open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Laima Kota

**Laima Kota** (iepriekš **Muktupāvela**; dzimusi **Vucina**  Rēzeknē) ir latviešu rakstniece.

## Biogrāfija
Dzimusi jurista un medmāsas ģimenē. 1978. gadā pabeigusi mācības Ogres vidusskolā, 1982. gadā — Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolas Ādas plastikas nodaļu. 1989. gadā neklātienē absolvējusi Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātes Vēstures nodaļu.

1983. gadā uzsākusi darba gaitas. Strādājusi dažādos amatos, bijusi sanitāre slimnīcā, modele Latvijas Mākslas akadēmijā, arhivāre Latvijas Valsts vēstures arhīvā, sēņu šķirotāja Īrijā. No 1995. līdz 2000. gadam strādājusi laikrakstā "Lauku Avīze". 20. gadsimta 90. gados pārcēlusies no Rīgas uz dzīvi Brīvzemniekos Tirzas pagastā, nodarbojusies ar lauksaimniecību, pēc tam pārcēlusies uz Gulbeni. Kopš 2000. gada nodarbojas vienīgi ar rakstniecību.
2011.gadā apprecējusies ar turku rakstnieku Ahmetu Kotu un kopš tā laika pamatā dzīvo Turcijā.

Viņas pirmā publikācija bija stāsts "Dzimšanas diena" laikrakstā "Diena" . Regulāri viņas stāsti tikuši publicēti periodikā. Rakstījusi arī lugas. Vairākas reizes saņēmusi dažādus apbalvojumus. Saņēmusi 2002. gada Literatūras gada balvu prozas kategorijā par darbu "Šampinjonu derība".

Kopš 2002. gada ir Latvijas Rakstnieku savienības biedre.

## Bibliogrāfija

### Romāni un īsproza
**Šampinjonu derība*. Rīga: Daugava, 2002. 
* *Patiesu dzīves stāstu ducis*. Rīga: Daugava, 2002.
* *Cilpa*. Rīga: Karogs, 2003.
* *Mīla. Benjamiņa*. Rīga: Daugava, 2005.
* *Totēmi* . Rīga: Jumava, 2007.
* *Mierielas vilkme*. Rīga: Dienas grāmata, 2016.
* *Istaba.* Rīga: Dienas grāmata, 2016.

### Biogrāfiskā proza un citi darbi

* *BrāliBrāli: balsu burvji brāļi Kokari* [biogrāfija]. Rīga: Dienas Grāmata, 2008.
* *Mana turku kafija* [apraksti]. Rīga: Dienas grāmata, 2012.
* *Matilde un Terēze jeb kā būt Te, Tur un Citur* [grāmata bērniem]. Rīga: Dienas grāmata, 2013.
**Cilvēks ar zilo putnu* [romāns par Anšlavu Eglīti]. Rīga: Dienas grāmata, 2020.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Laima Kota izrades.lv
* ''Literature.lv'' informācija
Muktupāvela

**Muktupāvela** (vīriešu dzimtē Muktupāvels) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Laima  Muktupāvela; 1962) — rakstniece;
* Rūta Muktupāvela (1963) — mūziķe, pasniedzēja un kultūras eksperte.

## Atsauces
Ivande Kaija

**Ivande Kaija** (dzimusi , mirusi ), īstajā vārdā **Antonija Lūkina** (dzimusi **Meldere-Millere**), bija latviešu rakstniece un sieviešu tiesību kustības aktīviste.

## Biogrāfija
Dzimusi Jumpravas pagasta Jumpravmuižā tirgotāja Miķeļa Millera ģimenē, 1878. gadā viņas vecāki pārcēlās uz Rīgu. Izglītību ieguva Torņakalna elementārskolā, Lomonosova sieviešu ģimnāzijā Rīgā (1887—1895). Pēc ģimāzijas beigšanas kādu laiku dzīvoja Kaukāzā. No 1900. līdz 1901. gadam studēja filozofiju Bernē un Leipcigā, bet studijas pārtrauca,  apprecējās ar ārstu Fēliksu Lūkinu un nodevās trīs bērnu audzināšanai. Laikrakstā "Dzimtenes Vēstnesis" un "Latviešu izglītības biedrības gada grāmatā" iespieda viņas rakstus par audzināšanu un sieviešu problēmām. 
1910. gadā viņa izlēma atsākt studijas, klausījās lekcijas Sorbonas Universitātē Parīzē, pēc tam no 1910. līdz 1914. gadam apceļoja Franciju, Itāliju, Šveici un Vāciju. 1910. gadā iepazinās ar Raini un Aspaziju viņu trimdas vietā Kastanjolā. Ceļojumu laikā uzrakstīja savu pirmo romānu "Iedzimtais grēks", kas izdots 1913. gadā ar pseidonīmu "Ivande Kaija", saceļot plašu ievērību sakarā ar toreizējās laulības iekārtas kritiku un jaunu ceļu meklējumiem dzimumdzīves ētikā.

Pirmā pasaules kara gadus pavadīja Petrogradā, Maskavā un Krimā. Latvijā atgriezās 1917. gadā, bija aktīva sabiedriskā darbiniece Latvijas dibināšanas laikā, 1918. gadā piedalījās Latviešu Sieviešu Asociācijas dibināšanā. Latvijas brīvības cīņu laikā (1919-1920) organizēja tā saukto "Zelta fondu", kurā daudzas sievietes ziedoja savas ģimenes dārglietas. No 1920. līdz 1921. gadam strādāja laikraksta "Latvijas Sargs" redakcijā, līdztekus bija valodniece referente Latvijas Ārlietu ministrijā. Rakstīja stāstus, lugas un noveles, cīnoties par jaunām atziņām ģimenes dzīvē un mīlestībā. 1921. gada 7. aprīlī pārcieta smagu smadzeņu trieku, slimības dēļ pārstāja rakstīt un vairs nepiedalījās sabiedrības dzīvē. 1926. gadā saņēma IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni par darbību Latvijas valsts veidošanā.

No 1928. līdz 1931. gadam iznāca I. Kaijas kopotie raksti desmit sējumos.
Pēc ceļu satiksmes negadījuma 1942. gada 2. janvārī mira Rīgas pilsētas 1. slimnīcā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ivande Kaija. Iedzimtais grēks
* www.eraksti.lv
Konstantinopoles Kasija

**Konstantinopoles Kasija** jeb **Svētā Kasija** (; 805/810 — pirms 865) bija Bizantijas abate, dzejniece un komponiste. Pareizticīgās baznīcas svētā. Viņa ir viena no pirmajām viduslaiku komponistēm, kuras skaņdarbi ir saglabājušies līdz mūsdienām. Saglabājušās ir piecdesmit viņas sarakstītas himnas, no kurām divdesmit trīs ir iekļautas Pareizticīgās baznīcas liturģijas grāmatās.
Aleksandrova (pilsēta)

**Aleksandrova** () ir pilsēta Krievijā, Vladimiras apgabalā, Aleksandrovas rajona centrs. Izvietojusies apgabala rietumdaļā Serajas upes krastā 125 km no apgabala centra Vladimiras. Ceturtā lielākā apgabala pilsēta, tūrisma centrs Krievijas «Zelta lokā».

## Vēsture
Apdzīvota vieta tagadējās pilsētas vietā zināma no 14. gadsimta vidus, sākotnēji kā Veļikaja Sloboda, vēlāk — Aleksandrovskaja Sloboda. Tās relatīvais tuvums pie Maskavas, Sergijevposadas un Pereslavļas-Zaļeskas padarīja to 15. gadsimtā par iecienītu Maskavas kņazu atpūtas vietu ceļā uz dievlūgšanu. No 1509. līdz 1515. gadam Aleksandrovā uzbūvēts piļu un dievnamu komplekss, izveidota viena no kņaza attālajām rezidencēm. Ivana Bargā laikā no 1564. līdz 1581. gadam Aleksandrova faktiski kļuva par Krievijas politisko un kultūras centru, ko cars pameta tikai pēc sava dēla nonāvēšanas.

1778. gadā ar Katrīnas II rīkojumu Aleksandrovai piešķirts apriņķa pilsētas statuss. 19. gadsimtā pilsēta attīstās kā kokvilnas manufaktūru centrs. 1870. gadā uzbūvēts dzelzceļš. 1932. gadā no Maskavas uz Aleksandrovu pārceļ radiorūpnīcu Nr. 3 un pilsēta kļūst par elektrotehniskās rūpniecības centru. 20. gadsimtā Aleksandrova bija zināma arī kā 101. kilometra galvaspilsēta, kur bija spiesti dzīvot Staļina un vēlāk arī Brežņeva režīmu represētie kultūras un sabiedriskie darbinieki.

2008. gadā pilsētai atņemts apgabala pilsētas statuss, bet 2010. gadā atņemts vēsturiskas pilsētas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Radamantijs

**Radamantijs** () sengrieķu mitoloģijā ir dievu valdnieka Zeva un Eiropas dēls, Minosa un Sarpedona brālis.

Dzimis Krētas salā. Kad viņa māte kļuva par Krētas valdnieka Asterija sievu, Radamantijs tika audzināts kā paša valdnieka bērns.
Pieaudzis viņš izgudroja krētiešiem likumus. Vēlāk apprecēja Hērakla māti Alkmeni. Pēc nāves Radamantijs, kā gudrs un taisnīgs cilvēks, kļuva par vienu no tiesnešiem mirušo Aīda pazemes valstībā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Alkoja

**Alkoja** (, ) ir pilsēta un municipalitāte Spānijā, Valensijas autonomajā apgabalā, Alikantes provincē, komarkas centrs. Izvietojusies Serpisas upes krastā 107 km no apgabala centra Valensijas. Ievērojams tekstilrūpniecības, papīra rūpniecības, pārtikas rūpniecības un metālapstrādes centrs.

## Vēsture
Alkoju 1256. gadā dibinājis Aragonas karalis Haime I Iekarotājs, stratēģiskā vietā Serpisas upes krastā uzbūvējot cietoksni Valensijas Karalistes dienvidu robežu aizsardzībai Rekonkistas laikā. 1291. gadā Aragonas karalis Haime II Alkoju uzdāvināja Sicīlijas admirālim Rudžerio di Laurijam *(Ruggiero di Lauria)* un karaļa īpašumā tā atgriezās tikai 1430. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Četru krāsu teorēma

thumb|Kartes, kas izkrāsota ar četrām krāsām, piemērs
thumb|Pasaules karte, kas izkrāsota ar četrām krāsām
**Četru krāsu teorēma** apgalvo, ka jebkuru plaknē vai uz sfēras virsmas izvietotu karti var izkrāsot ar četrām krāsām tā, ka tās divas teritorijas, kurām ir kopīga robeža, tiek izkrāsotas dažādās krāsās. Šajā teorēmā tiek atzīmēts, ka jābūt reālai robežas līnijai, nevis tikai kādam kopīgam punktam.

Vienkāršas kartes var tikt izkrāsotas ar trīs krāsu palīdzību, ceturtā krāsa nepieciešama gadījumā, ja kāda teritorija robežojas ar nepāra skaita citām teritorijām, kas robežojas arī savā starpā ciklā.

Kopš 1852. gada, kad pirmoreiz tika izvirzīta četru krāsu problēma, ir tikuši piedāvāti vairāki nepatiesi vai nepilnīgi pierādījumi. 19. gadsimta beigās tika pierādīts, ka jebkuru karti var izkrāsot ar piecām krāsām, tomēr pierādījuma atrašana krāsošanai ar četrām krāsām bija daudz sarežģītāka. 1976. gadā teorēmu pierādīja amerikānis Kenets Epels un vācietis Volfgangs Hākens. Šī bija pirmā lielā matemātikas problēma, kas pierādīta ar datorpalīdzību. Sākotnēji viņu pierādījumu nepieņēma visi matemātiķi, jo pierādījumu, kas atrasts ar datora palīdzību, nevarēja pārbaudīt cilvēks. Kopš tā laika pierādījums ir guvis plašāku atzīšanu.

Kartēm uz citu topoloģisku objektu virsmas nepieciešamo krāsu skaits ir cits. Piemēram, jebkurai kartei, kas aizņem tora virsmu, nepieciešamas ne vairāk kā 7 krāsas un to ir daudz vieglāk pierādīt, nekā 4 krāsu teorēmu.

## Ārējās saites

* Four-colour problem
Kārlis Šlavs

**Kārlis Lēberehts Eduards Šlavs** (; dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas luterāņu mācītājs.

## Dzīvesgājums
thumb|left|250px|Prāvests Šlavs kopā ar iesvētību mācību dalībniekiem pie Salacgrīvas mācītājmuižas.
Dzimis 1851. gadā Rīgā. 1877. gadā absolvēja Leipcigas Universitāti, aizstāvēja filozofijas doktora grādu. Darbojās Latviešu literārā biedrībā. 1878. gadā ordinēts par luterāņu mācītāju. No 1878. līdz 1884. gadam bija Vangažu draudzes, vēlāk — Salacgrīvas draudzes mācītājs. No 1890. gada — Valmieras diecēzes prāvests.

1919. gadā komunistu arestēts, ieslodzīts Rīgas Centrālcietumā. Nošauts Mežaparkā.
Dunavas iela (Rīga)

**Dunavas iela** ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Latgales apkaimes apkaimē. Dunavas ielu veido Krasta ielai paralēlas brauktuves tās Daugavas pusē. Kopējais ielas garums ir aptuveni 400 metri, ko veido divi savstarpēji nesavienoti posmi ar asfalta segumu. Dunavas ielā ir darījumu apbūve (pāris tirdzniecības centri un degvielas uzpildes stacija).

Iela nosaukta Dunavas — Jēkabpils novada Dunavas pagasta centra — vārdā.

Dunavas iela ir savienota tikai ar Krasta ielu.

## Skatīt arī
* Latgales apkaime

## Atsauces
Betmens pret Supermenu: Taisnības rītausma

**"Betmens pret Supermenu: Taisnības rītausma"** () ir amerikāņu supervaroņu kinofilma, kuras režisors ir Zeks Sneiders. Filma ir par *[[DC Comics]]* tēliem Betmenu un Supermenu. Filmas "Tērauda vīrs" turpinājums.

Filmā sākotnēji Betmens cīnās pret Supermenu, taču vēlāk viņi apvienojas kopīgai cīņai pret citu ļaundari. Galvenās lomas tajā attēlo Henrijs Kevils, Bens Afleks, Gala Gadota, Eimija Adamsa, Lorenss Fišbērns, Daiena Leina, Džesijs Aizenbergs, Džeremijs Aironss, Hollija Hantere.

Filmas pirmizrāde notika  Mehiko. Latvijā filmas pirmizrāde notika , taču  kinoteātrī "Kino Citadele" notika īpašais kinoseanss, kurā atklāja Baltijā modernāko kinozāli *Scape*.

2014. gadā tika paziņots, ka filmas turpinājums būs par *Justice League*, kuras režisors būs Sneiders. "Betmens pret Supermenu" ir otrā daļa *[[DC Extended Universe]]* filmu sērijā, kas tiek veidota kā *DC Comics* atbilde *[[Marvel Cinematic Universe]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Nikolajs Kampars

**Nikolajs Kampars** ( Valka - , Milvoki) bija Latvijas un ASV jurists, žurnālists un šahists.

## Biogrāfija
Piedzimis Krievijas impērijas policista ģimenē. Tēvs, Eduards Kampars, bijis Alūksnes policijas priekšnieka palīgs 1905. gada revolūcijas laikā un pielicis daudz pūļu likumības nodrošināšanai attiecībā pret revolūcijas dalībniekiem.

Nikolajs Kampars profesijas izvēlē sekojis ģimenes tradīcijām un beidzis Latvijas Universitātes Juridisko fakultāti, vēlāk strādājis par izmeklēšanas tiesnesi Latgalē.

No jaunības gadiem Nikolajs Kapmars bijis pazīstams ne tikai kā spējīgs šahists, bet arī kā šaha sacensību organizators. Bijis viens no LU studentu šaha celmlaužiem, bet 1938. gadā Latvijas Darba kameras paspārnē organizējis šaha amatieru turnīru aptuveni 100 strādniekiem un ierēdņiem.

Otrā pasaules kara gados kopā ar ģimeni devies bēgļu gaitās un no 1944. gada dzīvojis Austrijā, kur četrus gadus pēc kārtas uzvarējis Fillahas pilsētas šaha čempionātos. 

1953. gadā pārcēlies uz dzīvi ASV, kur apmetusies Milvoki. Tajā pašā gadā izcīnījis 2. vietu Viskonsinas štata šaha čempionātā. 1954. gadā uzvarējis Milvoki pilsētas šaha čempionātā, apsteidzot šaha reitinga sistēmas izgudrotāju Arpadu Elo, kurš atpalicis no uzvarētāja par puspunktu. 1955. gadā atkārtoti uzvarējis Milvoki pilsētas šaha čempionātā.
Sekmīgi darbojies šaha žurnālistikā. No 1962. gada līdz 1967. gadam izdevis šaha žurnālu "Opening Adventures", kurā galvenokārt apskatījis savas iecienītās atklātnes: Blekmara-Dīmera gambītu un Latviešu gambītu. Viņa izdevums izpelnījies ievērību ASV šahistu aprindās.

Nikolajs Kampars bijis neērts pretinieks jebkura līmeņa šahistiem. 1935. gadā viņš kopā ar dzejnieku Kārli Krūzu bijis viens no diviem, kas simultānspēles seansā uzvarējis toreizējo Pasaules čempionu šahā Aleksandru Aļehinu. 1957. gadā Nikolajs Kampars izcīnījis neizšķirtu turnīra partijā pret nākamo Pasaules čempionu šahā Bobiju Fišeru.

## Vietas Latvijas šaha čempionātos
* 1926. gads - 7.-8. vieta.
* 1930. gads - 7. vieta 2. virsturnīrā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kampars (nozīmju atdalīšana)

**Kampars** var būt:

* kampars, ķīmiska viela;
* Artis Kampars, Latvijas uzņēmējs un politiķis (1967);
* Nikolajs Kampars, Latvijas un ASV šahists (1903—1972).
Sārinens

**Sārinens** var būt:

* Eliels Sārinens (*Eliel Saarinen*, 1873-1950) — somu/amerikāņu arhitekts
* Ēro Sārinens (*Eero Saarinen*, 1910-1961) — amerikāņu arhitekts un dizainers
Arpads Elo

**Arpads Elo** (, dzimis **Ēlē Ārpāds Imre** ();  — ) bija ungāru izcelsmes ASV fiziķis, kas kļuva pazīstams kā šaha individuālo reitingu sistēmas izgudrotājs, kuru izmanto Starptautiskā šaha federācija (FIDE).

## Biogrāfija
Piedzimis ungāru zemnieku ģimenē. Desmit gadu vecumā kopā ar vecākiem emigrējis uz ASV, kur aizrāvies ar šahu. Pēc skolas beigšanas iestājies Čikāgas Universitātē, kuru beidzis 1935. gadā un kļuvis par Marketas Universitātes fizikas un astronomijas profesoru. 1935. gadā kļuvis arī Amerikas šaha federācijas administratoru un nostrādājis šajā amatā līdz 1937. gadam, kad, apvienojot Amerikas un Nacionālās šaha federācijas, izveidota vienota ASV šaha federācija. Elo turpinājis savu šaha organizatora darbību līdz 1976. gadam, bet no 1972. līdz 1980. gadam bijis FIDE kvalifikācijas komisijas sekretārs. Kopš 1930. gadiem bijis viens no spēcīgākajiem Viskonsinas štata šahistiem un astoņas reizes uzvarējis štata čempionātos. Savas šahista karjeras laikā divas reizes spēlējis neizšķirti ar Rubenu Fainu - vienu no spēcīgākajiem ASV šahistiem. 1988. gadā uzņemts ASV šaha federācijas Slavas zālē.

## Reitingu sistēmas izgudrotājs
1959. gadā pēc ASV šaha federācijas lūguma profesors Elo iesaistījās komisijas darbā, kurai vajadzēja uzlabot esošo individuālo šahistu koeficientu sistēmu. ASV izmantotajai šahistu relatīvā spēka salīdzināšanas sistēmai bija vairāki būtiski trūkumi: tā dažos gadījumos ļāva paaugstināt koeficientu spēlētājam, kas bija turnīrā zaudējis visas partijas, un tāpat samazināja koeficientu spēlētājam, kas bija uzvarējis turnīra visās partijās. Elo idejas ļāva izveidot jaunu, statistiski korektāku sistēmu, kuras pamatā bija prognozējamais partijas iznākuma aprēķins atkarībā no divu spēlētāju relatīvā spēka. Sistēma visā pasaulē ieguva nosaukumu - Elo reitings.

1960. gadā Elo reitingu ieviesa ASV šaha federācija, bet kopš 1970. gada tā kļuva par FIDE oficiālo reitinga sistēmu. Interesanti, ka līdz 1980. gadu vidum Elo personīgi piedalījās reitingu aprēķinā un savā darbā aktīvi izmantoja visus sava laika tehniskos jauninājumus, sākot ar kalkulatoriem un beidzot ar personālajiem datoriem.

Par sava darba rezultātiem Arpads Elo ir uzrakstījis grāmatu "The Rating of Chessplayers, Past and Present" ("Šahistu reitingi pagātnē un tagadnē", 1978, Arco. ).

## Atsauces

## Ārējās saites
Snelliusa likums

thumb|Staru laušanas diagramma
**Snelliusa likums**, arī **Snella likums**, ir gaismas laušanas likums. Tas apgalvo, ka krišanas un laušanas leņķa sinusu attiecība ir vienāda ar gaismas absolūto laušanas koeficientu attiecību. Matemātiski tas tiek pierakstīts šādi:

: \frac{\sin\alpha}{\sin\gamma} = \frac{v_1}{v_2} = \frac{n_2}{n_1},

kur  ir krišanas leņķis,  — laušanas leņķis,  — gaismas ātrums attiecīgajā vidē,  — gaismas laušanas koeficients attiecīgajā vidē.

Laušanas leņķis ir lielāks par krišanas leņķi, ja gaisma izplatās no optiski mazāk blīvas vides (vide, kurā gaismas izplatīšanās ātrums ir lielāks) optiski blīvākā (vide, kurā gaismas izplatīšanās ātrums ir mazāks) vidē (t.i., *n>n*), ja otrādāk (t.i., *n<n*) — tad lielāks ir krišanas leņķis.

Tiek uzskatīts, ka gaismas laušanas likumu atklājis nīderlandietis Villebrords Snelliuss (*Willebrord Snellius*), kas eksperimentos no 1620. līdz 1621. gadam pārbaudījis, kā notiek gaismas stara lūšana uz robežas starp divām vidēm. Snelliuss savus pētījumu rezultātus nepublicēja, tomēr rezultāti tikuši izklāstīti lekcijās Leidenes Universitātē.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Stīvens Īlops

**Stīvens Īlops** (*Stephen Elop*, dzimis 1963. gada 31. decembrī) ir Kanādā dzimis uzņēmējs. Bijis *[[Nokia]]* izpilddirektors.

1986. gadā Makmāstera universitātē Hamiltonā Īlops ieguva bakalaura grādu datoru inženierijas un pārvaldības specialitātē.
Stīvens Īlops bija konsultāciju nodaļas direktors uzņēmumā *[[Lotus Software|Lotus Development Corporation]]*.
1992. gadā viņš kļuva par informācijas tehnoloģiju direktoru uzņēmumā *[[Boston Market|Boston Chicken]]*. 1998. gadā tas bankrotēja, un Īlops pievienojās *[[Macromedia]]*. 2005. gada janvārī viņš kļuva par *Macromedia* izpilddirektoru. Pēc tam, kad 2005. gada aprīlī *Macromedia* pārgāja *[[Adobe Systems]]* īpašumā, Īlops turpināja darbu *Adobe* līdz 2006. gada decembrim.
No 2007. gada janvāra līdz 2008. gadam viņš bija operāciju direktors uzņēmumā *[[Juniper Networks]]*.

2008. gada janvārī Īlops sāka darbu *[[Microsoft]]*, kur bija biznesa nodaļas vadītājs un bija atbildīgs par *[[Microsoft Office]]* un *[[Microsoft Dynamics]]* produktiem.

2010. gada 23. janvārī Stīvens Īlops kļuva par *Nokia* izpilddirektoru, nomainot Olli Peku Kallasvuo. Februārī Īlops publiskoja jauno *Nokia* jauno stratēģiju, operētājsistēmu *[[Windows Phone]]* pieņemot par viedtālruņu primāro sistēmu. Viedtālruņu pārdošanas apjomi kritās, *Nokia* nespējot konkurēt ar *Apple* *[[iPhone]]* un *Samsung* *[[Samsung Galaxy|Galaxy]]*. Īlopa laikā *Nokia* dramatiski samazinājās apgrozījums un peļņa. Uzņēmumam nācās samazināt izdevumus, tai skaitā arī atlaist daudzus darbiniekus.
2013. gada 3. septembrī paziņots, ka *Microsoft* iegādāsies *Nokia* mobilo ierīču biznesu (tagad tas zināms ar nosaukumu *[[Microsoft Mobile]]*), un Stīvens Īlops atstās izpilddirektora amatu. Septembrī viņu izpilddirektora amatā nomainīja Risto Sīlasmā.

Turpmāk Īlops ieņēma *Microsoft Devices* viceprezidenta amatu.
2015. gada 17. jūnijā paziņots, ka *Devices* grupa tiek apvienota ar operētājsistēmu nodaļu, izveidojot struktūrvienību *Windows and Devices Group*. Vienlaicīgi paziņots, ka Stīvens Īlops atstāj *Microsoft*.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Stīvens Īlops  linkedin
Eliels Sārinens

**Gottlībs Eliels Sārinens** (, dzimis , miris ) bija somu arhitekts. Kopš 1923. gada darbojās ASV. Parasti tiek uzskatīts par jūgendstila un "Art Deco" pārstāvi. Eliela dēls Ēro Sārinens arī kļuva par ievērojamu arhitektu.

Mācījies Helsinku Politehniskajā institūtā. No 1896. līdz 1905. gadam strādaja arhitektūras birojā *[[Gesellius, Lindgren, Saarinen]]*. No 1911. gada bija Tallinas un Budapeštas pilsētplānošanas konsultants. 1923. gadā pārcēlās uz ASV. Darbojās Krenbrukas Mākslas akadēmijā un Mičiganas Universitātē.

Mūsdienās Sārinena darbi redzami Somijā, Igaunijā un ASV. Nerealizēta palikusi Sārinena projektētā ēka Rīgā.

## Sārinena darbu galerija


File:Finnish Pavilion at Paris 1900.jpg|Somijas paviljons Parīzes 1900. gada izstādē, , 1900
File:FinlandNationalMuseum.jpg|Somijas Nacionālais muzejs, Helsinki, , 1904
File:Helsinki Railway Station 20050604.jpg|Helsinku Centrālā dzelzceļa stacija, Helsinki, , 1909
File:Tartu asv2022-04 img28 StPaul Church.jpg|Svētā Pāvila baznīca Tartu, , 1917
File:Kleinhans Music Hall.jpg|*Kleihans* koncertzāle Bufalo, , 1940
File:FirstChristianChurch.jpg|*First Christian* baznīca, Kolumbusa, , 1942
File:Des Moines Art Center.jpg|Demoinas mākslas centrs, Demoina, , 1948
File:ChristChurchLutheran2.jpg|*Christ Church Lutheran* baznīca, Mineapole, , 1949


## Ārējās saites
Alpu rase

[thumb|200px|[Tadžiki|Tadžiku vīrietis, kas saskaņā ar Henrija Kīena *(Henry Keane)* darbu *Man, Past and Present* piederīgs pie Alpu rases]]
**Alpu rase** ir viena no eiropeīdās rases lokālajām rasēm, tās ziemeļu un dienvidu atzara pārejas forma. Mūsdienās netiek plaši atzīta. Dažkārt uzskatīts par Balkānu-Kaukāza rases atzaru. Raksturīgākās fiziskās pazīmes ir tumši vai kastaņbrūni mati, jauktu nokrāsu acis, plata seja, brahicefālija, vidējs augums. Izplatīta starp pamatiedzīvotājiem Šveicē un pierobežas novados Francijā, Vācijā, Austrijā un Itālijā. Austrumu virzienā izplatības areāls dažkārt tiek vilkts pa Dņepru vai pat Pamiru.

thumb|left|Maksimālā alpinīdu izplatība Eiropā saskaņā ar Medisona Granta darbu ''The Passing of the Great Race'' (1916)
Kā pirmais šo atzaru izdalījis franču antropologs Žoržs Lapužs *(Georges Vacher de Lapouge)* kā *homo alpinus*. Dažkārt saukta par Rietumeiropas, alpinīdu, austrumu, rietumalpinīdu rasi. Alpinīdu austrumu atzaru dažkārt dēvē par gorīdiem un karpatīdiem.

## Atsauces
Kārlis Gothards Elferfelds

**Kārlis Gothards Elferfelds**, arī **Elverfelds** (; dzimis , miris ) bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs, teologs, filozofs, publicists, literāts, izdevējs un grāmatu izplatītājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis mācītāja Johana Kristofa Elferfelda ģimenē. Mācījies mājās. No 1774. līdz 1776. gadam studēja teoloģiju Getingenes Universitātē, tāpat pievērsies dabas zinātnēm un filozofijai. Pēc atgriešanās dzimtenē no 1776. līdz 1778. gadam strādājis par mājskolotāju Lielaucē un no 1778. līdz 1780. gadam — Bojās. No 1780. līdz 1819. gadam bija luterāņu mācītājs Apriķos, kopš 1783. gada — arī Sakā. 1818. gadā kļuva par Grobiņas apriņķa prāvestu.
Miris 1819. gadā Apriķos.

## Darbi
1804. gadā iznāca "Līksmības grāmata", kurā publicēti Elferfelda literārie darbi. Viņš ir sarakstījis lugu "Tā dzimšanas diena" (darbā propagandēta potēšana pret bakām), šī ir pirmā oriģinālluga latviešu valodā. Izdevumā publicējis vairākus tulkojumus, lokalizējumus un citus darbus. Bieži rakstījis publikācijas vācu presē, it īpaši žurnālā *Wöchentliche Unterhaltungen*, rakstījis arī par latviešu tautu. Iepazīstinājis sabiedrību ar Neredzīgo Indriķi. Nodarbojies arī ar vācu klasiskās filozofijas popularizēšanu.

Rakstos latviešu valodā parakstījies kā **Elbervelts** (*Kahrli Gattart Elberwelt*).

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kārlis Gothards Elferfelds "Latviešu grāmatniecības darbinieki līdz 1918. gadam" 
* Elferfelds "Baltischen Biographischen Lexikon"
Laboratorijas iela (Rīga)

**Laboratorijas iela** ir Rīgas iela Latgales priekšpilsētas Grīziņkalna apkaimē. Laboratorijas iela sākas krustojumā ar Aleksandra Čaka ielu  un noslēdzas strupceļā aiz Vārnu ielas. Ielas kopējais garums ir 512 metri.

Ielas nosaukums radies no Krievijas armijas 21. artilērijas brigādes laboratorijām, kas 1885. gadā tika pārvietotas uz Ikšķili. Tās atradās kādreizējā Latvijas Universitātes stadiona (tagad Centra sporta kvartāla) vietā. No tām stiepās taisna iela uz Grīziņkalna pusi. Sākotnēji šī iela tika saukta par **Lilijas ielu**. 20. gadsimta otrajā pusē, kad Lauku ielā tika celta toreizējā 43. vidusskola, Laboratorijas ielai tika atņemts posms, kas to savienoja ar Lauku ielu, ierīkojot skolas sporta laukumu.

## Ielu savienojumi
Laboratorijas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Aleksandra Čaka iela (T-veida krustojums)
* Zvaigžņu iela
* Vārnu iela

## Skatīt arī
* Grīziņkalns

## Atsauces
Nokia 7650

***Nokia 7650*** bija Somijas uzņēmuma *[[Nokia]]* mobilais telefons, kas darbojās GSM 900 un 1800 tīklā. Izlaists 2002. gada 26. jūnijā. Tas bija pirmais telefons ar *Nokia* izstrādāto operētājsistēmu *[[Symbian]]* (*[[S60]]*); pirmais *Nokia* telefons ar iebūvētu kameru. *Nokia 7650* cena bija 600 USD.

## Ārējās saites

* Nokia 7650 *gsmarena.com*
Nokia 6800

***Nokia 6800*** bija Somijas uzņēmuma *[[Nokia]]* mobilais telefons, kas darbojās GSM 900 un 1800 tīklā (ASV tirgum — GSM 850 / 1900). Izlaists 2003. gadā. Tam bija neparasta atvāžama *QWERTY* tastatūra. Paredzets e-pasta sūtīšanai.

## Ārējās saites
* Nokia 6800 *gsmarena.com*
Dānijas kultūras kanons

**Dānijas kultūras kanons** () sastāv no 108 kultūras izcilības darbiem astoņās kategorijās: arhitektūra, vizuālā māksla, dizains un amatniecība, kino, literatūra, mūzika, skatuves māksla un bērnu kultūra. Tas tika izveidots pēc Briana Mikelsena 2004. gada iniciatīvas, darbojoties vairākām komitejām Dānijas Kultūras ministrijas uzraudzībā 2006.—2007. gadā ar mērķi apkopot un attēlot labākos un svarīgākos Dānijas kulturālā mantojuma darbus. Katrā kategorijā ir 12 darbi, bet mūzikas kategorijā ir pa 12 darbiem no klasiskās un populārās mūzikas, un literatūras sadaļā divpadsmitais ieraksts ir 24 darbu antoloģija.

## Atsauces

## Ārējās saites
* "Kulturkanon", PDF kopija no tīmekļa vietnes 2006. gadā 
* Dānijas Kultūras ministrija: Kulturkanonen PDF .
Svētā Jēkaba ceļš

**Svētā Jēkaba ceļš** () ir nosaukums svētceļotāju ceļam uz iespējamo Svētā Jēkaba atdusas vietu Santjago de Kompostelā. Tiek uzskatīts, ka Svētā Jēkaba mirstīgās atliekas atrodas Santjago de Kompostelas katedrālē. Pēdējos piecos gados (no 2012. līdz 2016. gadam) vidēji gadā šajā svētceļojumā devās aptuveni 237 tūkstoši svētceļotāju. Visvairāk svētceļotāju bija 2016. gadā, kad to skaits bija 277,9 tūkstoši.

## Latvijā

Svētā Jēkaba ceļa garums Latvijā ir 562 km, kas sadalīts 24 posmos. Tas sākas pie Latvijas—Igaunijas robežas Valkas pilsētā un 12 posmos ved līdz Rīgai (280 km), kur sadalās divos atzaros līdz Žagarei un Skaistkalnei.
2019. gada nodibināja Latvijas Sv. Jēkaba ceļa asociāciju, kas līdz 2020. gadam veica ceļa marķēšanu no Rīgas līdz Žagarei, 2021. gadā marķēšanu ceļa posmos no Rīgas līdz Skaistkalnei, 2022. gadā turpināja marķēšanu ceļa Vidzemes posmos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Altaja rezervāts

**Altaja valsts dabas biosfēras rezervāts** () ir stingras aizsardzības dabas rezervāts Krievijā, Dienvidsibīrijā. Izvietojies Altaja Republikas ziemeļaustrumos Turočakas un Ulaganas rajonā. Izveidots 1967. gadā jau agrāk no 1932. līdz 1951. gadam pastāvējuša dabas rezervāta vietā. 1998. gadā kopā ar Katuņas rezervātu iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā ar nosaukumu Altaja Zelta kalni. 

Gar rezervāta robežām izvietojušās augstas Altaja kalnu grēdas: ziemeļos — Torotas grēda, ziemeļaustrumos — Abakanas grēda, dienvidos — Čihačova grēda, austrumos — Šapšals ar rezervāta augstāko virsotni Toškalikajas kalnu (3507 m). Rezervāta ziemeļrietumos izvietojies Teļecas ezers. Visā rezervāta teritorijā nav neviena autoceļa. Rezervāts izveidots ar mērķi saglabāt ciedrpriežu taigas un Dienvidsibīrijas augstkalnu tundras biotopus. Meži aizņem 35% teritorijas, kalnu tundra — 60%, stepe — 5%. Dzīvo marali, alņi, kalnu kazas, stirnas, brūnie lāči, sabuļi u.c.

## Atsauces

## Ārējās saites
13. Bauskas Aizsargu pulks

thumbnail|right|Pulka karoga labā puse
thumbnail|right|Pulka karoga kreisā puse
**13. Bauskas Aizsargu pulks** izveidots 1922. gada 18. decembrī, apvienojot Bauskas apriņķa aizsargu militārās vienības.

Pirmās aizsargu vienības Bauskas apriņķī līdz 1919. gada oktobra sākumam izveidojās Bauskā, Bārbelē, Misā, Jaunsaulē, Rundālē un Ceraukstē. Katrā pagastā bija viena nodaļa, bet Iecavas un Ceraukstes pagastā — divas, pa vienai katrā upes krastā. Kā pēdējā izveidojās aizsargu nodaļa Svitenē. Sākotnēji dienests aizsargos bija obligāts visiem zemkopjiem un pilsētniekiem, bet kopš 1921. gada 18. augusta Aizsargi kļuva par brīvprātīgu organizāciju. 1923. gada 21. martā nodibinājās 1. bataljons, kurā ietilpa trīs rotas un eskadrons. 1923. gada 26. izveidoja 2. bataljonu, kurā ietilpa trīs rotas no tolaik Bauskas apriņķim pievienotajām Jēkabpils apriņķa pagastu aizsargu nodaļām.

Pulks aktīvi piedalījās 1934. gada 15. maija Ulmaņa valsts apvērsumā, Bauskas aizsargi atkārtoti devās patrulēt uz Rīgu.

Attēls:Valsts prezidents Jānis Čakste Bauskā 1924.jpg|Valsts Prezidents Čakste pulka karoga pasniegšanas svētkos, 1924. gads
Attēls:Bauskas aizsargu parāde 1925.jpg|Bauskas aizsargu parāde Bauskas rātslaukumā, 1925. gads
Attēls:Bauskas aizsargu pulka labākie šāvēji, 1925.jpg|Pulka labākie šāvēji ar balvām, 1925. gads
Attēls:13. Bauskas aizsargu pulka komandējošais sastāvs 1927.jpg|Pulka komandējošais sastāvs, 1927. gads
Attēls:Bauskas aizsargi Rīgā 1934.jpg|Bauskas aizsargi 15. maija apvērsuma dienās patrulēja Rīgā
Attēls:Bauskas aizsargu pulka futbola komanda, 1937.jpg|Pulka futbola komanda ar iegūto Sabiedrisko lietu ministra balvu, 1937. gads


## Komandieri
Par pirmo pulka komandieri tika iecelts Bauskas apriņķa priekšnieks Kārlis Berķis, kas komandēja pulku līdz 1923. gada 16. aprīlim. Līdz 1932. gada 4. augustam pulka komandieris bija K. Grebers. No 1932. gada 7. septembra līdz 1934. gada 11. maijam - P. Pommers, kurš vēlāk kļuva par Rīgas prefekta vecāko palīgu.

1924. gada 13. jūlijā valsts prezidents Jānis Čakste pulkam pasniedza karogu un pēc karogu pasniegšanas secības Aizsargu pulkiem, Bauskas pulks kļuva par 13. 1925. gada 1. oktobrī Bauskā izveidots arī pirmais aizsardžu pulciņš.

## Atsauces
Sankristovala de la Laguna

**Sankristovala de la Laguna** (), arī **La Laguna**, ir pilsēta Spānijā, Kanāriju Salās. Pilsēta atrodas Tenerifes salā. 2013. gadā pilsētā dzīvoja 152 tūkstoši iedzīvotāju. Sankristovala de la Laguna savulaik bija Kanāriju salu administratīvais centrs.

1999. gadā Sankristovala de la Laguna tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gūdu klintis

thumb|Gūdu klintis
**Gūdu klintis** (arī **Gaviļu iezis**, **Tālskatu iezis**) ir devona smilšakmens iežu atsegums Gaujas labajā krastā, Cēsu novadā.

Klintis līdz 18 m augstas, aptuveni 250 m platas. Klints dienvidrietumu siena iet gar upi nemainot augstumu. Šajā ieža daļā, upes līmenī ir atrodama ala. Tā ir aptuveni 4,5 m dziļa, 6 m plata. Kopā ar nogāzi klintis ir 50 m augstas, tomēr liela daļa no nogāzes ir nobiras — noslīdējumu masa. Vietā, kur klintis vistālāk atkāpjas no Gaujas, ir redzama ievērojama mālu noplūde. Te pāri iezim krīt neliels strautiņš. Netālu no ieža ir sastopami vairāki atvari. Iezī atrastas vairākas devona fosilijas: bruņuzivju, bezžokļaiņu, bārkšspuru un žokļžauņzivju atliekas, kā arī fosforīta konkrēcijas.

2024. gadā Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultāte Gūdu klintis nosauca par Gada ģeovietu.

## Nosaukums
Gūdu klintis savu nosaukumu ieguvušas no tuvējām Gūdu mājām, bet citiem ieža nosaukumiem ir cita vēsture. Nostāsts vēstī, ka netālu no Gūdu mājām, ganu dziesmām bijusi tik skaista atbalss, un tās skanējušas tik tālu, ka iezis nodēvēts par Gaviļu iezi. Par Tālskata iezi klints iedēvēta 20. gadsimta nogalē, apbrīnojot ievērojamo skatu, kas paveras no ieža virsotnes.

## Atsauces
Maranello

**Maranello** () ir pilsēta Itālijas ziemeļos, Emīlijas-Romanjas reģionā,  no Modēnas.

Pilsēta iemantoja atpazīstamību, pateicoties autobūves kompānijai *[[Ferrari]]*, kurai pilsētā atrodas vadība, ražotne un uzņēmuma muzejs, kā arī pilsētā atrodas Formula 1 komandas *[[Scuderia Ferrari]]* vadība.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Galileo 5

***Galileo 5*** jeb ***Galileo FOC FM1***, *European GNSS* apzīmējums ***GSAT0201***, ir Eiropas navigācijas sistēmas *[[Galileo (navigācijas sistēma)|Galileo]]* "pilnas darbības spēju" () sērijas pirmais pavadonis. Tas palaists 2014. gada augustā, bet nesējraķetes kļūmes dēļ sākotnēji ievadīts nepiemērotā orbītā. 2014. gada novembrī tas pacelts piemērotā orbītā.

Pavadonim dots arī nosaukums ***Doresa*** par godu bērnu konkursa uzvarētājai Vācijā Doresai Demajai (*Doresa Demaj*).

*Galileo 5* primārais kontraktors un platformas izgatavotājs bija uzņēmums *[[OHB-System]]*. Derīgo kravu izgatavoja *[[Surrey Satellite Technology]]* (*SSTL*).
Pavadonī uzstādīti divi pasīvie ūdeņraža māzera atompulksteņi, divi rubīdija atompulksteņi; pulksteņu pārraudzīšanas un vadības iekārta, navigācijas signāla ģenerators, L-joslas antena navigācijas signāla raidīšanai, C-joslas antena augšupejošā signāla uztveršanai, divas S-joslas antenas telemetrijai un komandām, kā arī antena meklēšanas un glābšanas iekārtai *MEO SAR*.

*Galileo 5* tika palaists  12:27 UTC no Gviānas kosmiskā centra ar nesējraķeti *[[Sojuz-STB/Fregat-MT]]* (lidojums *VS09*) kopā ar tās pašas sērijas pavadoni *[[Galileo 6]]*. Dzinējblokam *Fregat-MT* bija jāveic divi manevri, bet otrais manevrs netika pienācīgi veikts, jo dzinējbloks nebija pareizi orientēts. Pavadoni vajadzēja ievadīt riņķveida orbītā ar slīpumu 55 grādi un lielo pusasi , bet pēc atdalīšanās no *Fregat-MT* tas atradās eliptiskā orbītā ar ekscentritāti 0,23, lielo pusasi  un slīpumu 49,8°.

Izmeklēšanas komisija secināja, ka dzinējblokā *Fregat-MT* viena no hidrazīna degvielas caurulēm konstruktīvi izvietota tuvu šķidrā hēlija cauruļvadam. Aukstais (−52 °C) hēlijs aizsaldējis hidrazīna cauruli.

2014. gada novembrī ar manevru sēriju izdevās *Galileo 5* orbītas perigeju pacelt pietiekami, lai tas riņķotu virs Zemes radiācijas joslām un orbīta būtu piemērota pavadoņa mērķa uzdevumiem. 29. novembrī veiksmīgi tika ieslēgta navigācijas derīgā krava. Līdzīga glābšanas operācija 2015. gada sākumā veikta pavadonim *Galileo 6*.

2020. gada 30. novembrī pavadoņiem *GSAT0201* un *GSAT0202* tika izmainīti uzstādījumi, ļaujot tos izmantot *Galileo* sistēmas lietotājiem, lai ievāktu lietotāju atsauksmes par pozicionēšanas precizitāti, šiem pavadoņiem esot nestandarta eliptiskās orbītās. Kopumā šie pavadoņu signālu precizitāte bija līdzīga pārējiem, kas deva pozicionēšanas uzlabojumu, bet daži uztvērēji saskārās ar īslaicīgiem blakus efektiem. Lai atrastu problēmas risinājumu, 2021. gada 18. februārī abi pavadoņi tika izņemti no ekspluatācijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* VS 09 GALILEO SAT 5-6 Arianespace Launch kit
* Galileo constellation
Nokia 7600

***Nokia 7600*** bija Somijas uzņēmuma *[[Nokia]]* multimediju mobilais telefons, kas darbojās GSM 900 un 1800 tīklā un atbalstīja 3G UMTS 2100 standartu. Izlaists 2003. gadā. 

*Nokia 7600* bija unikāla asaras veida forma. Pogas izvietotas apkārt lielam ekrānam. 
Ierīci lietotāji atzina par neērtu, jo to lietot vajadzēja ar abām rokām, kā arī bija citas nepilnības.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Nokia 7600 *gsmarena.com*
Nokia 6600

***Nokia 6600*** bija Somijas uzņēmuma *[[Nokia]]* biznesa klases mobilais telefons, kas darbojās GSM 900 un 1800 tīklā. Izlaists 2003. gadā. Tajā brīdī *Nokia 6600* bija attīstītākais *Nokia* modelis.

Vēlāk *Nokia* izmantoja nosaukumu *6600* citos, ar šo nesaistītos modeļos: *[[Nokia 6600 fold]]*, *[[Nokia 6600 slide]]* un *[[Nokia 6600i]]*.

ASV tirgum izlaista modifikācija ***Nokia 6620***

*Nokia 6600* ražošana pārtraukta 2007. gadā.

## Ārējās saites

* Nokia 6600 *gsmarena.com*
Nokia 6108

***Nokia 6108*** bija Somijas uzņēmuma *[[Nokia]]* mobilais telefons, kas darbojās GSM 900, 1800 un 1900 tīklā. Izlaists 2003. gadā.

*Nokia 6108* bija pirmais telefons, ar kuru varēja rakstīt un atpazīt tekstu ķīniešu un angļu valodā. Tas bija apgādāts ar zīmuli, ar kuru varēja rakstīt rokrakstā. 

## Ārējās saites
* Nokia 6108 *gsmarena.com*
Nokia 6630

***Nokia 6630*** bija Somijas uzņēmuma *[[Nokia]]* biznesa klases mobilais telefons, kas darbojās GSM 900, 1800 un 1900 tīklā. Izlaists 2004. gadā. 

Tas bija pirmais telefons ar pilnīgu globālu viesabonēšanas iespēju (agrakie viesabonēšanas modeļi bija gandrīz globāli, jo Japānā 2G standarts bija atšķirīgs).

*Nokia 6630* bija uzstādīta operētājsistēma *[[S60]]* (*2nd Edition FP2*). 

## Ārējās saites

* Nokia 6630 *gsmarena.com*
Dubultloceklis

**Dubultloceklis** ir teikuma palīgloceklis, kas izsaka personas vai priekšmeta stāvokli vai pazīmi kādas norises laikā. Tas vienlaicīgi var paskaidrot divu vārdšķiru vārdus, parasti — lietvārdu un darbības vārdu.

Dubultlocekļi tiek iedalīti saskaņotajos un nesaskaņotajos dubultlocekļos. Var tikt izteikti ar īpašības vārdu, skaitļa vārdu, lokāmo vai daļēji lokāmo divdabi, deklinējamu vārdu un salīdzinātājpartikulu *kā*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* AILab ieraksts
Teikuma loceklis

**Teikuma loceklis** ir patstāvīgs vārds vai vārdu grupa, kas atrodas teikumā un atbild uz kādu jautājumu. Teikuma locekļu sastāvā var būt iekļauti arī dažādi palīgvārdi.

Latviešu valodā teikuma locekļus iedala virslocekļos, kas veido teikuma gramatisko centru, un palīglocekļos, kas veido teikuma paplašinājumu. Pie virslocekļiem pieder teikuma priekšmets, izteicējs un galvenais loceklis, pie palīglocekļiem — dubultloceklis, apzīmētājs, pielikums, papildinātājs, apstākļi. Teikuma locekļi var būt gan vienkārši, gan salikti.

## Ārējās saites
* AILab ieraksts
Alupka

**Alupka** (ukraiņu un , ) ir kūrortpilsēta Ukrainā, Krimas pussalas dienvidos Melnās jūras krastā 100 km no republikas galvaspilsētas Simferopoles. Piejūras klimata kūrorts Krimas subtropu joslā starp jūru un Krimas kalniem. Administratīvi pakļauta Jaltas pilsētas padomei. Kopš 2014. gada marta faktiski atrodas Krievijas anektētās Krimas Republikas sastāvā.

Pirmoreiz vēstures avotos Alupka minēta ap 960. gadu hazāru valdīšanas laikā kā **Alubika**. Nosaukums, domājams, cēlies no sengrieķu valodas *alepu*, kas nozīmē ‘lapsa’. 14.—15. gadsimtā šeit atradās dženoviešu atbalsta punkts ar nosaukumu **Lupiko**. No 1447. līdz 1774. gadam Alupka bija Osmaņu sultānu kroņa īpašums. Pēc Krimas pievienošanas Krievijai 1783. gadā Alupka piederēja kņazam Grigorijam Potjomkinam, bet kopš 1823. gada — ģenerālfeldmaršalam Mihailam Voroncovam, kurš šeit uzbūvēja pili, kas ir galvenais pilsētas tūrisma objekts. Kopš 20. gadsimta sākuma Alupka attīstās kā moderns kūrorts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Amazones līdzenums

**Amazones līdzenums** jeb **Amazones zemiene** (, ) ir līdzenums Dienvidamerikas ziemeļu daļā, pasaules lielākais līdzenums. Izvietojies Amazones upes baseinā Brazīlijas, Kolumbijas, Ekvadoras, Peru un Bolīvijas teritorijā. Šeit valda karsts (vidējā mēneša temperatūra 24—28 °C) un mitrs (1500—3000 mm nokrišņu gadā) klimats un izvietojušies planētas plašākie mitrie lietus meži — Amazones lietus mežs.

Stiepjas apmēram 3000 km garumā no Andiem rietumos līdz Atlantijas okeānam austrumos; no ziemeļiem to norobežo Gvajānas plakankalne, no dienvidiem — Brazīlijas plakankalne. Izvietojusies Dienvidamerikas platformas sineklīzē un veidota no paleozoja jūras un mezozoja kontinentālajiem nogulumiežiem.

Teritorija ir reti apdzīvota, apdzīvotās vietas izvietojušās galvenokārt gar Amazoni un tās pietekām, kas ir faktiski vienīgās transporta artērijas reģionā. Lielākā pilsēta ir Manausa.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aldana (upe)

**Aldana** (krievu un ) ir upe Sahas Republikā Krievijas Federācijā, lielākā Ļenas labā krasta pieteka. Sākas Stanovoja grēdas ziemeļu nogāzē uz Sahas un Amūras apgabala robežas, sākumā tek austrumu virzienā pa Aldanas kalnieni, vēlāk pagriežas uz ziemeļiem gar Verhojanskas grēdāju un uz rietumiem un ietek Ļenas upē lejpus Jakutskas. Kuģojama 1600 km garumā līdz Tommotai, kur upi šķērso Tindas—Jakutskas dzelzceļš. Lielākās pietekas ir Učura, Maja, Allahjuņa (labās), Amga (kreisā). 

Upes nosaukums cēlies no evenku valodas un apzīmē vai nu zivs nosaukumu, vai dzelzi (*элдэн*). Upes baseinā bagātīgas zelta, akmeņogļu, vizlas atradnes. Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Handiga un Tommota.

## Atsauces

## Ārējās saites
Amga

**Amga** () vai **Amma** () ir Austrumsibīrijas upe Sahas Republikā Krievijas Federācijā, Aldanas kreisā krasta pieteka Ļenas upes baseinā. Sākas Aldanas kalnienē, tek pa šauru, dziļu ieleju. Upes nosaukums cēlies no evenku valodas vārda *амнга* — ‘aiza’. Vidustecē ieleja paplašinās, lejtecē upe kuģojama. Ietek Aldanā lejpus Handigas. Sniegūdeņu un lietusūdeņu pieplūde, pavasaros ievērojami pali, ledussega no oktobra līdz maijam.

Krasti mazapdzīvoti, lielākā apdzīvotā vieta ir Amgas ciems upes vidustecē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jaludzjana

**Jaludzjana** (, *Yālù Jiāng*) vai **Amnokgana** (, *Amrokkang*) ir Ķīnas un Korejas TDR robežupe. Sākas Čanbaišaņa vulkāniskajā masīvā dienvidos no Pektusana virsotnes, tek dienvidrietumu virzienā, ietek Dzeltenās jūras Korejas līcī. Nosaukums cēlies no mandžūru valodas un nozīmē ‘robeža starp divām valstīm’.

Upe kuģojama līdz Hjesanai, līdz Daņdunai var iepeldēt okeāna kuģi. Lielākās pilsētas krastos ir Daņduna, Liņdzjana, Dzjiaņa (Ķīnas pusē), Hjesana, Sinijdžu, Ijdžu (Korejas TDR pusē). Uz upes izbūvētas divas hidroelektrostacijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ilhams Tohti

**Ilhams Tohti** (; , ; dzimis 1969. gada 25. oktobrī) ir uiguru tautības ķīniešu ekonomists, kurš pašlaik izcieš mūža ieslodzījumu par separātismu. Tohti uzskatāms par prominentāko uiguru intelektuāli Ķīnas iekšienē, kurš pievērsis uzmanību mazākumtautību nevienlīdzībai Ķīnā. Viņš pats noliedz apsūdzību separātismā pamatotību un uzskata sevi par nevainīgu.

2019. gadā Eiropas Parlaments Ilhamam Tohti piešķīra Andreja Saharova cilvēktiesību balvu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aļaskas grēda

**Aļaskas grēda** () ir kalnu grēda Ziemeļamerikas ziemeļrietumos, Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstī. Stiepjas ap 650 km garumā uz ziemeļiem izliekta pusloka formā no Vaitriveras Kanādas Jukonas teritorijā austrumos līdz Klārka ezeram Aļaskas dienvidrietumos. Grēdai pieder Ziemeļamerikas augstākā virsotne Denali (6168 m). Kalnu grēda veido augstu barjeru mitrajām gaisa masām no Aļaskas līča ziemeļu virzienā. Bagātīgie nokrišņi sniega veidā veicina intensīvu kalnu ledāju veidošanos grēdas nogāzēs.

Grēda ir daļa no Klusā okeāna ugunsloka un apvidū vērojamas biežas zemestrīces. Veidota centrālajā daļā no granītiem, nogāzēs — nogulumieži. Mitrākajā dienvidu nogāzē līdz 800 m augstumam egļu meži, augstāk — sniegs, ledāji. Sausākajā ziemeļu nogāzē līdz 1000—1500 m augstumam meži, augstāk — kalnu tundra.

Tagadējo nosaukumu pirmoreiz grēdai piešķīris amerikāņu dabaszinātnieks Viljams Dols *(William Healey Dall)* 1869. gadā. Grēdu šķērso Džordžpārkas lielceļš no Ankoridžas uz Fērbenksu un Ričardsona lielceļš no Valdesas uz Fērbenksu ar tam paralēlo Aļaskas cauruļvadu. Aļaskas grēdā izveidotas vairākas aizsargājamās dabas teritorijas, lielākās no tām ir Denali nacionālais parks un Klārka ezera nacionālais parks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Laukakmeņu iela (Rīga)

**Laukakmeņu iela** ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Šķirotavas apkaimē. Laukakmeņu iela un tās robežas dabā grūti saskatāmas. Tā sākas netālu no viensētām pie Aknīstes ielas un beidzas T veida krustojumā ar Vaiķu ielu. Laukakmeņu ielai vienā pusē ir mazdārziņu apbūve, otrā — pļava, pār kuru 150 m attālumā atrodas dzelzceļa līnija Rīga—Saurieši un netālu arī Rīgas Preču stacija.

Laukakmeņu iela ir viena no jaunākajām Rīgas ielām, tās nosaukums tika piešķirts 2008. gadā.

[thumb|left|250px|Laukakmeņu iela virzienā uz [Vaiķu ielas pusi]]
## Ielu savienojumi
Laukakmeņu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Vaiķu iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Rīgas ielas, kas nav saskatāmas dabā

## Atsauces
IRNSS-1C

***IRNSS-1C*** ir Indijas trešais reģionālās pavadoņu navigācijas sistēmas *[[IRNSS]]* pavadonis.
Pavadoni izgatavojusi un apkalpo Indijas kosmisko pētījumu organizācija (*ISRO*). Tas palaists 2014. gada oktobrī. 

Kosmiskā aparāta izmēri ir 1,58 m x 1,50 m x 1,50 m.
Tajā uzstādīta navigācijas aparatūra (L5 un S frekvenču josla) un lokācijas aparatūra (C joslas raidītājs). Navigācijas sistēma darbojas ar rubīdija atompulksteni. Bez tam pavadonī uzstādīti atstarotāji lāzerlokācijai.

*IRNSS-1C* tika palaists  20:02 UTC ar nesējraķeti *[[PSLV-XL]]* (lidojums *C26*) no Satiša Dhavana kosmosa centra pirmā starta laukuma. No pēdējās pakāpes tas atdalījās 20:22 UTC.

Atšķirībā no iepriekšējiem*IRNSS* pavadoņiem (*[[IRNSS-1A]]* un *[[IRNSS-1B]]*), kurus izvietoja ģeosinhronā orbītā ar slīpumu 29°, šis atradīsies ģeostacionārā orbītā punktā 83° austrumu garuma.

## Atsauces

## Ārējās saites
* IRNSS-1C  ISRO 
* IRNSS Gunter's Space Page
Amūras līcis

**Amūras līcis** () ir Japāņu jūras līcis tās ziemeļrietumu daļā Krievijas Tālajos Austrumos, Pētera Lielā līča daļa. Līcis pie ieejas ir ap 20 km plats, iestiepjas sauszemē par 65 km. Līča austrumu krasts piekļaujas Muravjova-Amurska pussalai un Imperatores Jevgēņijas arhipelāgam. Krasta līnija stipri izrobota. No ziemeļiem līcī ieplūst Razdoļnajas upe. Līča austrumu krastā Vladivostokas pilsētas osta, kā arī kūrortu zona.

## Ārējās saites

## Atsauces
Ancirabe

**Ancirabe** () ir trešā lielākā Madagaskaras pilsēta, Vakinankaratras reģiona administratīvais centrs. Izvietojusies valsts vidienē Ankaračas kalnos 160 km uz dienvidiem no galvaspilsētas Antananarivu, ar ko savienota ar dzelzceļu. Tekstilrūpniecības un pārtikas rūpniecības uzņēmumi.

## Vēsture
1868. gadā apvidū ieradās norvēģu misionāri, kas salīdzinoši vēsākā valdošā klimata dēļ šeit 1872. gadā kā kalnu atpūtas centru nodibināja apmetni. Pilsētas nosaukums tulkojumā no malgašu valodas nozīmē ‘Vieta, kur daudz sāls’. 1917. gadā šeit atvērta termālā minerālūdens dziednīca, tāpēc franči pilsētu sauca par «Malgašu Višī».

## Atsauces

## Ārējās saites
Jans Karigers

**Jans Karigers** (dzimis , miris ) bija jezuītu misionārs un valodnieks, darbojies letonikas un leksikogrāfijas nozarē.

## Biogrāfija
 Karigers iestājies jezuītu ordenī. Viļņā aizvadījis noviciāta laiku. No 1681. līdz 1685. gadam Ņesvežā studējis filozofiju. Pēc tam mācījis jezuītu kolēģijas jaunākajās klasēs: 1685. gadā Pinskā, no 1686. līdz 1687. gadam Drogičinā un 1688. gadā Lomžā.

Varšavā 1689. gadā uzsāktās teoloģijas studijas pabeidzis Braņevo, kur studējis no 1690. līdz 1693. gadam. Pēc tam ticis iesvētīts par kapelānu. No 1693. līdz 1694. gadam mācījis jezuītu kolēģijas augstākajās klasēs Braņevo, no 1696. līdz 1697. gadam — Krožos un 1698. gadā — atkal Braņevo. Dzīves pēdējos 30 gadus pasniedzis arī juzuītu kolēģijās, tāpat bijis misionārs.

No 1699. līdz 1700. gadam bijis prefekts Dinaburgā, pēc tam līdz 1701. gadam Grodņā pasniedzis filozofiju. 1705. gadā bijis klostera bibliotēkas pārzinis Ilūkstē, te arī lasījis sprediķus. Iespējams, Ilūkstē iepazinies ar Georga Elgera 1683. gadā izdoto vārdnīcu *Dictionarium polono-latino-lottavicum* ("Poļu-latīņu-latviešu vārdnīca"). No 1709. līdz 1711. gadam atkal bijis Grodņā, kur vadījis augstāko skolu un bijis bibliotekārs. No 1711. līdz 1712. gadam — misionārs latviešiem Skaistkalnē.

1712. gadā sācis uzturēšanos Dinaburgā un tās apkārtnē. Lasījis sprediķus augšzemnieku dialektā. 1718. gadā strādājis Vārkavā. Dzīvodams Dinaburgā, viņa latviešu valodas prasmes bija tik labas, ka tika uzsākta poļu-latviešu vārdnīcas *Lexicon Lothavicum* veidošana. Mūsdienās nav tikusi atrasta ne pati vārdnīca, ne tās manuskripts. Viļņas Universitātes bibliotēkā atrodas ap 1764.—1766. gadu datēts manuskripts, kas varētu būt Karigera vārdnīcas kopija. Šajā kopijā materiāls sakārtots 176 slejās, latviešu tulkojumā ir gan augšzemnieku, gan lejzemnieku formas. Par šo iespējamo kopiju poļu valodnieks S. F. Kolbuševskis ir publicējis monogrāfisku pētījumu.

Miris  Preiļos, ticis apbedīts Daugavpilī.

## Atsauces
Kosmos-2500

***Kosmos-2500*** (*Космос-2500*) ir Krievijas *[[GLONASS]]* globālās navigācijas sistēmas *[[GLONASS-M]]* sērijas pavadonis. Tas palaists 2014. gada jūnijā. *GLONASS* zemes vadības kompleksa numurs 755. Izvietots *Glonass* sistēmas trešajā orbitālajā plaknē, punktā Nr. 21.

*Kosmos-2500* tika palaists  17:16 UTC ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1b/Fregat]]* no Pļeseckas kosmodroma.
3. augustā, pēc izmēģinājumiem un pārbaudēm pavadonis nodots ekspluatācijā.

## Atsauces