open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Barencburga

**Barencburga** (, ) ir kalnraču ciemats Svalbārā, arhipelāga otra lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojies arhipelāgā lielākās salas Špicbergenas rietumdaļā Nordenšelda Zemē, Grenfjorda austrumu krastā 55 km no Longjērbīenes. Ciematu saskaņā ar Svalbāras līgumu pārvalda Krievijas valsts uzņēmums *[[Arktikugol]]*. Barencburgā atrodas Krievijas ģenerālkonsulāts, ogļu spēkstacija, osta, heliports, slimnīca, skola, bērnudārzs, viesnīca, kultūras un sporta koplekss, pareizticīgo baznīca, kā arī Krievijas Zinātņu akadēmijas pētniecības centrs un Pomoru muzejs.

## Vēsture
Barencburgu 1920. gadā dibināja Nīderlandes kompānija *Nederlandsche Spitsbergen Companie* akmeņogļu raktuvju ekspluatēšanai un nodēvēja to par godu arhipelāga pirmatklājējam Villemam Barencam. 1932. gadā ogļu ieguves koncesiju pārpirka PSRS trests *Arktikugoļ*. Mūsdienās raktuvēs iegūst ap 120 000 tonnu ogļu gadā, ko lielākoties izmanto Barencburgas apsildīšanai un eksportam.

Kopš 2007. gada samazinās ogļu ieguves apjoms, Barencburgā attīsta arī tūrismu un zinātniski pētniecisko darbību. Pastāvīgi darbojas hidrometeoroloģiskā observatorija un Polārās ģeofizikas institūta observatorija. Kopš 2013. gada darbojas Krievijas Špicbergenas zinātniskais centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Čipsis un Dullais

**Čipsis un Dullais** ir latviešu mūzikas duets, kas izpilda lielākoties romantiskas dziesmas žanrā, ko paši dēvē par "jaunā viļņa šlāgeri". Duetu veido Mārtiņš Ābols (balss, taustiņinstrumenti) un Ģirts Strumpmanis (balss, ģitāra), citos rokmūzikas žanros pieredzējuši mūziķi, kas apvienojās 2007. gadā.

Čipsis un Dullais 2012. gadā izdeva savu debijas studijas albumu "P.S. es Tevi mīlu", no kura vispopulārākās dziesmas ir "Asaras" un "Kad meitene skumst". Viņu kopdziesma ar dziesminieci Alisi Josti "Gar paradīzes maliņu" bija iekļauta 2015. gada decembrī iznākušajā albumā "Pretējības", kurā bija 15 dziesmas ar Aspazijas vārdiem.
 
2016. gadā saņēma *[[Alternative.lv]]* gada balvu kā “Alternatīvākā grupa”.  2020. gada jūnijā duets izdeva otro albumu "Bravo!". Albums nominēts Latvijas mūzikas ierakstu gada balvai "Zelta mikrofons 2020" kategorijā "Šlāgera mūzikas albums".

Duets regulāri uzstājas Latvijas klubos, bāros un festivālos. 
## Diskogrāfija
* *P.S. es Tevi mīlu* (2012, cd)
* *Bravo!* (2020, digitālais albums)

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* 
* ''draugiem.lv'' mūziķa profils
Gordans Giričeks

**Gordans Giričeks** (; dzimis  Zagrebā) ir bijušais horvātu basketbolists, spēlējis uzbrūkošā aizsarga un vieglā uzbrucēja pozīcijā, bijis Horvātijas basketbola izlases dalībnieks. Aizvadījis 18 sezonas profesionālajā basketbolā, spēlējot Horvātijas, Krievijas un Turcijas komandās, kā arī vairākos NBA klubos.

## Karjera
Basketbolā sācis spēlēt dzimtajā Zagrebā, nonācis vietējā kluba "Cibona" sistēmā.

G. Giričeku 1999. gada NBA drafta otrajā kārtā ar kopējo 40. numuru izvēlējās Dalasas "Mavericks", taču uzreiz aizmainīja pret Leonu Smitu uz Sanantonio "Spurs". Taču arī šīs komandas sastāvā G. Giričeks nenospēlēja nevienu spēli, vairākas sezonas pēc drafta vēl paliekot Eiropā, tostarp aizvadot ražīgu Eirolīgas sezonu Maskavas CSKA sastāvā.

### NBA
2002. gada rudenī G. Giričeks debitēja NBA, jau pirmajā spēlē Memfisas "Grizzlies" gūstot 29 punktus. 49 spēlēs komandas sastāvā viņš guva viēji 11,2 punktus spēlē. 2003. gada februārī spēlētāju aizmainīja uz Orlando "Magic" kopā ar Drū Gudenu maiņas darījumā pret Maiku Milleru, Raienu Hamfriju un nākotnes drafta izvēlēm. Sezonas noslēgumā G. Giričeks tika iekļauts NBA simboliskajā debitantu otrajā izlasē.

2004. gada februārī G. Giričeks tika aizmainīts uz Jūtas "Jazz" pret Dešonu Stīvensonu un nākotnes drafta izvēli. 12. martā viņš aizvadīja karjeras rezultatīvāko spēli NBA, iemetot 33 punktus pret Fīniksas "Suns". 2007. gada decembrī G. Giričeku aizmainīja uz Filadelfijas "76ers" pret Kailu Korveru. Pēc aizvadītām 12 spēlēm "76ers" viņu atlaida un martā G. Giričeks noslēdza līgumu ar Fīniksas "Suns" līdz sezonas beigām, kas kļuva par pēdējo viņa NBA sezonu.

Pēc tam spēlēja Stambulas "Fenerbahçe", bet profesionāļa karjeru noslēdza sava pirmajā klubā Zagrebas "Cibona".

### Horvātijas izlase
Horvātijas basketbola izlases sastāvā spēlējis 5 Eiropas čempionātos pēc kārtas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* NBA profils
Nāciju līga (futbols)

**Nāciju līga** futbolā var būt:
* CONCACAF Nāciju līga
* UEFA Nāciju līga vīriešiem
* UEFA Nāciju līga sievietēm
Kabardiešu valoda

**Kabardiešu valoda** (*къэбэрдейбзэ*, *qabardejbza*), zināma arī kā **kabardiešu—čerkesu valoda**, ir Ziemeļkaukāza valoda, kas izplatīta Krievijas Federācijas republikās Kabardā-Balkārijā un Karačajā-Čerkesijā. Kabardiešu valodai radniecīga ir adigu valoda. Kabardiešu valodu prot ap 1,7 miljoniem cilvēku.

## Ārējās saites
Angauras kauja

**Angauras kauja** () bija kauja starp ASV un Japānas bruņotajiem spēkiem Otrā pasaules kara laikā no 1944. gada 17. septembra līdz 22. oktobrim mūsdienu Palau teritorijā.

Angauras sala ir 8 km² liela sala Karolīnu salu arhipelāgā. Otrā pasaules kara gados tā bija Japānas mandāta teritorijas sastāvā, tajā ieguva fosfātus un tajā bija lidlauks. Pēc Māršala salu un Marianas salu ieņemšanas ASV spēki uzbruka Palau salām. 

Angauras kauja faktiski notika vienlaicīgi ar netālo Peleliu kauju. 1944. gada 11. septembrī ASV jūras spēku kuģi sāka salas bomabardēšanu. 1944. gada 17. septembrī tika izcelts desants salas ziemeļaustrumu un austrumu piekrastēs. Salu aizstāvēja 1400 japāņu karavīru. Vissīvāko pretestību japāņi izrādīja nocietinātā paugurā salas ziemeļaustrumos, kur bija izveidotas alas pozīciju aizstāvībai. Šeit japāņu pozīcijas tika pārrautas 25. septembrī. Daudzu alu ieejas tika nolīdzinātas ar buldozeru, nevis tām uzbrukts. 30. septembrī tika paziņots, ka sala ir ieņemta. Salas ziemeļaustrumos vēl cīnījas ap 300 japāņu karavīru un mazākas intensitātes kaujas notika vēl apmēram 4 nedēļas. Alām tika uzbrukts ar tankiem, artilēriju, ugunsmetējiem, ieejas tika spridzinātas. Pēdējā sadursme notika 1944. gada 22. oktobrī.
## Kaujas gaita
Angauras apšaude no kaujas kuģa "Tennessee", kreiseru un pikējošo bumbvedēju "Douglas SBD Dauntless" uzbrukumi no aviācijas bāzeskuģa USS "Wasp" sākās 1944. gada 11. septembrī. Sešas dienas vēlāk, 17. septembrī, ASV 81. kājnieku divīzija ģenerālmajora Pola Millera vadībā izsēdās salas ziemeļaustrumu un dienvidaustrumu piekrastē. Mīnas un pludmales šķēršļi sākotnēji radīja vairāk problēmu nekā japāņu pretuzbrukumi. Taču pretestība vājinājās, un amerikāņi uzsāka ofensīvu pret "Bļodu" (kalnu netālu no Salomes ezera) salas ziemeļrietumu stūrī, kas bija japāņu pēdējais pretestības punkts. Sākot ar 20. septembri, 322. bataljons atkārtoti uzbruka "Bļodai", bet 750 aizstāvji atvairīja viņu uzbrukumus ar artilēriju, mīnmetējiem un ložmetējiem. Pakāpeniski pārtikas trūkums, slāpes, amerikāņu bombardēšana un apšaude novājināja japāņus, un 25. septembrī amerikāņi ieņēma "Bļodas" kalnu. Tā vietā, lai cīnītos ar japāņiem alās, amerikāņi izmantoja buldozerus, lai aizraktu to ieejas, tā aprokot dzīvus tur slēpjošos japāņus. Un līdz 30. septembrim sala bija pilnībā ieņemta.

Salā joprojām atrodas daudzas pamestas amerikāņu un japāņu kaujas tehnikas relikvijas.
## Sekas
Lidlauki tika būvēti, jo kauja vēl turpinājās, taču Palau operācijas uzsākšanas kavēšanās nozīmēja, ka lidlauki nebija laicīgi sagatavoti operāciju sākumam Filipīnās 1944. gada oktobrī. Admirālis Viljams F. Halsijs, jaunākais. pirms iebrukuma Palau bija iebildis, ka operācija nav nepieciešama, un militārie vēsturnieki viņam piekrita, liekot domāt, ka galvenais ieguvums bija 81. kājnieku divīzijas iegūtā kaujas pieredze.

Kauju laikā Seabees izveidoja lidlauku, kurā atradās 7. gaisa spēku 494. bombardēšanas grupas bumbvedēji B-24 Liberator, kas bija iesaistīti biežos Filipīnu un citu Palau salu uzlidojumos.

## Ārējās saites

## Atsauces
Romana Tmetula starptautiskā lidosta

**Romana Tmetula starptautiskā lidosta** (), līdz 2006. gadam zināma kā **Palau starptautiskā lidosta**, ir Palau galvenā lidosta. Atrodas uz Babeldaobas salas, Palau republikas Airai štatā, 6 kilometrus no valsts lielākās pilsētas Kororas un 25 kilometrus no valsts galvaspilsētas Nerulmudas. Lidosta 2006. gadā nosaukta Palau ietekmīgā politiķa un uzņēmēja Romana Tmetula vārdā.

Regulāri lidojumi:

* : Brisbena

* : Manila
* : Hagātņa
* 
* : Tokija
* : Inčhona
* 
* : Ponpeja, Japa
* : Angaura, Peleliu
* : Taibei

## Atsauces

## Ārējās saites
Makevojs

**Makevojs** () var būt:

* Čārlijs Makevojs (*Charlie McAvoy*), ASV hokejists;
* Džeimss Makevojs (*James McAvoy*), skotu aktieris.
Ekonomikas izaugsme

**Ekonomikas izaugsme** ir ražošanas apjoma (reālā iekšzemes kopprodukta (IKP)) palielināšanās temps noteiktā laika periodā. Ekonomikas izaugsmes rādītājs ir reālā IKP pieauguma temps.

Lai aprēķinātu tempu, ar kādu notiek ekonomiskā izaugsme, parasti tiek salīdzināti divi pēc kārtas sekojoši gadi. Piemēram, no šī gada IKP atņem pagājušā gada IKP un dala to ar pagājušā gada IKP. Lai iegūtu procentus iepriekš aprakstītais vienādojums ir jāpareizina ar 100.

Ekonomikas izaugsmi sekmē darba un kapitāla daudzums, vēlme strādāt un ieviest jaunas tehnoloģijas, uzlabot darba organizāciju, ražīgumu un valdības politiku.

Valstij ir nepieciešams IKP pieaugums, jo tas garantē ekonomikas attīstību valstī, kas savukārt ved pie lielākām algām, lielāka darba vietu skaita un iespējas invistēt zinātnes attīstībā. Faktori, kas ietekmē IKP ir iedzīvotāju skaits un naudas pirktspējas atšķirība.

Ekonomiskās izaugsmes pieaugumu, ko izraisa efektīvāka izejvielu izmantošana (darbaspēka, fiziskā kapitāla, enerģijas vai materiālu produktivitātes palielināšanās), sauc par intensīvu izaugsmi. IKP pieaugumu, ko izraisa tikai pieejamo izejvielu apjoma pieaugums (palielināts iedzīvotāju skaits, jauna teritorija), sauc par plašu izaugsmi. Sociālo, politisko un ekonomisko kustība, kas kritizē ekonomisko izaugsmi kā sabiedrības mērķi, sauc par neaugsmi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ekonomiskais pārpalikums

**Ekonomiskais pārpalikums** ir termins, kas apraksta situāciju tirgū, kad ir iespēja iegādāties lielāku preču daudzumu par konkrēto cenu, nekā tas ir nepieciešams pircējiem.

Tas nav pārāk izdevīgi piegādātājiem, jo šajā gadījumā tiks izmantota papildus noliktava un būs vajadzība pēc papildus resursiem. Tā kā tirgū situācija mainās ik dienu, pārpalikums var jebkurā brīdī pārvērsties par deficītu.

Augstāk atrodamais apraksts ir par produkcijas pārpalikumiem, bet ir iespējams arī otra veida pārpalikums, kas ir, pircēju pārpalikums. Šajā gadījumā ir pircēji, kuri vēlas iegādāties preci par cenu, kas ir zemāka par tirgus līdzsvara cenu un daļai no pircējiem tā ir jāpērk vai nu par lielāku cenu, vai jāiztiek bez konkrētās preces.

## Atsauces
Marvel Universe

***Marvel Universe*** ir izdomāts visums, ko veido *[[Marvel Comics]]* izdevumi. Šajā visumā mīt tādas superkomandas kā Atriebēji, X-cilvēki, Fantastiskais četrinieks, Galaktikas sargi, Aizstāvji, Necilvēki un vēl daudzi citi *Marvel* supervaroņi, tostarp Zirnekļcilvēks, Dzelzs vīrs, Tors, Halks, Kapteinis Amerika, Pārgalvis, Vilknadzis, Melnā Pantera, Doktors Streindžs,  Asmens, Rēgu bruņinieks, Soģis, Dedpūls, Sudraba sērfotājs un daudzi citi.

*Marvel Universe* ir atveidots kā "multivisums", kurā ir tūkstošiem atsevišķi visumi, no kuriem katrs ir *Marvel Comics* veidojums un katrs savā ziņā ir *Marvel Universe*. Šajā kontekstā *Marvel Universe* tiek izmantota kā norišu nepārtrauktības apzīmējums, kas zināma arī kā **[[Zeme-616]]**.

## Ārējās saites
* ''Marvel Entertainment'' (oficiālā mājaslapa)
* ''Marvel Chronology Project''
Tālā Varavīksne

**"Tālā Varavīksne"** ir padomju rakstnieku Arkādija un Borisa Strugacku 1963. gadā sarakstīts zinātniski fantastisks stāsts.

Doma par šī darba veidošanu brāļiem Strugackiem radās 1962. gadā pēc Stenlija Kreimera filmas *On the Beach* noskatīšanās. Šī filma stāsta par cilvēces pēdējām dienām, tai ejot bojā pēc kodolkatastrofas.

Latviešu valodā grāmatu sērijā "Fantastikas pasaulē" laidusi klajā izdevniecība "Zinātne" 1970. gadā. Tulkojis R.Blūms, mākslinieks E.Kļaviņš.

## Sižets
* Darbības laiks nav norādīts, taču Gorbovskis, citējot A.Kuprina stāstu "Divkauja", piebilst: "Tas tika teikts pirms trim gadsimtiem". Stāsts "Divkauja" sarakstīts 1905. gadā, tātad stāsta "Tālā Varavīksne" darbība norisinās 22. gadsimta beigās vai 23. gadsimta sākumā.
* Darbības vieta — tālais kosmoss, planēta Varavīksne.
* Sociālā iekārta — attīstītais komunisms.

Darbība norisinās vienas diennakts laikā. Planētu Varavīksne zinātnieki jau 30 gadus izmanto eksperimentu veikšanai, tai skaitā eksperimentiem ar nulles transformāciju. Pēc katra veiktā nulles transformācijas eksperimenta uz planētas rodas Vilnis — divas milzīgas enerģētiskās sienas, kas virzās no planētas poliem uz ekvatoru, savā ceļā sadedzinot visu organisko. Līdz šim Vilni bija izdevies apstādināt ar "haribdu", enerģiju slāpējošu iekārtu palīdzību.

Kārtējā nulles transformācijas eksperimenta rezultātā ir radies jauna tipa Vilnis ar milzīgu, iepriekš nenovērotu jaudu, tas sāk virzīties pāri planētai, iznīcinot visu savā ceļā.

Tiek uzsākta steidzama zinātnieku, viņu ģimeņu un uz planētas atrodošos tūristu evakuācija uz ekvatoru, kur atrodas Galvaspilsēta.

Varavīksnei tuvojas liels transporta kuģis "Bulta", taču tas nepagūs atlidot līdz katastrofai. Uz planētas ir tikai viens zvaigžņu kuģis, tas ir nelielas ietilpības desanta kuģis "Tariels", kura komandieris ir Leonīds Gorbovskis. Kamēr Varavīksnes Padome spriež, kurus un ko glābt, Gorbovskis vienpersoniski pieņem lēmumu evakuēt no planētas bērnus un, cik iespējams, vērtīgākos zinātniskos materiālus.

Pēc Gorbovska pavēles no "Tariela" tiek noņemtas visas iekārtas, kas paredzētas starpzvaigžņu lidojumiem un tas tiek pārvērsts par pašgājēju kosmisko baržu. Tagad kuģis var uzņemt ap simtu bērnu no Varavīksnes, iziet orbītā un sagaidīt "Bultu". Pats Gorbovskis un kuģa ekipāža paliks uz Varavīksnes tāpat kā gandrīz visi pieaugušie, sagaidot brīdi, kad pie Galvaspilsētas sastapsies abi Viļņi. Skaidrs, ka šie ļaudis ir nolemti bojā ejai.

Gorbovska parādīšanās virknē vēlāko Strugacku darbu liek domāt, ka vai nu "Bultas" kapteinim izdevās paveikt neiespējamo un sasniegt Varavīksni pirms Viļņu sastapšanās uz ekvatora, vai arī Viļņi, uz ekvatora sastopoties, savstarpēji neitralizēja viens otru, atbilstoši zinātnieku veiktajiem aprēķiniem. Romānā "Vabole skudru pūznī" aprakstīta attīstīta nulles teleportācijas kabīņu sistēma, tātad eksperimenti ar nulles teleportāciju tomēr beigušies ar panākumiem.
Inese Tenberga

**Inese Tenberga** (dzimusi  Jūrmalā) ir Latvijā dzimusi politoloģe un juriste, Krievijas zinātniece, bezprocentu banku darbības eksperte. 2019. gada martā izvirzīta par Eiropas Parlamenta deputāta kandidātu sociāldemokrātiskās partijas "Saskaņa" sarakstā, taču Eiropas Parlamentā netika ievēlēta.

## Izglītība
1998. gadā ar izcilību absolvējusi Jūrmalas 1.vidusskolu. 2002. gadā Latvijas Universitātes Sociālo zinātņu fakultātē ieguvusi bakalaura grādu specialitātē: politoloģija. 2006. gadā ieguvusi otro augstāko izglītību, absolvējot Biznesa augstskolas «Turība» Juridisko fakultāti. 2010. gadā ieguvusi tiesību maģistra grādu Sanktpēterburgā Juridiskajā fakultātē. 2011. gada novembrī kļūstot par šīs fakultātes Civiltiesību katedras aspiranti, kopš 2013. gada katedras pasniedzēju sastāva virsvadībā strādā pie doktora disertācijas, pētot islāma banku investīciju mehānismu juridiskos pamatus. 

## Zinātniskā darbība
Vairāku zinātnisko rakstu autore tiesību un islāma banku investīciju jomā. Uzstājusies vairākās nozaru konferencēs, kas veltītas islāma ekonomikai un noturīgām finansēm. 

## Darba pieredze
2000. gadu sākumā bijusi 12. klašu skolotāja Jūrmalas 1. vidusskolā, pasniedzot priekšmetu «Politika un tiesības». No 2004. gada vairākus gadus ieņēmusi senatora palīdzes amata vietu Latvijas Republikas Augstākās tiesas Civillietu departamentā. No 2010. gada jūnija līdz 2011. gada augustam vadījusi AS “Latvijas Krājbanka” Tiesvedības daļu. 

## Sporta karjera
No 1985. līdz 1997. gadam nodarbojusies ar sporta dejām, sasniedzot starptautiskās klases līmeni standarta deju programmā. 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Исламская банковско-финансовая система: новые возможности в рамках ЕАЭС. 19.05.2015
* Par 'Ezīti miglā', olimpiskajiem apļiem un visu pārējo. 12.02.2014
* Mūsu lielpolitikas "dubultie standart"» jeb kurā brīdī Temīda palikusi otrajā plānā? 28.10.2013 
* Laiks meklēt Ariadnes kamolu – vai tiešām draudi nacionālajai drošībai nāk no Zapad2013? 16.10.2013
* Latviešu dziļais miegs jeb vai maz ir kāds, kas vēl brauktu Ziemeļmeitas lūkoties? 07.10.2013
* Par tiesību ekonomiskās analīzes metodes piemērošanas iespējām strīdu izskatīšanā 30.04.2013
* Kā mācīt privātās tiesības 21. gadsimtā 29.05.2012
* 'Laimes lāča' jeb Ministru prezidenta amata kandidāta meklējumos 06.10.2011
Nikolaje Timofti

**Nikolaje Timofti** (, , dzimis ) ir Moldovas jurists un politiķis, bija Moldovas prezidents no 2012. līdz 2016. gadam. Pēc ievēlēšanas amatā Timofti norādīja, ka Moldovai jāturpina skats uz Eiropu, ko tā bija uzsākusi iepriekšējos gados.
Sultāna taka

thumb|250px|Svētā Stefana katedrāle — Sultāna takas sākumpunkts
**Sultāna taka** ir gājēju ceļš no Vīnes uz Stambulu. Ceļš ir 2100 km garš un šķērso Austriju, Slovākiju, Ungāriju, Horvātiju, Serbiju, Rumāniju, Bulgāriju, Austrummaķedoniju un Trāķiju Grieķijas ziemeļos un Turciju.

Sultāna taka ir nosaukta Osmaņu impērijas sultāna Suleimana I jeb Suleimana Lieliskā vārdā. Takas galvenais ceļš seko maršrutam, kādu Osmaņu armija sultāna vadībā veica, iekarojot Belgradu un lielāko daļu Ungārijas, vēlāk ciešot sakāvi Vīnes aplenkumā.

Armija savu karagājienu sāka 1529. gada 10. maijā no Stambulas un 1529. gada 23. septembrī ieradās Vīnē (141 dienu ilgs ceļš). Bija paredzēts, ka tā kļūs par Osmaņu impērijas vērienīgāko ekspedīciju uz rietumiem, bet cīņā pret Austrijas garnizonu Suleimans I cieta savu pirmo sakāvi. 1532. gadā neizdevās arī otrais mēģinājums iekarot Vīni. 1566. gadā 60 gadu vecumā sultāns pēdējo reizi vadīja savu armiju, taču gāja bojā netālu no Sigetvāras Ungārijā.

Mūsdienās šis ceļš galvenokārt ir aktīvās atpūtas galamērķis, šķērsojot tādas pilsētas kā Belgradu, Bratislavu, Budapeštu un citas. Taka sākas pie Svētā Stefana katedrāles Vīnes centrā, kuras zvani ir izgatavoti no Osmaņu lielgabalem izkausētās dzelzs. Ceļa noslēgums atrodas pie Suleimana I kapa Stambulā. Gājēju ceļu pilnveidoja Nīderlandē bāzētās nevalstiskās organizācijas *Sultans Trail - A European Cultural Route* brīvprātīgie. Izņemot Rumānijas un Bulgārijas kalnu reģionus, taka ir pieejama visu gadu.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Līdz džekpots mūs šķirs

**"Līdz džekpots mūs šķirs"** () ir 2008. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Toms Vogans. Galvenās lomas filmā atveido Eštons Kučers, Kemerone Diasa, Robs Kordrijs, Deniss Millers un Trīts Viljamss. Filmas pirmizrāde notika  Londonā.

Džoja un Džeks nejauši satiekas Lasvegasā pēc tam, kad kļūdas rezultātā abiem tiek piešķirta kopīga viesnīcas istaba. Abi pavada nakti, kopā ballējoties un piedzeroties, kas noved pie tā, ka Džoja un Džeks apprecas. Nākamajā rītā abi saprot, ka laulība bija kļūda un nolemj izšķirties, tomēr tiesnesis paziņo, ka Džeks un Džoja varēs izšķirties tikai tad, ja viņi to vēlēsies arī pēc pusgada.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vaniļas debesis

**"Vaniļas debesis"** () ir 2001. gada zinātniskās fantastikas trilleris, kas veidots kā Alehandro Amenabara 1997. gada filmas "*Abre los ojos*" adaptācija angļu valodā. Filmas režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Kemerons Krovs. Galvenās lomas filmā atveido Toms Krūzs, Penelope Krusa, Kurts Rasels, Džeisons Lī, Noa Teilors un Kemerone Diasa. Filmas pirmizrāde notika .

Filma saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvas nomināciju kategorijā "Labākā dziesma".

Izdevniecības īpašnieka Deivida dzīve sagriežas kājām gaisā pēc tam, kad viņš iekļūst autoavārijā, ko izraisījusi viņa draudzene Sofija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Klinšu salas

**Klinšu salas** () jeb **Čelabaheba** () ir faktiski neapdzīvots arhipelāgs Palau. Pēc dažādiem datiem arhipelāgā ietilpst 250 līdz 445 salas ar augstumu līdz 207 metri virs jūras līmeņa. Kopš 2012. gada ar nosaukumu **Klinšu salu dienvidu lagūna** iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Klinšu salas ir vulkānikas izcelmes kaļķakmens veidojumi. Daudzas no tām ir sēnēm līdzīgas formas ar tirkīzzilām lagūnām, ko ieskauj koraļļu rifi. Šajā teritorijā dzīvo vairāk nekā 385 koraļļu sugu, novērojama liela bioloģiskā daudzveidība. Citu starpā arhipelāgā novērojami dugongi un vismaz trīspadsmit haizivju sugas.

Salas bija apdzīvotas vsmaz pāris tūkstošu gadu, līdz 18./19. gadsimtā vairums iedzīvotāju arhipelāgu pameta, pārceļoties uz lielākām salām. Arhipelāgā saglabājušās ciemu atliekas, seni apbedījumi un klinšu zīmējumi. Mūsdienās salas ir populārs tūrisma objekts un niršanas vieta.

## Ārējās saites
*
Saldumiņš (2002. gada filma)

**"Saldumiņš"** () ir 2002. gada romantiskā kinokomēdija, kuras režisors ir Rodžers Kambls. Galvenās lomas filmā atveido Kristīna Eplgeita, Kemerone Diasa, Selma Blēra, Tomass Džeins, Džeisons Beitmens un Pārkere Posija. Filmas pirmizrāde notika .

Filmas galvenā varone ir siržu lauzēja Kristīna, kura satiek Pīteru, kurš izrādās Kristīnas īstais un vienīgais. Drīz vien Kristīna saprot, ka Pītera iekarošana ir grūtāka, nekā sākotnēji domāts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Enija (2014. gada filma)

**"Enija"** () ir 2014. gada ASV muzikāla kinokomēdija, kas balstīta uz tāda paša nosaukuma mūziklu. Filmas režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Vills Glaks. Galvenās lomas filmā atveido Džeimijs Fokss, Kvevenžane Volisa, Rouza Bairna, Bobijs Kanevāls un Kemerone Diasa. Filmas pirmizrāde notika  Ņujorkā.

Enija dzīvo audžuģimenē pie Kolīnas Haliganas, kura dienas pavada, dzerot vai meklējot sev vīru. Enijas dzīve mainās, kad biznesa magnāts un Ņujorkas mēra kandidāts Vills Stakss satuvinās ar Eniju un izlemj viņu adoptēt.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sveagruva

**Sveagruva** ( — ‘Zviedru raktuves’) ir kalnraču ciemats Svalbārā, arhipelāga trešā lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojies arhipelāgā lielākās salas Špicbergenas rietumdaļā Nordenšelda Zemē, Van Mijena fjorda austrumu galā 60 km no Longjērbīenes. Ciematam ir divas piestātnes (viena pie pašas Sveagruvas, otra 6 km uz dienvidiem Amsterdamas ragā) un lidlauks. Raktuvju darbinieki pastāvīgi dzīvo Longjērbīenē un uz divu nedēļu maiņu Sveagruvā ierodas ar avioreisu vai kuģi.

## Vēsture
Sveagruvu 1920. gadā dibināja Zviedrijas kompānija *AB Spetsbergens Svenska Kolfält* akmeņogļu raktuvju ekspluatēšanai. 1925. gadā raktuvēs notika negadījums un tās tika slēgtas. 1934. gadā ogļu ieguves koncesiju pārpirka Norvēģijas *Store Norske Spitsbergen Kulkompani*. 1944. gadā Vācijas kara flotes zemūdene iznīcināja Sveagruvas virszemes infrastruktūru. Vēlākos laikos raktuves vairākkārt apstādinātas. Pēdējoreiz ekspluatācija atjaunota 2001. gadā un šīs ir salas produktīvākās raktuves. Tā kā transportkuģu piekļuve ogļu iekraušanas vietai iespējama tikai no jūlija līdz oktobrim vai novembrim. Kopā ar akmeņogļu zemajām cenām tirgū, kas raktuves liek uzskatīt par mazrentablām un tās plānots slēgt.

Otrā Starptautiskā ģeofizikas gada laikā (1932-1933) Sveagruvā atradās zviedru aeroloģisko un magnētisko mērījumu stacija.

## Atsauces
Semjons Timošenko

**Semjons Timošenko** (, , dzimis , miris ) bija ukraiņu izcelsmes Padomju Savienības militārais komandieris un maršals. 1940. un 1941. gadā bija Padomju Savienības aizsardzības tautas komisārs (aizsardzības ministrs).

Karojis Pirmajā pasaules karā un Krievijas pilsoņu karā. 1930. gados vadījis vairākas militāras operācijas. 1940. gada janvārī sāka vadīt Padomju Savienības uzbrukumu Somijai Ziemas kara laikā, kas martā noslēdzās ar miera sarunām. 1940. gada maijā kļuva par PSRS maršalu un Padomju Savienības aizsardzības tautas komisāru. Kā komandieris viņš saskatīja nepieciešamību modernizēt Sarkano armiju, it īpaši cīņa pret Trešo reihu, kas sākās 1941. gada jūnijā. Timošenko izdevās pārvarēt pretestību modernizācijai un uzņēmās armijas mehanizāciju un tanku ražošanu. Tāpat viņš atkal ieviesa armijā vēl stingrāku un skarbāku disciplīnu. 1941. gada jūnijā aizsardzības tautas komisāra amatu pārņēma Josifs Staļins un Timošenko tika nosūtīts vadīt kaujas uz centrālajiem apgabaliem. Smoļenskas kaujā tika ciesti lieli zaudējumi, bet Timošenko izdevās atkāpties un saglabāt armiju vēlākai aizsardzībai pret vāciešiem, kad tie uzbruka Maskavai. Septembrī Timošenko devās uz mūsdienu Ukrainas teritoriju, kur viņam izdevās nostiprināt fronti un apturēt straujo vāciešu iebrukumu. 1942. gada maijā Timošenko vadīja 640 tūkstošus lielu armiju, lai pretuzbrukumā atgūtu Harkivu; kampaņa cieta neveiksmi.

Ģenerāļa Georgija Žukova panākumi Maskavas aizstāvēšanā 1941. gada decembrī pārliecināja Staļinu, ka viņš ir labāks komandieris nekā Timošenko. 1942. gadā Staļins izslēdza Timošenko no frontes līnijas pavēlniecības, un viņam tika uzticētas funkcijas kā Staļingradas (1942. gada jūnijs), Ziemeļrietumu (1942. gada oktobris), Ļeņingradas (1943. gada jūnijs), Kaukāza (1944. gada jūnijs) un Baltijas (1944. gada augusts) komandierim.

Pēc kara Timošenko bija padomju armijas komandieris Baltkrievijas PSR (1946. gada martā), Dienvidurālos (1946. gada jūnijā) un atkal Baltkrievijā (1949. gada martā). 1960. gadā viņš tika iecelts par Aizsardzības ministrijas ģenerālinspektoru un no 1961. gada vadīja Kara veterānu Valsts komiteju. Miris 1970. gadā Maskavā.

## Ārējās saites
Hūrnsunna

**Polijas Stanislava Sedlecka Hūrnsunnas polārstacija** (), dažkārt arī **Īsbjērnhamna** (), ir Polijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Svalbāras arhipelāga lielākās salas Špicbergenas dienvidrietumos Hūrnsunna fjorda ziemeļu krastā pie Īsbjērnhamnas līča. Stacija izveidota 1957. gadā Starptautiskā ģeofizikas gada programmas ietvaros ģeologa Stanislava Sedlecka vadībā.

## Vēsture
Pirmā stacija tika izbūvēta 1957. gada vasarā laika periodā no jūlija līdz septembrim. Pārziemotāju komandā bija 10 dalībnieki, kas līdz 1958. gada septembrim realizēja Starptautiskajam ģeofizikas gadam paredzēto programmu, pēc kā stacija tika nodota Svalbāras gubernatora pārvaldē.

1959., 1960. un 1962. gada vasarās stacijā strādāja nelielas poļu ekspedīcijas Sedlecka vadībā, kas turpināja SĢG iesākto programmu. Nākamos piecus gadus stacija stāvēja tukša, bet laika periodā no 1967. līdz 1971. gadam to kā bāzi izmantoja norvēģu kažokzvēru mednieki. 1972. gadā tika izveidots Dienvidšpicbergenas nacionālais parks, kur medības tika aizliegtas.

No 1970. līdz 1975. gadam vasaras sezonās staciju sadarbībā ar Polijas Zinātņu akadēmijas Ģeofizikas institūtu izmantoja Vroclavas universitātes pētnieku ekspedīcijas.

1978. gadā tika veikta nolietotās stacijas kapitāla atjaunošana, to atkal pielāgojot ziemošanas ekspedīcijām. Tika atjaunota galvenā ēka, kā arī izbūvētas jaunas ēkas elektrostacijai un darbnīcām, degvielas noliktava.

1992. gada pavasarī Hūrnsunnas stacijā notika 1. Starptautiskais glacioloģijas simpozijs, kas aizsāka jaunu ēru starptautiskajā sadarbībā. 2007.—2009. gadā tika ierīkotas jaunas sakaru iekārtas (satelītsavienojums, televīzija, internets), kā arī papildināts zinātniskais aprīkojums (AWS, jonosfēras zondes, GPS termināls, seismoloģiskā aparatūra).

## Zinātniskā darbība
Galvenās izpētes jomas ir meteoroloģija, seismoloģija, Zemes magnētisms, jonosfēras pētniecība, glacioloģija, atmosfēras fizika un optika, vides zinātnea, kā arī bioloģija, ģeoloģija, ģeodēzija, ģeomorfoloģija un okeanoloģija.

## Atsauces
Hornsund

***Hornsund*** var būt:

* Hūrnsunns — fjords Špicbergenas dienvidos
* Hūrnsunna — Polijas polārstacija
Latvijas futbola izlase 2020. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijā

**[[Latvijas futbola izlase]]** laika posmā no 2019. gada marta līdz novembrim piedalījās **[[2020. gada Eiropas čempionāts futbolā|2020. gada Eiropas čempionāta]]** kvalifikācijas turnīrā. Finālturnīrs Covid19 pandēmijas dēļ notika gadu vēlāk — 2021. gada jūnijā un jūlijā.

Latvijas izlase tika ielozēta kvalifikācijas G grupā kopā ar Poliju, Austriju, Izraēlu, Slovēniju un Ziemeļmaķedoniju. Finālturnīram kvalificējās katras grupas pirmo divu vietu ieguvēji. Vēl četras ceļazīmes uz finālturnīru tiks sadalītas izslēgšanas spēlēs (*play-off*), dalībniekus nosakot pēc 2018.—2019. gada UEFA Nāciju līgas rezultātiem.

Latvijas izlase pirmajās deviņās spēlēs piedzīvoja zaudējumus, bet turnīra pēdējā spēlē ar 1:0 uzvarēja Austriju. Ar iegūtiem 3 punktiem Latvija ierindojās pēdējā vietā grupā un finālturnīram nekvalificējās. Turnīra gaitā Latvijas izlase guva tikai 3 vārtus, vienus no tiem pretiniekiem raidot bumbu savos vārtos. Ar vārtu guvumiem izcēlās Vladimirs Kamešs un Mārcis Ošs.

## Turnīra tabula

## Latvijas izlases spēles

----

----

----

----

----

----

----

----

----

## Skatīt arī
* Latvijas futbola izlase
* Latvijas futbola izlase 2019. gadā
* 2020. gada Eiropas čempionāta futbolā kvalifikācija

## Ārējās saites
* Latvijas izlase ''Euro-2020'' kvalifikācijā UEFA vietnē
Komrata

**Komrata** (, , ) ir pilsēta un pašvaldība Moldovas dienvidos, Gagauzijas autonomā reģiona administratīvais centrs. 2014. gadā Komratā dzīvoja 20,1 tūkstoši iedzīvotāju. Tā ir Gagauzijas lielākā pilsēta, nozīmīgs transporta mezgls, politiskais, saimnieciskais un kultūras centrs. Pilsēta atrodas Budžakas stepes centrālajā daļā, Jalpugas upes krastos, 98 km uz dienvidiem no Moldovas galvaspilsētas Kišiņevas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Taha Akgils

**Taha Akgils** (; dzimis ) ir turku brīvā stila cīkstonis, olimpiskais, pasaules un Eiropas čempions.

## Biogrāfija
2003. gadā Akgils, tāpat kā tēvs un brālis, pievērsās cīņas sportam. Pirmās uzvaras galvenajos starptautiskajos turnīros tika gūtas 2012. gadā. Viņš uzvarēja savā svara kategorijā 40. Jašara Dogu turnīrā un Belgradā notikušajā Eiropas čempionātā.

Viņš kvalificējās arī 2012. gada vasaras olimpiskajām spēlēm. Tajās astotdaļfinālā viņš zaudēja Krievijas cīkstonim Biļalam Mahovam un ceturtdaļfinālā neiekļuva. Pēc tam 2012. gada Pasaules studentu čempionātā, kas notika Kuortanē, Somijā, viņš ieguva zelta medaļu savā svara klasē.

2013. gada Eiropas cīņas sporta čempionātā Gruzijas galvaspilsētā Tbilisi Taha Akgils sekmīgi aizstāvēja savu iepriekšējā gadā iegūto Eiropas čempiona titulu. Viņš ieguva arī bronzas medaļu 2013. gada Pasaules čempionātā Budapeštā un zelta medaļu universiādē Kazaņā.

2014. un 2015. gadā viņš ieguva pasaules čempiona titulu svara kategorijā līdz 125 kg. 2014. gadā Turcijas cīņas sporta federācija izvēlēja viņu par gada labāko cīkstoni. 2015. gadā viņš izcīnīja zelta medaļu Eiropas spēlēs Baku.

2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro viņš finālcīņā uzvarēja Komeilu Gasemi un kļuva par olimpisko čempionu.

2017. gadā viņš ieguva sudraba medaļu pasaules čempionātā, kā arī uzvarēja 2017., 2018. un 2019. gada Eiropas čempionātā.

## Rezultāti starptautiskajās sacensībās

### Starti olimpiskajās spēlēs
 

### Starti pasaules čempionātos

### Starti Eiropas čempionātos

### Starti Eiropas spēlēs

### Starti pasaules kausā

### Starti citās sacensībās

## Atsauces

## Ārējās saites
Galvas saķeršana

**Galvas saķeršana** () ir plaši lietots žests, kurā cilvēks noliek roku priekšā savai sejai vai pierei, tādējādi izrādot vilšanos, šoku vai kaunu par kādu cilvēku vai situāciju. Žestu plaši izmanto daudzās kultūrās. Pastāv vairākas mēmes, kuras iekļauj šo žestu. Žestu mēdz izsmejoši pārspīlēt, lēnas galvas saķeršanas vietā iepļaukājot savu pieri.

## Atsauces
Jasemina Adara

**Jasemina Adara** (; dzimusi ) ir turku brīvā stila cīkstone, olimpiskās sudraba medaļas ieguvēja, pasaules un Eiropas čempione.

## Biogrāfija
Jasemina Adara dzimusi 1991. gada 6. decembrī Balikesirā Naima Adara un viņa sievas Aišegulas ģimenē. Jaseminai ir vecāka māsa Jildiza, viņu māte nomira 2013. gadā. Pēc skolas beigšanas Jasemina Adara studēja fizisko kultūru un sportu Balikesiras universitātē. Pašlaik strādā kā skolotāja Nikdē.

### Sporta karjera
Sākotnēji Jasemina Adara nodarbojās ar lodes grūšanu, bet pēc tam, kad viņu pamanīja Turcijas čempions cīņā Aslans Seihanli, sāka iesaistīties cīņas sportā. Viņa sacīkstēs piedalījās kā sporta kluba *Trakya Birlik SK* pārstāve.

2012. gadā Jasemina Adara piedalījās Kanādā notikušajā Pasaules cīņas sporta čempionātā, taču godalgoto skaitā neiekļuva. Uz pjedestāla viņa netika arī 2013. gada Eiropas čempionātā Tbilisi. Toties tajā pašā gadā viņa veiksmīgi startēja Mersinā notikušajās Vidusjūras spēlēs, kur izcīnīja zelta medaļu. Vēl gada turpinājumā Jasemira piedalījās pasaules čempionātā Budapeštā, ceturtdaļfinālā viņa zaudēja korejietei Heo Namdžu, bet cīņā par bronzu ASV cīkstonei Adelīnai Grejai.

2014. gada pasaules čempionātā Taškentā Jaseminu pievīla izloze — pēc pārliecinošās uzvaras pret krievieti Jekaterinu Bukinu viņa zaudēja nākamajai čempionei Adelīnai Grejai, bet gandarījuma cīņā arī bronzas medaļas ieguvējai Džou Cjaņai.

2015. gadā Jasemina piedalījās Eiropas spēlēs Baku, bet pusfinālā zaudēja Jekaterinai Bukinai. Arī cīņā par trešo vietu viņu pieveica Moldovas cīkstone Svetlana Sajenko. 2015. gada pasaules čempionātā Jasemina zaudēja ceturtdaļfinālā.

2016. gada Eiropas čempionātā Rīgā Jasemina Adara izcīnīja zelta medaļu, finālā pieveicot krievieti Aļonu Starodubcevu.
Viņa uzvarēja arī trijos nākamajos 2017., 2018. un 2019. gada Eiropas čempionātos.

2021. gada augustā Tokijā Adara piedalījās 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur svara kategorijas līdz 76 kg turnīra ceturtdaļfinālā zaudēja nākamajai čempionei amerikāņu cīkstonei Adelīnai Grejai, bet pēc tam uzvarēja abās gandarījuma cīņās un ieguva bronzas medaļu.  

## Atsauces

## Ārējās saites

* Jaseminas Adaras fotogrāfiju galērija mājas lapā ''gettyimages''
Dīķi

**Dīķi** (agrāk arī **Robežnieki**) ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Sērenes pagastā. Izvietojies pagasta austrumdaļā pie autoceļa P76  no pagasta centra Sērenes,  no novada centra Aizkraukles un  no Rīgas. 

Apdzīvotā vieta veidojusies pie kādreizējā Sileskroga kā zivju audzētavas «Sērene» ciemats.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Moldāvi

**Moldāvi**, arī **moldāvieši** (moldāvu un ), ir romāņu tauta Austrumeiropā. Moldāvu tauta izveidojās 14.—16. gadsimtā Moldāvijas kņazistes teritorijā, kas aptvēra mūsdienu Moldovas un Rumānijas austrumu zemes. Pavisam ir aptuveni 3,35 miljoni moldāvu, no kuriem 2,82 miljoni dzīvo Moldovā, kas veido lielāko daļu Moldovas iedzīvotāju, bet 0,26 miljoni moldāvu dzīvo Ukrainā, it īpaši Odesas apgabalā un Čerņivcu apgabalā. Moldāviem radniecīgākā tauta ir rumāņi. Moldāvi lieto moldāvu valodu, kas būtībā ir rumāņu valoda un kopš 2023. gada par tādu atzīta arī oficiāli.

## Ārējās saites
Jūtot Minesotu

**"Jūtot Minesotu"** () ir 1996. gada ASV krimināldrāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Stīvens Baigelmans. Galvenās lomas filmā atveido Kiānu Rīvss, Vinsents D'Onofrio, Kemerone Diasa, Delrojs Lindo, Kortnija Lava, Tjūsdeja Velda un Dens Akroids. Filmas pirmizrāde notika .

Fredija ir striptīzdejotāja, kurai kluba īpašnieks Reds liek apprecēties ar kluba grāmatvedi Semu. Kad Fredija satiek Sema brāli Džeksu, starp abiem uzreiz rodas jūtu ķīmija, kā rezultātā abi aizbēg. Kad Sems to uzzina, viņš ir gatavs uz visu, lai atrastu Džeksu un Frediju un viņiem atriebtos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Galvu virs ūdens

**"Galvu virs ūdens"** () ir 1996. gada kinokomēdija, kas veidota kā Norvēģijas filmas "*Hodet over vannet*" rīmeiks. Filmas režisors un viens no producentiem ir Džims Vilsons. Galvenās lomas filmā atveido Hārvijs Keitels, Kemerone Diasa, Kreigs Šefers un Billijs Zeins. Filmas pirmizrāde notika  Norvēģijā.

Ievērojama tiesneša Džordža un viņa sievas Natālijas dzīve kļūst sarežģītāka pēc tam, kad Natālija atrod sava bijušā mīļākā Kenta līķi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Keys to Tulsa

***Keys to Tulsa*** ir 1997. gada kriminālfilma, kas balstīta uz Braiena Fēra Bērkija tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors un viens no producentiem ir Leslijs Greifs. Galvenās lomas filmā atveido Ēriks Stolcs, Kemerone Diasa, Rendija Grafa, Mērija Tailere Mora, Džeimss Kobērns, Debora Kara Angere un Maikls Rukers. Filmas pirmizrāde notika .

Ričters Bodro ir vietējās slavenības Sintijas dēls, kurš darbojas vietējā laikrakstā kā filmu kritiķis. Īsā laika posmā Ričters zaudē gan darbu, gan mantojumu, kā arī viens no Ričtera "draugiem" sāk viņu šantažēt. Ričtera vienīgā cerība ir tā, ka viņam apkārt esošie cilvēki ir vēl lielāki muļķi nekā pats Ričters.

## Atsauces

## Ārējās saites
The Last Supper (filma)

***The Last Supper*** ir 1995. gada ASV kriminālkomēdijas filma, kuras režisore ir Steisija Titla. Galvenās lomas filmā atveido Džeisons Aleksandrs, Kemerone Diasa, Nora Danna, Čārlzs Dērnings, Rons Eldards, Anabeta Giša un Marks Harmons. Filmas pirmizrāde notika  Toronto Starptautiskajā kinofestivālā.

Pieci liberāli augstskolas studenti uz vakariņām uzaicina ekstremālu konservatīvistu grupu, lai viņus nogalinātu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pēteris Durjans

**Pēteris Durjans** () bija armēņu dzejnieks, dramaturgs un aktieris.

Dzimis Konstantinopoles pilsētas Īskīdaras rajonā nabadzīga kalēja ģimenē. Sešu gadu vecumā iestājies Īskīdaras skolā, kuru pabeidza 1867. gadā. Mācību laikā aizrāvies ar dzeju. 16 gadu vecumā strādāja par aptiekāra mācekli, vēlāk par sekretāru un skolotāju. Saistīja savu dzīvi ar teātri. Rakstīja dzeju, lugas un piedalījās izrādēs. 1871. gadā viņam parādījās pirmās tuberkulozes pazīmes. Dzejnieks miris 1872. gada 21. janvārī.

## Ārējās saites
Piedņestras karogs

**Piedņestras Moldāvu Republikas karogs** () ir viens no Piedņestras Moldāvu Republikas, kas faktiski kontrolē Pārdņestru, simboliem. Karogs ir tieši tāds pats kā bijušās Padomju Savienības republikas Moldāvijas PSR karogs. Karogu veido trīs horizontālās līnijas: sarkana, zaļa un sarkana, kā arī dzeltens sirpis un āmurs ar zvaigzni virs tā karoga augšējā kreisā stūrī. Horizontālo līniju platumu proporcija ir 3:2:3. Sirpja un āmura izmērs ir viena piektdaļa no karoga platuma, bet iedomāti apvilktas zvaigznes diametrs ir viena desmitā daļa no karoga platuma. Zvaigznes simetrijas ass ir garuma desmitdaļas attālumā no karoga kreisās malas.

## Skatīt arī
* Piedņestras ģerbonis

## Ārējās saites
Eva Tofalvi

**Eva Tofalvi** (; dzimusi ) ir bijusī ungāru izcelsmes Rumānijas biatloniste. Piedalījusies sešās olimpiskajās spēlēs. Vienu reizi uzvarējusi Pasaules kausa posmā: 15 km klasiskā biatlona distancē Austrijā, Hohfilcenē (E. Tofalvi finišēja otrā, taču uzvarētājas Albinas Ahatovas no Krievijas analīzēs tika atrasts dopings, un sportiste diskvalificēta). Šī ir vienīgā Pasaules kausa posma uzvara Rumānijas biatlona vēsturē.

Trīs reizes bijusi Rumānijas delegācijas karognesēja ziemas olimpisko spēļu atklāšanas parādē (, , ).

Pēc 20 gadiem starptautiskajā biatlonā 2018. gadā beigusi profesionālā sporta karjeru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Piemineklis Aleksandram Puškinam Rīgā

**Piemineklis Aleksandram Puškinam** ir krievu dzejniekam Aleksandram Puškinam veltīts piemineklis, kas līdz 2023. gadam atradās pie Pilsētas kanāla Kronvalda parkā Rīgā. Pieminekļa uzstādīšana un atrašanās Rīgā izsauca strīdus par tā uzstādīšanas likumību un piemērotību atrašanās vietai. Pēc demontēšanas to nodos valdījumā Latvijas Mākslinieku savienības muzejam.

## Vēsture
1999. gadā Rīgas domes Pieminekļu padome konceptuāli atbalstīja Latvijas Puškina biedrības iesniegto iniciatīvu par pieminekļa uzstādīšanu. Tika izskatīti vairāki varianti, kur novietot pieminekli, piemēram, Maskavas parks, Gogoļa un Puškina ielu krustojums, Kalpaka bulvāris un Citadeles iela, tomēr padome nepieņēma šos priekšlikumus, norādot, ka skulptūra šajās vietās neiederas. Padome atļāva novietot pieminekli Kronvalda parkā.

Pieminekli atklāja 2009. gada 22. augustā ar Krievijas vēstniecības, Maskavas Nama, Rīgas domes un tās priekšsēdētāja Nila Ušakova atbalstu. Atklāšanas ceremonijā piedalījās ap 200 cilvēku, kuru vidū bija N. Ušakovs, Krievijas vēstnieks Aleksandrs Vešņakovs un Rīgas un visas Latvijas metropolīts Aleksandrs.

Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā un Uzvaras pieminekļa nojaukšanas tika aktualizēts jautājums arī par pieminekļu, kas saistīti ar Krievijas Impēriju, iespējamu demontāžu vai pārvietošanu. 2022. gada 18. novembrī Krievijas Federācijas vēstniecība Latvijā savos sociālo mediju kontos publicēja fotogrāfijas, kurās redzams ar baltu un sarkanu krāsu apkrāsots piemineklis, savukārt 25. novembrī sabiedrības iniciatīvu platformā manabalss.lv tika publicēta iniciatīva "Puškina pieminekļa demontāža". Demontāžas prasītāji argumentēja ar imperiālistiskiem motīviem Puškina daiļradē, Puškina sasaistes trūkumu ar Latviju un Krievijas spiedienu šādu skulptūru uzstādīšanā visā pasaulē, viņu pretinieki iebilda, ka Puškina daiļrades politiskā daļa ir neliela un neviennozīmīga un tādēļ viņš vērtējams tikai no poētiskā viedokļa kā lielas Rīgas iedzīvotāju daļas kultūras fona veidotājs.

2023. gada 3. martā Rīgas domes Pieminekļu padome atbalstīja lēmumu par Puškina pieminekļa demontāžu. Lēmums tika pamatots ar to, ka piemineklis parkā ir novietots nelikumīgi.

2023. gada 12. martā ap 200 cilvēku piketēja pie Rīgas domes ēkas, protestējot pret pieminekļa demontāžu.

2023. gada 3. aprīlī tika publicētas fotogrāfijas, kurās redzams piemineklis, naktī nokrāsots Latvijas un Ukrainas karogu krāsās. Pieminekli tai pašā rītā notīrīja.

Naktī uz 2023. gada 30. maiju pieminekli demontēja un aizveda uz noliktavu, plānojot to nodot Latvijas Mākslinieku savienībai pēc vienošanās noslēgšanas.

## Raksturojums
Piemineklis attēlo Aleksandru Puškinu, kurš labajā rokā tur cimdu, bet kreisajā — spieķi un cilindra cepuri. Piemineklis ir novietots uz granīta postamenta, kura priekšpusē iestrādāts dzejnieka paraksts. Kreisajā pusē piestiprināta nerūsējoša tērauda plāksne ar šādu tekstu:

Labajā pusē ir šī teksta versija krievu valodā.

Pieminekļa autori ir tēlnieks Aleksandrs Tartinovs un arhitekti Mikus Lejnieks un M. Korsi.

## Atsauces
Moldovas ģerbonis

**Moldovas Republikas ģerbonis** (moldāvu: *Stema Republicii Moldova*) ir viens no Moldovas nacionālajiem simboliem. Ģerbonī esošais vairogs ir horizontāli pārdalīts, sarkana augša, zila apakša. Uz tā attēlota stilizēta zeltaina (dzeltena) taura galva, starp ragiem astoņstaru zvaigzne, zem tās pieclapu rozes zieds un pusmēness, kas mazliet pagriezts ieslīpi pulksteņrādītāja virzienā. Vairogs atrodas uz ērgļa krūtīm, kam knābī zelta krusts, bet nagos zaļš olīvkoka zars un zelta zizlis.

Ģerbonis ir redzams arī Moldovas karoga centrā. 

## Dažādu laiku ģerboņi

Coat of Arms of Moldavia - Großes Wappenbuch (crop).png|Moldāvijas kņazistes ģerbonis (1586)
Coat of arms of the Principality of Moldavia 1643 crop.jpg|Moldāvijas kņazistes ģerbonis (1643)
Coat of arms of Moldavia in Stematographia 1702.png|Moldāvijas kņazistes ģerbonis (1702)
Coats of arms of Moldova Alexander Moruzi 1806-1807.jpg|Moldāvijas kņazistes ģerbonis (1806)
CoA from Flag of the Moldavian Army 1849.svg|Moldāvijas kņazistes ģerbonis (1849)
Coat of arms of Bessarabia Governorate 1878.svg|Besarābijas guberņas ģerbonis (–1917)
COA from Flag of Sfatul Tarii.svg|Moldāvijas Demokrātiskās Republikas ģerbonis (1917–1918)
Coat of Arms of Moldavian ASSR (1927-1938).png|Moldāvijas ASSR ģerbonis (1927–1938)
Coat of Arms of Moldavian ASSR (1938-1940).png|Moldāvijas ASSR ģerbonis (1938–1940)
Emblem of the Moldavian SSR (1940-1941).svg|Moldāvijas PSR ģerbonis 1940–1941
Emblem of the Moldavian SSR (1941-1957).svg|Moldāvijas PSR ģerbonis 1941–1957
Emblem of the Moldavian SSR (1957-1981).svg|Moldāvijas PSR ģerbonis 1957–1981
Emblem of the Moldavian SSR (1981-1990).svg|Moldāvijas PSR ģerbonis 1981—1990
Mellēni

**Mellēni** (arī **Krolīši**) ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Sērenes pagastā. Izvietojies pagasta austrumdaļā Pļaviņu ūdenskrātuves dienvidu krastā pie autoceļa P76,  no pagasta centra Sērenes,  no novada centra Aizkraukles un  no Rīgas.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Talsiņi

**Talsiņi** (arī **Talsiņa**) ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Sērenes pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidaustrumos Korkules krastā pie autoceļa V950  no pagasta centra Sērenes,  no novada centra Aizkraukles un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Talsu pusmuižas *(Talsingen)* centru. Talsiņos bijusi Sērenes pagasta valde, skola.

## Atsauces
Vecsērene

**Vecsērene** (arī **Salenieki**) ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Sērenes pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļā bijušās Daugavas attekas Vecsērenes krastā pie autoceļa P87  no pagasta centra Sērenes,  no novada centra Aizkraukles un  no Rīgas. Ciemā ir viesu māja, netālu — Salenieku grants karjers.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Vecsērenes muižas *(Alt-Seren)* centru. No 1945. līdz 1954. gadam bija Vecsērenes ciema centrs.


Sērenes muiža Šturns 1661.jpg|Vecsērenes (*Seeren*) muiža 17. gadsimtā, pāri Daugavai redzamas 1577. gadā nopostītās Aizkraukles pilsdrupas (Šturns, 1661)

## Atsauces
Dumpis uz kuģa Bounty

thumb|upright=1.5|Flečers Kristians un dumpja dalībnieki izsēdina kapteini Viljamu Blaju uz laivas, 1790. gada glezna
**Dumpis uz kuģa ''Bounty*** () notika [[Klusais okeāns|Klusā okeāna]] dienvidu daļā 1789. gada 28. aprīlī.

Kuģis *Bounty* 1787. gadā devās no Anglijas uz [[Taiti]], lai nogādātu [[maizeskoks|maizeskoka]] augļus uz [[Rietumindija|Rietumindiju]], auga introdukcijai [[Karību jūra]]s salās. Kuģis veiksmīgi nokļuva Taiti, kur uzturējās 5 mēnešus, lai piepildītu to ar augļiem. Šajā laikā apkalpe baudīja relatīvu brīvību, daudzi locekļi dzīvoja krastā, nodibinot attiecības ar vietējām iedzīvotājām. Kad kuģis atpakaļceļā bija pavadījis trīs nedēļas, netālu no [[Tofua|Tofuas]] salas (mūsdienu [[Tonga|Tongā]]) kuģa apkalpe kapteiņa palīga [[Flečers Kristians|Flečera Kristiana]] vadībā sadumpojās un izsēdināja kuģa kapteini Viljamu Blaju kopā ar 18 tā piekritējiem uz laivas. Uz kuģa palika 25 apkalpes locekļi. Daļa dumpinieku apmetās Taiti, bet daļa, Flečera Kristiāna vadībā, kopā ar Taiti sievietēm, sākotnēji apmetās [[Tubuai]] salā, bet vēlāk nodibināja koloniju [[Pitkērna|Pitkērnā]].

Blaja laiva 41 dienā veica 6710 km ceļu, līdz izglābās, sasniedzot [[Kupanga|Kupangu]] [[Indonēzija|Indonēzijā]]. 1790. gadā Blajs atgriezās [[Anglija|Anglijā]] un Admiralitāte izsūtīja kuģi *Pandora*, lai dotos dumpinieku meklējumos. 14 no apkalpes loceļiem Taiti tika sagūstīti. Atceļā uz Angliju *Pandora* nogrima pie [[Lielais Barjerrifs|Lielā Barjerrifa]]. Bojā gāja 31 apkalpes loceklis un 4 sagūstītie dumpinieki. 1792. gada jūnijā atlikušos 10 *Bounty* dumpiniekus atgādāja uz Angliju. Viņi tika tiesāti — četri tika attaisnoti, trijiem tika piedots, bet trīs tika pakārti.

Flečera Kristiana vadītā grupa Pitkērnas salā tika atklāta 1808. gadā, tajā brīdī no dumpīgās apkalpes bija dzīvs viens cilvēks, pārējie bija nogalināti savstarpējās cīņās. Dumpinieku pēcteči ir mūsdienu Pitkērnas iedzīvotāji.

Stāsts par dumpi uz kuģa *Bounty* Anglijā ieguva plašu ievērību un [[romantisms|romantizējās]]. Par to tika radīti literārie darbi un filmas. Stāstam pievērsušās tādas personas kā [[Džordžs Gordons Bairons|Bairons]], [[Marks Tvens]], [[Žils Verns]]. Dažādos laikos filmās par *Bounty'' tēlojuši Marlons Brando, Klārks Geibls, Mels Gibsons, Entonijs Hopkinss, Čārlzs Lotons.

## Ārējās saites
SMS Emden

**SMS Emden** () bija Ķeizariskās kara flotes (*Kaiserliche Marine*) 1908. gadā Dancigā uzbūvētais vieglais kreiseris, kas Pirmā pasaules kara laikā darbojās Indijas okeānā.

Pirms Pirmā pasaules kara *Emden* atradās Austrumāzijas eskadras sastāvā, kas bāzējās Cjindao (mūsdienu Ķīnā) pilsētā. Sākoties karam, *Emden* tika dots uzdevums doties uz Indijas okeānu, lai traucētu kuģu kustībai starp  Austrāliju un Ķīnu. No 1914. gada 1. augusta līdz 9. novembrim *Emden* sagrāba 23 tirdzniecības kuģus. *Emden* stingri ievēroja jūras kara likumus, starp tirdzniecības kuģa apkalpes locekļiem vai pasažieriem nebija neviena bojāgājušā. 1914. gada 28. oktobrī *Emden* pēkšņi uzbruka Pinangas ostai (mūsdienu Malaizijā) nogremdējot krievu kreiseri "Žemčug" un franču mīnu kuģi *Mousquet*. 1914. gada 9. novembrī *Emden* piebrauca pie Kokosu Salām, lai veiktu uzbrukumu telegrāfa stacijai. Stacija paguva nosūtīt ziņojumu, pēc pāris stundām pie salām piesteidzās austrāliešu kreiseris *Sydney*. Abu kuģu divkaujā *Emden* guva būtiskus bojājumus. Lai tas nenogrimtu, kuģa kapteinis pieņēma lēmumu uzsēdināt kuģi uz krasta sēkļiem. Pēc kaujas izdzīvojusī kuģa apkalpe tika saņemta gūstā.

## Ārējās saites