open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sešu dinastiju laiks

thumb|right|Ķīnas dalījums 572. gadā
thumb|right|Ierēdņa figūriņa
**Sešu dinastiju laiks** apzīmē Ķīnas vēstures laiku no 220. gada līdz 589. gadam, kas sākās līdz ar Haņu dinastijas sabrukumu un beidzās ar Sui dinastijas izveidošanos. Šis laiks iekļauj Trīs valstu posmu (220.-280.), Dzjiņu dinastijas pastāvēšanas laiku (265.-420.) un Ziemeļu un Dienvidu dinastiju laiku (420.-589.). Nosaukums radies no sešām dinastijām, kuru galvaspilsēta atradās Czjankanā, tagadējās Naņdzjinas tuvumā.  

Vienotas valsts sabrukums iezīmēja tradicionālās konfūcisma vērtību sistēmas sabrukumu, par populārākajām reliģijām kļūstot no Indijas ienākušajam budismam un daoismam. Daudzo īslaicīgo valstiņu pastāvēšana sagrāva Debesu mandāta un lojalitātes konceptus, augstmaņiem visu laiku pakļaujoties kārtējam iekarotājam un troņa uzurpatoram. Visu Ķīnu drīz klāj vairāki desmiti tūkstoši budistu tempļu. Par spīti politiskajai un militārajai nestabilitātei, šajā laikā attīstījās medicīna, astronomija, botānika un ķīmija. Tika izgudrota ķerra un gaisa pūķi. Pirmo reizi apkurei sāka izmantot ogles. Budistu tekstu tulkošana noveda pie literatūras attīstības, īpaši uzplaukstot mīlas dzejai. Aizsākas milzīgu budistu pagodu celtniecība, budistu tempļu un kulta alu sienas izrotāja gleznotas freskas. 

Ķīniešu elites un iedzīvotāju bēgšana uz dienvidiem noveda ne tikai pie jaunas galvaspilsētas nodibināšanas, bet arī aristokrātisko ģimeņu varas nostiprināšanās, meritokrātijai un civilierēdņiem zaudējot savu iepriekšējo varu. Arī ziemeļus sagrābušie barbari centās virzīties uz dienvidiem, un ātri pārņēma ķīniešu kultūru un paražas. 311. gadā barbari ieņēma un izlaupīja galvaspilsētu Luojaņu, iesākot Sešpadsmit karalistu posmu ziemeļos. Karš un bandītu uzbrukumi pilnībā izpostīja Šaņsji, Hebei, Šaņdunas provinces, kurās palikušie augstmaņi cēla nostiprinātus fortus, kuros patverties iedzīvotājiem. Iesākās feodālā sadrumstalotība, fortu vadoņiem veidojot savstarpējas aizsardzības alianses, kā arī sadarbojoties ar ziemeļu barbaru karaspēku. Ziemeļos pakāpeniski nostiprinājās Ziemeļu Vei dinastijas valsts, kas pārņēma ķīniešu kultūru. 493. tā savu galvaspilsētu pārcēla uz atjaunoto Luojaņu.

Ziemeļnieku iebrukumi dienvidos apskatāmi Ziemeļu un Dienvidu dinastiju kontekstā. No ziemeļiem bēgušajai elitei šeit neizdevās izveidot stabilu valsti. 547. gadā tikai 1000 kareivju liela ziemeļnieku grupa iebruka dienvidos, sagrābjot Lian dinastijas valdnieku Sjao Jaņu (Vudi) un izveidojot gandrīz 100 000 vīru lielu armiju. Gandrīz 50 gadus valdījušo Sjao Jaņu ieslodzījumā nomērdēja badā. Dienvidus galīgi 589. gadā iekaroja Sui dinastija.

thumb|800px|center|Medību aina, kapeņu sienas gleznojums
## Atsauces
Džeralds Andersons

**Džeralds Frenks Andersons** (; dzimis , miris ) bija britu kara lidotājs, diplomāts un šaha problēmists.

## Dzīves gājums
Dzimis Dienvidāfrikā. Pirmā pasaules kara laikā dienēja Lielbritānijas Karaliskos gaisa spēkos. Apbalvots ar Izcila Lidotāja krustu (*Distinguished Flying Cross*).

Pēc kara strādāja Lielbritānijas Ārlietu ministrijā un bija britu vēstniecībās Parīzē, Madridē, Lisabonā, Teherānā, Romā un Vašingtonā.

1959. gada 1. janvārī, būdams Lielbritānijas vēstniecības otrais sekretārs Vašingtonā, Džeralds Andersons tika apbalvots un kļuva par Britu impērijas ordeņa virsnieku.

## Šaha kompozīcija
Savu pirmo šaha kompozīciju Andersons publicēja 14 gadu vecumā un drīz kļuva pazīstams ar saviem divvilčiem un trīsvilčiem, pašmatiem un refleksmatiem, pasaku šaha uzdevumiem. Pavisam viņš publicēja vairāk nekā 500 uzdevumus. 1960. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā tiesneša un 1975. gadā starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā.

Viņš bija vairāku šaha kompozīcijai veltītu grāmatu autors. 1946. gada 9. martā britu vēstniecībā Lisabonā Andersons piedalījās simultanspēles seansā pret pasaules čempionu Aleksandru Aļehinu, viņu cīņa kļuva par pēdējo publicēto Aļehina partiju. 
### Piemērs

**Uzdevuma risinājums:**
: 1. Kd6! (draud 2. Db7#)
: 1... Kb4 2. Kxc6#
: 1... Kb6 2. Lc2#
: 1... Tg6+ 2. Le6#
: 1... Td3+ 2. Ld5#

## Bibliogrāfija
* 
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Džeralda Andersona šaha kompozīcijas mājas lapā PDB
Smaržīgā zemene

**Smaržīgā zemene** (*Fragaria moschata*) ir daudzgadīgs, neliels (garumā 15-35 cm) rožu dzimtas lakstaugs.

Dārzos parādījās 17. gadsimta vidū, vispirms Francijā, tad Anglijā, Nīderlandē un Vācijā. Krievijā šie augi kultivēti ap 1900. gadu Sanktpēterburgas apkārtē.

Latvijā smaržīgās zemenes sastopamas samērā reti.

## Izskats
Atšķirībā no meža zemenes un spradzenes, smaržīgajai zemenei visas lapu lapiņas ir ar maziem kātiņiem. Tās stublājs ir stāvs, 15-40 cm garš. Ziedi lieli, līdz 2,5 cm plati.

## Aromāts
Augļiem piemīt ipatnējs muskata aromāts,tāpēc bieži vien tās sauc par muskata zemenēm.
Spradzene

**Spradzene** (*Fragaria viridis*) ir daudzgadīgs rožu dzimtas lakstaugs. Spradzene ir sastopama diezgan bieži. Eirāzijā — (neiekļaujot Eiropas rietumu un ziemeļu daļu) plaši izplatīta suga.

Latvijā — retumis visā teritorijā.

## Biotopi
Grupas sausās pļavās, upju krastu terasēs, atmatās un atklātos pauguros kā arī sausu mežmalu un pauguru nogāzēs.

## Apraksts
Daudzgadīgs, sīks (garumā 5-15 cm) rožu dzimtas lakstaugs. Lapas rozetē. Ir stīgas, kas mezglos sakņojas. Lapas trīsstaraini saliktas no ovālām 2-5 cm garām un 1,5-2,5 cm platām lapiņām ar lielzobainu malu, gala pēdējais zobiņš īsāks, nekā zobiņi tam abpus blakus. Lapiņu plātne apmatota. Ziednesis (stublājs) apmatots, augšdaļā zaro. Ziedi balti, izvietoti ziedneša zaru galos pa vienam. Vainaglapas savstarpēji pārsedzas. Kauslapas garas, piekļautas pie augļa. Sulīgās ziedgultnes apakšējā daļā riekstiņu nav. Auglis ieapaļš, grūti atdalāms no kauslapām (ziedgultnes), gatavs tumšsarkans vai violeti sarkans, ļoti smaržīgs, nedaudz lielāks par meža zemenēm. Plūcot augli un tam notrūkstot, dzirdams raksturīgs knikšķis. Zied maijā un jūnijā..

## Atsauces
Ikšķiles bibliotēka

**Ikšķiles pilsētas bibliotēka** ir bibliotēka Ikšķilē, kas atrodas Skolas ielā 4.

Pirmās biedrību bibliotēkas Ikšķiles apkārtnē veidojušās un darbojušās jau 19. gadsimta sākumā. Pirmās rakstiskās ziņas par Ikšķiles novada bibliotēku pirmsākumiem atrodamas V. Villerušas grāmatā „Gājums”, kur minēts, ka 1852. gadā Ikšķiles pagastā tika izveidota Lasīšanas biedrība ar 35 biedriem. Pēc Otrā pasaules kara bibliotēka atjaunota 1946. gadā. Gadu gaitā bibliotēkas atrašanās vieta mainījusies. 1974. gadā izveidota atsevišķa bērnu bibliotēka.

2024. gadā bibliotēka pārcēlās uz atjaunoto ēku Skolas ielā 4.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ikšķiles bibliotēka
Virdžīnijas zemene

**Virdžīnijas zemene** (*Fragaria virginiana*) ir viena no divām savvaļas zemeņu sugām, kas tika sakrustotas, lai radītu mūsdienu dārza zemeni (otra suga ir Čīles zemene).

Dabā tā aug Ziemeļamerikā — ASV, ieskaitot Aļasku, Kanādā. Augļi nelieli, aptuveni divreiz lielāki nekā meža zemenei, koši sarkani, aromātiski, sēklas dziļi iegrimušas mīkstumā.
thumb|Augļis ir sarkans, ar "sēkliņu" punktiņiem dziļi iegrimušiem mīkstumā
Niskanens

**Niskanens** () ir somu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Īvo Niskanens (*Iivo Niskanen*; 1992) — somu distanču slēpotājs;
* Mets Niskanens (*Matt Niskanen*; 1986) — amerikāņu hokejists.
Ūziņu bibliotēka

**Ūziņu bibliotēka** ir bibliotēka Jelgavas novada Zaļenieku pagastā, Ūziņos, 7 km attālumā no pagasta centra. Tā atrodas līdzās parkam un bijušajam Ūziņu Biedrību namam.

Bibliotēkas pirmsākumi saistīti ar 1922. gadu, kad Ūziņos darbojās “Sabiedroto Ūziņu un  apkārtnes pagastu lauksaimniecības biedrības” bibliotēka. Tagadējā Ūziņu bibliotēka ir dibināta 1969. gada 1. oktobrī un savu nosaukumu mainījusi  3 reizes: 
* Ausmas ciema 3. bibliotēka (1969–1977) 
* Zaļenieku ciema 2. bibliotēka (1977–1996) 
* Ūziņu bibliotēka (no 1996)

Sākumā tā atradās Ūziņu Biedrību nama 3. stāvā, 15 m2 lielā, caurstaigājamā telpā, kopā ar kolhoza „Pavasaris” Sarkano stūrīti.         

1969. gadā no bibliotēku kolektora tika saņemtas 462 jaunas grāmatas, kuras šajā gadā izsniegtas netika, jo bija aizkavējusies grāmatu skapja izgatavošana. 

1972. gada aprīlī bibliotēku pārcēla uz citām telpās, kur tā atrodas joprojām. 1977. gadā, mainoties ciemu robežām, tā ieguva nosaukumu **Zaļenieku ciema 2. bibliotēka**. 1996. gada februārī bibliotēka ieguva nosaukumu **Ūziņu bibliotēka**.

Bibliotēkā notiek aktīvs darbs vietējās vēstures izzināšanā un dzimtu vēstures pētniecībā. Vecākais oriģinālais dokuments bibliotēkā datēts ar 1849. gadu. Materiāli izvietoti vairāk kā 100 mapēs. Bibliotēkai ir izveidots blogs par Ūziņu vēsturi.
## Atsauces

## Ārējās saites
* Ūziņu bibliotēkas blogs
* Ūziņu bibliotēkas Twitter konts
Teodors Spuriņš

**Teodors Spuriņš** (dzimis , miris ) bija sabiedriskais darbinieks un pedagogs.

## Biogrāfija
Dzimis  Kuldīgas apriņķa Vilgāles pagasta skolā. Mācījies Cīravas pagasta skolā. Kandavas augstākajā tautskolā ieguvis skolotāja grādu. Pirmā pasaules kara laikā uzturējās Krievijā, 1918. gadā atgriezies Latvijā. No 1923. gada strādājis par skolotāju Ogres sešu klašu pamatskolā. Darbojās Ogres Kultūras biedrībā kā kora diriģents. 1924. gadā ierosinājis organizēt pirmos Ogres novada dziesmu svētkus, kuros piedalījās 12 kori un 600 dziedātāji. Kopš 1928. gadā bija Brāļu kapu komitejas Ogres Brāļu kapu nodaļas vadītājs. 1928. gadā uz Kultūras fonda domes dāvinājuma pamata izveidoja pilsētas bibliotēku ar 1500 sējumu lielu fondu, kuru arī pats vadīja.

## Atsauces
Kuldīgas pilsētas laukums

**Kuldīgas pilsētas laukums** atklāts 1937. gada 26. septembrī kā Kuldīgas **Jaunais tirgus laukums**. Tā kopplatība ir 5610 m2 un tur bija paredzēta vieta 500 pajūgiem. Laukuma būve izmaksājusi 113 000 latus. Modernās kanalizācijas garums sasniedz 600 metru. Jaunā tirgus laukuma būvniecībā izmantota akmeņu drupinātāja mašīna, lielais veltnis un betona jaucamā mašīna. Būvējot Pilsētas laukumu, esot norakts arī liels kalns pie tagadējās Piltenes ielas.

Pirms Jaunā tirgus laukuma izbūves galvenā tirgus vieta bijusi pie rātsnama, malkas tirgus - 15. maija un Ventspils ielā, siena tirgus - Baznīcas ielā.

## Apbūve
Vairākkārt aktualizēta ideja par Pilsētas laukuma apbūvi un labiekārtošanu, bet līdz šim tās nav īstenotas. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Kuldīgas Galvenās bibliotēkas datubāze "Kuldīga: Vēsture. Notikumi. Cilvēki" sadaļa "Laukumi"apakšsadaļa "Pilsētas laukums"
JCB Kauguru bibliotēka

{
  "type": "Feature",
  "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [23.598056, 56.96027] },
  "properties": {
    "title": "Kauguru bibliotēka",
    "marker-symbol": "library"
  }
}

**Jūrmalas Centrālās bibliotēkas Kauguru bibliotēka** dibināta 1969. gadā. Tās sākotnējā adrese — Nometņu iela 2. Pirmā vadītāja Trauta Liezere. Bibliotēka bija pakļauta Jūrmalas pilsētas Kultūras nodaļai. No 1978. līdz 1995. gadam Kauguru bibliotēkas vadītāja bija Mārīte Greidāne. 1979. gadā bibliotēka pārcēlās uz jaunām telpām Talsu šosejā 31/26. No 1982. gada 26.aprīļa līdz 2003. gada 1. jūnijam Kauguru bibliotēka atradās tirdzniecības centrā Talsu šosejā 39.

No 1995. gada līdz 1999. gadam Kauguru bibliotēku vadīja Dina Rozenberga (tagad Jackuna).

1998. gada 15. jūnijā Jūrmalas bibliotēku apvienība izdeva rīkojumu likvidēt Kauguru Bērnu bibliotēkas nodaļu kā patstāvīgu vienību un to pievienoja Kauguru bibliotēkai kā Kauguru bibliotēkas bērnu nodaļu.

No 2003. gada 30. maija Kauguru bibliotēka atrodas renovētās telpās Engures ielā 4a. No 1999. gada tās vadītāja ir Velta Vārpsaliete.

## Atsauces
Riteņdārzs

thumb|Riteņdārzs 2008. gada 13. janvārī (fotogrāfs: Laima Gūtmane)

**Riteņdārzs** (arī *Radfahrer Garten* un *Ulrichs Garten*) ir vieta Kuldīgā Skrundas ielas rajonā, kas sākotnēji piederējusi Ulriham Štafenhāgenam. Vēlāk tā izmantota kā sporta kompleksa sastāvdaļa, un tā nosaukuma izcelsme saistīta ar to, ka tur ierīkots arī laukums riteņbraucējiem. Šobrīd teritorija savu sākotnējo izskatu un pielietojumu ir zaudējusi.

## Vēsture
Riteņdārzs vēsturiski bijis 19. gadsimta Latvijas muižu, piļu un pilsētu skatu gravīru zīmētāja Vilhelma Zigfrīda Štafenhāgena tēva Ulriha Gotharda Štafenhāgena dārzs ar paviljonu uzkalnā. 1940. gada Kuldīgas vietējā laikraksta "Jaunais Kurzemnieks" publikācijā vēstīts, ka dārza īpašnieks Vilhelms Zigfrīds Štafenhāgens bijis brīvmūrnieku ložas nodaļas dibinātājs Kuldīgā un tās dibināšanas dienā iestādījis papeļu apses, izveidojis dīķīti un uz paugura uzcēlis paviljonu "Štafenhāgena villa", kur notikušas brīvmūrnieku sanāksmes. Pēc V. Z. Štafenhāgena nāves 1881. gadā to iegādājies Kuldīgas sērkociņu fabrikas "Vulkāns" īpašnieks Luijs Hiršmans, kurš saviem darbiniekiem tur ierīkojis velodromu un paviljonā iekārtojis Riteņbaucēju klubu (*Radfahren Club Goldingen*). Tajā bijuši arī vairāki tenisa laukumi, futbola laukums. Kuldīdznieku atmiņās Riteņdārza teritorija bijusi nožogota, tajā ik dienu strādājis sētnieks un dārznieks. Parkā bijis liels dīķis ar apaļu salu, uz kuras atradusies gulbju mājiņa. Pār dīķi vedis grezns tiltiņš ar čuguna margām. Riteņdārzā notikušas arī zaļumballes.

Līdz Pirmajam pasaules karam tur rīkotas riteņbraukšanas sacensības ar dažādu valstu sportistu piedalīšanos. Pēc kara dārzs neticis apsaimniekots un kluba ēka sabrukusi. Mūsdienās par Riteņdārzu liecina vien paugurs, kas apaudzis ar kokiem. Vienā no paugura nogāzēm iesniedzas apmēram 2 m gara eja, kuras galā ir aizmūrēta durvju aile. Iespējams, tā vedusi uz kādreizējo Riteņbaucēju kluba ēkas pagrabu. Mūsdienās tas ir iebrucis.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kuldīgas Galvenās bibliotēkas datubāze "Kuldīga: Vēsture. Notikumi. Cilvēki" sadaļa "Dārzi un parki" apakšsadaļa "Riteņdārzs"
Titurga (Baloži)

**Titurga** ir 20. gadsimta 80. gados kompleksi veidots ciemats, mūsdienās — Baložu pilsētas daļa. Te atrodas pilsētas pārvalde (Ķekavas novada domes struktūra). Starp Titurgu un vecajiem Baložiem atrodas Titurgas ezers.

K. Barona ielā atrodas piemiņas akmens Robertam Mūrniekam, ko 1991. gada janvāra barikāžu laikā nogalināja OMON.

## Vēsture
1980. gadā sāka Ķekavas PMK ciemata būvi, kas pavisam drīz tautā ieguva nosaukumu Titurga. Projektā bija iekļauta jauna vidusskola, bērnudārzs, tirdzniecības un sadzīves pakalpojumu centri. Līdz 80. gadu beigām uzcēla apmēram 500 dzīvokļu, katlu māju, attīrīšanas ietaises, sadzīves pakalpojumu centru. Ciematam 1988. gadā piešķīra PSRS Valsts prēmiju. Pēc attīrīšanas ietaišu pabeigšanas sāka tīrīt Titurgas ezeru. Sākoties Atmodas periodam, celtniecības darbi apsīka. Palika neuzcelta vidusskola un bērnudārzs.

Ciematā uzcēla arī ēkas apģērba r/a "Latvija" iecirknim.

## Atsauces
Vilhelms Bergmanis

**Vilhelms Bergmanis** (dzimis 1875. gada 10./22.(j.s.) dec., miris 1960. gada 20. dec.) ir latviešu skolotājs, rakstnieks, režisors.

Pseidonīmi un drukātajā literatūrā lietotie segvārdi: Vilis Bergmanis, Vilis, Rocežnieks, V. Rocežnieks, V. Bgs, W. Bgs, Vlbds, Wlbds, Wilibalds, Vilibalds (ievērībai: arī dzejnieks Jākabs Vildavs (1851—1893) izmantojis pseidonīmu Vilibalds).

## Dzīvesgājums
Vilhelms Bergmanis dzimis 1875. gada 10./22.(j.s.) decembrī Laidzes pagasta mājās "Pēčas" Indriķa un Mariannas Bergmaņu ģimenē kā trešais bērns. Brāļi Jānis un Eduards Bergmaņi, māsa Bille Madlēna Bergmane (prec. Kazimira).

Dzīvojis Talsos K. Mīlenbaha ielā 17.

1895. gadā beidzis Irlavas skolotāju semināru. 1895.—1896.g. strādājis par skolotāju Talsu draudzes skolā.

Ap 1900.—1905. gadu aktīvi piedalījies Talsu sabiedriskajā dzīvē. Īpašu ievērību izpelnījies darbojoties Talsu Sadraudzīgajā biedrībā kā režisors.

20. gadsimta sākumā rakstījis humoristiskus aprakstus grāmatu tirgotāja J. Lindes (pseid. Lindulis, 1870-1942) gadskārtējā “Talsu kalendārā”, parakstoties kā V. Rocežnieks. 1903. gadā režisējis A. Niedras (1871—1942) lugu "Zeme", kas izsaukusi nepatiku no Laidzes barona Edvīna Hāna puses. 1905. gada nogalē vai 1906. gada janvārī arestēts par piedalīšanos 1905. gada revolucionārajos notikumos. Tiesāts Jelgavas kara tiesā un attaisnots. Pēc 1905. gada revolūcijas strādājis Džūkstē un Valmierā.

1906. gadā sarakstījis drāmu "Negaisa stāsts", parakstot ar pseidonīmu Wlbds, kas 1907. gadā izrādīta teātros. 1909. gadā uzrakstījis drāmu "Kalna gaiss", par ko saņēmis Rīgas Latviešu biedrības Literatūras fonda atzinības balvu. 1912. gadā režisējis R. Blaumaņa 1905. gadā sarakstīto lugu "Ugunī". 1913. gadā sarakstījis drāmu "Aklie".

1919. gadā Vilhelms Bergmanis ticis izsūtīts uz Krieviju, bet 1920. gadā atgriezies Latvijā. No 1921. līdz 1935. gadam strādājis par skolotāju Talsu apriņķa pamatskolā.

Pēc Otrā pasaules kara ēka, kurā V. Bergmanis dzīvojis, tika nacionalizēta, skolotājs pārcēlies pavadīt mūža nogali Rindzeles invalīdu namā. Pensijas gados sarakstījis vairākus manuskriptus, kurus pats iznīcinājis. Brāļa dēlam Andrejam Bergmanim nodevis visas savas autortiesības.

Vilhelms Bergmanis miris 1960. gada 20. decembrī, apbedīts Talsu Antiņu kapsētā 1960. gada 27. decembrī.

## Darbi
* 1906 — drāma "Negaisa stāsts",
* 1909 — drāma "Kalna gaiss",
* 1913 — drāma "Aklie".

## Atsauces
Jānis Sviestiņš

**Jānis Sviestiņš** (dzimis  Nurmuižas pagastā, miris  Lundā, Zviedrijā) bija latviešu pedagogs, bibliotekārs, publicists un sabiedrisks darbinieks. No 1920. gada līdz 1940. gadam — Ventspils bibliotēkas vadītājs. 

## Biogrāfija
Jānis Sviestiņš dzimis Jādekšu mežsarga Friča un Mīnes Sviestiņu ģimenē (tagad Ķūļciema pagastā). Mācījies Talsu pamatskolā un Talsu pilsētas skolā.

1905. gadā ieguvis skolotāja tiesības pedagoģiskajos kursos Cēsīs. 1905. gadā sāka strādāt par skolotāju Nurmuižā. Bijis arī viens no Nurmuižas bibliotēku biedrības dibinātājiem. 

1910. gadā devās mācīt latviešu bērnus uz Lejas Bulankas latviešu koloniju  Jeņisejas guberņā, bija tās pašas skolas bibliotēkas dibinātāja J. Driķa palīgs.

1913. gadā atgriezās dzimtenē un sāka strādāt par skolotāju Ventspilī, taču darbu pārtrauca karš. Kopā ar daudziem Ventspils iedzīvotājiem evakuējās arī skolas. Sviestiņš sāka strādāt par bēgļu skolas pārzini Ribinskā.

1918. gadā kļuva par skolas pārzini Ventspils 3. pamatskolā. 1919. gadā J. Sviestiņš vāca kopā latviešu grāmatas un piedalījās Ventspils bezmaksas lasītavas izveidē.

1920. gadā tika atvērta pilsētas bibliotēka, kurā Sviestiņš sāka strādāt par bibliotēkas pārzini.1926. gadā, kad uzcēla Ventspils 1. pamatskolu, līdz 1945. gada maijam, bija tās vadītājs. Ventspilī šī skola tika dēvēta par "Sviestiņa skolu". 

Darbojies Ventspils pilsētas izglītības komisijā. Bijis Sarkanā Krusta darbības veicinātājs, Ventspils Pretalkohola biedrības dibinātājs un vadītājs, Ventspils muzeja veidotājs.

1945. gada 8. maijā kopā ar ģimeni devās uz Zviedriju.

No 1945. gada līdz 1968. gadam  strādāja Lundas Universitātes Etnogrāfijas institūta bibliotēkā. No 1951. gada līdz 1972. gadam bija Lundas latviešu bibliotēkas pārzinis. 

Publicējis rakstus par Ventspils pilsētas bibliotēku laikrakstā "Ventas Balss" un žurnālā "Izglītības Ministrijas Mēnešraksts". Rakstījis arī par izglītību, kultūru, atturības un tūrisma jautājumiem. Bijis "Londonas Avīzes" līdzstrādnieks.

Guvis vairākus apbalvojumus – par tūrisma veicināšanu un pedagoģisko darbu. Piešķirts Trīs zvaigžņu ordenis.

## Grāmatas
Izdevis un sastādījis vairākas grāmatas
* "Ventspils. Vadonis pa Ventspili un apkārtni" (1934)

* "Tautas pasakas un teikas" (1938)

* Dzejoļu un tautas dziesmu izlase "Ir atkal Ziemassvētki" (1953)

* Rakstu izlase latviskās domas un latviskā gara saglabāšanai svešumā "Mana tēvu zeme" (1954)

* Mātes dienai veltītu dzejoļu krājums "Par to mazo šūpulīti" (1957)

* Dzejas un prozas izlase "Ziemassvētki" (1963)

## Atsauces
### Konkrētās

### Kopējās
* Periodika.lv 
* Grundštoka B., Tas ir tavs vārds. Skolotāja Jāņa Sviestiņa darbs un dzīves gājums. "Izglītība", (07.02.1990.)
* Ventspils bibliotēka astoņdesmit (deviņdesmit) gados. "Ventas Balss",  (09.03.2010.)

## Literatūra
* Ventspils bibliotēkas izdevums 

## Ārējās saites
* Datubāze Latviešu grāmatniecības darbinieki līdz 1918. gadam 
* Nekropole
* Literatura.lv
* Ventspils bibliotēkas mājas lapa
Frīda Hansdotere

**Frīda Hansdotere** (; dzimusi ) ir bijusī zviedru kalnu slēpotāja,  čempione slalomā, pasaules čempionātu medaļniece.

Viņa ir Zviedrijas prinča Dāniela otrās pakāpes māsīca.

## Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja 2004. gadā. Pirmo uzvaru PK posmā izcīnīja  Kraņska Gorā slaloma disciplīnā. 2015.—2016. gada sezonā uzvarēja slaloma kopvērtejumā un ieguva 5. vietu kopējā ieskaitē. Karjeras laikā ir izcīnījusi četras uzvaras PK posmos, visas slalomā.

Pasaules čempionātā startēja kopš 2007. gada, izcīnījusi vienu sudraba un divas bronzas medaļas slalomā, kā arī divreiz bijusi uz goda pjedestāla komandu sacensībās. 

Piedalījusies trīs ziemas olimpiskajās spēlēs (, , ). Savā olimpiskajā debijā 2010. gadā startēja tikai slalomā, iegūstot 15. vietu. 2018. gadā Phjončhanā kļuva par olimpisko čempioni slalomā.

2019. gada martā paziņoja, ka noslēdz profesionālo karjeru pēc 2018.—2019. gada sezonas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Adīna Ķirškalne

**Adīna Ķirškalne** (—) bija latviešu skolotāja, sabiedriska darbiniece, dzejniece. 

Dzimusi 1915. gada 15. augustā Madonā. Adīnas tēvs - Fridrihs Kiršbergs (1878-1945?), māte - Helēna (dz. Dindone, 1881-1960). Brālis - Jānis Ķirškalns (1912-2004). Mātes brālis - Bulduru dārzkopības skolas, vēlāk tehnikuma dibinātājs un pirmais direktors Pēteris Dindonis (1877-1967). Mācījusie Kagaiņu 1. pakāpes, pēc tam Ogrēnu 2. pakāpes pamatskolā, pēc tam Cesvaines vidusskolā (1930-1934) un Rīgas Skolotāju institūtā (1935-1937). 

Strādājusi Vecpiebalgas pagasta Upītes sešklasīgajā pamatskolā (1937-1940), un Vecpiebalgas 1905.gada skolā (1940-1948).

Kopš 1949.gada dzīvojusi Madonas novada Lazdonas pagastā un strādājusi pamatskolā par latviešu valodas skolotāju (1948-1970), turpat par internāta aukli (1979-1990). 

Izdotas grāmatas "Rītdienas prieks" (1977), "Pie saulespuķes pieturos" (1995), "Atāla puķītes" (2000). 

1994. gadā apbalvota ar 5. šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Jēkabs Dranda

**Jēkabs Dranda** (arī **Drande**) (dzimis , miris ) bija latviešu keramiķis. 

Dzimis Smiltenes pagasta Meža Drandās zemnieku Jēkaba Drandes un Karlīnes ģimenē. Mācījies Smiltenes draudzes skolā. Pēc tam (1867.-1871.) apguvis podnieka amatu Valkā pie cunftes podniekmeistara Fridriha Hollerta.  1882. gadā  savās mājās uzcēla darbnīcu, ko nosauca par "Podniekdrandām". Darinājis dekoratīvos šķīvjus, vāzes, krūzes, 1906. gada Milānas starptautiskajā mājrūpniecības izstādē tika eksponēti 12 viņa veidoti dekoratīvie šķīvji, kas tika apbalvoti ar sudraba medaļu. 

Pie Drandas mācījušies J. Ieviņš, A. Cīrulis. Drandas radošo biogrāfiju ietekmējis grafiķis Rihards Zariņš. Viņš mudinājis meistaru pievērsties dekoratīvo trauku ar krāšņu rakstu rotājumiem gatavošanai, veicis pasūtījumus, kā arī organizējis dalību izstādēs. J. Dranda saviem darbiem izmantojis sarkano mālu, kuru ieguva Smiltenes apkārtnē, jo tas bija izturīgs un labi apstrādājams. Saimniecības traukus — vāzes, bļodas, krūzes, pelnu traukus viņš virpoja uz podnieka ripas. Agrīnajā darbības posmā gatavotie šķīvji tika virpoti, bet vēlāk meistars pārgāja uz šķīvju formēšanu. Darba procesā viņš izmantoja ģipša formas, kas labi uzsūc mitrumu un žāvē mālus. Šķīvju dekorēšanā J. Dranda izmantoja balto mālu, ko veda no Rīgas.

## Atsauces
Dmitrijs Petrovs

**Dmitrijs Petrovs** (; ) ir krievu poliglots, tulks un pasniedzējs. Kopš 2012. gada Krievijas telekanālā „Kuļtura” vada realitātes šovu „Poliglots”.

## Ārējās saites
*Visuma valoda, cilvēces valoda | Dmitrijs Petrovs | TEDxPerm. 2010. gada 1. novembrī. *TEDx Talks*. *[[Youtube]]*. Skatīts: 2018. gada 28. februārī.
5. autobusu maršruts (Jūrmala, 1992—2005)

**5. autobusu maršruts** bija autobusu maršruts, kurā pasažieru pārvadājumi tika nodrošināti no Krastciema līdz autoostai Sloka.

Maršruta kopējais garums sasniedza 18,5 km. Virziena **Krastciems** — **AO Sloka** kopējais garums bija 9,2 km, bet virziena **AO Sloka** — **Krastciems** kopējais garums bija 9,3 km.

Pašlaik 5. autobuss nekursē, jo maršruts tika slēgts 2005. gadā mazā pasažieru skaita dēļ. No 2018. gada 12. februāra par 5. maršrutu tiks dēvēts ekspreša maršruts Bulduri - Ķemeru stacija.

## Vēsture
Padomju laikā 5. autobuss kursēja kā autobuss no Slokas līdz Valteriem. 1992. gadā maršruts tika mazliet pagarināts no Valteriem līdz Krastciemam, bet tika atstāti vien daži reisi dienā skolēnu pārvadāšanai ar mikroautobusu. 2005. gada vidū maršruts tika slēgts mazā pasažieru skaita dēļ.

## Maršruts
**Krastciems** — **AO Sloka** autobusi kursēja pa šādām ielām: Mežmalas iela, Piekrastes iela, Valtera prospekts, Zemgales iela, Olgas iela, Dāvja iela, Lapsu iela, Cīruļu iela, Eduarda Veidenbauma iela, Jūrkalnes iela, Ventspils šoseja.

**AO Sloka** — **Krastciems** autobusi kursēja pa šādām ielām: Ventspils šoseja, Jūrkalnes iela, Eduarda Veidenbauma iela, Cīruļu iela, Lapsu iela, Dāvja iela, Mirdzas iela, Zemgales iela, Valtera prospekts, Piekrastes iela, Mežmalas iela.

## Pieturvietas
5. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 36 pieturas. Virzienā **Krastciems**  — **[[Sloka (Jūrmala)|AO Sloka]]**, kā arī virzienā **[[Sloka (Jūrmala)|AO Sloka]]** — **Krastciems** bija 18 pieturas.

## Skatīt arī
* Jūrmala
* Autobusu satiksme Jūrmalā

### Atsauces
Viesītes ielu uzskaitījums

**Viesītes pilsētas ielu uzskaitījumā** parādītas 33 Viesītes ielas. ''Kļavu iela'' nav iekļauta Valsts adrešu reģistrā, jo tajā nav reģistrētas nevienas adreses.

## Ielu uzskaitījums

* A. Brodeles iela
* Amatnieku iela
* Bērzu iela
* Biržu iela
* Brīvības iela
* Dārza iela
* Dīķa iela
* Dzelzceļnieku iela
* Ezera iela
* Ērgļu iela
* Jaunā iela
* Kalēju iela
* Kalna iela
* Kaļķu iela
* Kārļa iela
* ''Kļavu iela''
* Krasta iela
* Lapu iela
* Lauku iela
* Lejas iela
* Mazezera iela
* Meža iela
* Miera iela
* P. Stradiņa iela
* Parka iela
* Pavasara iela
* Peldu iela
* Raiņa iela
* Robežu iela
* Skolas iela
* Smilšu iela
* Sporta iela
* Vaļņu iela
* Zaļā iela

## Skatīt arī
* Viesīte

## Atsauces
Rīgas ielu uzskaitījums

**Rīgas ielu uzskaitījumi**:

* Rīgas Centra rajona ielu uzskaitījums;
* Rīgas Kurzemes rajona ielu uzskaitījums;
* Rīgas Latgales priekšpilsētas ielu uzskaitījums;
* Rīgas Vidzemes priekšpilsētas ielu uzskaitījums;
* Rīgas Zemgales priekšpilsētas ielu uzskaitījums;
* Rīgas Ziemeļu rajona ielu uzskaitījums.

Kopā Rīgā ir 1877 ielas.

## Skatīt arī
* Rīgas garāko ielu uzskaitījums
* Rīgas ielas, kas ir privatizētas
* Rīgas ielas, kas nav saskatāmas dabā

## Atsauces
Žistīne Brezā-Bušē

**Žistīne Brezā-Bušē** (; dzimusi ) ir franču biatloniste,  čempione distancē ar kopēju startu, pieckārtēja pasaules čempione.

## Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitējusi 2014. gada decembrī Hohfilcenē. Pirmo individuālo uzvaru PK posmā izcīnījusi 2017. gada decembrī Ansī masu startā. Pasaules čempionātā piedalās kopš 2015. gada. Panākumus guvusi stafetēs, izcīnot medaļas trīs čempionātos pēc kārtas.

Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2018. gadā Phjončhanā Francijas komandas sastāvā kopā ar Anaisu Ševaljē, Marī Dorēnu-Abēru un Anaisu Beskonu kļuva par bronzas medaļas ieguvēju stafetē.

 Pekinā izcīnīja zelta medaļu distancē ar kopēju startu. Šajā disciplīnā uzvarēja arī 2021.—2022. gada sezonas PK kopvērtējumā, iegūstot "mazo kristāla globusu". 2022.—2023. gada sezonu izlaida grūtniecības dēļ. 2024. gada Pasaules čempionātā Nove Mesto izcīnīja zeltu jauktajā stafetē, sudraba godalgu sprintā un bronzu iedzīšanā. Vēlāk kopā ar Lū Žanmono, Sofiju Šovo un Žiliju Simonu uzvarēja sieviešu stafetē, tas bija Francijas pirmais zelts pasaules čempionātos šajā disciplīnā. Sacensību pēdējā dienā masu startā izcīnīja trešo pasaules čempionāta zeltu.

2025. gada Pasaules čempionātā Lencerheidē kļuva par pasaules čempioni sprintā.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Kickiņurga

**Kickiņurga** (arī **Ķickiņurga**) ir Rīgas līcī ietekoša upe Limbažu novadā. Izteka uz ziemeļrietumiem no Vecsalacas. Tek rietumu virzienā. Ietek Rīgas līcī Salacgrīvas pilsētas teritorijā starp Salacgrīvas kapiem un ūdens attīrīšanas iekārtām. Kickiņurgu šķērso valsts autoceļš A1 (Rīga (Baltezers)—Igaunijas robeža (Ainaži)).

## Atsauces
Františeks Rihters

**Františeks Rihters** (; dzimis , miris ) bija čehu šaha problēmists.

## Šaha kompozīcija
Františeks Rihters sastādīja tiešā mata uzdevumus, pašmatus un etīdes. FIDE albumos publicētās šaha kompozīcijas devušas viņam 30,67 albuma punktus, kas ir vairāk par pašreizējo starptautiskā meistara normu (25 punkti). Tālab 2016. gadā WFCC piešķīra viņam pēc nāves starptautiskā meistara titulu šaha kompozīcijā.
### Piemērs

**Uzdevuma risinājums:**
: 1. Db1 Lxg3 2. Da1+ Kxb3 3. Zxd2#
: 1. ... Lxg6 2. Le5 Lxe4 3. Db2#
: 1. ... a5 2. Zd6 Lxg3 3. Zxb5#

Čehu skolas uzdevums, visi trīs varianti beidzas ar pareizu matu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Františeka Rihtera profils mājaslapā ''Chess Composers'' 
* Františeka Rihtera šaha kompozīcijas mājas lapā PDB
* Františeka Rihtera etīžu izlase mājas lapā ''ARVES''
Ģeoīds

**Ģeoīds** ir ķermenis, kura forma vistuvāk atbilst Zemes patiesajai formai. Ģeoīda virsma sakrīt ar okeānu virsmu, ko iedomāti turpina zem sauszemes tā, lai jebkurā tās punktā vertikālā līnija būtu perpendikulāra ģeoīda virsmai. Tā kā ģeoīda virsma ir neregulāra, tad Zemes formas aprakstīšanai izmanto arī Zemes elipsoīdu.

## Ārējās saites
Biržu iela (Viesīte)

**Biržu iela** ir iela Viesītē. Tā klāta ar vēsturiskā bruģa segumu. Tā ir viena no senākajām pilsētas ielām, kas sākotnēji radusies kā ceļa posms no Jēkabpils uz Neretu. Ielas nozīme pieauga pēc 1924. gada, kad apriņķa centru no Jaunjelgavas pārcēla uz Jēkabpili. 1945. gadā pārdēvēta par **Sarkanarmijas ielu**, sākotnējo nosaukumu atgūstot 1989. gadā. Ielā saglabājusies vēsturiskā mūra un koka mazstāvu apbūve. Biržu iela sākas ielu krustojumā ar Raiņa un Amatnieku ielu. Tās pirmais numurs atrodas blakus vēsturiskajam Āžu kroga namam. Tālāk tā saplūst ar autoostas laukumu, kas ir vienīgais asfaltētais ielas posms. Aiz laukuma sākas laukakmeņu bruģis, kas beidzas līdz ar ielas krustojumu ar Paula Stradiņa ielu. Aiz šī krustojuma tās turpinājums ir vietējās nozīmes autoceļš V806 Sietiņi—Viesīte. Kopējais ielas garums ir 650 m un tā paredzēta braukšanai abos virzienos. Pēc 1956.-1966. gadā izbūvētā autoceļa P75 ielas stratēģiskā nozīme ir zudusi.

## Ielu savienojumi
Biržu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Amatnieku iela (T-veida krustojumā uz ziemeļiem)
* Raiņa iela (T-veida krustojumā uz dienvidiem)
* Lapu iela
* Dīķa iela (T-veida krustojums)
* Kalna iela (T-veida krustojums)
* Paula Stradiņa iela

## Objekti
* Biržu ielā 2 atrodas autoostas pasažieru uzgaidāmā telpa

## Skatīt arī
* Viesīte
* Viesītes ielu uzskaitījums

## Atsauces
Brīvības iela (Viesīte)

**Brīvības iela** ir viena no galvenajām Viesītes ielām, tajā atrodas vairāki pilsētai nozīmīgi objekti. Tā ir arī viena no senākajām ielām, kas sākotnēji radusies kā ceļa posms no Jēkabpils uz Neretu, tāpēc tās pirmais nosaukums ir Neretas iela. Iela savieno pilsētu ar vēsturisko Eķengrāves muižu, uz kuras zemes sāka būvēt pilsētas namus. Par Brīvības ielu tā pārsaukta pēc Pirmā pasaules kara, godinot Latvijas Brīvības cīņas. Savu nosaukumu tā saglabājusi arī visus padomju gadus. Ielā saglabājusies vēsturiskā apbūve, bet diemžēl vēsturisko bruģi 21. gadsimta sākumā pārklāja ar asfalta segumu. Ielas sākumā, krustojumā ar Raiņa ielu, atrodas piemiņas akmens, kas izvietots profesora Paula Stradiņa dzimtās mājas vietā. Šajā ielā atrodas arī Viesītes pilsētas pārvalde un Viesītes mākslas un mūzikas skola. Ielas beigu daļā tā šķērso Valeskalniņu, kas ir vaļņveida oss, un beidzas pie pilsētas robežas netālu no "Ratnieku" dārzniecības. Aiz pilsētas robežām tā turpinās kā vietējās nozīmes autoceļš V820 Viesīte–Deši–Sauka–Rite.

## Ielu savienojumi
Brīvības iela ir savienota ar šādām ielām:
* Raiņa iela (T veida krustojums)
* Peldu iela
* Annas Brodeles iela (T veida krustojums)
* Krasta iela (T veida krustojums)
* Skolas iela (T veida krustojums)
* Parka iela (T veida krustojums)
* Kaļķu iela

## Objekti
* Piemiņas akmens profesora Paula Stradiņa dzimtās mājas vietā, atklāts 1978. gadā.
* Aptieka — viena no vecākajām aptiekām Sēlijā. Dibināta 1884. gadā, dibinājis īpašnieks Kārlis Osterhofs. Darbojas arī mūsdienās.
* Viesītes novada dome — nams celts kā pagasta valdes nams, iesvētīts 1927. gadā.
* Viesītes mūzikas un mākslas skola — sākotnēji Krājaizdevu sabiedrības nams, vēlāk ilgus gadus pilsētas kultūras nams.
* Viesītes Brīvības piemineklis — celts par ziedojumiem un atklāts 1935. gada augustā, pieminot 1919. gada 14. oktobra kauju pie Valeskalniņa. Skulptors Voldemārs Treijs pēc Voldemāra  Jākobsona meta. 

## Skatīt arī
* Viesīte
* Viesītes ielu uzskaitījums

## Atsauces
Spēļu konsole

[thumbnail|260px|Ceturtās paaudzes spēļu konsole ''[Sega Mega Drive*]]
*'Spēļu konsole*' ir [[elektronika|elektroniska]] ierīce, kas sniedz [[video|videosignālu]] vai vizuālu attēlu, lai viens vai vairāki spēlētāji varētu spēlēt [[videospēle|videospēles]]. Līdz 2018. gadam bija iznākušas astoņas spēļu konsoļu paaudzes. Pirmā paaudze pastāvēja no 1972. līdz 1980. gadam. 1976. gadā iznāca otrās paaudzes spēļu konsoles. No astotās paaudzes spēļu konsolēm izplatītākās ir *Wii U*, *PlayStation 4*, *Xbox One* un *Nintendo Switch''. Pastāv arī citu ražotāju astotās paaudzes spēļu konsoles.
Šellija Divāla

**Šellija Aleksisa Divāla** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu aktrise, producente, rakstniece un dziedātāja.

Divāla uzsāka aktrises karjeru 1970. gados, filmējoties Roberta Oltmena filmās *[[Brewster McCloud]]* (1970), *[[McCabe & Mrs. Miller]]* (1971), *[[Thieves Like Us]]* (1974), "Našvila" (1975) un *[[3 Women]]* (1977), "Papaijs" (1980). Par lomu filmā *3 Women* saņēma Kannu kinofestivāla balvu "Labākā aktrise", kā arī BAFTA kino balvas nomināciju. Filmējusies arī tādās pazīstamās filmās, kā Vudija Allena filmā "Enija Hola" (1977), Stenlija Kubrika filmā "Mirdzums" (1980) un Terija Giljama filmā "Laika bandīti" (1981). Kā producente divas reizes (kopā ar kolēģiem) nominēta Emmy balvai par TV seriāliem *Tall Tales & Legends* (1988) un *Shelley Duvall's Bedtime Stories* (1992).

## Ārējās saites
Peldu iela (Viesīte)

**Peldu iela** ir viena no Viesītes pilsētas centra senajām ielām. Iela sākas gandrīz Mazā ezera krastā, kur pretējā virzienā iet labiekārtota pastaigu un izziņas taka, kas stiepjas gar ezeru uz Mīlestības saliņu (estrādi). Iela iedalāma trīs atsevišķos posmos. Sākumposmā tā neveido izteiktu ielas apbūvi, jo sākas no zaļās zonas. Tās vienā malā izvietots Viesītes pilsētas pārvaldes stāvlaukums, kam blakus, Peldu ielā 2, atrodas muzeja "Sēlija" nodaļa "Paula Stradiņa skola". Vidusposmā tā ar Brīvības ielu un Raiņa ielu veido blīvi apbūvētu vēsturisku kvartālu. Viens no kvartālā esošajiem namiem ir Paula Stradiņa ģimenes māja (arhitektūras dēļ tautā saukta par "Desu māju"). Ielas trešais posms stiepjas lejup no kalna, pārtop lauku ceļā un savienojas ar Paula Stradiņa ielu. Tā ir bijusī Viesītes šaursliežu dzelzceļa trase, tāpēc apbūve pakāpeniski samazinās.

## Ielu savienojumi
Peldu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Brīvības iela
* Raiņa iela (T-veida krustojumā uz dienvidiem)
* Lapu iela
* Paula Stradiņa iela (T-veida krustojums)

## Objekti
* Paula Stradiņa skola Peldu ielā 2 — celta kā Eķengrāves pagasta skola 1880. gadā. Šobrīd viena no muzeja "Sēlija" nodaļām.
* Paula Stradiņa ģimenes māja, pie kuras atrodas piemiņas plāksne profesoram Paulam Stradiņam (oficiālā adrese Raiņa ielā 14)

## Skatīt arī
* Viesīte
* Viesītes ielu uzskaitījums

## Atsauces
Albānija olimpiskajās spēlēs

**[[Albānija]] [[olimpiskās spēles|olimpiskajās spēlēs]]** pirmo reizi piedalījās 1972. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Rietumvācijas pilsētā Minhenē. Savukārt nākamajās četrās olimpiskajās spēlēs nepiedalījās, divās no tām — 1980. gada vasaras un 1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — boikota dēļ. Albānija vasaras olimpiskajās spēlēs atgriezās 1992. gadā, kad tās notika Spānijas pilsētā Barselonā un kopš tā laika pārstāvēta visās olimpiskajās spēlēs. Albānija ziemas olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 2006. gadā, kad tās notika Itālijas pilsētā Turīnā. 

Albānija 2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja pirmās divas medaļas valsts vēsturē. Tās bija divas bronzas medaļas cīņas sportā. Pirmā olimpiskā medaļa tika iegūta 2024. gada 10. augustā, kad Čermens Valijevs izcīnīja bronzas medaļu vīriešu brīvās cīņas sacensībās, svara kategorijā līdz 74 kg, bet otrā medaļa — 2024. gada 11. augustā, kad Islams Dudajevs izcīnīja bronzas medaļu vīriešu sacensībās svara kategorijā līdz 65 kg.

## Sportisti vasaras olimpiskajās spēlēs
;Paskaidrojumi

### Sportistu skaits

### Sadalījums pa olimpiskajiem sporta veidiem

## Sportisti ziemas olimpiskās spēlēs
;Paskaidrojumi

### Sportistu skaits

### Sadalījums pa olimpiskajiem sporta veidiem

## Medaļu tabulas

### Medaļas vasaras olimpiskajās spēlēs

### Medaļas pa vasaras sporta veidiem

### Medaļas ziemas olimpiskajās spēlēs

## Medaļnieku uzskaitījums

## Karognesēji

*Albānijas sportisti, kas nesuši valsts karogu olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā.*

### Vasaras olimpiskās spēles

*  2020 Tokija — 23px Luiza Gega,23px Brikens Calja
*  2016 Riodežaneiro — 23px Luiza Gega
*  2012 Londona — 23px Romela Behaja
*  2008 Pekina — 23px Sahits Prizreni
*  2004 Atēnas — 23px Klodiāna Šala
*  2000 Sidneja — 23px Ilirjans Suli
*  1996 Atlanta — 23px Mirela Maniani-Celili
*  1992 Barselona — 23px Kristo Robo
*  1988 Seula — 23px Filips Ribū
*  1972 Minhene — *nav zināms*

### Ziemas olimpiskās spēles

*  2022 Pekina — 23px Denni Džepa
*  2018 Phjončhana — 23px Suela Mehilli
*  2014 Soči — 23px Erjons Tola
*  2010 Vankūvera — 23px Erjons Tola
*  2006 Turīna — 23px Erjons Tola

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
Andora olimpiskajās spēlēs

**[[Andora]] [[olimpiskās spēles|olimpiskajās spēlēs]]** pirmo reizi piedalījās 1976. gadā., kad vasaras olimpiskās spēles notika Kanādas pilētā Monreālā. Arī 1976. gada Insbrukas spēles tā pirmo reizi piedalījās ziemas olimpiskajās spēlēs. Kopš tā laika Andora ir piedalījusies pilnīgi visās vasaras un ziemas olimpiskajās spēlēs. 

Līdz šim neviens Androras pārstāvošs sportists olimpiskajās spēlēs nav izcīnījis medaļas. 

## Sportisti vasaras olimpiskajās spēlēs
;Paskaidrojumi

### Sportistu skaits

### Sadalījums pa olimpiskajiem sporta veidiem

## Sportisti ziemas olimpiskajās spēlēs
;Paskaidrojumi

### Sportistu skaits

### Sadalījums pa olimpiskajiem sporta veidiem

## Medaļu tabulas

### Medaļas vasaras olimpiskajās spēlēs

### Medaļas ziemas olimpiskajās spēlēs

## Karognesēji

*Andoras sportisti, kas nesuši valsts karogu olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā.*

### Vasaras olimpiskās spēles

*  2020 Tokija — 23px Monika Dorija, 23px Pols Moja
*  2016 Riodežaneiro — 23px Laura Saljesa
*  2012 Londona — 23px Žoans Tomass Roka
*  2008 Pekina — 23px Montserata Garsija
*  2004 Atēnas — 23px Hosīns Hasiāns
*  2000 Sidneja — 23px Entonijs Bernado
*  1996 Atlanta — 23px Aitors Osorio
*  1992 Barselona — 23px Megija Moreno
*  1988 Seula — 23px Džozefs Graelss
*  1984 Losandželosa — 23px Žoans Tomass Roka
*  1980 Maskava — *nedevās parādē*
*  1976 Monreāla — 23px Esteve Dolsa

### Ziemas olimpiskās spēles

*  2022 Pekina — 23px Maeva Estevesa
*  2018 Phjončhana — 23px Irine Esteve Altimirasa
*  2014 Soči — 23px Mireija Gutjeresa
*  2010 Vankūvera — 23px Luiss Marins Taroks
*  2006 Turīna — 23px Aleks Antors
*  2002 Soltleiksitija — 23px Viktors Gomess
*  1998 Nagano — 23px Viktors Gomess
*  1994 Lillehammere — 23px Viki Grau
*  1992 Albērvila — *nav zināms*
*  1988 Kalgari — 23px Klaudīna Rosela
*  1984 Sarajeva — *nav zināms*
*  1980 Leikplesida — 23px Karloss Fonts
*  1976 Insbruka — *nav zināms*

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
Jānis Vītoliņš

**Jānis Vītoliņš** var būt:
* Jānis Vītoliņš (1937—2000) — latviešu aktieris un režisors;
* Jānis Vītoliņš (1886—1956) — latviešu komponists;
* Jānis Vītoliņš (1954) — latviešu politiķis.
Nikss pret Hedenu

**Nikss pret Hedenu** bija tiesas prāva 1893. gadā, kurā ASV Augstākā tiesa lēma, ka saskaņā ar ASV ievedmuitas noteikumiem, tomāts tiek klasificēts kā dārzenis, nevis auglis. Tiesas vienbalsīgais viedoklis bija, ka 1883. gada tarifu likumā izmantota vārdu "auglis" un "dārzenis" ikdienas, nevis botānikas nozīme.

## Priekšvēsture
Džons Nikss 1839. gadā Ņujorkā bija dibinājis uzņēmumu *John Nix & Co. fruit commission*. Tas kļuva par vienu no lielākajiem pārtikas produktu tirgotājiem Ņujorkas pilsētā un viens no pirmajiem uzņēmumiem, kas ieveda pārtiku no Virdžīnijas, Floridas un Bermudām.

1883. gadā prezidents Česters Arturs parakstīja 1883. gada 3. marta tarifu likumu, kas ievestajiem dārzeņiem piemēroja ievedmuitu, bet tā netika attiecināta uz augļiem. *John Nix & Co.* uzņēmums protestējot ierosināja tiesas prāvu pret Edvardu Hedenu, Ņujorkas ostas nodevu iekasētāju, lai atgūtu samaksātās nodevas. Viņu arguments bija, ka botāniski tomāts ir auglis, jo tam no ziediem veidojas sēklas saturoša struktūra.

Tiesā prasītāja pārstāvis kā pierādījumus sniedza vārda "augļi" un "dārzeņi" definīcijas no Vebstera vārdnīcas, Vusteras vārdnīcas un Impērijas angļu valodas vārdnīcas. Tika pieaicināti divi liecinieki, kuri ar augļu un dārzeņu tirdzniecību bija nodarbojušies 30 gadus un tiem tika vaicāts, vai pēc definīciju noklausīšanās, viņiem ir kas piebilstams par šo vārdu atšķirīgo nozīmi tirdzniecībā.

## Tiesas lēmums
Tiesa vienbalsīgi lēma atbildētāja labā un secināja, ka tomāts muitas likumos ir klasificējams kā dārzenis, pamatojoties ar veidu, kā tas tiek izmantots un uztverts ikdienā.

## Atsauces
Eifoniju apakšdzimta

**Eifoniju apakšdzimta** (*Euphoniinae*) ir viena no žubīšu dzimtas (*Fringillidae*) apakšdzimtām. Apvieno 32 sugu, kas iedalītas 2 ģintīs. Nesenā pagātnē abas ģintis tika sistematizētas tanagru dzimtā (*Thraupidae*).

Eifoniju apakšdzimtas sugas sastopamas abos Amerikas kontinentos. Lielākā sugu dažādība mājo Dienvidamerikā un Centrālamerikā.

## Sistemātika
**Eifoniju apakšdzimta** (*Euphoniinae*)
*Eifonijas (*Euphonia*)
**Antiļu eifonija (*Euphonia musica*)
**Baltacu eifonija (*Euphonia chrysopasta*)
**Baltvēdera eifonija (*Euphonia minuta*)
**Bronzaszaļā eifonija (*Euphonia mesochrysa*)
**Dzeltengalvas eifonija (*Euphonia luteicapilla*)
**Dzeltenpieres eifonija (*Euphonia imitans*)
**Dzeltenrīkles eifonija (*Euphonia hirundinacea*)
**Dzeltenvēdera eifonija (*Euphonia fulvicrissa*)
**Elegantā eifonija (*Euphonia elegantissima*)
**Finša eifonija (*Euphonia finschi*)
**Jamaikas eifonija (*Euphonia jamaica*)
**Kastaņvēdera eifonija (*Euphonia pectoralis*)
**Krūmu eifonija (*Euphonia affinis*)
**Lielknābja eifonija (*Euphonia laniirostris*)
**Olīvmuguras eifonija (*Euphonia gouldi*)
**Oranžgalvas eifonija (*Euphonia saturata*)
**Oranžvēdera eifonija (*Euphonia xanthogaster*)
**Pelēkā eifonija (*Euphonia plumbea*)
**Rudgalvas eifonija (*Euphonia anneae*)
**Rudvēdera eifonija (*Euphonia rufiventris*)
**Trinidādas eifonija (*Euphonia trinitatis*)
**Velvetpieres eifonija (*Euphonia concinna*)
**Vijolīšu eifonija (*Euphonia violacea*)
**Zaļzoda eifonija (*Euphonia chalybea*)
**Zeltsānu eifonija (*Euphonia cayennensis*)
**Zeltvēdera eifonija (*Euphonia cyanocephala*)
**Zilrīkles eifonija (*Euphonia chlorotica*)
*Hlorofonijas (*Chlorophonia*)
**Dzeltenvēdera hlorofonija (*Chlorophonia flavirostris*)
**Kastaņkrūšu hlorofonija (*Chlorophonia pyrrhophrys*)
**Zeltpieres hlorofonija (*Chlorophonia callophrys*)
**Zilgalvas hlorofonija (*Chlorophonia occipitalis*)
**Zilpakauša hlorofonija (*Chlorophonia cyanea*)

## Atsauces
Miera iela (Viesīte)

**Miera iela** ir viena no Viesītes vēsturiskā centra ielām. Tā norobežo Viesītes Vecos kapus, kas aizņem kvartālu starp Raiņa, Annas Brodeles, Vaļņu un Miera ielu, no dienvidu puses. Ielas nosaukums radies saistībā ar blakus esošo kapsētu. Pirmie apbedījumi Vecajos kapos veikti 19. gadsimta 30. gados. Šeit apglabāti arī I pasaules karā kritušie vācu un krievu karavīri. Mūsdienās kapsētā apbedījumi netiek veikti. Ielā tikai viena adrese, kur agrāk atadās krogs, bet vēlāk aptieka.

## Ielu savienojumi
Miera iela ir savienota ar šādām ielām:
* Annas Brodeles iela (T-veida krustojums)
* Raiņa iela (T-veida krustojums)

## Objekti
* Viesītes Vecie kapi (ielas ziemeļu pusē)
* Aptieka Miera ielā 1

## Skatīt arī
* Viesīte
* Viesītes ielu uzskaitījums

## Atsauces
PlayStation 4

***PlayStation 4***, zināma arī kā **PS4**, ir astotās paaudzes spēļu konsole. Tā ir ceturtā *[[PlayStation]]* sērijas konsole, kuru izstrādājis japāņu uzņēmums *[[Sony]]*. Par *PlayStation 4* izstrādāšanu uzņēmums paziņoja 2013. gada februārī. Tirgū konsole tika laista 2013. gada novembrī. 2016. gada rudenī *Sony* laida tirgū divas jaunas *PlayStation 4* konsoles versijas — *PlayStation 4 Slim* un *PlayStation 4 Pro*.
thumb|PlayStation 4 izskats
*PlayStation 4* priekštecis bija PlayStation Vita.

Ir pārdoti vairāk nekā 102 miljoni PlayStation 4.
Zane Oliņa

**Zane Oliņa** ir latviešu pedagoģe.

1998. gadā ieguvusi Fulbraita stipendiju studijām ASV. Ieguvusi izglītības zinātņu maģistra (Med) un doktora (PhD) grādu mācīšanās un mācību tehnoloģiju specialitātē (Arizonas Universitātē, ASV).

No 2007. gada oktobra līdz 2011. gada vasarai Zane Oliņa bija programmas "Iespējamā misija" direktore. Kopš 2011. gada rudens – "Iespējamās misijas" valdes locekle.

Zane Oliņa piedalījās Skola2030 projekta komandā un no 2016. gada novembra darbojās kā ESF projekta "Kompetenču pieeja mācību saturā" mācību satura ieviešanas struktūrvienības vadītāja Atstāja šo amatu 2022. gada maijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Iespējamā misija
* Skola2030
Aija Baumane (tekstilmāksliniece)

**Aija Baumane** ( — ) bija latviešu tekstilmāksliniece un mākslas pedagoģe, LMA profesore.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1943. gadā Balgales pagastā, 1961. gadā absolvēja Rīgas lietišķās mākslas vidusskolu (RLMV), bet 1967. gadā Latvijas Mākslas akadēmijas Tekstilmākslas nodaļu Rūdolfa Heimrāta vadībā. Strādāja par pasniedzēju RLMV (1962—1972); bija LMA Tekstilmākslas katedras pedagoģe (no 1972. gada), Tekstilmākslas katedras vadītāja (1992—2013), asociētā profesore (1992—1994), profesore (no 1994). 

Kopš 1963. gada Baumane piedalījās izstādēs, rīkojusi personālizstādes, piedalījusies nozaru un mākslinieku grupu izstādēs, kā arī starptautiskajās žūrētajās skatēs. Darbi eksponēti gan Latvijā, gan ārzemēs – ASV, Kanādā, Francijā, Zviedrijā, Vācijā, Polijā, Norvēģijā, Lietuvā u.c. Strādājusi galvenokārt gobelēna un jauktajās tehnikās, arī šķiedras mākslas jomā. Bija radījusi darbus sabiedriskajiem interjeriem. Māksliniece audusi monumentāla izmēra gobelēnus, kā arī radījusi telpiskas formas darbus. 1969. gadā kļuvusi par Latvijas Mākslinieku savienības locekli, 1994. gadā pēc viņas iniciatīvas tika dibināta Latvijas Tekstilmākslas asociācija, Baumane kļuva par LTA prezidenti. Darbi atrodas muzeju kolekcijās Latvijā, Krievijā, Polijā, Ungārijā.

Mirusi .

## Apbalvojumi
1989. gadā saņēmusi Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu, 2005. gadā apbalvota ar 4. šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, 2013. gadā saņēmusi Latvijas Kultūras ministrijas atzinības rakstu. 

## Atsauces

## Ārējās saites

* Māksla un arhitektūra biogrāfijās. Izd. Latvijas enciklopēdija, Rīga 1995.
* Katalogs “5.Rīgas starptautiskā tekstilmākslas un šķiedras mākslas triennāle DAUDZVEIDĪBA VIENOTĪBĀ/ DIVERSITY&UNITY”, izd. LNMM Rīga, 2015.
* Katalogs ”4.Rīgas starptautiskā tekstilmākslas un šķiedras mākslas triennāle GLOBĀLĀ INTRIGA II/ GLOBAL INTRIGUE II”, izd. LNMM Rīga 2010.