open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Viļānu Mūzikas un mākslas skola

**Viļānu Mūzikas un mākslas skola** ir profesionālās ievirzes mūzikā, dejā, vizuālajā mākslā un interešu izglītības iestāde Rēzeknes novada, Viļānos. Skolā īsteno profesionālās ievirzes un interešu, kā arī pieaugušo neformālās izglītības programmas. Mācību ilgums profesionālās ievirzes izglītības programmās 6, 7, vai 8 mācību gadi, atkarībā no izvēlētās programmas. Pēc sekmīgi nokārtotiem eksāmeniem izglītojamie saņem apliecību par profesionālās ievirzes izglītību. Ik gadu skolu absolvē 10—20 audzēkņu. 65 Viļānu Mūzikas un mākslas skolas audzēkņi ir kļuvuši par profesionāliem mūziķiem vai māksliniekiem.

## Nosaukuma maiņas vēsture
* No 1961. līdz 2005. gadam — Viļānu mūzikas skola
* Kopš 2005. gada 1. septembra — Viļānu Mūzikas un mākslas skola

## Direktori
* No 1961. līdz 2001. gadam — Aija Everse
* Kopš 2001. gada septembra — Inta Brence

## Izglītības programmas (2016. gads)
Profesionālās ievirzes izglītības programmas:
* klavierspēle
* akordeona spēle
* vijoļspēle
* čella spēle
* ģitāras spēle
* flautas spēle
* klarnetes spēle
* saksofona spēle
* trompetes spēle
* kora klase
* vizuāli-plastiskā māksla
* dejas pamati

## Ārpusklases nodarbības un interešu pulciņi
Interešu izglītības programmas:
* mūzikas instrumenta spēle
* grafika
* kameransamblis
* dejas studija
* vokāli instrumentālais ansamblis
* vokāli instrumentālā ansambļa studija
* vispusīgās attīstības studija
* sagatavošanas klase

Pieaugušo neformālās izglītības programmas:
* mūzikas instrumenta spēle
* mākslas studija
* grafika
* dejas studija
Gulbenes sākumskola

**Gulbenes sākumskola** ir Gulbenes pilsētas skola, kas atrodas Skolas ielā 12.

## Vēsture
1962. gadā blakus vecajai Gulbenes vidussskolas ēkai uzcēla Gulbenes 2. astoņgadīgās skolas ēku. 1974. gada to pārdēvēja par Gulbenes 1. vidusskolu, kas strādāja divās ēkās. 
2017. gadā to pārdēvēja par Gulbenes sākumskolu.

## Nosaukumu maiņa
*1962.-1974. Gulbenes 2. astoņgadīgā skola
*1974.-1995. Gulbenes 1. vidusskola
*1995.-2016. Gulbenes vidusskola
*no 2017. gada Gulbenes sākumskola

## Direktori

*Janis Taube (1962-1966; 1974-1989)
*Viktors Saviuks (1966-1974)
*Valentīna Stepanova (v.i.) (1989)
*Gatis Mezītis (1989-1994)
*Ģirts Vilde (1984-1998)
*Ruta Jansone (v.i.) (1998)
*Aivars Mednis (no 1998)

## Izglītības programmas (2016. gads)
* Pamatizglītības pirmā posma (1. – 6.klasei) programma (11011111)
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (1. -6. klase) (11015611)
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem (1. līdz 9.klase) (11015811)

## Ārpusklases nodarbības un interešu pulciņi
*koris
*tautisko deju kolektīvi
*teātra pulciņš
*vizuāli plastiskās mākslas pulciņš,
*lidmodelistu pulciņš
*velosipēdistu pulciņš
*brīvās cīņas pulciņš
*vispārējās fiziskās sagatavotības pulciņš
*pirmās palīdzības pulciņš
*vides pulciņš
*mūsdienu dejas

## Tradīcijas
*Zinību diena
*Miķeļdienas tirdziņš
*pirmklasnieku iesvētības
*valsts dzimšanas dienas svinības
*ziemassvētku uzvedums un balle
*žetonu vakars
*Valentīna diena
*Lieldienu Zaķa laureāts
*māmiņu dienas koncerts
*gada noslēguma pasākums
*9. un 12.klašu izlaidumi

## Atsauces

## Ārējās saites
*Facebook
*Mājaslapa?
*Draugiem.lv
Galēnu pamatskola

**Galēnu pamatskola** ir 1866. gadā dibināta pamatizglītības mācību iestāde, kas atrodas Galēnos Preiļu novadā.

## Vēsture
Pirmā skola Rēzeknes apriņķa Galēnos dibināta 1866. gadā. Pirmajā gadā skolā mācījās 26 skolēni, strādāja viens skolotājs — Pēteris Solovjovs. No 1920. līdz 1932. gadam Rēzeknes apriņķa Vidsmuižas pirmās pakāpes skolas pārzine bija Anna Kuško. Skolas pārzinis no 1932. līdz 1940. gadam bija Aloizs Indāns. 1936. gadā pagasta valde uzsāka divstāvu ēkas jaunbūvi. Skolas ēku būvēja būvuzņēmējs Krūmiņš pēc arhitekta A. Pavlova projekta. 1936. gada 31. augustā notika skolas ēkas pamatakmens iesvētīšana. 2006. gadā uzcēla sporta zāli.

## Direktori
* 1940.- 1941. Staņislavs Erts
* 1941.- 1944. Antons Počs, Broņislavs Čačs, Pēteris Krusts
* 1944.-1949. Pāvils Saprovskis
* 1950.-1954. Alberts Miškinis
* 1955.-1966. Anna Viļuma
* 1966.-1970. Marcianna Opule
* 1970.-1972. Donats Valainis
* 1972.-2000. Agnese Gabrāne
* 2000.-2007. Dzintra Priževoite
* 2010.-2013. Anna Kupre
* 2007.-2010; 2013-2023. Gunita Strode
* no 2024. Jūlija Belkovska

## Skolas nosaukumu maiņa
* 1866.-1920. - Galēnu tautskola
* 1920.-1926. - Vidsmuižas 1. pakāpes pamatskola
* 1926.-1946. - Vidsmuižas sešklasīgā pamatskola
* 1946.-1954. - Vidsmuižas septiņgadīgā skola
* 1954.-1963. - Vidsmuižas vidusskola
* 1963.-1989. - Galēnu astoņgadīgā skola
* 1989.-1991. - Galēnu deviņgadīgā skola
* No 1992. gada - Galēnu pamatskola

## Izglītības programmas
* Vispārējās pirmsskolas izglītības programma — kods 01011111
* Pamatizglītības programma — kods 21011111
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem — kods 21015611

## Interešu pulciņi
* Teātra pulciņš 1.—4. klasei
* Tautu dejas 1.-3. klasei
* Tautu dejas 4.—6. klasei
* Tautu dejas 7.—9. klasei
* Sporta pulciņš 1.—4. klasei
* Sporta pulciņš 5.—9. klasei
* Robotika 1.-9.klasei
* Drošais velopēdists 1.-4. klasei

## Sasniegumi

## Absolventi
## Ārējās saites
Aleksandars Vučičs

**Aleksandars Vučičs** (, dzimis ) ir Serbijas politiķis, Serbijas prezidents kopš 2017. gada aprīļa. Viņš ir bijis Serbijas premjerministrs, aizsardzības ministrs, informācijas ministrs, Serbijas progresīvās partijas priekšsēdētājs.

## Dzīvesgājums
Aleksandars Vučičs piedzima 1970. gadā 5. martā Belgradā. Viņš absolvēja Belgradas Universitātes juridisko fakultāti. Vučičs kādu laiku dzīvoja Anglijā. Pēc atgriešanās Dienvidslāvijā darbojās žurnālistikā.

1993. gadā Vučičs iestājās galēji labējā Serbijas radikālajā partijā (SRP), un pēc 1993. gada vēlēšanām kļuva par Nacionālās Asamblejas deputātu. 1995. gadā Aleksandars Vučičs kļuva par SRP ģenerālsekretāru. Pēc tam, kad viņa partija 1996. gadā uzvarēja pašvaldību vēlēšanās Zemūnā, Vučičs kļuva par *Pinki* sporta halles direktoru.

1998. gadā Aleksandars Vučičs kļuva par informācijas ministru Mirko Marjanoviča valdībā. Pieaugot neapmierinātībai ar Slobodanu Miloševiču, Vučičs ierosināja sodīt valdību kritizējošos žurnālistus un aizliegt ārvalstu televīziju raidīšanu. Šajā periodā Serbijas mediji bija piesātināti ar serbu nacionālistu propagandu, kas demonizēja etniskās minoritātes un attaisnoja serbu vēršanos pret tām. 2000. gada 24. oktobrī Marjanoviča valdība atkāpās.

2008. gadā grupa Serbijas radikālās partijas biedru Tomislava Nikoliča vadībā dibināja jaunu partiju Serbijas progresīvā partija (SPP). Aleksandars Vučičs pievienojās tai un kļuva par partijas priekšsēdētāja vietnieku. Pēc tam, kad 2012. gadā Nikoličs tika ievēlēts par Serbijas prezidentu, Vučičs kļuva par SPP priekšsēdētāju.
No 2012. gada jūlija Aleksandars Vučičs bija aizsardzības ministrs Ivicas Dačiča valdībā, vienlaikus ieņemot premjerministra pirmā vietnieka amatu. kad 2013. gada augustā kabinetā notika izmaiņas, par aizsardzības ministru ieceļot Nebojšu Rodiču, Vučičs turpināja pildīt premjerministra pirmā vietnieka pienākumus līdz 2014. gada aprīlim.

2014. gada parlamenta vēlēšanās Vučiča vadītā Serbijas progresīvā partija ieguva 158 no 250 vietām parlamentā. SPP apvienojās koalīcijā ar Serbijas sociālistisko partiju. Aleksandars Vučičs 2014. gada 27. aprīlī kļuva par premjerministru, nomainot Ivicu Dačiču.
2016. gada 4. martā prezidents Tomislavs Nikoličs atlaida parlamentu, nosakot jauna vēlēšanas 24. aprīlī. Vēlēšanās valdošā koalīcija ieguva 48 % balsu. Vučiča valdība turpināja darbu.

2017. gada 2. aprīlī Aleksandars Vučičs uzvarēja Serbijas prezidenta vēlēšanās, iegūstot 55 % balsu. Pēc vēlēšanu rezultātu paziņošanas vairāki tūkstoši iedzīvotāju izgāja Serbijas ielās, protestējot pret Vučiča ievēlēšanu. Vučičs prezidenta amatā stājās 31. maijā, nomainot Tomislavu Nikoliču.

2023. gada 27. maijā Vučiču Serbijas progresīvās partijas priekšsēdētāja amata nomainīja Milošs Vučevičs.
Aleksandars Vučičs atkārtoti tika ievēlēts 2022. gada Serbijas prezidenta vēlēšanās.

## Ārējās saites

*Aleksandar Vučić profile at the Council of Europe website

|-

|-

|-

|-

|-
Šķaunes sākumskola

Krāslavas novada **[[Šķaune|Šķaunes]] sākumskola** bija skola Šķaunes pagastā. Tā atradās pagasta centrā — Šķaunē, tālu no pilsētām (Dagda — 38 km, Krāslava — 72 km, Rēzekne — 70 km), tuvākā cita novada skola atradās 23 km attālumā no Šķaunes. Skola atradās pierobežas joslā, 300 m no Baltkrievijas robežas un 18 km no Krievijas robežas. Šķaunes pamatskola bija tālākā skola no Rīgas Latvijas Republikā. No Rīgas līdz Šķaunei taisnā līnijā ir 255 km, bet pa autoceļiem — 300 km.

## Vēsture
.gadā Šķaunē durvis vēra pirmā skola — **Landskoronas latviešu četrklasīgā skola** (Landskorona bija toreizējais Šķaunes nosaukums). Skolas ēkas būvei zemi, kas atradās meža malā, neapdzīvotā vietā, uzdāvināja muižnieks Karnickis. . gadā skola ieguva ne tikai jaunu nosaukumu — **1. pakāpes latviešu sešklasīgā pamatskola**, bet arī pārcēlās uz jaunu skolas ēku blakus Landskoronas Vissvētās Trīsvienības Romas katoļu draudzes baznīcai. Izglītojamo skaits strauji pieauga, piemēram, . gadā skolu apmeklēja 66 izglītojamie, bet . gadā — jau 137.
Pēc Otrā pasaules kara skolu izvietoja četrās ēkās: atsevišķi sākumskolas klases, pamatskolas klases, internāts, sporta zāle un darbmācības kabinets.

. gadā Šķaunes astoņgadīgā skola pārcēlās uz jaunu skolas ēku, kura bija projektēta 250 izglītojamajiem. Kopš 1978./1979. un līdz 2003./2004. mācību gadam audzēkņi mācījās gan latviešu, gan krievu valodās. Kopš 2004./2005. mācību gada bērni Šķaunes skolā mācījās vienīgi latviešu valodā. 2022. gadā Šķaunes sākumskola tika slēgta.

### Skolas nosaukumu maiņa
* 1944./1945.—1949./1950.m.g. — Šķaunes latviešu septiņklasīgā pamatskola;
* 1950./1951.—1961./1962.m.g. — Šķaunes septiņgadīgā skola;
* 1962./1963.—1988./1989.m.g. — Šķaunes astoņgadīgā skola;
* 1989./1990.—1991./1992.m.g. — Šķaunes deviņgadīgā skola;
* 1992./93.m.g. — 2017./18.m.g. — Šķaunes pamatskola;
* 2018./19. m.g. — 2021./22.m.g. —  Šķaunes sākumskola.

### Direktori

## Izglītības programmas

# vispārējās pirmsskolas izglītības programmu (kods 01011111)
# pamatizglītības programmu (kods 21011111)

### Interešu izglītības iespējas
*	dramatiskais pulciņš,
*	pulciņš “Darbīgās rociņas”,
*	vokālais ansamblis,
*	deju pulciņš,
*	pašpārvaldes pulciņš,
*	novadpētniecības pulciņš,
*	sporta pulciņš. 

## Skolas tradīcijas

Sporta un tūrisma svētki, pārgājieni, ekskursijas, izlaiduma svinības.

## Atsauces

## Ārējās saites
http://www.dagda.lv
Jūrmalas pilsētas pamatskola

**Jūrmalas pilsētas pamatskola** ir Jūrmalas skola Dzirnavu ielā 50, Slokas apkaimē, kas paredzēta bērniem ar īpašām vajadzībām. Skolas ēka ir ekspluatācijā kopš 1900. gada. Iestāde nodibināta 1944. gadā. Tā bija pamatskola ar krievu mācību valodu. Izglītības iestāde bērniem ar speciālām vajadzībām nodibināta 1974. gadā. No 2019. gada 23. maija skolai ir pašreizējais nosaukums.

## Nosaukumu maiņa

* 1974. gads — **Jūrmalas palīgskola-internāts**
* 1992. gads — **Jūrmalas speciālā internātskola**
* 2007. gads — **Jūrmalas pilsētas speciālā internātpamatskola**
* 2013. gads — **Jūrmalas pilsētas internātpamatskola**
* 2019. gads — **Jūrmalas pilsētas pamatskola**

## Direktori

No 2001. gada 4. septembra līdz šim brīdim — Indulis Skudra.

## Īstenotās izglītības programmas

### Speciālās pirmsskolas izglītības programmas

* Speciālās pirmskolas izglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem.
* Speciālās pirmskolas izglītības programma izglītojamajiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem.

### Speciālās pamatizglītības programmas, akreditētas līdz 2022. gadam

* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem.
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem.

### Profesionālās pamatizglītības programmas, akreditētas līdz 2019. gadam

* Profesionālās pamatizglītības programma ,,Ēdināšanas pakalpojumi”
* Profesionālās pamatizglītības programma ,,Mājturība”
* Profesionālās pamatizglītības programma ,,Kokizstrādājumu izgatavošana”

## Ārpusklases nodarbības un interešu pulciņi
* Dejas
* Sports
* Keramika
* Ēdienu gatavošana
* Vokālais ansamblis
* Burāšana
* Kokapstrāde

## Ārpusskolas pasākumi
* Mācību ekskursijas
* Kultūras un izglītojošo pasākumu apmeklējumi
* Deju festivāli
* Sporta sacensības
* Dalība vizuālās mākslas konkursos gan Latvijā, gan Eiropā
* Skolēnu Dziesmu un deju svētki

## Tradīcijas

* Piemiņas brīdis pie Kapteiņa Zolta pieminekļa Lāčplēša dienā
* Septembra mēnesī skolēni piedalās smilšu skulptūru veidošanā pie jūras
* Dalība starptautiskos projektos

## Atsauces

## Ārējās saites
* Jūrmalas pilsētas internātpamatskolas mājaslapa
Priekuļu pamatskola

**Priekuļu pamatskola** ir Cēsu novada izglītības iestādes, kas atrodas Cēsu prospektā 46 Priekuļos. 

## Vēsture
1856. gadā nodibināja pirmo Priekuļu muižas pagasta skolu „Sostes” mājās, pirmais skolotājs bija namdaris Pēteris Eicēns, kura alga bijusi 50 rubļi gadā. 1858. gadā skolu pārcēla uz „Mazeicēniem”, 1860. gadā uz „Rīdzenēm”, kur skola atradās līdz 1882. gadam. Skolotājs bija Otto Vīksniņš. 1883. gadā skolu pārcēla uz pagasta centru Jāņkalnā. Skolas ēkā bija arī pagasta valdes un tiesas telpas.
1887. gadā ierosināja pagasta skolu pārveidot par ministrijas skolu, kurā strādāja ticības mācības skolotājs Vilhelms Melbārdis ar 150 rbļ. algu. Par skolas priekšnieku pieņēma Jāni Avotiņu ar 330 rbļ. algu gadā. 1891. gadā par skolas priekšnieku ar 450 rbļ. algu ievēlēja Jēkabu Ozolu (1863–1933). 1892. gadā skolai uzbūvēja otro stāvu un pārveidoja par divgadīgo ministrijas skolu.
1901. gadā uzcēla piebūvi, 1902. gadā notika pirmie koku stādīšanas svētki, skolēnu skaits bija 150. 1911. gadā pieņēma darbā skolotāju Mildu Avotiņu ar 360 rbļ. algu gadā. Skolas pārzinis bija Jēkabs Ozols.

Ar 1919. gada 8. decembra lēmumu Priekuļu ministrijas skolu pārveidoja par Priekuļu sešgadīgo pamatskolu. 1933. gadā par skolas pārzini sāka strādāt Jānis Vanags. Skolā strādāja 4 skolotāji: J. Vanags mācīja ticības mācību, aritmētiku, zēniem rokdarbus un militāro mācību; A. Strazdiņš – dziedāšanu, zīmēšanu, ģeogrāfiju; K. Šmite-Pēterēna mācīja latviešu valodu, rokdarbus un mājturību meitenēm; E. Rauziņa – latviešu valodu, fizkultūru un svešvalodas (angļu, vācu). 1935. gadā skolā mācījās 101 skolēns, skolai bija neliela bibliotēka – 2247 grāmatas. Vācu okupācijas gados skolas telpas izmantoja vācu karaspēks. Sarkanās armijas uzbrukuma laikā 1944. gada septembrī skolu nodedzināja.

Kara beigās 1944. gadā skola darbojās Priekuļu lauksaimniecības tehnikuma ēkā, 1945. gadā pavasarī pārcēlās uz „Knēžām”. Rudenī par skolas direktoru sāka strādāt Pēteris Plūme. 1946. gadā par Priekuļu nepilnās vidusskolas direktoru sāka stŗādāt Roberts Kazaks. 1950. gadā Priekuļu skola darbu pārcēlās uz atjaunoto skolas ēku. 1953. gadā par skolas direktori kļuva E. Kameņeva. 1961. gadā skolai apstiprināja 8. klasi ar 10 skolēniem, no 1962. līdz 1972. gadam mācības notika arī krievu valodā, skolēnu skaits bija apmēram 40. 1968. gadā par skolas direktori sāka strādāt V. Gailīte, bet 1978. gadā Marija Ābele (Bērziņa). 1986. gadā skola pārcēlās uz jaunu ēku, kurā strādāja 40 skolotāji un mācījās 517 skolēni, 1987. gadā atklāja sporta zāli. 

1991. gadā par skolas direktoru kļuva Andrejs Rampāns. 1995. gadā skolā mācījās 664 skolēni un strādāja 63 pedagogi.
1997. gadā par skolas direktoru kļuva Mārtiņš Milgrāvis, 2008. gadā Iveta Apine. 2024. gada 1. septembrī Priekuļu vidusskolu pārveidoja par Priekuļu pamatskolu.

## Izglītības programmas
* Pamatizglītības programma (kods 21011111),
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamiem ar mācīšanās traucējumiem (kods 21015611),

## Atsauces
Zengē

**Zengē** (; ) ir augstākais kalns Mečeku kalnos Ungārijas dienvidos. Tā augstums ir 682 metri. Zengē virsotne atrodas kalna dienvidaustrumu daļā. Virsotnē atrodas skatu tornis, kā arī viduslaiku pils drupas, kas tika būvētas uz Romas impērijas sargtorņa pamatiem. Kalnu var viegli sasniegt no Pēčvāradas vai Hošsūhetēni.

Nosaukums "Zengē" burtiski tulkojams kā "rezonējošs". Teikas vēsta, ka troksnis, kas reizēm nāk no kalna, ir dzirdams dārgumu meklētāju, kas pirms simtiem gadu atpakaļ neatgriezās no meklējumiem kalnu apvidū, dēļ.

## Radara plāns
2005. gadā tika plānots uzsākt būvēt NATO radaru Zengē kalna virsotnē. Radars būtu bijis viens no triju radaru sistēmas elementiem, kas nodrošinātu pilnīgu radaru pārklājumu visā Ungārijā. Vairākas zaļās politikas piekritēju grupas aktīvi protestēja pret radara izbūvi, jo radara un tam vajadzīgā piebraucamā ceļa izbūve kaitētu kalna apkārtnē dzīvojošajām aizsargājamām sugām. Zergē kalna apkārtnē ir izplatīts retais augs *[[Paeonia officinalis]] ssp. Banatica*. Deviņdesmit procenti auga izplatības areāla atrodas kalna apkārtnē. Protestētāji neļāva sākt būvdarbus, pārtrauca transporta kustību uz kalnu, bloķējot ceļus, un neļāva tur sākt koku izciršanu.

Tā paša gada novembrī tika pieņemts lēmums radara celtniecību pārvietot uz kādu citu kalnu. Plānu atlikšanas dēļ bija radušās bažas par valsts gaisa telpas drošību. Plāna maiņa bija veiksmīgākās vides aktīvistu panāktās izmaiņas Ungārijā pēdējās desmitgades laikā. Pret radara izbūvi Zengē kalnā bija vērsies arī tajā gadā ievēlētais Ungārijas prezidents Lāslo Šojoms, kurš bieži arī apmeklē kalnu.

## Atsauces
Roberts Kroders

**Roberts Kroders** (1892—1956) bija latviešu teātra kritiķis un tulkotājs. Rakstījis presē par teātra jautājumiem, īpaši akcentējot formas problēmas, nepieciešamību teātrī veidot suverēnu, scēniskām prasībām atbilstošu mākslu.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1892. gada 25. (9.) aprīlī Aderkašu pagasta skrīvera Jāņa Krodera ģimenē. Publicista un žurnālista Artura Krodera dvīņubrālis. Kopā ar tēvu un brāli piedalījās 1905. gada revolūcijas cīņās, pēc tēva apcietināšanas izraidīts no Krievijas impērijas, tomēr drīz vien atgriezās un pabeidza Madlienas draudzes skolu. 1910. gadā devās uz Maskavu, kur pabeidza vidusskolu (1911).
Kā brīvklausītājs studēja vēsturi un filozofiju Maskavas un Pēterburgas universitātēs, 1913. gadā atgriezās Rīgā. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma mobilizēts Krievijas impērijas armijā, bet jau 1914. gadā krita gūstā pēc kaujām Austrumprūsijā.

Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas R. Kroderu 1918. gadā atbrīvoja no gūsta un viņš atgriezās dzimtenē.  Pēc Latvijas brīvības cīņu sākšanās R. Kroders sekoja Latvijas Pagaidu valdībai uz Liepāju, kur kopā ar brāli Arturu Kroderu nodibināja laikrakstu „Latvijas Sargs”, bija tā redakcijas loceklis (1919-1920). Pēc brīvības cīņu beigām strādāja laikrakstos „Latvijas Vēstnesis” (1922-1925), „Rīgas Ziņas” (1925), „Pirmdiena” (1925-1927), bija izdevuma „Ilustrēts Žurnāls” redkolēģijas loceklis (1927-1928). Viņa tulkotās lugas izrādīja Dailes teātris (1922-1926) un Nacionālais teātris (1926-1932). 1929. gadā nodibināja apgādu "Argonauti". 
No 1931. gada strādāja par Latvijas Izglītības ministrijas mākslas un kultūras lietu konsultantu un referentu. Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gadā pēc Roberta Krodera scenārija Rīgas Esplanādē tika uzvests brīvdabas lieluzvedums "Atdzimšanas dziesma". No 1939. gada bija izdevniecības „Grāmatu zieds” redaktors (1939-1940). 

Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada jūnija deportācijas laikā izsūtīts uz Sibīriju, kur nometināts Krasnojarskas novada Jeņisejskas rajona Podtjosovas ciemā () kā noliktavas strādnieks. 1945. gada 2. janvārī arestēts un  1945. gada 23. martā notiesāts pēc Krievijas PFSR Kriminālkodeksa 58-10. panta (propaganda vai aģitācija ar mērķi vājināt padomju varu, pretpadomju literatūras glabāšana vai izplatīšana) uz desmit gadiem ieslodzīgumā Gulaga nometnē.

Pēc Staļina nāves 1954. gadā atbrīvots un atgriezās Latvijā, kur neilgi pēc tam miris 1956. gada 28. augustā Saulkalnē, apbedīts Rīgas Meža kapos.

## Darbi
Tulkojis latviski ap 88 darbu, ieskaitot K. Hamsuna, R. Rolāna, H. Senkeviča, A. Strindberga, G. de Mopasāna, A. Šniclera, G. D’Annuncio, O. Vailda prozu, Dž. B.  Šova, J.L. Tīka, L. Pirandello, F. Bruknera, K. Goldoni lugas.

Oriģināldarbi: 
* Alfreds Amtmanis-Briedītis (apcere 1928),
* Rihards Vāgners (apcere 1930, kopā ar Jēkabu Vītoliņu), 
* Pēdējais tilts (luga, 1933)

## Literatūra
* L. Gudriķe B. Kroderu dzimta latviešu kultūras kontekstā // LM, 1992, 3.IV; Johansons A. Rīgas svārki mugurā. Ņujorka, 1966, 83.-88. lpp. B. Kalnačs
* Latviešu rakstniecība biogrāfijās. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1992. 173.-174. lpp.;

## Atsauces
Vecdoles pils

thumb|230px|Vecdoles pilsdrupas mūsdienās.
thumb|230px|Vecdoles pils vieta ("Pilskalniņš") ar zemes vaļņiem pie Daugavas krācēm 20. gs. sākumā.

**Vecdoles pils** jeb **Dolena pils** () bija Rīgas arhibīskapijas pils Doles salas ziemeļaustrumu malā, kas sākotnēji piederēja Rīgas arhibīskapu vasalim Johanam Dolenam. Pēc tās sagraušanas  Rīgas domkapituls uzcēla savu pili Doles salas dienvidrietumu malā (Jaundoles pili). Līdz mūsdienām saglabājušies piļu mūra sienu pamatu fragmenti.

## Vēsture
Kad bīskaps Alberts 13. gadsimta sākumā izlēņoja Daugavas līvu pilsnovadus saviem vasaļiem, Ķēniņa sala () tika piešķirta bruņiniekam Johanam no Dolenes (*Johannes de Dolen*). Domājams, ka Autines sacelšanās laikā krustneši nodedzināja senāko līvu koka pili un bruņinieks Johans uzcēla mūra pili, kas pirmo reizi pieminēta Daugavgrīvas klostera hronikā 1226. gada maijā. Sakarā ar to, ka bruņinieks Johans no Dolenes nepakļāvās arhibīskapa varai un pats organizēja karagājienus uz Viruzemi, viņš tapa divreiz nolādēts un viņa īpašumus Romas pāvesta legāts Modenas Viļums piešķīra Rīgas pilsētai. 1255. gada 31. martā pāvests Aleksandrs IV bijušo Dolena pili piešķīra Rīgas arhibīskapam Albertam II. 1276. gadā arhibīskaps Johans I atjaunoja Dolenu dzimtas tiesības uz pilnovadu, bet arhibīskaps Johans II atkal viņiem atņēma "par Doleni saukto pili, atrodošos Dolenu salā" () un 1288. gadā to piešķīra Rīgas domkapitulam. Livonijas pilsoņu kara laikā 1298. gadā Livonijas ordenis ieņēma Dolenu pili. 
      
1318. gada 23. februārī pāvests Jānis XXII pavēlēja Livonijas ordenim atdot Doles pili (*castrum Dolen*) Rīgas arhibīskapam. Pēdējo reizi Vecdoles pils pieminēta 1355. gadā kā "Johana pirmā Doles pils, kas atrodas Doles salā" (*Johannes primo castrum Dolen, situm in insula Dolen*).

14. gadsimta vidū Rīgas domkapituls viņiem 1316. gadā piešķirtajā Doles salā uzcēla savu pili, kas pirmo reizi pieminēta 1359. gadā.

## Pils apraksts
Arbibīskapa vasaļu Dolenu pils bija būvēta no dolomīta un atradās Daugavas kreisajā stāvkrastā nelielā uzkalniņā pie Rumbulas krācēm. Tās pamati aizņēma ap 60х25 metrus lielu laukumu. No dienvidaustrumu un dienvidrietumu puses to aizsargāja 1,0-1,2 metrus augsts zemes valnis ar ārējo sienu. Ziemeļrietumu pusē bijis pils sargtornis, ziemeļaustrumu sienas pamati gar krastu nav atrodami, uzskata, ka tos plūdu laikā izskalojusi Daugava.


Ruins of Alt-Dole castle (built before AD1226) - panoramio.jpg|Vecdoles pilsdrupas (2010)
Ruins of Alt-Dole castle (AD1226) - panoramio.jpg|Vecdoles pilsdrupas (2010)


## Atsauces

## Ārējās saites
* Sala ar trim pilīm un vienu muzeju Mārtiņš Mintaurs, salaspils.lv, 2014. gada 8. septembrī
* Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942
Ferencs Erkels

**Ferencs Erkels** (;  Ģula —  Budapešta) bija ungāru komponists, pianists, pedagogs, diriģents. Ungārijas himnas mūzikas autors. Pirmās ungāru operas autors.

## Biogrāfija
Pēc ģimenes leģendas bijis holandiešu ieceļotāja van Erkela pēcnācējs. Agri atklājis muzikālo talantu. Bratislavā mācījies pie Henriha Kleina. Jaunībā koncertējis kā pianists un devis mūzikas stundas (1828-1835). 1835. gadā pārcēlies uz Peštu, kur drīz kļuvis par Ungārijas teātra biedrības diriģentu. No 1838. līdz 1890. gadam bijis Ungāru nacionālā teātra galvenais diriģents un vadītājs, kā arī kopš Budapeštas filharmonijas biedrības dibināšanas 1953. gadā vadījis tās orķestri līdz 1871. gadam. No 1868. gada bijis Visungārijas koru biedrību apvienības vadītājs. No 1875. līdz 1889. gadam bijis Ungārijas mūzikas akadēmijas pirmais direktors, bet līdz 1886. gadam arī klavieru klases profesors. 1872. gadā kopā ar Ferencu Listu bijis iniciators jaunas Operas ēkas celtniecībai Budapeštā, bet kopš tās atklāšanas 1884. gadā kļuvis par tās diriģentu. No 1890. gada kalpojis kā kapelmeistars Kluža-Napokā.

1839. gadā apprecējies ar Adeli Adleru. Arī Erkela dēli — Ģula (1842—1909), Eleks (1843—1893), Lāslo (1844—1896) un Šandors (1846—1900) ir turpinājuši tēva iedibinātās ģimenes mūzikas tradīcijas un kļuvuši par muzikantiem.

## Daiļrade
Ferencs Erkels ir ungāru nacionālās operas dibinātājs, kurš 1840. gadā sarakstījis pirmo ungāru operu *Marija Bātori* (). Savās operās atainojis Ungārijas traģiskās vēstures lappuses, tās cīņu ar svešzemju iekarotājiem un valdnieku tirāniju. Par viņa labākajām operām tiek uzskatītas *Lāslo Hunjadi* () un *Bāns Bānks* (). Erkela mūzikai ir raksturīgs tā laika Rietumeiropas romantisma muzikālās tradīcijas apvienojums ar ungāru tautisko melodiju.
1844. gadā sarakstījis mūziku Ungārijas himnai. 1867. gadā sarakstījis *Svīnīgo uvertīru*. Autors daudziem skaņdarbiem klavierēm un korim.
200px|left|thumb|Ferencs Erkels (1850. gada portrets)
## Šahists
Ticis uzskatīts par vienu no spēcīgākajiem Ungārijas šahistiem 19. gadsimta vidū. Ar šahu nopietni nodarbojies kopš 1830. gadu beigām. No 1842. līdz 1845. gadam bijis viens no Budapeštas - Parīzes korespondencšaha mača dalībniekiem, kurā ungāru šahistu kolektīvs uzvarēja ar 2:0. 1859. gadā Peštā nodibinājis pirmo šaha klubu, kuru vadījis līdz sava mūža beigām.

## Operas
* "Marija Bātori" /  (1840, divi cēlieni)
* "Lāslo Hunjadi" /  (1844, četri cēlieni; 1884. gadā atskaņota par godu Ungārijas Valsts operas jaunā nama atklāšanai)
* "Elizabete" /  (1857, trīs cēlieni, Ferencs Erkels ir tikai otrā cēliena autors)
* "Bāns Bānks" /  (1861, trīs cēlieni; 1884. gadā atskaņota par godu Ungārijas Valsts operas jaunā nama atklāšanai)
* "Šarlote" /  (1862, trīs cēlieni)
* "Ģerģs Doža" /  (1867, pieci cēlieni)
* "Georgijs Brankovičs" /  (1874, četri cēlieni)
* "Nezināmie varoņi" /  (1880, četri cēlieni)
* "Karalis Ištvāns" /  (1885, četri cēlieni)
* "Šimons Kemeņs" /  (nepabeigta, saglabājušies tikai fragmenti, plānoti trīs cēlieni)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Internet Archive 
* International Music Score Library Project 
* German National Library 
* Budapest Philharmonic Orchestra 
* Opera.hu
Viktors Diks

**Viktors Diks** (;  Melnīka —  Lopuda) bija čehu literāts, jurists, politiķis un šahists.

## Biogrāfija
Piedzimis Melnikas pilsētā (tagad Vidusčehijas apgabals). Mācījies ģimnāzijā Prāgā, pēc Prāgas Kārļa universitātes juridiskajā fakultātē. Studiju gados aizrāvies ar šahu un 1904. gadā piedalījies Čehijas šaha čempionātā. Interesi par šahu saglabājis arī nākamos divdesmit gadus. No 1907. gada līdz savai nāvei bijis žurnālu *Lumír*, vēlāk *Samostatnost* redaktors. No 1918. gada laikraksta *Národní listy* redaktors. Savos literārajos darbos aizstāvējis konservatīvas un nacionālas vērtības, bijis pret vācu ietekmi čehu kultūrā. Pirmā pasaules kara laikā par saviem presē publicētajiem politiskajiem uzskatiem ticis arestēts un atradies apcietinājumā Vīnē.

Kopš 1911. gada bijis Valsts progresīvās partijas () biedrs. 1918. gadā bijis Nacionāldemokrātiskās partijas dibinātājs un Čehoslovākijas parlamenta loceklis, no 1925. gada bijis senators. Bijis pazīstamo čehu politiķu Tomāša Garika Masarika un Edvarda Beneša kritiķis un politiskais oponents. Bijis arī viens no čehu rakstnieka Jaroslava Hašeka romāna *[[Krietnais kareivis Šveiks]]* nesaudzīgākajiem kritiķiem.

1928. gadā apprecējies ar rakstnieci un žurnālisti Zdenku Haskovu (). Miris peldes laikā netālu no Lopudas salas no miokarda infarkta.

## Literārie darbi
thumb|Piemineklis Viktoram Dikam Melnikā
thumb|Piemiņas plāksne Prāgā
right|thumb|Kaps Oļšanskas kapsētā
right|thumb|Piemiņas zīme Lopudas salā

### Dzeja
* *A porta inferi*, 1897
* *Síla života*, 1898
* *Marnosti*, 1900
* *Satiry a sarkasmy*, 1905
* *Milá sedmi loupežníků, 1906
* *Pohádky z naší vesnice*, 1910
* *Giuseppe Moro*, 1911
* *Zápas Jiřího Macků*, 1916
* *Noci chiméry*, 1917
* *Devátá vlna* 1930
* *Lehké a těžké kroky* 1915
* *Anebo* 1917
* *Okno* 1921
* *Poslední rok* 1922

=== Proza ===
* *Stud*, 1900
* *Hučí jez a jiné prózy*, 1903
* *Konec Hackenschmidův*, 1904
* *Prosinec*, 1906
* *Prsty Habakukovy*, 1906
* *Píseň o vrbě*, 1908
* *Příhody*, 1911
* *Krysař*, 1915
* *Tajemná dobrodružství Alexeje Iványče Kozulinova*, 1923
* *Tichý dům*, 1921
* *Zlý vítr*, 1922
* *Prsty Habakukovy*, 1925
* *Můj přítel Čehona*, 1925
* *Dědivadelní hra*, 1927
* *Holoubek Kuzma*, 1928
* *Soykovy děti*, 1929

=== Politiskā literatūra ===
* *Ad usum pana presidenta republiky*, 1929
* *O národní stát* (izdots pēc nāves no 1932. līdz 1938. gadam. 7 grāmatās apkopoti Dika politiskie raksti no 1917. līdz 1931. gadam)

=== Lugas ===
* *Epizoda*, 1906
* *Posel*, 1907
* *Zmoudření Dona Quijota*, 1913
* *Veliký mág*, 1914
* *Zvěrstva*, 1919
* *Ondřej a drak*, 1919
* *Revoluční trilogie*, 1921
* *Napravený plukovník Švec*, 1929

=== Memuāri ===
* *Vzpomínky a komentáře'', 1927

## Atsauces

## Ārējās saites
* Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 
* German National Library
Serbijas dinārs

**Serbijas dinārs** () ir Serbijas naudas vienība. ISO 4217 kods ir ***RSD***, skaitliskais kods **941**. Oficiāli dinārs sastāv no mazākām vienībām **para** (; 1 dinārs = 100 paras), bet mūsdienās tās ir izņemtas no apgrozības.

## Vēsture
Pirmoreiz Serbijas dinārs datēts 1214. gadā Stefana Nemanjiča valdīšanas laikā.

Osmaņu impērijas laikā dināram ieviesta apakšvienība para (no persiešu valodas  پاره *pāra* — "monēta").

Pēc Serbu, horvātu un slovēņu karalistes izveidošanas Serbijas dinārs 1920. gadā tika nomainīts ar Dienvidslāvijas dināru.
Otrajā pasaules kara laikā Vācija okupētajā Serbijā 1941. gadā atjaunoja Serbijas dināru. Pēc Vācijas spēku atkāpšanās 1944. gadā tika ieviests Dienvidslāvijas dinārs.

Kad 2003. gadā Dienvidslāvijas Federālā Republika tika pārveidota par Serbiju un Melnkalni, Dienvidslāvijas dinārs tika nomainīts ar Serbijas dināru.

## Ārējās saites

* Serbijas Tautas banka
Vugars Hešimovs

**Vugars Hešimovs** (;  Baku —  Heidelberga) bija Azerbaidžānas starptautiskais lielmeistars šahā (2002).

## Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt sešu gadu vecumā. Kopš 1995. gada pārstāvējis Azerbaidžānu Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījis vairākas medaļas:
* 1996. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U10 grupā 2. vieta;
* 1996. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U10 grupā 2. vieta;
* 1998. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U12 grupā 2. vieta;
* 1999. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U14 grupā 2. vieta;
* 2000. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U14 grupā 2. vieta;
* 2001. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U18 grupā 3. vieta;
* 2002. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U18 grupā 3. vieta.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmās vietas Aluštā (2002), Atēnās (2005), Stambulā (2005), Abū Dabī (2006), Francijas *Cappelle-la-Grande* (2007, 2008), Baku *FIDE Grand Prix* (2008), Redžo Emīlijā (2011 - kopā ar Fransisko Valjeho Ponsu). 2002. gadā Batumi dalījis 6. vietu Eiropas individuālajā šaha čempionātā.

Pārstāvējis Azerbaidžānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 4 reizes (2002-2008);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 5 reizes (2001, 2005-2011). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (2009), sudraba (2011) un bronzas (2007) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (2009) un bronzas (2011) medaļas;
* Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (2010-2011).

Par panākumiem turnīros FIDE 1998. gadā Hešimovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2002. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Pāragri miris Vācijā, kur bija devies ārstēties no smadzeņu vēža.

Kopš 2014. gada Azerbaidžānā tiek rīkoti Vugara Hešimova atceres turnīri.

## Atsauces

## Ārējās saites
Fransisko Valjeho Ponss

**Fransisko Valjeho Ponss** (; dzimis  Menorkā) ir Spānijas starptautiskais lielmeistars šahā (1999).

## Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. Kopš 1991. gada pārstāvējis Spāniju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījis vairākas medaļas:
* 1991. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U10 grupā 2. vieta;
* 1991. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U12 grupā 2. vieta;
* 1992. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U10 grupā 2. vieta;
* 1992. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U10 grupā 3. vieta;
* 1994. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U12 grupā 3. vieta;
* 2000. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U18 grupā 1. vieta;
* 2000. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U20 grupā 2. vieta.

1998. gadā dalījis pirmo vietu Spānijas šaha čempionātā. 2000. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Maljorkā. 2001. gadā Havanā uzvarējis Hosē Raula Kapablankas memoriālā. 2002. gadā palicis otrais Spānijas šaha čempionātā, finālā piekāpjoties Aleksejam Širovam. 2004. gadā Tripolē piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 2. kārtā zaudējis Zoltānam Almāši. 2005. gadā Hantimansijskā ieņēmis 12. vietu Pasaules kausa izcīņā šahā. 2006. gadā kopā ar Ruslanu Ponomarjovu dalījis 1.-2. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Kuernavakā (Meksika) un uzvarējis Spānijas šaha čempionātā. 2007. gada beigās uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Pamplonā. 2009. gadā Palmā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā. 2011. gadā kopā ar Vugaru Hešimovu dalījis 1.-2. vietu Redžo Emīlijā starptautiskajā šaha turnīrā.
2012. gadā uzvarējis Leonas starptautiskajā šaha turnīrā, finālā ātrā šaha mačā pieveicot Veselinu Topalovu.

Pārstāvējis Spānijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 9 reizes (2000-2016). Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (2008) medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 7 reizes (2001-2003, 2007-2015). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (2003) un sudraba (2007) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1996. gadā Valjeho Ponsam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1999. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vecumnieku mūzikas un mākslas skola

**Vecumnieku Mūzikas un mākslas skola** ir vienīgā izglītības iestāde Bauskas novadā, kas īsteno profesionālās ievirzes izglītības programmas mūzikā un mākslā. Skola atrodas Vecumniekos, Rīgas ielā 24c, bijušā kolhoza kantora ēkā. Skolas direktore kopš dibināšanas ir Iveta Lavrinoviča.

## Vēsture
Vecumnieku Mūzikas un mākslas skola dibināta 1996. gadā (Vecumnieku pagasta padomes sēdes protokola Nr.4 lēmums, 1996. gada 18. aprīlī). Sākumā kā Vecumnieku mūzikas skola, bet 2005. gadā, pievienojot mākslas jomu — skola kļuva par Vecumnieku Mūzikas un mākslas skolu.

Vecumnieku Mūzikas un mākslas skolas darbību nosaka NOLIKUMS, kas apstiprināts Vecumnieku novada Domes sēdē 2009. gada 23. septembrī, ar grozījumiem, kas izdarīti 2014. gada 26. februārī, protokols Nr. 4. 

## Izglītības programmas (2016.gads)

### Taustiņinstrumentu spēle
* Klavierspēle 10V 212 01
* Klavierspēle 20V 212 01
* Klavierspēle 30V 212 01
* Akordeona spēle 20V 212 01
* Vijoļspēle 20V 212 02
* Čella spēle 10V 212 02
* Čella spēle 20V 212 02
* Kokles spēle 10V 212 02
* Kokles spēle 20V 212 02

### Pūšaminstrumentu spēle

* Flautas spēle 20V 212 03
* Klarnetes spēle 20V 212 03
* Saksofona spēle 10V 212 03
* Saksofona spēle 20V 212 03
* Trompetes spēle 10V 212 03
* Trompetes spēle 20V 212 03

### Sitaminstrumentu spēle

* Sitaminstrumentu spēle 10V 212 04
* Sitaminstrumentu spēle 20V 212 04

### Vizuāli plastiskā māksla
* 20V 211 00
* 30V 211 00

Interešu un neformālās izglītības ietvaros par maksu skolā darbojas:
* Sagatavošanas klases mūzikā un mākslā.
* Pirmsskolas izglītības programma „Karuselis”.
* Instrumentu spēles programmas — klavierspēle, pūšaminstrumentu spēle, sitaminstrumentu spēle, akordeona spēle, vijoļspēle un čella spēle (ar iepriekšējām zināšanām).
* Gleznošanas studijas studija jauniešiem un pieaugušajiem.
* Skolā darbojas vairāki mūzikas kolektīvi — bērnu koris „Via Stella”, simfoniskais orķestris „Draugi”, koklētāju ansamblis „Skandīne” un kameransambļi.

## Ārējās saites
* Vecumnieku mūzikas un mākslas skolas mājaslapa
Priekules vidusskola

**Priekules vidusskola** atrodas Dienvidkurzemes novadā, Priekulē, Aizputes ielā 1. Skolā tiek izdota skolas avīze *Solutions*, skolēni un skolotāji piedalās dažādos Erasmus+ projektos. 

## Vēsture
Priekules vidusskola dibināta 1951./1952. mācību gadā Ganību ielā 3, Priekulē. 1955. gada 1. septembrī Priekules vidusskola sāk mācības jaunuzceltajā skolas ēkā Skolas ielā 12 (šodien – Priekules Mūzikas un mākslas skola). Kopš 1957. gada skola atrodas Priekules muižas pilī, savukārt Skolas ielā 12 tika atvērta Priekules 2. vidusskola ar krievu valodu kā mācību valodu. Abas skolas Priekulē darbojās līdz 1996. gada 1. augustam, kad 2. vidusskola tika likvidēta. Laika gaitā skolas nosaukumi ir mainījušies:
* Priekules pilsētas septiņgadīgā skola — 1945. — 1950
* Priekules vidusskola — 1951. — 1957
* Priekules 1. vidusskola — 1957. — 1998
* Priekules vidusskola — 1998. — līdz mūsdienām
2020. gadā veikta pilnīga skolas fasādes renovācija, restaurētas muižas kāpnes un balkoni.

2026. gadā Priekules vidusskola tiks reorganizēta par Priekules pamatskolu.

## Izglītības programmas

Izglītības programmas (2016./2017.mācību gadā)
# Pamatizglītības programma (21011111);
# Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (31011011);
# Pamatizglītības pedagoģiskās korekcijas programma (21011811);
# Speciālās pamatizglītības programma izglītojamiem ar mācīšanās traucējumiem (21015611);
# Speciālās pamatizglītības programmas izglītojamiem ar valodas traucējumiem, mācīšanās traucējumiem (21015521);
# Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (31011013).

## Direktori
Līdz 2024. gadam Priekules vidusskolu vadījuši 12 direktori:
* E. Bahs (1941—1955)
* G. Gudermanis
* K. Zunde
* I. Bieze (1961—1962)
* A. Vilcāne (1962—1967)
* A. Feldmane (1967—1976)
* V. Vilerts (1976—1989)
* V. Jablonska
* A. Cīrulis
* I. Tiesnese (2013—2021)
* S. Grosberga (2021— 2024)
* M. Jansone  (2024—līdz šim)

## Skolas tradīcijas
* Zinību diena;
* 10. klases iesvētības;
* 5. klases iesvētības;
* Rudens izstādes;
* Vecvecāku pēcpusdiena;
* Mārtiņdienas tirgus;
* Lāčplēša diena Aizvīķos;
* Latvijas valsts dzimšanas dienas pasākums;
* Ziemassvētku labdarības koncerti;
* Labo un teicamo skolēnu un viņu vecāku godināšanas pasākums;
* Svētā Valentīna diena;
* Lieldienas;
* Rudens un pavasara ekskursiju un pārgājienu dienas;
* Žetonu vakars;
* Pēdējais zvans;
* Ekskursija olimpiāžu uzvarētājiem un godalgotu vietu ieguvējiem;
* Izlaidumi;
* Vecāku dienas;
* Absolventu salidojumi reizi piecos gados

## Atsauces

## Ārējās saites
* Mājaslapa
Pļaviņu vidusskola

**Pļaviņu vidusskola** atrodas Daugavas ielā 101, Pļaviņās, Aizkraukles novadā.

## Vēsture
* 1935/36. mācību gadā skola sāka darboties Daugavas ielā 36 (tagad Daugavas 50), bijušās stikla fabrikas ēkās. Skola tika sadalīta pamatskolā un ģimnāzijā, katru izvietoja atsevišķā ēkā.
* Skola turpmākos 4 gadus (līdz 1940. gadam) darbojās kā Pļaviņu pilsētas ģimnāzija.
* Pļaviņu vidusskola (krievu plūsmas) skolēnu trūkuma dēļ 2008. gada vasarā tika pievienota Pļaviņu novada ģimnāzijai un beidza pastāvēt.
* 2021. gadā Pļaviņu novada ģimnāzija tiek reorganizēta par Pļaviņu vidusskolu.
* Plānots, ka ar 2026. gada 1. augustu, Pļaviņu vidusskola tiks reorganizēta par Pļaviņu pamatskolu.

## Izglītības programmas
# Pamatizglītības programma (kods 21011111)
# Vispārējās vidējās izglītības programma (kods 31016011)
# Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma (kods 31013011)

## Skolas tradīcijas un simboli
Dažādos periodos skolā bija dažādas tradīcijas un aktivitātes:
* Tika izveidota sadraudzība ar Sarkantas pilsētas vidusskolu Kazahstānā, kura aizsākās 1972. gadā un tankuģa “Pļaviņas” komandu;
* 1996. gadā sāka iznākt Pļaviņu ģimnāzijas avīze “KāpNes”;
* Saistībā ar skolas vēsturi ar E. Kupčas gādību ir tapušas vairākas grāmatas. Viņa uzrakstīja savu maģistra darbu par skolas vēsturi – “Pļaviņu ģimnāzijai 80”. Vēlāk, kad skolai tuvojās 90 gadu jubileja, tapa arī grāmata “Manai skolai – 90”.

## Skolas karogs
1939. gada 14. maijā skola kā dāvanu no Latgales divīzijas pārvaldes, kas Pļaviņās bija dislocēta līdz 1940. gadam, saņēma mākslinieciski izšūtu karogu. Karoga kreisajā pusē izšūts neliels valsts karodziņš. Blakus tam – Saules zīme. Vidū nosaukums – Pļaviņu pilsētas ģimnāzija, bet virs tā Laimas skujiņa. Abās pusēs gar ārmalu vijas Māras līklocis. Karoga labajā pusē izšūta devīze “Mans zelts ir mana tauta, mans gods ir viņas gods”. Kokle un grāmata simbolizē skolu kā kultūras un zināšanu avotu, blakus novietots seno latviešu ierocis – kara cirvis un divīzijas karavīra krūšu nozīme. Fonā redzamas Oliņkalna klintis. Pie karoga kāta augšējā stūrī atrodas valsts karodziņš. Karogs atjaunots 1993. gadā par godu skolas 75 gadu jubilejai.

## Skolas logo
* Kopš 2010. gada skolai ir arī savs logo. Žetonam ir zils fons, uz kura redzamas divas sudraba lentes, kas simbolizē skolas atrašanās vietu Daugavas un Aiviekstes upju satekā.Viens no krāsu izvēles skaidrojumiem - vairumā gadījumu skolas žetonā izmantotais zilais tonis un pilsētas un novada ģerbonī esošais zaļais tonis.

## Ārējās saites
* Skolas mājaslapa
Aleksandrovas pamatskola

**Aleksandrovas pamatskola** ir Krāslavas novada pašvaldības dibināta iestāde, kura īsteno speciālās pamatizglītības programmas izglītojamiem ar garīgās attīstības traucējumiem. ( A, B, C līmenis). Mācības notiek latviešu valodā. Atrodas Aleksandrovā, Konstantinovas pagastā, Krāslavas novadā (p/n Krūmāji, LV-5680).

## Vēsture
Skolas pirmsākumi meklējami **Bojāru palīgskolā** 1960. gadā.
1965. gadā skolu pārcēla uz Rudušku ciemu un nosauc par **Rudušku palīgskolu**,
1980. gadā skolu pārcēla uz Aleksandrovu un nosaukta par **Iskras palīginternātskolu**, kas bija astoņgadīga skola. Skolā ieviesa darbmācības stundas: galdniecība, šūšana, l/s pamati.

1995. gadā skola pārgāja uz deviņgadīgo izglītību un tika pārdēvēta par **Aleksandrovas speciālo internātskolu.**

1996./97. m.g. atvēra C līmeņa klasi bērniem ar vidēji smagiem un smagiem garīgās attīstības traucējumiem.

2005. gadā Aleksandrovas speciālās internātskolas nosaukumu mainīja uz **Aleksandrovas speciālā internātpamatskola izglītojamiem ar garīgās attīstības traucējumiem**, saskaņā ar LR Izglītības likuma 26. panta 1. punktu.

2009. gadā Aleksandrovas speciālo internātpamatskolu izglītojamiem ar garīgās attīstības traucējumiem pārdēvēja par **Aleksandrovas speciālo internātpamatskolu.**

2013. gada skolas nosaukumu mainīja uz **Aleksandrovas internātpamatskola.**

2019. gadā, Aleksandrovas internātpamatskolas mainīja nosaukumu uz **Aleksandrovas pamatskola.**

### Direktori
* M. Juškevičs (1960. – 1962.)
* Anna Kromkina (1962. – 1971.)
* Pēteris Turkovskis (1971. – 1984.)
* Kazimirs Kutjuns (1985. – 2000.)
* Jānis Sondors (2001. – 2002.)
* Anita Malinovska (2002. – pašlaik)

### Skolas vide

Skolā darbojas **atbalsta komanda**: psihologs, logopēds, speciālie pedagogi, psihiatrs, medicīnas māsas.

## Izglītības programmas

Jauniešiem pēc pamatizglītības ieguves ir iespējas iegūt profesionālo pamatizglītību 3 gadus studējot sekojošās profesionālās pamatizglītības programmās (skolēniem, kuri beiguši speciālās skolas 9. klasi vai vispārizglītojošās skolas speciālo 9. klasi). 

### Speciālās pamatizglītības programmas
* izglītojamiem ar garīgās attīstības traucējumiem (programmas kods 21015811);
* izglītojamiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (21015911).

### Profesionālās pamatizglītības programmas
* "Ēdināšanas pakalpojumi" ar kvalifikāciju "Virtuves darbinieks", 3 gadi;
* "Lauksaimniecība" ar kvalifikāciju "Lauksaimniecības palīgstrādnieks", 3 gadi.

### Speciālās pirmsskolas izglītības programmas
* izglītojamiem ar jauktiem attīstības traucējumiem (01015611);
* izglītojamiem ar garīgās veselības traucējumiem (01015711);
* izglītojamiem ar garīgās attīstības traucējumiem (01015811);
* izglītojamiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (01015911).

### Interešu izglītība
* kokapstrāde, 
* ēdienu gatavošana, 
* šūšana, 
* floristika, 
* sports, 
* vokālais ansamblis,
* dejas, 
* rokdarbi,
* runas attīstīšana.

## Ārējās saites
* Aleksandrovas internātpamatskola
Ella

**Ella** var būt:

* Ella (personvārds)
* Ella (dziedātāja)

## Cilvēki ar šādu vārdu
* Ella Ficdžeralda (1917—1996), amerikāņu džeza dziedātāja
* Ella Lauberte (1909—1957), šahiste
* Ella Buceniece (1949), filozofe
Irākas pilsoņu karš

**Irākas pilsoņu karš** (2014—2017) bija pilsoņu karš Irākā, kura laikā 2016. gada otrajā pusē un 2017. gada sākumā Islāma valsts cieta sakāvi.

2017. gada 9. decembrī Irākas premjerministrs Haiders al Abadi paziņoja, ka karš pret Islāma valsti ir oficiāli beidzies.

## Norise
Pēc Amerikas Savienoto Valstu vadītā iebrukumu Irākā beigām līdz 2014. gadam teroristiskā organizācija Islāma valsts ieņēma lielu teritoriju Irākas rietumos, ieskaitot Faludžu, Tikrītu un Mosulu. Augusta sākumā teroristi ieņēma Sindžāru Irākas ziemeļos un aplenca apmēram 50 000 jazīdu bēgļu, kas bija patvērušies kalnos. 8. augustā ASV gaisa spēki sāka uzlidojumus Islāma valsts kaujinieku pozīcijām un 13. augustā kurdu armija (Pešmerga) likvidēja Sindžāras kalnu aplenkumu. 2015. gada novembrī kurdi atbrīvoja Sindžāru.

2016. gada oktobrī sākās kaujas par Mosulu, kas turpinājās līdz 2017. gada jūlijam.
2017. gada septembra beigās Irākas premjerministrs Haiders al Abadi paziņoja, ka Irākas bruņotie spēki sāk uzbrukumu Islāma valsts kontrolētajai Havīdžas pilsētai Kirkūkas provincē, ko atbrīvoja 5. oktobrī.
16. oktobrī Irākas armija un šiītu "Tautas mobilizācijas spēki" sāka uzbrukumu kurdu kontrolētajai Kirkūkas pilsētai un īsā laikā to ieņēma. Kurdu armija (Pešmerga) atkāpās gandrīz bez kaujām.

## Karojošās puses

Viena no karojošajām pusēm bija teroristiskā Islāma valsts, otra — Irākas valdība, Irākas Kurdistāna, dažādi nelieli militārie grupējumi, kā arī ASV vadītā koalīcija Apvienoto spēku militārā operācija „Inherent Resolve”.

## Skatīt arī
* Afganistānas pilsoņu karš
* Jemenas pilsoņu karš
* Lībijas pilsoņu karš
* Sīrijas pilsoņu karš
* Somālijas pilsoņu karš

## Atsauces
Centriski kreisa politika

**Centriski kreisa politika**, arī **mēreni kreisa politika**, ir tāda politika, kas politiskajā spektrā tiecas pretim kreisai politikai, taču vienlaikus ir salīdzinoši tuva centrismam. Centriski kreisas politikas aizstāvji parasti vēlas esošās sistēmas ietvaros uzlabot sociālo taisnīgumu. Zināmā mērā tiek aizstāvēta sociālā vienlīdzība, ko cenšas panākt nodrošinot iespēju vienlīdzību.

## Skatīt arī
* Kreisa politika
* Centrisms