Karosta

**Karosta**, arī **Karaosta** vai **Kara osta** ir Liepājas pilsētas daļa. Liepājas Karosta aizņem aptuveni trešdaļu pilsētas kopējās platības tās ziemeļu daļā. Karosta ir unikāls nocietinājumu komplekss Baltijas jūras krastā, kas ir īpašs Latvijas un pasaules vēsturē un arhitektūrā. Ēkās saskatāms Krievijas Impērijas un PSRS militāro objektu būvniecības stilu kontrasts. Karosta mūsdienās ir īpaši iecienīts tūrisma objekts.

## Vēsture
thumb|left|Liepājas cietokšņa nocietinājumi Vācijas okupācijas laikā ar agrāko Ķeizara  ostas pilsētu (''Stadt des Hafens'', 1916)

### Krievijas Impērijas laikā
Karosta sākta būvēt 1890. gadā, kad Krievijas Impērijas ķeizara Aleksandra III valdīšanas laikā tur nolēma ierīkot kara pilsētu un izbūvēt Liepājas cietoksni jeb fortus (vēl šobrīd visapkārt Liepājai izvietoti 8 galvenie nocietinājumu kompleksi ar pazemes tuneļiem, un trīs no šiem fortiem atrodas Karostas teritorijā). Karostas izveide izmaksāja 45 miljonus zelta rubļu. Aleksandra III dēls, ķeizars Nikolajs II, deva rīkojumu kara bāzi nodēvēt par godu tēva piemiņai par "Imperatora Aleksandra III ostu" ().

Pirmā pasaules kara Kurzemes ofensīvas laikā Krievijas karaflote mēģināja organizēt Liepājas Karostas aizsardzību, taču cietoksnis krita 1915. gada 8. maijā.

### Pēc Latvijas Republikas izveides
thumb|left|Liepājas aizstāvēšanas kaujas shēma (1919. gada 14. novembra kauja)

1919. gada 4. novembrī Rietumkrievijas armijas Plēves grupas karavīri, kurus atbalstīja bruņotais vilciens, smagie un vieglie lielgabali, ložmetēji un aeroplāns, uzbruka gar Grobiņas šoseju. Uzbrukumu izdevās atsist ar britu karakuģu lielgabalu uguns atbalstu. Turpmākajās dienās bermontiešu artilērija apšaudīja Kara ostas fortus.
14. novembra rītā bermontiešiem izdevās šķērsot Tosmares ezeru un ieņemt Karostas Ziemeļu fortus, pietuvoties Vidus fortiem un aplenkt Dienvidu fortus, ieņemot Saules muižu. Tad Liepājas garnizona vienības pārgāja pretuzbrukumā, bruņotais vilciens “Kalpaks” palīdzēja padzīt pretinieku no Saules muižas, angļu karakuģu artilērijas uguns atbalstīja cīņu Vidus forta rajonā. Ilgāku laiku prasīja bermontiešu padzīšana no Dienvidu fortu rajona, kur kādā saspridzinātā pulveru pagrabā, esot aplenkumā, visu kaujas laiku pretestību ienaidniekam izrādīja 20 karavīru liela grupa. Plkst. 13.00 Liepājas aizstāvjiem izdevās atgūt savas iepriekš ieņemtās pozīcijas, un ienaidnieks atkāpās Durbes—Gaviezes virzienā.
Pēc Latvijas neatkarības kara Karostu izveidoja par autonomi apdzīvotu vieta ar savu infrastruktūru, elektrisko spēkstaciju un ūdensapgādi, baznīcu un skolām, pasta nodaļu. Tajā atradās Kurzemes divīzijas pārvalde, artilērijas un 2 kājnieku pulki.

Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas-PSRS militārā līguma noslēgšanas  PSRS Karostā izveidoja padomju karabāzi. Liepājas Karostā izvietojās Sarkanās armijas Kurzemes grupējuma (2. atsevišķā korpusa) štābs. Tūlīt pēc Ziemas kara sākuma  padomju kara flotes kreiseris "Kirovs" no Liepājas veica uzbrukumu Somijas krasta apsardzes baterijai Rusāres salā, sagraujot piestātni, kazarmas un bāku, bet bija spiests atkāpties pēc somu lielgabala šāviņa tieša trāpījuma.

### Okupācijas laikā

Vērmahta uzbrukuma laikā 1941. gada jūnija beigās Karostā bija ap 4000 Sarkanās armijas un kara flotes karavīru, te bija bāzēti vairāki torpēdkuģi, kuteri un vismaz 15 zemūdeņu, kā arī artilērijas un zenītartilērijas vienības.

Jau 22. jūnija rītā Vācijas kara aviācija (*[[Luftwaffe (Vērmahts)|Luftwaffe]]*) bombardēja Karostas flotes bāzi un Grobiņas lidlauku. 24. jūnijā Vērmahts sāka uzbrukumu no Grobiņas puses, vācu kara aviācija atkal bombardēja Karostu un ieņēma Karostas darbnīcas (Tosmares kuģubūvētavu), vakarā padomju karavīri nogremdēja piecas zemūdenes un mīnu kuģi "Ļeņins", kas atradās remontā. 28. jūnijā Vērmahts ieņēma visu Liepājas ziemeļu daļu.

Sarkanās armijas uzbrukuma laikā  Liepājas virzienā uzbrūkošajai Sarkanajai armijai izdevās izveidot priekštilta nocietinājumus Bārtas un Vārtājas krastos, bet jau februāra sākumā vācu pretuzbrukumā tos likvidēja, un 3. februārī kauja pierima. No 24. marta līdz 3. aprīlim Sarkanā armija vēlreiz uzbruka Liepājas virzienā abpus Vārtājas upei, taču arī šo uzbrukumu vācu vienības atvairīja. Liepājas Karostu Sarkanā armija okupēja tikai pēc Vācijas kapitulācijas 8. maijā.

Aukstā kara laikā Karostā izveidoja Liepājas jūras kara ostu, kas bija pilnībā slēgta teritorija, kas nebija pieejama pat Liepājas iedzīvotājiem. 1946. gadā Karostā izveidoja 1. zemūdeņu brigādi. 
1968. gadā Karostā izvietoja arī 118. kuģu brigādi ūdens rajona aizsardzībai (*118 бригада кораблей охраны водного района, 118 БК ОВР*). Nemitīgā militārā kontingenta ģimeņu pieauguma dēļ masveidā sabūvēja bloku mājas. Karostas iedzīvotāju skaits padomju okupācijas laikā bija aptuveni 25 līdz 30 tūkstoši.

### Pēc neatkarības atjaunošanas
Arī pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Karosta līdz 1994. gada 1. jūnijam palika Krievijas bruņoto spēku kontrolē. Pēc tam Karostā palika daudz tukšu ēku, kuras piedzīvoja nežēlīgu izlaupīšanu, izdemolēšanu un noārdīšanu. 2005. gadā Karostā dzīvoja tikai 10% no Liepājas iedzīvotāju kopskaita, turpretī Vecliepājā dzīvoja 26%, Ziemeļu priekšpilsētā — 22%, Ezerkrastā — 16%, Jaunliepājā — 8%, Dienvidrietumu rajonā — 8%, Zaļajā birzē — 6%, Tosmarē — 6%, Jaunajā pasaulē 
Attēls:Ziemeļu forti(16).jpg|Ziemeļu fortu drupas, pie cietokšņa baterijas Nr. 1
Attēls:Karosta2.jpg|Fortu drupas pie cietokšņa baterijas Nr. 3
Attēls:Liepaja Orthodoxe Kathedrale St. Nikolaus Fassade 2.JPG|Svētā Nikolaja katedrāle
Attēls:Karosta water tower.jpg|Ūdenstornis
Attēls:Manéža 1.JPG|Manēžas ēka


## Atsauces

## Ārējās saites

* Karostas mājaslapā
* Karostas cietums
* Ziemeļu fortu attēli  
* "Aculiecinieks" — Neuzspridzinātais cietoksnis