open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Skaistkalne

**Skaistkalne** (agrāk **Šēnberga**) ir ciems Bauskas novada Skaistkalnes pagastā, pagasta centrs. Ciems izvietojies pie Latvijas—Lietuvas robežas, Mēmeles labajā krastā pie autoceļa P89 33,5 km no novada centra Bauskas un 76 km no Rīgas. Upes pretējā krastā atrodas Lietuvas ciems Germanišķi.

Skaistkalnē atrodas pagasta pārvalde, vidusskola, tautas nams, bibliotēka, muzejs «Novadnieki», pasta nodaļa, vairāki veikali. Ievērojamākie kultūrvēstures objekti ir Skaistkalnes muižas komplekss, Romas katoļu baznīca un bijušais klosteris. Netālu, 3 km uz austrumiem no Skaistkalnes, atrodas karsta kritenes.

## Vēsture
Vēstures avotos Skaistkalne pirmo reizi minēta 1489. gadā, kad šīs zemes starp Mēmeles un Iecavas upēm Livonijas ordeņa mestrs Johans Freitāgs fon Loringhofe izlēņoja Hermanim Šēnbergam. No pirmā īpašnieka arī cēlies Skaistkalnes nosaukums. 

Kopš 1660. gada senāko koka baznīcu apkalpoja Jezuītu ordenis, kas 1666. gadā te izveidoja pastāvīgu misiju un 1677. gadā klosteri. 1692. gadā šeit uzcēla jaunu baznīcu un klosteri itāļu baroka stilā. No 1774. gada līdz 1929. gadam Skaistkalnes Dievmātes svētnīcu un draudzi apkalpoja katoļu priesteri, Skaistkalne kļuva par galveno katolicisma centru Zemgalē. 19. gadsimtā Skaistkalne kļuva par nozīmīgu tirdzniecības centru. Ik gadu notika 10 plaši gadatirgi un iknedēļas tirgi. 20. gadsimta sākumā Skaistkalnē (Šēnbergā) bija ~500 iedzīvotāju, galvenokārt ebreji, kas nodarbojās ar tirdzniecību un amatniecību. 1920. gadā ciemā bija 39 mājas un 520 iedzīvotāju. 1925. gadā ciemam piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu un vācisko nosaukumu Šēnberga latviskoja uz Skaistkalne ( — 'skaists kalns'). 1929. gada 30. novembrī baznīcu pārņēma Svētā Franciska kapucīniešu ordenis, kas vadīja Skaistkalnes draudzi līdz klostera likvidēšanai PSRS okupācijas laikā 1949. gadā. 

Padomju laikā Skaistkalne bija kolhoza «Skaistkalne» centrs un 1989. gadā ciemā dzīvoja 854 iedzīvotāji.

No 1949. gada līdz 2001. gadam Skaistkalnes Romas katoļu baznīcu apkalpoja diecēzes katoļu priesteri. 2001. gada 31. augustā baznīcu un draudzi pārņēma Svētā Pāvila I Vientuļnieka ordenis.

Šenbergas muiža ap 1916.jpg|Šenbergas (Skaistkalnes) skats vācu okupācijas laikā (ap 1916)


## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Cilvēki
Skaistkalnē dzimuši:
* Elīza fon der Reke (1754—1833) — vācbaltiešu dzejniece un publiciste. 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Skaistkalnes pagasts
Kālija nitrāts

**Kālija nitrāts** (KNO3, kālija salpetris) ir balta, kristāliska viela, kas labi šķīst karstā ūdenī. Kālija nitrāta šķīdība ūdenī ir ļoti stipri atkarīga no temperatūras. Atdzesējot piesātinātu kālija nitrāta šķīdumu no 95&nbsp;°C līdz 20&nbsp;°C, izkristalizējas tik daudz cietās fāzes, ka šķīdums vairs netek. Kālija nitrāts ir samērā viegli kūstoša viela, un izkausētā veidā pamazām sadalās, izdalot skābekli.

## Iegūšana
Kālija nitrāts dažviet ir sastopams dabā (tāpat kā nātrija hlorīds). Mūsdienās lielāko daļu kālija nitrāta iegūst no slāpekļskābes un kālija hlorīda. Mazākos daudzumos to vēl joprojām iegūst apmaiņas reakcijā no nātrija nitrāta, kas ir pieejams dabā lielākos daudzumos, nekā kālija nitrāts un kālija hlorīds.

## Izmantošana
Kālija nitrātu lieto par oksidētāju dažādiem pirotehniskiem maisījumiem un melnajam šaujampulverim. Lauksaimniecībā to lieto arī par minerālmēslojumu, bet pārtikas rūpniecībā — konservantu (**E252**).

## Skatīt arī
* Kālija hlorāts
* sārmu metālu savienojumi (saraksts)
Iedzimtās sirds slimības

**Iedzimtās sirds slimības** ir patoloģijas sirdī un lielajos asinsvados, kas radušās pirms dzimšanas ģenētisku un vides faktoru ietekmē. Šādas patoloģijas ir attiecināmas uz aptuveni 1% jaundzimušo. Vairums šādu patoloģiju veidojas 3—8 nedēļā, kad veidojas lielākā daļa no kardiovaskulārajām struktūrām. Bieži dzimst indivīdi ar defektiem septā — sirds starpsienā ("caurumi sirdī"), piemēram, — defekts priekškambaru starpsienā (ASD - ātriju septas defekts), defekts kambaru starpsienā (VSD - ventrikulu septu defekts). Sirds muskuļi var attīstīties normāli, bet asinsvadiem, kas sākas no sirds, nav nepieciešamo savienojumu ar specifiskajām sirds kamerām. Sirds iedzimto slimību galvenais korekcijas veids ir ķirurģiska iejaukšanās. Kaut gan ķirurģija pilnībā ir spējīga novērst hemodinamiskās pārmaiņas iedzimtas sirds kaites gadījumā, pilnīga sirds funkciju atjaunošana ir neiespējama. Pēc operācijām novēro miokarda hipertrofiju un citas pārmaiņas, kas saistītas ar sirds audu pārstrukturēšanos un paliek neatgriezeniskas, īpaši sirdij augot. Ar laiku šiem pacientiem parādās aritmijas, išēmija, disfunkcija, un nepieciešamība pēc atkārtotas ķirurģiskas iejaukšanās. Iedzimtu sirds slimību gadījumā ir konstatējamas triju veidu patoloģijas:

* Patoloģijas, kas izsauc kreisās—labās puses šuntu
* Patoloģijas, kas izsauc labās— kreisās puses šuntu
* Patoloģijas, kas izsauc obstrukciju

Šunts ir anormāla komunikācija starp kambariem vai asinsvadiem. Atveres ļauj plūst asinīm no sirds labās uz kreiso pusi vai otrādi, atkarībā no spiediena sadalījuma. Ja asinis iekļūst no sirds labās puses kreisajā (labās—kreisās puses šunts), pacientam novēro cianozi — zilganu nokrāsu ādai un gļotādai, jo ir samazināts pulmonārā asins plūsma un vāji oksigenētas asinis nonāk sistēmas cirkulācijā. Cianoze izteikti raksturīga tādām patoloģijām kā Fallo tetrāde, lielo artēriju transpozīcijas, trīsviru vārstuļu atrēzijas u.c. Šādu patoloģiju gadījumos attīstās arī bungvālīšu pirksti un policitēmija. Pretstatā kreisās—labās puses šuntam, kas, piemēra, veidojas kambaru un priekškambaru starpsienu defektu dēļ, palielinās pulmonārā asins plūsma un cianoze neparādās, bet raksturīga labā ventrikula hipertrofija. Ar laiku attīstās pulmonārā hipertensija, kas nav atgriezeniska patoloģija. Sekundāras pārmaiņas pulmonārajos asinsvados var novest pie pacienta nāves.

Asins plūsmas obstrukcijas iemesli var būt tādas pārmaiņas sirdī kā aortas koarktācija, aortas vai pulmonārās artērijas vārstuļu stenoze. Šādas pārmaiņas tiek pieskaitītas pie obstruktīvām sirds slimībām. Pilnīgu asins plūsmas obstrukciju sauc par atrēziju. Iedzimtu sirds slimību gadījumā šāda veida hemodinamiskas pārmaiņas izraisa sirds dilatāciju vai hipertrofiju vai arī abas minētās patoloģijas.
Išēmiskā sirds slimība

**Išēmiskā sirds slimība** ir patoloģiskas pārmaiņas sirdī, ko izraisījusi miokarda išēmija — nepietiekama oksigenētu asiņu perfūzija miokardā. Išēmija apzīmē ne tikai nepietiekamu miokarda apgādi ar skābekli, bet arī barības vielu nepietiekamību un nepietiekamu metabolisma gala produktu aizvadīšanu. Izolēta hipoksēmija (samazināts skābekļa transports asinīs), ko ir izraisījusi cianotiska iedzimta sirds slimība, smaga anēmija vai progresējoša plaušu slimība ir mazāk kaitīga nekā išēmija, jo perfūzija tiek saglabāta.

Vairāk nekā 90% gadījumu, miokarda išēmijas iemesls ir aterosklerozes izraisīta koronāro artēriju obstrukcija. Tādēļ bieži vien miokarda išēmijas vietā lieto terminu koronārā sirds slimība. Tas lielākoties ir ilgstošs, lēni progresējošs aterosklerozes attīstības periods, līdz tiek sajusti pirmie simptomi. Aterosklerozes pirmās pārmaiņas tiek konstatētas jau bērnībā.

## Pazīmes un simptomi
Išēmiskās sirds slimības klīniskās izpausmes ir šādas:
# Stenokardija (lat. — angina pectoris), kuras gadījumā išēmija ir mazāk izteikta un neizsauc sirds muskuļa bojā eju. No trim šīs patoloģijas variantiem — stabila stenokardija, Princmetala stenokardija un nestabila stenokardija — pēdējā ir visbīstamākā ar tendenci pāraugt miokarda infarktā;
# Miokarda infarkts (MI), kura izraisītā išēmijas smaguma pakāpe var būt pietiekama, lai izsauktu sirds muskuļa bojā eju;
# Hroniska išēmiskā sirds slimība;
# Pēkšņa kardiāla nāve (PKN).

## Atsauces
Hipertensīvā sirds slimība

**Hipertensīvā sirds slimība** (**HSS**) ir sirds atbildes reakcija uz sistēmisko hipertensiju.

## Sistēmiskā hipertensīvā sirds slimība

Hipertensijas gadījumā novēro sirds hipertrofiju. Sirds hipertrofija ir iemesls daudzām blakusparādībām — miokarda disfunkcijai, sirds dilatācijai, hroniskai sirds nepietiekamībai un pēkšņai nāvei. Klīniskos pētījumos ir konstatēts, ka neliels, bet ilgstošs asinsspiediena pieaugums virs normas izsauc kreisā kambara hipertrofiju.
Hipertensija izraisa pārslodzi sirds kreisajā kambarī, kas ir iemesls sirds hipertrofijai - sabiezē kreisā kambara sieniņas un pieaug sirds svars un izmēri. Sirds sieniņa palielinātā biezuma dēļ zaudē elastīgumu un ir apgrūtināta kambara pildīšanās diastoles laikā.

Atkarībā no hipertensijas smaguma ilguma un izcelsmes mehānismiem, kā arī no pacientu terapijas var attīstīties:

* Progresējoša išēmiskā sirds slimība, kas pastiprina aterosklerozes attīstību
* Progresējošs nieru bojājums vai cerebrovaskulārā trieka
* Progresējoša sirds mazspēja
* Pieaug risks pēkšņai kardiālai nāvei

Efektīva hipertensijas terapija var novērst šādas potenciālas pārmaiņas un mazināt sirds hipertrofiju.

## Pulmonārā hipertensīvā sirds slimība

Sekundāri pulmonārai hipertensijai, kuras iemesli ir pārmaiņas plaušās vai krūškurvī, veidojas Cor pulmonale. Cor pulmonale ir patoloģija, kas ietver labā kambara hipertrofiju vai dilatāciju, vai arī abus minētos. Biežākie pulmonārās hipertensijas izraisītāji ir: hroniska obstruktīva plaušu slimība, pneimokonioze, bronhektāzes, pulmonārie arterīti u.c.

Cor pulmonale veidojas sekundāri pulmonārai hipertensijai, kas rada hronisku spiediena pārslodzi labajā sirds pusē, līdzīgi, kā sistēmiskā hipertensija izsauc pārmaiņas sirds kreisajā pusē. Pulmonārā hipertensija ir palielināts asinsspiediens plaušu artērijā. Primāra pulmonāra hipertensija ir ļoti reta, bet daudz biežāk veidojas sekundāri, pieaugot pretestībai mazā asinsrites loka asinsvados. Spiediena pārslodze palielina sirds labās puses darbu un izraisa hipertrofiju sirds muskulī. Akūta hipoksēmija, piemēram, pneimonija, pastiprina pulmonāro hipertensiju un līdztekus labā kambara dilatāciju.

Sākotnēji *cor pulmonale* klīniskās izpausmes parādās tikai slodzes testu laikā. Sirdsdarbība ir normāla miera laikā, bet, slodzei pieaugot, samazinās sirds izsviede un elektrokardiogrammā konstatējama labā ventrikula hipertrofija. Bieži parādās sāpes krūškurvī. Bieži var konstatēt tūsku perifērajos audos, sastrēgumu aknās un jūga vēnu (kakla vēnu) pietūkumu.

Terapijas mērķis ir samazināt labā kambara slodzi, samazinot spiedienu plaušu artērijā. Terapija tāda pati kā pulmonārās hipertensijas gadījumā.
Čikāga

**Čikāga** (, ) ir trešā lielākā ASV pilsēta pēc iedzīvotāju skaita. Tajā dzīvo gandrīz 10 miljoni iedzīvotāju, ieskaitot piepilsētas. Tā atrodas Ilinoisas štatā, Mičiganas ezera rietumu krastā. Čikāga tika oficiāli dibināta 1833. gadā, un tās nosaukums nāk no indiāņu vārda *Čekagou*, kas nozīmē “smakojošie sīpoli”, jo agrāk tā bija purvaina vieta, kuros auga savvaļas puravi. Čikāgu dēvē arī par Vēju pilsētu.

Pašlaik Čikāga ir nozīmīgs finanšu centrs, kurā atrodas Čikāgas akciju birža, kas ir trešā lielākā birža ASV. Tās centrā slejas daudzi debesskrāpji. Čikāga ir labi pazīstama arī ar savu mūziku — Čikāgas blūzu un leģendārajiem džeza muzikantiem.

1871. gadā lielākā daļa pilsētas nodega Lielajā Čikāgas ugunsgrēkā, kas izcēlās nelielā zemnieku šķūnī. Tas bija iemesls stingru ugunsdrošības noteikumu izstrādāšanai un piemērošanai.

Pilsētā ir daudz parku. Čikāga ir raksturīga ar lielo imigrantu skaitu. Tajā ir atsevišķi poļu, ukraiņu un lietuviešu kvartāli, izplatīta ir arī spāņu valoda. Pilsētā ir attīstīts sabiedriskā transporta tīkls, ko veido *CTA, PACE, RTA* un *Metra* autobusu un vilcienu maršruti, kas darbojas ne tikai pašā pilsētā, bet savieno Čikāgu ar vairāk nekā 40 piepilsētām. Pilsētā ir arī divas lidostas — Midveja un O'Hēra, kas ir visnoslogotākā lidosta pasaulē.

Čikāgā ir vairākas sporta komandas. Pazīstamākās no tām ir beisbola klubs Čikāgas "White Sox", basketbola klubs Čikāgas "Bulls" un hokeja klubs Čikāgas "Blackhawks".

## Cilvēki

Čikāgā dzimuši:

* Džiliana Andersone (*Gillian Anderson*, 1968) — aktrise;
* Džeimss Beluši (*James Belushi*, 1954) — aktieris;
* Džons Beluši (*John Belushi*, 1949—1982) — aktieris;
* Reimonds Čandlers (*Raymond Chandler*, 1888—1959) — rakstnieks;
* Mailss Deiviss (*Miles Davis*, 1926—1991) — mūziķis;
* Volts Disnejs (*Walt Disney*, 1901—1966) — mākslinieks;
* Džons Eškrofts (*John Ashcroft*, 1942) — politiķis;
* Harisons Fords (*Harrison Ford*, 1942) — aktieris;
* Bobs Foss (*Bob Fosse*, 1927—1987) — horeogrāfs;
* Benijs Gudmens (*Benny Goodman*, 1909—1986) — mūziķis;
* Hjū Hefners (*Hugh Hefner*, 1926-2017) — izdevējs;
* Teodors Kačinskis (*Theodore Kaczynski*, 1942—2023) — terorists;
* Veslijs Klārks (*Wesley Clark*, 1944) — politiķis;
* Hilarija Klintone (*Hillary Rodham Clinton*, 1947) — politiķe;
* Džīns Krupa (*Gene Krupa*, 1909—1973) — mūziķis;
* Leons XIV (1955) — īstajā vārdā Roberts Francisks Prevo (*Robert Francis Prevost*) — 267. Romas pāvests.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Akadēmiskā māksla

thumb|200px|Viljama Adolfa Bugro glezna "Vakara noskaņa" (1882)
**Akadēmiskā māksla** ir tēlotājmākslas virziens, kas attīstījās mākslas akadēmijās XVI-XVIII gs. Šajā laikā pēc antīkās un renesanses mākslas parauga tika izstrādāti skaistuma kanoni. Par akadēmisko mākslu dēvē mākslu, kas radīta pēc Francijas Daiļo mākslu akadēmijas (Académie des beaux-arts) standartiem. Klasiski akadēmisma mākslinieki ir Viljams Adolfs Bugro (*William-Adolphe Bouguereau*), Tomass Kutūrs (*Thomas Couture*) un Hanss Makārs (*Hans Makart*). Šādā kontekstā akadēmisko mākslu bieži dēvē par akadēmismu, *art pompier* vai eklektismu un saista arī ar historismu un sinkrētismu.

Akadēmisma mākslā liela nozīme ir alegorijai. Tai raksturīgas idealizētas formas, tīra līnija un krāsa. Akadēmisma ziedu laikā popularitāti ieguva arī rokoko māksla (piemēram, atkal sāka attēlot Erosu un Psīhi). Akadēmisma mākslinieki ļoti augstu vērtēja Rafaēlu.

Īpašu popularitāti akadēmisms ieguva XIX gs. Tika atklātas daudzas izstādes (īpaši populārs bija Parīzes salons un no 1903. gada *Salon d'Automne*). Vienas svētdienas laikā apmeklētāju skaits varēja sasniegt 50 000, savukārt divu mēnešu laikā izstādi bieži apskatīja pat 500 000 cilvēku.

Savu popularitāti akadēmisma māksla zaudēja līdz ar reālisma, impresionisma un modernisma attīstību.
Sirds slimības

**Sirds un asinsvadu slimības (SAS)** ir kopējs nosaukums slimībām, kas skar sirdi un asinsrites sistēmu. Mūsdienās  tieši šis slimības ir vieni no galvenajiem iedzīvotāju nāves un invaliditātes cēloņiem visā pasaulē, arī Latvijā.

SAS ietver koronāro artēriju slimības (CAD), piemēram, stenokardiju un miokarda infarktu (sirdslēkme). Citas sirds un asinsvadu slimības ir insults, sirds mazspēja, hipertensīva sirds slimība, reimatiska sirds slimība, kardiomiopātija, patoloģiski sirds ritmi, iedzimta sirds slimība, sirds vārstuļu slimība, kardīts, aortas aneirisms, perifēro artēriju slimība, trombembolija un vēnu tromboze.

## Slimību cēloņi
Sirds patoloģijas pamatā ir pārmaiņas vienā vai vairākos sirds darbības mehānismos. Šādi mehānismi ir:

# Sūkņa darbības bojājumi. Šādos gadījumos sirds muskuļi saraujas nepietiekami, lai iztukšotu sirds kambarus. Vai pretēji, ir nepietiekama muskuļu atslābšana pēc kontrakcijas, kas traucē kambaru pildīšanos ar asinīm.
# Plūsmas obstrukcija. Šādu pārmaiņu galvenais iemesls ir bojājumi, kuru dēļ ir sašaurināta sirds vārstuļu atvere, piemēram, aortas vai mitrālo vārstuļu stenoze. Vienlaicīgi pieaug arī spiediens ar kādu tiek grūstas asinis pret bojājuma vietu.
# Pūsmas regurģitācija. Tās ir pārmaiņas, kuru iemesls ir asins plūsmas virzīšanās atpakaļ, piemēram, regurģitācija no aortas kreisajā sirds kambarī, vai regurģitācija no kreisās puses sirds kambara priekškambarī — mitrālā regurģitācija.
# Sirds pārvades sistēmas bojājumi. Iemesls ir sirds impulsu nekoordinēta veidošanās, kas izraisa, piemēram, kambaru vai priekškambaru fibrilāciju, aritmijas. Šādu bojājumu rezultātā sirds muskuļu sieniņas kontrakcijas ir nevienmērīgas vai arī nepietiekamas.
# Pārrāvumi sirds asinsrites sistēmā, kas saistīti ar asiņu noplūdi, piemēram, šautas brūces sirdī.
Lielākoties kardiovaskulāro slimību iemesls ir mijiedarbība starp ārējiem faktoriem un ģenētiski predisponētu uzņēmību. Sirds slimību klīniskās izpausmes veidojas daudzu iekšējo un ārējo faktoru mijiedarbības rezultātā.

## Sirds slimību iedalījums
Ir zināmas piecas galvenās sirds slimības formas:
* Iedzimtās sirds slimības
* Išēmiskā sirds slimība
* Hipertensīvā sirds slimība (sistēmiskā un pulmonārā)
* Sirds vārstuļu slimības
* Neišēmiskā (primārā) miokarda slimība

No nosauktajām biežākais nāves cēlonis ir išēmiskā sirds slimība un ir iemesls 80—90% nāves gadījumiem, kas ir saistīti ar kardiovaskulārām pārmaiņām.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Sirds hipertrofija
* Sirds kreisās puses nepietiekamība
* Sirds labās puses nepietiekamība

## Ārējās saites
Arka

**Arka** ir arhitektūras elements, lokveida pārsegums starp balstiem, piemēram, kolonnām vai sienām. Arku pirmoreiz sāka izmantot Indas ielejas civilizācija, pēc tam to sāka lietot arī Mezopotāmijā, Asīrijā, Ēģiptē. Vēlāk arku veidošanu attīstīja Senajā Romā, kur arkas bieži izmantoja virszemes būvju (piemēram, akveduktu) celtniecībā.

Arkas bieži izmantoja romānisko un gotisko katedrāļu celtniecībā.

Kā dekoratīvu elementu arku bieži izmanto islāma arhitektūrā.

Izšķir dažādus arku veidus (skat. attēlus).


Image:Arco peraltado.png|Pusaploces arka
Image:Arco-herradura.svg|Pakavveida arka
Image:Spetsbåge.png|Smailloka arka
Image:Kölbåge.png|Ķīļveida arka

## Ārējās saites
Akvedukts

[thumb|250px|Akvedukts [Segovija|Segovijā, Spānijā]]
**Akvedukts** ( — 'ūdens' un *ducere* — 'vadīt') ir mākslīgs kanāls, kas konstruēts, lai novadītu ūdeni no vienas vietas uz otru.

Lai arī parasti akveduktu celtniecību saista ar senajiem romiešiem, tos jau vairākus gadsimtus agrāk veidoja Tuvajos Austrumos, kur babilonieši un ēģiptieši cēla sarežģītas apūdeņošanas sistēmas. Romiešu stila akveduktus lietoja jau 7 gadsimtā p.m.ē., kad asīrieši uzbūvēja 10 m augstu un 300 m garu akveduktu, lai novadītu ūdeni pāri ielejai uz savu galvaspilsētu Ninīvi.

Romiešu akvedukti tika celti visā Romas Impērijā, it īpaši pašā Romas pilsētā, kur to kopgarums sasniedza 350 km.

## Ārējās saites
Antablements

**Antablements** ir klasiskās arhitektūras elements — klasiskā ordera augšējā daļa, ko balsta kolonnas vai pilastri. Parasti antablements sastāv no arhitrāva, frīzes un dzegas (dažkārt frīzi mēdz izlaist — piemēram, Diānas templī Efesā).

Antablementa struktūra katrā no klasiskajiem orderiem — doriskajā, joniskajā un korintiskajā — mainās. Katrā no tiem arhitrāva, frīzes un dzegas proporcijas ir atšķirīgas (atkarīgas no kolonnas proporcijām). Romiešu un renesanses laika interpretācijās antablements parasti sasniedz aptuveni ceturtdaļu kolonnas garuma.

Ārpus klasiskās arhitektūras antablementu izmanto reti.

[thumb|700px|left|Antablementu veidi: 1. grieķu doriskais, 2. romiešu doriskais, 3. [toskāniskais orderis|toskāniskais, 4. joniskais, 5. korintiskais, 6. kompozītordera.]]

## Ārējās saites
Galaktiku grupas un kopas

thumb|200px|Galaktiku kopa ''Abell 1689''
**Galaktiku grupas un kopas** ir lielākie gravitācijas saistītie Visuma objekti. Galaktiku skaits tajās var būt no desmit līdz pat daudziem tūkstošiem. Galaktiku kopas bieži vien atrodas vēl lielākos veidojumos — t.s. superkopās.

## Galaktiku grupas

Galaktiku grupās parasti ir mazāk par 50 galaktikām. Galaktiku grupu diametrs ir 1—2 megaparseki, masa — aptuveni 1013 Saules masu. 

Mūsu galaktika — Piena Ceļš — atrodas t.s. Vietējā grupā, kas sastāv no vairāk nekā 40 galaktikām.

## Galaktiku kopas

Galaktiku kopās galaktiku skaits var sasniegt vairākus tūkstošus. Tipiskas galaktiku kopas diametrs ir 2—10 megaparseki, masa — 1014 līdz 1015 Saules masu. Tipiskā galaktiku kopā tā masas 5% veido zvaigžņu masa, iespējams, vēl 10% — karsta, rentgenstarojumu izstarojoša starpgalaktiku gāze, bet pārējo masu — t.s. *[[tumšā matērija]]*.
Latvijas Republikas Satversmes tiesa

**Satversmes tiesa** (**ST**) ir konstitucionālās kontroles iestāde Latvijā. Tā izveidota . Satversmes tiesa darbojas saskaņā ar Satversmes tiesas likumu. Tiesa atrodas Rīgā, Jura Alunāna ielā 1.

## Sastāvs
Satversmes tiesa sastāv no 7 tiesnešiem, kurus ieceļ Saeima. Trīs Satversmes tiesas tiesnešus apstiprina pēc ne mazāk kā desmit Saeimas deputātu priekšlikuma, divus — pēc Ministru kabineta priekšlikuma un vēl divus — pēc Augstākās tiesas plēnuma priekšlikuma. Augstākās tiesas plēnums izraugās Satversmes tiesas tiesneša amata kandidātus no Latvijas Republikas tiesnešu vidus.

### Tiesneši
* Irēna Kucina, priekšsēdētāja
* Anita Rodiņa, priekšsēdētājas vietniece
* Jānis Neimanis
* Jautrīte Briede
* Veronika Krūmiņa
* Mārtiņš Mits
* Juris Juriss

## Tiesas priekšsēdētāji
Amats izveidots 2000. gadā.

* Aivars Endziņš (2000—2007)
* Gunārs Kūtris (2007—2014)
* Aija Branta (2014)
* Aldis Laviņš (2014—2017)
* Ineta Ziemele (2017—2020)
* Sanita Osipova (2020—2022)
* Aldis Laviņš (2022—2024)
* Irēna Kucina (2024—*pašlaik*)

## Skatīt arī
* Satversmes tiesas lietu par applūstošām teritorijām saraksts
* Satversmes tiesas lietu par valodu lietojumu saraksts
* Satversmes tiesas lietu par vēlēšanu tiesībām saraksts

## Atsauces

## Ārējās saites

* Satversmes tiesas mājaslapa 
* Satversmes tiesas likums  un reglaments 
* Satversmes tiesas sastāvs 
* Satversmes tiesas likums
Karāči

**Karāči** (, *Karachi*) ir pilsēta Pakistānas dienvidos pie Arābijas jūras uz ziemeļrietumiem no Indas grīvas. Sindas provinces galvaspilsēta. Visapdzīvotākā pilsēta Pakistānā. Pakistānas galvenais ekonomikas, finansiālais (šeit atrodas Pakistānas Centrālā banka) un izglītības centrs. Pilsēta saražo 65% no nacionālā IKP. Karāči strauji aug. 1911. gadā tajā bija 186 771 iedzīvotāju, nepilnos simts gados iedzīvotāju skaits ir palielinājies vairāk kā piecdesmitkārtīgi.

## Vēsture
1776. gadā zvejnieku ciematiņa vietā tika izveidota osta tirdzniecībai ar Maskatu un Bahreinu.

1839. gadā Karāči ieņēma Apvienotās Karalistes karaspēks. Trīs gadus vēlāk pilsētiņa tika iekļauta Britu Indijas sastāvā. Briti attīstīja Karāči kā ostas pilsētu precēm no Indas upes baseina. 1936. gadā Karāči kļuva par Sindas provinces galvaspilsētu.

1947. gadā Karāči kļuva par jaunās Pakistānas valsts galvaspilsētu. Kaut arī galvaspilsēta drīz tika pārvietota uz Rāvalpindi, bet vēlāk uz Islāmābādu, Karāči saglabāja savas pozīcijas kā Pakistānas finanšu un ekonomikas centrs.

## Sports
Populārākie sporta veidi Karāči ir krikets un futbols. 1996. gadā trīs spēles no Kriketa Pasaules kausa izcīņas tika aizvadītas tieši Karāči.

## Cilvēki
Karāči dzimuši:
* Šaukats Azīzs (1949-) — politiķis
* Bēnazīra Bhuto (1953-2007) — politiķe
* Bilavāls Zardarī Bhuto (1988-) — politiķis
* Mohameds Ali Džinna (1876-1948) — Pakistānas dibinātājs

## Sadraudzības pilsētas

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
Kolonna

[thumb|250px|[Hēfaista templis Atēnās]]

Arhitektūrā **kolonna** ir balsts pārsedzošai būvkonstrukcijai (piemēram, sijai, arkai, antablementam).

Senajā Ēģiptē jau 2600 gadus p.m.ē. arhitekts Imhoteps izmantoja akmens kolonnas, kuru virsma atveidoja niedru saišķi.

Starp izsmalcinātākajām senās pasaules kolonnām jāmin Persijas kolonnas (sevišķi tās, kas atrodas Persepolē).
Spiestas kolonnas ar gadījuma ekscentritāti izveido ar kvadrātisku, apaļu, daudzstūra vai gredzenveida šķērsgriezuma formu, bet kolonnas, kurām jāuzņem slodzes ar lielāku ekscentritāti, izveido ar taisnstūrveida šķērsgriezuma formu, vai ar diviem zariem, palielinot šķērsgrizuma izmēru momenta darbības plaknē.

## Skatīt arī
* Kapitelis
Pilastrs

[thumb|150px|Apgabala tiesas nams ar pilastriem [Sidneja (Ohaio)|Sidnejā, Ohaio]]
Arhitektūrā **pilastrs** (no  — 'pīlārs') ir dekoratīvs izvirzījums (pseidokolonna) sienā, parasti veidots pēc kolonnas shēmas. Pilastrs bieži atkārto daļas un proporcijas kā ordeņu kolonnām, savukārt atšķirībā no tām, parasti ir bez entazisa (kad stumbrs kļūst biezāks).
Arhitrāvs

**Arhitrāvs** (no ;  - "galvenais" un  - "sija") ir galvenā sija, kas atrodas uz kolonnu kapiteļiem. Klasiskajos grieķu orderos tā ir antablementa apakšējā daļa.

## Ārējās saites
1984 (romāns)

**1984** ir Džordža Orvela zinātniskās fantastikas romāns — antiutopija.

## Nosaukums
Romāna sākotnējais nosaukums bija **Pēdējais cilvēks Eiropā**. Bet, tā kā romāns tiktu izdots gan Amerikas Savienotajās Valstīs, gan Lielbritānijā, tad tā nosaukums, lai atvieglotu grāmatas pārdošanu, tika nomainīts uz **1984**.

Darbs pirmo reizi tika publicēts 1949. gada 8. jūnijā. Lielāko darba daļu autors bija uzrakstījis 1948. gadā, Juras salā, Skotijā, lai gan nelielas romāna daļas Orvels bija rakstījis jau no 1945. gada. Romāna nosaukums "1984" ir tā pabeigšanas gada (1948) anagramma. Grāmatas darbība aizsākas 1984. gada 4. aprīlī, kad tiek veikts pirmais ieraksts galvenā varoņa Vinstona Smita dienasgrāmatā, pulksten 13:00 ("Bija skaidra, auksta aprīļa diena, pulksteņi sita trīspadsmit...").

## Sižets
Romāna darbība risinās nākotnē — 1984. gadā, iespējamā, izdomātā pasaulē, kur pastāv trīs savstarpēji karojošas valstis: Okeānija, Eirāzija un Austrumāzija. Visās valstīs pastāv totalitāriska sabiedrības sistēma ar neierobežotu vienas partijas varu, kas nemitīgi kontrolē savu pavalstnieku domas un darbus. Galvenais varonis Vinstons Smits dzīvo Okeānijā, ko vada Lielais Brālis un Partija. Vinstons ir vienīgās partijas biedrs un strādā Patiesības ministrijā, kur tiek falsificēta vēsture un lietota "jaunruna". Līdztekus Patiesības ministrijai pastāv vēl trīs citas ministrijas: Mīlestības ministrija (nodarbojas ar cilvēku izsekošanu un represijām), Pārticības ministrija (kas organizē resursu mobilizēšanu karam) un Miera ministrija, kas atbild par kara lietām. Partijas trīs galvenie saukļi ir: "Karš ir miers", "Brīvība ir verdzība" un "Nezināšana ir spēks".

Autors darbā pieļauj šādu absurdu savienojumu, kurus darbā sauc par dubultdomu, iesaistīšanu, lai labāk varētu raksturot totalitārisma būtību. Dubultdoma ir princips, pēc kura vadās Okeānijas valdošā ideoloģija — Angsocs (Angļu Sociālisms), un tā paredz 2 pretēju, savstarpēji nesaistāmu viedokļu vienlaicīgu atzīšanu par leģitīmiem un nenoliedzamiem.

Darba gaitā galvenais varonis meklē izeju no pastāvošās sistēmas, ko arī atrod, taču sākotnēji iluzorais priekšstats par iegūto brīvību izgaist, jo sistēmas realizētā uzraudzības funkcija ir visaptveroša, un beigās Vinstonu salauž.

## Grāmatas vēsture
Jau drīz pēc iznākšanas grāmata tika iekļauta Padomju Savienībā aizliegtās literatūras sarakstā, jo tajā attēlotie apstākļi bija pārāk līdzīgi reālajam stāvoklim PSRS.

Latviešu valodā grāmata tika izdota pārkārtošanās laikā 1990. gadā, kopā ar romānu "Dzīvnieku ferma". Vēlreiz izdota 2004. gadā.

Pēc romāna sižeta Lielbritānijā 1954. un 1984. gadā ir uzņemtas divas filmas (abas ar tādu pašu nosaukumu).

## Skatīt arī
* Laikraksta "Le Monde" 100 gadsimta grāmatas

## Saites
* Romāna pilnā versija latviešu valodā 
* Romāna fragmenti latviešu valodā 
* Iespēja izlasīt romāna pilno versiju angļu valodā
* Romāna pilnā versija PDF formātā 
* Romāna audio versija latviešu valodā (pieejama bez maksas reģistrētiem lietotājiem)

## Atsauces

## Ārējās saites
Brno

**Brno** () ir pilsēta Čehijas dienvidaustrumos, pēc iedzīvotāju skaitā otra lielākā pilsēta valstī. Dienvidmorāvijas apgabala centrs. Vēsturiski Brno bijusi Morāvijas novada galvenā pilsēta.

Pilsēta ir būtisks Čehijas valsts tieslietu sistēmas centrs — kopš 1993. gada šeit atrodas Čehijas Augstākā tiesa, Čehijas Konstitucionālā tiesa, Ģenerālprokuratūra un tiesībsarga birojs. Pilsētā atrodas vairākas augstskolas, to skaitā Masarīka Universitāte.

Brno atrodas liels izstāžu komplekss.

## Vēsture
thumb|200px|left|Brno

No 11. gadsimta Brno vietā atradās Pšemislu pils. 1243. gadā Bohēmijas karalis Vāclavs I piešķīra Brno pilsētas tiesības.

14. gadsimtā Brno kļuva par vienu no Morāvijas galvaspilsētām, šeit, pārmaiņus ar Olomoucu, notika kārtu sapulces. Husītu karu laikā Brno palika uzticīga karalim Sigismundam, tāpēc husīti divreiz (1428, 1430) aplenca pilsētu, abas reizes nesekmīgi.

Trīsdesmitgadu kara laikā Brno bija viena no retajām pilsētām, kura veiksmīgi pretojās zviedru uzbrucējiem. Arī 1742. gada prūši nesekmīgi aplenca pilsētu.

1805. gada 2. decembrī Brno pievārtē notika Austerlicas kauja.

18. gadsimtā Brno sāka attīstīties rūpniecība, un pilsēta kļuva par Morāvijas ievērojamāko ekonomisko centru. 1839. gadā uz Brno tika izbūvēts dzelzceļš.

1919. gadā pilsētā nodibināja Masarīka Universitāti.

## Sports
Pilsētā bāzēts hokeja klubs *[[HC Kometa Brno]]*, futbola klubs *[[FC Zbrojovka Brno]]*, tā ir arī tradicionāls motosporta centrs.

## Cilvēki

Brno dzimuši:
* Eižens fon Bēms-Baverks (*Eugen Böhm von Bawerk*, 1851—1914) — austriešu ekonomists;
* Kurts Gēdels (*Kurt Gödel*, 1906—1978) — austriešu/amerikāņu matemātiķis;
* Bohumils Hrabals (*Bohumil Hrabal*, 1914—1997) — čehu rakstnieks;
* Ērihs Volfgangs Korngolds (*Erich Wolfgang Korngold*, 1897—1957) — austriešu/amerikāņu komponists;
* Milans Kundera (*Milan Kundera*, 1929—2023) — čehu/franču rakstnieks;
* Ādolfs Loss (*Adolf Loos*, 1870—1933) — austriešu/čehoslovāku arhitekts;
* Ernsts Mahs (*Ernst Mach*, 1838—1916) — austriešu fiziķis un filozofs;
* Jana Novotna (*Jana Novotná*, 1968) — čehu tenisiste;
* Ādams Ondra (*Adam Ondra*, 1993) – čehu klinšu kāpējs
* Lucije Šafāržova (*Lucie Šafářová*, 1987) — čehu tenisiste.

Brno dzīvojuši — semiotiķis Romāns Jakobsons (*Роман Осипович Якобсон*, 1896—1982), mūziķis Leošs Janāčeks (*Leoš Janáček*, 1854—1928), mūziķis Rafaels Kubelīks (*Rafael Kubelík*, 1914—1996), pirmais Čehoslovākijas prezidents Tomāšs Gariks Masariks (*Tomáš Garrigue Masaryk*, 1850—1937), ģenētikas pamatlicējs Gregors Mendelis (*Gregor Mendel*, 1822—1884), metemātiķis Rihards fon Mīzess (*Richard von Mises*, 1883—1953), mākslinieks Alfons Muha (*Alphonse Mucha*, 1860—1939), rakstnieks Roberts Mūzils (*Robert Musil*, 1880—1942).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālais tūrisma portāls Go To Brno
Sakaru pavadonis

[thumb|250px|ASV militārais [MILSTAR sakaru pavadonis]]

**Sakaru pavadonis** — Zemes mākslīgais pavadonis, kas retranslē uztvertos radiosignālus un tādējādi nodrošina televīzijas, telefona, telefaksa, datoru u.c. sakarus starp objektiem uz Zemes virsmas, atmosfērā un tuvējā kosmiskajā telpā.

Sakaru pavadoņus visbiežāk palaiž ģeostacionārā orbītā. Tomēr šādi ģeostacionārā orbītā izvietoti sakaru pavadoņi nenosedz polāros apgabalus. Tādiem nolūkiem pavadoņi tika ievadīti augsti eliptiskās orbītās. Lai aptvertu visu zemeslodi, kopš 1990. gadiem ir izvērstas vairākas komerciālas mobilo sakaru sistēmas, kurās sakaru pavadoņi atrodas zemās orbītās. Piemēram, Iridium, Globalstar, ORBCOMM.

## Ārējās saites
Ģeodēziskais pavadonis

**Ģeodēziskais pavadonis** ir Zemes mākslīgais pavadonis, ko palaiž kā novērojumu objektu kosmiskās ģeodēzijas uzdevumu veikšanai.
Abaks (arhitektūra)

**Abaks** (no grieķu *abax* vai franču *abaque*) arhitektūrā ir plāksne (parasti četrstūraina), kas atrodas kolonnas kapiteļa augšējā daļā, veidojot visaugstāko kolonnas daļu. Abaka pamatfunkcija ir radīt lielāku atbalstošo virsmu arhitrāvam vai arkai, kas uz to balstās.

Klasiskajā arhitektūrā abaka forma un profils mainās atkarībā no ordera. Grieķu doriskajā orderī abaks ir vienkārša, četrstūraina plāksne. Romiešu un renesanses doriskajos orderos tā augšā atrodas cilnis. Joniskajā orderī abaks ir taisnstūrains.
thumb|800px|left|Sakšu (1), normaņu (2), franču (3) un angļu (4) abaku piemēri

## Ārējās saites
Ģeostacionārā orbīta

thumb|right|180px|Ģeostacionārā orbīta
**Ģeostacionārā orbīta** jeb **GEO** (no ) ir ģeosinhronā orbīta, kurā ievadītais Zemes mākslīgais pavadonis kustas ar leņķisko ātrumu, kas vienāds ar Zemes rotācijas leņķisko ātrumu, un nemaina stāvokli attiecībā pret Zemes virsmu. Ģeostacionārā orbīta ir riņķveidīga un atrodas Zemes ekvatora plaknē aptuveni 35 786 kilometru augstumā.

Ar šīs orbītas specifisko īpašību, ka pavadonis visu laiku atrodas vienā punktā, skatoties no zemes, ir saistīts tas, ka ģeostacionārajā orbītā visbiežāk tiek izvietoti sakaru pavadoņi, meteoroloģiskie pavadoņi.

## Orbītas augstuma aprēķināšana

Saskaņā ar šādas orbītas mērķi, pavadonim jāgriežas sinhroni ar Zemi, t. i. jāizdara viens pilns apgrieziens ap Zemes centru diennaktī. Viens apgrieziens atbilst leņķim 2 \pi . Diennakts ilgst 23 stundas 56 minūtes un 04,1 sekundes (= 86 164,1 s). No tā izriet šāds leņķiskais ātrums:

: \omega = \frac {2\pi} {diennakts} = \frac {2\pi} {86164,1} ~ s^{-1}

Šādam leņķiskajam ātrumam atbilst šāds centrtieces paātrinājums:

:a_{\mathrm{ct}}=\omega^2 r

Vienīgais spēks, kas iedarbojas uz pavadoni ar izslēgtu dzinēju, ir gravitācijas spēks, galvenokārt no Zemes. Tāpēc centrtieces paātrinājums ir tieši šī spēka izraisīts paātrinājums:

:a_{\mathrm{ct}} = \frac {F_{\mathrm{gr}}} {m} = \frac {GMm} {r^2m} = \frac {GM} {r^2}  &nbsp; (kur m ir pavadoņa masa, M ir Zemes masa, bet G ir Gravitācijas konstante).

Novienādojot divas iepriekšējās paātrinājuma izteiksmes:

:\omega^2 r = \frac {GM} {r^2}

Izdalot r:

:r = \sqrt[3]{\frac{G M}{\omega^2}}

Mūsdienu zinātnei reizinājuma GM skaitliska vērtība ir zināma ar daudz lielāku precizitāti, nekā katrs no reizinātājiem G un M atsevišķi. Reizinājumu GM sauc par ģeocentrisko gravitācijas konstanti un tās vērtība ir 398600,4418 \pm 0,0008 \cdot 10 ^{9} ~ m ^{3} s^{-2} .

:r = \sqrt[3]{\frac{398600,4418 \cdot 10^{9} \cdot 86164,1^2}{(2\pi)^2}} = 4,2164 \cdot 10^{7} ~ m = 42 164 ~ km

Lai uzzinātu orbītas augstumu, t. i. attālumu no Zemes virsmas, no orbītas rādiusa ir jāatņem Zemes ekvatoriālais rādiuss:

:h = r - R_{\mathrm{Zeme}} = 42 164 - 6378 = 35 786 ~ km

## Ārējās saites
Kapitelis

[thumb|250px|[Santiljanas baznīcas romānikas stila kapitelis (Kantabrijā, Spānijā)]]
**Kapitelis** (no  — 'galviņa') arhitektūrā ir kolonnas, staba vai pilastra augšējā daļa, uz kuras balstās pārsegums. Kapitelis paplašina kolonnas laukumu, lai vieglāk balstītu arkas vai antablementa svaru.

Pirmie zināmie kapiteļi atrasti Ēģiptē un pēc izskata līdzinās lotosa vai papirusa augiem. Pamatā Ēģiptē tika izmantoti tieši šie divi, kā arī palmas veida kapitelis.

Kāds spirālveida kapiteļa paveids parādās arī asīriešu bareljefos, taču nav atrasts neviens asīriešu kapitelis.

Agrīnākais egejiešu kapitelis parādās Knosas pils freskās (aptuveni 1600 g. p.m.ē.).

Bizantiešu, romānikas, gotikas un renesanses laika kapiteļiem raksturīga liela daudzveidība, jo kapiteļa ārējā forma bija atkarīga tikai no mākslinieka.

## Skatīt arī
* Kolonna
Bareljefs

[thumb|300px|[Libānas ciedrs|Libānas ciedra pārvadāšana — bareljefs no Asīrijas karaļa Sargona II pils (apm. 713—716 p.m.ē.)]]
**Bareljefs** ( - zems reljefs) jeb **zemcilnis** ir tēlniecības darbs, kurš aplūkojams no vienas puses (cilnis) un virs plaknes izvirzīts mazāk par pusi no sava apjoma; arī — tēlniecības metode šāda darba radīšanai.

Bareljefi veidoti visās civilizācijās, kas nodarbojušās ar akmens tēlniecību — Senajā Ēģiptē, Mezopotāmijā, Indijā, Ķīnā, Senajā Grieķijā un Romā, viduslaikos un renesansē.

Parasti bareljefu lieto kā dekoratīvu elementu arhitektūrā.
LI

**LI** vai **Li** var būt:
* Litija ķīmiskais simbols;
* Lihtenšteinas ISO 3166-1 kods;
* .li — Lihtenšteinas augšējā līmeņa domēns;
* Li (uzvārds) — izplatīts ķīniešu uzvārds;
* li (mērvienība) — tradicionāla ķīniešu attāluma mērvienība.

## Skatīt arī
* Lī
Ģeofizikālais pavadonis

**Ģeofizikālais pavadonis** ir Zemes mākslīgais pavadonis, kas pēta Zemes ģeofizikālos parametrus — atmosfēras blīvumu, magnētisko lauku, radiācijas līmeni un to izmaiņas kosmisko faktoru, galvenokārt Saules aktivitātes ietekmē.
Meteoroloģiskais pavadonis

[thumb|250px|[Amerikas Savienotās Valstis|ASV meteoroloģiskais pavadonis GOES 8]]
**Meteoroloģiskais pavadonis** ir Zemes mākslīgais pavadonis, kas paredzēts Zemes mākoņu segas un infrasarkanā starojuma novērojumiem no kosmosa ar nolūku iegūt meteoroloģiskos datus laikapstākļu prognožu veidošanai.

Pirmais meteoroloģiskais pavadonis TIROS-1 tika palaists  ASV.
Pelnu gaisma

right|thumb|Pelnu gaisma. Spožākā daļa ir tiešo Saules staru apspīdēta. Pārējā Mēness daļa ir apspīdēta no Zemes atstarotās gaismas.

**Pelnu gaisma** ir gaisma, ko atstaro Mēness apēnotā daļa. To izgaismo no Zemes virsmas un atmosfēras atstarotā Saules gaisma. Pelnu gaismas spožums atkarīgs no Mēness fāzes, Zemes virsmas orientācijas un atmosfēras apstākļiem. Pirmo reizi šo parādību 16. gadsimta sākumā izskaidroja Leonardo da Vinči.
Bernārs Zerfiss

**Bernārs Luī Zerfiss** (*Bernard Louis Zehrfuss*, dzimis 1911. g. 20. oktobrī, miris 1996. gadā) bija ievērojams XX gs. franču arhitekts. Viņš ir viens no Parīzes *[[UNESCO]]* ēkas projektētājiem.

Bernārs Zerfiss studēja arhitektūru Parīzes Mākslas akadēmijā (*École des Beaux-Arts*), un 1939. gadā ieguva Romas *Grand Prix*. No 1943. gada līdz 1948. gadam viņš bija galvenais valsts arhitekts Tunisijā (kur projektēja skolas, slimnīcas, universitātes u.tml.). Parīzē viens no viņa zināmākajiem darbiem ir *UNESCO* ēka (1958), ko viņš projektēja kopā ar Marselu Broieru (*Marcel Breuer*) un Pjēru Luidži Nervi (*Pier Luigi Nervi*).
Navigācijas pavadonis

**Navigācijas pavadonis** — Zemes mākslīgais pavadonis, kas ar pavadoņnavigācijas paņēmieniem nodrošina cilvēku, automašīnu, kuģu, lidmašīnu u.c. objektu atrašanās vietas (ģeogrāfisko koordinātu) precīzu noteikšanu.

Visbiežāk navigācijas pavadonis ir kādas pavadoņu navigācijas sistēmas elements.
Gāzu planēta

thumbnail|250px|Saules sistēmas gāzu planētas (Jupiters, Saturns, Urāns, Neptūns) un Saule
thumb|Saturns — viens no gāzes gigantiem Saules sistēmā
**Gāzu planēta**, saukta arī par **milzu planētu** jeb **gāzu gigantu**, ir liela, masīva planēta, kuru aptver gredzens un kurai ir plašs gāzu (galvenokārt ūdeņraža un hēlija) apvalks un nav cietas virsmas. Saules sistēmas gāzu planētas ir Jupiters, Saturns, Urāns un Neptūns.

Gāzu planētas struktūru lielākoties veido tādi vieglie elementi kā ūdeņradis un hēlijs (90%), kamēr smagākie elementi sastāda tikai 3 līdz 13% no planētas iekšējās uzbūves. Lai gan teorētiski arī Urānu un Neptūnu var pieskaitīt pie gāzu gigantiem, zinātnieki tomēr izvēlas tos klasificēt citā gāzu planētu kategorijā — pie ledus gigantiem, jo tie sevī ietver daudz vairāk tādas smagās substances kā skābekli, slāpekli, amonjaku un metānu.

Tomēr arī gāzu gigantiem ir robeža, cik tālu tos var vēl pieskaitīt pie planētām. Proti, par gāzu gigantiem atzīst planētas, kuru masa nepārsniedz 12 vai 13 Jupitera masas, jo pretējā gadījumā attiecīgā "planēta" kļūst pietiekami masīva, lai tās iekšienē aizsāktos kodoltermiskā sintēze, kurā notiek deitērija ("smagais ūdeņradis", kuram atšķirībā no parastā ūdeņraža atoma ir divi neitroni) un tritija saplūšana. Līdz ar to šāda veida objekti zaudē savu planētas statusu un automātiski kļūst par brūnajiem punduriem, kurus būtībā var uzskatīt par "zvaigznēm, kas nav izdevušās".

## Skatīt arī
* Jupiters
* Karstie jupiteri
* Neptūns
* Saturns
* Urāns

## Atsauces
Meteoroīds

**Meteoroīds** ir nelielu izmēru Saules sistēmas mazais ķermenis, kas pārvietojas starpplanētu telpā. Meteoroīdu veido viela, kas Saules sistēmas veidošanās laikā netika akumulēta planētās un citos debess ķermeņos, mazo planētu šķembas un komētu sabrukšanas produkti.

## Skatīt arī
* Meteoru plūsma

## Ārējās saites
Asteroīds

[thumbnail|235px|Asteroīds [243 Ida]]
**Asteroīds** (, *astēr* — "zvaigzne"; *εἶδος*, *eides* — "veids") jeb **mazā planēta** ir planētveidīgs Saules sistēmas objekts, kura izmēri, salīdzinot ar pārējo planētu un pundurplanētu izmēriem, ir mazi. Asteroīdi pēc Keplera likumiem riņķo orbītā ap Sauli. Lielākā daļa mazo planētu atrodas asteroīdu joslā starp Marsa un Jupitera orbītām. No pašlaik zināmajiem lielākais asteroīds pēc izmēra ir Cerera, lai gan daudzi astronomi to ir klasificējuši kā pundurplanētu. Nākamie lielākie asteroīdi ir 4 Vesta, 2 Pallāda, 10 Higieja un 31 Eufrosine.

Pirmais asteroīds Cerera tika atklāts 1801. gadā. Līdz  bija atklāti  asteroīdi, no kuriem  ir numurēti. Tiek lēsts, ka Saules sistēmā faktiskais asteroīdu skaits ir mērāms miljonos.

## Asteroīdu klasifikācija
Asteroīdi tiek klasificēti pēc to virsmu ķīmiskā sastāva, ko nosaka, veicot spektroskopijas pētījumus. Visizplatītākie ir C tipa asteroīdi (aptuveni 75%), kuru virsmu galvenokārt veido ogleklis. Nākamā izplatītākā grupa ir S tipa asteroīdi (17%), kuru virsmu galvenokārt veido silikātieži. Pastāv arī citu veidu asteroīdi, piemēram, A, B, D, E, F, G, M, P, R, T un V tipa asteroīdi.

## Lielākie asteroīdi
[thumbnail|Lielākā asteroīda Cereras attēls, kas uzņemts ar zondi ''[Dawn (zonde)|Dawn'']]
Lielākais asteroīds ir Cerera, lai gan daži speciālisti to izdala kā pundurplanētu, un līdz ar to lielākais asteroīds ir 2 Pallāda, kuras vidējais diametrs ir 608 km. Mazāko atklāto asteroīdu aptuvenais diametrs ir, sākot ar dažiem metriem.

## Asteroīdi, kuru nosaukumi saistīti ar Latviju
Divdesmit divu asteroīdu nosaukumi ir saistībā ar Latviju. Tie ir šādi: 1284 Latvija, 1796 Rīga, 1805 Dīriķis, 2014 Vasiļevskis, 2867 Šteins, 3233 Krišbarons, 4136 Artmane, 4391 Balodis, 4392 Agita, 16513 Vasks, 23617 Daugava, 24709 Mītava, 24794 Kurzeme, 37623 Valmiera, 274084 Baldone, 284984 Ikaunieks, 85466 Krastiņš,  332530 Canders, 352646 Blumbahs, 320153 Eglītis, 428694 Saule un 457743 Balklavs.

## Skatīt arī
* Asteroīdu diena
* Asteroīdu josla
* Koipera josla

## Atsauces

## Ārējās saites
Orbīta

**Orbīta** (no  — 'sliede, ceļš') ir debess ķermeņa trajektorija kosmiskajā telpā, kuru tas veic gravitācijas ietekmē ap citu debess ķermeni, piemēram, planētu, zvaigzni vai pavadoņu sistēmu. Orbītā esošie objekti pārvietojas noteiktā ceļā, kas var būt elipsveida, apļveida, hiperboliska vai paraboliska atkarībā no dažādiem faktoriem, piemēram, objekta ātruma, masas un gravitācijas spēku ietekmes.

Galvenie orbītas raksturlielumi ietver:

* Lielā pusass — attālums no orbītas centra līdz tās tālākajam punktam, kas nosaka orbītas izmēru.
* Ekscentricitāte — parametru, kas raksturo orbītas formu. Ekscentricitāte 0 norāda uz apļveida orbītu, kamēr lielāka ekscentricitāte (līdz 1) norāda uz izstieptāku, eliptiskāku orbītu.
* Orbītas periods — laiks, kas vajadzīgs, lai objekts pilnībā apietu ap centrālo ķermeni.
* Apgabali, piemēram, apsīdas (centrālajam ķermenim tuvākie un tālākie orbītas punkti) tiek izmantoti, lai aprakstītu orbītas īpašības attiecībā pret centrālo ķermeni, ap kuru objekts riņķo.
* Inklinācija — leņķis starp orbītas plakni un references plakni (piemēram, Zemes orbītas plakni vai debess ekvatoru).

## Skatīt arī
* Ģeostacionārā orbīta
* Polārā orbīta
* Saules-sinhronā orbīta
* Zemā Zemes orbīta

## Ārējās saites
Paralakse

**Paralakse** astronomijā ir šķietama debess spīdekļa pārvietošanās pie debess sfēras, ja novērotājs maina novērošanas stāvokli. Paralakse ir apgriezti proporcionāla attālumam līdz spīdeklim.

Militārpersonām: **paralakse** – perspektīva novirzīšanās no novērojamā objekta. Paralakse izpaužas šādi - ja šāvēja acs novirzās no tēmēkļa optiskās ass, tad perspektīvā nobīdās aplūkojamā objekta attēls. Mērķējot optiskajā tēmēklī, šāvējam mainot acs (ar ko tēmē) atrašanās vietu, atbilstoši mainās arī tēmējamais punkts optiskajā tēmēklī, saglabājot nemainīgu trāpījuma punktu.
Pavadonis

**Pavadonis** var būt:

* dabiskais pavadonis
* mākslīgais pavadonis
** Zemes mākslīgais pavadonis
* pavadonis — cilvēks, kurš pavada ekspedīciju, karavānu u.c.
Mijiedarbojošās galaktikas

**Mijiedarbojošās galaktikas** ir galaktikas, kas atrodas tik tuvu viena otrai, ka to savstarpējie gravitācijas spēki ietekmē galaktiku formu un struktūru. 
Tās var saplūst kopā, izveidojot vienu lielu galaktiku.

Viens no mijiedarbojošos galaktiku piemēriem ir Vietējā galaktiku grupa.
Cilnis

[thumb|200px|Ciļņi [Santjago de Kompostela|Santjago de Kompostelas katedrālē. ]]
**Cilnis** jeb **reljefs** (no  — 'pacelt') ir tēlniecības darbs, kurš aplūkojams no vienas puses un kurš izvirzīts no plaknes. Atkarībā no izvirzījuma augstuma cilni uzskata par zemcilni vai augstcilni.

Klasiskajā korintiskajā orderī frīze bieži ir rotāta ar zemciļņiem, savukārt augstciļņi atrodami klasiskajos tempļos (piemēram, Partenonā). Starp izcilākajiem mākslasdarbiem, kuru radīšanā izmantoti ciļņi, jāmin Karnakas templis Ēģiptē un Ištaras vārti Babilonijā.
VfB Oldenburga

**Kustības spēļu biedrība Oldenburga**, saīsināti **VfB Oldenburga**, ir sporta biedrība Oldenburgā, Lejassaksijā.

Biedrībai kopš 2006. gada ir piecas sporta nodaļas: krikets, grieķu-romiešu cīņa, galda teniss, volejbols, futbols. Biedrības krāsas ir zila — balta. Biedrībai ir 500 biedri (2005.gadā).

## Vēsture

VfB Oldenburgu dibināja 1897. gada 17. oktobrī ar nosaukumu FC 1897 Oldenburga. 1919. gadā tā apvienojās ar FV Germania 1903 Oldenburga un saņēma šodienas nosaukumu VfB Oldenburgu. Vienu gadu vēlāk tā nopirka vecu velodromu Doneršvē, kas šodien ir Oldenburgas priekšpilsēta, un pārbūvēja to par futbola stadionu. Doneršvē stadions (‘Ziemeļu elle’) bija biedrības dvēsele, bet parādu dēļ biedrība bija spiesta to pārdot. 2000. gadā tā sekmīgi pabeidza maksātnespējas procedūru un biedrība atkal bija bez parādiem. 2004. gadā VfB pievienojās ‘Oldenburgas Kriketa klubs’, kas spēlē augstākā vācu līgā, izveidojot Kriketa nodaļu. 2005. gadā Franks Lahmanis nomainīja prezidenta amatā savu ilgstošo priekšgājēju Klausu Bersteri.

## Panākumi

1980./81. gada sezonā VfB Oldenburga spēlēja 2. Bundeslīgā (Ziemeļos), bet 2. Bundeslīgas līgu apvienošanas dēļ komandai tā tūlīt bija atkal jāatstāj. Laika posms no 1989. līdz 1993. gadam biedrībai bija visveiksmīgākais. Trenera Volfganga Zidkas un menedžera Rudi Assauera vadībā VfB Oldenburga 1991./1992. gada sezonā gandrīz iekļuva 1. Futbola-bundeslīgā. 1996./1997. gada sezona bija līdz šim pēdējā sezona Otrajā līgā. Pašlaik biedrības pirmā vīriešu komanda spēlē Rietumu Lejassaksijas līgā.

## Stadions

Kopš 1991./1992. gada sezonas VfB Oldenburgas spēles notiek komunālā Maršvēg-stadionā ar 15 000 skatītāju vietām. 4 500 no tām ir ar jumtu apsegtas sēdvietas. Pirms tam spēles regulāri notika mazākā stadionā Doneršvē, un tikai tad, kad bija paredzamas lielas apmeklētāju plūsmas, Maršvēgstadionā.

32.000 skatītāju rekords tika sasniegts 1960. gadā spēlē ar Hamburger SV un 1974. gadā ar Borusia Menhengladbahu.

Adrese: Marschweg-Stadion, Marschweg 25, 26122 Oldenburga.

## Slavenākie spēlētāji

*  Hanss Jergs Buts
*  Florian Bruns
*  Radek Drulak
*  Jerzy Hawrylewicz
*  Arie van Lent
*  Mirko Votava

## Mājaslapa
* VfB Oldenburga