Krišjānis Berķis

**Krišjānis Berķis** ( — ) bija 6. Tukuma latviešu strēlnieku pulka komandieris, Latvijas Bruņoto spēku ģenerālis (1925). Karojis Pirmajā pasaules karā un Latvijas Neatkarības karā. Lāčplēša Kara un Triju zvaigžņu ordeņu kavalieris. Latvijas Bruņoto spēku komandieris (1934—1940), Latvijas Kara ministrs (1940).

## Dzīvesgājums
[thumb|270px|Pieņemot parādi ar ģenerāli [Jānis Balodis (ģenerālis)|Balodi un Kārli Ulmani]]
thumb|270px|Latvijas kara ministrs Berķis ar kundzi 1940. gada jūnijā.
Dzimis  Bauskas apriņķa (tagad Bauskas novada) Īslīces pagasta "Bērzkrogu" mājās zemnieka ģimenē. Pabeidza Kaucmindes pagasta skolu un Bauskas pilsētas skolu. Pēc skolas beigšanas izšķīrās par militāru karjeru Krievijas Impērijas armijā. 1903. gadā Jelgavā izturēja savvaļnieka pārbaudījumus un 31. augustā iestājās Viļņas junkuru skolā. Mācījās kopā ar vēlākajiem Latvijas armijas augstākajiem virsniekiem O. Dankeru, R. Kļaviņu u.c. 1906. gada 6. aprīlī K. Berķis beidza kara skolu un ieguva podporučika pakāpi. Dienestu turpināja 2. Somijas strēlnieku pulkā Helsinkos. 1909. gadā tika paaugstināts par poručiku un 1913. gadā par štābskapteini, apprecējās ar somieti Hilmu Lehtoneni.

### Pirmais pasaules karš
Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1914. gadā Somijas korpusa sastāvā cīnījās Austrumprūsijā, komandēja rotu, bet vēlāk bataljonu. 1915. gada janvārī viņa korpusu pārcēla uz Galīciju. Tur paaugstināts par kapteini, piedalījās gandrīz visās pulka kaujās, un arī Brusilova uzbrukumā 1916. gada vasarā.

1917. gadā pārgāja pie latviešu strēlniekiem, jūlijā tika paaugstināts par apakšpulkvedi, no 4. augusta komandēja 6. Tukuma latviešu strēlnieku pulka bataljonu, piedalījās kaujā pie Mazās Juglas. No 20. oktobra komandēja 6. Tukuma latviešu strēlnieku pulku, pēc Oktobra revolūcijas atteicās pakļauties lielinieciskās Kara revolucionārās komitejas pavēlēm. Par to tika arestēts un decembrī atstādināts no pulka komandēšanas. Pēc atbrīvošanās atgriezās pie ģimenes Somijā, Somijas pilsoņu kara laikā 1918. gada sākumā bēga uz Smoļensku, bet pēc kara beigām maijā atgriezās Somijā.

### Latvijas brīvības cīņas
1919. gada 16. martā ar kuģi *Vainemoinen* Krišjānis Berķis ieradās Tallinā, kur tikās ar pulkvedi Jorģi Zemitānu. 22. martā pulkvežleitnants Berķis tika iecelts par veidojamā Valmieras pulka rezerves bataljona komandieri. Kad 31. martā ar Igaunijas armijas virspavēlnieka Laidonera pavēli nodibināja Ziemeļlatvijas brigādi, sekmīgās mobilizācijas rezultātā līdz 18. maijam no rezerves bataljona izveidojās 2. Cēsu kājnieku pulks un pulkvežleitnantu Berķi iecēla par tā komandieri.

6. jūnijā Cēsu pulks Berķa vadībā nespēja aizstāvēt Cēsis pret Baltijas landesvēra uzbrukumu un atkāpās uz Liepas muižu, kur viņam nedēļas laikā izdevās palielināt pulka sastāvu līdz 2300 kareivjiem. Pēc uzvaras Cēsu kaujās Berķa vadītais 2. Cēsu kājnieku pulks tupināja vajāt pretinieku un 6. jūlijā ienāca Rīgā.

6. augustā Krišjāni Berķi iecēla par 3. Latgales kājnieku divīzijas komandieri un oktobrī paaugstināja par pulkvedi. Bermontiādes laikā 1919. gada oktobrī un novembrī pulkvedis Berķis piedalījās Rīgas aizstāvēšanas un Pārdaugavas atbrīvošanas kaujās, 1920. gada janvārī Latgales atbrīvošanas kaujās.

### Karjera no divīzijas komandiera līdz Kara ministram
Pēc Latvijas Brīvības cīņām ievēlēts Satversmes sapulcē no Latvju Demokrātu savienības (no mandāta atteicies) un turpināja komandēt 3. Latgales kājnieku divīziju. 1925. gadā paaugstināts par ģenerāli. Iestājās latviešu studentu korporācijā *[[Patria (studentu korporācija)|Patria]]*. 1930. gadā ģenerālis Berķis beidza 8 mēnešu Virsnieku kursus un 1933. gadā darbojās Armijas štābā.
1934. gadā viņu iecēla par 2. Vidzemes kājnieku divīzijas komandieri un Rīgas garnizona priekšnieku. Piedalījās 1934. gada 15. maija apvērsumā, 14. novembrī kļuva par Latvijas armijas komandieri, bet 1940. gada aprīlī par Kara ministru.

Pēc Latvijas okupācijas viņu 1940. gada 21. jūnijā atvaļināja no Latvijas armijas. Kopā ar ģimeni K. Berķis devās prom no Latvijas, 6. jūlijā viņš iebrauca Somijā, bet 12. jūlijā izlēma atgriezties Latvijā.  1940. gada 23. jūlijā Tallinā viņu arestēja un augustā kopā ar dēlu un vedeklu deportēja uz PSRS Permas apgabalu, ieslodzīja Usoļlaga soda nometnē, kur viņš mira .

PSRS mira arī vienīgais Krišjāņa Berķa dēls Risto Kristians Valentīns Berķis (1910 - 1944).

## Apbalvojumi
* Sv. Staņislava ordenis (II un III šķira),
* Sv. Annas ordenis (II, III, IV šķira),
* Sv. Vladimira ordenis (IV šķira)
* Sv. Jura krusts 
* Lāčplēša Kara ordenis (visas 3 šķiras) Ar III šķiras ordeni apbalvots kā Latgales divīzijas komandieris, kurš 1919. gada oktobrī personīgi vadījis pārcelšanos pāri Daugavai, atbrīvojis Bolderāju un aizsācis Rīgas un Kurzemes atbrīvošanu no bermontiešiem. II. šķiru saņēmis par jau minēto Daugavas forsēšanu un arī personīgu drosmi 1919. gada 22. jūnija Cēsu kaujās. Ar Lāčplēša Kara ordeņa I šķiru apbalvots par varonīgu divīzijas vadību Latgales atbrīvošanas cīņās.
* Triju Zvaigžņu ordenis (I un II šķira)
* Viestura ordeņa I šķiru ar šķēpiem
* Aizsargu Nopelnu krusts
* Sarkanā Krusta ordenis (I šķira)
* Lietuvas Ģedimina ordenis (I šķira)
* Polijas "Polonia Restituta" ordenis (I šķira)
* Somijas Baltās rozes ordenis (I un II šķira)
* Igaunijas Ērgļa ordenis (I šķira)
* Franču Goda Leģiona ordenis (II, IV un V šķiras)
* Beļģijas Leopolda II ordenis (II šķira)
* Igaunijas Brīvības krusts (I šķiras 2. pakāpe)
* Lietuvas "Vytis Kryžiaus" ordenis (I šķiras 3. pakāpe) u.c.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Berķis, Krišjānis (historia.lv)
* Berķis Krišjānis (Generals from Latvia)
* General Krišjānis BERĶIS (forum.valka.cz)
* Where the Rainbow Ends. Krisjanis Berkis and Hilma Lehtonen
* Ģenerālis K. Berķis- armijas komandieris (Rīts)
* Ģenerāļa Berķa 50 mūža gadi (Latvijas Kareivis)
* Dzimtenei un zobenam ''Armijas komandiera 30 gadi virsnieka gaitās'' (Rīts)