open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hollow

***Hollow*** ir latviešu dziedātāja Dona dziesma, ar kuru viņš pārstāvēja Latviju 2024. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Malmē, Zviedrijā. Dziesma ieguva tiesības pārstāvēt Latviju konkursā pēc uzvaras nacionālajā atlasē *[[Supernova 2024]]*. Dons piedalījās Eirovīzijas otrajā pusfinālā. Dziesma iekļuva Eirovīzijas finālā un ieguva 16. vietu.

Dziesmas mūzikas autors ir Dons un īrs Liams Gedess, kurš kopā ar *[[DJ Rudd]]* ir viens no dziesmas producentiem, savukārt teksta autore ir amerikāniete Keita Nortropa.

Dziesma sākotnēji bija ierakstīta latviešu valodā ar nosaukumu **''"''Lauzto šķēpu karaļvalsts"** (teksta autori: Mikus Frišfelds un Kate Rudzinska) un uzvarēja konkursā "Muzikālā banka 2023", taču *Supernovai* dziesma ierakstīta angļu valodā. Dziesmas videoklipu veidojis Toms Harjo.

## Atsauces
Peneropli

**Peneropli** (*Peneroplis*) ir foraminīferu ģints miliolīdu kārtā. Ģinti 1808. gadā izveidoja franču naturālists Pjērs Deniss de Montforts. Ģints tipiskā suga ir *[[Peneroplis planatus]]* (Fichtel and Moll, 1798). Ģeohronoloģiski peneropli ir zināmi no miocēna līdz mūsdienām. Ģints ir kosmopolītiska.

## Apraksts
Čaula ir saplacināta, agrīnajā stadijā ir planispiāliski satīta un involūta. Vēlākajā stadijā kameras strauji palielinās izmēros un ir ļoti izliektas, taču tām ir gandrīz nemainīgs augstums, kā rezultātā čaula paplašinās. Kameru iekšpuse nav sadalīta, šuves ir nedaudz iespiestas. Sieniņas ir no kalcīta, porcelānveidīgas. Agrīnajā stadijā tās ir perforētas, bet vēlākajā — neperforētas. Čaulas virsma ir ornamentēta ar daudzām vadziņām, kas mijas ar tievām ribiņām, un kas orientētas paralēli čaulas ārmalai. Vadziņās starp ribiņām parasti atrodas sīkas pseidoporas. Atveri pieaugušajiem īpatņiem veido lielu poru virkne vai arī virkņu sērija. Šīs poras var būt apaļas, ovālas vai bezformīgas, un katru no tām ietver izteikta, piepacelta lūpa.

## Sistemātika
Peneroplu ģintī ir 42 recentās sugas, bet ar izmirušajām kopā ir 75 sugas. Dažas no tām ir šādas:
* *[[Peneroplis antillarum]]* d'Orbigny, 1839
* *[[Peneroplis caledoniaensis]]* McCulloch, 1981
* *[[Peneroplis ellipticus]]* d'Orbigny, 1839
* *[[Peneroplis giganteus]]* Gendrot, 1968 †
* *[[Peneroplis honestus]]* Todd & Post, 1954 †
* *[[Peneroplis mauii]]* Dorreen, 1948 †
* *[[Peneroplis pertusus]]* (Forsskål in Niebuhr, 1775)
* *[[Peneroplis planatus]]* (Fichtel and Moll, 1798)
* *[[Peneroplis rostrata]]* Stache, 1889 †
 
(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Ķēniņš

[thumb|230px|Jersikas ķēniņš (''rex de Gerceke'') [Visvaldis]]

**Ķēniņš** ir līdz 20. gadsimtam latviešu valodā plaši lietots valdnieka tituls. Sieviešu dzimtē — **ķēniņiene**. Mūsdienās šo vārdu ir izspiedis vārds karalis.

## Vārda izcelsme
Uzskata, ka vārds ir sens aizguvums no viduslejasvācu valodas *könink* vai vidusholandiešu valodas *coninc*, paralēlforma vārdam *kunig*.
17. gadsimta latviešu valodas vārdnīcā atrodamas arī vārda formas *konings, koniņš.*

Senākais valdnieka vārds latviešu valodā bijis *kungs*, kas Vikingu laikos ienācis kuršu valodā un izplatījies citās latviešu vēsturiskajās zemēs.

## Varianti citās valodās

* *kung* zviedru
* *king* angļu
* *konge* dāņu
* *konge* norvēģu
* *koning* nīderlandiešu
* *König* vācu
* *kuningas* (lietuviešu — "priesteris")
* *kuningas* igauņu
* *kuningas* somu

## Atsauces

## Ārējās saites
Bajugana

**Bajugana** (, , ) ir pilsēta Filipīnās, Karagas reģionā, Dienvidagusanas provinces lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas provinces ziemeļdaļā. Lielākā daļa iedzīvotāju sadzīvē runā sebuāņu valodā. Pilsētā un tās apkārtnē attīstīta griezto ziedu industrija — Bajuganu dēvē par «Griezto ziedu galvaspilsētu».

## Vēsture
Līdz 20. gadsimta otrajai pusei tagadējā Bajugana pastāvēja kā ciemats Maigatasanas barangajā Esperansas municipalitātē. Pēc Otrā pasaules kara Bajugana sāka strauji attīstīties sakarā ar maģistrālā autoceļa izbūvi. 1960. gadā Bajugana tika reorganizēta par patstāvīgu barangaju. Gadu vēlāk barangaju reorganizēja par patstāvīgu municipalitāti. 2007. gadā Bajuganai piešķirts pilsētas statuss. 2008. gadā statuss tika apstrīdēts Augstākajā tiesā, bet galu galā pārapstiprināts 2011. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Renfīlds

**"Renfīds"** () ir 2023. gada ASV šausmu kinokomēdija, kuras režisors ir Kriss Makkejs. Filmā galvenās lomas atveido Nikolass Holts, Akvafina, Bens Švarcs, Šohre Agdašlū, Brendons Skots Džonss, Adrians Martiness un Nikolass Keidžs.

Filma balstīta uz Brema Stokera 1897. gada romāna "Drakula" varoņiem un stāsta par Drakulas kalpu Renfīldu, kurš cenšas atrast veidu, kā tikt vaļā no sava priekšnieka.

Filmas "Renfīlds" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Universal Pictures]]*. Latvijā filmas pirmizrāde notika . Filma saņēma atšķirīgus kritiķu vērtējumus, slavējot komisko toni un aktierspēli, bet kritizējot scenāriju. Filma kļuva par kases ieņēmumu izgāšanos, nopelnot tikai 26,5 miljonus ASV dolāru pie 65 miljonu budžeta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Afroamerikāņu angļu valoda

**Afroamerikāņu angļu valoda** () ir angļu valodas sociolektu kopums, ko lieto lielākā daļa Amerikas Savienoto Valstu un Kanādas melnādaino iedzīvotāju.

Tāpat kā visiem plaši izplatītajiem valodas paveidiem, arī afroamerikāņu angļu valodai raksturīgas stilistiskās, paaudžu, ģeogrāfiskās (t. i., tikai atsevišķām pilsētām vai reģioniem raksturīgas iezīmes), lauku un pilsētu iezīmes, vietvārdu un standarta reģistri u. c. atšķirības. Gadsimtiem ilgi ir pastāvējusi ievērojama afroamerikāņu literatūra un mutvārdu tradīcijas.

Afroamerikāņu angļu valodu bieži lieto repā un hiphopā.

## Vēsture
Afroamerikāņu angļu valodas pirmsākumi meklējami 17. gadsimtā, kad ar vergu tirdzniecības starpniecību Dienvidu kolonijās (kas 18. gadsimta beigās kļuva par ASV dienvidiem) ieveda Rietumāfrikas vergus. Attīstoties plantāciju kultūrai šajā reģionā, britu kolonisti plaši lietoja nestandarta angļu valodas dialektus.

19. gadsimtā attīstījusies kokvilnas plantāciju rūpniecība un, visbeidzot, 20. gadsimta Lielā migrācija noteikti lielā mērā veicināja angļu valodas dialektu izplatīšanos afroamerikāņu vidū.

## Ārējās saites
Ziemeļsurigao

**Ziemeļsurigao** (, , ) ir viena no Filipīnu provincēm valsts dienviddaļā, Karagas reģionā. Administratīvi dalās 1 pilsētā, 20 municipalitātēs un sīkāk 335 barangajās. Provinces oficiālā galvaspilsēta un lielākā apdzīvotā vieta ir Surigao. 

## Iedzīvotāji
Lielākā daļa provinces iedzīvotāju ir surigavieši (393 433; 74,0 %) un visaji (94 589; 17,8 %). Pēc konfesionālās piederības pārsvarā katoļi (ap 60 %), bet pārējie pieder citām kristiešu kongregācijām.

## Ģeogrāfija
Province aizņem nelielu teritoriju pašos Mindanao salas ziemeļaustrumos, starp Filipīnu jūru austrumos un Boholas jūru rietumos, kā arī salas Filipīnu jūrā. Lielākās no salām ir Siargao, Lielā Bukasa un Nonoka. Dienvidos robežojas ar Dienvidsurigao un Ziemeļagusanas provincēm, ziemeļrietumos Surigao šaurums atdala no Dienvidleites, bet ziemeļaustrumos ap  platais un  garais Gaboka šaurums — no Dinagatas Salām. Reljefs galvenokārt paugurains, bet dažas no piekrastes salām ir zemas un pārpurvotas. Augstākā virsotne ir Legaspi (1170 m vjl). Provincē bagātīgas dažādu derīgo izrakteņu atradnes (zelts, dzelzs, kobalts, varš, hromīts), tajā skaitā vienas no pasaulē bagātākajām niķeļa atradnēm Nanokas salā. Valda subtropu klimats.

## Vēsture
Spāņu koloniālās varas klātbūtne surigaviešu apdzīvotajās teritorijās aizsākās 1609. gadā, kad Mindanao austrumdaļā formāli nodibināja Karagas apgabalu (*distrito*), nosauktu pēc karagu cilts, kas apdzīvoja tagadējo Austrumdavao provinci. 1622. gadā Tandagā tika nodibināta jezuītu misija. Karagas apgabals aizņēma mūsdienu Karagas regionu, kā arī daļu no Davao reģiona un Austrummisamisas provinces. Sākotnēji Karagas galvaspilsēta bija Tandaga, bet 1848. gadā administrāciju pārcēla uz Surigao. 1860. gadā tika reorganizēta spāņu koloniālā administrācija un Karagas apgabala teritorijā izveidoja Surigao militāro apgabalu, kas aizņēmu mūsdienu Ziemeļsurigao, Dienvidsurigao provinces, Dinagatas salas un Agusanas upes ieleju. 1901. gadā amerikāņu administrācijas laikā tika izveidota Suriagao province. 1960. gadā to sadalīja Ziemeļsurigao un Dienvidsurigao provincēs, bet 2006. gadā no Ziemeļsurigao patstāvīgā provincē nodalīja Dinagatas Salas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Arcade

***Arcade*** (no angļu valodas — 'arkāde') ir nīderlandiešu dziedātāja Dankana Lorenca dziesma, ar kuru viņš pārstāvēja Nīderlandi 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā. Konkursa finālā dziesma uzvarēja ar 498 punktiem.

## Atsauces
Cibicidīdas

**Cibicidīdas** (*Cibicididae*) ir foraminīferu dzimta rotaliīdu kārtā. Dzimtu 1934. gadā ar amerikāņu mikropaleontologa Džozefa Kušmena vārdu, pamatojoties uz viņa izveidoto *Cibicidinae* apakšdzimtu, izveidoja Austrālijas paleontologs Frederiks Čapmens kopā ar Valteru Parru un Arturu Kolinsu. Ģeohronoloģiski cibicidīdas ir zināmas no krīta perioda (Berriasas laikmets) līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula ir trohospirāliska un pie substrāta stiprinās ar spirālisko pusi. Primārā atvere veidota zema ekvatoriāla loka veidā, un tā var iestiepties arī spirāliskajā pusē vai arī izveidoties termināla, viena vai daudzu caurumu veidā.

## Sistemātika
Cibicidīdu dzimta iekļauj sevī šādas apakšdzimtas un tajās neiekļautās ģintis:
:* ģints: *[[Heterolepa]]* Franzenau, 1884
:* ģints: *[[Orbiculoris]]* Loeblich & Tappan, 1994
* apakšdzimta: Annulocibicidinae Saidova, 1981
* apakšdzimta: Cibicidinae Cushman, 1927
* apakšdzimta: Stichocibicidinae Saidova, 1981

## Atsauces
Cibicidīnas

**Cibicidīnas** (*Cibicidinae*) ir foraminīferu dzimta rotaliīdu kārtā. Apakšdzimtu 1927. gadā izveidoja amerikāņu mikropaleontologs Džozefs Kušmens. Ģeohronoloģiski cibicidīnas ir zināmas no paleogēna perioda (paleocēns) līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula ir trohospirāliska ar plakanu vai ieliektu dorsālo pusi, ar kuru tā piestiprinās substrātam. Atvere aizstiepjas līdz dorsālajai pusei gar kameras iekšējo malu vai pāriet pilnīgi uz dorsālo pusi.

## Sistemātika
Cibicidīnu apakšdzimta iekļauj sevī šādas ģintis:
* ģints: *[[Cibicides]]* Montfort, 1808
* ģints: *[[Cibicidina]]* Bandy, 1949
* ģints: *[[Cibicidinella]]* Saidova, 1975
* ģints: *[[Cibicidoides]]* Thalmann, 1939
* ģints: *[[Discorbia]]* Sellier de Civrieux, 1977
* ģints: *[[Falsocibicides]]* Poignant, 1958 †
* ģints: *[[Falsoplanulina]]* Bermúdez, 1979 †
* ģints: *[[Lobatula]]* Fleming, 1828
* ģints: *[[Montfortella]]* Loeblich & Tappan, 1963
* ģints: *[[Paracibicides]]* Perelis & Reiss, 1975
* ģints: *[[Picouella]]* Andersen, 1997
* ģints: *[[Pseudocibicides]]* Le Calvez & Margerel, 1965 †
* ģints: *[[Quasicibicides]]* Rosen, 1985 †
* ģints: *[[Taiwanella]]* Huang, 2000
* ģints: *[[Tidwellella]]* Andersen, 1997 

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Kempbels Raits

**Kempbels Raits** (; dzimis ) ir Jaunzēlandē dzimis biatlonists, kopš 2023. gada pārstāv ASV. 2023. gada pasaules čempions junioriem sprintā, 2025. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļnieks sprintā un iedzīšanā.

## Karjera
Viņa vecāki ir amerikāņi, kas emigrēja uz Jaunzēlandi 1993. gadā. Raits ar biatlonu sāka nodarboties 14 gadu vecumā, pirms tam trenējās distanču slēpošanā. 2018.—2019. gada sezonā sāka startēt IBU kausā junioriem. 2020. gada Pasaules čempionātā jauniešiem Lencerheidē ieguva sesto vietu sprintā. Viņš pārstāvēja Jaunzēlandi 2020. gada ziemas jaunatnes olimpiskājās spēlēs, kur bija komandas karognesējs atklāšanas ceremonijā un startēja gan biatlonā, gan distanču slēpošanā. Biatlonā 7,5 km sprintā ieņēma ceturto vietu, bet 12,5 km individuālajā distancē ierindojās sestajā vietā. Distanču slēpošanā labāko rezultātu sasniedza sprintā, ieņemot 22. vietu.

2021. gada janvārī Raits debitēja IBU kausā pieaugušajiem. Nākamajā mēnesī viņš pirmo reizi piedalījās Pasaules čempionātā. Startēja tikai sprintā, ieņemot 74. vietu. 2021.—2022. gada sezonu iesāka Pasaules kausā. Pirmajā posmā Estešundā ieņēma 40. vietu sprintā, iegūstot pirmos punktus Pasaules kausa ieskaitē. Viņš kļuva tikai par otro vīriešu biatlonistu vēsturē pēc Ūles Einara Bjērndalena, kas ieguvis punktus Pasaules kausā, nesasniedzot 20 gadu vecumu.

2022. gada janvārī Raits vēlreiz laboja savu labāko vietu Pasaules kausa posmos. Sprintā Rūpoldigā ieņēma 25. vietu, bet 20 km individuālajā distancē Antholcā ierindojās 15. vietā. Viņš tika iekļauts Jaunzēlandes komandā startam  Pekinā un kļuva par otro jaunzēlandieti, kurš piedalījies biatlonā ziemas olimpiskajās spēlēs. Savās pirmajās olimpiskajās spēlēs 20 km individuālajā distancē ieņēma 32. vietu, bet sprintā bija 75. vietā.

2023. gada Pasaules čempionātā Oberhofā labāko rezultātu sasniedza 20 km individuālajā distancē, ierindojoties 20. vietā. Tā paša gada Pasaules čempionātā junioriem Ščučinskā, Kazahstānā, izcīnīja zelta medaļu sprintā. Tā bija pirmā medaļa Jaunzēlandei biatlona starptautiskās sacencībās.

2023. gada vasarā K. Raits nolēma turpmāk pārstāvēt Amerikas Savienotās Valstis, kuru pilsonība viņam jau bija. 2024. gada Pasaules čempionātā Nove Mesto sprintā ieņēma 11. vietu, sasniedzot savu labāko rezultātu šāda līmeņa sacensībās.

2024.—2025. gada Pasaules kausa sezonā vairākas reizes iekļuva labāko desmitniekā. 2025. gada Pasaules čempionātā Lencerheidē izcīnīja sudraba medaļu sprintā. Arī nākamajā dienā iedzīšanā noturēja savu pozīciju, izcīnot vēl vienu sudraba godalgu. 2024.—2025. gada sezonā uzvarēja Pasaules kausa U-23 kategorijā.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Svītrainais āboliņš

**Svītrainais āboliņš** (*Trifolium striatum*) ir viengadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs. Savu nosaukumu ieguvis no labi saskatāma sarkanīgu dzīslu svītrojuma uz olveidīgas augšlapas zem ziedkopas pamata.

## Apraksts
Augam ir 10—30 cm augsts stublājs un trīsstaraini saliktas lapas. Apakšējo lapu kāti līdz 5 cm gari, bet augšējās lapas ar īsiem kātiem vai gandrīz sēdošas. Olveida lapiņām šaura, gara pamatne. Pielapēm olveida forma, kas pāriet smailā galotnē. Stublājs, lapas un ziedu kausi klāti ar matiņiem.

Viduseiropā ziedēšanas periods galvenokārt ir no maija līdz augustam. Latvijā tas ir jūnijā, jūlijā. Ziedkopas — sēdošas, nedaudz iegarenas galviņas, parasti mazākas par 1 cm. Tās atrodas augšējo lapu žāklēs. Gaiši rozā ziedu garums apmēram 0,7 cm. Zieda kausam ir 10 sarkanīgas dzīslas un smaili kausa zobiņi, kuru dēļ ziedēšanas sākumā galviņa izskatās dzeloņaina.

## Izplatība un biotopi
Eiropas rietumu un dienvidu daļā plaši izplatīta suga. Ziemeļos tā sastopama Zviedrijā un Baltijas jūras salās — Ēlandē un Gotlandē. Ārpus Eiropas svītrainais āboliņš aug Ziemeļāfrikā, ir introducēts Austrālijā, Jaunzēlandē, dažos ASV štatos.

Latvijā svītrainais āboliņš atrasts 19. gadsimta beigās Rīgā. Lai gan Latvijas teritorija ir ziemeļaustrumos no sugas areāla, svītrainais āboliņš, kā vietējās floras suga, šeit iespējams. Visticamākais atrašanas apvidus — Kurzemes piejūra.

Augs sastopams smilšainās, ar barības vielām nabadzīgās augsnēs: sausās pļavās, ganībās un ceļmalās, akmeņainos virsājos. Var augt arī nedaudz sāļās augsnēs. Nepieciešams daudz gaismas. Sugas pastāvēšanu apdraud biotopa izmaiņas, piemēram, atklātu vietu aizaugšana ar krūmāju, mežu atjaunošana, ganību intensīva izmantošana.

Viduseiropā sugas areāls ir nevienmērīgs, sadrumstalots. Svītrainais āboliņš ierakstīts Vācijas apdraudēto augu sugu sarakstā.

## Atsauces
Eiropas valstu uzskaitījums pēc militārajiem izdevumiem

**Eiropas valstu uzskaitījums pēc militārajiem izdevumu īpatsvara budžetā** parāda Eiropas valstu militāros izdevumus kā procentuālo daļu no IKP.

## Skatīt arī
* Valstu uzskaitījums pēc militārajiem izdevumiem
* Valstu uzskaitījums pēc militārā potenciāla

## Atsauces
Lobatulas

**Lobatulas** (*Lobatula*) ir foraminīferu ģints rotaliīdu kārtā. Ģinti 1828. gadā izveidoja skotu naturālists un zoologs Džons Flemings. Ģints tipiskā suga ir *[[Lobatula lobatula]]* (Walker & Jacob, 1798). Ģeohronoloģiski cibicidīnas ir zināmas no paleogēna perioda (paleocēns) līdz mūsdienām. Lobatulu ģints ir kosmopolītiska.

## Apraksts
Čaula ir trohospirāliska. Tās spirāliskā puse ir plakana vai nelīdzena. Šuves tai ir paresninātas, iespiestas vai nedaudz piepaceltas, slīpas, perifērijas daļā atliektas atpakaļ. Umbilikālā puse ir nedaudz izliekta. Šuves tai ir iespiestas un radiālas ap mazu umbiliku. Perifērija no noapaļotas līdz stūrainai un ķīļveidīgai. Perifērijas kontūrs ir daivains. Sieniņas ir veidotas no kalcīta un rupji perforētas, taču ķīlis, atveres lūpa un atveri norobežojošais apgabals nav perforēti. Atveri veido stapmarginālais ekvatoriālais loks, kuru ieskauj lūpa un kas stiepjas uz spirālisko pusi zem šauras plātnītes.

## Sistemātika
Lobatulu ģints iekļauj sevī šādas sugas:
* *[[Lobatula alta]]* Saidova, 1975
* *[[Lobatula lobatula]]* (Walker & Jacob, 1798)
* *[[Lobatula microformis]]* Saidova, 1975
* *[[Lobatula novazealandica]]* Saidova, 1975
* *[[Lobatula passiva]]* Saidova, 1975
* *[[Lobatula quadrilobata]]* Sztrákos, 2000 †
* *[[Lobatula vitijazi]]* Saidova, 1975

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Dienvidsurigao

**Dienvidsurigao** (, , ) ir viena no Filipīnu provincēm valsts dienviddaļā, Karagas reģionā. Administratīvi dalās 2 pilsētās, 17 municipalitātēs un sīkāk 309 barangajās. Provinces galvaspilsēta ir Tandaga, bet lielākā apdzīvotā vieta — Bisliga. 

## Iedzīvotāji
Lielākā daļa provinces iedzīvotāju ir visaji (276 616; 43,2 %), mandaji (98 675; 15,4 %), surigavieši (91 993; 14,4 %), manobo (77 140; 12,0 %), bet dzīvo arī sebuāņi (39 984; 6,2 %) un boholi (23 300; 3,6 %). Pēc konfesionālās piederības — pārsvarā katoļi.

## Ģeogrāfija
Province atrodas Mindanao salas ziemeļaustrumos Filipīnu jūras krastā. Ziemeļos robežojas ar Ziemeļsurigao, ziemeļrietumos — ar Ziemeļagusanu, rietumos — ar Dienvidagusanu, bet dienvidos — ar Austrumdavao. Reljefs lielākoties kalnains ar piekrastes zemienēm. Valda subtropu klimats.

## Vēsture
Spāņu koloniālās varas klātbūtne surigaviešu apdzīvotajās teritorijās aizsākās 1609. gadā, kad Mindanao austrumdaļā formāli nodibināja Karagas apgabalu (*distrito*), nosauktu pēc karagu cilts, kas apdzīvoja tagadējo Austrumdavao provinci. 1622. gadā Tandagā tika nodibināta jezuītu misija. Karagas apgabals aizņēma mūsdienu Karagas reģionu, kā arī daļu no Davao reģiona un Austrummisamisas provinces. Sākotnēji Karagas galvaspilsēta bija Tandaga, bet 1848. gadā administrāciju pārcēla uz Surigao. 1860. gadā tika reorganizēta spāņu koloniālā administrācija un Karagas apgabala teritorijā izveidoja Surigao militāro apgabalu, kas aizņēma mūsdienu Ziemeļsurigao, Dienvidsurigao provinces, Dinagatas salas un Agusanas upes ieleju. 1901. gadā amerikāņu administrācijas laikā tika izveidota vienota Surigao province. 1960. gadā to sadalīja Ziemeļsurigao un Dienvidsurigao provincēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Surigao

**Surigao** (, , ) ir pilsēta Filipīnās, Karagas reģionā, Ziemeļsurigao provinces galvaspilsēta un lielākā pilsēta. Lielākā daļa iedzīvotāju ir surigavieši. Galvenās saimniecības nozares ir kalnrūpniecība, zveja un tūrisms.

## Ģeogrāfija
Atrodas provinces vidusdaļā Mindanao salas ziemeļaustrumu galā pie Initvana šauruma, kas no Mindanao atdala Dinagatas salas. Administratīvi pilsētai pieder vairāk kā 20 salas Filipīnu jūrā, kas veido 2/5 no provinces teritorijas. Lielākās salas ir Nonoka, kurā ir vieni no pasaulē lielākajiem niķeļa krājumiem, Hinatuana, Hikdopa un Bajagnana. Pilsētā valda subtropu klimats ar vāji izteiktu sauso sezonu; lietainākais periods ir no novembra līdz janvārim.

## Vēsture
Lai arī pilsētas teritorija bijusi apdzīvota ilgi pirms spāņu kolonizatoru ierašanās, par pilsētas dibināšanas gadu uzskata 1655. gadu, kad nodibināja Banahao ostu Karagas apgabala sastāvā. Kad 1750. gadā, kad ugunsgrēks nopostīja iepriekšējo administratīvo centru Kaolo Siargao salā, uz Surigao pārcēla apgabala militāro, administratīvo un garīgo administrāciju. 1901. gadā amerikāņu administrācijas laikā tika nodibināta Surigao municipalitāte, bet 1970. gadā tai piešķirts pilsētas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bende

thumb|19. gadsimta japāņu bende ar zobenu un ieslodzīto
**Bende** ir persona, kura izpilda nāves sodu vai miesassodu. Pārnestā nozīmē termins tiek lietots kā sinonīms vārdiem “mocītājs”, “sodītājs”.
## Darbības specifika
Bendem parasti tiek uzrādīts orderis, kas pilnvaro vai liek viņam izpildīt sodu. Attiecīgā pavēle aizsargā bendi no apsūdzības slepkavībā. Parasti bendes apzīmējumam izmantoti termini, kas atvasināti no nāvessoda veidiem, lai gan viņi bieži veica arī citus fiziskus sodus. Piemēram, ir bende pakārējs (pakāršana) un bende galvas nocirtējs (galvas nociršana). Armijā bendes lomu pildīja karavīrs vai karavīru grupa. Izplatīts bendes stereotips ir viduslaiku vai absolūtisma bende ar kapuci. Simboliski vai reāli bendes reti bija ar kapuci un nebija tērpušies melnā krāsā; kapuces tika izmantotas tikai tad, ja bendes identitāte un anonimitāte bija jāpasargā no sabiedrības. Kā Hilarija Mantela atzīmēja savās 2018. gada *Reith Lectures* lekcijās: "Kāpēc bende valkā masku? Jo visi zināja, kas viņš ir".

Tā kā šis uzdevums — soda izpilde — var būt neregulārs, to var veikt tiesas darbinieks, policija, cietuma darbinieki vai pat militārpersonas, pildot vispārīgākus pienākumus. Īpašs gadījums ir romiešu *[[fustuarium]]* tradīcija, kur vainīgais saņem nāvessodu — nosišanu ar nūjām — no biedru rokām, par kādu pārkāpumu dienesta laikā, piemēram, par sardzes dienesta pārkāpumiem, dezertēšanu, zādzībām.

Daudzi bendes bija profesionāli soda izpildītāji, kuri, pildot savus pienākumus, ceļoja apkārt, jo nāvessodu bija ļoti daudz. Attiecīgajā vietā bendes pakalpojumus varēja arī izmantot, izpildot miesas sodus vai arī  spīdzināšanu. Viduslaiku Eiropā līdz Jauno laiku beigām bendes bieži bija arī mājlopu līķu savācēji, jo ar reto nāvessodu izpildi saņemtā alga nebija pietiekama, lai iztiktu.

Viduslaiku Eiropā bendes aplika ar nodokli spitālīgos un prostitūtas, kā arī kontrolēja spēļu namus. Viņi bija atbildīgi arī par tualetēm un atkritumu tvertnēm.

Nāvessodu izpildīšana Francijā (lietojot giljotīnu kopš Francijas revolūcijas) turpinājās līdz 1977. gadam, un Francijas Republikā bija oficiāls bendes amata izpildītājs; pēdējais no tiem Marsels Ševaljē kalpoja līdz formālai nāvessoda atcelšanai 1981. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Rivoluzione francese - Memorie dei boia Sanson - Storiologia.it
* La Giustizia dal Medioevo al XIX secolo - Museo Criminologico
Ernests Liepiņš

**Ernests Liepiņš** (1898—1938) bija latviešu izcelsmes padomju militārais darbinieks.

## Dzīvesgājums
Piedzima 1898. gadā Rīgā strādnieku ģimenē. 1914. gadā pabeidza piecas skolas klases Rīgā. No 1914. gada aprīļa līdz 1916. gada augustam strādāja par jungu, pēc tam par matrozi Zēberga rēderejā.

1916. gada septembrī iesaukts Krievijas Impērijas flotē, kā matrozis dienēja Melnās jūras flotes ekipāžā (Sevastopole). Krievijas Sociāldemokrātiskās strādnieku (boļševiku) partijas biedrs kopš 1917. gada marta. 1917. gada maijā pārcelts Krievijas Impērijas armijā, līdz 1918. gada janvārim bija ierindnieks 3. Kaukāza korpusa 11. kājnieku divīzijas 42. pulkā.

1918. gada februārī—jūnijā komandēja latviešu sarkano gvardu vienību Petrogradā, jūlijā—septembrī — latviešu vienību 3. armijā (Austrumu fronte). Vēlāk dienēja šādos Sarkanās armijas amatos:

* 6. armijas Arhangeļskas kaujas iecirkņa kara lauka kontroles priekšnieks (X 1918 — I 1919),
* Padomju Latvijas armijas Revolucionārā tribunāla loceklis (II—VII 1919),
* 13. armijas Revolucionārās kara padomes īpašās nozīmes vienības pr-ks (Dienvidu fronte, VIII—IX 1919),
* 25. (V. Čapajeva) strēlnieku divīzijas kara komisāra vietnieks (Austrumu fronte, X 1919 — IV 1920),
* 25. st. divīzijas kavalērijas brigādes komandieris (Dienvidrietumu fronte, V—VIII 1920),
* 44. st. divīzijas kara komisāra vietnieks (Dienvidrietumu fronte, IX—X 1920),
* 1. kav. armijas Īpašās kav. brigādes kara komisārs (XI 1920 — IV 1921).
* 2. kav. divīzijas 9. kav. pulka komandieris (Šepetovka, VI 1922 — VII 1923),
* Atsevišķās kav. brigādes 1. kav. pulka komandieris (Nikoļskusurijska, VIII 1923 — III 1925).

Turpmāk dienēja Apvienotās valsts politiskās pārvaldes (AVPP) un Iekšlietu Tautas komisariāta (IeTK) struktūrās:

* AVPP 2. kav. pulka komandieris (Habarovska, IV 1925 — X 1926).
* Aizkaukāza Robežas apsardzības un AVPP karaspēka pārvaldes Kaujas sagatavošanas nodaļas pr-ks (Tiflisa, XI 1927 — VI 1930), šīs pārvaldes pr-ka palīgs (IV 1932 — VI 1933),
* IeTK Dzeržinska 2. robežsardzes skolas pr-ks (Harkiva, kopš VII 1933).

Kopš 1934. gada bija Ukrainas Komunistiskās (boļševiku) partijas Harkivas pilsētas komitejas loceklis.

1938. gada 18. februārī arestēts. PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija piesprieda E. Liepiņam nāvessodu. Nošauts 1938. gada 20. oktobrī Harkivā. Apglabāts Harkivā. Reabilitēts 1957. gadā.

## Kara izglītība

* Augstākā kavalērijas skola (Petrograda, V—X 1921)
* Kara akadēmija (Maskava, XI 1921 — V 1922)
* Komandējošā sastāva pilnveidošanas kursi (Maskava, XI 1926 — X 1927)
* Frunzes Kara akadēmija (Maskava, VII 1930 — III 1932)

## Apbalvojumi

* Sarkanā Karoga ordenis (II 1922)
* Sarkanā Karoga ordenis (V 1922)
* "VĀK—AVPP goda darbinieks (V)" (1930)

1941. gadā PSRS Augstākās Padomes Prezidijs atņēma E. Liepiņam viņa apbalvojumus, 1967. gadā tā pati iestāde apbalvojumus atjaunoja.

## Atsauces
Ketija Vihmane

**Ketija Vihmane** (dzimusi  Rīgā) ir latviešu basketboliste, spēlē aizsarga pozīcijā. Bijusi Latvijas jaunatnes basketbola izlašu dalībniece, pārstāv Latvijas sieviešu izlasi. 2026. gadā pārstāv Polijas basketbola klubu Vroclavas "Ślęza", bet iepriekš vairākas sezonas aizvadījusi Latvijas un Vācijas klubos. K. Vihmane ir arī Latvijas 3x3 basketbola izlases spēlētāja.

## Karjera
Basketbolā sākusi trenēties Rīgas 3. BJSS, pirmā trenere — Daiga Žvirble. Mācījusies Āgenskalna Valsts ģimnāzijā, bet pēc vidusskolas pirmās klases pārcēlusies uz Liepāju, turpinot trenēties šīs pilsētas jaunatnes basketbola sistēmā trenera Kaspara Mājenieka vadībā un SBK Liepāja/LSSS sastāvā debitējot Latvijas Sieviešu basketbola līgā.

Pēc četrām sezonām Liepājā 2022. gadā K. Vihmane pievienojās Vācijas *[[Saarlouis Royals]]*, kur aizvadīja pilnu sezonu. Nākamās sezonas vidū viņa pārcēlās uz Vācijas sieviešu līgas vadošo klubu Kelternas "Rutronik Stars", ar kuru sezonas noslēgumā izcīnīja Vācijas līgas sudraba medaļu.

2024. gada vasarā K. Vihmane pievienojās vadošajam Latvijas klubam Rīgas TTT un sezonas noslēgumā kļuva par Latvijas Sieviešu basketbola līgas čempioni, kā arī izcīnīja bronzas medaļu Baltijas Sieviešu basketbola līgā.

2025. gada vasarā noslēdza līgumu ar Polijas klubu Vroclavas "Ślęza", kurā jau spēlēja viņas komandas biedrene Latvijas izlasē Digna Strautmane.

### Latvijas izlase
Spēlējusi visu vecumu Latvijas jaunatnes basketbola izlasēs Eiropas čempionātos. Pieaugušo Latvijas valstsvienībā debitēja 2021. gadā. Bija Latvijas izlases dalībniece 2023. gada Eiropas čempionātā Izraēlā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pērtiķu planētas karaliste

**"Pērtiķu planētas karaliste"** () ir 2024. gada ASV zinātniskās fantastikas asa sižeta filma, kuru pēc Džoša Frīdmena, Rika Jafas, Amandas Silveres un Patrika Eisona scenārija režisējis Vess Bols. Tas ir turpinājums 2017. gada filmai "Karš par Pērtiķu planētu" un ceturtā daļa no restartētās "Pērtiķu planētas" franšīzes.

Filmas pirmizrāde ASV notika , bet kinoteātros to sāka demonstrēt no 10. maija. Filma lielākoties saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un visā pasaulē nopelnījusi vairāk nekā 397 miljonus ASV dolāru.

## Sižets
Daudzas paaudzes pēc kara oāzē, uz kuru Cēzars atveda savus līdzgaitniekus, ir izveidojušies daudzi pērtiķu klani, bet cilvēki ir kļuvuši mežonīgi. Pērtiķu līderis Proksimus Cēzars sagroza Cēzara mantojumu, lai paverdzinātu citus klanus, meklējot pēdējās cilvēku tehnoloģijas. Šimpanze Noa kopā ar cilvēku meiteni Meju dodas bīstamā ceļojumā, lai mainītu gan pērtiķu, gan cilvēku turpmāko likteni.

## Nākotnes filmas
2022. gada jūnijā ziņoja, ka studijas *Disney* un *[[20th Century Studios]]* plāno, ka "Pērtiķu planētas karaliste" būs pirmā filma jaunajā Pērtiķu planētas filmu triloģijā. Vess Bols to apstiprināja 2023. gada decembrī, paskaidrojot, ka filma iecerēta kā triloģijas sākums, kas iekļaujas iepriekšējo trīs filmu mantojumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lobatula lobatula

***Lobatula lobatula*** ir foraminīferu suga rotaliīdu kārtā un cibicidīdu dzimtā. Sugu 1798. gadā aprakstīja angļu ilustrators Georgs Valkers un naturālists un antikvārs Edvards Jakobs. Tā ir izplatīta Vidusjūrā, Marmora, Melnajā un Azovas jūrā, Atlantijas okeānā, Meksikas līcī un Karību jūrā, Baltijas jūrā, Ziemeļu Ledus okeānā, Baltajā jūrā, Hudzona līcī, Indijas okeānā, Persijas līcī, Dienvidķīnas jūrā kā arī Klusajā okeānā, pie Japānas un Jaunzēlandes u.c.

## Apraksts
Čaula trohospirāliska, plakani izliekta, stiprinās pie substrāta ar spirālisko pusi (galvenokārt kā epifīts). Reizēm piestiprinās pat ar umbilikālo pusi. Perifērija asa, ķīļveidīga un nedaudz daivaina. Veidojoties jaunām kamerām, tās pakāpeniski palielinās izmēros. Šuves spirāliskajā pusē nedaudz piepaceltas un neperforētas, bet umbilikālajā pusē iespiestas un nedaudz atliektas atpakaļ. Čaula ir rupji un bieži perforēta no abām pusēm. Atvere ir starpmargināla, ekstraumbilikāli ekvatoriāla, ar ieskaujošu, izvirzītu lūpa, un pāriet spirāliskā papildus atverē, kas atveras pēdējās 1—2 kamerās.

## Atsauces
Helsinku metro

[thumb|Metro vilciens [Kalasatama|Kalasatamā]]
thumb|468x468px|Helsinku metro karte
**Helsinku metro** (, ) ir metro sistēma, kas atrodas Helsinkos, Somijā. Tā tika atvērta 1982. gada 2. augustā pēc 27 gadu plānošanas un būvniecības.

Sistēma sastāv no 2 līnijām, kas apkalpo kopumā 30 stacijas. Tās kopējais garums ir 43 kilometri. Metro savieno kaimiņpilsētu Espo ar Helsinku centru un austrumos esošos priekšpilsētas rajonus.

Līnija šķērso Helsinku Centrālo staciju, ļaujot pasažieriem ērti pārsēsties uz vilcienu.

## Atsauces
Tandaga

**Tandaga** (, , , ) ir pilsēta Filipīnās, Karagas reģionā, Dienvidsurigao provinces galvaspilsēta un otra lielākā pilsēta. Atrodas provinces ziemeļdaļā Mindanao salas ziemeļaustrumos Filipīnu jūras krastā pie Tandagas upes ietekas. Lielākā daļa iedzīvotāju ir surigavieši un sebuāņi. Nozīmīgs reģiona transporta (osta, lidosta) un saimnieciskais centrs.

## Vēsture
Pirms spāņu atnākšanas Tandagas tagadējā teritorijā dzīvoja Mindanao austrumkrasta autohtonie iedzīvotāji manobo un mamanvi. 1609. gadā Tandagas upes grīvā ieradās misionāri Huana de la Vegas vadībā, kas šeit uzbūvēja mūra nocietinājumu un nelielu apmetni. Tandaga kļuva par pieturas punktu (*port-of-call*) burukuģiem, kas aplieca Mindanao dienvidus. 1650. gadā Tandaga kļuva par Karagas apgabala administratīvo centru. 18. gadsimta otrajā pusē pilsētu vairākkārt nopostīja moro pirāti un 1848. gadā Karagas administratīvo centru pārcēla uz labāk aizsargāto Surigao. 1960. gadā, sadalot Surigao provinci Ziemeļsurigao un Dienvidsurigao provincēs, Tandaga tika nozīmēta par Dienvidsurigao galvaspilsētu. 2007. gadā Tandagai piešķīra pilsētas statusu. 2008. gadā šo statusu apstrīdēja Augstākajā tiesā, bet galu galā pārapstiprināja 2011. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Spirillinīdas

**Spirillinīdas** (*Spirillinida*) ir foraminīferu kārta. Kārtas izveidošana tiek piedēvēta austriešu zinātniekiem Johanam Hohenēgeram un Verneram Pilleram ar 1975. gadu, taču faktiski to izveidoja padomju paleontoloģes Tatjana Gorbačika un Valentīna Mancurova 1980. gadā. Spirillinīdas dzīvo no triasa līdz mūsdienām.

## Apraksts
Spirillinīdas atšķiras no foraminīferu lielākās daļas ar vairākām īpatnībām:
* Tām ir ameboīdās gametas un gametocītu plastogāmija ar diezgan nelielu gametocītu skaitu;
* Gametocītam *[[Spirillina]]* un *[[Patellina]]* ģintīm ir maza čaula ar mazu primāro kameru, bet šizontam ir liela čaula ar lielu primāro kameru;
* Čaulas sieniņai ir monokristāliska struktūra.
Šo beidzamo īpatnību ilgu laiku ignorēja pētnieku lielākā daļa. Taču beidzamajā laikā elektronmikroskopiskie pētījumi un kristallogrāfiskās metodes apstiprināja monokristāla (reti divus līdz trīs) pastāvēšanas faktu, kurš veido pilnībā visu čaulu. Polarizācijas mikroskopijas pētījumos tika konstatēts, ka "C" kristalogrāfiskā ass sakrīt ar čaulas vīšanās asi. Tā kā spirallinīdas no foraminīferām vienīgās veido savu čaulu no kalcīta monokristāla, tad tam būtu jāatspoguļojas foraminīferu klasifikācijā. Attiecīgi uz šīs īpatnības pamata tika izveidota spirillinīdu kārta, kas iekļauj sevī *[[Spirillinidae]]* Reuss, 1861 un *[[Patellinidae]]* Rhumbler, 1906, kas pārstāv divus atsevišķus filoģenētiskos atzarus. Bez šīm grupām mūsdienās pie spirillinīdām tiek pieskaitītas arī *Ammodiscina* Mikhalevich, 1980.

## Sistemātika
Spirillinīdu kārtas dalījums apakškārtās, virsdzimtās un dzimtās::
* Kārta: ***Spirillinida*** Hohenegger & Piller, 1975
:* Apakškārta: Ammodiscina Mikhalevich, 1980
::* Virszimta: Ammodiscoidea Reuss, 1862
:::* Dzimta: Ammodiscidae Reuss, 1862
:::* Dzimta: Glutameandratidae Rigaud & Martini, 2016 †
:* Apakškārta: Spirillinina Hohenegger & Piller 1975
:::* Dzimta: Patellinidae Rhumbler, 1906
:::* Dzimta: Planispirillinidae Piller, 1978
:::* Dzimta: Spirillinidae Reuss & Fritsch, 1861

## Atsauces
Helsinku tramvaja līnija 15

thumb|430x430px|Līnijas karte
**Helsinku tramvaja līnija 15** (, ) ir ātrgaitas tramvaja līnija, kas savieno Keilaniemi, Espo un Itäkeskus, Helsinkos, Somijā. Būvniecības laikā līnija bija pazīstama kā **Sliežu Jokers** (, ). Būvniecība tika uzsākta 2019. gada jūnijā, un līnija sāka darboties 2023. gada oktobrī, aptuveni 10 mēnešus pirms plānotā datuma. Šī līnija 2023. gada beigās nomainīja 550. autobusa līniju.

## Atsauces
Tereza Vobornīkova

**Tereza Vobornīkova** (; dzimusi  Vrhlabi) ir čehu biatloniste,  bronzas medaļas ieguvēja distancē ar kopēju startu.

## Karjera
Ar biatlonu sāka nodarboties 2014. gadā. 2018. gada janvārī viņa debitēja IBU kausā junioriem Nove Mesto Morāvijā un ieguva 46. vietu sprintā. Pirmie panākumi tika gūti tā paša gada augustā, kad čehiete izcīnīja zeltu pasaules čempionātā vasaras biatlonā jauktajā stafetē junioriem. Nākamajā sezonā Vobornīkova 18 gadu vecumā debitēja IBU kausā pieaugušajiem un sprintā Dušņikizdrojā uzreiz ieņēma 28. vietu. 2019. gada Pasaules čempionātā jauniešiem Brezno viņa izcīnīja divas sudraba medaļas — individuālajā distancē un iedzīšanā.

 Oberhofā debitēja Pasaules kausa sacensībās un sprintā ierindojās 84. vietā. Nākamajā posmā Rūpoldingā viņa tika ieklauta arī Čehijas stafetes komandas sastāvā. Neilgi pēc tam viņa pirmo reizi piedalījās Eiropas čempionātā Raubičos, kur labākais rezultāts bija 8. vieta jauktajā stafetē. 2020.—2021. gada sezonu sāka Pasaules kausa izcīņā, bet pēc vājajiem rezutātiem atlikušo sezonas daļu aizvadīja otrajā līmenī — IBU kausā. 2021. gada Pasaules čempionātā junioriem Obertilliahā labāko rezultātu sasniedza iedzīšanā, ieņemot 7. vietu.

2022. gada janvārī Antholcā ar 29. vietu 15 km individuālajā distancē viņa pirmo reizi izcīnīja Pasaules kausa punktus. Viņa tika iekļauta startam  Pekinā. Savās debijas olimpiskajās spēlēs 15 km individuālajā distancē ieguva 34. vietu, bet sprintā ieridojās 58. pozīcijā. Iedzīšanas sacensībās tika apsteigta par apli. 2022. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja trīs medaļas. Viņa uzvarēja gan sprintā, gan iedzīšanā, bet individuālajā distancē ieguva bronzas godalgu.

2022.—2023. gada sezonā nostiprinājās augstākajā līmenī, pastāvīgi startējot Pasaules kausa sacensībās. 2023. gadā pirmo reizi piedalījās Pasaules čempionātā. Oberhofā notiekošajās sacensībās labāko rezultātu sasniedza iedzīšanā, ieņemot 7. vietu. Viņa startēja arī visās stafetēs, kā arī kvalificejās distancei ar kopēju startu. Veiksmīgi aizvadīja arī sezonas pēdējo posmu Holmenkollenē un sprintā sasniedza savu karjeras labāko rezultātu — 6. vietu. Sezonu noslēdza 43. vietā kopvērtējumā.

2025. gada Pasaules čempionātā Lencerheidē Čehijas komandas sastāvā kopā ar Džesiku Jislovu, Vītezslavu Hornigu un Mihalu Krčmāržu izcīnīja sudraba medaļu jauktajā stafetē.  ieguva savu pirmo olimpisko medaļu — bronzu distancē ar kopēju startu.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Eduards Liepiņš (1889—1938)

**Eduards Liepiņš** (; 1889—1938) bija latviešu izcelsmes Sarkanās armijas virsnieks.

## Dzīvesgājums
Piedzima 1889. gadā Rīgā strādnieka ģimenē. 12 gadu vecumā sāka strādāt rūpnīcā "Fēnikss", Sanktpēterburgā, par virpotāja palīgu, pēc tam par virpotāju. No 1912. gada bija Latvijas Sociāldemokrātijas biedrs. Pabeidza reālskolu un tirdzniecības institūtu Petrogradā (1915). Par revolucionāru darbību 1913. gadā uz trim mēnešiem izsūtīts no Petrogradas. 1915. gadā iesaukts armijā, kā ierindnieks dienēja 91. Dvinskas kājnieku pulkā. Pēc paātrinātas apmācības Aleksandra kara skolā Maskavā iecelts par rotas, vēlāk par bataljona komandieri 7. Rēveles kājnieku pulkā, Rumānijas frontē. Vecajā (impērijas) armijā sasniedza štabskapteiņa pakāpi.

No 1917. gada decembra līdz 1918. gada februārim komandēja sarkangvardu vienību, kura karoja pret Ukrainas Centrālās padomes bruņotajiem spēkiem. No februāra komandēja rotu, pēc tam bataljonu 1. Maskavas strādnieku pulkā, no vasaras — šī pulka komandieris, no rudens — 1. Maskavas strādnieku divīzijas 37. strēlnieku pulka komandieris, no 1919. gada marta — šīs divīzijas 2. brigādes komandieris. Pēc šīs divīzijas vienību iekļaušanas 15. Inzas strēlnieku divīzijā komandēja tās 45. brigādi. Piedalījās Dienvidu frontes kaujās.

Kara akadēmijas Augstāko akadēmisko kursu klausītājs 1921.—1922. gadā. Pēc tam bija komandēja: 26. Zlatoustas strēlnieku divīziju (arī kara komisārs, no VIII 1922), 12. strēlnieku korpusu (pienākumu izpildītājs, no IX 1923), 35. strēlnieku divīziju (arī kara komisārs, līdz XI 1925), 13. strēlnieku korpusu (XI 1925 — VII 1930). Piedalījās karadarbībā pret basmačiem Tadžikijā.

1928. gadā pabeidza Frunzes Kara akadēmijas augstākā priekšniecības sastāva pilnveidošanas kursus. 1930. gadā atradās komandējumā Vācijā. No 1930. gada jūlija bija 1. strēlnieku korpusa komandieris un kara komisārs.

Bija kara atašejs pie PSRS pilnvarotā pārstāvja: Somijā (no I 1931), Polijā (II 1932 — X 1933), Ķīnā (III 1934 — X 1937).

Dzīvoja Ostrogožskā. 1937. gada 2. decembrī arestēts. Apsūdzēts spiegošanā un sazvērestībā. 1938. gada 22. augustā PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija piesprieda E. Liepiņam nāvessodu, kurš izpildīts tajā pašā dienā. 1956. gadā AT KK viņu reabilitēja.

## Atsauces
Spirillinīnas

**Spirillinīnas** (*Spirillinina*) ir foraminīferu apakškārta. Apakškārtu 1975. gadā izveidoja austriešu zinātnieki Johans Hohenēgers un Verners Pillers. Spirillinīnas dzīvo no triasa līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula ir no planispirāliskas līdz trohoīdai. Prolokuls ar sekojošo cauruļveida nedalītu kameru vai ar nelielu kameru skaitu vijumā. Kameras var būt sekundāri sadalītas, to sieniņas ir no optiski monokristāliska kalcīta vai no dažu kristālu mozaīkas. Čaulai var būt pseidoporas vai mikroporas, aizpildītas ar organisku vielu un segtas ar sietveida plātnītēm. Čaulu sieniņas veidojas malu pieaudzēšanas veidā, nevis organiskā šablona kalcifikācijas rezultātā, ko veic māņkājiņas.

## Sistemātika
Spirillinīnu kārtas dalījums dzimtās un apakšdzimtās::
* Apakškārta: ***Spirillinina*** Hohenegger & Piller 1975
:* Dzimta: Patellinidae Rhumbler, 1906
::* Apakšdzimta: Hergottellinae Loeblich & Tappan, 1984
::* Apakšdzimta: Patellininae Rhumbler, 1906
:* Dzimta: Planispirillinidae Piller, 1978
:* Dzimta: Spirillinidae Reuss & Fritsch, 1861
::* Apakšdzimta: Neotrocholininae Rigaud, Schlagintweit & Bucur, 2018 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Tatjana Gorbačika

**Tatjana Gorbačika** (1928—2017) bija krievu paleontoloģe-biostratigrāfe, ģeoloģiski mineraloģisko zinātņu doktors (1984), Maskavas Universitātes paleontoloģijas katedras vadošais zinātniskais darbinieks (1986—2017), Maskavas Dabaspētnieku biedrības biedre (1963) un prēmijas laureāts (1983). Specializējās mezozoja foraminīferu tēmā.

## Dzīvesgājums
Dzimusi Ivanovā, kalpotāja ģimenē. 1946. gadā beidza Ivanovas vidusskolu un tajā pat gadā iestājās Maskavas Universitātes ģeoloģijas fakultātē. Pēc universitātes paleontoloģijas katedras beigšanas 1951. gadā iestājās aspirantūrā. 1955. gadā aizstāvēja zinātņu kandidāta disertāciju tēmā "Apakšējā krīta Krimas un Ziemeļkaukāza foraminīferas" (*Нижнемеловые фораминиферы Крыма и Северного Кавказа*), un tika ieskaitīta par jaunāko zinātnisko darbinieku paleontoloģijas katedrā. 1959. gadā tika paaugstināta par vecāko, bet 1986. gadā par vadošo zinātnisko darbinieku. 1984. gadā aizstāvēja doktora disertāciju tēmā "Juras un agrā krīta PSRS dienvidu planktona foraminīferas" (*Юрские и раннемеловые планктонные фораминиферы юга СССР*).

Pētīja fosilos vienšūņu organismus — foraminīferas augšējās juras un apakšējā krīta nogulumos dažādos PSRS reģionos (Krima, Kaukāzs, padomju Karpati, Austrumeiropas platforma), kā arī citās valstīs (Francija, Šveice, kā arī Atlantijas okeāns — dziļūdens urbumu paraugos). Pirmo reizi vispusīgi raksturoja foraminīferu planktona dzīvesveida izveidošanos, izpētīja agrīnā planktona evolūcijas virzienus un likumsakarības, konstatēja tā attīstības periodus, paleobioģeogrāfiskās īpatnības globālā mērogā, sastādīja paleobioģeogrāfiskās kartes. Pamatojoties uz bentosa un planktona foraminīferu morfoloģijas, sistemātikas, filoģenēzes un ģeoloģiskās izplatības īpatnību pētījumiem, prezentēja PSRS dienvidu apakšējā krīta nogulumu dalījuma stratigrāfiskās zonālās shēmas. Publicēja vairāk, kā 100 zinātniskās publikācijas. Maskavas Universitātē lasīja lekcijas un vadīja praktiskās nodarbības "Paleontoloģijas" un "Mikropaleontoloģijas" kursos, organizēja ģeoloģisko praksi Krimā un VDR.

## Piemiņa
Par godu zinātniecei viņas vārdā ir nosauktas dažas foraminīferas: *[[Hedbergella gorbachikae]]* Longoria, 1974 †, un *[[Bitaxia gorbachikae]]* (Plotnikova, 1976) †, kā arī *Hedbergella gorbachikae* biostratigrāfiskā zona Rietumeiropas stratigrāfiskajā shēmā.

## Atsauces
Concors

***Concors Latvian Air Service*** bija aviokompānija, kas bāzējās Rīgā. Dibināta 1991. gadā, tā no 1995. gadam līdz 2005. gadam veica reģionālos un starptautiskos čarterreisus no lidostas Rīga.

## Flote
No 2007. gada marta *Concors* flotē bija tikai viens mazs Let L-410 UVP lidaparāts.

Iepriekšējā flote bija viens *Il-18D* un viens *YAK-42D*.

## Atsauces
Okeānijas Vieglatlētikas asociācija

**Okeānijas Vieglatlētikas asociācija** () (OAA) ir Okeānijas vieglatlētikas sporta pārvaldes institūcija. OAA galvenais birojs atrodas Varsiti Leikas priekšpilsētā, Goldkostā, Kvīnslendas štatā, Austrālijā.

## Vēsture
Okeānijas Vieglatlētikas asociācija tika dibināta kā *Okeānijas amatieru vieglatlētikas organizācija* (OAAA) 1969. gada 21. augustā "Austrālāzijas apgabala dalībvalstu delegātu kongresa" laikā, kas notika Portmorsbi, Papua-Jaungvinejas teritorijā. 3. Dienvidu Klusā okeāna spēļu laikā. Nosaukums tika mainīts uz Okeānijas vieglatlētikas organizācija (*Oceania Athletics Organization*, OAA) 2007. gada februārī.

## Prezidenti
Pašreizējais asociācijas prezidents Robins Sapongs-Euhenio (Ziemeļu Marianas Salas) pirmo reizi tika ievēlēts 2019. gada decembrī OAA īpašajā kongresā.

## Sacensības
Okeānijas vieglatlētikas asociācija rīko šādus čempionātus:

* Okeānijas čempionāts kombinētajās sacensībās
* Okeānijas čempionāts krosā
* Okeānijas čempionāts maratonā un pusmaratonā
* Okeānijas čempionāts soļošanā
Okeānijas čempionāti
** Okeānijas reģiona čempionāts vieglatlētikā
** Okeānijas junioru čempionāts vieglatlētikā
** Okeānijas jaunatnes čempionāts vieglatlētikā
** Okeānijas kauss vieglatlētikā
Turklāt tika organizēti šādi reģionālie čempionāti:

* Melanēzijas čempionāts vieglatlētikā
* Mikronēzijas čempionāts vieglatlētikā
* Polinēzijas čempionāts vieglatlētikā

2011. gadā tika ieviesta jauna reģionālā koncepcija, un trīs reģionālie čempionāti un Okeānijas čempionāti tika apvienoti ar Okeānijas reģionālo (vai apgabala) čempionātu vai vienkārši atkal Okeānijas čempionātu. Tika klasificēti divi reģioni "Austrumi" un "Rietumi". Abu reģionu sportisti čempionātos var startēt kopā, taču rezultāti tiks sadalīti reitingu nolūkos, un medaļas tiek piešķirtas atsevišķi.

## Asociācijas dalībvalstis

### Asociēto valstu asociācijas
World Athletics statūtu 4.2. panta grozījums noteica šādus jaunus noteikumus, kas ierobežo jaunu valstu dalību: "Jebkuras valsts vai teritorijas nacionālā vieglatlētikas pārvaldes institūcija ir tiesīga kļūt par biedru. Dalībnieki, kas pārstāvēja teritorijas 2005. gada 31. decembrī, turpina būt locekļi. Biedrībā netiek uzņemtas jaunas teritorijas."

Rezultātā OAA veica konstitucionālos grozījumus savu statūtu 2.5. pantā, ieviešot asociēto valstu dalību, lai tādas teritorijas kā Jaunkaledonija, Niue un Volisa un Futuna varētu oficiāli piedalīties "Okeānijas asociācijas pasākumos, tostarp apgabalu un reģionālajās sacensībās". Tas attiecas arī uz Tokelau, kur nesen notika pirmās vieglatlētikas sacensības.

2008. gadā Jaunkaledonija kļuva par pirmo asociēto asociācijas biedru, Niue sekoja 2009. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* OAA official website
Andis Āboliņš

**Andis Āboliņš** (dzimis ) ir latviešu uzņēmējs, politiķis. Bijušais Talsu novada domes priekšsēdētājs (2024—2025). 

Pirms ievēlēšanas domē viņš bija SIA “Miels” komercdirektors, kā arī Stendes pilsētas, Lībagu, Strazdes un Virbu pagasta pārvaldes vadītājs.  A. Āboliņam ir arī uzņēmējdarbības pieredze, augstāko izglītību viņš ir ieguvis Biznesa augstskolā “Turība”.

Politiskajā karjerā viņš sākotnēji bija Nacionālās apvienības biedrs, bet vēlāk pievienojās Latvijas Zaļajai partijai. 2024. gada 13. februārī Āboliņš tika ievēlēts par Talsu novada domes priekšsēdētāju ar 11 balsīm no 19.

Viņa vadības laikā Talsu novada pašvaldība saskārās ar finansiālām grūtībām, kas prasīja virkni nepopulāru lēmumu, lai sabalansētu budžetu. Tika ieviesta četru dienu darba nedēļa pašvaldības darbiniekiem, plānots pakāpeniski samazināt amatu vietu skaitu līdz 25%, kā arī samazināts atbalsts dažādām iedzīvotāju iniciatīvām un izglītojamo ēdināšanas izmaksu segšanai.

## Atsauces
Eduards Liepiņš (1897—1938)

**Eduards Jura dēls Liepiņš** (1897—1938) bija latviešu izcelsmes Sarkanās armijas gaisa spēku darbinieks.

## Dzīvesgājums
Piedzima 1897. gadā Vestienas pagastā kalpa ģimenē, bija divas māsas. 1912. gadā pabeidza draudzes skolu Vestienas muižā, pēc tam tajā pašā muižā strādāja par melnstrādnieku, vasarā — par kalpu.

1916. gadā mobilizēts, līdz 1917. gada decembrim dienēja 12. armijā: vispirms bija ierindnieks 2. Rīgas latviešu strēlnieku pulkā, 1917. gada maijā nozīmēts par šoferi 12. armijas aviācijas vienībā. Pēc tam turpināja dienestu kā šoferis 2. Sociālistiskajā sarkangvardes aviācijas vienībā Petrogradā. 1919. gadā pabeidza lidotāju novērotāju skolu Petrogradā, kā lidotājs novērotājs piedalījās karadarbībā Poļu frontē. Traumējās avārijā ar neveiksmīgu nosēšanos. 1919. gada maijā iestājās KK(b)P.

Pēc Pilsoņu kara dienēja par lidotāju novērotāju Rietumu kara apgabalā. 1921. gadā piedalījās Kronštates dumpja apspiešanā. Pēc kursiem Izlūkošanas pārvaldē (1924—1925) turpināja dienestu tajā pašā kara apgabalā. Bija 4. aviācijas vienības štāba priekšnieks, pēc tam komandieris. 1928. gadā nosūtīts uz komandējošā sastāva pilnveidošanas kursiem Žukovska Gaisa spēku akadēmijā Maskavā, pēc kuriem mācījās vēl 1. pilotu kara skolā Kačā (tagad Sevastopolē, 1930—1932) un Augstākajā lidošanas taktiskajā gaisa spēku skolā Ļipeckā (1935—1936). Bija Kačas kara skolas štāba priekšnieks, Maskavas kara apgabala 2. vieglo bumbnesēju eskadriļas komandieris un komisārs.

1936. gada maijā iecelts par jaunveidojamās 15. lidotāju novērotāju kara skolas (Urālu kara apgabals, mūsdienu Čeļabinskā) priekšnieku un komisāru.

1937. gadā arestēts. Apsūdzēts spiegošanā un kaitniecībā Latvijas labā. 1938. gada 1. februārī Iekšlietu Tautas komisariāta komisija piesprieda E. Liepiņam nāvessodu, kurš izpildīts 18. februārī.

1956. gada jūlijā Čeļabinskas Iekšlietu ministrijas nodaļa paziņoja E. Liepiņa sievai Zinaīdai (dzimusi Sokolova), ka viņas vīrs miris ieslodzījumā 1945. gadā. Tā paša gada augustā viņa nosūtīja iesniegumu PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģijai, kurā lūdza reabilitēt viņas vīru pēc nāves, kas tika panākts, pēc tā, kad kara prokurors iesniedza protestu Liepiņa lietā Urālu kara apgabala Kara tribunālā.

## Atsauces