ļaujot gliemenei cieši piespiesties pie substrāta un stabilizēt čaulas stāvokli. Mantijas līnija ir vesela.

Kolpomīdas ieņēma sēdošu epifaunas ekoloģisko nišu, nedaudz ierokoties smiltīs vai dūņās, vai arī ar bisusa pavedieniem stiprinoties pie cietas pamatnes. Tās bija filtrētāji, kas izmantoja savas žaunas gan elpošanai, gan arī ūdenī peldošu barības vielu izfiltrēšanai. Kolpomīdas apdzīvoja seklūdens šelfa jūras. Lai gan tās parsvarā bija jūras iemītnieces, taču daži dati liecina, ka tās bija vienas no pirmajām gliemenēm, kas spēja dzīvot sājūdenī vai piekrastes ūdeņos. Sākotneji kolpomīdas apdzīvoja Gondvānas šelfa zonas (Āfrika, Dienvidamerika, Dienvideiropa), bet ordovika beigās tās migrēja uz ziemeļiem, sasniedzot Laurentijas (Ziemeļamerika) un Baltikas (Ziemeļeiropa) kontinentus, kļūstot kosmopolītiskas.

## Sistemātika
Kolpomīdu dalījums virsdzimtās, dzimtās un ģintīs:
* kārta: ***Colpomyida*** Carter et al., 2011 †
:* virsdzimta: *[[Colpomyoidea]]* Pojeta & Gilbert-Tomlinson, 1977 †
::* dzimta: *[[Colpomyidae]]* Pojeta & Gilbert-Tomlinson, 1977 †
:::* ģints: *[[Colpantyx]]* Pojeta & Gilbert-Tomlinson, 1977 †
:::* ģints: *[[Colpomya]]* Ulrich, 1894 †
:::* ģints: *[[Eurymya]]* Ulrich, 1894 †
:::* ģints: *[[Xestoconcha]]* Pojeta & Gilbert-Tomlinson, 1977 †
::* dzimta: *[[Evyanidae]]* J.G. Carter, D.C. Campbell & M.R. Campbell, 2000 †
:::* ģints: *[[Evyana]]* Liljedahl, 1990 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Mija Melano

**Mija Melano** (; dzimusi ) ir amerikāņu pornoaktrise.

Dzimusi Sietlā, Vašingtonas štatā, ASV. Pieaugušo filmu industrijā debitēja 2019. gadā un drīz kļuva pazīstama kā viena no jaunākajām aktrisēm šajā nozarē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Inta Celmiņa

**Inta Celmiņa** (dzimusi ) ir latviešu gleznotāja.

## Biogrāfija
Celmiņa dzimusi Rīgā, strādnieku ģimenē. Viņas vīrs ir Edvards Grūbe, arī gleznotājs.

Celmiņa ir absolvējusi Jāņa Rozentāla Mākslas vidusskolu (1964) un Latvijas Mākslas akadēmijas Pedagoģijas nodaļu ar diplomdarbu *"Līgo diena"* (1969, vadītājs Eduards Kalniņš). Viņa bija vecākā pasniedzēja Latvijas Mākslas akadēmijas Pedagoģijas nodaļā (1969—1970, 1976—1988), asociētā profesore Latvijas Starptautiskajā praktiskās psiholoģijas skolā (2003—2007). 2001. gadā ieguva mākslas maģistra grādu. Māksliniece izstādēs piedalās kopš 1969. gada. Celmiņa pieder pie pirmās Latvijas pēckara jaunā avangarda paaudzes, kas sāka pievērst sev uzmanību ap 1970. gadu vidu. Kopš 1985. gada viņai ir bijušas vairāk nekā 20 personālizstādes, viņa ir piedalījusies daudzās grupu izstādēs. Celmiņa ir Baltijas republiku glezniecības triennāles (1975—1978) laureāte, apbalvota ar Francijas salona sudraba medaļu izstādē *“Tradīcijas un meklējumi* ” (1984), ieguvusi Latvijas Nopelniem bagātās mākslas darbinieces titulu (1990), Hansabankas balvu par gada labāko gleznu mākslas galerijā “Asuna” (2006) un apbalvota ar Triju Zvaigžņu ordeni (2011).

Mākslinieces darbi atrodas Latvijas Nacionālā mākslas muzeja, Daugavpils Marka Rotko mākslas centra, Zuzeum mākslas centra, Tukuma muzeja, Madonas muzeja, Saldus muzeja, Latvijas Mākslinieku savienības, Tretjakova galerijas, Ludviga Modernās mākslas muzeja Ķelnē kolekcijās, kā arī privātkolekcijās Latvijā un ārzemēs.

## Māksla
Celmiņas mākslas darbu tematika ir bagāta ar dažādām atmosfēras interpretācijām. Savos izteiksmes līdzekļos viņa ir mērķtiecīga un lakoniska. Redzamās formas viņa attēlo kā zīmi vai simbolu un parasti izvēlas lielus formātus, tādējādi atklājot darba kolorītu tā iekšējai struktūrai. Faktūrai un otas triepienam ir būtiska nozīme viņas daiļradē. Celmiņa ir strādājusi arī ar sienas glezniecību (sienas gleznojums kolhoza klubā *Vienība*, 1984; triptihs bērnudārzā Slavutičā, 1988).

## Atsauces

## Ārējās saites
Jumurdas ezers (dabas liegums)

**Jumurdas ezers** ir 1957. gadā izveidots, 353,09 ha plašs dabas liegums Madonas novada Jumurdas pagastā. Lieguma centrā atrodas Jumurdas ezers, kura aizsardzībai, kopā ar tā salām un apkārtējo Vidzemes augstienes ainavu, liegums tika izveidots.

Ezera salas klāj platlapju meži, bet ezeram apkārt ir lapkoku un jauktu koku meži, kā arī lauksaimniecības zemes. Liegums ir nozīmīga eitrofu ezeru aizsardzības vieta.

Iekļauts *[[Natura 2000]]* — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā.

## Atsauces
Kadzuo Sakamaki

**Kadzuo Sakamaki** (; dzimis ; miris ) bija japāņu jūras spēku virsnieks, kurš kļuva par pirmo Otrā pasaules kara karagūstekni, ko sagūstīja ASV spēki.

## Biogrāfija
### Uzbrukums Pērlhārborai
thumb|Sakamaki HA-19, uzsēdusies uz sēkļa|left
Sakamaki bija viens no desmit jūrniekiem (pieci virsnieki un pieci apakšvirsnieki), kas brīvprātīgi pieteicās uzbrukt Pērlhārborai minizemūdenēs 1941. gada 7. decembrī. Deviņi no šiem desmit brīvprātīgajiem gāja bojā, un Sakamaki tika sagūstīts. Saskaņā ar citiem avotiem, papildus Sakamaki izdzīvoja arī vēl viens jūrnieks Nakadzava, kura zemūdene tika nogremdēta kanālā. Pēc kara viņš palika Amerikas Savienotajās Valstīs un viņam piederēja restorāns Bostonā. Viņš tika vēlāk uzaicināts uz Pērlhārboru, kad viņa zemūdeni izcēla amerikāņu glābēji.
thumb|HA-19 izvilkta jau pludmalē
Salauzta kompasa dēļ viņa zemūdene uzskrēja uz rifiem un tika bojāti arī apakšējie torpēdu aparāti un stūres. Apkalpei izdevās atbrīvot zemūdeni, bet pēc kāda laika no baterijām sāka noplūst toksisks hlors. Sakamaki nolēma uztriekt zemūdeni uz sēkļa, lai to pēc tam uzspridzinātu. Viņš aizdedzināja sprāgstvielas degli un ielēca jūrā. Saindēšanās ar gāzi atstāja Sakamaki bezsamaņā, un viņš tika izskalots krastā, kur viņu notvēra amerikāņu patruļa. Tā Sakamaki netīšām kļuva par pirmo japāņu karagūstekni. Viņa zemūdene tika sagūstīta neskarta (lādiņš neuzspridzinājās ūdens iekļūšanas dēļ) un nogādāta uz Amerikas Savienotajām Valstīm, uz Amerikas Savienoto Valstu Jūras spēku Nacionālo muzeju Frederiksburgā, Teksasā.

### Dzīve pēc kara
Atlikušo kara daļu Sakamaki pavadīja karagūstekņu nometnēs kontinentālajā ASV daļā. Pēc kara viņš tika repatriēts uz Japānu. Līdz tam laikam viņš bija kļuvis par pārliecinātu pacifistu. Sakamaki Japānā tika uzņemts ļoti vēsi. Viņš uzrakstīja memuārus "Pirmais karagūsteknis" (*The First Prisoner of War*), kas tika publicēti 1949. gadā Japānā un tajā pašā gadā Amerikas Savienotajās Valstīs ar nosaukumu "Es uzbruku Pērlhārborai" (*I Attacked Pearl Harbor*), pēc kā viņš atteicās vairāk runāt par karu.

Pēc kara Sakamaki strādāja *[[Toyota Motor Corporation]]* korporācijā, 1969. gadā kļūstot par tās Brazīlijas meitasuzņēmuma prezidentu. 1983. gadā viņš atgriezās Japānā un strādāja *Toyota* uzņēmumā līdz aiziešanai pensijā 1987. gadā. Pārējo mūža daļu viņš pavadīja Japānā līdz savai nāvei 1999. gadā 81 gada vecumā.

## Atsauces

## Publikācijas
* *Four Years as a Prisoner-of-War, No. 1* (Japan). Published in the United States as *I Attacked Pearl Harbor*.

## Literatūra
* 
*  Sakamaki's experience as a prisoner of war are detailed in the first chapter "Prisoner Number One".
* 
* 

## Ārējās saites

* USS ''Helm'', Report of Pearl Harbor Attack
Liepājas Kara skola

**Liepājas Kara skola** bija viena no pirmajām Latvijas militārajām mācību iestādēm, kas pastāvēja Latvijas Neatkarības kara laikā no 1919. gada 11. jūlija līdz oktobrim.

## Vēsture
Ar Latvijas Bruņoto spēku izveidi 1919. gada 10. jūlijā, to komandējošo sastāvu veidoja galvenokārt tie latviešu virsnieki, kas bija dienējuši Krievijas Impērijas armijā. Par nopietnu problēmu bija kļuvusi virsnieku un instruktoru sastāva papildināšana, tāpēc 1919. gada 11. jūlijā tika nodibināta Liepājas Kara skola, kurā tika atvērtas virsnieku, instruktoru un kareivju klases. Kara skola atradās Kara ostā, Lazaretes ielā 4. 13. jūlijā par kara skolas priekšnieku iecēla kapteini Nikolaju Dūzi.

Kara skola faktiski darbojās tikai dažus mēnešus, jo Bermontiādes laikā oktobrī mācības bija jāpārtrauc. Rīgā formējās jauna Kara skola un Instruktoru bataljons, tāpēc 4. oktobrī no Liepājas uz Rīgu aizbrauca lielākā daļa Liepājas Kara skolas kadru. Mācības nepabeigusi, liela daļa audzēkņu tika nosūtīta uz Rīgu, un 8. oktobrī ietilpināta Instruktoru bataljonā. Pārējos audzēkņus sadalīja pa Liepājas garnizona daļām.

Jaunmobilizēto apmācībai ar Latvijas Bruņoto spēku virspavēlniecības piekrišanu oktobra sākumā Liepājā no kara skolas sastāva atstāja 20 virsniekus un 2 kara ierēdņus. Viņu vidū bija arī kareivju klases vadītājs kapteinis Teodors Kalniņš, kas tika iecelts par Latgales papildu bataljona (no 1919. gada 2. oktobra — 1. Latgales apmācības bataljona, no 16. novembra — 10. Aizputes kājnieku pulka) komandieri un Liepājas Kara ostas garnizona priekšnieku Nikolaja Dūzes vietā.

Atlikušais kara skolas sastāvs Liepājā ņēma aktīvu dalību Liepājas aizstāvēšanā no bermontiešiem.

## Atsauces
Guntis Endzels

**Guntis Endzels** (dzimis  Preiļos) ir latviešu basketbola treneris. 2026. gadā trenē Nacionālās basketbola līgas (LBL2) komandu Jēkabpils BA.

Ilgstoši bijis Latvijas Basketbola līgas (LBL) komandu galvenais treneris, vadot BK Skonto, BK Ķeizarmežs, LMT Basketbola akadēmija, Liepājas "Lauvas", BK Ventspils un BK Saldus, bet no 2016. līdz 2022. gadam viņš bija BK Latvijas Universitāte vadītājs. Pēc tam pārcēlās uz Daugavpili, kur strādāja arī ar Reģionālās basketbola līgas komandu, ko izdevās pacelt līdz Nacionālās basketbola līgas turnīram. 2026. gada sākumā viņš kļuva par vienas no šīs pašas līgas komandām Jēkabpils BA treneri.

G. Endzels bijis dažāda vecuma Latvijas jaunatnes izlašu treneris gan vīriešiem, gan sievietēm. No 2006. līdz 2007. gadam bija pieaugušo Latvijas basketbola izlases galvenā trenera Kārļa Muižnieka asistents, bet 2018. gadā Latvijas sieviešu izlases galvenā trenera Mārtiņa Zībarta asistents FIBA Pasaules kausā.

Izglītību ieguvis Daugavpils Pedagoģiskajā institūtā.

G. Endzela dēls Elvis Endzels ir bijis basketbolists, pārstāvējis Latvijas jaunatnes izlases.

G. Endzels darbojas arī politikā. 2025. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Līvānu novada domē no Latvijas Zaļās partijas saraksta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Qatar SC

***Qatar Sports Club*** () ir profesionāls Kataras futbola klubs no Dohas, kas piedalās valsts augstākajā futbola līgā jeb Kataras Zvaigžņu līgā.

Klubs tika dibināts 1959. gadā. Tas savas mājas spēles aizvada *Qatar SC Stadium* stadionā, kurā ir 13 000 skatītāju vietas. Klubs ir astoņas reizes ieguvis Kataras augstākās līgas čempionu titulu.

## Ārējās saites

*
Umm Salal SC

***Umm Salal Sport Club*** () ir profesionāls Kataras futbola klubs no Umm Salālas, kas piedalās valsts augstākajā futbola līgā jeb Kataras Zvaigžņu līgā.

Klubs tika dibināts 1979. gadā un tas savas mājas spēles aizvada *Thani bin Jassim Stadium* stadionā, kurā ir 12 000 skatītāju vietas.

## Ārējās saites

*
AFC Wimbledon

***AFC Wimbledon*** ir profesionāls Anglijas futbola klubs no Vimbldonas, Londonā, kas piedalās Anglijas trešajā spēcīgākajā futbola līgā jeb *[[EFL League One|League One]]*. Klubs savas mājas spēles aizvada *[[Plough Lane]]* stadionā, kurā ir 9 215 skatītāju vietas.

Klubu 2002. gadā dibināja bijušie *[[Wimbledon F.C.]]* atbalstītāji pēc tam, kad Futbola asociācija atļāva klubam pārcelties uz Miltonkīnzu Bakingemšīrā, aptuveni 97 km uz ziemeļiem no Vimbldonas. Lielākā daļa *Wimbledon* atbalstītāju ļoti stingri iebilda pret kluba pārcelšanu tik tālu no Vimbldonas. *Wimbledon* pārcēlās 2003. gadā un 2004. gadā oficiāli mainīja kluba nosaukumu uz *[[Milton Keynes Dons F.C.|Milton Keynes Dons]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*