Pārgājiena plānošana

[thumb|right|Slikta pārgājiena plānošana un nekontrolēta novirzīšanās no plāna var novest pie [kuģa uzsēšanās uz sēkļa, sadursmēm un naftas produktu noplūdēm]]
**Pārgājiena plānošana** ir process, kura laikā tiek izstrādāts pilnīgs kuģa pārgājiena plāns drošai navigācijai no atstājamā punkta līdz sasniedzamajam punktam. Plāns sevī iekļauj piestātnes un ostas atstāšanu, pārgājienu jūrā, tuvošanos galamērķim un pietauvošanos. Nozarē šādu pārgājiena plānu dēvē par plānu no "piestātnes līdz piestātnei". Atbilstoši starptautiskajiem likumiem par pārgājiena plānošanu juridiski atbildīgs ir kuģa kapteinis. Pārgājiena plānošanas pienākums gandrīz vienmēr ir deleģēts kuģa navigācijas virsniekam, kurš uz tirdzniecības kuģa parasti ir otrais kapteiņa palīgs.

Pārgājienu plāni ir svarīgi kuģa drošībai, jo tie prasa pareizu drošības iestatījumu novērtēšanu un noteikšanu. Tāpat plāni nodrošina, ka svarīga navigācijas informācija ir ātri pieejama, komandas un krasta personāla vajadzības zināmas, kā arī tie samazina nelaimes gadījumu iespējamību. Mūsdienu procedūru pārgājienu plānu sastādīšanā izstrādāja Starptautiskā jūras organizācija (*International Maritime Organization (IMO)*) un tas ir četru posmu process.

Pētījumi rāda, ka cilvēka kļūda ir kuģošanas negadījumu iemesls 80 procentos gadījumu un ka daudzos gadījumos cilvēkam, kurš pieļāvis kļūdu, bija pieejama informācija, kura varēja novērst nelaimes gadījuma iestāšanos. Pārgājiena plānošana ir attīstījusies no līniju novilkšanas uz jūras kartēm līdz risku vadības procesam.

## Plānošanas posmi
thumb|Pārgājiena plānošanas būtiskākā daļa ir kuģa virzības uzraudzība un tās salīdzināšana ar plānu
Pārgājiena plānošana sastāv no četriem pamata posmiem: izvērtēšanas, plānošanas, izpildes un uzraudzības. Šos posmus paskaidro Starptautiskās jūras organizācijas rezolūcija A.893(21) "Vadlīnijas pārgājiena plānošanai", kura, savukārt, ir pārņemta IMO dalībvalstu nacionālajos likumos. *Vadlīnijas* apskata apmēram piecdesmit pārgājiena plānošanas elementus, no kuriem daži ir piemērojami tikai īpašos gadījumos. Tiek rekomendēts arī piektais posms, analīze, kas sevī ietver izpildītā pārgājiena plāna apspriešanu, lai pārbaudītu tā efektivitāti un piemērotību nākotnes pārgājienu plānošanai.

*Vadlīnijas* nosaka trīs pamata mērķus, kurus jāņem vērā veicot pārgājiena plānošanu:

* pārgājiena plāna esība un lietošana ir "ļoti svarīga cilvēku dzīvības aizsardzībai uz jūras, navigācijas drošībai un efektivitātei, kā arī jūras vides aizsardzībai";
* pārgājiena plānošana ir nepieciešama uz visiem kuģu tipiem un visiem reisu veidiem, un
* plāna apjomam jābūt bāzētam uz visu pieejamo informāciju, tam jābūt no "piestātnes līdz piestātnei", iekļaujot pārgājiena posmus loča pavadībā un pārgājiena plānam jāiekļauj arī tā izpilde un izpildes gaitas uzraudzība.

Pārgājiena plānošana sākas ar izvērtēšanas posmu. Pirms katra reisa sākuma stūrmaņi izstrādā detalizētu mentālo modeli, kā vajadzētu noritēt visam reisam. Izvērtēšanas posmā notiek visas konkrētajam reisam vajadzīgās informācijas savākšana un iepazīšanās ar to. Vairumā gadījumu izvērtēšana tiek veikta iepazīstoties ar informāciju uz jūras kartēm un navigācijas publikācijās, kā arī veicot virkni tādu tehnisku uzdevumu kā laikapstākļu prognozēšanu, paisuma un bēguma prognozēšanu, straumju prognozēšanu, arī vietējo noteikumu un brīdinājumu pārbaudi.

Navigācijas publikācijas ir vērtīgs ziņu avots par vietējiem apstākļiem un noteikumiem, bet tām jābūt korektētām un izlasītām, lai dotu kādu labumu. Šīs publikācijas var iekļaut locijas (*Sailing Directions*) un piekrastes locijas (*Coast Pilots*), kā arī citas līdzīga satura publikācijas, kuras izdevuši dažādi dienesti.

Kad informācija ir savākta un izpētīta, stūrmanis var uzsākt pārgājiena plānošanas procesu, kurš ietver tādu nākotnes notikumu prognozēšanu kā tuvošanos piekrastei, iešanu šaurumos un reisa laikā sagaidāmās kursa maiņas. Šis mentālais modelis kļūst par standartu ar kuru stūrmanis mēra sekmes virzībā uz drošu un efektīvu reisu un tas tiek atspoguļots pārgājiena plānā.

Labs pārgājiena plāns iekļaus ceļa līniju, kura uznesta uz pieejamajām piemērotākā mēroga kartēm. Šī ceļa līnija tiek vērtēta attiecībā pret vismaz deviņiem atsevišķiem kritērijiem, kuri doti *vadlīnijās* un kuri ietver rezerves dziļumu zem ķīļa, drošu ātrumu, augstumu virs ūdenslīnijas, maršrutēšanas un ziņošanas dienestus (satiksmes sadales sistēmas un kuģu satiksmes vadības centri), kā arī plānu esamību avārijas gadījumiem.
[right|thumb|Mūsdienās stūrmaņi bieži ievada pārgājienu plānus [Elektroniskā navigācijas karte|elektroniskajās sistēmās]]
Stūrmanis vilks un atkal pārvilks ceļa līniju, kamēr tā nebūs droša, efektīva un atbilstoša visiem piemērojamajiem likumiem un noteikumiem. Kad ceļa līnijas novilkšana ir pabeigta, aizvien biežāk to ievada arī tādās elektroniskajās navigācijas sistēmās kā elektronisko karšu attēlošanas un informācijas sistēma (*Electronic Chart Display and Information System*, ECDIS), karšu ploteris, automātiskā radiolokācijas informācijas apstrādes aparatūra vai GPS iekārta. Ja pārgājiens tiek plānots izmantojot ECDIS, ir svarīgi aprēķināt ECDIS drošības parametrus. Stūrmanim jāaprēķina gan rezerves dziļumu zem ķīļa, gan augstumu virs ūdenslīnijas (ja jāiet zem šķēršļiem). Aprēķinā jāņem vērā plūdmaiņu augstums (ja nepieciešams), kuģa iegrime, piesūkšanās un drošības rezerve. Aprēķins stūrmanim dod minimālā rezerves dziļuma zem ķīļa (*under keel clearance* (UKC)) vērtību, kuru var salīdzināt ar uz elektroniskās vai papīra kartes uznestajiem dziļumiem, lai nodrošinātu to, ka kuģa kursiem pārgājiena plānā ir pietiekams dziļums drošai kuģošanai.

Strādājot komandā, pārgājiena plāns ir jādara zināms tiltiņa komandai pirmsreisa sapulcē, lai nodrošinātu to, ka visiem komandas locekļiem ir viens kopējs visa pārgājiena mentālais modelis.

Trešais pārgājiena plānošanas posms ir izpilde. IMO ar nolūku iekļāva izpildi kā daļu no pārgājiena plānošanas procesa. Tas uzsver faktu, ka *vadlīnijas* dod virkni uzdevumu, kurus jāizpilda reisa laikā. Tāpat tas vēlreiz uzsver kapteiņa atbildību rīkoties ar plānu kā ar "dzīvu dokumentu" un pārskatīt vai izmainīt to gadījumā, ja rastos īpaši apstākļi.

Ceturtais un pēdējais pārgājiena plānošanas posms ir uzraudzība. Tiklīdz reiss ir sācies, tiek uzsākta arī kuģa kustības pa plānoto ceļu uzraudzība. Lai to izdarītu, nepieciešams noteikt kuģa atrašanās vietu ar tādām standarta metodēm kā lagrēķins, jūrniecības astronomija, piekrastes navigācija un elektroniskā navigācija.

Atbilstoši *vadlīnijām* sardzes stūrmanim uz tiltiņa vienmēr jābūt pieejamam pārgājiena plānam. Tāpat *vadlīnijas* nosaka, ka novirzēm no plāna jābūt fiksētām rakstiskā veidā un jāatbilst citiem *vadlīniju* nosacījumiem.

## Iepriekšējais lagrēķins
Pēc reisa uzdevuma saņemšanas, kad zināms, uz kurieni jāiet, savlaicīgi pirms iziešanas jūrā izstrādā iepriekšējo lagrēķinu. Visizdevīgāko un drošāko pārgājiena maršruta variantu atliek uz pārgājiena kartēm, novelkot attiecīgās īstā kursa līnijas, pa kurām paredz pārvietoties. Uz kartēm atzīmē vietas, kur paredzēts izdarīt kursa maiņas. Parasti to izdara tādās vietās, ko viegli noteikt pēc kāda noteikta priekšmeta peilējuma dvarsa momentā vai tuvu tam, vai arī šķērsojot seglīnijas utt. Ja pagrieziena vietu izvēlas pēc kāda noteikta priekšmeta peilējuma, tad tā īsto peilējumu noņem no kartes un pārved kompasa peilējumā. Tā skaitlisko vērtību uzraksta uz kartes tajā vietā, kur tas būs, lai vajadzīgajā momentā to ātri atrastu.

Pēc pagriezieniem izvēloties katru jaunu kursu, raugās, lai īstā kursa līnija, ko velk uz kartes, paietu garām drošā attālumā bākām, krasta līnijai, sēkļiem, klintīm un citām zemūdens un virsūdens bīstamām vietām. Raugās, lai kursa līnija lieliem kuģiem nešķērsotu 20 metru izobatu, bet maziem kuģiem, kuriem iegrime līdz 3 metriem — 10 metru izobatu. Tas sevišķi jāievēro vietās, kur nav izliktas navigācijas drošības zīmes (stoderes, bojas, mucas) un par kuģa drošību jāspriež pēc izobatām vai dziļuma skaitļiem, kas uznesti uz kartes. Vietās, kur izlikts pietiekoši daudz noenkuroto navigācijas drošības zīmju, no šīm prasībām var atkāpties. Uz katras novilktās kursa līnijas uzraksta īstā kursa skaitlisko vērtību un distanci. Tos noņem no kartes ar transportieri un mērcirkuli. Uz kartes novilktā līnija, pa kuru nolemts iet, ir **īstā kursa līnija**, ja nav ne vēja, ne straumes nonesuma; **ceļa driftes līnija**, ja ir vēja nonesums; **ceļa līnija**, ja ir straumes nonesums.
thumb|Navigācijas karte ar stūrmaņa instrumentiem.
Izmantojot magnētisko kompasu, nepieciešams uz kartes doto variāciju attiecināt uz tekošo gadu. Pēc tam to atzīmē uz kartes gar visu novilkto kursa līniju, sadalot pēdējo pa gabaliem atbilstoši variācijas izmaiņām ik pa 0,5°.

Atbilstoši acs augstumam aprēķina pa ceļam esošo bāku un uguņu atklāšanās attālumus. Atklāšanās vietas atzīmē uz novilktās kursa līnijas. Atkarībā no bāku izvietojuma atbilstošās vietās uz tās atzīmē paņēmienus, pēc kuriem būs visizdevīgāk pārbaudīt kuģa atrašanās vietu. Ja pārgājiens paredzēts rajonos, kur ir stipras pastāvīgas vai plūdmaiņu straumes, kā arī stipra ūdens līmeņa krišanās, kas var radīt grūtības tālākam pārgājienam, tad arī šādus rajonus atzīmē uz kartes.

Lai stūrmanis jau iepriekš kaut vai aptuveni zinātu, kad pēc kuģa laika jāatklājas vienai vai otrai bākai, jāpaiet navigācijas ziņā svarīgākie krasta priekšmeti, jāmaina kurss, jāieslēdz un jāizslēdz gaitas ugunis (saules riets un lēkts, kad to nevar novērot, ja laiks apmācies), kad jāatklājas krastam pēc lielāku līču, jūru vai okeānu šķērsošanas utt., tad, izvedot iepriekšējo lagrēķinu, šie momenti jāaprēķina. To izdara pamatojoties uz varbūtējo vidējo ātrumu attiecībā pret jūras dibenu.

Tā kā iepriekšējā lagrēķina izstrādāšanas laikā ne vienmēr būs precīzi zināma stunda, dažreiz pat datums, kad tieši jāiziet jūrā, tad visus aprēķinus izdara, izraugoties tā saucamo "operatīvo laiku". Pēc tā visizdevīgāk pieņemt, ka iziešana jūrā notiks pusnaktī, t.i., pulksten 00 st. 00 min pēc kuģa laika. Tālākos iepriekšējā lagrēķinā vēlamos momentus aprēķina pēc operatīvā laika un pieraksta attiecīgās vietās uz kartes uz kursa līnijas. Ja iznāk, ka faktiskais iziešanas laiks no ostas nav pusnaktī, bet citā momentā, kā tas parasti mēdz būt, tad stūrmanim pie visiem iepriekš aprēķinātajiem momentiem vienmēr jāpieskaita korekcija. Tā ir stundu un minūšu skaits, kad pēc operatīvā laika atstāta osta, t.i., pēc pusnakts. Tas pats attiecas arī uz datumu. Aprēķinot laiku dažādiem pārgājiena punktiem, jāievēro, ka jāņem vērā kuģa pulksteņu pārbīdīšana, šķērsojot attiecīgo laika joslu robežmeridiānus: ejot ar kursiem no 0° līdz 180° — par vienu stundu uz priekšu, ar kursiem no 180° līdz 360° — par vienu stundu atpakaļ. Par ostas atstāšanas laiku skaita nevis to momentu, kad tiek atdoti pietauvošanās gali, bet gan to, kad kuģis, izejot jūrā, pēc visiem manevriem paiet garām attiecīgās ostas pieņemšanas bojai un tālāko ceļu turpina ar pilnu gaitu.

Minētais attiecībā uz laiku rāda, ka katrs iepriekšējā lagrēķinā aprēķinātais moments ir aptuvens un var nesakrist ar faktisko momentu. Tas attiecas arī uz gaitas uguņu ieslēgšanas un izslēgšanas laiku, kas atkarīgs vēl no kuģa vietas koordinātu precizitātes Saules rietēšanas un lēkšanas momentos. Ja faktiskais datums atšķiras no operatīvā, tad šie momenti attiecībā uz saules lēktu un rietu jāpārrēķina. Būs jāpārrēķina arī ūdens līmeņa augstums paisuma un bēguma laikā, ja iepriekšējā lagrēķinā tas ir aprēķināts un paredzēts šķērsot rajonus, kur stūrmanim jāzina dziļums zem kuģa ķīļa.

Sardzes stūrmanim pārgājiena laikā rūpīgi jāseko kursam, jāpārbauda kuģa vieta izdarot observācijas, un, ja vajadzīgs, jāpagriež kuģis uz tās ceļa līnijas, kas paredzēta iepriekšējā lagrēķinā.

Ja pārgājiens notiek tuvu krastam un šaurumos, ieteicams pārgājiena karti sagatavot, lai tā būtu uzskatāmāka. Lietderīgi izcelt navigācijas ziņā svarīgākos punktus uz kartes ar krāsaino zīmuli, tos viegli apvelkot, lai pēc tam varētu izdzēst. Tādi priekšmeti var būt ne tikvien parastās bākas, bet arī citi — atsevišķas mājas, krasta pauguri, zemesragi, kas iestiepjas jūrā, utt., kurus iespējams izmantot kuģa vietas orientēšanai. Tāpat ieteicams izcelt sēkļu un citu bīstamo vietu rajonus, gar kuriem paredzēts vadīt kuģi. Lokācijas vajadzībām jāizceļ tie krasta reljefa rajoni, kurus var izmantot šim nolūkam.

## Datoru izmantošana
Mūsdienās datorprogrammas var ievērojami vienkāršot pārgājiena plānošanas procesu un nodrošināt to, ka nekas svarīgs netiek aizmirsts. Pārgājiena plānošanas programmnodrošinājums var veikt tādas funkcijas kā darbības ar maršruta punktiem, attāluma aprēķinus, plūdmaiņu augstuma un straumes prognozēšanu, jūrniecības astronomijas aprēķinus, krājumu apjoma novērtēšanu degvielai, eļļai, ūdenim un citiem krājumiem, kā arī citas noderīgas funkcijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Bowditch N. un Nacionālās ģeotelpiskās izlūkošanas aģentūras grāmata par navigāciju ''The American Practical Navigator (Bowditch), Pub No 9. Volume I. 2024. gada izdevums.'' Tās 28. nodaļā atrodamas ziņas arī par pārgājiena plānošanu 
* Video par pārgājiena plānošanu