Pakaļvadnis

thumb|Pakaļvadnis
**Pakaļvadnis** jeb **ahterštēviņš** (no ) ir nesoša konstrukcija kuģa pakaļgalā, kura nodrošina stiprību un stingrību rotējošajai dzenskrūvei un stūres balleram.

## Uzbūve
Pakaļvadni parasti uzstāda uz kuģiem ar kreisera tipa vai nošķelto pakaļgala formu. Tā uzdevums ir balstīt stūres un dzenvārpstas gultņus, kā arī pašas dzenskrūves svaru. Tāpat pakaļvadnis nodrošina piemērotu vietu ārējās apšuves lokšņu stiprinājumam sametinot ar salaiduma vai pārlaiduma šuvēm, kā arī pakaļgala stiprību uzsēžoties uz ķīļblokiem sausajā dokā.

Pakaļvadnis var būt liets, kalts vai arī izgatavots sametinot lokšņu un profiltēraudu ar dažām kaltām vai lietām detaļām. Garumā tas stiepjas apmēram trīs brangstarpas un bieži ir piestiprināts ar pārlaidumu zārka plāksnei (*coffin plate*). Pie pakaļvadņa stiprinās abās pusēs ķīlim esošās ārējās apšuves lokšņu joslas (*garboard strakes*). Viens no pakaļvadņa uzdevumiem ir absorbēt dzenskrūves darbības rezultātā radīto vibrāciju. Slāpējošo efektu pastiprina stūres vadnis (ruderposts), kura augšējā daļa iziet cauri kuģa korpusam un stiprinās pie šķērsvirziena florām.

Pakaļvadņa priekšējo daļu veido kuģa skrūvvadnis (starnposts). Arī tā augšējā daļa beidzas kuģa korpusā un ir nostiprināta pie šķērsvirziena florām. Tikai šajā gadījumā floras kuģa korpusā ir izvietotas dziļāk, tuvāk ķīlim. Šis papildus stiprinājums vēl vairāk samazina vibrāciju. Pakaļvadņa apakšējo daļu sauc par pēdu un parasti kuģa normālas ekspluatācijas laikā tā ir zemākā kuģa daļa. Kuģim uzsēžoties uz sēkļa, pakaļvadņa pēda ir pirmā kuģa daļa, kura tiek bojāta. Pēdā ir ievietota stūres apakšējā tapa, tādēļ, to bojājot, var tikt ievērojami apgrūtināta kuģa stūrēšana. Pakaļvadņa pēdu savieno ar horizontālo un vertikālo ķīli, bet ar florām, to pievieno korpusa ribām.

Dzenskrūves rumbas rajonā pie pakaļvadņa stiprina ārējās apšuves rumbas lokšņu joslas (*boss plates*). Skrūvvadņa priekšpusē stiprina arī dubulti izliektas lokšņu joslas, kuras stiepjas uz leju no nošķeltā pakaļgala florām. Tās dēvē par vērša lokšņu joslām (*oxter plate*). Šajā rajonā bieži izvieto arī apvienojošās loksnes (*stealer plates*), jo tur kuģa korpusa plūdlīnijas forma apšuves loksnes saved kopā kuģa pakaļgalā.

## Varianti
Pakaļvadnis vienskrūvju kuģiem ar parasto stūri veido rāmi ar diviem atzariem. Priekšējā daļa — skrūvvadnis (stārnposts), pakaļējā daļa — stūres vadnis (ruderposts), kuru starpā novietota dzenskrūve. Skrūvvadnim ir paplašinājums ar caurumu dzenvārpstai. Stūres vadnis apgādāts ar eņģēm stūres iekarināšanai. Apakšējā daļa ir pakaļvadņa pēda, kurā stiprina stūri. Kuģiem ar balansētu piekarstūri, pakaļvadnim nav stūres vadņa. Simplex tipa stūrēm stūres vadnis atrodas stūres lāpstas iekšpusē un tas ir noņemams.

Divskrūvju kuģiem pakaļvadnim nav skrūvvadņa un tas sastāv tikai no stūres vadņa, uz kura uzkarina stūri. Dažos gadījumos pakaļvadni izgatavo kronšteina formas veidā, piemēram, tad, ja uzstāda puspiekarstūri. Šādu kronšteinu dažreiz dēvē par stūres ragu (*rudder horn*).

Dzenvārpsta uz vienskrūvju kuģiem iziet kuģa ārpusē pa deidvuda cauruli, kuras pakaļējais gals iet caur skrūves vadņa paplašinājumu un nostiprinās ar uzgriezni. Deidvuda cauruli var nostiprināt arī piemetinot to pie skrūves vadņa.

## Atsauces