Līdzenumu zebra

**Līdzenumu zebra** (*Equus quagga*) ir viena no zebru apakšģints (*Hippotigris*) sugām. Šīs zebras sarunu valodā bieži mēdz saukt arī par *savannas zebrām*, kas rada pārpratumus, jo vienu no pasugām arī sauc par savannas zebru. Līdzenumu zebra ir savvaļā visizplatītākā zebru suga, lai gan mūsdienās to ir daudz mazāk nekā pirms dažiem gadiem. Tās apdzīvo plašas savannu teritorijas Āfrikas austrumos, sākot ar Etiopijas dienvidiem līdz Angolas dienvidiem un Dienvidāfrikas austrumiem. Šajās teritorijās ir tikai divas sezonas — lietus un sausuma. Līdzenumu zebras nevar ilgi iztikt bez ūdens, tāpēc tās vienmēr uzturas ūdens tuvumā, ne tālāk par 20—30 km. Sekojot lietum, zebras pārvietojas lielus attālumus — līdz pat 1100 km.

Galvenie līdzenuma zebru ienaidnieki ir lauvas un hiēnas. Šķērsojot upes, zebrām uzbrūk krokodili. Reizēm tām uzbrūk hiēnsuņi, gepardi un leopardi. Zebras cenšas uzturēties klajās vietās, lai labi pārredzētu teritoriju un laikus pamanītu plēsīgos zvērus. Tām ir attīstīta arī nakts redze.

## Izskats
[left|thumb|250px|[Kvaga, 1793. gada zīmējums]]
Līdzenumu zebras ir vidēja auguma zirgi, ar spēcīgi attīstītu ķermeni un relatīvi īsām kājām. Abu dzimumu pieaugušie īpatņi ir apmēram 1,4 m augsti skaustā, ar 2,3 m garu rumpi, to svars ir apmēram 300 kg. Lai arī augumā visas zebras ir apmēram vienādas, tomēr tēviņi parasti sver aptuveni par 10% vairāk nekā mātītes.

Zebras ir melni balti svītrainas, un katram dzīvniekam ir savs individuālais raksts. Līdzenumu zebrām, kas dzīvo vairāk uz ziemeļiem, svītrojums ir blīvāks un savstarpēji līdzīgāks. Dienvidu populācijas īpatņiem svītrojums ir ar lielāku dažādību: uz gurniem un pakaļkājām svītru raksts kļūst retāks, starp melni baltajām svītrām parādās brūnas svītras, kas izskatās kā ēnojums.

19. gadsimta beigās izmira viena no pasugām — kvaga (*Equus guagga guagga*). Kvagu apmatojums bija garāks kā citām zebrām, tādēļ svītru raksts uz auguma kļuva nenolasāms un saplūda vienotā tonī.

## Uzvedība
thumb|250px|left|Zebru ērzeļu cīņa
Līdzenuma zebras nav izvēlīgas barības ziņā, lai gan priekšroku dod jaunajai, zaļajai zālei, krūmu atvasēm un lapām. Zebru gremošanas sistēma strādā ātri un tās spēj iegūt maksimālo olbaltumvielu daudzumu pat no visnabadzīgākā augāja. Lai arī zebras pamatā ēd visu pēc kārtas, barošanās aizņem ilgu laiku. Zebras ir vienas no pirmajām, kas ierodas jaunās ganību vietās. Tikai pēc tam, kad tās ir noplūkušas garās, sausās zāļu galotnes, kurās ir maz olbaltumvielu, jaunajā ganību teritorijā ierodas Tompsona gazeles un gnu, kas plūc īso, olbaltumvielām bagātāko zāli.

Līdzenumu zebras dzīvo ģimenēs, kurās vienam ērzelim ir viena, divas vai vairākas ķēves ar saviem jaunākajiem kumeļiem. Ģimenes saites zebrām ir ļoti ciešas, un izveidojies harēms ilgstoši turas kopā. Jaunie ērzeļi dzīvo pa vienam vai veido "vecpuišu" barus, līdz izveido savas ģimenes. Zebru harēmi un jauno dzīvnieku bari, ganoties mēdz saplūst kopā vienā lielā barā.

Ērzeļi veido savas ģimenes, visbiežāk aizvedot jaunās ķēves no dzimtajiem harēmiem. Bet arī ķēvi, kas nav bara vadoņa meita, var atņemt un aizvest. Ķēves harēmā veido stingru hierarhiju. Galveno bara ķēvi sauc par alfa ķēvi, tā vada ģimeni un ir galvenā partnere ērzelim. Ja ērzelis harēmam pievieno jaunu ķēvi, tad vecās ķēves jauno pieņem ar aizdomām un agresiju. Ērzelim jaunā ķēve ir jāaizsargā, kamēr visas "meitenes" ir saradušas, nomierinājušās un sakārtojušas jauno hierarhiju. Ērzelis sargā savu harēmu no citiem ērzeļiem, ja svešinieks nerespektē saimnieka brīdinājumus, tad starp tēviņiem sākas cīņa. Zebru ērzeļi savstarpējās cīņās var būt ļoti rupji un mežonīgi.

Zebras stiprina savstarpējās attiecības, apkopjot viena otru. Tās ar priekšzobiem un lūpām masē viena otrai kaklu, skaustu vai muguru. Tādā pašā veidā mātes apkopj savus kumeļus.

Migrējot, līdzenuma zebras mēdz sajaukties kopīgā barā ar antilopēm gnu, ar kurām parasti zebrām nav konfliktu. Tādējādi lielais bars var kopā uzraudzīt teritoriju un laikus pamanīt plēsīgos dzīvniekus.

## Ķēves un kumeļi
[thumb|250px|[Granta zebra ar kumeļu]]
Katru gadu zebrai dzimst viens kumeļš, par kuru māte rūpējas līdz gada vecumam. Tikko dzimušais mazulis jau drīz ceļas kājās, sāk iet un meklēt pie mātes pienu. Zebru māte savu jaundzimušo 2—3 dienas slēpj no pārējā bara, pat no ģimenes locekļiem, līdz kumeļš ir iepazinis mātes smaržu, balsi un izskatu.

Zebru kumeļus sargā ne tikai māte, bet arī pārējās harēma ķēves un ērzelis. Neskatoties uz to, ka mazie kumeļi ir tik labi aizsargāti, izdzīvo tikai aptuveni 50% mazuļu. Tie krīt par laupījumu plēsējiem, mirst dažādu slimību un arī bada dēļ. Ir zināmi gadījumi, ka nelabvēlīgos bada apstākļos zebru māte nogalina savu jaundzimušo kumeļu, bet tas notiek ļoti reti. Zebru kumeļi dzimst brūni balti svītraini, bet, tiem pieaugot, brūnās svītras kļūst melnas.

Kad zebrai piedzimst nākamais mazulis, iepriekšējā gada kumeļiem jāsāk dzīvot patstāvīgi. Jaunie zebru tēviņi drīz vien atstāj ģimeni un pievienojas "vecpuišu" baram. Jaunās ķēves paliek ģimenē, līdz sasniedz dzimumbriedumu, tad tās aizved kāds jaunais zebru ērzelis. Pirmais kumeļš jaunai zebru mātītei piedzimst apmēram trīs gadu vecumā.

## Līdzenumu zebras mūsdienās
Lai gan mūsdienās līdzenumu zebru skaits ir samazinājies, tas, pateicoties rezervātiem un nacionālajiem parkiem, ir stabilizējies. Zebras ir svarīgs tūristu apskates objekts, bet tūrisms ir būtisks Āfrikas ekonomiskajai attīstībai. Tomēr, neskatoties uz pūliņiem aizsargāt zebras, to skaits neatjaunojas, jo zebras joprojām tiek medītas gaļas un ādas dēļ, kā arī pieaug cilvēku lauksaimnieciskā darbība. Zebru apdzīvoto savannu ieņem mājdzīvnieki.

## Sistemātika
* 
** 
** 
** 
** 
** 
** †
** 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Plains Zebra
* BBC: Plains zebra