open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kartupelis (spēle)

thumb|250px|Spēles variācija
**"Kartupelis"** jeb **"Karakuģis"** vai **"Kuģu kauja"** ir populāra divu spēlētāju stratēģijas spēle, ko var spēlēt uz rūtiņu lapas, īpaša spēles laukuma vai datorā. Spēles sākumā spēlētāji uz laukuma atzīmē dažādu izmēru kuģu koordinātas un min pretinieka kuģu atrašanās vietas.

## Noteikumi
Sekojošie spēles noteikumi attiecas uz spēles versiju, kuru spēlē uz rūtiņu lapas. 

Divi spēlētāji spēles sākumā uz 10x10 rūtiņu laukuma izvieto dažāda izmēra taisnstūrus (kuģus). Parasti tie ir viens četrrūtiņu, divi trīsrūtiņu, trīs divrūtiņu un četri vienrūtiņu kuģi. Šie kuģi nevar atrasties blakus viens otra malām. Vertikāli koordinātas atzīmē ar cipariem no 1 līdz 10, bet horizontāli ar burtiem "K", "A", "R", "T", "U", "P", "E", "L", "I" un "S" (vai alfabeta burtiem no "A" līdz "J").

Spēlētāji nerāda viens otram savas rūtiņu lapas, bet sava gājiena laikā prasa pretiniekam vai kādā brīvi izvēlētā koordinātē atrodas pretinieka kuģis. Pretinieks atbild ar vārdiem "garām" (ja neatrodas), "trāpīts" (ja viena no kuģa rūtiņām ir uzminēta) vai "nogremdēts" (ja visas viena kuģa rūtiņas ir uzminētas). Gājiens beidzas, kad pretinieks pasaka vārdu "garām". Spēle beidzas, kad visas kuģu rūtiņas ir uzminētas. Uzvar spēlētājs, kurš pirmais nogremdē visus pretinieka kuģus.

## Spēles versijas
Lai gan visbiežāk spēli spēlē ar zīmuli un rūtiņu papīru, pieejamas arī citas versijas:
* **Galda spēle** ar plastmasas kuģiem un īpašiem spēles laukumiem (vispopulārākā šīs spēles variācija ir amerikāņu kompānijas *[[Hasbro]]* variācija).
* **Elektroniskās versijas**, kur spēlētāji min koordinātas datorā vai telefonā.
* **Mutiskas versijas**, kur kuģi un šāvieni tiek paturēti prātā vai pierakstīti minimāli.

Tāpat var spēlēt ar dažādu izmēru spēles laukumiem un kuģiem, kas ir citu formu (ne taisnstūru).

## Vēsture
Spēles pirmsākumi saistīti ar 1890. gada galda spēli *[[Basilinda]]*, kuru izstrādāja Džordžs Hovards Monks un izdeva kompānija *E. I. Horsman*. Tajā spēlētāji varēja pārvietot uz īpaša spēles laukuma karakuģus un kaujiniekus. Divdesmitā gadsimta sākumā līdzīgas spēles tika spēlētas ar papīru un zīmuli Krievijas armijā, īpaši virsnieku vidū. Spēle literatūrā pirmoreiz tika pieminēta krievu poēta Rjurika Ivņeva dienasgrāmatā 1907. gadā.

Pirmo komerciālo versiju izdeva 1931. gadā ASV kompānija *Starex* ar nosaukumu *Salvo*. Spēle kļuva plaši pazīstama ar nosaukumu *Battleship* un 20. gadsimta vidū tika izlaista gan kā papīra formāta, gan vēlāk plastmasas galda spēle. Elektroniskās versijas parādījās 1970.–1980. gados, un kopš tā laika spēle ir pielāgota dažādām platformām – sākot no personālajiem datoriem līdz mobilajām ierīcēm.

## Digitālās versijas
Mūsdienās spēli iespējams spēlēt arī tiešsaistē vai mobilās lietotnēs. Tās bieži ietver:
* Automātisku kuģu izvietošanu,
* Skaņas efektus un animācijas,
* Spēli pret mākslīgo intelektu vai citiem spēlētājiem internetā,
* Reitingu sistēmas un turnīru režīmus.

Spēles digitālās versijas ir pieejamas vairākās valodās un bieži ļauj pielāgot noteikumus un spēles laukuma izmērus.

## Atsauces
Ogres iela (Daugavpils)

**Ogres iela** ir iela Daugavpilī, Jauno Stropu apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Krimuldas ielu, ved austrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Peldu ielu, kur ierīkota autostāvvieta pie promenādes Stropu ezera krastā. Ogres ielā ir savrupmāju apbūve.

Ielas garums ir aptuveni 320 metri, sarkano līniju platums ir 22 metri. No Krimuldas ielas līdz Dzintaru ielai Ogres iela ir klāta ar asfalta segumu, bet tālāk ielai ir grants segums. Satiksmes kustība norit abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Ogres ielu nekursē, bet pie krustojuma ar Krimuldas ielu atrodas 3. autobusu maršruta pietura "Jaunstropi".

Ogres iela izveidota 20. gadsimta pirmajā pusē Stropu vasarnīcu ciematā. Sākumā tās nosaukums bija **8. šķērsiela**, bet  ielai piešķirts tagadējais nosaukums, kas vairs nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Ogres iela ir savienota ar šādām ielām:
* Krimuldas iela (T veida krustojums)
* Turaidas iela
* Dzintaru iela
* Peldu iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Tlaskala de Šikotenkatla

**Tlaskala de Šikotenkatla** () ir pilsēta Meksikā, Tlaskalas štata galvaspilsēta. Atrodas valsts vidusdaļā Savapanas upes krastos  uz austrumiem no galvaspilsētas Mehiko. Pašā pilsētā dzīvo ap 13 tūkstošiem iedzīvotāju, bet aglomerācijā ap 700 tūkstošiem, kas savukārt ir Pueblas de Saragosas ziemeļu priekšpilsēta. 

## Vēsture
Pilsēta dibināta 1525. gadā kā Tlaskalas ielejas evaņģelizēšanas un administrācijas centrs  — tā bija piektā Amerikā dibinātā diecēze un otrā Meksikā aiz Jukatanas. Bīskapa amats tika izveidots 1527. gadā, bet jau 1539. gadā bīskapa sēdeklis tika pārcelts uz Pueblas katedrāli. 16. gadsimtā Tlaskalas ieleja bija blīvi apdzīvota (ap 300 tūkstošiem cilvēku), bet jau 1625. gadā minēti vairs tikai 700 iedzīvotāji — pārējie mira eiropiešu ievazāto slimību epidēmijās vai emigrēja. 1585. gadā izveidoja patstāvīgu Tlaskalas provinci un pilsēta ar nosaukumu *Santa María de la Nueva Tlaxcala* kļuva par tās administratīvo centru. 1813. gadā Tlaskalas pilsēta kļuva par patstāvīgu municipalitāti. 1824. gadā Tlaskalas ieleja kļuva par neatkarīgās Meksikas federālo teritoriju, bet 1856. gadā — par štatu. 1932. gadā pilsēta pārdēvēta tagadējā nosaukumā, pievienojot pirmskolumba laikmeta tlaskaliešu augstmaņa un karavadoņa Šikotenkatla vārdu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Alūksnes iela (Daugavpils)

**Alūksnes iela** ir iela Daugavpilī, Jauno Stropu apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Krimuldas ielu, ved austrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Dzintaru ielu. Alūksnes ielas turpinājums ir bezvārda strupceļš Stropu ezera krasta virzienā. Ielā ir savrupmāju apbūve.

Alūksnes ielas garums ir 206 metri, tās posms līdz Turaidas ielai ir klāts ar grants segumu, bet pārējai ielas daļai seguma nav. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Alūksnes ielu nekursē, tuvākā pietura ir 3. autobusu maršruta "Jaunstropi" Krimuldas ielā.

Alūksnes iela izveidota 20. gadsimta pirmajā pusē Stropu vasarnīcu ciematā. Sākumā tās nosaukums bija **9. šķērsiela**, bet  ielai piešķirts tagadējais nosaukums, kas vairs nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Alūksnes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Krimuldas iela (T veida krustojums)
* Turaidas iela
* Dzintaru iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Durbes iela (Daugavpils)

**Durbes iela** ir iela Daugavpilī, Jauno Stropu apkaimē. Durbes iela sākas krustojumā ar Priedaines ielu, ved austrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Dzintaru ielu. Durbes iela atrodas privātmāju rajonā, tomēr mūsdienās nevienai celtnei vai zemesgabalam nav adreses šajā ielā.

Ielas garums ir aptuveni 416 metri, sarkano līniju platums ir 22 metri. Gandrīz visā garumā Durbes ielai ir grants segums, izņemot posmu no Priedaines ielas līdz Tērvetes ielai, kur nav ne seguma, ne apbūves. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Durbes ielu nekursē, tuvākā pietura ir 3. autobusu maršruta "Bērnu centrs" Krimuldas ielā.

Durbes iela izveidota 20. gadsimta pirmajā pusē Stropu vasarnīcu ciematā. Sākumā tās nosaukums bija **7. šķērsiela**, bet  ielai piešķirts tagadējais nosaukums, kas vairs nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Durbes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Priedaines iela (T veida krustojums)
* Tērvetes iela 
* Krimuldas iela
* Turaidas iela
* Dzintaru iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Krists Jēkabsons

**Krists Jēkabsons** (dzimis ) ir latviešu aktieris.

2025. gadā Latvijas Kultūras akadēmijā absolvējis režisora Elmāra Seņkova vadīto dramatiskā teātra aktieru kursu.

Kopš 2025. gada ir Latvijas Leļļu teātra aktieris.

## Lomas teātrī
* Misters Martins / Ežēns Jonesko "Plikpaurainā dziedone" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Ralfs Liepa (2022);
* Lomas / "Rīt būs labāk" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Elmārs Seņkovs (2023);
* Aksels / Augusts Strindbergs "Spēles ar uguni" LKA E. Smiļģa Teātra muzejā, rež. Linda Kalniņa (2023);
* Georgs / Mariuss fon Maienburgs "Māceklis" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Elmārs Seņkovs (kursa darbs, 2024);
* Vidējais dēls Andrejs Bērziņš / "Laikmetīga masku komēdija: Sapņotāji" LKA Miera ielā, rež. Kārlis Krūmiņš (diplomdarbs, 2025);
* Brālis Miegs, Runcis / pēc Kārļa Skalbes "Bendes meitiņa" LKA Miera ielā, rež. Nellija Spūle (2025);
* Aristarhs Domiņikovičs Grands-Skubik / Nikolajs Erdmans "Pašnāvnieks" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Toms Treinis (no 2025);
* Rakstvedis, Kapracis, Matrozis / Makss Frišs "Santakrusa" LKA teātra mājā "Zirgu pasts", rež. Ralfs Liepa (2025);
* Fridrihs I / Ērihs Kestners "Emīls un Berlīnes zēni" Latvijas Leļļu teātrī, rež. Ģirts Šolis (no 2025);
* Lapsēns Lūkass, gailis Petruss / Jans Ūlufs Ēkholms "Ludvigs un Tuta" Latvijas Leļļu teātrī, rež. Ģirts Šolis (2025);
* Lomas / Andruss Kivirehks "Oskars un lietas" Latvijas Leļļu teātrī, rež. Paula Pļavniece (2025);
* Alberts, Adalberts / Andruss Kivirehks, Heiki Ernits "Lote no Izgudrotāju ciema" Latvijas Leļļu teātrī, rež. Rūdolfs Gediņš (2026)

## Ārējās saites
* Krists Jēkabsons Latvijas Leļļu teātris
* Krists Jēkabsons izrades.lv
Mantija (gliemji)

[thumb|300px|Gliemenes ''[Tridacna maxima* mantija (zilā krāsā)]]
*'Mantija*' ( – "tērps" vai "apmetnis") ir [[Gliemji|molusku]] ķermeņa muguras siena, kas sedz iekšējos orgānus un atloku veidā izvirzās tālu aiz iekšējo orgānu robežām. Daudzām molusku sugām mantijas [[epiderma]] izdala [[Kalcija karbonāts|kalcija karbonātu]] un [[Konhiolīns|konhiolīnu]], veidojot [[Čaula|čaulu]]. Jūras kailgliemežiem čaula pakāpeniski reducējas, un mantija kļūst par dzīvnieka dorsālo virsmu.

Vārds "mantija" (latīniski *pallium*) sākotnēji nozīmēja [[Apmetnis|apmetni]], lietusmēteli. Šī molusku anatomiskā struktūra bieži atgādina apmetni, jo daudzām grupām mantijas malas, parasti sauktas par mantijas kroku, būtiski izvirzās aiz pamatķermeņa robežām, veidojot krokas – divslāņu struktūras, pielāgotas daudzām dažādām funkcijām, ieskaitot, piemēram, [[Sifons (gliemji)|sifona]] funkciju. 

Molusku centrālā īpatnība ir [[mantijas dobums]]. Šo dobumu veido mantijas "svārki" — dubulta mantijas kroka, kas aptver ūdens telpu. Šajā telpā izvietojas molusku [[žaunas]], [[tūplis]], [[osfrādiji]], [[nefridioporas]] un [[gonoporas]]. Molusku lielākajai daļai mantijas dobums pilda elpošanas kameras funkciju. [[Gliemenes|Gliemenēm]] tas parasti ir [[gremošanas sistēma]]s daļa. Dažiem moluskiem mantijas dobums kalpo par [[Perēšanas kamera|perēšanas kameru]], bet [[galvkāji]]em un dažām gliemenēm (piemēram, [[Jūras ķemmītes|jūras ķemmītēm]]) tas ir kustību orgāns.

Mantija ir ļoti muskuļaina. Galvkājiem matijas saraušanās tiek izmantota, lai izspiestu ūdeni caur cauruļveida sifonu jeb [[Hiponoms|hiponomu]], kas ar reaktīvo ūdens strūklu nodrošina dzīvniekiem ļoti ātru kustību ūdenī. [[Gliemeži]]em tā tiek izmantota kā sava veida "kāja" kustībai pa virsmu. [[Bļodiņgliemeži]]em (*Patella*) pēda ietver visu dzīvnieka vēdera virsmu. Savukārt, gliemeņu "kāja" ir gaļīgs izaugums, kas pēc savas formas ir pielāgots rakšanai, nevis pārvietošanai.

Čaulu moluskiem mantija ir orgāns, kas veido čaulu, klāj to no iekšpuses un reizēm no ārpuses, un, dzīvniekam augot, palielina tās izmērus un biezumu. Čaulas materiālu izdala mantijas audu [[Ektoderma|ektodermiskās]] (epitēlija) šūnas.

Daudziem gliemežiem mantija parasti ir pilnībā vai daļēji paslēpta to čaulā. Gliemežu sugām, kurām čaula ir neliela salīdzinājumā ar ķermeņa izmēriem, attiecīgi, arī mantijas daļa ir redzama vairāk. [[Kailgliemeži]]em mantija ir redzama pilnībā. Mantijas dorsālo virsmu sauc par notumu, bet ventrālo virsmu - par hiponotumu. *Philomycidae'' dzimtai mantija klāj visu ķermeņa aizmugurējo daļu.

## Atsauces
Tweetdeleter

***TweetDeleter*** ir 2011. gadā izveidots tiešsaistes rīks, kas paredzēts platformas X (iepriekš *[[Twitter]]*) lietotājiem, lai pārvaldītu savus platformā veiktos ierakstus jeb tvītus. Līdz 2024. gadam, izmantojot *TweetDeleter* platformu, vairāk nekā 1,5 miljoni lietotāju no gandrīz 200 valstīm ir izdzēsuši vairāk nekā 1 miljardu ierakstu.

## Vēsture
*TweetDeleter* tika izveidots 2011. gada *Garage 48* hakatonā latviešu uzņēmēja Jēkaba Endziņa vadībā. 

Sākotnēji platforma darbojās kā bezmaksas modelis ar reklāmas atbalstu, taču saskārās ar grūtībām segt operatīvās darbības izmaksas. Vēlāk tā tika pārcelta uz uzņēmuma *Weby* serveriem, kuru līdzīpašnieki ir Endziņš un uzņēmējs Reinis Vaivars. Pēc pilnīgas platformas pārbūves un pārejas uz ikmēneša abonementa modeli, *TweetDeleter* kļuva rentabls un sāka paplašināties globāli.

Latvijas tehnoloģiju un jaunuzņēmumu medijs *Labs of Latvia* ir iekļāvis *TweetDeleter* sarakstā starp vairākām Latvijā izstrādātām lietotnēm, kas izcēlušās ar plašu lietotāju skaitu un starptautisku atpazīstamību.

## Funkcionalitāte
*TweetDeleter* ir dažādi rīki *Twitter *ierakstu jeb tvītu pārvaldīšanai X (*Twitter*) platformā:
* Masveida tvītu, atbilžu un retvītu dzēšana;
* Meklēšana pēc atslēgvārdiem, ieraksta tipa, datumu diapazona vai multivides;
* Necenzētu vārdu filtrs;
* Automātiska ierakstu dzēšana pēc noteikta laika;
* Automātiska atzīmēto "patīk" dzēšana;
* Arhīvu augšupielāde lietotājiem ar vairāk nekā 3200 ierakstiem;
* Iespēja saglabāt dzēsto ierakstu arhīvu personīgai lietošanai;
* Atbalsts arī *[[Bluesky]]* platformai – automātiskā publicēšana un dzēšana (papildu funkcijas).

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā tīmekla vietne
Encounter

***Encounter*** ir 2021. gada Apvienotās Karalistes un ASV drāmas filma, kuras režisors ir Maikls Pīrss. Filmā galvenās lomas atveido Rizs Ahmeds, Oktāvija Spensere, Dženīna Gevankera un Rorijs Kokreins.

Filma stāsta par tēvu, kurš kopā ar saviem diviem dēliem dodas glābšanas misijā, lai pasargātos no citplanētiešiem.

Filmas *Encounter* pirmizrāde notika  Teluraidas kinofestivālā. Filmu izplatīja *[[Amazon Studios]]*. Filma saņēma viduvēju kritiķu novērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Laša Odišarija

**Laša Odišarija** (, dzimis ) ir gruzīnu futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā. Kopš 2024. gada Odišarija spēlē Latvijas Virslīgas komandā RFS.

2022. gadā ar Tbilisi "Dinamo" komandu uzvarējis Gruzijas Erovnuli līgā. 2024. gadā ar RFS komandu uzvarējis Virslīgā, kā arī ieguvis Latvijas kausu.

## Sasniegumi
**Dinamo Tbilisi**

* Erovnuli līga: 2022
* Gruzijas Superkauss: 2023

**RFS**

* Latvijas Virslīga: 2024
* Latvijas kauss: 2024

## Ārējās saites
Starptautiskā fizikas olimpiāde

thumb|Starptautiskās fizikas olimpiādes logo
**Starptautiskā fizikas olimpiāde** ( jeb *IPhO*) ir starptautiskās skolēnu sacensības fizikā, kas notiek katru gadu vasarā kopš 1967. gada.

## Vēsture
Pirmā Starptautiskā fizikas olimpiāde notika 1967. gadā Varšavā, Polijā. Tajā piedalījās tikai piecas valstis (Bulgārija, Čehoslovākija, Polija, Rumānija un Ungārija). Otrajā IPhO Ungārijā piedalījās arī Dienvidslāvijas, Padomju Savienības un VDR komandas. Sestajā IPhO 1972. gadā konkursam pievienojās Francijas kā pirmā rietumvalsts komanda, vēlāk pievienojās arī Somijas, VFR un Zviedrijas komandas. Austrumu bloka valstis 1977. gadā nolēma, ka tās rīkos tikai katru otro IPhO. Tā kā rietumvalstis vēl nebija gatavas nepieciešamajiem ilgtermiņa sagatavošanās darbiem, 1978. un 1980. gadā IPhO nenotika. Pirmā rietumvalsts, kas rīkoja IPhO, bija Vācijas Federatīvā Republika 1982. gadā. Kopš tā laika IPhO rīko regulāri katru gadu, izņemot 2020. gadu COVID-19 pandēmijas dēļ.
Pakāpeniski dalībvalstu skaits auga, līdz 2023. gadā tas sasniedza 80.

## Olimpiādes formāts
Katras valsts komandā ietilpst ne vairāk par pieciem skolēniem. Sacensības notiek divos posmos — viena diena ir teorijas eksāmens (piecu stundu laikā jāatrisina trīs uzdevumi), otra diena ir laboratorijas darbi, starp posmiem ir atpūta.

Sacensības ir individuālas, un valstu rangs nav oficiāls. Olimpiādē drīkst piedalīties skolēni, kas jaunāki par divdesmit gadiem.

## Latvijas skolēnu panākumi
Latvijas skolēni Starptautiskajā fizikas olimpiādē piedalās katru gadu kopš 1996. gada, izcīnot vienu zelta (Kārlis Goba, 1999), piecas sudraba (Guntis Feldmanis 1999, Georgijs Treņins 2012, Reinis Irmejs 2016 un 2017, Jānis Hūns 2019), 33 bronzas godalgas un 44 atzinības rakstus.

Latvijas komandas vadītāji un novērotāji šajā laikā bijuši Austris Cābelis, Mārcis Auziņš, Jānis Harja, Leonīds Buligins, Vjačeslavs Kaščejevs, Juris Ulmanis, Andris Muižnieks, Paulis Paulins, Ģirts Barinovs, Sandris Lācis, Jānis Cīmurs, Inese Dudareva, Dāvis Zavickis, Elīna Pavlovska, Mārtiņš Klevs, Ilva Cinīte.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Žeremī Porsāns-Klemantē

**Žeremī Porsāns-Klemantē** (, dzimis ) ir franču futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2025. gada Porsāns-Klemantē spēlē Latvijas Virslīgas komandā RFS.

Iepriekš pārstāvējis Francijas 1. līgas komandas Marseļas "Olympique" un *[[Montpellier HSC|Montpellier]]*. 2023. gadā pievienojies Latvijas komandai Valmiera, bet 2025. gadā pārcēlies uz RFS.

## Ārējās saites
Tālavas iela (Daugavpils)

**Tālavas iela** ir iela Daugavpilī, Mežciema apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Daugavas ielu, ved ziemeļu virzienā un beidzas krustojumā ar Parka ielu. Tālavas ielā ir privātmāju apbūve, kā arī neapbūvēti gruntsgabali.

Tālavas ielas kopējais garums ir aptuveni 245 metri, visā garumā tā klāta ar grants segumu. Ielas sarkano līniju platums ir 19 metri. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Tālavas ielu nekursē, bet pie krustojuma ar Daugavas ielu atrodas 4., 5. un 21. autobusu maršrutu pietura "Mežciems", kā arī pie krustojuma ar Parka ielu — to pašu maršrutu pietura "Parka iela".

Tālavas iela ir šīs ielas sākotnējais nosaukums, tas laika gaitā nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Tālavas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Daugavas iela
* Parka iela

## Atsauces
Pūces iela (Daugavpils)

**Pūces iela** ir iela Daugavpilī, Čerepovas apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Nometņu ielu, ved ziemeļu virzienā un beidzas strupceļā pēc krustojuma ar Mazo Rasas ielu. Pūces ielā ir privātmāju apbūve.

Ielas kopējais garums ir aptuveni 165 metri, sarkano līniju platums ir 14—15 metri. Visā garumā Pūces iela ir klāta ar grants segumu. Satiksmes kustība norit abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Pūces ielu nekursē, tuvākā pietura ir "Gāzes uzpildes stacija" Jelgavas ielā.

Pūces iela izveidota 20. gadsimta trešajā ceturksnī ar savu tagadējo nosaukumu, kas laika gaitā nav mainījies. 

## Ielu savienojumi
Pūces iela ir savienota ar šādām ielām:
* Nometņu iela (T veida krustojums)
* Rasas iela
* Mazā Rasas iela

## Atsauces
Meža sārmene

**Meža sārmene** (*Stachys sylvatica*) ir sārmeņu suga, kura ir plaši sastopama Eiropā un dažviet Rietumāzijā. Latvijā sastopama diezgan bieži visā valsts teritorijā, grupas aug dažādos auglīgos mežos un krūmainās pļavās.

## Atsauces
Randenes iela

**Randenes iela** ir iela Daugavpilī, Grīvas apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Brjanskas un Čehova ielu, ved austrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Ūdens ielu. Ielā ir privātmāju apbūve.

Randenes ielas kopējais garums ir 306 metri, sarkano līniju platums ir 15 metri. Visā garumā iela ir klāta ar grants segumu. Satiksmes kustība norit abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Randenes ielu nekursē, tuvākā pietura ir 8. un 15. autobusu maršrutu "Baznīcas iela" Brjanskas ielā.

Iela izveidota padomju okupācijas gados ar nosaukumu **Vorošilova iela**, par godu maršalam Klimentam Vorošilovam. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas iela ieguva tagadējo nosaukumu, Kalkūnes pagasta Randenes ciema vārdā.

## Ielu savienojumi
Randenes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Brjanskas iela / Čehova iela
* Ūdens iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Sanpablo del Monte

**Sanpablo del Monte** (, ) ir pilsēta Meksikā, Tlaskalas štata lielākā municipalitāte pēc iedzīvotāju skaita. Atrodas valsts vidusdaļā Malinčes vulkāna pakājē  uz austrumiem no galvaspilsētas Mehiko, Pueblas de Saragosas ziemeļu priekšpilsēta.

## Vēsture
Mūsdienu pilsēta dibināta 1620. gadā kā Sanpablo del Montes kolonija bijušās čolulteku **Kvautotoatlas** vietā. 1824. gadā, dibinot Tlaskalas federālo teritoriju, Sanpablo tika iekļauta tajā. 1863. gadā pie Sanpablo notika nozīmīga kauja karā pret franču intervenci. 1940. gadā pilsētu pārdēvēja par godu navatlu izcelsmes Meksikas prezidentam Visentem Gerrero (1782—1831) par **Viljavisentegerrero** (*Villa Vicente Guerrero*), bet 2016. gadā pilsētai atgrieza vēsturisko nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Halapa

**Halapa** ( vai *Jalapa*), oficiāli — **Halapa-Enrikesa** (*Xalapa-Enríquez* — par godu 19. gadsimta gubernatoram Huanam de la Lusam Enrikesam), ir pilsēta Meksikā, Verakrusas štata galvaspilsēta un otra lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas valsts austrumdaļā  uz austrumiem no galvaspilsētas Mehiko un  no ostas pilsētas Verakrusas. No Halapas pilsētas cēlies aso piparu halapeņo (*jalapeño*) nosaukums — šeit izgudrota to skābēšanas un konservēšanas tehnoloģija.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta radusies ap 1313. gadu kā totonaku **Šallapana** (*Xallapan*) ciems Makiltepetla vulkāna pakājē ceļā no Tenočtitlanas uz Meksikas līča piekrasti. 1519. gadā ceļā uz Tenočtitlanu pilsētu ieņēma Ernana Kortesa karaspēks. 1555. gadā franciskāņi šeit uzbūvēja klosteri un izveidoja koloniju. Halapa sāka augt 18. gadsimta sākumā līdz ar tirdzniecības attīstību starp Mehiko un līča piekrasti; 1720. gadā šeit tika organizēts pirmais gadatirgus. 1791. gadā Spānijas karalis Karloss IV piešķīra Halapai pilsētas statusu. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Džeks Kērbijs

**Džeks Kērbijs** (, ; dzimis **Džeikobs Kurtcbergs** (*Jacob Kurtzberg*) , miris ) bija amerikāņu komiksu mākslinieks. Plaši atzīts par vienu no medija lielākajiem novatoriem un vienu no tā ražīgākajiem un ietekmīgākajiem veidotājiem.

## Dzīvesgājums
Viņš uzauga Ņujorkā un iemācījās zīmēt dažādus tēlus no komiksiem un preses karikatūrām pārvelkot tiem pāri. Jaunajai komiksu industrijai viņš pievienojās 20. gadsimta 30. gados, zīmējot dažādus komiksu stāstus ar dažādiem pseidonīmiem, tostarp kā **Džeks Kērtiss**, pirms izvēlējās Džeka Kērbija pseidonīmu. 1940. gadā viņš kopā ar rakstnieku un redaktoru Džo Saimonu izveidoja ļoti veiksmīgo supervaroņa tēlu Kapteini Ameriku priekš *[[Timely Comics]]*, *[[Marvel Comics]]* priekšteča. 20. gadsimta 40. gados Kērbijs regulāri sadarbojās ar Saimonu, radot daudzus tēlus šai izdevnīcībai un *National Comics Publications*, kas vēlāk kļuva par *[[DC Comics]]*.

Pēc dienesta Eiropā Otrā pasaules kara laikā Kērbijs veidoja darbus *DC Comics*, *[[Harvey Comics]]*, *Hillman Periodicals* un citiem izdevējiem. Izdevniecībā *Crestwood Publications* viņš un Saimons radīja romantisko komiksu žanru un vēlāk nodibināja savu komiksu kompāniju *Mainline Publications*, kas pastāvēja īsu laiku. Kērbijs bija iesaistīts *Timely* 1950. gadu versijā *Atlas Comics*, kas nākamajā desmitgadē kļuva par *Marvel*. Tur, 1960. gados, Kērbijs līdzradīja daudzus no izdevniecības galvenajiem varoņiem, tostarp Skudrcilvēku, Atriebējus, Melno Panteru, Fantastisko četrinieku, Halku, Dzelzs vīru, Sudraba sērfotāju, Toru un X-cilvēkus, kā arī daudzus citus. Kērbija darbi guva augstus pārdošanas apjomus un saņēma kritiķu atzinību, bet 1970. gadā, uzskatot, ka pret viņu ir izturējušies netaisnīgi, galvenokārt autortiesību jomā, Kērbijs pameta izdevniecību, lai dotos pie konkurējošās DC.

DC Kērbijs radīja savu sāgu *Fourth World*, kas aptvēra vairākus komiksu nosaukumus. Lai gan šīs sērijas izrādījās komerciāli neveiksmīgas un tika atceltas, *Fourth World* sērija *New Gods* joprojām ir nozīmīga DC Visuma sastāvdaļa. 1970. gadu vidū un beigās Kērbijs uz neilgu laiku atgriezās *Marvel*, pēc tam pievērsās televīzijas animācijai un neatkarīgajiem komiksiem. Vēlākajos gados Kērbijs, kuru dēvēja par "komiksu Viljamu Bleiku", sāka saņemt lielu atzinību plašsaziņas līdzekļos par saviem karjeras sasniegumiem, un 1987. gadā viņš bija viens no trim pirmajiem, kurus iekļāva Villa Eisnera komiksu slavas zālē. 2017. gadā Kērbiju pēcnāves kārtā nosauca par Disneja leģendu ne tikai par saviem darbiem izdevējdarbības jomā, bet arī tāpēc, ka šie darbi veidoja pamatu *[[The Walt Disney Company]]* finansiāli veiksmīgajai un kritiķu atzītajai mediju franšīzei — *[[Marvel Cinematic Universe]]*.

Kērbijs 1942. gadā apprecējās ar Rozalindu Goldšteinu. Viņiem bija četri bērni, un viņu laulība saglabājās līdz pat viņa nāvei no sirds mazspējas 1994. gadā 76 gadu vecumā. Viņam par godu nosaukta Džeka Kērbija balva un Džeka Kērbija Slavas zāle, un komiksu fanu vidū viņš ir pazīstams kā "Karalis" (*The King*) par daudzajiem ietekmīgajiem ieguldījumiem šajā vidē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pundurtarsijs

**Pundurtarsijs** () ir tarsiju dzimtas primātu suga. Tas ir nakts primāts, kura dzimtene ir Sulavesi salas centrālā daļa, Indonēzijā. Iepriekš tika uzskatīts, ka pundurtarsijs ir izmiris 20. gadsimta sākumā, bet 2000. gadā Indonēzijas zinātnieki negaidīti atklāja beigtu dzīvnieku žurku slazdā. Pirmo dzīvo eksemplāru kopš 20. gadsimta 20. gadiem 2008. gada augustā Lore Lindu nacionālajā parkā atrada Teksasas A&M universitātes pētnieku komanda. Divi tēviņi un viena mātīte tika notverti, izmantojot slazdu tīklu, un aprīkoti ar radio raidītāju, lai izsekotu to kustību. Kā pirmie dzīvie atrastie pundurtarsiji, kas redzēti vairāk nekā 80 gadu laikā, šie notvertie dzīvnieki kliedēja dažu primatologu pārliecību, ka šī suga ir izmirusi.
## Izskats un īpašības
Dzīvnieka ķermeņa garums ir no 95 līdz 105 mm, svars ir apmēram 57 g. Šis ir mazākais tarsiju pārstāvis. Ausis ir ļoti mazas, kažoks ir diezgan gaišs, ar brūngani sarkanu nokrāsu. Aste ir klāta ar biezu vilnu, tās garums ir no 135 līdz 275 mm. Acis ir lielas, aptuveni 16 mm diametrā. Atšķirībā no citām nakts dzīvnieku sugām, tarsijiem nav tapetuma (īpašas atstarojošas membrānas) aiz tīklenes primātu evolūcijas diennakts cikla dēļ. Nagi ir uz visiem pieciem priekškāju pirkstiem un uz diviem pakaļkāju pirkstiem.
## Uzvedība
Tie veido pārus, kas kopā paliek līdz pat 15 mēnešiem. Gadā ir divas pārošanās sezonas: viena lietus sezonas sākumā, otra tās beigās, sešus mēnešus vēlāk. Grūtniecība ilgst vidēji 178 dienas, dzemdības notiek maijā vai novembrī-decembrī. Mazuļi attīstās diezgan ātri, 42 dienu vecumā tie jau spēj paši noķert savu medījumu. Mātītes paliek pie vecākiem līdz pubertātei, tēviņi pamet ģimeni nedaudz agrāk. Tie ir nakts dzīvnieki, lielāko daļu laika pavadot kokos. Dienu tie pavada, guļot uz vertikāliem koku zariem. Tie neveido ligzdas. Atšķirībā no citām tarsiju sugām, tie neizmanto smaržas dziedzerus, lai iezīmētu savu teritoriju. Boholas un Leites salu tarsiji spēj sazināties, izmantojot skaņas ultraskaņas diapazonā (apmēram 70 kHz). Visi tarsiji ir plēsēji, kas galvenokārt barojas ar kukaiņiem. Tie ir vienīgie primāti, kuru uzturā nav iekļauta augu barība.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Photos of living 'gremlin' discovered in Indonesia
* Animaldiversity.org
* Scientificamerican.com
Mantijas dobums

thumb|310px|Atvērta gliemene ar labi redzamu mantijas dobumu.
**Mantijas dobums** ir telpa, kas no ārpuses ir norobežota ar molusku mantiju (), bet iekšpusē ar dzīvnieka ķermeni. Bez moluskiem šāds termins tiek lietots arī attiecībā uz pleckājiem, sprogkājiem un citām dzīvnieku formām, kurām ir mantija vai tai analogs orgāns. Ja mantija ir vāji attīstīta, tad arī mantijas dobums ir vāji izteikts un novērojams nelielas iedobes veidā, kura norobežota ar nedaudz izvirzītām mantijas malām (piemēram, bruņgliemežiem u.c.). Savukārt, ja mantija ir spēcīgi attīstīta, tad arī mantijas dobums iegūst lielus apmērus. Gadījumos, kad mantijas labā un kreisā puse saaug kopā lielā savas saskaršanās posmā, tad mantijas telpai ir izeja uz ārējo vidi vienīgi atsevišķās vietās (gliemeņu sifoni, galvkāju piltuves). Mantijas dobumā var būt izvietotas žaunas, osfrādiji, daudzu orgānu izvadatveres un kāja. Sauszemes gliemežiem mantijas dobuma siena pilda elpošanas funkciju. Visus šos orgānus un veidojumus kopā ar nierēm un sirdi (kas atrodas tieši blakus mantijas dobumam) sauc par orgānu mantijas kompleksu.

## Atsauces
Eiropija(III) fosfāts

**Eiropija(III) fosfāts** ir viens no eiropija fosfātiem ar ķīmisko formulu EuPO4. Citi fosfāti ir eiropija(II) fosfāts (Eu3(PO4)2) un eiropija(II,III) fosfāts (Eu3Eu(PO4)3).

## Iegūšana
Eiropija fosfātu var iegūt ar sola-gela metodi no eiropija(III) oksīda. Vispirms eiropija(III) oksīds tiek izšķīdināts ekvimolārā slāpekļskābes daudzumā un pēc tam tiek pievienota fosforskābe 10% pārākumā. Procesam nepieciešams pievienot arī amonjaku līdz pH 4, lai veidotos gels, ko pēc tam mazgā ar ūdeni un pēc tam vienu dienu karsē 1200 °C.

## Īpašības
Eiropija(III) fosfāts ir izotipisks ar cērija(III) fosfātu (CePO4) un tas kristalizējas monacīta struktūras tipā, telpas grupā *P*21/n ar režģa parametriem *a* = 668.13(10), *b* = 686.18(9), *c* = 634.91(8) pm un β = 103.96(1)° ar četrām formulas vienībām uz vienības šūnu. Tā siltumietilpība ir 111.5 J·K−1·mol−1 pie 298.15 K, un tā tilpuma modulis ir 159(2) GPa.

## Atsauces
Margarita Romana

**Margarita Anna Romana** (; dzimusi **Margarita Anna Mežgaile** , mirusi ) bija latviešu izcelsmes Kanādas iedzīvotāja. No 2025. gada 28. jūlija līdz 25. oktobrim viņa bija vecākā dzīvā Kanādas iedzīvotāja. 

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1912. gada 16. martā Rīgā latviešu tirgotāja Pētera Paula Mežgaiļa (dzimis 1865. gadā) un viņa sievas Annas Margarētas, dzimušas Ulpes, ģimenē. Margaritu Annu 12. aprīlī kristīja Rīgas Mārtiņa luterāņu baznīcas mācītājs Teodors Taube, krustvecāki bija viņas mātes māsa Hilda Emīlija Doroteja Leimane kopā ar vīru, Jūrkalnes tirgotāju Džonu Dempelu. Viņas skolasbiedrs mākslas skolā bija plakātu mākslinieks Hado Lapsa. 1941. gadā viņa apprecējās ar Heinrihu Romanu. Kāzas bija nelielas Otrā pasaules kara un okupācijas dēļ. Viņas vīra tēvs bija Fricis Romāns, restorāna “Vērmaņdārzs” īpašnieks. 1944. gadā 33 gadus vecā Margarita Romana piedalījās lietišķās mākslas izstādē “Laikmets” Rīgā ar rakstainu latviešu servīzes trauku. 1944. gadā viņa ar vīru devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1947. gadā emigrēja uz Kanādu. Kanādā viņa strādāja par mākslas skolotāju YMCA, un viņas vīrs bija inženieris. Visu mūžu viņa uzturēja kontaktus ar daudziem saviem bijušajiem studentiem.

2002. gadā Romana kļuva par atraitni un dzīvoja patstāvīgi Vestmauntā, Kvebekā, līdz 107 gadu vecumam, kad viņu ievietoja Monreālas pansionātā *Château Pierrefonds*, kur viņas istabu rotāja viņas pašas radīti mākslas darbi, tostarp sieviešu attēlojums tradicionālos latviešu tērpos un skats pa viņas logu no laikiem, kad viņa un viņas vīrs dzīvoja Vācijā.

2022. gada 16. martā viņa svinēja savu 110. dzimšanas dienu, kļūstot par supersimtgadnieci.
2024. gadā, kad Margaretai apritēja 112 gadi, viņa joprojām varēja staigāt (ar citu palīdzību) un sekot līdzi jaunākajiem notikumiem, klausoties radio.

2024. gada 28. septembrī gerontoloģijas pētījumu grupa izsskatīja viņas gadījumu. 2024. gada 8. aprīlī pēc 112 gadus vecās Anetes Saburēnas Brunē nāves Romana kļuva par vecāko dzīvo cilvēku Kvebekā. 2025. gada 3. janvārī pēc 112 gadus vecās Heizelas Skuces nāves viņa kļuva par vecāko dzīvo Kanādas iedzīvotāju. Viņas vecumu rūpīgi pārbaudīja un apstiprināja Dr. Vaclavs Jans Kročeks, Juris Terauds, Olivers Trims un Dr. Kristīne Jarinovska.

Kopš 2025. gada viņa dzīvoja Senženevjēvā, Monreālā, Kvebekā, Kanādā.

## Atsauces
Marijas iela (Daugavpils)

**Marijas iela** ir iela Daugavpilī, Jaunbūves apkaimē, tā saucamajā "Baznīcu kalnā". Marijas iela sākas no 18. novembra ielas, ved dienvidaustrumu virzienā un beidzas strupceļā, kas ar iekškvartāla ceļiem ir savienots ar Mazo Dārza ielu un Bauskas ielu.

Ielas kopējais garums ir aptuveni 280 metri, sarkano līniju platums ir 37 metri. Vēsturiskā ielas trase mūsdienās bruģēta un slēgta transportam, blakus tai izbūvēts asfalta pievedceļš līdz Daugavpils Lokomotīvju Remonta Rūpnīcai. Sabiedriskais transports pa Marijas ielu nekursē, bet tās sākumā 18. novembra ielā ir vairāku tramvaju un autobusu maršrutu pietura "Baznīcu kalns".

Marijas ielas sākumā atrodas Mārtiņa Lutera evaņģēliski luteriskā baznīca (1893). Ielas galā 20. gadsimta vidū uzbūvēja daudzdzīvokļu mājas.

Līdz 1930. gadu vidum ielas nosaukums bija "Šķērsiela (pie ev.-lut. bazn. uz apr. slimn.)" (šķērsiela, kas veda no evaņģēliski luteriskās baznīcas uz apriņķa slimnīcu). Kopš 1930. gadiem Marijas ielas nosaukums nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Marijas iela ir savienota ar šādām ielām:
* 18. novembra iela (T veida krustojums)
* Mazā Dārza iela (savienojums ar iekškvartāla ceļiem)
* Bauskas iela (savienojums ar iekškvartāla ceļiem)

## Atsauces
PTVGD

**PTVGD** (**Pasta un Telegrāfa virsvaldes Galvenās darbnīcas**) bija rūpnīca Latvijā, kas pastāvēja no 1919. gada līdz 1932. gadam. Tā primāri ražoja radiouztvērējus un telefonus. 1932. gadā PTVGD pārtapa par Valsts Elektrotehnisko Fabriku (VEF).

## Vēsture
Bijušās Krievijas Impērijas Pasta un telegrāfa darbnīcu iekārtas tika zaudētas 1915.—1919. gadu evakuācijās un militārajos konfliktos, tādēļ 1919. gadā tās atjaunoja inženiera elektriķa Aleksandra Tīpaiņa vadībā Rīgas Galvenā pasta ēkā Teātra (tagad Aspazijas) bulvārī. Darbnīcās tolaik strādāja tikai daži strādnieki, un to uzdevums bija remontēt un ražot sakaru tehniku un sakaru iestāžu piederumus. Valdošā deficīta dēļ darbnīcām trūka darbarīki un izejmateriāli.

1924. gadā PTVGD pārcēlās uz Slokas ielu 2 (tagad 16). Telpu kopējā platība bija , strādāja 43 ierēdņi, 293 amatnieki un strādnieki.

1927. gadā Pasta un telegrāfa virsvaldi pārveidoja par departamentu, attiecīgi izmainījās arī nosaukums — **Pasta un telegrāfa departamenta Galvenā darbnīca** (PTDGD). Sāka sērijveidā izgatavot radiouztvērējus.

Pasta un telegrāfa departaments par  latiem no Krievijas kompānijas Unions likvidācijas komisijas nopirka bijušās Uniona fabrikas telpas Vidzemes šosejā 19, uz kurieni darbnīcas pārcēlās pēc telpu remonta 1928. gadā. Sākās telefona aparātu un taksofonu ražošana. Sāka izgatavot automātiskās telefona centrāles, uzsāka arī vadu, kabeļu un apgaismošanas spuldžu ražošanu.

1930. gadā uzņēmums Sarkandaugavā iegādājās vietu un izveidoja saplākšņu fabriku "Latvijas Bērzs", kas ļāva ražot savus korpusus uztvērējiem.

Laikā no 1930. gada līdz PTVGD kļūšanai par VEF 1932. gadā tās ražojumiem izmantoja firmas zīmi "Pērkons".

1932. gada februārī rūpnīca mainīja nosaukumu uz Valsts Elektrotehniskā Fabrika "Pērkons", taču drīz vien nosaukumu "Pērkons" atmeta, un uzņēmuma nosaukumu vienkāršoja līdz "Valsts Elektrotehniskā Fabrika" (VEF).

## Atsauces
Salacgrīvas vidusskola

**Salacgrīvas vidusskola** ir vispārējās izglītības iestāde Salacgrīvā, Limbažu novadā.

## Vēsture
Salacgrīvas vidusskolas pirmssākumi izsekojami līdz Lielsalacas draudzes skolai, kuras nams Krasta ielā celts 1876. gadā.   
1921. gada rudenī draudzes skolas telpās Krasta ielā 12 (tagad 44) Salacgrīvā atvēra vidusskolu ar reālskolas programmu. Skolotājs Hermanis Eidemanis par skolas pārzini strādāja no 1921. līdz 1928. gadam. Viņa iesākto darbu turpināja Artūrs Eglīte, 1929. gadā Salacgrīvas vidusskola kļuva par ģimnāziju. 1934. gadā skolēnu trūkuma dēļ ģimnāziju slēdza, turpināja darboties pamatskola. Pēc Otrā pasaules kara skolēni mācījās Krasta ielā 12, Vidzemes ielā 2, Pērnavas ielā 5 un 7, Baznīcas ielā 10.

1970. gada 4. decembrī nodeva ekspluatācijā jauno skolas ēku. Skolā darbojas klubi “Dzintariņš”, “9. vilnis”, skolēni piedalās konkursos “Vai tu mīli jūru?”, “Mēs tavi saimnieki, zeme”, TV konkursos “Aicinām piedalīties”, “Ko tu proti?”, militārajā spēlē “Kāvi”, ierindas skatēs, sporta tērpu skatēs, sanitāro posteņu sacensībās, vasarā skolēni strādāja LOTOS vienībās, septembra mēnesī palīdzēja apkārtējām saimniecībām novākt ražu, tradicionāli notika lāpu gājiens,  pārgājieni “Pretī zelta rudenim” un “Pretī pavasarim”, Jaungada  karnevāli , skrējiens “Janvāra kilometri” u.c. pasākumi.
1981. gadā notika  pirmais skrējiens “Trīs tilti”. 1989. gadā skola iesaistījās Baltijas jūras projektā sadarbībā ar skolām Zviedrijā – Timras ģimnāziju un Nīčepingas pamatskolu.

1990. gadā mācības uzsāka 1. jūrniecības koledžklase ar 15 audzēkņiem. 2002. gadā uzsāka projektu „Uzņēmējdarbības klase” sadarbībā ar Tessin ģimnāziju Zviedrijā. 2002. gadā skolā veica renovāciju Valsts investīciju projekta ietvaros. No 2004. līdz 2007. gadam  skolas sadarbības partneri trīsgadīgā Eiropas izglītības programmas SOCRATES akcijas Comenius 1 projektā bija Handevitas skolu centrs Vācijā un Šaukēnu vidusskola Lietuvā.
Sadarbībā ar Dānijas Hoerupas pamatskolu 2008.- 2010. gadā skola piedalījās projektā *Nordplus Junior*.

Salacgrīvas vidusskola pirms 1934.jpg|Salacgrīvas vidusskolas skolotāji un skolēni (pirms 1934)
Salacgrīvas sešklasīgā pmatskola pirms 1940.jpg|Salacgrīvas sešklasīgā pamatskola (pirms 1940)


## Aktivitātes
Skolā darbojas 14  interešu izglītības pulciņi, tai skaitā tautisko deju pulciņi piecās vecuma grupās. Katru gadu pavasarī notiek pulciņu atskaites koncerts Kultūras namā. 
Tradicionāli pasākumi ir Skolotāju diena, Popiela, Ziemassvētku svētrīts, Ziemassvētku balles, Raibā nedēļa. Kopš 2011./2012.m. gada pavasarī tiek organizēts 5.-12.klašu dziesmu koncerts. Skolēni aktīvi iesaistās Bērnu un jauniešu žūrijas grāmatu lasīšanas aktivitātēs, ZZ čempionātā.
Sākumskolas klases mācību gada garumā svin latviešu gadskārtu ieražu svētkus. Tradicionāls ir Mārtiņdienas tirdziņš, Ziemassvētki, Lieldienas, vasaras Saulgrieži jeb vasaras ielīgošana. Sadarbībā ar Dabas izglītības centru “ Ziemeļvidzeme” – Zaļā diena skolā .Regulāri iznāk sākumskolas avīze “ Gliemežvāks”.
2013. gadā pirmo reizi notika pasākums “ Mēs lepojamies”, kurā godināja olimpiāžu, konkursu dalībniekus.

## Atsauces

## Ārējās saites
* skolas mājaslapa
Rietumu Sjerramadre

**Rietumu Sjerramadre** () ir kalnu grēda Meksikā, daļa no Ziemeļamerikas Kordiljeru kalnu sistēma. Stiepjas no Dienvidu Sjerramadres Meksikas dienvidrietumos 1250 km garumā gar Klusā okeāna un Kalifornijas līča piekrasti Meksikā; no okeāna krasta grēdu atdala 50—300 km plata zemiene. Ziemeļos grēda iestiepjas ASV Arizonas štatā. Austrumos Meksikas kalniene to atdala no Austrumu Sjerramadres, kas stiepjas gar Meksikas līča piekrasti. Augstākā virsotne ir Gordo kalns  vjl Durango štatā. Grēda veidota no pirmskembrija metomorfajiem iežiem, tās vidējais augstums ap 1500—2000 m. Kalnus pa līdz 200 m dziļiem kanjoniem škērso vairākas upes. Ainavā ziemeļos dominē kserofītie krūmāji, ko 2000 m augstumā nomaina priežu meži; dienvidos — cietlapju un platlapju meži. Sudraba, cinka, svina un zelta atradnes. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Gunāra Astras iela (Ogre)

**Gunāra Astra iela** ir iela Ogrē, Ogres novadā. Iela sākas krustojumā ar Mednieku ielu un beidzas krustojumā ar Kranciema ielu. Ielā atrodas Ogres Valsts ģimnāzija un Sporta arēna Ogre. 

Iela nosaukta nacionālās pretestības kustības dalībnieka, disidenta un politieslodzītā Gunāra Astras vārdā.

## Ielu savienojumi
Gunāra Astras iela ir savienota ar šādām ielām:
* Mednieku iela (T veida krustojums)
* Zaķu iela (T veida krustojums; 1. reizi)
* Zaķu iela (T veida krustojums; 2. reizi)
* Zaķu iela (3. reizi)
* Kranciema iela

## Skatīt arī
* Ogre
* Ogres ielu uzskaitījums
Osfrādiji

**Osfrādiji** ( — "smaržojošs") jeb **Spengela orgāni** ir ūdens molusku pāra maņu orgāni, kuru pamatfunkcija ir oža vai precīzāk sakot, apgādāti ar hemoreceptoriem, tie reaģē uz ķīmisku vielu piejaukumu ūdenī. Osfrādiji skropstveida ādas sabiezinājumu veidā izvietoti molusku mantijas dobumā pie žaunu pamatnēm, kur tiem nodrošināta ūdens plūsma. Ar šo orgānu palīdzību moluski var atrast sev nepieciešamās barības vielas. Osfrādiji var būt pigmentēta hemosensorā epitēlija apgabala veidā mantijas dobumā, var būt koncentrēti vienotā orgānā vai arī vispār to var nebūt (piemēram, lāpstkājiem vai lielākajai galvkāju daļai). Tajā pat laikā zinātnieku starpā nav vienota viedokļa par osfrādiju funkcijām.

## Atsauces
Kalnadruvas

**Kalnadruvas** ir ciems Alūksnes novada Ilzenes pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts nozīmes autoceļiem.

## Atsauces
Onti

**Onti** ir ciems Alūksnes novada Ilzenes pagastā. Atrodas pagasta  centrālajā daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V375, Melnupes krastā.

## Atsauces
Kolumela

thumb|245px|Čaulas rentgenattēls ar kolumelu centrā
**Kolumela** ( — "maziņa kolonna", senākos tekstos — "stabiņš") jeb **stabiņš** ir spirāliski savītu gliemežu čaulu centrālā anatomiskā īpašība. Kolumela bieži vien ir skaidri saskatāma tikai vertikāli uz pusēm salauztai čaulai vai rentgenattēlā.

Kolumela iet no čaulas virsotnes līdz beidzamā vijuma vidum vai līdz sifona kanāla galam čaulās, kurām ir sifona kanāls. Ja gliemeža čaulu vizualizēt kā čaulas materiāla konusu, aptītu ap centrālo asi, tad kolumela vairāk vai mazāk telpiski sakrīt ar čaulas centrālo asi. Gadījumos, kad čaulai ir naba, kolumela veidojas dobas struktūras veidā.

Dažu gliemežu grupu kolumelām var būt krokas (kolumelu krokas), kuras parasti ir redzamas, skatoties uz čaulas atveres iekšējo lūpu. Šīs krokas var būt platas, vai šauras, izteiktas vai vāji saskatāmas. Šīs kolumelas īpatnības bieži vien palīdz noteikt gliemeža dzimtu, ģinti vai sugu.

Kolumelas virsma tiek saukta par kolumelas sieniņu. Kolumelas kaluss ir gluds mantijas izveidots kalcīta paresninājums, kurš stiepjas pār kolumelas apgabalu. Kolumelas lūpa ir kolumelas redzamā daļa, kas veido iekšējās lūpas apakšējo daļu un atrodas tuvu vijuma asij. Kolumelārais zobs ir piepacelts izvirzījums uz kolumelas iekšējās lūpas atveres virzienā.

## Kolumelas muskuļi
Gliemeža ķermeņa mīkstās daļas tiek saturētas čaulā ar kolumelas muskuļiem. Šie muskuļi ir cieši piestiprināti pašai kolumelai ne tikai čaulas virsotnē, bet arī ar garu un šauru stiprinājumu pilna vijuma garumā gar kolumelu. Kolumelas muskulis iet zem mantijas, būtiski sabiezinot ķermeņa sieniņu, caur kāju un ar otru galu stiprinas pie žaunu vāka iekšējās virsmas (ja tāds ir).

Kolumelas muskuļi saraujas, kad dzīvniekam nepieciešams ievilkt čaulā kāju, galvu un citas ķermeņa mīkstās daļas, sargājoties no izžūšanas vai plēsējiem. Šīs saraušanās laikā vāciņš piekļaujas čaulai un dzīvnieks ievelkas savā čaulā. Kolumelas muskuļi tiek izmantoti arī lai izstumtu mīksto ķermeni no čaulas. Protrakcijas un retrakcijas laikā muskuļi savērpjas, saīsinās vai pagarinās. Ļoti lieliem gliemežiem, kā, piemēram, karaliskajam strombam (*Aliger gigas*), ar nazi pārgriežot kolumelu muskuļus, dzīvnieka mīkstās daļas brīvi izkrīt ārā no čaulas.

## Atsauces
Misters Kleins

**"Misters Kleins"** () ir 1976. gada Francijas un Itālijas mistērijas drāmas filma, kuras režisors ir Džozefs Lousijs. Filmā galvenās lomas atveido Alēns Delons, Žanna Moro un Maikls Lonsdeils.

Filmas darbība norisinās Francijas okupācijas laikā un stāsta par parīzieti un mākslas kolekcionāru Robēru Kleinu (Delons), kurš šķietami tiek sajauks ar ebreju vīrieti ar tādu pašu vārdu. Mēģinot pierādīt savu identitāti, viņš uzsāk izmeklēšanu, kas kļūst arvien murgaināka un draudošāka. Filmai ir vairākas līdzības ar Franca Kafkas darbiem.

Filmas "Misters Kleins" pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Filma saņēma augstu kritiķu novērtējumu un trīs Cēzara balvas, tai skaitā kategorijā "Labākā filma".

## Atsauces

## Ārējās saites
Enso Monteiro

**Enso Eduardo Monteiro de Kastro Beserra** (, dzimis ) ir Bolīvijas futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Bolīvijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Monteiro pārstāv Latvijas futbola Virslīgas komandu Auda, kas viņu īrē no Brazīlijas komandas *[[Santos FC|Santos]]*.

Bolīvijas futbola izlases rindās debitējis 2023. gadā.

## Ārējās saites
Vīnogu iela (Daugavpils)

**Vīnogu iela** ir iela Daugavpilī, Mazo Stropu apkaimes rietumos, dārzkopības sabiedrības "Sapnis-D" teritorijā. Ielā ir vasarnīcu apbūve.

Nosaukums "Vīnogu iela" aptver visus šīs dārzkopības sabiedrības ceļus, izņemot galveno Dravnieku ielu. Šo ceļu kopējais garums ir aptuveni 1,6 kilometri, tiem ir pārsvarā grants segums, kaut arī ir posmi bez seguma. Vīnogu ielas sarkano līniju platums ir no 5 līdz 11 metriem. Sabiedriskais transports pa šo ielu nekursē.

Vīnogu iela izveidota 1980. gados, bet nosaukums tai piešķirts tikai 2005. gada 30. jūnijā.

## Ielu savienojumi
Vīnogu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Dravnieku iela

## Atsauces
Mateušs Klemente

**Mateušs dos Santušs Klemente** (, dzimis ) ir portugāļu futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā. Kopš 2024. gada Klemente spēlē Latvijas Virslīgas komandā Auda.

Iepriekš pārstāvējis Portugāles komandas *[[FC Famalicão|Famalicão]]*, *[[SC Olhanense|Olhanense]]* un *[[FC Felgueiras|Felgueiras]]*, Bulgārijas komandu Varnas "Cherno More" un Kipras komandu *[[Akritas Chlorakas]]*.

## Ārējās saites
Danijels Petkovičs

**Danijels Petkovičs** (, dzimis ) ir Melnkalnes futbolists, kurš spēlē vārtsarga pozīcijā un pārstāv Melnkalnes futbola izlasi. Kopš 2024. gada Petkovičs spēlē Latvijas Virslīgas komandā FK Liepāja.

Iepriekš pārstāvējis Melnkalnes komandas *[[FK Bokelj|Bokelj]]*, *[[FK Zeta|Zeta]]* un *[[FK Lovćen|Lovćen]]*, Ungārijas komandas *[[MTK Budapest FC|MTK Budapest]]* un *[[FC Kisvárda|Kisvárda]]*, kā arī Francijas komandas *[[FC Lorient|Lorient]]* un *[[Angers SCO|Angers]]*. Kopumā aizvadījis 17 mačus Francijas 1. līgā.

Melnkalnes futbola izlases rindās debitējis 2014. gadā.

## Ārējās saites
Andrijs Korobenko

**Andrijs Korobenko** (, dzimis ) ir ukraiņu futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā. Kopš 2025. gada Korobenko spēlē Latvijas Virslīgas komandā FK Liepāja.

Iepriekš pārstāvējis Ukrainas komandas Doneckas "Šahtar", Odesas "Čornomorec", *[[FK Mariupol|Mariupol]]*, *[[FC Rukh Lviv|Rukh Lviv]]* un *[[FC Inhulets Petrove|Inhulets Petrove]]*, kā arī Latvijas komandu Valmiera FC.

## Ārējās saites
Divertikuls (gliemji)

[thumb|310px|Kailžaungliemeža ''[Flabellina lineata* aknu divertikuli]]
*'Divertikuls*' ir maisveidīga vai izauguma struktūra [[moluski]]em, kas sastopama dažādās to uzbūves daļās, īpaši [[Gremošanas orgānu sistēma|gremošanas]] un [[Reproduktīvā sistēma|reproduktīvajā sistēmā]]. Gremošanas sistēmā divertikuls var attiekties uz [[Kuņģis|kuņģa]] kabatām vai [[Gremošanas dziedzeris|gremošanas dziedzeru]] izaugumiem, piemēram, dažu [[Kailžaungliemeži|kailžaungliemežu]] [[Aknas|aknu]] divertikuliem. Reproduktīvajā sistēmā divertikuls var attiekties uz [[kopulatīvā soma|kopulatīvo somu]] (*bursa copulatrix*) — maisu [[sperma]]s uzglabāšanai pēc [[kopulācija]]s.

== Gremošanas divertikuli ==

=== Aknu divertikuli ===
Dažiem kailžaungliemežiem (jūras kailgliemežiem) [[ceratas]] satur divertikulus — gremošanas dziedzera izaugumus ([[hepatopankrejas]]). Šie divertikuli ir redzami caur puscaurspīdīgo ceratu un pilda savu lomu gremošanas procwesā.

=== Kuņģa divertikuli ===
Šie divertikuli ir izaugumi kuņģa sieniņā. Tie var būt iedzimti vai iegūti dzīves laikā, un ir sastopami salīdzinoši reti. Arī [[cilvēki]]em tie bieži vien nejausi tiek atrasti [[endoskopija]]s laikā.

=== Aklās zarnas divertikuli ===
Dažiem sauszemes [[kailgliemeži]]em, piemēram, *Lehmannia marginata'', ir aklās zarnas divertikuls — vēl viens maisveidīgas struktūras tips gremošanas sistēmā.

## Reproduktīvie divertikuli
Daudziem gliemežiem tā ir maisveidīga struktūra, kas savienota ar reproduktīvo traktu, un kurā glabājas sperma pēc sapārošanās. Tā ir zināma arī kā gametolītiskais maiss vai dziedzeris.

## Citi divertikuli
Dažām gliemenēm (piemēram, mīdijām) kuņģos arī ir divertikuli. Termins "divertikuls" var attiekties arī uz kabatu, kurā izvietojas radula (mēlveidīga struktūra ar zobiņiem) vai dažiem gliemežiem dzelksnis. Tādējādi, termins "divertikuls" gliemežiem attiecas uz dažādiem maisveidīgiewm veidojumiem, ir sastopams dažādās daļās, ieskaitot gremošanas un reproduktīvo sistēmu.