open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jānis Veržbickis

**Jānis Veržbickis** (;  — ) bija poļu izcelsmes Latvijas jurists un politiķis. Bijis 1., 2., 3. un 4. Saeimas deputāts.

## Biogrāfija
Jānis Veržbickis piedzima  Eversmuižas pagastā. 1899. gadā pabeidza Baltinavas Tautas skolu, pēc tam mācījās Pleskavas Klasiskajā ģimnāzijā. No 1907. līdz 1911. gadam studēja Pēterburgas Universitātes Juridiskajā fakultātē. Pirms studiju pabeigšanas izslēgts par dalību studentu nemieros un izsūtīts no Pēterburgas.

Veržbickis iestājās Krievijas armijā, 97. Vidzemes kājnieku pulka sastāvā nonāca Daugavpilī. 1914. gadā absolvēja Maskavas Universitāti. Sākoties Pirmajam pasaules karam, mobilizēts armijā, piedalījās kaujās Polijas teritorijā. Kaujās pie Lodzas smagi ievainots, pēc ilga atveseļošanās procesa atvaļināts no armijas. Apbalvots ar Svētās Annas ordeņa IV šķiru.

No 1916. gada pavasara līdz 1917. gada jūlijam Veržbickis strādāja Maskavas tiesā. Tad atgriezās Daugavpilī, strādāja Latgales apgabaltiesā un izpildīja izmeklēšanas tiesneša amatu. 1922. gadā pārkvalificējās par advokātu. Veržbickis iesaistījās politikā un sabiedriskajā dzīvē. No 1922. līdz 1934. gadam strādāja Saeimā, pārstāvot Poļu savienību, vadīja tās frakciju. Tāpat viņš bija Poļu kluba viceprezidents un Daugavpils domes deputāts (vienubrīd — domes priekšsēdētāja biedrs). 1928. gadā bija iekšlietu ministra biedra amatā.

Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gada maijā politikā vairs neiesaistījās, strādāja par juristu Daugavpilī un iesaistījās poļu biedrības darbībā. Miris Daugavpilī 1946. gadā, apbedīts Daugavpils Katoļu kapos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tadžikistānas republikas pakļautības rajoni

**Republikas pakļautības rajoni** () ir apvienojošs nosaukums Tadžikistānas administratīvā iedalījuma vienībām, kas neietilpst nevienā no vilojatiem un tieši subordinēti centrālajai valdībai Dušanbē. Kopā 13 rajoni (nohijas, *ноҳия*); neveido atsevišķu pirmās pakāpes administratīvo vienību. 

Izvietojušies valsts vidienē, aizņemot Hisora Alaja dienvidu atzarus, Pamira rietumu priekškalnes un Tadžikijas depresijas ziemeļu daļu ar Vahšas ieleju. Ziemeļos robežojas ar Sugdas vilojatu un Kirgizstānas Batkenas un Ošas apgabaliem, austrumos — ar Kalnu Badahšānu, dienvidos — ar Hatlonas vilojatu, rietumos — ar Uzbekistānu. Lielākā daļa iedzīvotāju ir tadžiki (81,4%), kā arī uzbeki (14,5%), kirgīzi (2,6%), krievi, pamirieši u.c.

Šāda administratīvā subordinācija Tadžikistānā izveidojusies, likvidējot dažādos laikos vairākus apgabalus un to teritorijas (rajonus) tieši pakļaujot centrālajai valdībai. 1951. gadā tika likvidēts Staļinabadas apgabals ap republikas galvaspilsētu Staļinabadu (tagad Dušanbe). 1955. gadā tika likvidēti Kelobas un Garmas apgabali, bet 1962. gadā — Ļeņinabadas apgabals un visa Tadžikistānas teritorija, izņemot Kalnu Badahšānas autonomo apgabalu nonāca tiešā centrālās valdības pārvaldē. 1970.—1977. gadā tika atjaunoti vai no jauna izveidoti Ļeņinabadas, Kelobas un Kurgontepas apgabali un mūsdienās republikas pakļautības rajoniem pieskaitāma daļa bijušo Staļinabadas un Garmas apgabalu teritorijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Trevi strūklaka

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q185382"
}

**Trevi strūklaka** () ir strūklaka Romā, Itālijā. Tās projekta autors ir Nikola Salvi, darbu pabeidza Pjetro Braki. Uzcelta no 1732. līdz 1762. gadam.

26,3 m augsta un 49,15 m plata, šī ir lielākā baroka strūklaka pilsētā un viena no populārākajām pasaulē. Strūklakas centrā atrodas 5,8 metrus augsta ūdens dieva Okeāna statuja, ko veidojis Pjetro Braki. Trevi strūklaka ir populārs tūrisma objekts. Atrodas pie Poli pils (*Palazzo Poli*).

Trevi strūklakā tika uzfilmēta Federiko Fellīni ikoniskā filmas "Saldā dzīve" (*La dolce vita*, 1960) aina, kurā piedalījās Anita Ēkberga un Marčello Mastrojanni. Pēc Mastrojanni nāves 1996. gadā strūklaka tika simboliski izslēgta un drapēta melnā krāsā aktiera piemiņai.

Tiek uzskatīts, ka monētas iemešana strūklakā nozīmēs atgriešanos Romā. Katru dienu tajā tiek iemesti ap 3000 eiro. Šī nauda tiek izmantota, lai finansētu veikala nabadzīgajiem iedzīvotājiem celšanu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Septiņi samuraji

**"Septiņi samuraji"** (, *Shichinin no Samurai*) ir 1954. gada Japānas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Akira Kurosava.

Filma ir par nabadzīga ciemata ļaudīm, kas nolīgst septiņus samurajus (roninus), lai tie aizstāvētu ciemata iedzīvotājus pret laupītāju bandām. Tās darbība notiek 1587. gadā, laikā, kad samuraju zelta laiks bija sen pagājis. Galvenajā lomā — Toširo Mifune.

"Septiņi samuraji" kopš iznākšanas bieži iekļūst kritiķu labāko filmu sarakstu augšgalā, tai skaitā BFI *Sight & Sound* aptaujā. Bieži piedzīvojusi atkārtotus ekranizējumus, piemēram, ASV "Lieliskais septiņnieks". 1954. gada Venēcijas kinofestivālā filma ieguva Zelta lauvas balvu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Felācija

thumb|Sievietes veikta felācija
**Felācija** (*fellatio*, cēlies no  — ‘sūkt, zīst’), arī **minets**, ir orālā seksa veids, kurā ar muti, lūpām, mēli tiek kairināts dzimumloceklis.

To var izpildīt citam cilvēkam vai pašam sev, kas ir iespējams, ja cilvēkam ir pietiekama elastība, dzimumlocekļa izmērs vai abi divi. Pie felācijas var tikt pieskaitīta arī sēklinieku maisiņa orālā kairināšana. Felācija var beigties ar orgasmu vai spermas ejakulāciju vīriešiem. To var izpildīt kā priekšspēli pirms citām seksuālajām aktivitātēm, piemēram, dzimumakta vai anālā seksa, vai kā atsevišķu erotisku un fiziski intīmu aktu. Felācijas laikā ir iespējams gūt kādu no seksuāli transmisīvajām slimībām, taču risks ir daudz mazāks nekā dzimumakta vai anālā seksa laikā.

Orālais sekss bieži tiek uzskatīts par tabu, taču lielākajā daļā valstu nepastāv likumi, kas to aizliegtu.

## Atsauces
Kunilings

thumb|Sievietes veikts kunilings citai sievietei
**Kunilings** (, cēlies no *cunnus* — ‘sievietes ārējie dzimumorgāni’, *lingere* — ‘laizīt’) ir orālā seksa veids, kurā tiek kairināti sievietes ārējie dzimumorgāni (klitors, citas vulvas vai maksts daļas) ar muti, lūpām, mēli. Klitors ir seksuāli jutīgākā sievietes dzimumorgānu daļa, un tā stimulācija var izraisīt orgasmu.

Kunilingu var izpildīt kā priekšspēli pirms citām seksuālajām aktivitātēm, piemēram, dzimumakta vai anālā seksa, vai kā atsevišķu erotisku un fiziski intīmu aktu. Kunilinga laikā ir iespējams gūt kādu no seksuāli transmisīvajām slimībām, taču risks ir daudz mazāks nekā dzimumakta vai anālā seksa laikā.

Orālais sekss bieži tiek uzskatīts par tabu, taču lielākajā daļa valstu nepastāv likumi, kas aizliegtu to.

## Atsauces
Alterācijas zīmes

[thumbnail|Visizplatītākās alterācijas zīmes: [diēzs, bemols, bekars]]
**Alterācijas zīmes** ir nošu rakstu zīmes, kas maina (pazemina vai paaugstina) skaņas augstumu. Pārsvarā tiek izmantotas alterācijas zīmes, kas maina skaņas augstumu par pustoni, tomēr ir sastopamas arī tādas, kas maina to par veselu toni jeb diviem pustoņiem, ļoti retos gadījumos var tiek lietotas zīmes, kas maina skaņas augstumu par trīs pustoņiem. Muzikālās notācijas sistēmās, kuru skaņas mazākā vienība ir mazāka par pustoni, var sastapt arī alterācijas zīmes, kuras pazemina vai paaugstina skaņas augstumu par ceturtdaļtoni, trīs ceturtdaļtoni un citiem augstumiem.

Alterācijas zīmes var lietot tieši pirms nots (tā attiecas uz to noti un nākamajām tāda paša augstuma notīm tajā taktī; ja divas vai vairāk tāda paša augstuma notis arī starp taktīm ir savienotas ar ligatūru, alterācijas zīme attiecas arī uz visām šīm notīm) vai pēc nošatslēgas (tādējādi tiek norādīta skaņdarba tonalitāte; tad šīs zīmes attiecas uz visu skaņdarbu, ja vien netiek atceltas ar bekaru vai līdzīgā veidā netiek mainīta tonalitāte).

## Izplatītākās alterācijas zīmes
* Bemols (Attēls:Flat.svg) — pazemina skaņas augstumu par pustoni;
* Dubultbemols (10px) — pazemina skaņas augstumu par toni;
* Diēzs (Attēls:Sharp.svg) — paaugstina skaņas augstumu par pustoni;
* Dubultdiēzs (Attēls:DoubleSharp.svg) — paaugstina skaņas augstumu par toni;
* Bekars (5px) — atsauc iepriekš lietotās alterācijas zīmes.
Egons Knops

**Egons Knops** (;  — ) bija vācbaltu izcelsmes Latvijas advokāts un politiķis. Bijis 1. Saeimas deputāts, tās sekretāra biedrs.

## Biogrāfija
Egons Knops piedzima  (pēc vecā stila — ) Liepājā. Mācījies Liepājas Nikolaja ģimnāzijā. 1902. gadā pabeidza Pēterburgas Universitātes Juridisko fakultāti. Pēc tam Liepājā strādāja par zvērinātu advokātu.

1919. gadā ievēlēts Liepājas pilsētas domē. Pēc tam vairākus gadus strādājis Latvijas Republikas parlamentā: vispirms Satversmes sapulcē (1920—1922), tad 1. Saeimā (1922—1925), kurā Knops bija arī sekretāra biedrs. Pēc tam strādājis kā zvērināts advokāts Rīgā.

Miris Rīgā . Apglabāts  Rīgas Meža kapos.

## Atsauces
Žoržs Dantons

**Žoržs Žaks Dantons** (,  — ) bija viens no Franču revolūcijas līderiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis Obas departamentā. No 1780. gada strādājis par advokātu Parīzē, Karaliskās tiesas advokāts no 1787. gada. Kad 1789. gadā sākās Franču revolūcija, Dantons sākotnēji iestājās par monarhijas saglabāšanu. 1791. gadā viņš iesaistījās demokrātiskajā kustībā, tuvinoties jakobīņiem.

Dantons bija viens no 1792. gada 10. augusta parīziešu sacelšanās organizatoriem. Pēc monarhijas gāšanas iecelts par tieslietu ministru jaunajā valdībā, septembrī ievēlēts Nacionālajā konventā. Pirmās Sabiedrības glābšanas komitejas loceklis un faktiskais vadītājs no 1793. līdz 1794. gadam.

Pakāpeniski Dantona politiskie uzskati mainījās, no 1793. gada viņš aicināja uz izlīgumu ar žirondistiem, tāpat vērsās pret revolucionārās diktatūras politiku un pieprasīja atcelt likumu par cenu maksimumu. Minētais 1793. gada jūlijā noveda pie Dantona izslēgšanas no Sabiedrības glābšanas komitejas, kas notika pēc jakobīņu kreisā spārna iniciatīvas.

Pēc otrās Sabiedrības glābšanas komitejas nodibināšanas vara pakāpeniski pārgāja Dantona pretinieku — Robespjēra, kā arī ebēristu rokās, kā rezultātā 1794. gada 2. aprīlī viņš tika nodots revolucionārajam tribunālam, kas 4. aprīlī viņam piesprieda nāvessodu. Tajā pašā dienā Dantons tika giljotinēts.
Kordeljeri

[thumbnail|275px|Kordeljeru sanāksmju ēka, kas bija [franciskāņi|franciskāņu mūku ordeņa atzara — kordeljeru bijušais klosteris, no kā cēlies arī kluba nosaukums]]
**Kordeljeri** (, sākotnēji — **Cilvēka un pilsoņa tiesību biedrība**) bija politisks klubs Franču revolūcijas laikā, kas pastāvēja no 1790. līdz 1794. gadam.

Politiski kordeljeri iestājās par republikas izveidi, bija žirondistu pretinieki. Starp kluba dalībniekiem bija tādi revolūcijas līderi, kā Žans Pols Marats, Žoržs Dantons, Kamils Demulēns, Žaks Ebērs u.c.

No kordeljeru biedriem izveidojās Franču revolūcijas radikālie grupējumi — ebēristi, dantonisti, kā arī Marata grupa. Pēdējie divi, kreisajiem jakobīņiem gūstot politisku pārsvaru, faktiski tika iznīcināti.

No 1793. gada klubs bija kreiso jakobīņu — ebēristu centrs, savukārt 1794. gadā kluba paliekas faktiski saplūda ar jakobīņiem.
Luka Paolīni

**Luka Paolīni** (; dzimis  Milānā) ir bijušais Itālijas šosejas riteņbraucējs.

Karjeras laikā Paolīni guvis pa uzvarai *[[Giro d'Italia]]* un *[[Vuelta a España]]* posmos. Savu lielāko uzvaru viņš guva 38 gadu vecumā, uzvarot Beļģijas klasikā Gente—Vevelgema.

## Karjera
Savu karjeru viņš uzsāka 2000. gadu sākumā, pievienojoties **' komandai (2000—2002), ko vadīja Patriks Lefevers. ''Mapei-Quick Step'' un tās pēcteces **' sastāvā (2003—2005) Paolīni guva vairākas uzvaras. Starp tām bija *[[Gran Premio di Lugano]]*, *[[Giro del Piemonte]]* un *[[Gran Premio Bruno Beghelli]]*.

2006.—2007. un 2008.—2010. gada sezonu Paolīni aizvadīja divās Itālijas komandās: **' un **'. To sastāvā viņš uzvarēja *[[2006 Vuelta a España|Vuelta a España]]* un *[[Driedaagse van De Panne]]* posmos, uzvarēja viendienas sacensībās *[[Gran Premio Città di Camaiore]]*, *[[Trofeo Laigueglia]]*, *[[Coppa Placci]]*, kā arī *[[Coppa Bernocchi]]*. Viņa uzvaras piesaistīja antidopinga organizāciju uzmanību. Viņa vārdam parādoties ierakstītās telefonsarunās kopā ar Ivanu Baso un viņa māsu Elīzu, viņš tika turēts aizdomās aizliegtu vielu lietošanā. 2006. gada septembrī Paolīni māja tika pārmeklēta operācijas *Operazione Athena* ietvaros, tomēr nekādi pierādījumi Paolīni vainai netika atrasti, tāpēc viņa komanda *[[Liquigas]]* atteicās viņu diskvalificēt.

2011. gadā viņš pievienojās Krievijas komandai **', lai kļūtu par [[Filipo Pocāto]] ''[[gregari]]'' klasikās un Lielajās tūrēs. Tomēr Pocāto vājā snieguma un traumu dēļ 2011. gada sezonā, viņa loma mainījās un viņš varēja pievērsties saviem personīgajiem mērķiem. 2011. gada rudenī viņš finišēja trešais ''[[Giro del Piemonte]]'' izcīnot sau pirmo pjedestālu ''Katusha'' rindās. 2013. gadā Paolīni uzvarēja ''[[Omloop Het Nieuwsblad]]'' pēc atrāviena no vadošās grupas kopā ar **' Steinu Vandenbergu. Viņi izturēja un Paolīni uzvarēja sprintā pēc tam, kad Vandenbergs pēdējos kilometros bija strādājis ievērojami vairāk. 2013. gada Milāna—Sanremo Paolīni finišēja vadošajā grupā piektajā pozīcijā, bet uzvarēja ** pārstāvis Geralds Cjoleks.

2015. gadā Paolīni uzvarēja ļoti vējainās un grūtās Gente—Vevelgema sacensībās, finišējot tikai 39 braucējiem no 160. Paolīni uzbruka saviem atrāviena partneriem piecus kilometrus pirms finiša un izmantoja to sadarbības trūkumu, uzvarot vienatnē. Maijā tika paziņots, ka viņa līgums ir pagarināts par gadu, noslēdzoties 2016. gada beigās.

''Tour de France'' laikā Paolīni uzrādīja pozitīvas kokaīna analīzes un tika izslēgts no sacensībām pēc 7. posmā. Pēc aptuveni deviņiem mēnešiem UCI paziņoja, ka Paolīni piešķirta 18 mēnešu diskvalifikācija. Pēc diskvalifikācijas beigām 40 gadu vecumā neatradis jaunu komandu, viņš beidza karjeru.

## Sasniegumi lielajās tūrēs

Piezīme: IZST — izstājās, DSQ — izslēgts

## Atsauces

## Ārējās saites
Žans Marks Ero

**Žans Marks Ero** (, dzimis ) ir franču politiķis, no 2012. līdz 2014. gadam vadījis Francijas valdību.

Pēc izglītības Ero ir valodnieks. Kopš 1971. gada Sociālistiskās partijas biedrs. No 1989. līdz 2012. gadam bijis Nantes mērs, Francijas nacionālajā sapulcē no 1989. līdz 2012. gadam vadījis sociālistu frakciju, kā arī bijis Sociālistu partijas līderis no 1997. līdz 2012. gadam.

Pēc sociālistu prezidenta amata kandidāta Fransuā Olanda uzvaras 2012. gada vēlēšanās Ero kļuva par Francijas valdības premjerministru. Viņa valdības laikā tika ieviesti vairāki progresīvi pasākumi sociālajā jomā, piemēram, vairākām profesiju kategorijām tika samazināts pensionēšanās vecums no 62 uz 60 gadiem, par 30% samazinātas ministru algas, palielināta minimālā alga, palielināts atbalst mazturīgajām ģimenēm izglītības iegūšanai, piešķirtas subsīdijas jauniešu nodarbinātībai.

Premjera amatu zaudējis, atkāpjoties pēc sociālistu zaudējuma 2014. gada pašvaldību vēlēšanās.

## Atsauces
Juris Boiko

**Juris Boiko** (dzimis 1954. gada 13. decembrī, miris 2002. gada 24. septembrī) bija literāts, instalāciju, video un performances mākslinieks, pazīstams kā grupas "NSRD" loceklis.

## Biogrāfija
Dzimis ceļu būvnieka un tehniķes ģimenē KPFSR Amūras apgabalā, viņa brālis ir etnomuzikologs Mārtiņš Boiko (1960). Viņš beidza Rīgas 5. vidusskolu (1973), mācījās zīmēšanu pie Anša Stundas un gleznošanu pie Birutas Delles. 1982. gadā kopā ar Hardiju Lediņu nodibināja grupu "NSRD", rakstīja tai dziesmu tekstus, piedalījās tās koncertos un performancēs ("Dr. Enesera binokulāro deju kursi", 1987), akcijās ("Gājiens un Bolderāju", 1980-1987), nodarbojās ar videomākslu ("Transwelt/Transzeit", 1986; "Aisberga ilgas/Vulkāna sapņi", 1987).

1990. gados pievērsās individuāliem starpdisciplināriem mākslas projektiem, piemēram, videoinstalācijām ("Sālspūtējs", 1990; "2x4 Endija Vorhola portreti", 1992, "29 pašportreti", 1994), darbojās fotogrāfijā (cikls "Stiklu sālsezeri", 1998) un datorgrafikā ("Skaņas", 2001), bija arī izstāžu kurators, publicēja rakstus par mākslu.

Pēdējos dzīves gadus pavadīja Ogrē, miris 2002. gada 24. septembrī netālu no savas vasarnīcas Dārziņos. 
Apbedīts Matīsa kapos.

## Darbi
J. Boiko sarakstītie dzejoļi un dziesmu teksti daļēji apkopoti krājumā "Dziesmas un dzejas" (2000, "Preses nama" konkursa godalga). Kopā ar H. Lediņu sarakstītais absurda romāns "ZUN" publicēts grāmatā 2005. gadā. Atdzejojis no vācu valodas, izdota Georga Trākla dzejas izlase (1992) un Angelusa Silēziusa grāmata "Ķerubu ceļinieks" (2004). Izdota J. Boiko un H. Lediņa dzejoļu izlase bērniem "Ūdenslīdējs" (2016).

## Atsauces
BAFTA televīzijas balva

**BAFTA televīzijas balva** () ir ikgadējs apbalvojums, ko pasniedz Britu Kino un televīzijas mākslas akadēmija (BAFTA) par īpaši izciliem sasniegumiem televīzijas nozarē. Britu Kinoakadēmijas balva ir Apvienotās Karalistes balva, kas pēc nozīmes ir līdzīga ''Emmy'' balvai ASV. Tā tiek pasniegta kopš 1955. gada. Balvu iegūst viens no katrā kategorijā iepriekš nominētajiem pretendentiem. Kategorijas ir "Labākais aktieris", "Labākā aktrise", "Labākais aktieris otrā plāna lomā", "Labākā aktrise otrā plāna lomā", "Labākā komēdija (programma vai seriāls)", "Labākais dramatiskais seriāls" un citas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* BAFTA oficiālā mājaslapa
Manfrēds fon Fēgezaks

**Manfrēds Baltazārs Heinrihs Teofils fon Fēgezaks** (;  — ) bija vācbaltu izcelsmes Latvijas jurists un politiķis. Bijis 1. Saeimas deputāts, pārstāvējis Vācbaltu reformu partiju.

## Dzīvesgājums
Cēlies no Fēgezaku dzimtas, dzimis  Valmierā. Viņa brālis bija literāts Zigfrīds fon Fēgezaks.

Studēja tieslietas Tērbatas (1899–1903) un Berlīnes Universitātē (1903–1905), 1905. gadā ieguva doktora grādu (*Dr. phil.*) Erlangenes-Nirnbergas Universitātē. 
Pēc 1905. gada revolūcijas atgriezās dzimtenē un strādāja par Vidzemes bruņniecības Muižu kredītbiedrības (*Güter-Kredit Sozietät*) sekretāru (1906–1909). 1910. gadā kļuva par Loberģu muižas (*Blumbergshof*) īpašnieku, līdztekus arī par Dauguļu muižas (*Daugeln*) pārvaldnieku (1910-1912) un Smiltenes pilsmuižas pilnvarnieku (1912–1918) un Valmieras Šaursliežu pievedceļu sabiedrības direktors (1912–1931).

Tautas padomes locekļa aizvietotājs. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām kļuva par Vidzemes Muižu kredītbiedrības virsdirektoru (1920–1922) un Latvijas Vācu biedrību savienības (*Verband der Deutschen Genossenschaften in Lettland*) direktoru (1920–1939). 
Pārstāvot Vācbaltu reformu partiju, bija 1. Saeimas deputāts no 1922. līdz 1925. gadam. 
Kopā ar Vilhelmu Firksu 1925. gadā mēģināja apstrīdēt Tautu Savienībā muižu nacionalizāciju 1920. gada zemes reformas laikā.
Bija finanšu saimniecības docētājs Herdera institūtā (1922-1933), līdztekus Herdera biedrības priekšsēdis (1928-1930).  
Apdrošināšanas biedrības "Kurzeme" direktors (1931-1939).

Vācbaltiešu izceļošanas laikā 1939. gadā pārcēlās uz Polijas kampaņas laikā okupēto Polijas daļu, kur vadīja UTAG nodaļu (1939–1942), vēlāk saimniekoja Nosalevas muižā (*Gut Nosalewo, Wartheland*).  
Otrā pasaules kara beigās 1945. gadā devās bēgļu gaitās uz Bavāriju, kur apmetās Veisenšteinā pie Rēgenes pilsētas.

Miris Veisenšteinā .

## Atsauces
Fēgezaks

**Fēgezaks** var būt:
* Manfrēds fon Fēgezaks (*Manfred Balthasar Heinrich Theophil von Vegesack*) — vācbaltiešu izcelsmes Latvijas jurists un politiķis;
* Zigfrīds fon Fēgezaks (*Siegfried von Vegesack*) — vācbaltiešu rakstnieks, dzejnieks, publicists.
Jamal-401

***Jamal-401*** (***Ямал-401***; zināms arī kā ***Yamal-401***) ir Krievijas uzņēmuma *[[Gazprom kosmičeskie sistemy]]* sakaru pavadonis. Tas paredzēts sakaru nodrošināšanai Krievijas teritorijā un kaimiņvalstīs. Palaists 2014. gada decembrī.

Pavadonis izgatavots Krievijas uzņēmumā *[[Informacionnye sputnikovye sistemy]]* uz platformas *[[Ekspress-2000|Ekspress-2000A]]* bāzes. Sakaru apratūru piegādāja Francijas *[[Thales Alenia Space]]*. Pavadonim uzstādīti 17 C joslas un 36 Ku joslas raidītāji.
Kosmiskā aparāta darbības laiks plānots 15 gadu.

## Pirmsstarta vēsture
2008. gada jūnijā Krievijas naftas un gāzes uzņēmums *[[Gazprom]]* izsludināja atklātu konkursu divu sakaru pavadoņu *Jamal-400* izgatavošanai sava meitas uzņēmuma *Gazprom* (tagad *[[Gazprom kosmičeskie sistemy]]*) vajadzībām.
2009. gada februārī līgums par šo pavadoņu izgatavošanu tika noslēgts ar Francijas uzņēmum *[[Thales Alenia Space]]*. *Jamal-401* un *[[Jamal-402]]* tiktu palaisti 2011. gadā ar nesējraķeti *[[Ariane-5ECA]]*.

2010. gada sākumā līgums ar *Thales Alenia Space* tika izmainīts, iesaistot projektā Krievijas uzņēmumu *[[Informacionnye sputnikovye sistemy]]* (*ISS*). *ISS* kosmiskajam aparātam *Jamal-402* piegādātu atsevišķus komponentus, bet *Jamal-401* izgatavotu platformu (uz *Ekspress-2000* bāzes) un *TAS* piegādātu sakaru aparatūru. Pavadoņi tiktu palaisti ar raķeti *[[Proton-M/Briz-M]]* 2012. un 2013. gadā.

## Lidojuma gaita
*Jamal-402* palaists  03:16 UTC ar nesējraķeti *[[Proton-M/Briz-M]]* no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 24. palaišanas iekārtas. 

Pavadonis novietots ģeostacionārajā orbītā punktā 90° austrumu garuma. 2015. gada 21. janvārī sākta *Jamal-401* ekspluatācija. Līdz februāra vidum uz to tika pārslēgti visi *[[Jamal-300K]]* kanāli. *Jamal-300K* pēc tam tika pārvietots uz pozīciju 183° A.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Спутник Ямал-401 Газпром космические системы 
* Yamal 401 Gunter Dirk Krebs
Veto

**Veto** (, latviski — 'aizliedzu') ir pilnvarojums aizliegt vai apturēt kāda lēmuma stāšanos spēkā.

Pastāvējis jau Senajā Romā, kur viens no diviem ik gadus ievēlētajiem konsuliem varēja apturēt otra konsula lēmumus. Tāpat tribūns varēja uzlikt veto jebkuram Romas Senāta pieņemtajam likumam.

Mūsdienās valsts ietvaros veto tiesības lielākoties ir paredzētas, valsts galvai apstiprinot likumdevēja vai augšpalātai apakšpalātas pieņemtos likumus. Dažās valstīs, piemēram, Vācijā un Japānā, valsts galvai ir tikai pienākums izsludināt likumdevēja pieņemto likumu.

Izšķir absolūto un suspensīvo veto. Absolūtais nozīmē pilnīgu iesniegtā likuma aizliegumu, šāds veto pastāv monarhijās. Savukārt suspensīvais jeb atliekošais veto nozīmē, ka likums tiek nosūtīts likumdevējam atkārtotai izskatīšanai. Atkarībā no noteiktās kārtības suspensīvo veto lielākoties var pārvarēt vai nu likumdevējam atkal pieņemot likumu ar balsu vairākumu ("vājais" suspensīvais veto), vai arī ar kvalificēto vairākumu — parasti  vai  balsu ("stiprais" suspensīvais veto).

Arī starptautiskajās tiesībās pastāv veto, piemēram, jebkurš ANO Drošības padomes patstāvīgais loceklis var uzlikt (absolūtu) veto padomes lēmumiem.
Kramenīca

thumbnail|Krama atslēga
**Kramenīca** ir šaujamierocis ar krama uzsitiena atslēgu. Tās nomainīja ieročus ar degļa atslēgu, jo bija drošākas, un rata atslēgu, jo bija lētākas. Krama atslēgas būtiska priekšrocība bija iespēja izmantot "drošinātāja" stāvokli. Salīdzinājumā ar musketēm kramenīcām bija lielāka ātršāvība, kā arī mazāks garums, masa un kalibrs. Apbruņojumā tika lietotas no 17. līdz 19. gadsimtam, kad tās aizvietoja ar vītņstobra šautenēm.

## Literatūra
**Flayderman's Guide to Antique Firearms and Their Values* 7th Edition, by Norm Flayderman 1998 Krause Publications , 
* Blackmore, Howard L., Guns and Rifles of the World. Viking Press, New York, 1965
* Blair, Claude, Pistols of the World. Viking Press, New York, 1968
* Lenk, Torsten, The Flintlock: its origin and development, translation by Urquhart, G.A., edited by Hayward, J.F. Bramwell House, New York 1965

## Ārējās saites
*Flintlocks used in the War of 1812 
*Flintlock Musket and Pistol Collection A commercial site but has excellent historical information on over 30 different models of flintlocks from the 17th and 18th centuries. Nations covered: France, Germany, United Kingdom, and United States.
*Firearms from the collections of the Prince of Liechtenstein, an exhibition catalog from The Metropolitan Museum of Art (fully available online as PDF), which contains material on flintlocks
Liturģija

[thumb|Bīskaps [dievišķā liturģija|dievišķās liturģijas laikā Prešovā, Slovākijā.]]
**Liturģija** () ir ierasti publiski pasākumi, ko praktizē reliģiska grupa pēc savas ticības, likumiem un tradīcijas.

Liturģija ir komunāla atbilde svētajam, izrādot uzslavu, pateicību, pielūgsmi un nožēlu. Īpaši liturģijas rituāli tiek veikti, saskaroties ar nozīmīgiem notikumiem dzīvē, piemēram, piedzimšanu, pieaugšanu, laulībām un nāvi. Šādos gadījumos tā tiek veidota saikne ar dievišķo, kā arī citiem kopienas pārstāvjiem. Par liturģijas aktivitātēm ir uzskatāms gan ģērbšanās stils, gan ēdiena pagatavošanas veids, gan kosmētikas lietošana, gan citas higiēnas prakses.

Dažas no pazīstamākajām reliģijām, kurās liturģijai ir nozīmīga loma, ir budisms, jūdaisms un kristietība. Kristietībā liturģija ir garīdznieka vadīta dievkalpojuma daļa, kurā lasa lūgšanas, evaņģēlija tekstu, dzied garīgas dziesmas, upurē vīnu un maizi.

## Atsauces
BAFTA Fellowship

***BAFTA Fellowship*** () jeb *Academy Fellowship* ir ikgadējs apbalvojums, ko pasniedz Britu Kino un televīzijas mākslas akadēmija (BAFTA) par mūža ieguldījumu "atzinībā par izciliem sasniegumiem kustīgā attēla mākslas veidos". Tā tiek pasniegta kopš 1971. gada. Šī balva tiek uzskatīta par augstāko pagodinājumu, ko piešķir BAFTA. Pirmais *BAFTA Fellowship* balvu saņēma Alfreds Hičkoks (1971).

Visbiežāk *BAFTA Fellowship* balvu saņēmuši kinorežisori, bet tā piešķirta arī aktieriem, kino un televīzijas producentiem, kinooperatoriem, montāžas meistariem, scenārija autoriem. Kopš 2007. gada tiek apbalvoti arī videospēļu autori.

Lielākā daļa no balvas saņēmējiem ir Apvienotās Karalistes pārstāvji, bet tikuši apbalvoti arī ievērojami ASV, Eiropas un Āzijas valstu pārstāvji. Pirmais balvas saņēmējs no Āzijas bija videospēļu autors no Japānas Sigeru Mijamoto (2010).

Divas reizes *BAFTA Fellowship* piešķirta pēc nāves — britu komiķu pārim Morkama un Vaizs (1999) un Stenlijam Kubrikam (2000).

## Balvas ieguvēji
### 1971—1980

### 1981—1990

### 1991—2000

### 2001—2010

### 2011—2020

### 2021—

## Atsauces

## Ārējās saites
* BAFTA oficiālā mājaslapa
Maksis Lazersons

**Maksis Lazersons** ( — ) bija ebreju izcelsmes Latvijas jurists un politiķis. Bijis 1., 2. un 3. Saeimas deputāts.

## Biogrāfija
Maksis Lazersons piedzima  Jelgavā tirgotāja Zusmana Lazersona ģimenē. 1905. gadā pabeidza Jelgavas reālskolu, no 1906. līdz 1910. gadam studēja Pēterburgas Universitātes Juridiskajā fakultātē. 1915. gadā ieguvis maģistra grādu Tartu Universitātē.

1911. gadā Lazersons sāka strādāt par advokāta palīgu Harkivā, bija juriskonsulta palīgs Harkivas ielu dzelzceļu sabiedrības un Doneckas kalnrūpniecības sabiedrībā "Produgoļ". 1916. gada februārī viņš tika ievēlēts par asistentu Petrogradas Psihoneiroloģiskajā institūtā, oktobrī — par privātdocentu Pēterburgas Universitātē. 1917. gadā pēc Februāra revolūcijas pildīja Krievijas Iekšlietu ministrijas Mazākuma tautību departamenta vicedirektora pienākumus, veicot iestrādes autonomijas piešķiršanai Igaunijai un Latvijai. Piedalījās Viskrievijas ebreju kongresa sasaukšanā. 1920. gada janvārī Lazersons tika ievēlēts par tiesu teorijas profesoru Petrogradas Tautsaimniecības institūtā, bet vēlāk tajā pašā gadā atgriezās Latvijā.

No 1922. līdz 1931. gadam bija Saeimas deputāts, no 1925. līdz 1934. gadam — Rīgas domes deputāts. Lazersons bija *[[Ceire-Cion]]* (vēlāk — Cionistu sociālistu partijas) centrālkomitejā. Paralēli politiskajai darbībai turpināja profesionālo, no 1924. gada bija zvērināta advokāta Pētera Berģa palīgs. No 1932. gada jūnija līdz decembrim bija zvērināts advokāts Rīgas apgabaltiesā. Bija vecākais docents un profesors Rīgas Komerczinātņu institūtā, lasīja lekcijas Ebreju pedagoģiskajā institūtā un Krievu universitātes zināšanu institūta kursos. Lazersons darbojās dažādās ebreju biedrībās, bija Tautu Savienības Minoritāšu komisijas loceklis un publicēja rakstus un grāmatas par jurisprudenci, tai skaitā latviešu valodā.

Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gada maijā Lazersons kā viens no potenciālajiem jaunā režīma pretiniekiem tika arestēts un nogādāts Liepājas koncentrācijas nometnē, no kuras tika atbrīvots oktobra beigās. Novembrī nelegāli pārcēlies uz Palestīnu. 1938. gadā pārcēlies uz ASV, kļuva par docētāju Kolumbijas Universitātē. 1939. gadā Lazersonam tika atņemta Latvijas pilsonība sakarā ar to, ka viņš pieņēma Palestīnas pilsonību. 1946. gadā Lazersons kļuva par asociēto profesoru.

Miris Ņujorkā . Apglabāts .

## Atsauces
87 Silvija

**Silvija**, arī **87 Silvija** ir asteroīds ar diametru apmēram 273 ± 10 km. Objekts atrodas asteroīdu joslas ārmalā, pieder P tipa asteroīdiem. Silvijai ir zināmi divi pavadoņi – Rems un Romuls.

Asteroīdu atklāja  angļu astronoms Normans Pogsons (*Norman Pogson*) Madrasas observatorijā. Objektu nodēvēja Rējas Silvijas vārdā. Rēja Silvija romiešu mitoloģijā ir Romas dibinātāju Romula un Rema māte.

## Orbīta un fiziskie parametri
Silvijai ir neregulāri izstiepta forma, virsma tumša ar ļoti zemu albedo. Virsmu klāj silikātu minerālu un ar oglekli bagātu materiālu maisījums. Asteroīds nav viengabalains, tam ir blīvāks kodols, kuru klāj mazāk blīvs materiāls. Pētījumi liecina, ka tas ir stipri porains, tukšumi aizņem ap 20 – 60 %.
Silvija pieder Kibeles tipa asteroīdu grupai, ir šīs grupas lielākais objekts. 

## Pavadoņi
Silvijai ir zināmi divi pavadoņi – Romuls un Rems. Romulu atklāja  astronomi Maikls Brauns un Žans-Liks Margots (*Jean-Luc Margot*), izmantojot Keka 2. teleskopu. Pavadonis apriņķo asteroīdu apmēram 1360 km attālumā, tā diametrs ap 18 ± 4 km.
 
Rems tika atklāts . To paveica vairāku zinātnieku komanda, strādājot Eiropas Dienvidu observatorijā. Rems apriņķo Silviju apmēram 706 km attālumā, tā diametrs ap 7 ± 2 km.
## Atsauces

## Ārējās saites
*87 Sylvia and its two Moons
Arion

***Arion*** ir meža kailgliemežu dzimtas (*Arionidae*) ģints. Lielākā daļa ģints sugu sastopamas Ibērijas pussalā.

Šīs ģints indivīdiem vienas sugas ietvaros var būt atšķirīga krāsa, tāpēc sugas ārēji vienu no otras ir grūti atšķirt. Katra gliemeža individuālo krāsu var ietekmēt izmantotā barība, vides apstākļi un dzīvnieka vecums. Ar kuģiem veicot starptautiskus augu vai sēņu pārvadājumus, ģints gliemeži bieži nokļūst ārpus savā dabiskā areāla, reizēm kļūstot par invazīvām sugām. 

## Sugas
Ģintij pieder aptuveni 40 sugas, kuras iedala četrās apakšģintīs. Vairākas sugas sastopamas arī Latvijā — joslainais kailgliemezis (*Arion ater*), dzeltensvītras kailgliemezis (*Arion fasciatus*), dārza kailgliemezis (*Arion hortensis*), rūsganais kailgliemezis (*Arion subfuscus*). 

Atsevišķu sugu sastopamība Latvijā ir iespējama — lielā kailgliemeža, dārzeņu kailgliemeža (*Arion distinctus*), mazā kailgliemeža (*Arion intermedius*), Spānijas kailgliemeža (*Arion lusitanicus*), sidrabpelēkā kailgliemeža (*Arion silvaticus*). 

Dažas no ģints sugām ir:       
* Lielais kailgliemezis (*Arion ater*)
* Joslainais kailgliemezis (*Arion circumscriptus*)
* Dārzeņu kailgliemezis (*Arion distinctus*)
* Dzeltensvītras kailgliemezis (*Arion fasciatus*)
* *[[Arion flagellus]]*
* Dārza kailgliemezis (*Arion hortensis*)
* Mazais kailgliemezis (*Arion intermedius*)
* Portugāles kailgliemezis (*Arion lusitanicus*)
* *[[Arion obesoductus]]*
* *[[Arion occultus]]*
* *[[Arion owenii]]*
* Sarkanais kailgliemezis (*Arion rufus*)
* Sidrabpelēkais kailgliemezis (*Arion silvaticus*)
* Simrota kailgliemezis (*Arion simrothi*)
* Rūsganais kailgliemezis (*Arion subfuscus*)
* *[[Arion transsylvanus]]*
* Spānijas kailgliemezis (*Arion vulgaris*)

## Atsauces
Panteons (Parīze)

**Panteons** (, ) ir ēka Parīzē, Francijā.

Panteona celtniecību ap 1757. gadu uzsāka arhitekts Žaks Žermēns Suflo. Šī bija paredzēta kā baznīca, tika celta vecās baznīcas vietā. Franču revolūcijas laikā tika sekularizēta, veltīta izcilu francūžu piemiņai, nosaukta par Panteonu.

Celts neoklasicisma stilā, šī ir krustveida celtne, ir augsts kupols. Fasādi, līdzīgi kā Romas Panteonam, veido korintiskā ordera kolonnas un trīsstūrveida frontons. Interjeru rotā mozaīkas un Francijas vēsturi attēlojošas gleznas. 19. gadsimtā vairākas reizes mainījās ēkas statuss — no 1828. līdz 1830. un no 1851. līdz 1870. gadam šī bija baznīca. Mūsdienās — sabiedriska ēka. Panteonā glabājas vairāku ievērojamu Francijas personību mirstīgās atliekas, tai skaitā Voltēra, Žana Žaka Ruso, Viktora Igo, Emila Zolā, Žana Mulēna, Luija Braila, Žana Žoresa, Žaks Žermēns Suflo, Pjērs un Marija Sklodovska-Kirī.

## Atsauces

## Ārējās saites
511 Deivida

**Deivida**, arī **511 Deivida** ir asteroīds ar diametru apmēram 326 km. Objekts atrodas asteroīdu joslā, pieder C tipa asteroīdiem. 

Asteroīdu atklāja  amerikāņu astronoms Raimonds Dagans (*Raymond Dugan*) Heidelbergas observatorijā. Objektam tika piešķirts vārds Deivida, godinot Amhērstas koledžas profesoru, astronomu Deividu Todu (*David Todd*). Tobrīd bija spēkā tradīcija, asteroīdiem piešķirt sieviešu vārdus, tāpēc vārds Deivids tika pārveidots par Deivida.

## Orbīta un fiziskie parametri
Deividai ir neregulāra forma, virsma tumša ar ļoti zemu albedo. Virsmu klāj oglekļa hondrītu meteorītiem līdzīgi materiāli. Asteroīds ir liels, tā masa atbilst apmēram 1,5 % no kopējās asteroīdu joslas masas, to ierindojot starp 10 smagākajiem asteroīdu joslas objektiem. 

No 2002. gada līdz 2007. gadam Deividu pētīja ar Keka 2. teleskopu, kuram ir adaptīvā optika. Iegūtajos attēlos bija redzams, ka asteroīdam ir vismaz 2 asi izvirzījumi un viens ap 150 km diametra krāteris, līdzīgs kā 253 Matildei.

## Atsauces
Konektikutas Universitāte

**Konektikutas Universitāte** (; *UConn*) ir publiska universitāte, kas atrodas Storsas kopienā, Mensfīldā, Konektikutā, ASV. Universitātei ir vairāki atzari un veselības centrs dažādās Konektikutas pilsētās. Tā tika dibināta 1881. gadā kā Storsas lauksaimniecības skola (*Storrs Agricultural School*), nosaukta divu brāļu, kas ziedoja zemi skolai, vārdā. 1939. gadā tika iegūts pašreizējais nosaukums.

Universitātes sporta komanda *Huskies* startē NCAA čempionātā. Gan universitātes vīriešu basketbola, gan sieviešu basketbola komanda ir viena no panākumiem bagātākajām komandām NCAA vēsturē.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Trajāna kolonna

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q192784"
}

**Trajāna kolonna** (, ) ir Romas triumfa kolonna Romā, Itālijā.

Celta Romas imperatora Trajāna uzvaras Dākijas karos piemiņai. Iespējams, celta Damaskas Apolodora vadībā pēc Romas Senāta rīkojuma. Atrodas Trajāna forumā. Pabeigta mūsu ēras 113. gadā. Kolonna ir ievērojama ar spirāles veida cilni, kurā attēloti kari starp romiešiem un dākiešiem (101–102, 105–106). Tās dizains ir iedvesmojis daudzu uzvaras kolonnu celtniecību gan senatnē, gan arī mūsdienās.

Trajāna kolonna ir apmēram 30 m augsta. Ja tiek ieskaitīts lielais pjedestāls, tad kopējais augstums sasniedz 35 m. Pati kolonna sastāv no 20 marmora cilindriem, no kuriem katrs sver ap 32 tonnām un ir 3,7 m liels diametrā. 190 metrus garā spirālveida lente apvijas apkārt kolonnai 23 reizes. Struktūras iekšā ir spirālveida kāpnes (185 pakāpieni), kas ved līdz kolonnas augšai. Augšējais bloks ir 53,3 tonnas smags, tas bija jāuzceļ ap 34 m augstumā.

Seno laiku monētas liecina, ka sākotnēji bija plānots kolonnas augšā novietot putna, iespējams, ērgļa, statuju, tomēr pēc celtniecības tika novietota Trajāna statuja. Šī statuja pazuda viduslaikos.  augšā tika novietota Svētā Pētera statuja, kas ir saglabājusies līdz mūsdienām.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Trajāna kolonna
Himedži pils

**Himedži pils** (, *Himeji-jō*) ir pils komplekss Himedži, Hjogo prefektūrā, Japānā. Tiek uzskatīta par vislabāko Japānas piļu arhitektūras piemēru, kas saglabājies līdz mūsdienām. Komplekss sastāv no 83 ēku tīkla un aizsardzības sistēmas no feodālā perioda.

Pils tika uzcelta 14. gadsimtā, turpmākajos gadsimtos komplekss tika paplašināts. Vairāk nekā 400 gadus pils palika neskarta, īpaši bojājumi netika nodarīti arī Himedži pilsētas bombardēšanā Otrā pasaules kara laikā un dabas katastrofu rezultātā.

Šī ir Japānā lielākā un visvairāk apmeklētākā pils. 1993. gadā pils tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā (viens no pirmajiem Japānas objektiem, kas iekļauts UNESCO sarakstā). Piecas struktūras kompleksā atzītas par Japānas valsts dārgumiem. Kopā ar Macumoto un Kumamoto pili šī tiek uzskatīta par vienu no trim Japānas galvenajām pilīm.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Adriāna valnis

**Adriāna valnis** (, ) bija aizsardzības nocietinājums Romas impērijas Britānijas provincē, Lielbritānijas salas vidienē. Vaļņa jeb mūra celtniecība uzsākta mūsu ēras 122. gadā imperatora Adriāna valdīšanas laikā, lai aizsargātos pret piktu iebrucējiem un kontrolētu kustību pāri robežai. Adriāna valnis bija 120 romiešu jūdzes jeb 117,5 km garš. Tā augstums un platums bija atkarīgs no tuvumā esošajiem celtniecības materiāliem. Irtingas upes austrumu krastā siena bija 3 m plata un 5—6 m augsta, savukārt rietumu krastā — 6 m plata un 3,5 m augsta. Šajos izmēros netiek iekļauti grāvji, zemes vaļņi, forti.

Valņa galvenā daļa tika uzcelta apmēram sešu gadu laikā, vēlāk tika veikti paplašināšanas darbi. To galvenokārt cēla Britānijā izvietotie romiešu karavīri. Pēc Adriāna nāves viņa pēcnācējs Antonijs Pijs nolēma paplašināt robežas ziemeļu virzienā un uzcēla 59 km garo Antonija valni mūsdienu Skotijas teritorijā. Pēc divām desmitgadēm Antonija valnis tomēr tika pamests, bet Adriāna valnis tika izmantots gandrīz līdz romiešu valdīšanas perioda beigām Lielbritānijā (410. gadā).

Mūsdienās Adriāna valnis atrodas Apvienotās Karalistes vidienē, netālu no Anglijas un Skotijas robežas. Ir saglabājušās un atjaunotas tikai atsevišķas vaļņa daļas. 1987. gadā valnis tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā, bet 2005. gadā kļuva par daļu no UNESCO Pasaules mantojuma objekta Romiešu pierobežas nocietinājumi, kurā bez Adriāna vaļņa ietilpst Antonija valnis un Augšģermānijas - Rētijas valnis.

## Rekonstrukcijas mēģinājumi
thumb|250px|Adriāna valnis (brūnā krāsā) un mūsdienu Anglijas-Skotijas robeža (platākā līnija melnā krāsā)
Adriāna vaļņa fragmenti ir rekonstruēti vairākās vietās Nortamberlendas grāfistē pie Haustedas, Greitčesteras un Vindolandas.

Hadrians Wall with Weedkiller.JPG
Hadrian's Wall Housesteads.jpg
Arbeia Roman Fort reconstructed gateway.jpg
Wall Mile 0 (9354337674).jpg
Reconstructed turret and wall at Vindolanda (17647522528).jpg|
Reconstruction Turret at Vindolanda I.jpg|
Reconstruction Turret at Vindolanda II.jpg|


## Skatīt arī
* Lielais Ķīnas mūris

## Atsauces

## Ārējās saites

*  Roman Britain: Arbejas forts
* Hadrian's Wall: At the Edge of the Roman Empire | History Traveler Episode 376
Hadži Murats

thumbnail|Murata Hadži portrets
**Hadži Murats** (, ap 1816. gadu — ) bija viens no Dagestānas un Čečenijas kalniešu līderiem cīņās pret minēto reģiona iekļaušanu Krievijas impērijā.

Avāru nacionālais varonis.

## Biogrāfija
Hadži Murats jau bērnībā lasīja Korānu. Viņš varēja lasīt un rakstīt tikai avāru valodā, citas valodas nezināja. Mīlēja zirgus un ieročus.

No 1834. līdz 1836. gadam Murats bija Avāru hanistes valdnieks. No 1836. līdz 1851. gadam bijis viens no imama Šamila līdzgaitniekiem cīņās par reģiona neatkarību. Viņa vadībā kaukāziešu karaspēks vairākkārt sakāva krievu karaspēku. 1851. gadā Murats pārgāja krievu pusē, kam par iemeslu kalpoja nesaskaņas ar Šamilu par pārvaldes un militārajiem jautājumiem. Jau nākamajā gadā nošauts, bēgot no krievu karaspēka.

## Ārējās saites
253 Matilde

**Matilde**, arī **253 Matilde** ir asteroīds ar apmēram 53 km diametru. Objekts atrodas asteroīdu joslā, pieder C tipa asteroīdiem. 

1997. gadā asteroīdu pētīja starpplanētu zonde NEAR Shoemaker, palidojot tam garām 1212 km attālumā. Zondei izdevās ciešāk izpētīt apmēram 60 % asteroīda, uzņemot vairāk nekā 500 attēlu.

Asteroīdu  atklāja austriešu astronoms Johans Pāliza (*Johann Palisa*) Vīnes observatorijā. Orbītas parametrus objektam aprēķināja Parīzes observatorijas darbinieks V.A. Lebefs (*V.A.Lebeuf*), viņš arī nodēvēja asteroīdu par Matildi, nosaucot to Parīzes observatorijas direktora vietnieka Morica Levi (*Moritz Loewy*) sievas vārdā.

## Fiziskie parametri
Matildei ir neregulāra forma, virsma tumša ar ļoti zemu albedo. Virsmu klāj oglekļa hondrītu meteorītiem līdzīgi materiāli, kuros dominē silikātu minerāli. Asteroīdam ir neparasti ilgs rotācijas periods, ap savu asi tas apgriežas reizi 17,4 dienās.
Asteroīda virsmu izrobojuši daudzi krāteri. Starptautiskā Astronomijas savienība noteikusi, ka Matildes krāteri (zināmi 23 krāteri) ir jādēvē ogļu ieguves vietu vārdos.  Lielākais ir Karū krāteris (diametrs 33,4 km), nodēvēts pēc Karū ogļu baseina, Dienvidāfrikā. Otrs lielākais ir Išikari krāteris (diametrs 29,3 km),, nodēvēts lielākā Japānas ogļu lauka vārdā. Lielākos Matildes krāterus varētu būt radījušas sadursmes ar objektiem līdz 3 km diametrā. Tiek uzskatīts, ka šie triecieni varētu būt nobremzējuši Matildes rotāciju.

## Atsauces
Kārlis Kellers

**Kārlis Aleksandrs Kellers** (;  — ) bija vācbaltu izcelsmes Latvijas luterāņu mācītājs un politiķis. Bijis Tautas padomes loceklis, Satversmes sapulces, 1.,  2. un 4. Saeimas deputāts, pārstāvējis Vācbaltu demokrātu partiju.

## Dzīvesgājums
Dzimis  (pēc vecā stila — ) Rīgā, Doma baznīcas virsmācītāja (no 1886) Vilhelma Kellera ģimenē.
Mācījās Rīgas pilsētas ģimnāzijā. No 1890. līdz 1894. gadam studēja Tērbatas Universitātē, kur ieguva kandidāta grādu teoloģijā. Pēc tam bija mācītāja palīgs Smiltenē un Kandavā. Kellers Rīgā septiņus gadus kalpoja kā cietumu mācītājs, strādāja par skolotāju. 1897. gada decembrī salaulāja Raini un Aspaziju.

Kārlis Kellers pasniedza ticības mācību Rīgas pilsētas reālskolā. Bija Diakonisu nama rektors un mācītājs, no 1913. līdz 1920. gadam — Rīgas Sv. Pētera baznīcas virsmācītājs. 1927. gada oktobrī ieguva teoloģijas doktora grādu Leipcigas Universitātē.

1918. gada decembrī kļuva par izglītības ministra biedru Pagaidu valdībā. 1919. gada jūlijā sāka piedalīties Tautas padomes sēdēs, bija Latvijas minoritāšu skolu autonomijas likuma galvenais autors. Kā Vācbaltu demokrātu partijas pārstāvis ievēlēts Satversmes sapulcē, 1. un 2. Saeimā, tādējādi Latvijas parlamentā darbojoties no 1920. līdz 1928. gadam. 1933. gada oktobrī ieguva deputāta mandātu 4. Saeimā pēc tam, kad no tā atteicās Vilhelms fon Firkss. Saeimā strādāja līdz tās atlaišanai 1934. gada maijā.

Miris Rīgā .

## Apbalvojumi
Apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Atsauces
Kellers

**Kellers** ( — 'vīndaris'; sieviešu dzimtē Kellere) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Kārlis Kellers (*Karl Alexander Keller*; 1868—1939) — vācbaltu izcelsmes Latvijas mācītājs un politiķis;
* Kleitons Kellers (*Clayton Keller*; 1998) — ASV hokejists;
* Mihaels Kellers (*Michael Keller*; 1949) — vācu šaha problēmists.
Kolona

**Kolona** var būt:

* Kolona (province) — province Panamā.
* Kolona (pilsēta) — pilsēta Panamā.

## Skatīt arī
* Kolonna
* Kolonna (datubāze)
* Koloņa
Ruvins Vitenbergs

**Ruvins Vitenbergs** ( — ) bija ebreju izcelsmes Latvijas tirgotājs un politiķis. Bijis 1. un 2. Saeimas, kā arī Daugavpils domes deputāts. Saeimas deputāta amatā ne reizi nav runājis no tribīnes.

## Atsauces
Vitenbergs

**Vitenbergs** (; sieviešu dzimtē **Vitenberga**) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Jānis Vitenbergs (dzimis 1985) — latviešu tūrisma speciālists un politiķis;
* Ruvins Vitenbergs (1868—1931) — ebreju izcelsmes Latvijas tirgotājs un politiķis;
* Simons Vitenbergs (1903—1945) — ebreju izcelsmes Latvijas pedagogs un politiķis;
Ugunskrupju dzimta

**Ugunskrupju dzimta** (*Bombinatoridae*) ir viena no bezastaino abinieku (*Anura*) dzimtām, kas apvieno 9 mūsdienās dzīvojošas krupju sugas un kas tiek iedalītas 2 ģintīs. Malajas plakangalvas krupji (*Barbourula*) ir izplatīti Filipīnās un Borneo salā, bet ugunskrupji (*Bombina*) sastopami Eiropā, Turcijā un Āzijas austrumos. Latvijā mājo viena ugunskrupju dzimtas suga — sarkanvēdera ugunskrupis (*Bombina bombina*).

## Īpašības
[thumb|200px|[Filipīnu plakangalvas krupis (*Barbourula busuangensis*)]]
Ugunskrupju dzimtas sugām ir saplacināti, raupji ķermeni, līdz ar to lielās, izvalbītās acis un nāsis atrodas galvas virsējā plaknē. Ugunskrupju ģints sugām ir koša, krāsaina pavēdere, kas liecina par šo sugu ādas indīgajiem izdalījumiem.  Tās ir aktīvas dienas laikā un izbiedētas izslienas stāvās kājās, papildus arkā izliecot muguru, demonstrējot savu košo pavēderi un brīdinot ienaidnieku par savu indīgumu. Kurkstot tēviņi skaņu rada, nevis gaisu izpūšot no plaušām, bet gaisu ievelkot. Malajas plakangalvas krupji nav tik koši un tie ir aktīvi nakts laikā. Plakangalvas krupju sugām ar peldplēvi ir savienoti ne tikai pakaļkāju pirksti, bet arī priekškāju pirksti. 

## Sistemātikas izmaiņas
Nesenā pagātnē apaļmēles krupju dzimtā (*Alytidae*) tika sistematizēti arī ugunskrupji (*Bombina*) un Malajas plakangalvas krupji (*Barbourula*), kuri mūsdienās izdalīti atsevišķā ugunskrupju dzimtā (*Bombinatoridae*). Kādreizējās Dienvidaustrumāzijā dzīvojošās ugunskrupju sugas, kuras tika uzskatītas par vairākām endēmām dažādu Ķīnas provinču sugām, apvienotas vienā sugā — mazais ugunskrupis (*Bombina microdeladigitora*). Tādējādi kādreizējo 10 sugu vietā ugunskrupju ģintī ir 7 sugas.

## Sistemātika
[thumb|200px|[Austrumu ugunskrupis (*Bombina orientalis*)]]
***Ugunskrupju dzimta** (*Bombinatoridae*)
**Malajas plakangalvas krupji (*Barbourula*)
***Borneo plakangalvas krupis (*Barbourula kalimantanensis*)
***Filipīnu plakangalvas krupis (*Barbourula busuangensis*)
**Ugunskrupji (*Bombina*)
***Dzeltenvēdera ugunskrupis (*Bombina variegata*)
***Lielais ugunskrupis (*Bombina maxima*)
***Mazais ugunskrupis (*Bombina microdeladigitora*)
***Sarkanvēdera ugunskrupis (*Bombina bombina*)
***Austrumu ugunskrupis (*Bombina orientalis*)
****Bombina fortinuptialis*
****Bombina lichuanensis*

## Atsauces

## Ārējās saites
*Fire-Bellied Toads and Barbourulas (Bombinatoridae)
*Bombinatoridae
Krasta iela (Rīga)

**Krasta iela** ir viena no Rīgas lielākajām ielām Daugavas labajā krastā. Tā atrodas Latgales apkaimes apkaimē. Kopējais ielas garums ir 3,66 kilometri un tā sastāv no 3 braukšanas joslām katrā virzienā. Krasta iela sākas no Ģenerāļa Radziņa krastmalas un Jēzusbaznīcas ielas krustojuma un iet gar Latgales apkaimes rietumu daļu, paralēli Daugavai. Tā beidzas pie Dienvidu tilta, kur galvenās ielas funkcijas turpina Latgales iela.

## Vēsture
Krasta ielas sākotnējais nosaukums bija **Daugavas Krasta iela** (vācu: *Dünaufer Strasse*), un tā stiepās no tagadējas Vilhelma Purvīša ielas līdz Toma ielai ap vietu, kur tagad atrodas Mazā Krasta iela. Iela savu pašreizējo nosaukumu ieguva 1902. gadā, bet pašreizējo atrašanās vietu — 1969. gadā, kad tika pārbūvēta tuvāk Daugavai.

Līdz 2017. gadam Ģenerāļa Radziņa krastmala bija Krasta ielas sākums.

## Ielas apbūve
Krasta ielas apbūvē dominē komercapbūve, to vidū daudzi tirdzniecības pakalpojumu sniedzēji. Daudzās vietās Krasta iela gar Daugavu ir neapbūvēta un to aizņem neapsaimniekotas vai daļēji apsaimniekotas dabas teritorijas.

Krasta ielā atrodas vairākas lielas infrastruktūras būves, piemēram, tirdzniecības centrs "Mols" (Krasta iela 46), ēdināšanas un atpūtas centrs "Lido" (Krasta iela 76), veikali "Depo" (Krasta iela 36) un "MC2" (Krasta iela 68A).

[thumb|250px|Krasta iela pie tirdzniecības centra [Tirdzniecības centrs "Mols"|"Mols"]]

## Skatīt arī
* Latgales priekšpilsēta
* Latgales apkaime
* Mazā Krasta iela

## Atsauces
Krasta iela

Latvijā **Krasta iela** atrodama daudzās apdzīvotās vietās:

## Skatīt arī
* Mazā Krasta iela
* Lielā Krasta iela
* Jaunā Krasta iela
* Daugavas Krasta iela
* Dārziņu Krasta iela
* Krastmalas iela