open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hāpsalu

**Hāpsalu** (), arī **Hāpsala**, ir kūrortpilsēta Igaunijas rietumu piekrastē pie Hāpsalu līča, Lēnes apriņķa centrs. Gandrīz 300 gadus bijusi Sāmsalas-Vīkas bīskapijas galvaspilsēta, pēc tam jūras peldvieta un dūņu dziedniecības kūrorts. Mūzikas festivālu norises vieta. Mūsdienās Hāpsalu iedzīvotāju skaits noslīdējis nedaudz zem 10 000 (9946 iedzīvotāji 2017. gadā).

## Vēsture
[thumb|left|[Hāpsalas pils kopskats (1889)]]
No 1279. līdz 1561. gadam Hāpsalas pils bija Sāmsalas-Vīkas bīskapijas galvaspilsēta. Pēc tam, kad bīskapa rezidence tika pārcelta uz Kuresāri Sāmsalā, pilsēta zaudēja savu politisko un militāro nozīmi.

Jaunu impulsu Hāpsalu attīstībai 1825. gadā piešķīra kūrorta dibināšana ar jūras peldētavām un dūņu dziednīcām, kuru vasaras laikā regulāri apmeklēja arī Krievijas imperatora ģimenes locekļi. Hāpsalu vasarnīcā Pēteris Čaikovskis esot uzrakstījis savu 6. simfoniju. 1898. gadā uzcelta pilsētas kūrzāle. Kūrorta apmeklētāju vajadzībām 1907. gadā uzbūvēja dzelzceļa līniju uz Tallinu ar tālāku savienojumu uz Pēterburgu. 2004. gadā sliedes demontētas, bet izcili greznā dzelzceļa stacijas ēka ir saglabājusies, tur ierīkots muzejs.

Līdz 1944. gadam Hāpsalu bija Igaunijas zviedru kopienas centrs, pilsētā darbojas zviedru kopienas muzejs.

## Ievērojamas vietas
* Hāpsalas pils ansamblis ar doma baznīcu, kuras logā augusta pilnmēness naktīs spokojoties "Baltā dāma"
* Promenāde (*Promenaad*)
* Kūrzāle (*Kuursaal*)
* Frīdriha Šillera piemineklis (1813)
* jūgendstila villas
* dzelzceļa stacija (1907) ar muzeju un vēsturiskām lokomotīvēm un vagoniem

## Hāpsalu dzimuši
thumb|Hāpsalu no putna lidojuma (2022)
* Frīdrihs fon Lēvis of Menārs (*Friedrich von Löwis of Menar*), Vidzemes landmaršals, Krievijas armijas ģenerālis (1767—1824)
* Ferdinands Vīdemans (*Ferdinand Wiedemann*), vācbaltiešu valodnieks (1805—1887)

## Galerija

Haapsalu linnuse varemed1.jpg|
Haapsalu linnuse kirik 2012.jpg|
Haapsalu linnuse varemed2.jpg|
Haapsalu Maarja õigeusu kirik.jpg|
Haapsalu raekoda 2012.jpg|
Haapsalu kuursaal 2012.jpg|
Haapsalu raudteejaama ooteplatvorm.jpg|
Haapsalu raudteejaama veetorn.jpg|
Haapsalu raudteejaama sepikoda.jpg|
Haapsalu raudteejaama ambulants.jpg|
Auruvedur Su 252-94 Haapsalus.jpg|


## Atsauces

## Ārējās saites

* Pilsētas oficiālā mājas lapa
Jegeva

thumb|Jegeva, video
**Jegeva** () ir pilsēta Igaunijas austrumos, Jegevas apriņķa un Jegevas pagasta administratīvais centrs.

Jegevas muiža Jegevas ciemā pilsētas ziemeļaustrumos vēstures avotos pirmo reizi pieminēta Polijas-Lietuvas kopvalsts vēsturiskajos rakstos 1599. gadā ar nosaukumu *Jagiwa*, bet agrākais vāciskais nosaukums ir *Laisholm*. Pati pilsēta izaugusi pie 1876. gadā atklātās Jegevas stacijas, kas savukārt nosaukta pēc netālās muižas. 1919. gadā Jegevai piešķirts lielciema statuss, bet 1938. gadā — pilsētas statuss.

Pilsētā ir reģistrēts Igaunijas zemākās gaisa temperatūras rekords −43.5&nbsp;°C.

## Galerija

Jõgeva endine jaamahoone.jpg
Jõgeva bussijaam.JPG
Jõgeva veetorn.jpg
Betti Alveri muuseum 2012.JPG
Jõgeva Kultuurikeskus.JPG
Jõgeva pangahoone.JPG


## Atsauces

## Ārējās saites
Broms

**Broms** ir ķīmiskais elements ar simbolu **Br** un atomskaitli 35. Broms ir halogēns. Broms ir vienīgais nemetāls, kas normālos apstākļos ir šķidrums. Tas ir gaistošs sarkanbrūns šķidrums, kura tvaiki ir kodīgi un indīgi. Bromam ir iespējamas oksidēšanas pakāpes no -1 līdz +7. Tā vārds cēlies no sengrieķu valodas vārda *bromos*, kas nozīmē "smirdoņa".

## Vēsture
Bromu neatkarīgi viens no otra 1825. un 1826. gadā pirmo reizi izolēja divi ķīmiķi: attiecīgi vācu ķīmiķis Karls Jakobs Lēvigs un franču ķīmiķis Antuāns Žeroms Balārs. 1826. gadā jaunais ķīmijas laborants Balārs tikko bija ieguvis farmaceita grādu. Pētot Monpeljē apkārtnē jūras aļģes, viņš atklāja bromu, lai gan broma savienojumi bija zināmi jau pirms tam. Tajā laikā jūraszāles tika izmantotas, lai iegūtu jodu. Sākotnēji Balārs uzskatīja, ka broms ir joda hlorīds, bet to viņam neizdevās pierādīt, tādēļ secināja, ka tas ir jauns ķīmiskais elements. Balārs vēlējās šo elementu nosaukt par rutilu, sarkanās krāsas dēļ, bet viņa padomdevējs piedāvāja to nosaukt par muriju, kas nozīmētu "sālījums".

1825. gadā vācu ķīmiķis Karls Jakobs Lēvigs pētīja hlora minerālsāļus. Arī viņš atklāja jauno elementu. Kad gadu vēlāk viņš publicēja savu eksperimentu rezultātu, atklājās, ka franču ķīmiķa Balāra atklājums ir jau publicēts. Tādēļ broma atklāšana tiek saistīta ar abiem ķīmiķiem.

## Atrašanās dabā
Dabā broms brīvā veidā nav sastopams. Zemes garozā broms sastāda 1,6 masas procentus. Dabā broms ir sastopams bromūdeņražskābes sāļu — bromīdu veidā. To iegūst no jūras ūdens. Broms ir izkliedēts elements — sāļu veidā ir sastopams minerālsāļu nogulumos kopā ar Cl (hloru), jūras ūdenī ir 0,0065% broma, sāļezeru ūdenī līdz pat 0,2%.

### Izotopi
Bromam ir divi stabili izotopi — broms-79 (50,69% no dabā sastopamā broma daudzuma) un broms-81 (49,31%). Ir zināmi arī vēl vismaz 23 radioaktīvi izotopi, kas iegūti laboratorijas apstākļos. Daudzi no šiem izotopiem ir kodolu dalīšanās produkti.

## Īpašības
thumbnail|200px|Broms, ieslēgts akrila kubā
Elementārais broms pastāv kā divatomu molekula (Br2). Broms ir sarkanbrūns šķidrums ar asu smaku un nenosakāmu pH līmeni. Istabas temperatūrā broms izdala brūnus tvaikus (toksiski). Broms ir vienīgais nemetāls, kas istabas temperatūrā ir šķidrums. Šķīst ūdenī, labāk — organiskajos šķīdinātājos. Broms ir oksidētājs. Viegli reaģē ar sēru, fosforu, halogēniem, vieglajiem metāliem, nereaģē ar skābekli, slāpekli un oglekli. Rūpnieciski iegūst no bromīdiem, iedarbojoties uz tiem ar Cl2 (hloru).

## Izmantošana
Bromu un tā savienojumus izmanto krāsvielām, ārstniecisko līdzekļu (broma mikstūra) un pesticīdu sintēzei, par benzīna piedevu. Gaismjutīgo sudraba bromīdu AgBr izmanto fotogrāfijā. Senās Rietumromas impērijas valdnieki savu tērpu krāsošanai izmantoja bromu saturošu krāsvielu — dibromindigo, ko ieguva no jūras gliemežiem. Plašāk šī krāsa pazīstama kā *Royal purple* jeb karaliski purpursarkanā.

Broms un tā savienojumi tiek izmantoti arī dažādu dezinfekcijas līdzekļu un ražošanā, par antipirēniem (pretaizdegšanās līdzekļiem), ūdens attīrīšanas savienojumos un pesticīdos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kallaste

**Kallaste** () ir pagasta pilsēta Igaunijas austrumos, Tartu apriņķa Peipsiēres pagastā. Atrodas Peipusa ezera krastā un aizņem 1,9 km2 lielu platību. Apmēram 80% pilsētas iedzīvotāju ir krievi. Peipusa krastā atrodas Igaunijā lielākais devona perioda smilšakmens atsegums. Tā kopējais garums ir vairāk kā 900 metri, bet maksimālais augstums 5 metri.

## Vēsture
Ciemu 18. gadsimtā dibināja no Krievijas Impērijas izceļojušie vecticībnieki. Līdz 1923. gadam tā nosaukums bija **Krasnije Gori** ( — 'sarkanās klintis'), kad to igauniskoja par Kallasti. 1921. gadā Kallaste ieguva mazpilsētas (*alevik*), bet 1938. gada 1. maijā — pilsētas tiesības.


Kallaste view.jpg
Kallaste kalmistu.JPG
Peipus Kallaste 4.JPG
Kallaste - panoramio.jpg


## Atsauces

## Ārējās saites
Keila

**Keila** () ir pilsēta Harju apriņķī, ziemeļrietumu Igaunijā.

Keilā darbojas uzņēmumi: *Ensto Ensek*, *[[Harju Elekter Group]]* (kopā ar meitas uzņēmumu *Harju Elekter*), *Keva*, *Keila Tarbijate Ühistu*, *[[Prysmian|Prysmian Group Baltics]]* (agrākais *Draka Keila Cables*), *Protten F.S.C.*, *KMV*, *Glamox HE*, *Entek*.

## Satiksme
Keila ir nozīmīgs Igaunijas dzelzceļa mezgls. Dzelzceļa satiksme Keilā tika atklāta 1870. gadā, izbūvējot dzelzceļa līniju Baltijas Osta-Rēvele-Sanktpēterburga. Keilā saslēdzas Tallinas-Keilas, Keilas-Paldiski un Keilas-Rīsipere dzelzceļa līnijas.

## Sadraudzības pilsētas
Keilas sadraudzības pilsētas ir :
*  Sigulda, Latvija
* Čiatura, Gruzija
* Naka, Zviedrija
* Huitinena, Somija
* Kerava, Somija
* Barsbitele, Vācija
* Birštona, Lietuva

## Galerija

Keila jaamahoone03.jpg|
Keila kultuurikeskus.jpg|
Keila kirik 15-03-2012.jpg|
Keila kindlustatud elamu varemed.jpg|
Keila algkooli hoone.jpg|
Keila mõisa peahoone (Harjumaa Muuseum).jpg|
Loopealne Keilas 18-06-2012.jpg|
Liivaaugu tamm.jpg|


## Atsauces

## Ārējās saites
Kerdla

**Kerdla** (, , ) ir pilsēta Igaunijā, Hījumā apriņķa administratīvais centrs. Tā ir vienīgā pilsēta uz Hījumā salas, izvietojusies salas ziemeļaustrumu piekrastē, pie Tarestes līča.

Pirmo reizi pieminēta 1564. gadā kā zviedru apmetne, līdz 1810. gadam gan lielākā daļa zviedru bija to pametuši, kad šai vietā Partsi muiža izveidoja savu ganību muižu. 1830. gadā uz šejieni tika pārcelta Sūremeisa tekstilfabrika, kas līdz mūsdienām nav saglabājusies. 1863. gadā tika uzcelta Kerdlas Sv. Jāņa Kristītāja evaņģēliski luteriskā baznīca.

Pilsētas tiesības Kerdlai tika piešķirtas 1938. gadā, 1946. gadā tā kļuva par apriņķa centru, 1950. gadā — par rajona centru. Kopš 1990. gada — apriņķa administratīvais centrs.

Caur pilsētu plūst Nūtri upe, pie jūras ir laivu osta.

Netālu no pilsētas, 5,5 km attālumā, atrodas Kerdlas meteorīta krāteris, radies pirms aptuveni 455 miljoniem gadu.

Ar Igaunijas sauszemi Hījumā salu savieno prāmju satiksme (Rohukila–Heltermā), avioreisi starp Kerdlas lidostu un Tallinu, kā arī ledusceļš ziemā, ja ir piemēroti laikapstākļi. Arī ar Sāmsalu ir prāmju savienojums (Trīgi–Seru), tomēr no pašas Kerdlas ostas prāmji nekursē.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa 
* Kerdla, Hīumā galvaspilsēta , tūrisma informācija latviešu valodā portālā visitestonia.com
* Igaunijas Statistikas aģentūras dati par Kerdlu
Kilingi-Nemme

**Kilingi-Nemme** () ir pilsēta Igaunijas dienvidos, Pērnavas apriņķa Sārdes pagasta administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Humalastes upītes krastos ap 40 km uz dienvidaustrumiem no Pērnavas, netālu no Latvijas robežas.

## Vēsture
Pilsētas nosaukums cēlies no muižnieka Kilinga uzvārda un krodziņa nosaukuma *Nõmme*. Apdzīvotā vieta sāka veidoties 19. gadsimta otrajā pusē kā amatnieku un tirgotāju centrs. Straujāka izaugsme sākās pēc šaurliežu dzelzceļa līnijas Pērnava—Valga izbūves 1896. gadā.

Igaunijas brīvības cīņu laikā pilsētas apkārtnē norisinājās militāras darbības. 1919. gadā pie Kilingi-Nemmes Igaunijas karaspēks kopā ar latviešu vienībām cīnījās pret lieliniekiem.

1919. gadā Kilingi-Nemme ieguva lielciema statusu, bet 1938. gada 1. maijā — pilsētas tiesības. No 1950. līdz 1959. gadam tā bija Kilingi-Nemmes rajona administratīvais centrs.

## Saimniecība un izglītība
Kilingi-Nemme ir nozīmīgs mežsaimniecības un kokapstrādes centrs. Pilsētā darbojas vairāki uzņēmumi, kas specializējas zāģmateriālu un koka izstrādājumu ražošanā. Tā kā pilsētu ieskauj plaši mežu masīvi, tā vēsturiski ir bijusi saistīta ar dabas resursu ieguvi un apstrādi.

Pilsētā atrodas Kilingi-Nemmes ģimnāzija, mūzikas skola, kultūras nams un bibliotēka, Sārdes novadpētniecības muzejs.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Sārdes pagasta oficiālā vietne (igauniski)
Kivieli

**Kivieli** () ir pilsēta Igaunijas ziemeļaustrumos, Austrumviru apriņķa Liganuzes pagasta administratīvais centrs.

Pilsētas galvenais uzņēmums ir degslānekļa ķīmiskā rūpnīca. Kivieli dienvidrietumos atrodas iespaidīgas degslānekļa iegūšanas šahtas, kas šobrīd jau vairs nedarbojas, kā arī ražošanas procesā izveidojušies divi mākslīgie kalni — jaunais un vecais izdedžu kalns.

Pilsēta atrodas blakus 1870. gadā izbūvētajam Baltijas dzelzceļam un līdz ar apdzīvotas vietas rašanos šeit 1929. gadā izbūvēta Kivieli dzelzceļa stacija. Attālums līdz galvaspilsētai pa autoceļu — 144 km, bet pa dzelzceļu — 138 kilometri.

Kivieli darbojas divas skolas, viena no tām — krievu ģimnāzija.

Šobrīd pilsētā dzīvo ap 7000 iedzīvotāju. No tiem apmēram pusi sastāda krievi, bet igauņu skaits svārstās četrdesmit procentu robežās. Galvenā sociālā problēma pilsētā ir bezdarbs, kas saistīts ar rūpniecības pagrimumu. Notiek iedzīvotāju skaita samazināšanās, kuras iemesls galvenokārt ir cilvēku aizplūšana.

left|thumb|250px|Kivieli rūpnīca
Visa šīs pilsētas tapšana un vēsture ir cieši saistīta ar degslānekļa iegūšanu. Šeit to ieguva jau pirms Otrā pasaules kara, bet pēc padomju okupācijas notika šī procesa paplašināšana. Tā rezultātā strādnieku ciemati strauji pieauga un veidojās lielas apdzīvotas vietas, kas pārauga pilsētās. Ciems šeit izveidojās 1922. gadā, bet par pilsētu Kivieli kļuva no 1946. gada. Tas bija saistīts ar rūpniecības attīstības programmu Padomju Savienības ziemeļrietumu reģionos. 1964. gadā tika iekļauta Kohtla-Jerves pilsētā. 1991. gadā Kivieli atkal kļuva par patstāvīgu pilsētu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kohtla-Jerve

Kohtla-Jerves daļas<br />1. Jerve (''Järve''), 2. Ahtme (''Ahtme''), 3. Oru (''Oru''), 4. Sompa (''Sompa''), 5. Kukruze (''Kukruse'')|thumb|250px

**Kohtla-Jerve** () ir pilsēta Igaunijas ziemeļaustrumos, Austrumviru apriņķī. Pēc iedzīvotāju skaita tā ir piektā lielākā pilsēta Igaunijā. 

Igauņi pilsētas iedzīvotāju vidū ir tikai apmēram 21%. Pilsēta izveidojusies degslānekļa ieguves vietās, tāpēc tā sastāv no 5 atsevišķām daļām.

## Vēsture

Kohtla-Jerves attīstība cieši saistīta ar Igaunijas degslānekļa ieguves vēsturi. Kaut arī degslānekļa īpašības bija zināmas jau senatnē, tā rūpnieciska ieguve sākās tikai 20. gadsimta sākumā. Pēc tam, kad tika izpētīts, ka degslānekli var izmantot par kurināmo un kā izejvielu ķīmiskajā rūpniecībā, 1916. gadā pie Jerves sākās degslānekļa ieguve. 1919. gadā tika nodibināts valsts uzņēmums degslānekļa ieguvei. 

Pēc 2.pasaules kara degslānekļa ieguve strauji palielinājās. Pilsētai pievienoja apkārtējos ciemus, bet kā strādnieki ieradās cilvēki no dažādām Padomju Savienības daļām.

Pēc Igaunijas neatkarības atgūšanas degslānekļa ieguve pārdzīvo dziļu krīzi. Kohtla-Jerve ir viena no ekonomiski vissliktākā stāvoklī esošajām Igaunijas pilsētām.

## Cilvēki

Kohtla-Jerve ir politiķes Kristīnas Ojulandas (*Kristiina Ojuland*, 1966) un šahista Lembita Olla (*Lembit Oll*, 1966-1999) dzimtā pilsēta.

## Apskates vietas
*Kohtla-Jerves Brīvības kara piemineklis (*Vabadussõja mälestussammas*)
*Kohtla-Jerves kultūras nams (*Kohtla-Järve kultuurimaja*)
*Kohtla-Jerves pareizticīgo baznīca (*Kohtla-Järve õigeusu kirik*)
*Piemineklis-vagonete (*Vagonett-mälestusmärk*)

## Attēlu galerija

Vabadussõja_Järve_lahingu_mälestussammas.jpg|Kohtla-Jerves Brīvības kara piemineklis
Kohtla-Järve 2007 8.jpg|Kohtla-Jerves kultūras nams (fasāde)
Kohtla-Järve Cultural Centre 03.jpg|Kohtla-Jerves kultūras nams (interjers)
Kohtla-Järve õigeusu kirik, 1938.JPG|Kohtla-Jerves pareizticīgo baznīca
Kohtla-Järve_2007_14.jpg|Piemineklis-vagonete


## Atsauces

## Ārējās saites
Kunda

**Kunda** () ir pilsēta Igaunijas ziemeļaustrumos, Rietumviru apriņķa Viru-Nigulas pagasta administratīvais centrs. Tā atrodas pie Kundas upes ietekas Somu līcī. Pilsētā atrodas papīrfabrika (*AS Estonian Cell*), cementa rūpnīca un osta.

Pie Kundas atrastas liecības vienai no senākajām apmetnēm Igaunijas teritorijā. Šeit ap 6500. gadu pirms mūsu ēras atradās kopienas, kas nodarbojās ar medīšanu un zvejošanu. No šīm apmetnēm radies Kundas kultūras nosaukums. Uz ziemeļrietumiem no tās atrodas Livonijas ordeņa Tolsburgas pils drupas.


Kunda tsemendivabriku pudelahi.jpg|
Kunda tsemendivabriku klinkerveski hoone.jpg|
Kunda tsemendivabriku Dietz-ahju korsten nr 1.jpg|


## Atsauces

## Ārējās saites
Kuresāre

**Kuresāre** (, ) ir pilsēta Sāmsalā, Igaunijā. Tā ir Sāremā apriņķa lielākā pilsēta un apriņķa centrs, kā arī Sāmsalas pagasta centrs. Atrodas salas dienvidu krastā pie Kuresāres līča. Pilsētā atrodas labi saglabājusies viduslaikos celtā Kuresāres pils.

## Vēsture
Līdz 1917. gadam latviski un vāciski pilsētu sauca par **Ārensburgu** (, no senvācu: *Aar* — ‘ērglis’), bet kopš 1918. gada tās nosaukums bija **Kuresāre** (iespējams, no vārdiem *kurg* (ģenitīvā *kure*) — ‘dzērve’, un *saare* — ‘sala’). Igaunijas PSR laikā pilsēta pārsaukta igauņu komunistu aktīvista Viktora Kingisepa vārdā par **Kingisepu**. 1988. gadā tai atjaunots Kuresāres nosaukums.

Kuresāre atrodas Rīgas līča krastā, tajā ir neliela jahtu osta. Pilsētai ir arī sava lidosta, regulāri pasažieru reisi to savieno ar Tallinu un Roņu salu.

Viduslaikos šeit bija Sāmsalas-Vīkas bīskapijas bīskapa rezidence.

19. gadsimtā Kuresāre kļuva par kūrortpilsētu. 1858. gadā tika izveidota tvaikoņu līnija starp Sāmsalu un Rīgu, 1889. gadā — starp Muhu un valsts kontinentālo daļu.

Kopš 1998. gada viena no Kuresāres sadraudzības pilsētām ir Talsi.

## Sports
* FC Kuressaare (futbola klubs)
* Kuresāres pilsētas stadions (ietilpība: 2000 cilvēki)

## Iedzīvotāji

### Ievērojamas personības
Kuresārē dzimuši vai dzīvojuši:
* Luiss Kāns (angļu: Louis Isadore Kahn, dzimis Ice-Leibs Šmuilovskis (Itze-Leib Schmuilowsky) 1901—1974), Amerikas Savienoto Valstu arhitekts

## Attēlu galerija

Kuressaare linnuse sissepääs.JPG
Kuressare's St. Lawrence's church.JPG
Kuressaare.tuletõrjetorn.jpg
Kuressaare Eesti Vabadussõjas langenute mälestussammas.JPG


## Atsauces

## Ārējās saites

* Kuresāres lidostas mājaslapa
Formaldehīds

**Formaldehīds** (metanāls, HCHO) ir gāze ar izteiktu, asu smaku. Tas ir vienkāršākais aldehīds. Formaldehīds veidojas kurināmā nepilnīgas sadegšanas procesos. Formaldehīds ir izplatīts iekštelpu gaisa piesārņotājs (klasificēts kā GOS). Telpās formaldehīda izgarojumu galvenie avoti ir finieris, skaidu plāksnes, audumi, daži putu izolācijas materiāli, stiklšķiedra, tepiķi un to līme, dažas krāsas un grīdas apdares materiāli. Formaldehīds ir arī automašīnu izplūdes gāzu sastāvā. Formaldehīds ir kancerogēns, indīgs, alerģisks un kodīgs. Formaldehīds labi šķīst ūdenī, un tādu šķīdumu sauc par **formalīnu**. Lai šķīdumā formaldehīds mazāk polimerizētos, formalīnam liek klāt arī metanolu.

## Īpašības
* Formaldehīds var oksidēties ar gaisa skābekli, veidojot skudrskābi.
* Reaģējot ar amonjaku, var veidot urotropīnu (heksametilēntetramīnu), kas ir heksogēna izejviela.
* Formaldehīds ir daudzu termoreaktīvo polimēru (fenolformaldehīda, karbamīdformaldehīda un melamīnformaldehīda sveķu)izejviela.
* Formaldehīds nogalina lielāko daļu baktēriju, tāpēc to lieto bioloģisko paraugu saglabāšanai (formalīna veidā).
* Formaldehīds var polimerizēties, veidojot polimēru (paraformaldehīdu). Šo polimēru var pēc tam depolimerizēt. Vāju sārmu klātienē formaldehīds polimerizējas, veidojot ogļhidrātu maisījumu.
Formaldehīdu parasti piegādā vai nu formalīna, vai arī poliformaldehīda veidā.

## Izmantošana
Formaldehīdu bieži lieto dažādu plaša patēriņa preču ražošanā, piemēram, tekstilrūpniecībā kā pretburzīšanās līdzekli, celtniecības materiālos, piemēram, ķīmiski apstrādātos kokmateriālos, kā arī dažādu plastmasu un citu ķīmisko vielu ražošanā. Formaldehīds ir plaši sastopams līmēs un apdares materiālos. Dažas nagu lakas un stiprinātāji arī satur formaldehīdu.
Mustvē

**Mustvē** () ir pilsēta Igaunijas austrumos, Jegevas apriņķa Mustvē pagasta administratīvais centrs. Atrodas pie Peipusa ezera. Pilsētā ir vairāk nekā 1100 iedzīvotāju no kuriem puse ir igauņi, puse — krievi. Attālums līdz Tallinai — 174 km.

## Vēsture
Nosaukums Mustvē rakstos pirmo reizi minēts 1343. gadā. 17. gadsimtā pilsētā apmetās daudzi vecticībnieki, kuri bēga no vajāšanām dzimtajā Krievijā. 19. gadsimta sākumā Mustvē bija vairāk nekā 1900 iedzīvotāji. Arī mūsdienās nozīmīgs Igaunijas vecticībnieku centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mustvē vecticībnieku biedrība
Loksa

**Loksa** () ir pilsēta un pašvaldība Igaunijas ziemeļdaļā, Baltijas jūras krastā pie Valgejegi upes ietekas Haras līcī. Ietilpst Harju apriņķī. Tā ir pēc platības mazākā pašvaldība valstī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mārdu

**Mārdu** () ir pilsēta Harju apriņķī, Igaunijā, daļa no Tallinas aglomerācijas.

Tā ir Jēkabpils sadraudzības pilsēta.

## Sports
* Maardu Linnameeskond (futbola klubs)
* Mārdu pilsētas stadions (ietilpība: 1000)

## Atsauces

## Ārējās saites
Narva-Jēsū

**Narva-Jēsū** ( — 'Narvas grīva') ir pilsēta Igaunijas ziemeļaustrumos, Austrumviru apriņķī, Somu līča piekrastē pie Krievijas robežas.

Tāpat kā netālajā Narvā, lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju ir krievi vai krievvalodīgi, tomēr igauņu Narva-Jēsū ir proporcionāli daudz vairāk (13% salīdzinājumā ar 4% Narvā).

Narva-Jēsū ir populārs tūristu galamērķis balto smilšu pludmales dēļ.

## Sadraudzības pilsētas
* 
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites

* View of Narva-Jõesuu (WebCam), balticlivecam.com
Meizakila

**Meizakila** ( — 'Muižciems') ir pilsēta Igaunijas dienvidos, Vīlandes apriņķa Mulgi pagastā. Atrodas pie pašas Latvijas-Igaunijas robežas un ar aptuveni 740 iedzīvotājiem ir mazākā apdzīvotā vieta Igaunijā ar pilsētas statusu. Attālums līdz Tallinai — .

## Vēsture
Zviedru Vidzemes laikā 1646. gadā muiža piederēja Johanam Albrehtam Plāteram, no kura vārda cēlies senākais Meizakilas muižas un pagasta nosaukums. Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas impērijai 1727. gadā muižu iegādājās Morics Pose (*Posse*).

1895. gadā cauri Valmieras apriņķa Plāteres pagastam sāka būvēt šaursliežu dzelzceļu Valka—Pērnava. Abjas muižas īpašnieks Kārlis fon Štakelbergs piešķīra purvainu zemes gabalu lokomotīvju depo izveidei un 1896. gadā tika atklāta dzelzceļa līnija Pērnava—Valka, bet 1897. gadā atzars uz Vīlandi un tālāk uz Tallinu. Tad arī tika izveidota Plāteres dzelzceļa stacija. 1899. gadā Stakelbergs pārdeva dažus savas muižas zemes gabalus apbūvei un radās pirmā Plāteres iela. 1900. gadā tika atjaunota dzelzceļa lokomotīvju darbnīca, 1909. gadā linu aušanas darbnīca. Tajā laikā Meizakilā jeb Muižciemā bija jau vairāk nekā 100 māju un apmēram 1000 iedzīvotāju.

1919. gada oktobra sarunās par militārās palīdzības sniegšanu pret Bermonta armijas uzbrukumu Rīgai Igaunijas valdība ierosināja Valmieras apriņķim piederošo Muižciemu kopā ar visu Plāteres pagastu iekļaut Igaunijas teritorijā, kam Latvijas valdība nepiekrita. Tomēr pēc Latvijas—Igaunijas robežas līguma parakstīšanas pagastu iekļāva Igaunijas teritorijā.
1938. gadā Meizakila ieguva pilsētas tiesības. Līdz Otrajam pasaules karam pilsēta jau izauga līdz 3000 iedzīvotājiem, bet 1944. gadā 75% apbūves tika sagrauti.

Kad 1970. gadā dzelzceļa sistēma tika pielāgota Padomju Savienības sliežu platumam, tika nolemts slēgt līniju posmā no Meizakilas pilsētas uz Vīlandi, bet līniju uz Pērnavu pārbūvēja par platsliežu līniju. Līdz ar to vairs nebija tiešas satiksmes ar apriņķa centru un sākās pilsētas panīkums. To veicināja arī dzelzceļa pilnīga slēgšana 2000. gadā. Šobrīd Meizakila ir mazākā un viena no attīstības ziņā vājākajām Igaunijas pilsētām.

2017. gada 24. oktobrī Meizakila, Karksi pagasts, Abjas pagasts un Hallistes pagasts apvienojās Mulgi pagastā.

## Cilvēki
* Arnolds Luheērs (1905—1965), svarcēlājs, sudraba medaļas ieguvējs 1928. gada vasaras olimpiskajās spēlēs un bronzas medaļas ieguvējs 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
* Adalberts Bubenko (1910—1983), soļotājs, bronzas medaļas ieguvējs 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
* Aleksandrs Sarma (1902—1940), dzimis Aleksandrs Freivalds, Latvijas Bruņoto spēku virsnieks

## Atsauces

## Ārējās saites
Paldiski

**Paldiski** () ir ostas pilsēta Igaunijas ziemeļrietumos, Harju apriņķa Rietumharju pagastā. Atrodas Pakri pussalas dienvidu krastā pie Paldiski līča 52 km no galvaspilsētas Tallinas, Tallinas—Paldiski dzelzceļa līnijas galapunkts. Pilsētas teritorijā ietilpst arī neapdzīvotās Lielā Pakri un Mazā Pakri salas.

## Vēsture
Līdz 18. gadsimta vidum apdzīvotās vietas nosaukums bija **Rogervīka** (*Rågervik*) un šeit dzīvoja zviedri. 1762. gadā šeit tika ierīkota Krievijas jūras kara bāze un apdzīvotajai vietai tika piešķirts nosaukums *Балтийский Порт*, kas igauņu valodā pārtapa par *Paldiski*. Pēc Savstarpējās palīdzības pakta starp Igauniju un PSRS noslēgšanas 1939. gadā PSRS ierīkoja Paldisku kara bāzi.

Paldiski 1800. gadā ieslodzījumā miris baškīru nacionālais varonis Salavats Julajevs (*Салауат Юлаев*, 1754 — 1800).

## Atsauces

## Ārējās saites
Peltsamā

**Peltsamā** (, ) ir pilsēta Igaunijas vidienē, Jegevas apriņķa Peltsamā pagasta administratīvais centrs. Ievērojama ar to, ka no 1570. gada līdz 1578. gadam tā bija Livonijas karaļa Magnusa galvaspilsēta.

## Oberpālenes pils
Līdz Livonijas krusta kariem atradās Mehu zemes teritorijā. Pēc Igaunijas otrās dalīšanas 1224. gadā Sakalu, Normegundi un Mehu zemes savā īpašumā ieguva Zobenbrāļu ordenis, vēlāk tā bija Livonijas ordeņa valsts sastāvā.  
thumb|left|265px|Skats uz Oberpālenes pili 19. gadsimtā (Vilhelma Tuša zīmējums).
 

## Atsauces

## Ārējās saites
Pelva

**Pelva** () ir pilsēta Igaunijas dienvidaustrumos, Pelvas apriņķa un Pelvas pagasta administratīvais centrs. Tā atrodas Orupeikes upes ielejā un ir viens no nozīmīgākajiem Dienvidigaunijas kultūras un izglītības centriem.

## Vēsture
Pelvas nosaukums rakstiskajos avotos pirmo reizi parādās 1452. gadā. Apdzīvotās vietas attīstība gadsimtiem ilgi bija saistīta ar Pelvas baznīcas draudzi. Leģenda vēsta, ka baznīcas sienā tikusi iemūrēta ceļos nometusies meitene (*põlvitav tüdruk*), no kā arī cēlies pilsētas nosaukums.

Kā nozīmīgs miests Pelva sāka veidoties 19. gadsimta beigās, bet strauja izaugsme sākās pēc Tartu—Pečoru dzelzceļa līnijas atklāšanas 1931. gadā. 1950. gadā Pelva kļuva par rajona centru, bet 1993. gadā ieguva pilsētas tiesības.

## Kultūra un izglītība
Pelva ir pazīstama ar savām spēcīgajām koru un tautas mūzikas tradīcijām. Pilsētā atrodas Intsikurmu brīvdabas estrāde, kur jau kopš 19. gadsimta vidus notiek dziesmu svētki; tā tiek uzskatīta par vienu no pirmajām šāda veida estrādēm Igaunijā.

Pilsētā atrodas Pelvas ģimnāzija un vairākas pamatskolas, Pelvas mūzikas skola, kultūras un interešu centrs, Pelvas apriņķa bibliotēka.

## Saimniecība
Pelvas saimniecība balstās uz pārtikas rūpniecību, kokapstrādi un pakalpojumu sektoru. Pilsētas lielākais uzņēmums ir piena pārstrādes rūpnīca *Tere AS*. Tāpat Pelva ir populārs tūrisma galamērķis, pateicoties tās gleznainajai apkārtnei un tuvumā esošajām Taevaskojas smilšakmens klintīm.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pelvas pagasta oficiālā vietne (igauniski)
Pisi

**Pisi** () ir pilsēta Igaunijā, Austrumviru apriņķa Liganuzes pagastā. Pisi pilsēta robežojas ar Maidlas un Liganuzes pagastiem, kā arī Kivieli pilsētu. Pisi pilsētā ir attīstīta kokrūpniecība. 

## Vēsture
Pirmo reizi rakstiskos avotos Pisi (*Püssz*) minēta 1472 gadā. Tolaik mežainajā un purvainajā apkaimē atrodošā apdzīvotā vieta bija grūti pieejama un faktiski atgriezta no ārpasaules.
Līdz ar Baltijas dzelzceļa un Pisi stacijas izbūvi 1870. gadā Pisi sāka strauji attīstīties gan kā apdzīvota vieta, gan kā industriāls centrs.

1926. gadā bijušās Pisi muižas ēkā tika izbūvēta Pisi skola (šobrīd Liganuzes vidusskola, ).

Pirmais Pisi rūpniecības uzņēmums bija kokzāģētava, kas izveidojās Pisi muižas teritorijā, Purtses upes krastā, bet apdzīvotā vieta tika saukta par Ūspurtsi vai Neiīzenhofu (, ). 
Vēlāk Pisi teritorijā tika nodibināta kafijas ražotne, mēbeļu fabrika u.c. uzņēmumi.

Mūsdienās Pisi atrodas vieni no lielākajiem Igaunijas koksnes pārstrādes un mēbeļu furnitūras uzņēmumiem *AS Repo Vabrikud* un *AS Skano Group*

1954. gadā Pisi ieguva pilsētciemata statusu, bet pilsētas tiesības Pisi ieguva 1993. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rakvere

**Rakvere** () ir pilsēta Igaunijas ziemeļos, Rietumviru apriņķī, 20 km uz dienvidiem no Somu līča piekrastes. Viens no pilsētas populārākajiem tūrisma objektiem ir Rakveres pils drupas.

## Vēsture
[thumb|220px|left|Rakvere 19. gadsimta vidū ([Štafenhāgens).]]
1226. gadā Latviešu Indriķis Livonijas hronikā aprakstīja Viruzemes koka pili *Tarvanpea*, kas stāvēja uz kalna šīs pilsētas apkārtnē. Livonijas krusta karu laikā koka pili iznīcināja. Pēc kara cietokšņa drupu vietā tika uzbūvēta liela akmens pils. 1268. gada 18. februārī Lietuvas-Livonijas kara (1262—1282) laikā pie Rakveres pils notika Rakveres kauja, kurā apvienotais Tērbatas bīskapijas, Dāņu Igaunijas, Sāmsalas-Vīkas bīskapijas un Livonijas ordeņa karaspēks apturēja Novgorodas organizētā krievu kņazu karaspēka iebrukumu Dāņu Igaunijā.

1346. gadā Livonijas ordenis nopirka Viruzemi līdz ar citām Ziemeļigaunijas zemēm no Dānijas karaļa Valdemāra IV. Livonijas ordenis jauniegūtajās zemēs izveidoja Rakveres fogteju.

Livonijas kara laikā to 1558. gadā ieņēma Krievijas caristes karaspēks. 1581. gadā Zviedrijas armija Pontusa de la Gardija vadībā atkaroja cietoksni. 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līguma krievu tekstā Rakveres pils pieminēta kā *Ракобож*.
Pieminēta 1595. gada Teusinas miera līgumā starp Krieviju un Zviedriju kā *Wesenberg*, kas kalpoja kā Zviedru Igaunijas austrumu daļas cietoksnis. Sagrauta Poļu-zviedru kara laikā 1605. gadā un Lielajā Ziemeļu karā 1703. gadā.

## Sports
* Rakveres "Tarvas" (futbola klubs)
* Rakveres pilsētas stadions (ietilpība: 1785)

## Sadraudzības pilsētas
Rakveres sadraudzības poilsētas ir :
*  Cēsis, Latvija
*  Lapēnranta, Somija
*  Lapua, Somija
*  Litjenburga, Vācija
*  Sigtuna, Zviedrija
*  Panevēža, Lietuva
*  Senaki, Gruzija
*  Solnoka, Ungārija
*  Višhoroda, Ukraina

## Attēlu galerija

Rakvere linnuse varemed vallikraaviga1.jpg|
Rakvere linnuse varemed vallikraaviga2.jpg|
Rakvere kirik 05-06-2012.jpg|
Rakvere mõisa park.jpg|
Vallimäe tuuleveski.jpg|
Rakvere mõisa peahoone ja teatrihoone.jpg|
File:Rakveres pils pagalms.jpg|Rakveres pils pagalms

## Ievērojamas personības
Rakverē dzimuši vai dzīvojuši:
* Janeks Eiglane (1994) — igauņu vieglatlēts, startē desmitcīņas sacensībās.

## Skatīt arī
* Rakveres kauja — kauja 1268. gada 18. februārī, kura apvienotais Tērbatas bīskapijas, Dāņu Igaunijas, Sāmsalas-Vīkas bīskapijas un Livonijas ordeņa karaspēks apturēja Novgorodas organizētā krievu kņazu karaspēka iebrukumu Dāņu Igaunijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Sillamē

**Sillamē** () ir pilsēta Austrumviru apriņķī, Igaunijas ziemeļu daļā, Somu līča dienvidu krastā. Tās iedzīvotāju skaits ir 12 230 (2021) un platība aizņem 10.54 km².

## Vēsture
Sillamē kā apdzīvota vieta pirmo reizi rakstiski pieminēta 1502. gadā, Livonijas laikā. 19. gadsimta beigās, Sillamē atrodoties Igaunijas guberņā Krievijas Impērijas sastāvā, šis ciemats un tā apkārtne kļuva par Pēterburgas inteliģences iecienītu kūrortu. 1928. gadā, Igaunija Republikas laikā, šeit ar zviedru kapitāla palīdzību uzcelta degslānekļa pārstrādes rūpnīca, elektrostacija un osta.

Otrajā pasaules karā Sillamē rūpnīca bija sagrauta. Igaunijas PSR laikā Sillamē bija slēgta pilsēta (1947—1991) galvenokārt tāpēc, ka tajā atradās ķīmiskā rūpnīca *Silmet*, kurā ražoja kodoldegvielas stieņus un citus materiālus PSRS atomreaktoriem un atomieročiem. No 1946. līdz 1952. gadam urāna ieguvei tika izmantots vietēji iegūts degslāneklis. Vēlāk (sākot ar 1960. gadiem) urāns tika importēts no dažādām Austrumu bloka valstīm, galvenokārt Čehoslovākijas. Šeit tika apstrādāta arī urāna rūda no Bihoras apgabala Rumānijā. 1991. gadā *Silmet* pārstāja iegūt urānu un sāka ražot retzemju elementu izstrādājumus.

1957. gadā Sillamē tika piešķirts pilsētas statuss.

## Ģeogrāfija
Sillamē atrodas Igaunijas ziemeļrietumos, Somu līča dienvidu krastā, pie Setkes grīvas. Attālumi līdz citām pilsētām: līdz Tallinai — 186 km, līdz Narvai — 25 km, līdz Sanktpēterburgai — 170 km.

## Iedzīvotāji
Pēc 2011. gada tautas skaitīšanas datiem, Sillamē dzīvoja 14 252 cilvēki. 12 468 cilvēki jeb 87,48 %  bija krievi, 684 cilvēki jeb 4,8 % — igauņi, 1074 cilvēki jeb 7,54 % — citas tautības.

## Tautsaimniecība
Pilsētā darbojas šādi rūpniecības uzņēmumi:

* *NPM Silmet OÜ*, kas ražo niobiju, tantālu, neodīmu un citas neorganiskās vielas;
* *Silpower AS* — Sillamē termoelektrostacija;
* *Ecometal AS* — svina—skābes akumulatoru pārstrāde;
* *Sillamäe-Veevärk AS* — ūdens apstrāde un ūdensapgāde;
* *Sillamäe Õlletehas OÜ* — alus rūpnīca.

Pilsētā atrodas Sillamē osta (*Sillamäe sadam AS*), kas ir vistuvāk Krievijai esošā Eiropas Savienības osta.

## Apskates vietas
* Sillamē katoļu baznīca (*Sillamäe Roomakatoliku kirik*)
* Sillamē muzejs (*Sillamäe muuseum*)
* Sillamē pareizticīgo baznīca (*Sillamäe Jumalaema Kaasani pühakuju kirik*)

## Attēlu galerija

Attēls:Sillamäe trepid.JPG|Sillamē kāpnes
Attēls:Sillamäe sadam.JPG|Skats uz Sillamē ostu
Attēls:Sillamäe beach 1.jpg|Sillamē pludmale
Attēls:Sillamäe Kazan Church 002.JPG|Sillamē pareizticīgo baznīca
Attēls:Sillamäe 2008 2.jpg|Pilsētas pārvaldes ēka


## Atsauces

## Ārējās saites
Sindi (Igaunija)

**Sindi** () ir pilsēta Igaunijā, Pērnavas apriņķa Tori pagasta administratīvais centrs. Atrodas Pernu upes kreisajā krastā 14 kilometrus uz austrumiem no apriņķa administratīvā centra Pērnavas.

## Vēsture
Pilsētas nosaukums cēlies no Pērnavas pilsētas padomnieka Klausa Cinda (*Claus Zindt*), kurš 1565. gadā šajā vietā nodibināja muižu (*Zintenhof*). Mūsdienu apdzīvotā vieta izveidojās 1833. gadā ap Rīgas uzņēmuma Vērmanis un dēls būvēto tekstilfabriku, kas kļuva par vienu no nozīmīgākajām Igaunijā.

1921. gadā Sindi ieguva lielciema, bet 1938. gada 1. maijā — pilsētas tiesības. No 1957. līdz 1991. gadam Sindi administratīvi bija Pērnavas pilsētas sastāvdaļa. Padomju laikā pilsēta turpināja attīstīties kā industriāls centrs, pateicoties Sindi tekstilfabrikai (vēlāk "1. decembra vārdā nosauktā fabrika").

## Ģeogrāfija un daba
Pilsēta izvietojusies Pernu upes krastā, kur vēsturiski atradās Sindi dambis. 2019. gadā dambis tika nojaukts, lai atjaunotu dabisko upes tecējumu un zivju migrācijas ceļus, aizstājot to ar mākslīgām krācēm. Šis ir viens no lielākajiem šāda veida upju atjaunošanas projektiem Eiropā.

## Saimniecība
Sindi vēsturiski ir bijusi strādnieku pilsēta. Lai gan lielā tekstilfabrika ir pārtraukusi darbību tās vēsturiskajā mērogā, pilsētā joprojām darbojas vairāki vieglās rūpniecības un kokapstrādes uzņēmumi. Daudzi iedzīvotāji ikdienā dodas strādāt uz kaimiņos esošo Pērnavu.

## Kultūra un izglītība
Pilsētā atrodas Sindi ģimnāzija (viena no vecākajām skolām reģionā, dibināta 1837. gadā), Sindi muzejs, kas izvietots vēsturiskā ēkā un stāsta par pilsētas industriālo mantojumu, kā arī kultūras nams un bibliotēka.

Sindi ir pazīstama ar savu sarkano ķieģeļu arhitektūru, kas raksturīga 19. gadsimta industriālajām pilsētām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sūrejāni

**Sūrejāni** (), agrāk **Lieljāņi**, ir mazpilsēta Viljandi apriņķī, Ziemeļsakalas pagasta centrs. Tā atrodas Igaunijas vidienē, 25 km uz ziemeļiem no Viljandi.

Senākie arheoloģiskie izrakumi datēti ar 6. gadu tūkstoti p.m.ē., bet mūsu ēras 12. gadsimtā 2 km uz ziemeļaustrumiem no pašreizējās pilsētas robežas atradās Lehaveres (*Lõhavere*) pilskalns, kur  norisinājās izšķiroša cīņa pret Zobenbrāļu ordeni.

Pati pilsēta veidojās ap Sv. Jāņa baznīcu (*Suure-Jaani kirik*, burtiski — ‘Lielā Jāņa baznīca’), kas celta 13. gadsimta vidū; no tās nosaukuma arī cēlies pilsētas nosaukums. Sākotnēji apmetne saukta par *Wallola* vai *Valle* — šis nosaukums pirmo reizi pieminēts ap 1424. gadu, bet mūsdienu nosaukums lietots jau kopš 17. gadsimta.

19. gadsimtā igauņu atmodas laikā pilsētiņa bija nozīmīgs kultūras centrs; šeit dzimuši komponists Arturs Kaps un gleznotājs Eduards fon Gebhards.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pašvaldības mājaslapa /
Tamsalu

**Tamsalu** () ir pilsēta Igaunijas ziemeļos, Rietumviru apriņķa Tapas pagastā. Atrodas pie Tallinas—Tartu dzelzceļa 100 km no galvaspilsētas Tallinas.

## Vēsture
Tamsalu muiža (*Tamsal*) vēstures avotos pirmo reizi minēta 1512. gadā, taču apdzīvotā vieta sāka strauji attīstīties tikai 1876. gadā pēc Tallinas—Tartu dzelzceļa līnijas izbūves. Ap dzelzceļa staciju izveidojās rūpniecisks ciemats, kurā galvenā nozare bija kaļķu dedzināšana.

Pēc kara Tamsalu kļuva par vienu no lielākajiem kaļķu rūpniecības centriem Igaunijā. 1954. gadā tā ieguva strādnieku ciemata statusu, bet 1996. gadā Tamsalu tika piešķirtas pilsētas tiesības. Līdz 2017. gada administratīvajai reformai pilsēta bija atsevišķas pašvaldības — Tamsalu pagasta centrs.

## Saimniecība
Vēsturiski Tamsalu bija pazīstama ar savu kaļķu rūpniecību, kuras pirmsākumi meklējami 19. gadsimta beigās. Mūsdienās pilsētas saimniecība ir diversificēta — attīstīta kokapstrāde un mēbeļu ražošana, lauksaimniecības produktu pārstrāde un graudu terminālis, metālapstrāde.

Viena no pilsētas raksturīgākajām iezīmēm ir industriālais mantojums — vēsturiskās kaļķu cepļi, kas mūsdienās ir pārvērsti par tūrisma objektu un kaļķu dedzināšanas vēstures parku.

## Kultūra un sports
Pilsētā darbojas Tamsalu ģimnāzija, kultūras nams un bibliotēka. Tamsalu ir pazīstama kā nozīmīgs ziemas sporta veidu centrs. Pateicoties reljefam un labiekārtotajām trasēm, šeit regulāri notiek slēpošanas sacensības, un pilsēta ir viens no pieturpunktiem populārajam slēpošanas maratonam.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Tapas pagasta oficiālā vietne (igauniski)
Ruso

**Ruso** var būt gan franču (), gan itāļu () cilmes uzvārds. Cilvēki ar kādu no šiem uzvārdiem:

* Anrī Ruso (*Henri Rousseau*; 1844—1910) — franču mākslinieks;
* Ežēns Ruso (*Eugène Rousseau*; 1805—1870) — Francijas un ASV šahists;
* Renē Ruso (*Rene Russo*; 1954) — amerikāņu aktrise un modele;
* Žans Žaks Ruso (*Jean Jacques Rousseau*; 1712—1778) — franču filozofs, rakstnieks un komponists.
Rīcības partija

**Rīcības partija** ir politiska organizācija Latvijā. Tā dibināta ar nosaukumu **"Eiroskeptiķi"** pirms 2003. gada referenduma par Latvijas iestāšanos Eiropas Savienībā, apvienojoties partijai "Esi cilvēks" (dibināta 1998. gadā) un sabiedriskajai organizācijai "Kustība par neatkarību".
Organizācijas redzamākie pārstāvji bija Normunds Grostiņš (bijušais valdes priekšsēdētājs), mākslinieks Juris Dimiters, publicists Jānis Kučinskis un Viktors Dinēvičs.

Sākotnēji partija ir sadarbojusies ar populistisko politisko apvienību "Dzimtene" un kreisi radikālo Latvijas Sociālistisko partiju, kopš 2011. gada darbojas labējo eirokritisko partiju "Eiropas Brīvības Aliansē" (*European Alliance for Freedom*) kopā ar Austrijas Brīvības partiju un Francijas Nacionālo Fronti.

## Vēsture
2004. gada Eiroparlamenta vēlēšanās partija ieguva 0,95% balsu. 2005. gada Rīgas domes vēlēšanās "Eiroskeptiķi", paliekot organizatoriski patstāvīgi, piedalījās "Dzimtenes" un LSP apvienotajā sarakstā, neiegūstot nevienu mandātu. Apvienotais saraksts ieguva 11,5% balsu. 2006. gada 9. Saeimas vēlēšanās partija saņēma 0,37% balsu.

2008. gadā partija pārdēvēta par Rīcības partiju. 2009. gada Eiroparlamenta vēlēšanās partija ieguva 0,43% balsu (3415 derīgas vēlēšanu zīmes), bet 2013. gada Rīgas domes vēlēšanās — 0,24% balsu.

2017. gada pašvaldību vēlēšanās piedalījās ar nosaukumu "Eiroskeptiķu Rīcības partija", 2020. gadā atkal kā Rīcības partija.

2024. gadā uzsākts partijas likvidācijas process.

## Vēlēšanas

### Saeimas vēlēšanas

### Eiroparlamenta vēlēšanas

## Atsauces
Terva

**Terva** () ir pilsēta Igaunijas dienvidos, Valgas apriņķa Tervas pagasta administratīvais centrs. Pilsēta ir izvietojusies Ehnes upes krastos. Igaunijas PSR laikā šeit atradās Padomju armijas aviobāze.

Netālu no pilsētas atrodas viduslaiku Helmetas pilsdrupas.

## Iedzīvotāji
### Ievērojamas personības
Tervā ir dzimuši vai dzīvojuši:
* Magnuss Kirts (*Magnus Kirt*; 1990) ir igauņu vieglatlēts, startē šķēpa mešanas sacensībās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Valga

**Valga** (), vēsturiski — **Valka** (), ir pilsēta Igaunijas dienvidos, Valgas apriņķa un Valgas pagasta administratīvais centrs. Pilsēta atrodas pie Pedeles upes. Kopēja robeža ar Latvijas pilsētu Valku, abas pilsētas kopā izveido vienu lielāku pilsētu. Pilsētā atrodas lielceļu un dzelzceļu krustpunkti.

## Vēsture
Pirmo reizi Valga minēta 1286. gada Rīgas kredītu reģistrā ar vācisko nosaukumu *Walk*. 1298., 1329. un 1345. gados Valga cieta no lietuviešu uzbrukumiem, kurus vadīja dižkunigaitis Ģedimins un Aļģirds. 1419. gadā Valga kļuva par Livonijas landtāgu norises vietu. Pilsētā līdz 1500. gadam norisinājās 36 Livonijas asamblejas. 1481. un 1501. gadā pilsēta cieta no krievu karaspēka uzbrukuma, bet 1558. gadā Livonijas kara laikā pilsēta tika pilnīgi iznīcināta. 1584. gada 11. jūnijā Valga nonāca Polijas karaļa Stefana Batorija pakļautībā. 1626. gadā pēc Poļu-zviedru kariem, Valga nonāca Zviedrijas pakļautībā. Pēc Lielā Ziemeļu kara pilsēta tika pakļauta Krievijas impērijai kā Vidzemes guberņas Valkas apriņķa centrs. 1889. gada 22. jūlijā tika atklāta Valgas dzelzceļa stacija, kas apkalpoja dzelzceļa līnijas Tērbata—Valka pasažierus.

Pēc Februāra revolūcijas, kad 1917. gada 12. aprīlī Krievijas Pagaidu valdība atļāva pievienot pārsvarā igauņu apdzīvotos Tērbatas, Pērnavas un Sāmsalas apriņķus Igaunijas guberņai, tagadējā Valgas pilsēta palika guberņas latviešu daļā un pēc Oktobra revolūcijas šeit izveidoja t.s. Iskolata pārvaldes iestādes. 1918. gada 12. februārī Valgu okupēja Vācijas impērijas karaspēks, bet 1918. gada decembrī Sarkanās armijas Latvijas armijas grupa. Latvijas brīvības cīņu laikā pēc uzvaras Paju kaujā Valgu ieņēma Igaunijas valdības karaspēks.

Pēc Latvijas–Igaunijas robežas nospraušanas un 1920. gada 22. marta šķīrējtiesas konvencijas parakstīšanas Valga tika iekļauta Igaunijas Republikas teritorijā un 1921. gada 11. februārī kļuva par apriņķa centru. Pēc padomju okupācijas 1940. gada 17. augustā Valga atradās Igaunijas PSR un 1941. gada 14. jūnijā no Valgas un Valkas notika pamatiedzīvotāju deportēšana uz PSRS austrumu apgabaliem. Pēc Igaunijas neatkarības atgūšanas, 1992. gada 24. maijā pilsētu pameta pēdējās Krievijas armijas vienības.

## Sadraudzības pilsētas

## Attēlu galerija

Valga Jaani kirik II.jpg
Valga Keskraamatukogu.jpg
Vedur-mälestusmärk Valgas.jpg
Elamu Valgas Riia tn 2.jpg


## Skatīt arī
* Valka (vēsturiskā pilsēta)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pilsētas mājaslapa
Tapa

**Tapa** () ir pilsēta Igaunijas ziemeļos, Rietumviru apriņķa Tapas pagasta administratīvais centrs. Atrodas pie Valgejegi upes 88 km no galvaspilsētas Tallinas.

## Vēsture
Tapa sāka veidoties 19. gadsimta otrajā pusē pēc Tallinas—Pēterburgas (1870) un Tapas—Tartu (1876) dzelzceļa līniju izbūves, kļūstot par vienu no svarīgākajiem dzelzceļa mezgliem Igaunijā.

1926. gadā, Tapa ieguva pilsētas tiesības. Padomju laikā pilsētā atradās liela padomju armijas gaisa spēku bāze un dzelzceļa karaspēka daļas, kas būtiski ietekmēja pilsētas demogrāfisko sastāvu un attīstību.

## Saimniecība un militārā nozīme
Arī mūsdienās Tapa saglabā savu nozīmi kā dzelzceļa mezgls, kurā krustojas galvenās Igaunijas dzelzceļa līnijas. Pilsētā atrodas lokomotīvju depo un dažādi dzelzceļa infrastruktūras apkalpošanas uzņēmumi.

Mūsdienu Tapas pazīstamākais objekts ir Tapas militārā bāze un poligons. Tas ir galvenais Igaunijas Aizsardzības spēku un NATO paplašinātās klātbūtnes (eFP) kaujas grupas izvietojuma punkts valstī.

## Kultūra
Pilsētā atrodas Tapas ģimnāzija un Tapas krievu pamatskola, Tapas Jēkaba luterāņu baznīca (celta 1932. gadā), kā arī muzejs, kura ekspozīcija veltīta pilsētas kā dzelzceļnieku un militārā centra vēsturei.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vehma

**Vehma** () ir pilsēta Igaunijas centrālajā daļā, Vīlandes apriņķa Ziemeļsakalas pagastā. Tā atrodas pie Tallinas—Vīlandes dzelzceļa līnijas 124 km no galvaspilsētas Tallinas.

## Vēsture
Vehma vēstures avotos pirmo reizi minēta 1583. gadā. Tās attīstība sākās 1899. gadā līdz ar Tallinas—Vīlandes šaurliežu dzelzceļa līnijas izbūvi. Ap dzelzceļa staciju sāka veidoties tirgotāju un amatnieku ciemats.

Pilsētas uzplaukums saistāms ar 1928. gadā dibināto Vehmas gaļas kombinātu (*Võhma Eksporttapamaja*), kas kļuva par vienu no lielākajiem un modernākajiem uzņēmumiem ne tikai Igaunijā, bet visās Baltijas valstīs. Kombināta dēļ Vehma ieguva pilsētas vaibstus. 1945. gadā tā ieguva lielciema, bet 1993. gadā — pilsētas tiesības. 1996. gadā gaļas kombināts bankrotēja, kas izraisīja pilsētas iedzīvotāju skaita samazināšanos un ekonomiskas grūtības.

## Saimniecība
Mūsdienās Vehma vairs nav liels industriāls centrs. Pilsētas pazīstamākais uzņēmums ir sveču fabrika *Eesti Valgus*. Pilsētā notiek ikgadējais Vehmas pilsētas un sveču festivāls.

## Atsauces

## Ārējās saites
Viljandi

**Viljandi** (), arī **Vīlande**, **Fellina** (), ir pilsēta Igaunijā, Viljandi apriņķī.

## Vēsture
1154. gadā Vīlande pirmoreiz minēta arābu darba "Ģeogrāfija" komentāros kā *Falamus*. 12. gadsimtā ap Vīlandes pilskalnu izveidojās pastāvīga apmetne, kas bija Sakalas novada saimnieciskais centrs.
13. gadsimta Livonijas krusta karos Vīlandes sakalieši atkārtoti cīnījās ar Livonijas bīskapa vasaļiem un sabiedrotajiem letiem un līviem, Svētā Matīsa dienas kaujā pie Vīlandes krita līvu vadonis Kaupo.
1223. gadā Vīlandi iekaroja Zobenbrāļu ordenis, kas 1237. gadā pārtapa par Livonijas ordeni (Vācu ordeņa autonoma daļa).
thumb|left|Vīlandes pilsdrupas - pils konventa ēkas siena.

Bijušās koka pils vietā 1224. gadā tika uzbūvēta Livonijas ordeņa Vīlandes pils, kas ilgu laiku bija lielākā visā Livonijā. Ordeņa meistars 1283. gadā Vīlandei piešķīra pilsētas tiesības. Jau 13. gadsimta sākumā Vīlande kļuva par Hanzas savienības locekli. Livonijas kara gaitā Vīlandes cietoksnis un pilsēta tika izpostītas. Poļu-zviedru kara (1600-1629) gaitā tika galīgi iznīcināti cietokšņa nocietinājumi. Vīlande uz ilgāku laiku zaudēja pilsētas tiesības.

Krievijas ķeizariene Katrīna II 1783. gadā atjaunoja pilsētas tiesības un tika nodibināts Vīlandes apriņķis. 
thumb|Viljandi luterāņu baznīca.


Viljandi ordulinnuse varemed.jpg|
Viljandi Jaani kirik1.jpg|
Viljandi Pauluse kirik 31-08-2012.jpg|
Viljandi mõisa peahoone.jpg|
Elamu Viljandis Tallinna 16.jpg|
Elamu Viljandis Pikk 4.jpg|


## Ievērojamās personības
Vīlandē dzimuši vai dzīvojuši:
* Augusts Alle (*August Alle*, 1890—1952), dzejnieks un rakstnieks.
* Konstantīns Grēvinks (*Constantin Caspar Andreas von Grewingk*, 1819—1887), latviešu cilmes vācbaltiešu ģeologs.
* Jirgens Henns (*Jürgen Henn*, 1987), futbola treneris.
* Jāks Joala (*Jaak Joala*, 1950—2014), mūziķis.
* Ragnars Klavans (*Ragnar Klavan*, 1985), futbolists.
* Marts Lārs (*Mart Laar*, 1960), vēsturnieks un politiķis.
* Karols Metss (*Karol Mets*, 1993), futbolists.
* Leopolds Dītrihs Ernsts fon Pecolds (*Leopold Dietrich Ernst von Pezold*, 1832—1907), vācbaltiešu izcelsmes mākslinieks, mākslas vēsturnieks un žurnālists.
* Viktors Puskars (*Viktor Puskar*, 1889—1943), pulkvedis, Igaunijas un Latvijas brīvības cīņu dalībnieks.
* Ilmars Rauds (*Ilmar Raud*, 1913—1941), šahists.
* Lotars Šēlers (*Lothar Schoeler*; 1881— 1945), vācbaltu izcelsmes Latvijas jurists un politiķis.

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari

## Sadraudzības pilsētas
*  Valmiera, Latvija
*  Ārensburga, Vācija
*  Eslēva, Zviedrija
*  Frostburga, ASV
*  Hērnesanda, Zviedrija
*  Porvo, Somija
*  Ternopiļa, Ukraina

## Atsauces

## Ārējās saites
Veru

**Veru** () ir pilsēta Igaunijas dienvidaustrumos. Tās senākais latviskais nosaukums bija **Vērava** vai **Verava**, reizēm lieto arī nosaukumus **Veri** un **Viru**.

Alūksnes sadraudzības pilsēta.

## Vēsture
thumb|left|200px|Veravas skolotāju semināra ēka (1916).
Vērava ir sena apdzīvota vieta Tamulas ezera krastos, kā muiža pie Kirumpejas pils pazīstama jau Livonijas Konfederācijas laikos. Līdz Pirmajam pasaules karam ietilpa Vidzemes guberņā. Pilsētas tiesības tai piešķirtas ar Veravas muižas dzimtkunga Rīgas ģenerālgubernatora G. Brauna pavēli 1784. gada 21. augustā.

Veros 1916. gada 27. martā, Pirmā pasaules kara bēgļu gaitās miris Kārlis Mīlenbahs.

## Veru dzimuši

* Frīdrihs Reinholds Kreicvalds (*Friedrich Reinhold Kreutzwald*), igauņu tautas eposa "Kalevipoegs" radītājs

## Atsauces

## Attēlu galerija

Võru Suurkannataja Ekaterina kirik 2013.JPG
Võru pritsumaja.jpg
Võru city centre at night.jpg
Roosisaare rippsild 2011 10.jpg
Võru Katariina kirik 2013-01.jpg
Võru I Põhikool.JPG


## Ārējās saites