open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anatolijs Bovikins

**Anatolijs Bovikins** (; dzimis , Arhangeļska; miris , turpat) bija padomju skolnieks, kinoaktieris, galvenās lomas izpildītājs spēlfilmā "Maksimka" (1952).

## Biogrāfija
Anatolijs Bovikins dzimis 1943. gada 8. jūlijā. Viņš dzīvoja kopā ar māti un vecāko brāli Nikolaju Bakaritsa rajonā Arhangeļskas pilsētas nomalē, kur apmeklēja pamatskolu.

Māte Aleksandra Bovikina (mirusi 2003. gadā), bija strādniece Arhangeļskas ostā. Tēvs — amerikāņu jūrnieks uz viena no Arktikas konvoja kuģiem, kas saskaņā ar Lendlīzes programmu piegādāja stratēģiskās un militārās kravas PSRS; tēva vēlākais liktenis nav zināms — viņš, domājams, gājis bojā Vācijas lidmašīnu iznīcinātā konvoja sastāvā.

1952. gadā 9 gadus vecais Toļa Bovikins tika uzaicināts uz filmas "Maksimka" filmēšanu Odesā, kur viņš ieradās kopā ar māti. Tumšādaina vergu zēna loma filmā "Maksimka" kļuva par vienīgo un nozīmīgāko puikas dzīvē. 1958. gadā, 5 gadus pēc filmas iznākšanas, Toļa, kurš vienmēr bija palaidnīgs un nemierīgs puisis, uzleca uz braucošas kravas automašīnas, taču nespēja noturēties, lielā ātrumā nokrita un smagi sasita galvu. Sitiens izraisīja hidrocefāliju, kas kādu laiku vēlāk izraisīja 15 gadus vecā zēna nāvi. Viņu apbedīja Arhangeļskā, Felšinku kapsētā. 2018. gadā (viņa nāves 60. gadadienā) uz viņa kapa uzstādīja jaunu pieminekli..

## Piemiņa
[thumb|Piemineklis [Tuapses pilsētā.]]
* Tuapses pilsētā vienā no bērnu parkiem uzstādīts piemineklis Maksimkam.
* Padomju gados Ukrainas PSR ražoja šokolādes konfektes "Maksimka" ar tumšādaina zēna attēlu uz iesaiņojuma.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Драматическая судьба темнокожего «Максимки» 
* Максимка, забытый ребенок «Дервиша» 
* Судьба «Максимки». Как сложилась жизнь мальчика из знаменитого фильма?
Joensū (uzvārds)

**Joensū** () ir somu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Jasmi Joensū (*Jasmi Joensuu*; 1996) — somu distanču slēpotāja;
* Jese Joensū (*Jesse Joensuu*; 1987) — somu hokejists.

## Skatīt arī
* Joensū
Moneza

***Moneza*** ir Latvijas finanšu tehnoloģiju zīmols, kas specializējas nebanku kreditēšanas pakalpojumu sniegšanā privātpersonām un uzņēmumiem. SIA "LK Capital", kas pārstāv zīmolu *Moneza*, sniedz nebanku kreditēšanas starpniecības pakalpojumus, pamatojoties uz Latvijas Republikas Ekonomikas ministrijas Patērētāju tiesību aizsardzības centra īstenoto kredītu starpnieku un kredītu starpnieku pārstāvju reģistrāciju.

## Vēsture
Latvijā zīmols *Moneza* darbību uzsāka 2009. gadā, sākotnēji piedāvājot patēriņa, īstermiņa kredītus un kredītu apvienošanas pakalpojumu privātpersonām, kā arī aizdevumus uzņēmumiem — aizdevumu uzņēmuma izaugsmei un aizdevumu rēķinu finansēšanai. Zīmola darbībai attīstoties, šobrīd *Moneza* piedāvā plašu specializēto nebanku kredītu klāstu privātpersonām un uzņēmumiem, kā savu prioritāti izvirzot mūsdienīgu finanšu pakalpojumu sniegšanu.

## Pakalpojumi
*Moneza* piedāvā uzņēmumu un patērētāju kreditēšanas pakalpojumus internetā, tostarp tādus specializētos kredītus kā:

* Kredīts remontam
* Pārkreditācija
* Kredītu apvienošana
* Auto kredīts
* Kredīts nekustamā īpašuma iegādei
* Kredīts pret ķīlu
* Kredīts uzņēmumam
* Aizdevums
* Kredītlīnija
* Ātrais kredīts
* Kredīts pret automašīnas ķīlu

## Atsauces

## Ārējās saites
Uzņēmuma mājaslapa
Kristīne Stāvosa Šīstade

**Kristīne Stāvosa Šīstade** (; dzimusi ) ir norvēģu distanču slēpotāja, kas specializējas sprinta disciplīnā.

## Karjera
Šīstade pārstāv sporta klubu *Konnerud IL*. 2018. gada Pasaules čempionātā junioriem Gomsā viņa izcīnīja sudraba medaļu sprintā, bet pēc gada, kad Pasaules junioru čempionāts risinājās Lahti, ieguva divas zelta godalgas: sprintā un stafetē. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Drammenē. 2019. gadā pirmo reizi piedalījās Pasaules čempionātā. Viņa iekļuva sprinta sacensību pusfinālā un ieņēma 11. vietu.

 Francijā pirmo reizi uzvarēja Pasaules kausa posmā. 2022.—2023. gada Pasaules kausa sezonā viņa izcīnīja piecas uzvaras. 2023. gada Pasaules čempionātā Planīcā iekļuva sprinta finālā, kur ieņēma piekto vietu. Arī 2023.—2024. gada sezonā guva piecas uzvaras Pasaules kausā, visas sprinta sacensībās, bet uz goda pjedestāla kopumā kāpa 11 reizes un ieguva otro vietu sprinta kopvērtējumā, piekāpjoties tikai Linnai Svānai.

2025. gada Pasaules čempionātā Tronheimā sprintā izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties tikai Jonnai Sundlingai.  startēja tikai sprintā, kur iekļuva finālā un ieņēma 5. vietu.

## Rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Baznīcas iela (Daugavpils)

**Baznīcas iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Grīvas apkaimē. Baznīcas iela sākas krustojumā ar Upes ielu, ved dienvidaustrumu virzienā un beidzas savienojumā ar Noras ielu. Baznīcas ielā ir privātmāju apbūve.

Ielas kopējais garums ir 1830 metri. Gandrīz visā garumā (no Amatu ielas līdz Staburaga ielai) Baznīcas ielā ir asfalta segums, bet abiem beigu posmiem ir grants segums. Posmā no Amatu ielas līdz Brjanskas ielai Baznīcas ielā ir divas braukšanas joslas, citviet ir viena josla. Visā ielas garumā satiksmes kustība atļauta abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Baznīcas ielu nekursē, bet Brjanskas ielā ir 8. un 15. autobusu maršrutu pietura "Baznīcas iela".

## Vēsture
Tagadējā Baznīcas iela sastāv no divām daļām (abpus Brjanskas ielai), kuras agrāk bija divas atsevišķas ielas. Rietumu daļa, kur atrodas pati baznīca, tika saukta par **Katoļu Baznīcas ielu**, bet austrumu daļa — par **Dzirnavu ielu**. Ar padomju okupācijas sākumu ielu pārdēvēja par **[[Ļeņingrada]]s ielu**, bet pēc Grīvas pilsētas pievienošanas Daugavpilij, 1957. gadā — par **Komunistisko ielu**. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas tā ir **Baznīcas iela** visā garumā, ieskaitot bijušo Dzirnavu ielu.

## Ievērojamie objekti
* Nr. 28 — Grīvas katoļu baznīca, valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.
* 2017. gadā brīvajā zemes gabalā pretī mājai Nr.119 izbūvēts vietējais bērnu rotaļu laukums.

## Ielu savienojumi
Baznīcas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Upes iela (T veida krustojums)
* Amatu iela
* Kalmju iela (T veida krustojums)
* Ļermontova iela
* Brjanskas iela
* Čehova iela
* Ūdens iela
* Senču iela (T veida krustojums)
* Liginišķu iela
* Staburaga iela (T veida krustojums)
* Noras iela
* Pārdaugavas iela (savienojums ar bezvārda Baznīcas ielas turpinājumu)

## Atsauces

## Skatīt arī
* Strādnieku iela (Daugavpils)
Lindes muižas parks

**Lindes muižas parks** bija renesanses stilā veidots parks, kas ietilpa Lindes muižas kompleksā.

Muižas parka izveidošanu ierosināja Georgs Frīdrihs fon Pletenbergs, bet tā izveide uzsākta tikai pēc viņa nāves. Parks veidots no 1767. līdz 1772. gadam un iespējamais dārza projekta autors bija Pletenberga meitu skolotājs Brethers. Parka teritorija aizņēma 7,4 hektārus zemes un tajā bija iekārtotas četras terases, kuras savienoja indiešu kāpnes, un vienu no otras atdalīja laukakmeņu mūris. Pirmajā terases līmenī bija neliels ezers ar baltu tiltu pāri tam. Apkārt parkam bija vietām mākslīgs, vietām dabīgs kanāls. Uz otrās platformas atradās ģeometriskā plānojumā sastādītas puķes un pundurkociņi, kā arī garšaugi. Trešajā līmenī starp apstādījumiem atradās deju laukums, kur norisinājās muižas balles. Terases augšējai platformai paralēli stiepās cirptu Holandes liepu aleja. Parkā atradās arī paviljons, kurā norisinājās svētdienas skola.

Mūsdienās parka teritorija ir atvērta apskatei.

## Skatīt arī
* Lindes muižas vārti

## Atsauces
Hānu dzimtas kapi

**Hānu dzimtas kapi** saukti arī par **Baronu Hānu kapiem** ir kapsēta Birzgales pagastā. Kapsētai līdzās atrodas Jedes kapi.

Sākotnēji kapsēta izveidota kā Hānu dzimtas kapsēta, kam piederējusi netālu esošā Lindes muiža. Bet 1915. gadā , kad Pirmais pasaules karš sasniedza muižas apkārtni, barons Karls fon Hāns atļāva kritušos apbedīt savas dzimtas kapsētā. Kapsētā apbedīti gan Vācijas Impērijas, gan Krievijas Impērijas karavīri.

Kapu ansambli iekļauj apļa formā veidots akmens krāvuma žogs. Centrā izvietots liels granīta krusts (nolauzts un atrodas līdzās uz zemes), savukārt vācu karavīru krusti izvietoti ielokā. Kapavietas iezīmēšanai Hānu dzimta no Vācijas vēstniecības Rīgā un kapsētu atveda piemiņas plāksni.

## Atsauces
Eiropas Savienotās Valstis

thumb|270px|Paneiropas Savienības (''Paneuropa-Union'') karogs
**Eiropas Savienotās Valstis** ir Eiropas federālisma kustības piekritēju politisks uzstādījums, kura mērķis ir panākt lielāku Eiropas valstu integrāciju un politisko sadarbību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un kandidātvalstīm.

## Vēsture
Jau 1776. gadā Džordžs Vašingtons, vēlākais ASV prezidents, vēstulē Žilbēram Lafajetam rakstīja:

1778. gadā Bendžamins Franklins ieteica veidot Eiropas valstu federālo konstitūciju. Vīnes kongress (1814—1815) izveidoja pirmo starptautisko drošības sistēmu Eiropā. Pēc šīs drošības sistēmas sabrukuma un 1848. gada revolūcijām Viktors Igo Pacifistu kongresā Parīzē 1849. gadā, vēlāk arī Džuzepe Madzīni un Džuzepe Garibaldi atsāka lietot terminu Eiropas Savienotās Valstis.

Pēc Pirmā pasaules kara 1926. gadā Vīnē notika pirmais Paneiropas kongress, kurā par tās priekšsēdētāju ievēlēja grāfu Rihardu Kudenhovu-Kalergi.

Pēc Otrā pasaules kara 1946. gadā vēlākais VFR kanclers Konrāds Adenauers ar Eiropas Savienoto Valstu dibināšanu saistīja cerību uz ilgstošu mieru Eiropā:

Savukārt Vinstons Čērčils 1946. gadā uzrunā Cīrihes universitātes studentiem teica:

1955. gadā franču uzņēmējs Žans Monē nodibināja Eiropas Savienoto Valstu rīcības komiteju, kas 1961. gadā bija iesaistīta neformālas Eiropadomes izveidē.

2011. gadā vēlākā Eiropas Komisijas priekšsēdētāja Urzula fon der Leiena teica:

## Ārējās saites
Amoliņu iela

**Amoliņu iela** var būt:
* Amoliņu iela — iela Ķekavā;
* Amoliņu iela — iela Saulkrastos;
* Amoliņu iela — iela Cenu pagasta Iecēnos.

## Skatīt arī
* Amoliņi
* Amoliņa iela
Uļastaja

**Uļastaja** () ir pilsēta un sums Mongolijas rietumdaļā, Dzavhanas aimaka administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas Hangaja kalnu rietumu priekškalnēs Bogdas upes ielejā  uz rietumiem no galvaspilsētas Ulanbatoras.

## Vēsture
Uļastaja ir viena no senākajām mūsdienu pilsētām valstī. Tā dibināta 1733. gadā Cjinu dinastijas laikā kā militārs priekšpostenis. Uļastaja bija *de facto* Ārējās Mongolijas galvaspilsēta — šeit bija halhu un oiratu (tuviešu un altajiešu) apdzīvoto zemju pārraugošā ģenerālgubernatora rezidence. Pilsēta uzbūvēta vietā, kas jau izsenis bija karavānu ceļu krustpunkts starp Urgu austrumos, Hovdu rietumos un Hami dienvidos un nezaudēja savu nozīmību līdz pat 20. gadsimta sākumam. 1919. gadā pilsētā bija ap 3 tūkstošiem iedzīvotāju, no kuriem 80% bija ķīnieši un pa 10% mongoļi un krievi. 1921. gadā pilsētu pārdēvēja par **Džavhlantu** (*Жавхлант*), bet 1961. gadā atgrieza vēsturisko nosaukumu.

Mūsdienās nozīmīgs pārtikas rūpniecības un transporta centrs — no 2019. gadā uzbūvētās Donojas lidostas tiek veikti regulāri reisi uz galvaspilsētu Ulanbatoru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gobi-Altaja aimaks

**Gobi–Altaja aimaks** () ir viens no Mongolijas aimakiem. Atrodas valsts dienvidrietumos, robežojas dienvidos un dienvidrietumos ar Ķīnas Iekšējo Mongoliju, Gaņsu un Siņdzjanu, rietumos — ar Hovdas aimaku, ziemeļos — ar Dzavhanas aimaku, bet austrumos — ar Bajanhongoras aimaku. Aimaka centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Altaja. Administratīvi iedalās 18 sumos. Aimaks izveidots 1940. gadā, nodalot no Dzavhanas aimaka. Nodēvēts pēc Gobi tuksneša un Altaja kalniem; līdzīga nosaukuma Gobi Altaja kalnu grēda atrodas tālāk austrumos kaimiņu aimakos.

## Ģeogrāfija
Aimaka dienviddaļu aizņem Gobi tuksnesis, vidusdaļu — Mongolijas Altajs ar aimaka augstāko virsotni Sutaju 4090 m vjl, bet ziemeļdaļu — Lielo Ezeru ieplaka ar Mongolelsa smiltāju. Pa aimaka ziemeļu robežu plūst Dzavhanas upe. Daudz derīgo izrakteņu — izpētītas zelta un dārgakmeņu atradnes.

## Ārējās saites
Lauri Vuorinens

**Lauri Vuorinens** (; dzimis ) ir somu distanču slēpotājs, 2025. gada Pasaules čempionāta bronzas medaļas ieguvējs sprintā.

## Karjera
Piedalījies divās ziemas olimpiskajās spēlēs (, ). Startēja tikai sprintā, abas reizes iekļuva ceturtdaļfinālā. 2018. gadā Phjončhanā ieņēma 29. vietu, bet 2022. gadā Pekinā ierindojās 14. vietā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Zēfeldē, toreiz izslēgšanās cīņās neiekļuva un ieņēma 34. vietu.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Lahti ar 60. vietu. Pirmo reizi sprinta pamatsacensībās iekļuva 2015. gada novembrī Rukā.  Lahti kopā ar Īvo Niskanenu izcīnīja trešo vietu komandu sprintā klasiskajā stilā. Tā paša gada 15. martā pirmo reizi individuāli izcīnīja vietu uz pjedestāla Pasaules kausa posmā, ieņemot otro vietu sprinta sacensībās Fālunā. 2025. gada Pasaules čempionātā Tronheimā sprintā izcīnīja bronzas medaļu, bet komandu sprintā kopā ar Ristomati Hakolu ieguva sudrabu.  ieņēma 4. vietu sprintā.

## Rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

## Atsauces

## Ārējās saites
Bruksisms

**Bruksisms** ir pārmērīga zobu griešana vai stipra sakošana, kas nav saistīta ar ēšanu vai runāšanu. Visbiežāk šis process notiek neapzināti gan dienas, gan nakts laikā. Vieglā pakāpē bruksisms cilvēka veselībai nav bīstams, taču smagākos gadījumos vai tad, ja pieaug bruksisma epizožu biežums, tas var radīt komplikācijas, piemēram, žokļu problēmas, galvassāpes un zobu emaljas bojāšanos, pietūkumu un iekaisumus žokļu locītavās.

Bruksisma cēloņi nav pilnībā izprasti, taču, iespējams, tie ir saistīti ar vairākiem faktoriem. Ir divi galvenie bruksisma veidi: nakts bruksisms un nomoda bruksisms. Dienas bruksisms biežāk sastopams sievietēm, savukārt vīriešus un sievietes miega bruksisms skar vienādā biežumā. Tiek uzskatīts, ka dienas bruksismam ir citi cēloņi nekā miega bruksismam. Abos gadījumos rodas līdzīgi zobu bojājumi, taču nakts bruksisma gadījumā simptomi var būt manāmi no rīta un uzlaboties dienas laikā, bet dienas bruksisma gadījumā simptomi no rīta var nebūt manāmi un parādīties dienas laikā.

Ārstēšanā lielu uzsvaru liek uz dažādām metodēm sasprindzinājuma mazināšanai un zobu mehānisku aizsardzību pret rīvēšanos un bojājumiem, tostarp, izmantojot zobus sargājošu kapi.

## Atsauces
Dunduru iela (Daugavpils)

**Dunduru iela** ir iela Daugavpilī, kas savieno Jaunbūves, Čerepovas un Ruģeļu apkaimes. Tā sākas Jaunbūves robežā, pie dzelzceļa pārbrauktuves, kā Valkas ielas turpinājums. Dunduru iela ved dienvidaustrumu un austrumu virzienā un beidzas Ruģeļos, savienojumā ar Nometņu ielu. Dunduru ielā ir pārsvarā noliktavu un garāžu apbūve, kā arī daudz neapbūvēto gabalu.

Ielas kopējais garums ir aptuveni 3370 metri, un tā ir pilsētas nozīmes maģistrālā iela. Visā garumā ielai ir asfalta segums, satiksmes kustība norit abos virzienos, pa vienu joslu katrā virzienā. Sabiedriskais transports pa Dunduru ielu nekursē.

Ielas nosaukums radies Latvijas PSR laikā un nekad nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Dunduru iela ir savienota ar šādām ielām:
* Valkas iela (ielas turpinājums)
* Silikātu iela
* Stiklu iela (T veida krustojums)
* Gaismas iela (T veida krustojums)
* Apšu iela
* Naujenes iela (T veida krustojums)
* Vecpils iela (savienojums tikai gājējiem)
* Nometņu iela

## Atsauces
Bruģēšanas darbi Latvijā

thumb|Bruģēta iela
**Bruģēšanas darbi** ir nozīmīga daļa no Latvijas infrastruktūras attīstības, jo tie nodrošina ilgtspējīgas un funkcionālas virsmas, kas tiek izmantotas ceļiem, laukumiem, dārziem un privātām teritorijām. Šie darbi ir īpaši svarīgi, lai nodrošinātu stabilitāti, ilgtspēju un estētiku, vienlaikus nodrošinot efektīvu slodzes sadali un izturību pret mainīgajiem klimata apstākļiem.

## Bruģēšanas darbu posmi
Bruģēšanas darbi parasti ietver vairākus posmus:

# Zemes sagatavošana: Sagatavošana ir būtiska, lai nodrošinātu stabilu pamatni un ilgstošu izturību.
# Pamatnes izbūve: Pamatne tiek veidota, lai nodrošinātu atbilstošu slodzes izturību un stabilitāti.
# Bruģakmeņu klāšana: Bruģakmeņi tiek novietoti uz sagatavotās pamatnes, lai veidotu funkcionālu un estētisku virsmu.
# Nobeiguma darbi: Pēdējais posms ietver smilšu apstrādi, lai aizpildītu spraugas starp bruģakmeņiem, uzlabojot stabilitāti.

## Nozares attīstība un nozīme
Latvijā bruģēšanas darbi ir kļuvuši par nozīmīgu industriju, kuras pieprasījums ir strauji pieaudzis, īpaši pilsētās un lielākajās apdzīvotajās vietās. Arvien vairāk tiek izmantoti arī videi draudzīgi materiāli un risinājumi, kas samazina piesārņojuma riskus un nodrošina ilgtspējīgu attīstību. Bruģēšanas darbi tiek veikti gan publiskajās, gan privātajās teritorijās, piemēram, dārzu celiņos, piebraucamajos ceļos, stāvvietās un pilsētas laukumos.

#### Tehnoloģijas un materiāli
Latvijā bruģēšanas darbos tiek izmantoti dažādi materiāli, kas atbilst mūsdienu prasībām. Visbiežāk tiek izmantoti betona bruģakmeņi, dabīgais akmens, ķieģeļi un citi izturīgi materiāli, kas piemēroti Latvijas klimata apstākļiem. Arvien lielāku uzmanību pievērš arī ilgtspējīgiem risinājumiem, piemēram, ekoloģiskajām bruģēšanas metodēm, kas palīdz samazināt ūdens noteci un uzlabo vides kvalitāti.thumb|Nobruģēts laukums privātmājā, kas nodrošina estētisku un praktisku piebraucamo ceļu

#### Galerijas un ideju avoti
Daudzos gadījumos bruģēšanas darbu plānošanas procesā tiek izmantotas galerijas, kas piedāvā plašu bruģēšanas dizainu, materiālu un konfigurāciju izvēli. Šīs galerijas, kas ir pieejamas gan tiešsaistē, gan uzņēmumu izstāžu zālēs, palīdz klientiem izprast iespējas attiecībā uz bruģēšanas darbu izskatu un funkcionalitāti. Tās ļauj salīdzināt dažādus materiālus, piemēram, betona bruģakmeņus, dabīgo akmeni un ķieģeļus, lai izvēlētos piemērotāko variantu konkrētajam projektam.

## Atsauces
Luāna Emera

**Anna Edviga Marija Pešēra** (; dzimusi ), pazīstama ar savu skatuves vārdu **Luāna Emera** (*Louane Emera*) vai vienkārši ***Louane***, ir franču dziedātāja un aktrise. Francijā viņa kļuva pazīstama kā pusfināliste *The Voice: la plus belle voix* 2013. gada sezonā, kā arī ir starptautiski pazīstama ar lomu 2014. gada filmā *[[La Famille Bélier]]*, par kuru viņa ieguva Cēzara balvu kā daudzsološākā aktrise. Viņa pārstāvēja Franciju 2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu *Maman*.

## Dzīvesgājums
1996. gada 26. novembrī Anna Pešēra piedzima Padekalē, Francijā. Auga kopā ar četrām māsām un vienīgo brāli Bahu. Luānas tēvs Žans Pjērs Pešērs bija francūzis, poļu mātes un vācu tēva dēls. Viņas māte Izabella Pinto dos Santosa bija brazīliešu-portugāļu izcelsmes, portugāļu tēva un brazīlietes mātes meita.

2008. gadā viņa piedalījās Francijas mūzikas konkursā *L'École des stars*, ko pārraidīja kanālā *Direct 8*.

Luāna, kurai astoņu gadu vecumā atklāja UTHS, stāstīja, ka viņas vecākiem bieži nācies viņu sodīt viņas hiperaktivitātes dēļ, taču viņa no tiem ir daudz mācījusies par disciplīnu, un viņi vienmēr pret viņu izturējušies ar mīlestību.

Luāna pusaudža gados zaudēja abus vecākus; viņas iestudējums *Imagine* bija veltīts tēvam, kurš bija miris tikai trīs mēnešus pirms viņas parādīšanās *The Voice,* bet māte nomira 2014. gadā pēc ilgstošas slimības.

## Karjera

### Mūzika
2013. gadā notika viņas pirmais īstais izrāviens, piedaloties filmas *The Voice: la plus belle voix* otrajā sezonā. Viņa arī piedalījās Viljama Šellera skaņdarbā *Un homme heureux*.

Pēc viņas uzstāšanās šovā *The Voice* viņu pamanīja Ēriks Lartigo un izvēlējās kā aktrisi filmā *La Famille Bélier*, kurā viņa atveidoja 16 gadus vecās Paulas lomu, kura ir vienīgā dzirdīgā persona nedzirdīgo ģimenē. Šis tēls dzied vairākas Mišela Sardū dziesmas, īpaši *Je vole*. Pēc tās viņa ieguva Cēzara balvu kā daudzsološākā aktrise 40. Cēzara balvas ceremonijā.

Viņa atveido vadošo bērnu psiholoģes lomu TF1 2022. gada Francijas televīzijas seriālā *Visions*. Stāsta centrā ir izmeklēšana par pazudušu bērnu un jaunu zēnu, kurš, šķiet, redz dīvainas vīzijas.

## Personīgā dzīve
Luānai ir attiecības ar dziedātāju Florianu Rosi. 2020. gada martā viņai piedzima meita Esmē.

## Balvas un nominācijas

## Filmogrāfija

### Filmas

### Televīzija

### Konkursi

## Diskogrāfija

* *Chambre 12* (2015)
* *Louane* (2017)
* *Joie de vivre* (2020)
* *Joie de vivre (en couleurs)* (2021)
* *Sentiments* (2022)
* *Sentiments Heureux* (2023)
* *Solo* (2024)

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Gotfrīds Heinrihs fon Magnuss

**Gotfrīds Heinrihs fon Magnuss** (, 1800—1861) bija vācbaltiešu ārsts, Ķemeru kūrorta ārsts (1840—1844).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1800. gada 14. septembrī Lodesmuižā Gotfrīda Engelharta fon Magnusa un viņa sievas Dorotejas, dzimušas Štenceres, ģimenē.
Mācījās Vidzemes guberņas ģimnāzijā Rīgā. Pēc medicīnas studijām Tērbatas, tad Getingenes, Berlīnes un Vīnes universitātēs (1819—1822) praktizēja Rīgā, 1840. gadā kļuva par Ķemeru kūrorta ārstu.

Miris 1861. gada 17. augustā Asaros.

## Atsauces
Ernests Merķelis

**Alberts Ernests Emīls Merķelis** (, 1810—1863) bija vācbaltiešu ārsts, Ķemeru kūrorta ārsts (1855—1863). Rīgas Dabaspētnieku biedrības prezidents (1853—1863).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1810. gada 23. jūlijā Depkina muižā pie Rīgas Garlība Merķeļa (1769—1850) un viņa sievas Dorotejas Vilhelmīnes, dzimušas Ģērmanes, ģimenē.

Mācījās Vidzemes guberņas ģimnāzijā Rīgā (1825—1828). Pēc medicīnas studijām Tērbatas Universitātē (1829—1834) un papildināšanās ārzemēs no 1837. gada praktizēja Rīgā, 1839. gadā kļuva par Dubultu kūrorta ārstu, 1855. gadā par Ķemeru kūrorta ārstu. Izdeva laikrakstu *Rigasche Handelszeitung* (no 1862).

Miris 1863. gada 6. martā Rīgā.

## Atsauces
Roberts Ferdinands Kofskis

**Roberts Ferdinands Kofskis** (, 1811—1877) bija vācbaltiešu ārsts, Ķemeru kūrorta ārsts (1864—1877).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1811. gadā Limbažos tirgoņa Kārļa Gustava Kofska un viņa sievas Amālijas, dzimušas Otto, ģimenē.
Mācījās Tērbatas ģimnāzijā Rīgā (1828—1831). Pēc medicīnas studijām Tērbatas Universitātē (1832—1833) praktizēja Rīgā, 1844. gadā kļuva par Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības biedru.

Līdz 1856. gadam bija Baltijas ģenerālgubernatora Aleksandra Suvorova padomnieks medicīnas lietās Rīgas pilī. Tad dzīvoja Vācijā, bet 1861. gadā atgriezās Rīgā un 1864. gadā kļuva par Ķemeru kūrorta ārstu.

## Atsauces
Kārlis Heinrihs Vāgners

**Kārlis Heinrihs Vāgners** (; dzimis , miris  Rīgā) bija vācu daiļdārznieks, kas darbojās Rīgā un bija Ķemeru parka apstādījumu izveidotājs 1839. gadā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1785. gadā Neišateles kantonā mūsdienu Šveicē, uzaudzis Rotenburgā pie Fuldas (*Rotenburg an der Fulda*), Hesenē, amatu apguva pie Hesenes — Rotenburgas grāfistes dārznieka, 1804. gadā strādāja Berlīnes botāniskajā dārzā, 1809. gadā Pozenē ierīkoja dārzu grāfam Melcinskim. Pēc Napoleona kariem pārcēlās uz Rīgu, kur 1816. gadā nopirka no Lielās Ģildes eltermaņa Grota dārzu un dibināja veikalu *C.H. Wagner*, kas pārdeva sēklas un stādus. Agrākais Drēzdenes dārznieks F. V. Tīme (*Thieme*) Vāgneru dārzniecībā izveidoja lielas oranžērijas ar tropu augiem. Pēc viņa nāves 1846. gadā dēls Kārlis Heinrihs Vāgners pārņēma veikalu un Rīgas Dārzkopības biedrībā 1870. gados izstādēs demonstrēja dāliju šķirnes, bagātīgas rožu, flokšu, mežvīteņu un orhideju kolekcijas.

### Vāgnera veikala piedāvājums (1822)
** Wagner, C. H.. Preis-Courant derjenigen Gemüse-, Blumen-, Bäumeund Sträucher- Samen welche frisch und gut beigesetzte Preis zu haben sind bei Carl Heinrich Wagner. Riga: Gedruckt bei Wilchelm Ferdinand Häcker, 1822*

## Atsauces
Gvido Girgensons

thumb|200px|Titullapa Gvido Girgensona grāmatai "Sērūdeņu avoti Ķemeros Vidzemē" (1847)
**Georgs Reinholds Gvido Girgensons** (, 1811—1861) bija vācbaltiešu ārsts, Ķemeru kūrorta ārsts (1844—1855), Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības prezidents (1861).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1811. gada 6. janvārī Valmieras apriņķa ārsta Leonharda Oto Gotlība Girgensona (1784—1851) un viņa sievas Agneses, dzimušas fon Balkas, ģimenē. Mācītāja un rakstnieka Kristapa Reinholda Girgensona (1752—1814) mazdēls. Pēc medicīnas studiju absolvēšanas praktizēja Rīgā, 1844. gadā kļuva par Ķemeru kūrorta ārstu. 1847. gadā publicēja zinātnisku grāmatu par Ķemeru sērūdeņu avotiem. Bija precējies ar Johannu Henšleri, dēls inženieris un fabrikants Georgs Girgensons (1858—1933). 1861. gada septembrī viņu ievēlēja par Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības prezidentu.
Miris 1861. gada 23. decembrī.

## Atsauces
Mongolijas Altajs

**Mongolijas Altajs** (; , *Ménggǔ Ā'ěrtài Shānmài*) ir kalni Centrālāzijā, Altaja kalnu sistēmas dienvidaustrumu daļa. Sākas uz dienvidiem no Krievijas, Ķīnas un Mongolijas robežu sadures punkta Tavanbogdūla kalna, stiepjas dienvidaustrumu virzienā pa Mongolijas un Ķīnas robežu un vēlāk pagriežas austrumu virzienā Mongolijas dienviddaļā, kur vēlāk turpinās kā Gobi Altajs. Mongolijas Altaja garums ir ap , platums — no  ziemeļos līdz  dienvidos un austrumos. Augstākā virsotne ir Munhairhanūls  vjl (pēc citiem datiem —  vai ) grēdas vidusdaļā Rietumos kalniem piekļaujas Džungārijas līdzenums, bet dienvidos — Gobi tuksnesis. Austrumos Lielo Ezeru ieplaka Mongolijas Altaju atdala no Hangaja kalniem. Kalni veidoti no kristāliskajiem slānekļiem, porfirītiem, granītiem. 

Mongolijas Altajs sastāv no vairākām paralēlām grēdām, ko atdala tektoniskas ieplakas. Virsotnes pārsvarā līdzenas, augstākajās korēs — ledāji. Rietumu nogāzēs stepe, augstāk — meži (egles, lapegles) un alpīnās pļavas; austrumu nogāzē stepe un pustuksnesis; starpkalnu ieplakās — pustuksnesis. Grēdas rietumos sākas Melnā Irtiša un tās pietekas Ulungura un Burčina, bet austrumu — Hovda un tās pietekas. Attīstīta lopkopība. Lielākās apdzīvotās vietas ir Hovda, Ulgī un Altaja Mongolijā un Altaja, Koktokaja un Čingila Ķīnā.

Mongolijas Altaja ziemeļu un vidusdaļā Mongolijas teritorijā izveidoti vairāki nacionālie parki: Altaja Tavanbogda nacionālais parks (1996, 6362 km²), Cambagarava nacionālais parks (2000, 1109 km²), Munhairhana nacionālais parks (2011, 5061 km²), Bulganas–Ihongoga nacionālais parks (2011, 2461 km²), Mjanganugaldzata nacionālais parks, Sīlhemas kalnu nacionālais parks un Čigertejas nacionālais parks.

## Atsauces

## Ārējās saites
78. BAFTA kino balva

**78. [[BAFTA kino balva]]s** pasniedza labākajām pilnmetrāžas spēlfilmām un dokumentālajām filmām, kas 2024. gadā demonstrētas Apvienotās Karalistes kinoteātros. Balvu pasniegšanas ceremonija norisinājās  *[[Royal Festival Hall]]* Londonā, un tās pasniedza Britu Kino un televīzijas mākslas akadēmija. Ceremoniju vadīja Deivids Tenants.

Kategorijas "Uzlecošā zvaigzne", vienīgās kategorijas par ko balso britu iedzīvotāji, nominantus paziņoja , bet pārējo kategoriju nominantus izziņoja iepriekšējie BAFTA balvas saņēmēji Mia Makena-Brūsa and Vills Šārps .

Filma "Konklāvs" saņēma divpadsmit nominācijas, kam sekoja filmas "Emilija Peresa" ar vienpadsmit un "Brutālists" ar deviņām nominācijām. "Brutālists" un "Konklāvs" katra saņēma četras balvas.

## Laureāti un nominanti

### Filmas ar vairākām nominācijām un balvām

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Munhairhanūls

**Munhairhanūls** ( — ‘Mūžīgais svētuma kalns’) ir kalns Mongolijā, Mongolijas Altaja augstākā virsotne. Atrodas grēdas rietumdaļā uz Bajanulgī un Hovdas aimaku robežas. Kalna augstums pēc dažādiem avotiem ir ,  vai  vjl. Kalna virsotne plakana, to klāj ledājs, kura platība samazinās. 2011. gadā kalna apkārtnē izveidots Munhairhana nacionālais parks  platībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Progress MS-30

***Progress MS-30*** (***Прогресс МС-30***; SKS apzīmējums ***ISS-91P***) bija Krievijas automātisks *[[Progress-MS]]* sērijas kravas kosmosa kuģis, kam Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) jānogādā kravu. To orbītā palaida 2025. gada 27. februārī. *Progress MS-30* darbību beidza 2025. gada 9. septembrī.

## Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2599 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela (), saspiestas gāzes (slāpeklis; ), ūdens (). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam ) bija iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces, arī jauns skafandrs *Orlan-MKS*.

## Lidojuma gaita
*Progress MS-30* tika palaists  21:24:27 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1a]]* no Baikonuras kosmodroma.

1. martā 23:02:30 *UTC* kosmosa kuģis automātiskā režīmā saslēdzās ar SKS pie *[[Zvezda (SKS)|Zvezda]]* moduļa.

9. septembrī 15:45 *UTC* *Progress MS-30* atvienojās no SKS. 18:59 *UTC* tika iedarbināts dzinējs bremzēšanas manevram. Kravas kuģis iegāja Zemes atmosfēras blīvajos slāņos un sadega. Nesadegušās daļas  iekrita Klusā okeāna dienvidu daļā.

## Stacijas orbītas paaugstināšanas manevri

## Atsauces

## Ārējās saites

* Progress MS-30 to re-supply ISS Anatoly Zak
* Progress-MS 01 — 40 Gunter Dirk Krebs
Phūketas province

**Phūketas province** (, *jang-wàt puu-gèt*, ) ir viena no Taizemes provincēm, kas atrodas Andamanu jūras piekrastē. Tā ir valsts mazākā province pēc platības, taču viena no nozīmīgākajām tūrisma vietām tropisko pludmaļu, dabas ainavu un attīstītās infrastruktūras dēļ. Provinces administratīvais centrs ir Phūketa, kas ir nozīmīgs reģiona ekonomiskais un kultūras centrs. Phūketas province ir vienīgā Taizemes province, kas pilnībā atrodas uz salām. Tā atrodas apmēram 860 km uz dienvidiem no valsts galvaspilsētas Bangkokas. Provinci ar kontinentu savieno Sarasinas tilts, kas ved uz Phannā provinci. Administratīvi province ir sadalīta trīs rajonos (*amfī*), un tās teritorija ietver arī vairākas mazākas salas Andamanu jūrā.

## Ģeogrāfija
Phūketas province atrodas Taizemes dienvidrietumos, Andamanu jūras piekrastē. Tā ir vienīgā Taizemes province, kas pilnībā atrodas uz salām. Phūketas sala ir arī lielākā Taizemes sala, un tā atrodas apmēram 860 km uz dienvidiem no Bangkokas. Provinci ar kontinentu savieno Sarasinas tilts, kas ved uz Phannā provinci ziemeļos. Phūketas provincei nav sauszemes robežu ar citām provincēm, bet tai ir jūras robežas ar Phannā provinci ziemeļos un ziemeļaustrumos un Krabī provinci austrumos.

Phūketas province atrodas subekvatoriālajā klimata joslā, un tai raksturīgs musonu klimats, kas tiek iedalīts divās galvenajās sezonās — lietus un sausajā sezonā. Lietus sezona ilgst no maija līdz oktobrim, kad dominē dienvidrietumu musoni, nesot spēcīgas lietusgāzes un paaugstinātu gaisa mitrumu. Sausā sezona parasti ir no novembra līdz aprīlim, kad laikapstākļi ir saulaināki un stabilāki. Šajā laikā ir vislielākais tūristu pieplūdums. Vidējā gaisa temperatūra gadā svārstās no 25 °C līdz 32 °C, bet ūdens temperatūra Andamanu jūrā saglabājas aptuveni 27—30 °C visa gada garumā.

Phūketas provincei raksturīga daudzveidīga ainava, kas ietver kalnus, līdzenumus, pludmales un mangrovju mežus. Apmēram 70% no Phūketas provinces teritorijas aizņem kalni, kas stiepjas no ziemeļiem uz dienvidiem, un aptuveni 20% no provinces kopējās platības ir klāti ar mežiem. Augstākais punkts provincē ir Majo kalns, kas sasniedz 529 metru augstumu virs jūras līmeņa. Phūketas rietumu piekrasti klāj smilšu pludmales. Slavenākās no tām ir Patongas, Karonas, Katas un Nai Harnas pludmales. Pludmales ar palmu ieskautām smiltīm un mierīgiem, ziliem ūdeņiem piesaista vairāk nekā 3 miljonus apmeklētāju gadā. Savukārt austrumu piekrastē dominē mangrovju meži un lagūnas, kas veido nozīmīgu ekosistēmu vietējai florai un faunai. Phūketas piekrastes ūdeņos atrodas vairāki koraļļu rifi, kas ir svarīga jūras biotopa daļa un piesaista nirējus no visas pasaules. Reģiona fauna ietver jūras bruņurupučus, tropu zivis, delfīnus un dažādas putnu sugas. Lai saglabātu Phūketas dabas resursus, vairākās vietās izveidoti dabas parki un aizsargājamās teritorijas, tostarp Sirinatas nacionālais parks, kas aizsargā jūras ekosistēmas un smilšu kāpas salas ziemeļu daļā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Claude (dziedātājs)

**Klods Kiambe** (; dzimis 2003. gada 16. septembrī), mononīmi pazīstams kā **Klods** (*Claude*). Viņš ir Kongo izcelsmes Nīderlandes dziedātājs un dziesmu autors. Viņa debijas singls "Ladada (Mon dernier mot)" 2022. gadā ieņēma Nīderlandes singlu topa augšgalu, kam sekoja vēl četri topu singli. 2024. gadā tika izlaists viņa debijas albums "Parler français". Viņš pārstāvēja Nīderlandi 2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu "C'est la vie".

## Karjera
2019. gadā Kiambe piedalījās "The Voice Kids" astotajā sezonā, kur viņš neaizsniedzās līdz finālam. Nākamajā gadā viņš uzvarēja šovā "Are You Next?", parakstot līgumu ar ierakstu izdevniecību Cloud 9. Kiambe 2022. gadā izdeva savu pirmo singlu "Ladada (Mon dernier mot)", kas ierindojās Nīderlandes Top 40 dziesmu pirmajā vietā. Kā iedvesmas avotus savai mūzikai viņš minējis Stromae un Lūisu Kapaldi. Viņam bija paredzēts atklāt Stromae 2023. gada koncertus, pirms tie tika atcelti Stromae veselības problēmu dēļ.

2024. gada 19. decembrī Nīderlandes raidorganizācija *AVROTROS* paziņoja, ka Kiambe pārstāvēs Nīderlandi 2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. Viņa dziesma "C'est la vie", tika izlaista 2025. gada 27. februārī.

## Personīgā dzīve
Kiambe piedzima Kongo Demokrātiskajā Republikā. Viņa māte kopā ar viņu un viņa brāļiem un māsām aizbēga uz Nīderlandi, kad viņam bija deviņi gadi, vispirms dzīvojot patvēruma centrā Alkmārā. Vēlāk ģimene pārcēlās uz Enkheizeni. Vēlāk viņš studēja viesnīcu vadību, taču studijas pārtrauca. Viņš runā holandiešu, franču un angļu valodā.

## Diskogrāfija

### Studijas albumi

## Atsauces
Tavanbogdūls

**Tavanbogdūls** ( — ‘Pieci dievišķie kalni’; ; , *Tǎwān Bógé Duō*) ir kalnu masīvs Altajā Krievijas, Ķīnas un Mongolijas robežu sadures vietā. Masīvam piecas zīmīgas virsotnes: Huitens (4374 m vjl, Mongolijas augstākā virsotne), Nairamdals (‘Draudzības virsotne’, 4192 m vjl — robežsadures punkts), Burgeds (4068 m vjl), Malčins (4051 m vjl) un Narans (4050 m vjl). Masīva ziemeļu mala krauji apraujas Ukoka plakankalnē, bet dienvidos Hovdas augšteces ieleja to atdala no Mongolijas Altaja. Masīvā ap 30 ledāju, lielākais no kuriem ir 19 km garais Potaņina ledājs ar 56 km² platību. Mongolijas teritorijā 1996. gadā izveidots Altaja Tavanbogda nacionālais parks 6362 km² platībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Anna Udīne Strema

**Anna Udīne Strema** (; dzimusi  Altā) ir norvēģu tramplīnlēcēja, divkārtēja  čempione, Pasaules čempionāta medaļniece, vairāku Pasaules kausa posmu uzvarētāja.

## Karjera
Starptautiskās sacensībās Strema sāka piedalīties 2012. gadā Kontinentālajā kausā. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Lillehammerē ar 34. vietu. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2015. gadā Fālunā un ieņēma 25. vietu individuālajās sacensībās uz parastā tramplīna. 2018. gada Pasaules čempionātā junioriem ieguva bronzas medaļu individuālajās sacensībās un zeltu jaukto komandu sacensībās.

Pirmo reizi vietu uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmā izcīnīja 20 gadu vecumā 2019. gada janvārī Japānā, ieņemot 2. vietu lēcienos no parastā tramplīna. 2019. gada Pasaules čempionātā Zēfeldē viņa izcīnīja divas bronzas medaļas komandu sacensībās — gan sieviešu, gan jauktajā komandā. 2021. gadā Oberstdorfā ieguva vēl vienu pasaules čempionāta bronzu sieviešu komandā.

Piedalījās  Pekinā un individuālajās sacensībās uz parastā tramplīna ieņēma 15. vietu, bet jaukto komandu sacensībās bija astotajā vietā. Pirmo uzvaru Pasaules kausā izcīnīja  Ļubno, Slovēnijā. Sezonas turpinājumā izcīnīja vēl divas uzvaras (Hintercartenē un Rišnovā). 2023. gada Pasaules čempionātā Planīcā ieguva pirmo individuālo medaļu — bronzu lēcienos no parastā tramplīna. Vēlāk pievienoja arī vēl vienu bronzu sieviešu komandā un sudrabu jaukto komandu sacensībās. 2022.—2023. gada sezonā sasniedza savu augstāko vietu Pasaules kausa kopvērtējumā, ieņemot 4. pozīciju.

2025. gada Pasaules čempionātā Tronheimā ieguva vēl vienu bronzas medaļu individuālajās sacensībās, bet komamdu sacensībās izcīnīja pirmo zeltu. Vēlāk uzvarēja arī jaukto komandu sacensībās.  viņa kļuva par kļuva par čempioni un zelta medaļas ieguvēju sacensībās uz parastā tramplīna. Jaukto komandu sacensībās ieguva sudraba godalgu. Vēlāk izcīnīja otru zelta medaļu, uzvarot sacensībās uz lielā tramplīna. 2025.—2026. gada Pasaules kausa sezonā izcīnīja trešo vietu kopvērtējumā.

## Rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāti

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Diāna Spertāle

**Diāna Spertāle** (dzimusi  Valmierā) ir latviešu žurnāliste, redaktore un sabiedrisko attiecību speciāliste.

## Dzīvesgājums
Mācījusies Rīgas 36. vidusskolā, 20. vidusskolā un 6. vidusskolā, absolvējusi Rīgas 7. vakara (maiņu) vidusskolu (1974) un P. Stučkas Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātes Žurnālistikas nodaļu neklātienē (1981).

No 1970. gada līdz 2003. gadam strādājusi par korespondenti laikrakstos "Padomju Jaunatne", "Rīgas Balss", "Cīņa" (vēlāk pārdēvēts par "Neatkarīgā Cīņa"), "Izglītība" un Radio "Brīvā Eiropa" Latvijas redakcijā. Laikrakstos "Padomju Jaunatne", "Rīgas Balss" un "Izglītība" ilgākus gadus vadījusi kultūras nodaļas.

Pēc 2003. gada darbojusies kā redaktore apgādā "Zvaigzne ABC", kā arī tūrisma un vēlāk arī novadpētniecības muzeja speciāliste Ķekavas novadā, turpinot publicēties kā ārštata žurnāliste. Publikācijas veikusi laikrakstos "Tēvzemes Avīze", "Lauku Avīze" (vēlāk — "Latvijas Avīze"), "Literatūra un Māksla", "Diena", žurnālos "Liesma", "Māksla", "Skola un Ģimene", "Zeltene", "Oskars", "Teātra Vēstnesis" un "Praktiskais Latvietis". Galvenie publikāciju temati Spertāles žurnālistes karjerā bijuši kultūra un izglītība. Karjeras laikā sagatavojusi aptuveni 3000 publikācijas, rakstus intervijas, reportāžas un portretus.

2003. gadā izdevniecībā "Pētergailis" izdota Diānas Spertāles grāmata "Spoguļattēls. Uldis Dumpis" par Nacionālā teātra aktieri Uldi Dumpi. 2015. gadā izdevniecībā — biedrībā "Aleksandra Pelēča lasītava" izdota Māras (Marijas) Varikas un Diānas Spertāles grāmata "Tā bija... Ķekavā" par kolhozu laikiem Ķekavā.

Piedalījusies barikādēs, saņēmusi barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

No 2007. gada līdz 2018. gadam darbojusies Ķekavas amatierteātrī — Jaunajā Miltu teātrī.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Diānas Spertāles raksti vietnē ''La.lv''
Luksemburgieši

thumb|Luksemburgiešu pilsoniskais karogs
**Luksemburgieši** () ir Luksemburgas iedzīvotāji (nācija) un vietējā etniskā grupa. Galvenokārt runā luksemburgiešu valodā, kas ir viena no trim oficiālajām valodām valstī kopā ar franču un vācu valodu. Luksemburgieši ir etniski un kultūru ziņā cieši saistīti ar vāciešiem un frančiem.

Luksemburgiešu skaits ir aptuveni 330 000—350 000 cilvēku, taču kopējais Luksemburgas iedzīvotāju skaits pārsniedz 660 000 (2024) — daudzi luksemburgieši un viņu pēcteči dzīvo ārzemēs. Vairāk nekā 50% valsts iedzīvotāju ir ārzemnieki, galvenokārt no Portugāles, Francijas, Itālijas, Vācijas un Beļģijas. Luksemburgieši kā tauta veido mazāk nekā pusi no valsts iedzīvotāju skaita.

## Ārējās saites
Etnonacionālisms

[thumb|Revolucionāri pēc [1848.—1849. gada revolūcija Vācijā|1848. gada 19. marta ielu kaujām Berlīnē]]
**Etnonacionālisms** jeb **etniskais nacionālisms** ir nacionālisma paveids, kura pamatā ir uzskats, ka nāciju veido vienas tautas pārstāvji. No etnonacionālisma skatpunkta nācijā ietilpst tikai tie cilvēki, kam ir kopīga izcelsme, valoda, kultūra, tradīcijas un vēsturiskā pieredze, kas gadsimtu gaitā ir radījusi kopīgu identitāti. No etnonacionālisma atšķirīgs ir pilsoniskais nacionālisms, kas balstās uz kopīgām vērtībām un lojalitāti attiecīgajai valstij.

Etnonacionālisms īpaši nostiprinājās 19. gadsimtā, nacionālisma laikmetā, kad daudzas tautas centās izveidot savas nacionālās valstis. Tas bija raksturīgs Vidus- un Austrumeiropai, piemēram, Vācijā un Ungārijā, kur nāciju noteica pēc valodas un kultūras līdzības, nevis pēc pilsoniskās lojalitātes.

Etnonacionālismam raksturīga izslēdzoša attieksme pret citu tautību pārstāvjiem, kas par attiecīgās nācijas pārstāvjiem var kļūt vienīgi pārtautojoties. Mūsdienās daudzviet sastopama abu pieeju – gan etniskā, gan pilsoniskā nacionālisma – saplūsme.

## Ārējās saites
Selīna Freitāga

**Selīna Alma Freitāga** (; dzimusi ) ir vācu tramplīnlēcēja, divu zelta medaļu ieguvēja 2023. gada Pasaules čempionātā sieviešu un jauktajā komandā, 2025. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļniece individuālajās sacensībās gan uz parastā, gan lielā tramplīna.

Viņas brālis Rihards Freitāgs arī ir bijis tramplīnlēcējs.

## Karjera
Starptautiskās sacensībās S. Freitāga sāka piedalīties 2016. gadā. 2019. gada Pasaules čempionātā junioriem Lahti izcīnīja sudraba medaļu komandu sacensībās un bronzu jaukto komandu sacensībās. Pasaules kausā debitēja  Oberstdorfā ar 28. vietu sacensībās uz lielā tramplīna. 2020. gada Pasaules čempionātā junioriem ieguva bronzu komandu sacensībās.

Piedalījās  Pekinā un ieņēma 22. vietu individuālajās sacensībās uz parastā tramplīna un 9. vietu jaukto komandu sacensībās. Pirmo reizi vietu uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmu individuālajās sacensībās izcīnīja  Ļubno, Slovēnijā, ieņemot trešo vietu lēcienos no parastā tramplīna. Pasaules čempionātā pieaugušajiem pirmo reizi piedalījās 2023. gadā Planīcā un ieguva divas zelta medaļas, uzvarot gan sieviešu komandu, gan jaukto komandu sacensībās. Individuāli labāko rezultātu sasniedza lēcienos no parastā tramplīna, ieņemot 4. vietu.

2025. gada Pasaules čempionātā Tronheimā izcīnīja sudraba medaļu lēcienos no parastā tramplīna. Vēlāk ieguva arī bronzu sieviešu komandu sacensībās. Individuālajās sacensībās uz lielā tramplīna izcīnīja vēl vienu sudraba godalgu.

## Rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Emmy (dziedātāja)

**Emija Kristīne Guttulsrūda Kristiansena** (; dzimusi ), kas atpazīstama kā ***Emmy***, ir norvēģu dziedātāja un dziesmu autore. Viņa pārstāvēja Īriju 2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu *[[Laika Party]]*, kur nekvalificējās finālam.

## Biogrāfija
Kristiansena nāk no Sandes ciema Vestfollas filkē. Bērnībā viņa dziedāja korī. 2015. gadā 14 gadu vecumā piedalījās jauniešu mūzikas šovā "Melodi Grand Prix Junior" ar dziesmu "Aiaiaiai", viņas vecākais brālis Erlends iepriekš bija piedalījies tajā pašā konkursā 2011. gadā.

2021. gadā Emija piedalījās "Melodi Grand Prix 2021", Norvēģijas nacionālās atlases finālā 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam ar dziesmu "Witch Woods". Viņa kvalificējās no trešā pusfināla, lai iekļūtu finālā, taču sacensību superfinālā neiekļuva. Papildus darbam Norvēģijā viņa ieguva auditoriju arī ārpus savas valsts, izmantojot savu TikTok kontu, kur viņa ieguva vairāk nekā miljonu sekotāju.

2025. gada janvārī tika paziņots ka, viņa piedalīsies Īrijas nacionālajā atlasē 2025. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam "Eurosong 2025" ar dziesmu "Laika Party", ko Emija sarakstīja sadarbībā ar vienu īru un trim norvēģu dziesmu autoriem. Dziesma sākotnēji tika iesniegta Norvēģijā ar cerību piedalīties "Melodi Grand Prix 2025", taču Norvēģijas raidorganizācija NRK to noraidīja. "Eurosong 2025" Kristiansena uzvarēja gan nacionālās žūrijas balsojumā, gan telebalsojumā, iegūstot tiesības pārstāvēt Īriju. Dziesma *Laika Party* nekvalificējās finālam, ieņemot savā pusfinālā 13. vietu.

*Emmy* ir viena no latviešu grupas "Citi Zēni" dziesmas "Ramtai" mūzikas autoriem, ar kuru grupa piedalījās atlasē "Supernova 2025" un ieguva 3. vietu.

## Diskogrāfija

### Singli
* 2015: "Aiaiaiai"
* 2016: "Bjørnar"
* 2016: "Frightened of Lightning"
* 2018: "Jeg ser at du har ringt"
* 2019: "The Little Boy"
* 2019: "Er det du som har tatt den?"
* 2020: "Gunnar"
* 2020: "If Only"
* 2021: "Witch Woods"
* 2021: "Collection"
* 2021: "Brilleskille" (ar Ole Hartz)
* 2021: "Some Say"
* 2022: "Venus (Why Don’t We Run)"
* 2022: "Juliet"
* 2022: "Dear Sandman"
* 2022: "Dear Santa"
* 2023: "Just a Ghost"
* 2023: "DotA" (with J.O.X)
* 2023: "She"
* 2023: "Haunting You"
* 2024: "Vil ha dig" (ar Unge Lama)
* 2024: "Lose My Love"
* 2024: "Dancing Alone"
* 2024: "Om du var min" (ar J.O.X)
* 2024: "Ain’t Nobody" (ar Braaten)
* 2024: "The Hanging Tree" (ar Braaheim and Ilyaa)
* 2024: "Boten Anna" (ar J.O.X and Hubbe)
* 2024: "Behind Blue Eyes" (ar Braaheim and Ilyaa)
* 2024: "Say You Love Me" (ar Braaheim and Ilyaa)
* 2024: "Lie to Me"
* 2024: "Monster"
* 2024: "Left Outside Alone"
* 2025: "Mom Is Home" (ar K-391 and Nick Strand)
* 2025: "Laika Party"

## Atsauces



## Ārējās saites
Liaodunas pussala

**Liaodunas pussala** (, *Liáodōng Bàndǎo*) ir pussala Ķīnas ziemeļaustrumos, Liaoninas provincē, izvirzoties starp Bohai līci un Dzelteno jūru.

Pussalas platība ir aptuveni 66 000 km², tajā dzīvo aptuveni 6,9 miljoni cilvēku (galvenokārt Daliaņas un Inkou pilsētu teritorijās).

## Vēsture
1895. gadā pēc Pirmā Ķīnas-Japānas kara Japāna ieņēma Liaodunas pussalu, bet Triju lielvalstu iejaukšanās (Krievija, Vācija un Francija) piespieda Japānu to atdot Ķīnai.

1898. gadā Krievijas Impērija īrēja pussalu un izveidoja militāru klātbūtni Portartūrā (mūsdienu Dalianas pilsēta). Krievijas—Japānas kara laikā (1904—1905) Japāna atkal ieguva kontroli pār pussalu, bet pēc Otrā pasaules kara beigām 1945. gadā to īslaicīgi pārņēma Padomju Savienība, līdz tā atgriezās Ķīnas sastāvā.

## Skatīt arī
* Šaņdunas pussala

## Ārējās saites
Šaņdunas pussala

**Šaņdunas pussala** (, *Shāndōng Bàndǎo*) atrodas Ķīnas austrumos, Šaņdunas provincē, izvirzoties starp Bohai jūru ziemeļos un Dzelteno jūru austrumos un dienvidos. Pussalas platība ir ap 73 000 km² un tajā dzīvo vairāk nekā 30 miljoni cilvēku, galvenokārt lielākajās pilsētās, piemēram, Cjindao un Jaņtai.

Vēsturiski Šaņdunas pussala bijusi dažādu lielvaru interešu objekts — 19. un 20. gadsimtā tā nonāca Vācijas un vēlāk Japānas kontrolē. Mūsdienās tā ir viena no ekonomiski attīstītākajām Ķīnas daļām ar spēcīgu rūpniecību, ostām un tūrisma nozari.

## Ekonomika
Šaņdunas pussala ir viens no ekonomiski attīstītākajiem reģioniem Ķīnā, pateicoties tās stratēģiskajai atrašanās vietai un spēcīgajai industriālajai bāzei. Galvenās nozares ietver kuģubūvi, naftas pārstrādi, ķīmisko rūpniecību, elektroniku, automobiļu ražošanu un pārtikas rūpniecību. Cjindao ir pazīstama arī ar alus ražošanu (*Tsingtao* zīmols) un progresīvu tehnoloģiju attīstību.

Pussalā atrodas vairākas lielas ostas:

* Cjindao osta — viena no lielākajām un noslogotākajām ostām Ķīnā, svarīgs loģistikas centrs ar modernu konteineru termināli, kas apkalpo kravas no visas pasaules.
* Jaņtai osta — nozīmīgs jūras transporta mezgls, kas apkalpo gan kravu, gan pasažieru pārvadājumus, īpaši ar Dienvidkoreju un Japānu.
* Veihai osta — atrodas piekrastes pilsētā Veihai un ir svarīga gan tirdzniecībai, gan zvejniecībai, kā arī tūrisma nozarei.
* Židžao osta — strauji augoša osta, kas specializējas akmeņogļu, graudu un naftas produktu pārkraušanā, būtiska izejvielu transportam.
* Dongjinas osta — svarīgs loģistikas punkts reģiona rūpniecības un enerģētikas sektoram.

Lauksaimniecība pussalā ir attīstīta, īpaši augļkopība un jūras velšu audzēšana.

## Atsauces

## Ārējās saites