open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
GIMP

**GIMP** jeb **GNU Image Manipulation Program** ir rastra grafikas redaktors, ko lieto fotogrāfiju un citu attēlu apstrādei un izveidei. Tas pieejams visām populārākajām operētājsistēmām. GIMP bieži tiek izmantots tīmekļa lappušu grafikas elementu un logotipu, izdrukas materiālu izveidei, attēlu lieluma mainīšanai, griešanai, krāsu maiņai, vairāku attēlu apvienošanai, defektu novēršanai un konvertēšanai no viena formāta uz citu. Ar GIMP var izveidot arī vienkāršas gif animācijas. Tas bieži tiek izmantots kā bezmaksas alternatīva populārajam rastra grafikas redaktoram Adobe Photoshop, taču tas nav veidots kā Photoshop klons.

GIMP ir iekļauts daudzu populāru Linux distributīvu bāzes komplektācijā.

## Vēsture
GIMP projekts tika iesākts 1995. gadā. Sākotnēji tā nosaukums bija paredzēts kā akronīms no vārdiem *General Image Manipulation Program*. Tā autori, Spensers Kimbals un Peters Matiss, sāka GIMP kā viena semestra projektu Kalifornijas universitātē. 1997. gadā, pēc universitātes absolvēšanas, abi autori nolēma mainīt programmas nosaukumu uz *GNU Image Manipulation Program*, jo tā bija kļuvusi par oficiālu GNU projekta daļu. Otrā versija ar daudziem nozīmīgiem jaunievedumiem tika pabeigta 2006. gadā.

## Izstrāde

GIMP lietotāja saskarne ir veidota, izmantojot GTK+, kas tika izveidots speciāli šai programmai. GTK+ jeb *the GIMP Toolkit* sākotnēji tika izstrādāts GIMP projekta ietvaros, bet vēlāk kļuva par patstāvīgu projektu, jo izrādījās ļoti noderīgs citu programmu veidošanā. GIMP un GTK+ sākotnēji bija paredzēts X logu sistēmai Unix tipa operētājsistēmām, bet vēlāk tika pielāgots darbībai arī Microsoft Windows, OS/2 un SkyOS.

Nākotnē plānots aizstāt GTK+ ar GEGL, lai paplašinātu GIMP iespējas, piemēram, CMYK krāsu atbalsta ziņā.

## Ārējās saites

* GIMP oficiālā mājaslapa
* GIMP v2.4.3. lietotāja rokasgrāmata latviešu valodā 
* GIMP video apmācības 
* GIMP Professional Presets Archives
Transcendents

**Transcendents** ( — 'tāds, kas pārsniedz robežas') var būt:
* filozofijā — ārpus laika un telpas stāvošs; ārpus izziņas robežām esošs; pāri pasaulei eksistējošs;
* matemātikā:
** transcendents skaitlis — reālu skaitļu veids;
** transcendenta funkcija — nealgebriska analītiska funkcija, piemēram, trigonometriskās funkcijas.
Pēteris Apkalns

**Pēteris Apkalns ** (dzimis , miris ) bija latviešu luterāņu mācītājs, militārais kapelāns Latviešu nacionālajos bruņotajos spēkos un Latvijas Bruņotajos spēkos.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1882. gadā Bērzaunē. 1910. gadā beidza Tērbatas Universitātes Teoloģijas fakultāti,  kļuva par Cēsu lauku draudzes mācītāju. 

Pirmā pasaules kara laikā 1916. gadā kļuva par Daugavgrīvas latviešu strēlnieku bataljona mācītāju, no 1916. gada septembra līdz 1917. gada decembrim bija 2. latviešu strēlnieku brigādes pulku mācītājs, cīņu un svinību brīžos strēlnieku iemīļotais iedvesmotājs, par ko viņam piešķirts III šķiras Lāčplēša Kara ordenis.

1918. gadā viņš atgriezās Cēsīs un strādāja Cēsu Valsts vidusskolā par reliģijas skolotāju, no 1926. līdz 1929. gadam kalpoja Latgales divīzijā, no 1929. gada bija Cēsu un Valmieras garnizona, kā arī 10. Cēsu aizsargu pulka mācītājs, no 1935. līdz 1940. gadam Rīgas Māras draudzes un Rīgas garnizona mācītājs. Pēdējos neatkarības gados bija arī armijas štāba štatu sarakstā kā mācītājs.

Otrā pasaules kara laikā izceļoja uz Vāciju, kur 1942. gadā mira Gotā, Tīringenes zemē.

## Apbalvojumi
* Lāčplēša kara ordeņa III šķira, 
* Triju Zvaigžņu ordeņa IV (1929) un III (1936) šķira, 
* Aizsargu Nopelnu krusts, 
* Polijas ordenis "''Polonia Restituta''", 
* 70px Krievijas Jura krusts un Zelta amata krusts.

## Bibliogrāfija
Sarakstījis atmiņas par pulkvedi F. Briedi. Izdots atmiņu krājums "Dievam. Tēvzemei. Brīvībai." (1939, 19842)

## Avoti
* LKV — 699., 700.
* Latvijas enciklopēdija, 1.sējums. — R: Valērija Belakoņa izdevniecība, 2002. — 261., 262.lpp.

## Atsauces
Kārlis Voldemārs Beldavs

**Kārlis Voldemārs Beldavs** (dzimis , miris ) bija luterāņu mācītājs, Latvijas Izglītības ministrs.

## Dzīvesgājums

Dzimis 1868. gada 14. oktobrī Rozulas pagastā. 1892. gadā pabeidzis Tērbatas Universitātes Teoloģisko fakultāti. Bijis mācītājs Apukalnā, Lielaucē, Valmierā, bēgļu mācītājs Pēterburgā u.c. Bijis arī luterisko draudžu Dziesmu grāmatas sastādīšanas komisijā. 

No 1928. līdz 1934. gadam bijis Saeimas deputāts. 1934. gadā no marta līdz maijam bijis izglītības ministrs. Vecākās latviešu studentu korporācijas *[[Lettonia]]* biedrs.

Miris 1936. gada 1. februārī, apbedīts Bēķu kapos Lībagu pagastā.

## Darbi
Beldavs bijis grāmatu un daudzu garīgu rakstu autors. Sarakstījis grāmatas: “Dziedait Tam Kungam jaunu dziesmu” (1906.g.), “Dodies uz augšu” (1928.g.) un “Dievs Dziesma man” (1933.g.)

## Apbalvojumi
Apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa III šķiru (1928.g.). 

## Avoti
* LKV — 2052.
* Latvijas enciklopēdija, 1.sējums. — R: Valērija Belokoņa izdevniecība, 2002. — 583.lpp.

## Ārējās saites
Edgars Bergs

**Edgars Bergs** (dzimis , miris ) bija latviešu luterāņu mācītājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā, uzņēmēja un sabiedriskā darbinieka Kristapa Berga (1843—1907) ģimenē. 1903. gadā pabeidza studijas Tērbatas Universitātes Teoloģijas fakultātē, ordinēts 1905. gadā. Līdz 1911. gadam bijis mācītājs Rubenē, pēc tam līdz 1914. gadam Rīgas pilsētas vikārs. 
Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām no 1919. līdz 1922. gadam kalpoja kā Rīgas garnizona mācītājs. No 1927. gada viņa sprediķus regulāri atskaņoja radio. Darbojās iekšējā misijā, veica Brāļu kapu komitejas priekšnieka pienākumus.

Otrā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, vēlāk izceļoja uz Lielbritāniju. Bija LELBāL arhibīskapa vietnieks, kā arī ieņēma citus amatus. Miris 1968. gadā Londonā.

## Apbalvojumi
Apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa IV (1927) un III (1932) šķiru.

## Atsauces
* LKV — 2146., 2147.
* Latvijas enciklopēdija, 1.sējums. Rīga: Valērija Belakoņa izdevniecība, 2002. — 594.lpp.

## Ārējās saites
* Prāvests Edgars Bergs DP albums
* Prāvests Edgars Bergs pie nometnes ģerboņa DP albums* * 
* Vēsture; Londonas Latviešu luterāņu draudze
Kalvīša 1. Ministru kabinets

**[[Aigars Kalvītis|Aigara Kalvīša]]** vadībā **[[Latvijas Republikas Ministru kabinets]]** darbojās laika posmā no  līdz .

## Ministru kabinets

## Koalīcijas sastāvs

## Atsauces
Jānis Grīnbergs (mācītājs)

thumb|Jānis Grīnbergs
**Johans (Jānis) Grīnbergs** (dzimis , miris ) bija latviešu luterāņu mācītājs un Pēterburgas latviešu sabiedrības pārstāvis. Krievijas latviešu evaņģēliski luterisko draudžu bīskaps un konsistorijas prezidents (1920—1923).

## Dzīves gājums
Dzimis 1869. gadā Kursīšu pagastā Jāņa Grīnberga un viņa sievas Lotes, dzimušas Egles, ģimenē. Pēc teoloģijas studiju pabeigšanas no 1898. gada bija Pēterburgas Jēzus draudzes mācītājs. 
1907. gadā salaulājās ar Pirmās Krievijas Impērijas Valsts Domes deputāta Frīdriha Grosvalda meitu Mēriju Vilhelmīni Doroteju Grosvaldi (1881—1973). 1909. gadā viņiem piedzima meita Mērija Grīnberga, bet 1911. gadā dēls Emanuels Grinbergs (1911—1982). iespējams, ka viņam bija vēl viens dēls  Nikolajs Grīnbergs (*Николай Янович Грюнберг*), kas palika Krievijā.

1917. gada 31. (18.) oktobrī Petrogradas Jēzus baznīcā nodibināja Latvijas evaņģēliski luteriskās pagaidu konsistoriju ar prāvestu Kārli Irbi kā konsistorijas prezidentu ar ģenerālsuperintendenta tiesībām.  
Kad 1920. gadā bīskaps Kārlis Irbe atgriezās Latvijā, viņa vietā ar bīskapa titulu palika mācītājs Jānis Grīnbergs.

Miris 1923. gada 8. jūnijā Petrogradā.

Viņa dēls Emanuels Grīnbergs kļuva par slavenu matemātiķi, grafu teorijas pētnieku Latvijas Universitātes Skaitļošanas centrā, bet meita Mērija Grīnberga Latvijas Valsts vēsturiskajā muzejā par arhivāri.

## Atsauces
Lāčplēsis (nozīmju atdalīšana)

**Lāčplēsis** var būt:
* Lāčplēsis — latviešu teikas varonīgs tēls.
** «Lāčplēsis» — Andreja Pumpura eposs.
** «Lāčplēsis» — rokopera.
** «Lāčplēsis» — 1930. gada mākslas filma
* Lāčplēsis — dzelzceļa stacija līnijā Jelgava—Krustpils
* Lāčplēsis — apdzīvota vieta Birzgales pagastā
* Lāčplēsis — Lielvārdes pilsētas daļa
* Jānis Lāčplēsis — politiķis, baņķieris
* Lāčplēsis — FPV drons

## Skatīt arī
* Lāčplēša diena
* Lāčplēša Kara ordenis
* Lāčplēša alus
* «Lāčplēša dzimšana» — Kao Vieta Ngujena komikss
Latīniskais alfabēts

Angļu **Latīniskais alfabēts** () ir Henrija Svīta (*Henry Sweet*) izstrādātais fonētiskais alfabēts. Tas ir tiešais priekštecis mūsdienu Starptautiskajam fonētiskajam alfabētam (IPA). Alfabēts atšķiras no iepriekšpiedāvātajām pareizrakstības reformām ar to, ka piedāvāja atgriezties pie latīņu alfabēta skaņu vērtībām (respektīvi — vecangļu alfabēta) tā vietā, lai saglabātu mūsdienu angļu valodas neregulāros elementus. Katrai valodas skaņai bija piešķirts simbols un katrs simbols attēloja vienu skaņu. Netika lietoti lielie burti.

Angļu valodas īsos patskaņus rakstīt ar vienu burtu un ar diviem, ja patskanis garš:
: Ja iesācējs vienreiz ir iemācījies, kā izrunā a, e, i, o, u vārdos *glass*, *bet*, *bit*, *not*, *full*, viņam vienkārši jāatceras, ka garais patskanis ir divkāršots, kā biit = *beat* un fuul = *fool*, bet divskaņi ir veidoti novietojot tā elementus vienu aiz otra, kā boi = *boy* un hai = *high*

Svīts piedāvāja izveidot jaunus burtus rotējot esošos angļu alfabēta burtus.

IPA burts  saņēma savu skanējumu un pirmoreiz tika lietots šajā alfabētā. Svīts atdzīvināja divus anglosakšu burtus: ash  un eth , kā arī aizņēmās grieķu burtu theta , kura izruna ir saglabāta IPA. Vēl  lietoja skaņai  un  — .

## Atsauces

## Ārējās saites

* Henrija Svīta latīniskā alfabēta reforma
Bergs

**Bergs** (vācu, nīderlandiešu un  — 'kalns'; sieviešu dzimtē **Berga**) ir ģermāņu cilmes uzvārds, kam zviedru valodā sastopams līdzīgs uzvārds ar tādu pašu cilmi — Berjs (). Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Albans Bergs (*Alban Berg*; 1885—1935) — Austrijas komponists;
* Andris Bergs (1976) — latviešu politiķis;
* Arveds Bergs (1875—1941) — latviešu politiķis;
* Edgars Bergs (1878—1968) — latviešu luterāņu mācītājs;
* Eižens Bergs (1855—1919) — latviešu luterāņu mācītājs;
* Fricis Bergs (1900—1994) — latviešu politiķis;
* Frīdrihs fon Bergs (1794—1874) — vācbaltiešu virsnieks, ģeodēzists un politiķis;
* Gothards Vilhelms fon Bergs (*Gotthard Wilhelm von Berg*; 1682—1756) — vācbaltiešu muižnieks;
* Gregors fon Bergs (1765—1838) — vācbaltiešu virsnieks un valstsvīrs;
* Hennings Bergs (*Henning Berg*; 1969) — Norvēģijas futbolists un treneris;
* Kārlis Bergs (1843—1902) — Latvijā dzimis Argentīnas zoologs;
* Kristaps Bergs (1843—1907) — latviešu būvuzņēmējs;
* Magnuss Johans fon Bergs (*Magnus Johann von Berg*; 1719—1784) — vācbaltiešu virsnieks;
* Pīters Bergs (*Peter Berg*; 1964) — amerikāņu kinorežisors, producents, scenārists un aktieris;
* Solko van den Bergs (*Solko van den Bergh*; 1854—1916) — nīderlandiešu sporta šāvējs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs;
* Teodors Bergs (1902—1966) — latviešu šahists.

## Skatīt arī
* Berjs
* Berge
* Berģis
* Berga bazārs
Klods Levī-Stross

**Klods Levī-Stross** (*Claude Levi-Strauss*; dzimis , miris  (Parīze)) bija ebreju izcelsmes franču sociālantropologs un filozofs, strukturālisma pamatlicējs.

## Dzīve

Klods Levī-Stross dzimis Briselē, ebreju mākslinieku ģimenē. Viņš uzauga Parīzē, tur arī studēja tieslietas un filozofiju. Tomēr viņu neaizrāva nedz jaunkantisms un bergsonisms, nedz fenomenoloģija un eksistenciālisms, kas tolaik dominēja Sorbonnā (skat. Gīrcs 1998: 345-346). Bakalaura darbā viņš no filozofijas viedokļa izvērtēja K. Marksa uzskatus. Ap 1930. gadu jaunie filozofi Parīzē bija ieinteresējušies par antropoloģiju, kas Francijā vēl tikai tiecās iekarot oficiālu atzinību kā akadēmiska disciplīna. Levī-Stross iepazinās ar vairākiem britu un amerikāņu antropologu darbiem. Tajos viņu īpaši saistīja tas, ka pētnieki gan patstāvīgi ieguva empīriskus datus, gan nodarbojās ar to teorētisku analīzi. Nevēlēdamies nodoties tīri intelektuālām nodarbēm vien, Levī-Stross 1934. gadā, filozofijas studijas beidzis, pieņēma piedāvājumu kļūt par socioloģijas profesoru Sanpaulu universitātē: Brazīlija viņu saistīja ar iespēju veikt lauka pētījumus. No 1935. līdz 1939. gadam viņš organizēja vairākas ekspedīcijas uz Brazīlijas vidienes apgabaliem un Paragvaju, lai pētītu bororo, kuduveo, nambikvarus un citas indiāņu ciltis (par to lasāms 1955. gadā publicētajās ceļojuma atmiņās “Skumjie tropi”). 1939. gadā Levī-Strosu mobilizēja franču armijā, taču tāpat kā citiem ievērojamiem ebreju intelektuāļiem no šā dienesta viņam palīdzēja izvairīties Rokfellera programma, un Levī-Stross nonāca ASV. No 1941. līdz 1945. gadam viņš pasniedza Jaunajā Sociālo pētījumu skolā Ņujorkā. Pēckara gados viņš lauka pētījumus vairs neveica un izmantoja citu savāktus etnogrāfiskus datus un materiālus. 1949. gadā Sorbonnā kā doktora disertāciju viņš aizstāvēja pētījumu “Radniecības elementārās struktūras”. 1959. gadā *College de France* Levī-Strosu ievēlēja par pirmo sociālās antropoloģijas profesoru, un līdz pat 1982. gadam, kad pensionējās, viņš tur vadīja sociālās antropoloģijas laboratoriju.

## Skatīt arī
* Strukturālā antropoloģija

## Literatūra
* Gīrcs, Klifords (1998): Mežonis intelektuālis: par Kloda Levī-Strosa darbiem. — K. Gīrcs (1998): Kultūru interpretācija. Rīga: AGB, 335.-349. lpp.
* Claude Levi-Strauss (1962): *Totemism Today*. Trans. Rodney Needham, Boston: Beacon Press. 114 pp.
* Claude Levi-Strauss (1994): “Anthropology, Race, and Politics”: A Conversation with Didier Eribon. In: R. Borofsky (ed.) (1994): *Assesing Cultural Anthropology*. New York: McGraw-Hill, Inc., Pp. 420-429.

## Ārējās saites
Fricis Mīlenbahs

**Fricis Mīlenbahs** (dzimis 1863. gadā, miris 1933. gadā) bija luterāņu mācītājs. Valodnieka Kārļa Mīlenbaha brālis. 

Dzimis Kandavā. 1891. gadā beidzis Tērbatas Universitātes Teoloģijas fakultāti. Strādājis par ticības mācības skolotāju. No 1919. gada Iekšlietu ministrijas Garīgo lietu departamenta direktors, vēlāk Garīgo lietu pārvaldes priekšnieks. No 1922. līdz 1923. gadam bija Vidzemes Konsistorijas prezidents, LU Teoloģijas fakultātes un LU organizācijas komitejas loceklis. Dažādu grāmatu autors.

## Atsauces
* LKV — 27191.
Eduards Pavasars

**Eduards Pavasars** (1861—1931) bija latviešu luterāņu mācītājs Valmierā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1861. gada Āraišu draudzes novada Drabešu pagasta Lejas Kaļu saimnieka Jēkaba (1816—1890) un viņa sievas Lienes (1820—1886) septiņu bērnu ģimenē kā jaunākais dēls. Sešu gadu vecumā no draudzes mācītāja K. J. Veiriha par labu lasīšanu saņēmis balvā dziesmu grāmatu. Mācījās Baložu pagasta skolā, tad draudzes skolā. Mācījās Cimzes skolotāju institūtā (1879—1881), ko pameta pēc konflikta ar skolotāju Varštatu, kas visai negatīvi izteicies par mirušo Cimzi.

Studēja Tērbatas Universitātes Teoloģijas fakultātē (1885—1890), kur bija Pīpkalonijas loceklis. 1890. gada rudenī Pavasaru nosūtīja kandidāta praksē uz Opekalna baznīcu. 1892. gadā ordinēts par Tirzas—Velēnas draudzes mācītāja Porta adjunktu, nedaudz vēlāk par Lejasciema draudzes patstāvīgo mācītāju. 1899. gadā salaulājās ar Veru Paulīni Zēreni (*Seeren*, 1868—1945), viņu ģimenē piedzima septiņi bērni, arī vēlākais komponists Helmers Pavasars.

No 1902. līdz 1906. gadam Pavasars bija Valkas apriņķa skolu revidents. 1906. gadā apstiprināts par Veides draudzes mācītāju, vienlaikus bija ticības mācības skolotājs jaunatvērtajā Valmieras reālskolā (1907) un Sieviešu ģimnāzijā (no 1908). 1918. gada februārī Iskolata laikā viņu apcietināja un aizveda uz Jekaterinburgu.
Pēc atgriešanās Latvijā 1919. gadā ievēlēts par Valmieras iecirkņa prāvestu, vadīja Latvijas Iekšējās misijas biedrības Valmieras nodaļu (1919—1931), 1928. gadā ievēlēts LELB virsvaldē.

Miris 1931. gada 11. oktobrī Valmierā, apglabāts pilsētas kapos.

## Literatūra
* Ķiploks E. Taisnības dēļ vajātie. — b.v.: LELBA, 1993. — 232., 233.lpp.

## Atsauces
Pēteris Rozenbergs

**Pēteris Rozenbergs** (dzimis , miris ) bija latviešu luterāņu mācītājs. 

Studēja Tērbatas Universitātes Teoloģijas fakultātē. Bija mācītājs Lielvārdē, no 1911. gada Mārtiņa latviešu draudzē. 1919. gadā padomju režīma laikā ieslodzīts Centrālcietumā, tur saslimis ar tīfu, īsi pēc atbrīvošanas miris.

## Avoti

* Ķiploks E. Taisnības dēļ vajātie. — b.v.: LELBA, 1993. — 96.lpp.
Šķēles 3. Ministru kabinets

**[[Andris Šķēle|Andra Šķēles]]** vadībā **[[Latvijas Republikas Ministru kabinets]]** darbojās laika posmā no 1999. gada 16. jūlija līdz 2000. gada 5. maijam. Šī bija 3. reize, kad Andris Šķēle vadīja Ministru kabinetu, iepriekšējā reize bija no 1997. gadā.

## Ministru kabinets

## Koalīcijas sastāvs

## Atsauces
Šķēles Ministru kabinets

**[[Andris Šķēle|Šķēles]] Ministru kabinets** var būt:
* Šķēles 1. Ministru kabinets (1995—1997)
* Šķēles 2. Ministru kabinets (1997)
* Šķēles 3. Ministru kabinets (1999—2000)
Vilhelms Rozenieks

**Johans Ernsts Vilhelms Rozenieks** (dzimis  Ilzenes muižā, miris  Vācijā) bija latviešu luterāņu mācītājs. 

1896. gadā beidzis Tērbatas Universitātes Teoloģijas fakultāti. No 1898. līdz 1938. gadam bijis Slokas luterāņu mācītājs. 1920. — 1941. gadā bijis Rīgas apriņķa prāvests. Citi amati: Baznīcas Virsvaldes loceklis, Baznīcas Ģimnāzijas direktors, docents Latvijas Universitātes Teoloģijas fakultātē. 1941. gada martā izceļojis uz Vāciju, kur miris.

## Avoti
* LELB Baznīcas kalendārs 1942/ I daļa. — Rīga: Ev.Lut. Baznīcas virsvaldes izdevums, b.g. — 58. lpp.
Jānis Sanders

**Jānis Sanders** (dzimis , miris ) bija latviešu luterāņu mācītājs, folklorists un sabiedrisks darbinieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis Cēres pagastā. 1879. gadā beidza Jelgavas ģimnāziju. 1883. gadā beidza studijas Tērbatas Universitātes Teoloģijas fakultātē. Nokalpojis kandidāta gadu Krimuldā, netika apstiprināts Latvijā, tādēļ kalpoja par latviešu Jēzus draudzes mācītāju Pēterburgā līdz 1920. gadam. No 1885. līdz 1896. gadam bija arī gvardes divīzijas mācītājs, 1896. — 1917. gadā Pēterburgas kara apgabala mācītājs. 1916. gadā iecelts par latviešu praktiskās teoloģijas profesoru Tērbatas Universitātē, bet 1917. gadā atcelts, jo nebija ievēlēts.

No 1920. līdz 1935. gadam bija Rīgas Jēzus draudzes mācītājs. Kopš 1921. gada bija LU Teoloģijas fakultātes sistemātikas un praktiskās teoloģijas pasniedzējs. 1935. gadā emeritējās. Otrā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, miris 1951. gadā Eslingenes DP nometnē.

## Avoti
* LKV — 37528., 37529.

## Ārējās saites
* Agris Dzenis. Jānis Sanders - aizmirstais kristīgās ticības reformators
Fricis Šmithens

**Fricis Šmithens** (agrākā rakstībā **Fricis Šmitchens**; dzimis , miris ) bija latviešu luterāņu mācītājs un pedagogs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1876. gadā Lībagu pagasta "Renčos" zemnieka ģimenē. Mācījās Talsu un Rīgas skolās, studēja Tērbatas Universitātē.
Strādāja V. Maldoņa privātģimnāzijā, Krievijas—Japānas kara laikā bija luterāņu mācītājs Tālajos Austrumos, no 1907. gada Viļņas kara apgabala mācītājs.

Pēc atgriešanās dzimtenē 1909. gadā viņš kopā ar savu māsas vīru mācītāju Ludi Bērziņu nodibināja Dubultu ģimnāziju, kuru vadīja līdz 1915. gadam.
Pirmajā pasaules karā bija Daugavpils kara apgabala un Ziemeļu frontes mācītājs, kopš 1916. gada nogales 2. latviešu strēlnieku brigādes luterāņu mācītājs. Sevišķi rūpējies par latviešu strēlnieku reliģisko aprūpēšanu, izdevis korāļus latvju karavīriem (L. Adamoviča sakārtojumā 1915.). Miris 1918. gadā Limbažos.

## Avoti
* LKV — 41765.
Kārlis Irbe (bīskaps)

**Kārlis Irbe** (dzimis , miris ) bija latviešu luterāņu mācītājs, pirmais Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas (LELB) bīskaps un sabiedrisks darbinieks.

## Dzīvesgājums
thumb|270px|Pirmā LELB bīskapa Kārļa Irbes iesvētīšana 1922. gada 16. jūlijā.
Kārlis Irbe dzimis Lielsatiķu “Sīļos” (tagad Saldus novada Gaiķu pagastā). Viņa tēvs bija rentnieks Kristaps Irbe, māte — Lavīze (dzim. Dišlere).
Skolojies Gaiķos, Aizputē un Saldū.
No 1881. līdz 1886. gadam studējis Tērbatas Universitātē. 1886. gada 3. decembrī Vecpiebalgā iepazinies ar vēlāko komponistu Emili Melngaili. Bijis aktīvs studentu korporācijas "Lettonia" biedrs. Pēc studijām prakses gadu kalpoja Smiltenes draudzē. Pēc tam uzsāka patstāvīgu kalpošanu un tika ordinēts Maskavas vācu draudzē. Kad saņēma aicinājumu kalpot Dzērbenes — Drustu draudzē, pieņēma to, un tika apstiprināts 1888. gadā. 1902. gadā tika ievēlēts par Cēsu iecirkņa prāvestu. Politisku apsvērumu dēļ uz laiku tika atstādināts no kalpošanas. Starpposmā apceļoja Eiropu. 1905. gadā pieņēma piedāvājumu strādāt V. Maldoņa vadītajā meiteņu ģimnāzijā.

Pirmā pasaules kara laikā uzturējās Krievijā un Ukrainā. 1915. gadā kalpoja kā mācītājs Harkivas latviešu (bēgļu) draudzē. 1917. gadā dibināja latviešu Pētera draudzi Maskavā. 1917. gadā uzsāka darbu pie latviešu luteriskās baznīcas izveides. Saņēma Krievijas Pagaidu valdības atļauju un tika nozīmēts par pirmo konsistorijas prezidentu ar ģenerālsuperintendenta tiesībām.

1920. gadā Kārlis Irbe atgriezās Latvijā. Piedalījās luteriskās baznīcas satversmes izstrādē.
1922. gadā no 21. līdz  notika luterāņu 2. Sinode. Šīs sinodes laikā K. Irbi ievēlēja par LELB pirmo bīskapu. Šī paša gada  Kārli Irbi iesvētīja par bīskapu Zviedrijas arhibīskaps Nātans Sēderblūms.
Kārļa Irbes kalpošanas laikā tika atjaunota karos sapostītā luterāņu baznīca, izveidota un apstiprināta LELB Satversme un Agenda, izdota Dziesmu grāmata, sāka iznākt LELB Baznīcas kalendārs. Kārlis Irbe apbalvots ar Triju Zvaigžņu un Zviedrijas Ziemeļu zvaigznes ordeni.
Nozīmīgākās problēmas K. Irbes kalpošanas laikā bija latviešu un vācbaltu luterāņu savstarpējā neiecietība un pretstāvēšana, Jēkaba baznīcas atdošana katoļiem un Doma baznīcas piederība.
Irbe aktīvi bet nesekmīgi vērsās pret Doma baznīcas atņemšanu vācu draudzei. Pēdējā iemesla dēļ  K. Irbe sasauca Ārkārtas Sinodi un nolika pilnvaras.

Mūža pēdējos gadus pavadīja, aktīvi strādājot pie jaunatnes nozares un ārmisijas attīstīšanas, 1931. gadā viņa meita Anna Irbe sāka misijas darbu Britu Indijā.
Miris  pie sava rakstāmgalda.
Apglabāts Rīgas Meža kapos. 1926. gadā apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni.

## Avoti
* Feldmanis R. Kārlis Irbe, Latvijas evaņģēliski luteriskas Baznīcas pirmais bīskaps 1861 — 1934. — Rīga: nepublicēta lekcija, b.g.
* Mesters Ē. LELB bīskaps Dr. theol. Kārlis Irbe. — b.v.: Svētdienas rīts, 1994. — 159 lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kārlis Irbe Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas mājaslapā
Junga modulis

**Junga modulis** jeb **materiāla elastības modulis** ir koeficients, kas raksturo materiāla pretestību stiepes vai spiedes elastīgajai deformācijai. 
Junga moduli SI mērvienībās izsaka paskālos jeb N/m2. 
Elastības modulis atkarīgs no vielas uzbūves (saitēm starp vielas molekulām) un ārējiem apstākļiem — temperatūras, vielas termiskās apstrādes u.c.

Šis koeficients nosaukts 18. gadsimta angļu zinātnieka Tomasa Janga (*Thomas Young*) vārdā, kurš šo elastības raksturlielumu aprakstīja 1807. Pirms tam, jau 1727. gadā Leonards Eilers šo ideju bija aprakstījis, un 1782. gadā eksperimentus bija veicis itāļu zinātnieks Džordano Ričati.

Junga modulis ietilpst Huka likumā kā proporcionalitātes koeficients **E** sakarībai starp mehānisko spriegumu **σ** un relatīvo deformāciju **ε**:

:\sigma = E \varepsilon
Teodors Grīnbergs

**Teodors Grīnbergs** (dzimis , miris ) bija latviešu luterāņu mācītājs, Latvijas evaņģēliski luteriskās Baznīcas otrais bīskaps, pirmais arhibīskaps, Latvijas evaņģēliski luteriskās Baznīcas ārpus Latvijas arhibīskaps un trimdas darbinieks.

Bijis 1. Saeimas deputāts. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis Dundagas pagasta Ģibzdes muižas "Mazlejās" (tagad Valdgales pagastā) zemnieka ģimenē. Mācījās Popes, Ģibzdes, Talsu un Jelgavas skolās. No 1891. līdz 1896. gadam studēja teoloģiju Tērbatas Universitātē, kļuva par latviešu studentu korporācijas *[[Lettonia]]* biedru. No 1899. līdz 1932. gadam kalpoja kā mācītājs Lutriņu un Ventspils draudzē. Līdztekus pienākumiem draudzē pildīja arī skolotāja, Ventspils domnieka un Domes priekšsēdētāja pienākumus.

1929. gadā LU Teoloģijas fakultāte piešķīra T. Grīnbergam goda doktora grādu, un 1932. gadā viņu ievēlēja par ārštata profesoru. Šinī pašā gadā viņu ievēlēja par pirmo LELB arhibīskapu. Viņa amata pilnvaru laikā izdeva jaunu Dziesmu grāmatu un jauna tulkojuma Jaunās Derības izdevumu. 1938. gada jūlijā panāca ciešu sadarbību ar Anglijas anglikāņu baznīcu.

Otrā pasaules kara laikā  1944. gadā T. Grīnbergs devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur turpināja pildīt LELB arhibīskapa pienākumus, pārstāvot LELB starptautiskos forumos, arī dibinot Pasaules Luterāņu Federāciju.

Miris Eslingenē 1962. gada 14. jūnijā.

## Apbalvojumi
Apbalvots ar I, II un IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Skatīt arī
* Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas arhibīskapi

## Atsauces
Zvejas kuģis

**Zvejas kuģis** ir peldlīdzeklis, kas būvēts, lai nodarbotos ar rūpniecisko zveju. Visus zvejas kuģus var iedalīt pēc to uzdevuma, ūdensizspaida un kuģošanas rajona.

## Uzdevums
Zvejas flotes kuģi iedalās ieguves, apstrādes, pieņemšanas-transporta un palīgkuģos.

### Ieguves kuģi
thumb|250px|Zvejas traleris
Ieguves kuģi paredzēti zvejai un nozvejas apstrādei. Atkarībā no zvejas rīkiem ieguves kuģi dalās traleros (CPTM, БМРТ, PTM-T, PTM-A, PTM-C, БАТ), seineros-traleros (CTP, CTM), drifteros un tunču laivās. Iekavās doti PSRS un Krievijā izplatīti ieguves kuģu tipi. Lielākie ieguves kuģi ir okeāna zonas zvejas kuģi, kuri piemēroti daļējai vai pilnīgai zivju un to produktu apstrādei, ilgstošai glabāšanai un produkcijas transportam.

### Apstrādes kuģi
thumb|250px|Peldošā zivju konservu fabrika ''Slava''
Apstrādes kuģi paredzēti loma apstrādei. Pie tādiem kuģiem pieder peldošās bāzes *("Рыбацкая Слава", "Профессор Баранов", "Пионерск")*, tunču zvejas bāzes *("Ленинский луч")*, ražošanas refrižeratori *("Севастополь", "Таврия")* un peldošās zivju konservu fabrikas *("Андрей Захаров")*.

Apstrādes flote vienlaicīgi saviem tiešajiem uzdevumiem var veikt arī jūrā esošo ieguves kuģu apkalpes un apgādes funkcijas.

### Pieņemšanas-transporta kuģi
thumb|250px|Transporta refrižerators, motorkuģis ''Salica Frigo''
Pieņemšanas-transporta kuģi paredzēti kravu pieņemšanai no ieguves un apstrādes kuģiem zvejas rajonos un kravu transportam uz ostu. Mūsdienīgi pieņemšanas-transporta kuģi ir lieltonnāžas transporta refrižeratori (*"Пятидесятилетие СССР", "Алмазный берег"* un citi tipi). Transporta refrižeratori tāpat var veikt ieguves un apstrādes kuģu apgādi jūrā.

### Palīgkuģi un tehniskie kuģi
thumb|250px|Bundesmarine jūras glābšanas velkonis ''Juist''
Palīgkuģi un tehniskie kuģi paredzēti, lai apgādātu ieguves floti ar visu nepieciešamo, veiktu operatīvo izlūkošanu, veiktu jūras glābšanas operācijas, apmācītu zvejniekus, kontrolētu konvencionālās zvejas noteikumu ievērošanu un izpildītu citus nepieciešamus darbus. Pie tiem pieskaita zvejas izlūkošanas kuģus, jūras glābšanas velkoņus, peldošos krānus, peldošās darbnīcas un citus kuģus

## Ūdensizspaids
Pēc ūdensizspaida zvejas flotes kuģus iedala **maztonnāžas** - ūdensizspaids ar pilnu kravu mazāks par 450 t (MPTP, РТБ un citi), **vidējas tonnāžas** - ūdensizspaids ar pilnu kravu 450-3000 t (CPTM, CTP, CTM) un **lieltonnāžas** - ūdensizspaids ar pilnu kravu 3000 t un vairāk (БМРТ, PTM-T, PTM-A, PTM-C, БАТ, ПБ, ТР, ПР).

## Kuģošanas rajons
Pēc kuģošanas rajona zvejas flotes kuģus iedala kuģu klasifikācijas sabiedrības atbilstoši to noteikumiem. Krievijas Jūras reģistrs zvejas kuģus iedala kuģos ar neierobežotu kuģošanas rajonu, kuģos ar ierobežotu kuģošanas rajonu un piekrastes kuģošanas rajona kuģos. Latvijā pārsvarā ir piekrastes kuģošanas rajona zvejas kuģi.
Mutvārdu valoda

**Mutvārdu valoda** ir cilvēku dabīga valoda, kurā vārdi tiek izpausti ar artikulētu skaņu palīdzību, kuras rada ar runas orgāniem. Lielākā daļa cilvēku valodu ir mutvārdu valodas.

Mutvārdu saziņu var pretstatīt zīmju valodai un rakstu valodai. No lingvistiskās evolūcijas skatpunkta mutvārdu valoda ir prioritāra attiecībā pret rakstu valodu. Jebkuras valodas rakstību ir attīstījuši vai "ieviesuši" šīs valodas lietotāji, lai nepieciešamības gadījumā piefiksētu runu. Pat šodien pasaulē ir daudz mutvārdu valodu, kurām nav stardartizētas rakstības. Dzirdošs cilvēks uztver savu pirmo valodu kā mutvārdu valodu. Rakstīšanu iemācās vēlāk. Valodniecībā mutvārdu valoda atklāj daudz vairāk nianšu cilvēku sarunās nekā raksti, kas ir tikai "formalizēts" runas protokols. Tāpēc valodnieki pētījumiem un analīzei izmanto materiālus, kas ņemti no ikdienas runāšanas. Pat no sintakses viedokļa ikdienas mutvārdu valodai ir pašai savs gramatiskais zīmējums, kurš dažkārt var ievērojami atšķirties no rakstu valodas.

Zīmju valodai ir tāda pat izcelsme un gramatiskā sarežģītība kā mutvārdu valodai, tikai saziņai daudz biežāk tiek izmantotas rokas, delmi un seja, nekā mute.

Mutvārdu valodai tiek pretstatīta arī datorvaloda, kas atšķiras ar savu mākslīgo izcelsmi.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Valoda
Paskāls (nozīmju atdalīšana)

**Paskāls** var būt:

* Paskāls — SI sistēmas spiediena mērvienība;
* Blēzs Paskāls (*Blaise Pascal*) — franču filozofs, matemātiķis un fiziķis;
* Pedro Paskāls (*Pedro Pascal*) — Čīlē dzimis amerikāņu aktieris;
* Paskāls I — Romas pāvests no 817. līdz 824. gadam;
* Paskāls II — Romas pāvests no 1099. līdz 1118. gadam;
* *[[Paskāls (programmēšanas valoda)|Pascal]]* — programmēšanas valoda.
Brendans Freizers

**Brendans Džeimss Freizers** (; dzimis ) ir ASV un Kanādas teātra un kino aktieris.

## Biogrāfija
Freizers dzimis ASV, Indianapolisā, bet, tā kā viņa tēvs bija atbildīgais par ārzemju sakariem Kanādas valdības Tūrisma birojā, viņa ģimene bieži mainīja dzīvesvietu. Brendans dzīvojis dažādās vietās ASV, Kanādā un Eiropā.

Freizers studējis Augškanādas Koledžā Toronto (*Upper Canada College in Toronto*) un Sietlas Korniša Mākslas koledžā (*Acting at Seattle's Cornish College of the Arts*).

1998. gada 27. septembrī Freizers apprecēja Aftonu Smitu, viņiem ir trīs bērni.

Freizera hobijs ir fotografēšana.

## Karjera
Freizera kino debija bija epizodiska loma filmā *[[Dogfit]]* (1991). Pirmā nozīmīgā loma sekoja jau 1992. gadā filmā *[[Encino Man]]*. Tajā pašā gadā viņš piedalījās filmā, kurā tēloja arī lielākā mēroga zvaigznes (Mets Deimons, Bens Afleks, Kriss O'Donels): "Skolas saites" (*School Ties*). 1997. gadā Brendans Freizers izpelnījās vispārēju popularitāti, atveidojot galveno lomu komēdijā "Džordžs no džungļiem". Nozīmīgas ir arī lomas filmās "Mūmija" (1999) un "Mūmija atgriežas" (2001). 2008. gada augustā iznāca trešā filma, kurā Freizers tēlo Riku O'Konelu: "Mūmija: Pūķa imperatora kapenes" (*The Mummy: Tomb of the Dragon Emperor*).

Freizers ir arī teātra aktieris, 2001. gadā viņš spēlēja nozīmīgu lomu kādā no Londonas Vestenedas teātriem T. Viljamsa lugā "Kaķis uz nokaitēta skārda jumta".

2005. gadā Freizers saņēma Ekrāna aktieru ģildes balvu kategorijā "Labākais tēlojums kinofilmā" par lomu filmā "Sadursme". 2023. gadā saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu "Labākais aktieris galvenajā lomā" par lomu filmā "Valis" (2022).

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Intonācija

**Intonācija** var būt:

*teikuma intonācija – intonācija, kas maina vesela izteikuma būtību (piemēram, "jautājuma intonācija");
*zilbes intonācija – intonācija, kas var piemist atsevišķai garai patskaņa skaņai un mainīt vārda nozīmi.
Freizers

**Freizers** (*Fraser*, *Frazer*, *Frazier*, *Frasier*) ir skotu cilmes uzvārds (sieviešu dzimtē **Freizere**). Cilvēki ar šo vārdu:

* Brendans Freizers (*Brendan Fraser*; 1968) — amerikāņu aktieris;
* Džeimss Freizers (*James George Frazer*; 1854—1941) — skotu antropologs;
* Džo Freizers (*Joe Frazier*; 1944—2011) — amerikāņu bokseris;
* Maksvels Freizers (*Maxwell Fraser*; 1957—2022) — britu mūziķis un dziesmu autors;
* Malkolms Freizers (*Malcolm Fraser*; 1930—2015) — Austrālijas politiķis un valstsvīrs;
* Raiens Freizers (*Ryan Fraser*; 1994) — skotu futbolists;
* Volts Freizers (*Walt Frazier*; 1945) — amerikāņu basketbolists.

## Skatīt arī
* Freizere
* *[[Frasier (seriāls)|Frasier]]*, ASV komēdijseriāls (1993—2004)
Luterisms

**Luterisms** (arī **luterānisms**, **luterticība**) ir kristīgās mācības un ekleziālās organizācijas tradīcija, kas radusies 16. gadsimtā Mārtiņa Lutera aizsāktajā reformācijas procesā.

## Vēsture un mācība
Sākumā Lutera mācības piekritēji paši sevi sauca par evaņģēliskajiem kristiešiem, taču pāvesta piekritēji protestēja pret šo nosaukumu un tas neieviesās. Vārdu *luterāņi* pirmie lietoja reformācijas pretinieki un tas nostiprinājās tikai pēc Trīsdesmitgadu kara 17. gadsimta vidū.

Luterisma mācības galvenais avots ir Vecās un Jaunās Derības Svētie Raksti Bībele. Nozīmīgākie dokumenti ir 1580. gadā izdotā Vienprātības grāmata, kurā apkopotas senbaznīcas un Reformācijas laika ticības apliecības. Līdzās Mārtiņam Luteram, liela ietekme uz luterisma norobežošanos no Romas mācības bija Filipam Melanhtonam un otrās paaudzes luteriskās teoloģijas pārstāvjiem — Jākobam Andreā un Mārtiņam Kemnicam.

Laika gaitā ir nostiprinājušies divi lielākie luterisma virzieni: t.s. liberālais luterisms, kas savā mācībā un praksē visbiežāk līdzinās protestantismam un konfesionālais jeb ortodoksālais luterisms, kas par savas mācības un prakses pamatu uzskata Bībeli un apliecina ticību atbilstoši Vienprātības grāmatā apkopotajām ticības apliecībām.
Vēl sastopams evaņģēliskais katolicisms, luterisma virziens, kas, paturot visas ortodoksa luterisma iezīmes, uzsver luteriskās baznīcas kontinuitāti attiecībā pret seno katolisko baznīcu.

Svarīgākās luterisma teoloģijas iezīmes ir:
* Trīs *solas* *[[sola scriptura]]* (vienīgi Raksti), *[[sola gratia]]* (vienīgi Kristus žēlastība), *[[sola fide]]* (vienīgi ticība).
* Pestīšanas iespējamība, tikai pateicoties Jēzus Kristus aizvietnieciskajam krusta upurim.
* Bauslības un Evaņģēlija šķiršana.

## Luterisma izplatība
Pasaulē ir aptuveni 60 miljoni luteriešu, no kuriem aptuveni 38 miljoni dzīvo Eiropā. Galvenās mītnes zemes ir ASV, Vācija, Skandināvijas valstis.

## Organizācijas
Nozīmīgākās starptautiskās organizācijas: Pasaules Luterāņu federācija, Starptautiskā luterāņu sinode un Konfesionāli evaņģēlisko luterāņu konference.

## Luterisms Latvijā
Vēsturiski luterisms ir trešā senākā kristīgā konfesija Latvijā. 2007. gadā luterāņi veidoja lielāko kristīgo konfesiju Latvijā (290 draudzes, ap 450 tūkstošiem ticīgo) līdztekus katoļiem (284 draudzes, ap 430 tūkstošiem ticīgo) un pareizticīgajiem (117 draudzes, ap 350 tūkstošiem ticīgo). Latvijas Republikas Tieslietu ministrijas ziņojumā par reliģisko organizāciju 2015. gada darbības pārskatiem minēts, ka Latvijas evaņģēliski luteriskajai baznīcai ir 700 465 locekļi.

Latvijā luterāņi veido trīs Baznīcas:
* Latvijas Evaņģēliski luterisko baznīcu ar 288 draudzēm un aptuveni 450 000 ticīgajiem,
* Latvijas Evaņģēliski luteriskā baznīca pasaulē, kas lielākoties vieno latviešu luterāņus ārpus Latvijas, bet Latvijā to pārstāv 12 draudzes,
* Latvijas Konfesionāli luteriskā baznīcu ar 5 draudzēm un aptuveni 250 ticīgajiem.

Atšķirības šo Baznīcu starpā veido atšķirīga pieeja baznīcu sadraudzības vai nošķiršanās izpratnei.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Protestantisms
* Reformācija

## Ārējās saites
Starptautiskā fonētiskā asociācija

**Starptautiskā fonētiskā asociācija** (angļu:*International Phonetic Association*,  (*IPA*), franču: *L'Association Phonétique Internationale* (*API*)) ir organizācija, kas veicina fonētikas zinātniskos pētījumus un dažādus šīs zinātnes praktiskos pielietojumus. Asociācijas lielākais ieguldījums zinātniskajā sabiedrībā ir Starptautiskais fonētiskais alfabēts - visu valodu fonētiskā attēlojuma pieraksta standarts. Abreviatūra IPA tiek lietota gan asociācijai, gan alfabētam. Asociācija publicē "Starptautiskās fonētiskās asociācijas žurnālu" (*Journal of the International Phonetic Association*).

## Vēsture

1886. gadā neliela grupa franču un britu valodu pasniedzēju franču lingvista Pola Pasī (*Paul Passy*) vadībā nodibināja biedrību, kuras mērķis bija veicināt fonētiskā pieraksta lietošanu skolās, lai palīdzētu bērniem apgūt reālistisku svešvalodu izrunu, kā arī palīdzētu jaunāko bērnu lasītapmācībā. Šī grupa pati sevi sauca par *Fonētikas skolotāju asociāciju* (*Dhi Fonètik Tîtcerz' Asóciécon*). 1889. gada janvārī asociācijas nosaukums tika mainīts uz *Dzīvo valodu profesoru fonētikas asociācija* (*L'Association Phonétique des Professeurs de Langues Vivantes*), bet 1897. gadā - Starptautiskā fonētiskā asociācija (*L'Association Phonétique Internationale*).

Asociācijas lielākā ietekme pasniedzēju aprindās un kuplākais dalībnieku sastāvs bija ap 1914. gadu, kad tās sastāvā bija 1751 biedrs no 40 valstīm. Pirmais pasaules karš un tā sekas stipri iedragāja asociācijas aktivitātes un žurnāls atjaunoja regulāras publikācijas tikai 1922. gadā.

## Alfabēta izveide

Grupas sākotnējais mērķis bija izveidot tādu fonētisko simbolu kopumu, kas derētu dažādām izrunām. Respektīvi, lai katrai valodai būtu alfabēts, kurš detaļās atbalstītu šīs valodas skaņas. Vēlāk tika izlemts, ka tam jābūt universālam alfabētam, kur katram simbolam atbilstu viena skaņa dažādās valodās. Alfabēta izveide raiti progresēja līdz 20. gadsimtam. Kopš tā laika ir veikti vairāki alfabēta grozījumi, ko noteica fonētikas zinātnes attīstība.

## Eksaminācijas

Asociācija kopš 1908. gada rīko eksāmenus fonētikā, piešķirot *Kompetences sertifikātu* (*Certificates of Proficiency*) angļu, franču un vācu valodas fonētikā.

## Ārējās saites
* Asociācijas oficiālā mājaslapa 

## Bibliogrāfija

* International Phonetic Association. (1999). *Handbook of the International Phonetic Association: A guide to the use of the International Phonetic Alphabet*. Cambridge: Cambridge University Press.
Mozus no Leonas

thumb|250px|Kabalas pamatteksta "Zohar" pirmā tipogrāfiskā izdevuma titullapa, Mantuja, 1558.

**Mozus no Leonas** (ap 1250 — 1305), ebreju literatūrā pazīstams kā **Moše ben Šem-Tov** (**משה בן שם-טוב די-ליאון**), angliski **Moses de Leon**, rabīns un kabalists, tiek uzskatīts par Kabalas pamatteksta *[[Zohar]]* autoru, kaut arī tas tikai daļēji ir viņa oriģināldarbs, daļēji senāku tekstu pārlikums.

## Biogrāfija

Dzimis Spānijas vidienes pilsētā Gvadalahārā, 30 gadus dzīvojis Gvadalahārā un Valladolidā, vēlāk Avilā. 1305. gadā nolēmis atgriezties mājās, miris Arevalo. Leģenda vēstī, ka pēc Mozus nāves kāda bagāts vīrs no Avilas viņa bez līdzekļiem atstātajai atraitnei esot piedāvājis lielu summu par oriģinālu, no kura viņas vīrs izgatavojis *[[Zohar]]* kopiju, bet atraitne atzinusies, ka vīrs esot īstenībā bijis manuskripta autors.

## Mācība

Mozus no Leonas ap 1280. gadu sāka kabalistu vidē izplatīt grāmatas aramiešu valodā, kuras viņš teicās esam nokopējis no antīkiem gudrības tekstiem, kuru autors bijis rabīns Simons bar Johai, slavenā rabīna Akivas māceklis, kas dzīvojis un mācījis Izraēla zemē otrajā gadsimtā. Šīs grāmatas kļuva par pamatu *Sefer ha-Zohar* ("Mirdzuma grāmatai"), kas pamazām pārtapa par Kabalas kanonisko tekstu *Ha-Zohar ha Qadosh* ("Svētais Zoars"). Tās bija pilnas ar jaunvārdiem, noslēpumainu simboliku un erotisku iztēli. Teksta analīze liecina, ka tas patiesi balstās uz senāku materiālu, tomēr lielā mērā ir paša Leonas Mozus jaunrade, izmantojot automātisko rakstīšanu transa stāvoklī.

## Izvilkums no mācības

## Ārējās saites
* Ebreju enciklopēdija; Mozus no Leonas, (Ben Shem-Tob) de." (angliski)
Filips Melanhtons

**Filips Melanhtons** (, dzimis kā *Philipp Schwartzerd*; , miris ) bija vācu akadēmiskais darbinieks, teologs, nozīmīga persona luteriskajā Reformācijā, Mārtiņa Lutera draugs, domubiedrs un līdzgaitnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1497. gadā Bretenē, Karlsrūes tuvumā ieroču meistara ģimenē. Jau agrā skolas vecumā atklājās viņa spējas valodu apguvē. Studēja Heidelbergas un Tībingenes Universitātēs. Nokļuva humānisma ietekmē un dedzīgi atbalstīja izglītošanās ideālus. Ieradās Vitenbergā kā latīņu un grieķu valodas speciālists un pievienojās Reformācijai. Mārtiņa Lutera dzīves laikā viņu uzskatīja par otro nozīmīgāko personu Vitenbergas Reformācijas teoloģijā.

Tā kā pēc rakstura viņš bija mieru meklējošs, tad pēc Mārtiņa Lutera nāves padevās oponentu spiedienam, par ko izpelnījās lielu kritiku. Dzīves nogalē vadīja vienu no luterāņu teoloģijas daļām. Pēc Mārtiņa Lutera nāves sarakstītajos darbos ievērojama novirze no paša Lutera un vēlāko luterāņu mācības jautājumos par cilvēka gribas līdzdarbošanos cilvēka pestīšanā un par Jēzus Kristus miesas un asiņu patieso klātbūtni Svētajā Vakarēdienā.

## Bibliogrāfija
Filips Melanhtons sarakstīja tādus nozīmīgus luteriskās teoloģijas darbus kā Augsburgas ticības apliecība, Augsburgas ticības apliecības aizstāvība (Apoloģija), Par pāvesta varu un primātu (Traktāts) (pievienotas Vienprātības grāmatai), kā arī sistemātiskās teoloģijas darbus.

## Ārējās saites
Apustuļu ticības apliecība

**Apustuļu ticības apliecība** () ir sens kristietības ticības simbols. Balstās uz Senās Romas ticības apliecības.

thumb|Göttinger Barfüßeraltar|Divpadsmit apustuļi, katrs ar savu viduslaikos viņam piedēvēto "Apostolikum" daļu (Getingenas altārglezna "Baskāju altāris" / ''Göttinger Barfüßeraltar'', 1424)

## Vēsture
Apustuļu ticības apliecība pastāvēja kā īss kristīgās ticības formulējums jau 3. gadsimta sākumā. Baznīcas tradīcija tās autorību attiecina uz apustuļiem, no kā arī radies tās nosaukums. Tam par pamatu varētu minēt faktu, ka latīņu valodā, to veidoja divpadsmit teikumi, un katra teikuma autorību piedēvējot vienam Jēzus Kristus apustulim. Tomēr Baznīcas vēsturnieki uzskata, ka Apustuļu ticības apliecības pamatā ir jau 2. gadsimtā skaitītā Romas ticības apliecība. Kāds noteikts autors nav zināms, tomēr, tā kā šī apliecība iesākumā nākusi no Romas draudzes un izmantota kristībām, tad varētu pieļaut, ka tās autors ir nezināms 1. un 2. gadsimtu mijas vietējās kristiešu draudzes loceklis. Par papildus apstiprinājumu šīs apliecības uzrakstīšanai Romā vai tās tuvumā liecina tas, ka ticības apliecība ir oriģināli tapusi latīņu valodā.

## Vēstījums
Apustuļu ticības apliecība tiek uzskatīta par senāko, jo tā radusies uz Romas kristības apliecības pamata un to neilgi pēc 2. gadsimta vidus lietoja gan Romā, gan Ziemeļāfrikā (Tertuliāns), gan Gallijā (Irenejs), gan arī Mazāzijā. Tā reaģē uz sava laika pamatstrīdiem un formulē aizstāvību pret maldiem. Tās otrais, Jēzus Kristus apliecinošais ticības artikuls rāda, ka tolaik bija svarīgi uzsvērt Jēzus kā Pestītāja dzīves mērķa piepildījuma nozīmi.

Tolaik, līdzīgi Trīsvienības mācībai arī kristoloģijai vēl nebija nostiprinātu terminu, kaut gan daudzus jau lietoja. Kaut gan Austrumu kristietībā šī ticības apliecība ir ievērojami mazāk pazīstama, tā ir autoritatīva gan Rietumu, gan Austrumu kristietībai. Tās autoritāti apšauba tikai galēji ekstremālas jaunbaznīcas un novirzieni.
Mūsdienās, draudzēs (pārsvarā Latvijas luterāņu), dievkalpojumu kārtībā, tiek lietots 8. gadsimta Apustuļu Ticības apliecības variants. Tam gan latviešu valodā ir vairāki tulkojumi.

Līdz Reformācijai (un vēl aizvien katoļticībā) Apustuļu ticības apliecība tika sadalīta divpadsmit daļās. Mārtiņš Luters kardināli mainīja skatu uz šo ticības apliecību. Viņš iedalīja apliecību trīs daļās, aplūkojot šo ticības apliecību Dieva Trīsvienības personu fokusā. Apustuļu ticības apliecība ir viena no luterāņu ticības apliecību kopuma, Vienprātības grāmatas, daļām.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Apliecība LELB mājaslapā
Zviedru laiki

[thumb|500px|17. gadsimta Līvzemes un Kurzemes ģerboņi uz Frederika de Vita (''de Witt'') 1648. un 1670. gadā zīmētās [Baltijas provinces|Baltijas provinču kartes (no jauna izdevis P.Mortier, 1705). Parādītas arī Zviedrijas karalistei pakļautās bijušās Livonijas konfederācijas daļas ar to latīniskajiem nosaukumiem: LITLANDIA, ESTONIA PROPRIA, OLDENPOA, ALENTAKIA, WIRLANDIA, IERVENLANDIA, HARNLANDIA, WIKKEZLANDIA.]]

**Zviedru laiki** bija periods Igaunijas un Latvijas vēsturē, kad Zviedru Igaunija (1561—1721) un Vidzeme (1629—1721) ietilpa Zviedrijas lielvalsts sastāvā. 1621. gadā Gustava Ādolfa vadībā Zviedrijas karaspēks ieņēma Vidzemi, bet 1629. gadā saskaņā ar Altmarkas pamieru to ieguva savā sastāvā.
Zviedru Vidzeme tika pielīdzināta Zviedrijas provincēm, uz to tika attiecināti Zviedrijas likumdošanas akti. Taču vienlaicīgi tika arī akceptēta dzimtbūšana (to nostiprināja Flāvija Tota 1668. gada Zemes likums). Tika ieviesta arī kunga tiesa un stacis, veiktas vairākas arklu revīzijas.

## "Labie zviedru laiki"
Zviedru laiki latviešu vēsturiskajā atmiņā ieguvuši zelta laikmeta slavu, jo:
* 17. gadsimta 80. gados tika izdots likums par zemnieku skolu izveidošanu,
* Daugavgrīvas cietokšņa kapelānam, vēlākajam Marienburgas cietokšņa mācītājam un Kokneses baznīcas iecirkņa prāvestam Ernestam Glikam tika piešķirta stipendija 10 000 dālderu apmērā Bībeles tulkošanai latviešu valodā,
* tika nodibināta Gustava akadēmija (vēlākā Tērbatas universitāte),
* karalis Gustavs II Ādolfs smagākos sodus atļāva piespriest vienīgi zemes tiesai, ko varēja pārsūdzēt Tērbatā, tad Stokholmā, 
* karaliene Kristīne paaugstināja nodokļus, kas pamatā skāra muižniekus,
* karalis Kārlis XI uzsāka muižu zemju konfiskāciju valsts labā (muižu redukciju). Vidzemē tika konfiscētas apmēram piecas sestdaļas muižu zemes.
Tomēr vienlaikus vēsturnieki arī norāda, ka:

* tāpat kā citur Latvijā, dzimtbūšana zviedru Vidzemē kļuva stingrāka un atceltas zemnieku tiesības pārvietoties,
* reducētajās muižās rentnieki ieviesa skarbāku zemnieku izmantošanu, mazāk nekā muižnieku dzimtas rūpējoties par muižas saimniecisko nākotni,
* ieviestā zemnieku bērnu izglītība izrādījās mazefektīva, jo zemnieki nesteidzās tos skolot un skolotāju atalgojums bija niecīgs. Izglītības veicinātājs Ernsts Gliks ziņoja, ka viņa prāvestijā tikai puse skolotāju vispār saņem algu,
* zemnieku saimniecības Vidzemē 18. gadsimta vidū vidēji bija ievērojami bagātākas nekā " zviedru laikos".

## Skatīt arī
* Zviedru Igaunija
* Zviedru Vidzeme

## Atsauces

## Ārējās saites
* Parīzes Miera konferences Latvijas delegācijas Miera konferencei adresētais memorands