open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Flečers

**Flečers** ir uzvārds (siev.dz. **Flečere**). Cilvēki ar šādu uzvārdu:

* Alfrēds Flečers (*Alfred Fletcher*; 1875—1959) — ķeizariskās Vācijas armijas virsnieks, Baltijas landesvēra komandieris;
* Deksters Flečers (*Dexter Fletcher*, dzimis 1966. gadā) — angļu kinorežisors un aktieris;
* Derens Flečers (*Darren Fletcher*; 1984) — skotu futbolists;
* Endrū Flečers (*Andrew Fletcher*; dzimis 1961. gadā) — britu mūziķis;
* Toms Flečers (*Tom Fletcher*; dzimis 1985. gadā) — britu mūziķis.
Boriss Pugo

**Boriss Pugo** ( — ) bija latviešu izcelsmes padomju politiķis. Latvijas PSR Valsts Drošības komitejas priekšsēdētājs, LKP CK pirmais sekretārs, PSRS iekšlietu ministrs.

## Biogrāfija
Dzimis  Kaļiņinā (tagad Tverā) latviešu strēlnieka un PSKP funkcionāra Kārļa Pugo (1896–1955) un viņa sievas Martas, dzimušas Peizumas, ģimenē. 
Pēc Latvijas okupācijas Otrā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Rīgā, bet 1941. gadā devās bēgļu gaitās uz Kirovu, 1943. gadā uz Maskavu, kur Boriss Pugo sāka skolas gaitas. 1948. gadā viņa vecāku ģimene atkal pārcēlās uz Rīgu, kur viņš 1955. gadā uzsāka studijas Latvijas Valsts universitātē, bet 1958. gadā tās turpināja jaunizveidotajā Rīgas Politehniskajā institūtā, 1960. gadā iegūstot inženiera mehāniķa kvalifikāciju mašīnbūves tehnoloģijas, metālgriešanas darba galdu un instrumentu specialitātē.

Sāka strādāt inženiera profesijā Rīgas Elektromašīnbūves rūpnīcas (RER) speciālajā konstruktoru birojā, bet vēlāk strauji kāpa pa nomenklatūras kāpnēm. Bija RER Latvijas Ļeņina Komunistiskās jaunatnes savienības (LĻKJS) pirmorganizācijas sekretārs, no 1961. gada Rīgas pilsētas Proletāriešu rajona LĻKJS otrais un tad pirmais sekretārs.
1963. gadā viņš iestājās PSKP. No 1963. līdz 1968. gadam Boriss Pugo bija VĻKJS CK komjaunatnes organizāciju nodaļas sektora vadītāja vietnieks Maskavā. 1968. gadā Boriss Pugo atgriezās Rīgā un bija LKP Rīgas pilsētas komitejas organizatoriskā darba nodaļas vadītājs, bet 1970. gadā atkal pārcēlās uz Maskavu, kur pildīja VĻKJS CK pirmā sekretāra pienākumus. 1974. gadā viņš atgriezās Rīgā, bija LKP CK partijas organizatoriskā darba nodaļas vadītājs, tad LKP Rīgas pilsētas komitejas pirmais sekretārs un LKP CK biroja loceklis.

1976. gada 12. oktobrī viņu iecēla par VDK pulkvedi, no 1976. gada 26. oktobra līdz 1977. gada 12. maijam Boriss Pugo izgāja speciālo vadošā valsts drošības struktūru operatīvā sastāva sagatavošanu Feliksa Dzeržinska PSRS VDK Augstākajā skolā Maskavā. 1977. gadā viņu iecēla par Valsts drošības komitejas (VDK) inspekcijas pārvaldes nodaļas vadītāju, bet tā paša gada jūnijā par VDK priekšsēdētāja pirmo vietnieku Latvijas PSR. 
1980. gadā viņš kļuva par LPSR Valsts drošības komitejas priekšsēdētāju.

 kļuva par LKP CK pirmo sekretāru. 1986. gadā iekļauts PSKP CK.  paaugstināts LKP CK pirmā sekretāra amata darbam Maskavā. No 1989. gada septembra līdz 1990. gada jūlijam bija PSKP CK politbiroja locekļa kandidāts.  kļuva par PSRS iekšlietu ministru. Augustā bija viens no puča rīkotājiem. Pēc apvērsuma izgāšanās  kopā ar sievu veica pašnāvību.

Par spīti darbībai Latvijas PSR, Pugo bija vājas latviešu valodas zināšanas.

## Piezīmes un atsauces

## Ārējās saites

* Ieskats LPSR Valsts drošības komitejas priekšsēdētāja Borisa Pugo LKP CK personas lietā  LPSR VDK zinātniskās izpētes komisijas ziņojums 28.02.2017.
Austronēziešu valodas

**Austronēziešu valodas** ir viena no pasaules galvenajām valodu saimēm, kas izplatīta plašā salu valstu reģionā (burtiski — ‘austrumu salinieku valodas’) Dienvidaustrumāzijā, Okeānijā un Madagaskarā. Pēc runātāju skaita (386 miljoni cilvēku, ap 4,9 % no pasaules iedzīvotājiem) tā ir piektā lielākā valodu saime, bet pēc valodu skaita (1257 valodas) — otra plašākā valodu saime pēc Nigēras-Kongo valodām.

## Izplatīšanās

Tiek uzskatīts, ka šī valodu saime cēlusies no Taivānas (pazīstama arī kā Formoza) tagadējā saimes izplatības areāla ziemeļos ap 4. gadu tūkstoti p.m.ē. Ap 3. gadu tūkstoti p.m.ē. valodas izplatījās Filipīnu ziemeļos, ap 2500.—2000. gadu p.m.ē. — Filipīnu dienvidos, Sulavesi, Kalimantānā un Timorā. Ap 1. gadu tūkstoti p.m.ē. austronēziešu valodas bija izplatījušās Melanēzijā, Jaungvinejas piekrastē, Malajas pussalā, Javā un Sumatrā, bet vienlaicīgi cita migrācijas plūsma valodas izplatīja Mikronēzijas salās. Mūsu ēras 3.—4. gadsimtā valodas izplatījās Polinēzijā līdz pat Havaju salām ziemeļaustrumos un Rapanui dienvidaustrumos, bet 7. gadsimtā cits atzars sasniedza Madagaskaru. Pēdējā lielā vēsturiskā austronēziešu ekspansija bija 12. gadsimtā, kad tās sasniedz Jaunzēlandi.

## Klasifikācija
Daudzas austronēziešu saimes valodas ir tuvu radniecīgas un līdzīgas, pastāv vairāki dialektu kontinuumi, tāpēc ir grūti noteikt robežas starp dažādiem saimes atzariem. Pastāv vairākas valodu klasifikācijas sistēmas, bet lielākā daļa ģeogrāfiski grupē Taivānas (formoziešu) atzaru un malajiešu-polinēziešu atzaru. Vispārpieņemtā klasifikācija iekļauj 10 saimes apakšgrupas un atsevišķas grupās neiekļautas valodas:
* atajalu valodas — 2 valodas, 100 000 runātāju;
* bununu valoda — 40 000 runātāju;
* austrumformoziešu valodas — 6 valodas, ap 140 000 runātāju;
* malajiešu-polinēziešu valodas — 1251 valoda, 386 miljoni runātāju;
* ziemeļrietumu formoziešu valodas — 3 valodas, 5 000 runātāju;
* paivanu valoda — 15 000 runātāju;
* pujumu valoda — 8 000 runātāju;
* rukaju valoda — 10 500 runātāju;
* cou valodas — 3 valodas, 3 000 runātāju;
* rietumu līdzenumu valodas — 3 valodas, ap 800 runātāju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Malajiešu-polinēziešu valodas

**Malajiešu-polinēziešu valodas** ir plašākā un daudzskaitlīgākā no Austronēziešu valodu saimes apakšgrupām, kurā ietilpst 1251 zināma valoda ar vairāk kā 385 miljoniem runātāju. Izplatītas plašā reģionā Dienvidaustrumāzijā, Okeānijā un Madagaskarā, bet nav sastopamas Taivānā, no kurienes šīs saimes valodas cēlušās. Lielākās no grupas valodām ir indonēziešu valoda (270 miljoni runātāju), filipīniešu valoda (100 miljoni), javiešu valoda (100 miljoni), sundu valoda (42 miljoni), malajiešu valoda (35 miljoni), sebuāņu valoda (30 miljoni), malgašu valoda (18 miljoni) un maduriešu valoda (14 miljoni); tās ir valsts valodas 15 valstīs.

## Klasifikācija
Malajiešu-polinēziešu valodas dalās daudzās mazākās grupas un apakšgrupās, no kurām tikai viena — okeāniskā — ir vispārēji akceptēta; ir rekonstruēta tās protookeāniskā valoda visos tās struktūras aspektos (fonoloģija, leksika, morfoloģija un sintakse). Visas pārējās lielās grupas ir pretrunīgas un diskutablas. Viena no klasifikācijas versijām, kurā katra no minētajām grupām kādā no klasifikācijām izdalīta kā tieša malajiešu-polinēziešu valodu apakšgrupa:

*Malajiešu-polinēziešu valodas
**Filipīniešu valodas (diskutabla)
***Bataniešu valodas (3) 
***Ziemeļlusonas valodas (51) 
***Centrālās Lusonas valodas (10) 
***Ziemeļmindoro valodas (3; arī ziemeļmangjanu) 
***Lielo Centrālo Filipīnu valodas (94) 
****Umirajas dumagetu valoda 
****Manidu–alabatu valodas (2) 
***Kalamjanas valodas (2) 
***Dienvidmindanao valodas (5; arī biliku valodas) 
****Klatu valoda 
***Sangiriešu valodas (5) 
***Minahasiešu valodas (5) 
***Ati valoda 
**Ziemeļborneo valodas (91) 
**Zemes dajaku valodas (13) 
**Basapu-Barito valodas (37; iekļauj malgašu valodu)
***Barito valodas
****Samalu–badžavu valodas 
**Mokenu valodas (2) 
**Malajiešu-sumbaviešu valodas (76)
***Malajiešu-čamu valodas (70) 
***Maduriešu valodas (2)
***Sundu valoda 
***Bali-Sasakas-Sumbavas valodas (3)
**Ziemeļrietumu Sumatras valodas (12) 
***Engano valoda 
**Redžangu valoda 
**Lampungu valodas (3) 
***Nasalu valoda 
**Javiešu valodas (6) 
**Celebesas valodas (60) 
***Tolitoli valodas (2) 
**Dienvidsulavesi valodas (34) 
**Palauiešu valoda 
**Čamorru valoda 
**Centrālās-austrumu malajiešu-polinēziešu valodas (diskutabla)
***Centrālās malajiešu-polinēziešu valodas (diskutabla)
****Bimas-Lembatas valodas (42) 
*****Floresas–Lembatas valodas (14)
*****Sumbas-Floresas valodas (26)
****Lielo Seramas Lautas valodas (11)
*****Koviai valoda 
****Kei–Tanimbaras valodas (13; arī Tanimbaras-Bomberai) 
*****Teoru-kuru valoda (2) 
****Aru valodas (14) 
****Centralo Maluku valodas (5; arī Rietumu Centrālās Maluku)
*****Nunusaku valodas (32) 
****Timoras valodas 
*****Centrālās Timoras valodas (4) 
*****Timoras-Babaras valodas (47) 
***Austrumu malajiešu-polinēziešu valodas (563; diskutabla) 
****Dienvidhalmaheras-Rietumjaungvinejas valodas (42) 
****Okeāniskās valodas (521) 

## Atsauces

## Ārējās saites
Sarkanā Karoga ordenis

**Sarkanā Karoga ordenis** () bija pirmais padomju ordenis. Līdz 1930. gadam, kad tika izveidots Ļeņina ordenis, bija augstākais apbalvojums sākotnēji Krievijas PFSR, bet pēc tam jau Padomju Savienībā. Šis ordenis tika izveidots Krievijas pilsoņu kara laikā, 1918. gada 16. septembrī, ar Viskrievijas centrālās izpildkomitejas (VCIK) lēmumu. Ar to apbalvoja par īpašu varonību, pašaizliedzību un vīrišķību, kas izrādīta kaujas laukā. Reizē ar šo ordeni apbalvoja ne tikai cilvēkus, bet arī militāras formācijas, pilsētas, kuģus, politiskas un sabiedriskas organizācijas, kā arī valsts uzņēmumus.

Savus Sarkanā karoga ordeņus izveidoja vairākas republikas, kas ietilpa KPFSR vai arī bija padomju ietekmē. Kopš 1924. gada šie ordeņi tika likvidēti un Sarkanā karoga ordenis kļuva par visas Padomju Savienības ordeni. Ordeņa statūti tika pieņemti tikai 1932. gada 11. janvārī (1943.; 1947.; 1980. gadā laboti).

Pirmais apbalvotais bija Vasilijs Blihers, 1918. gada 28. septembrī. Pirmais latvietis, kurš tika apbalvots ar šo ordeni, bija Jānis Fabriciuss, kurš ieguva ordeni ar kārtas numuru 4. Viņš bija arī pirmais komandieris Sarkanajā armijā, kurš ieguva 4 Sarkanā karoga ordeņus. Krievijas pilsoņu kara laikā vislielākais skaits Sarkanā Karoga ordeņu bija Semjonam Budjonijam, kurš to ieguva 7 reizes. Kopā Krievijas pilsoņu kara laikā ar šo apbalvojumu tika apbalvoti 285 cilvēki, bet kopā, līdz 1991. gadam, kad ar šo ordeni pēdējo reizi kāds tika apbalvots, 581 300 cilvēki.

Laikā no 1944. līdz 1958. gadam ar ordeni varēja apbalvot arī par nevainojamu dienestu, pirmo par 20 gadiem, bet otro par 30 gadiem dienestā. Tā, piemēram, savu trešo Sarkanā karoga ordeni ieguva Josifs Staļins.

## Izskats
Sarkanā Karoga ordenis bija 40 mm augsts un 36,3 mm plats. Sākotnēji to nēsāja sarkanā lentē, kura bija salocīta rozetē, bet vēlāk to aizvietoja ar ordeņa lentu. Tā sastāvēja no divām sarkanām joslām sānos un vienas platākas, balts joslas vidū. Ordeņa pašā vidū bija ar laurlapu vainagu apvīta emaljēta zīme, kurā iekšā bija zelta krāsas sirpis un āmurs. Zem tās bija attēlota otrādāk novietota sarkanā zvaigzne, bet zem tās pārkrustots āmurs, arkls, durklis un 2 karoga kāti. Pats karogs, kas atradās tieši virs centrā novietotās zīmes, bija sarkanā krāsā un uz tā bija rakstīts krievu valodā: "Visu zemju proletārieši, savienojieties!" Visu ordeni apkļāva vēl viens, lielāks laurlapu vainags uz kura bija sarkana lente ar uzrakstu krievu valodā:PSRS. Sākotnēji uz tā bija rakstīts KPFSR. Uz katra ordeņa otrā pusē bija iegravēts tā numurs.

## Ārējās saites
* Sarkanā Karoga ordenim veltīta mājaslapa 
* Saraksts ar apbalvotajiem 
* Informācija par ordeni
Gruzijas PSR karogs

thumb|300px|Gruzijas Padomju Sociālistiskās Republikas karogs
**Gruzijas PSR karogs** bija Gruzijas PSR simbols. Šo karogu bijusī Gruzijas PSR pieņēma . Karoga platuma un garuma attiecība ir 1:2.

## Skatīt arī
* Gruzijas PSR ģerbonis
* Gruzijas karogs

## Ārējās saites
* Gruzijas PSR karoga apraksts
Gruzijas himna

thumb|200px|Gruzijas himnas notis ar vārdiem.
**Gruzijas valsts himna** ( — 'brīvība') ir Gruzijas valsts himna. Gruzijas himnu pieņēma 2004. gadā

## Himnas vārdi gruzīnu valodā un tā tulkojums angliski
Botnijas līcis

**Botnijas jūras līcis** (, ; abās valodās — ‘Apakšējais līcis’) ir Baltijas jūras līcis tās ziemeļos starp Somijas un Zviedrijas krastiem. Atdala Skandināvijas pussalu rietumos no  Eiropas kontinentālās daļas. Botnijas jūras līci bieži dala Botnijas jūrā tā dienviddaļā un Botnijas līcī ziemeļdaļā, kurus atdala 80 km platais Kvarkens. Olandes jūra un Šēru jūra dienvidos līci savieno ar Baltijas jūru.

## Ģeogrāfija
left|thumb|250px|Botnijas līcis ziemā
Līča garums ziemeļu—dienvidu virzienā ir 725 km, lielākais platums ir 240 km. Līča platība ir  km2. Lielākais dziļums ziemeļu daļā ir 112 m, bet dienviddaļā — 295 m. Ūdens virsmas slānī ūdens straumju virziens ir pretim pulksteņrādītāja kustības virzienam. Jūras dibena slānī vērojama sāļu pārnese no Baltijas jūras vidienes uz Botnijas līci.

Līča ūdens sāļums būtiski samazinās virzienā no dienvidiem uz ziemeļiem. Ja dienvidos tas atbilst pārējās jūras sāļumam, tad līča ziemeļos ūdens sāļums ir tik niecīgs, ka to nav iespējams pateikt pēc ūdens garšas un tur dzīvo saldūdens zivis. Ūdens temperatūra februārī ir ap 0&nbsp;°C, bet augustā 12—13&nbsp;°C. Liels saldūdens pieplūdums no upēm (135 km3 gadā) un nokrišņi (26 km3 gadā) nosaka līča ūdens mazo sāļumu (ziemeļos 1—2 promiles, bet dienvidos 4—5 promiles). Ledus sega rodas oktobrī un novembrī un ziemeļos var noturēties pat līdz jūnija sākumam. Plūdmaiņu augstums ir neliels, ziemeļdaļā to augstums ir tikai ap 10 cm.

Galvenās pilsētas līča krastos ir Rauma, Pori, Vāsa, Kokola, Oulu, Kemi, Hudiksvalla, Sundsvalla, Ūmeo, Lūleo.

## Atsauces

## Ārējās saites
Skageraks

**Skageraks** () ir jūras šaurums starp Skandināvijas un Jitlandes pussalu, kurš savieno Baltijas jūru ar Ziemeļjūru. Šauruma garums ir 240 km, bet platums ap 80—90 km. Šauruma dziļums sasniedz 809 m Norvēģijas tuvumā. Ūdens sāļums šeit mainās no 27—28 promilēm Gēteborgas tuvumā līdz 33 promilēm Skageraka rietumos. Vidējais ūdens sāļums ir ap 30 promilēm (30 g sāls uz 1 l ūdens).

## Atsauces

## Ārējās saites
Kategats

**Kategats** (, ) ir jūras šaurums starp Jitlandes pussalas austrumu krastu un Skandināvijas pussalas Zviedrijas daļas rietumu piekrasti. Caur Skageraku savienojas ar Ziemeļjūru, bet caur Dāņu šaurumiem ar Baltijas jūru. Šauruma garums ir ap 200 km, platums ir no 60 km ziemeļos līdz 122 km dienvidos. Dziļums svārstās no 10 līdz 30 m, bet ziemeļdaļā arī vairāk par 50 m. Kategatā ietek vairākas nelielas upes gan no Zviedrijas, gan no Dānijas. Šaurumā atrodas arī dažas salas, lielākās no tām ir Samse, Urusta, Lesje un Anholta. Pēdējās divas sauc par Dānijas "tuksneša joslu", pateicoties to sausajam vasaras klimatam.

Kategata šauruma nosaukums nāk no dāņu valodas vārdiem Kat (kaķene) un Gat (caurums). Tas cēlies jau viduslaikos, kad kuģu kapteiņi nosauca šo vietu par šauru, "kā kaķa caurums", jo šeit ir daži jūras sēkļi, kuri stipri apgrūtina kuģošanu.

## Ārējās saites
Turcijas kultūra

Turcijā ir ļoti daudzveidīga kultūra, kas ir tjurku, Anatolijas, osmaņu (grieķu-romiešu un islāma kultūras sajaukums) un Rietumu kultūru elementu sajaukums ar tradīcijām, kuras aizsāktas līdz ar Osmaņu impērijas rietumniecisko virzību, kas turpinās arī mūsdienās. Šāds kultūru sajaukums veidojies turku migrācijas laikā no Centrālāzijas uz Rietumiem, turkiem sastopoties ar citām kultūrām. Tā kā Turcija ir veiksmīgi pārtapusi no agrākās reliģiskās Osmaņu impērijas par modernu nācijas valsti, kurā strikti nodalīta valsts un reliģija, radušās izteiktas mākslas izpausmes metodes. Republikas pirmajos gados valdība ievērojamus līdzekļus ieguldīja lietišķajā mākslā, muzejos, teātros un arhitektūrā. Sakarā ar to, ka jaunās turku identitātes noteikšanā ievērojamu lomu spēlēja vairāki vēsturiski apstākļi, turku kultūra ir „modernizācijas” un rietumnieciskuma centienu produkts, kas tiek kombinēts ar nepieciešamību saglabāt tradicionālās reliģiskās un vēsturiskās vērtības.

[thumb|upright|[Orhans Pamuks, 2006. gada Nobela literatūras prēmijas ieguvējs.]]

Turcijas mūzika un literatūra ir izcils paraugs dažādu kultūru sajaukumam. Turcijā ir populāri dažādi mūzikas žanru veidi: no arabeskas līdz hip-hopam, un mūsdienu Turcijas mūzikas žanru veidošanās pamatā ir Centrālāzijas turku, islāma un eiropiešu tradīciju apvienojums, kas radās Osmaņu impērijas un islāma saskarē ar Eiropu. Osmaņu impērijas pastāvēšanas laikā turku literatūru ietekmēja persiešu un arābu literatūra, bet impērijas pastāvēšanas pēdējos gados izteiktāka kļuva turku tautiskā un rietumu literatūras ietekme. Kultūru sajaukums dažkārt tiek arī īpaši dramatizēts, piemēram, 2006. gada Nobela literatūras prēmijas ieguvēja Orhana Pamuka darbā minētajā „kultūru sadursmes un saplūšanas jaunie simboli”.

[left|thumb|[Dolmabahčes pils Stambulā.]]

Vairāku gadsimtu ilgo unikālo tradīciju sajaukumu apliecina arī Turcijā esošie arhitektūras elementi. Papildus tradicionālajiem bizantiešu arhitektūras elementiem, kas atrodami visā Turcijas teritorijā, ir saglabājušies daudzi osmaņu arhitektūras paraugi, kas attēlo vietējo un islāma tradīciju sajaukumu visās bijušās Osmaņu impērijas teritorijās. Turcijas arhitektūru kopš 18. gs. stipri ietekmējusi rietumu kultūra un tas redzams vairākos paraugos: Sultāna Ahmeda mošeja un Dolmabahčes pils.

Turcijā populārākais sporta veids ir futbols. Populārākie futbola klubi ir Galatasarajas sporta klubs, Fenerbahčes sporta klubs un Bešiktašas vieglatlētikas klubs. 2000. gadā Galatasarajas klubs, izcīnot UEFA kausu un super kausu, nostiprināja savas pozīcijas kā ievērojams Eiropas futbola klubs. Divus gadus vēlāk, 2002. gada Pasaules kausa finālā Japānā un Dienvidkorejā Turcijas nacionālā izlase ieguva trešo vietu. Citi populāri sporta veidi ir basketbols, volejbols un motosports (pēc Stambulas trases iekļaušanas Formula 1 sarakstā). Kopš osmaņu laikiem tradicionāls turku sporta veids ir cīņa eļļā (turku: *Yağlı güreş*).

## Atsauces
Rozentāls

**Rozentāls** (, no *Rosen* — 'rozes' un *Thal* — '(ie)leja'; sieviešu dzimtē Rozentāle) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Āris Rozentāls (1938—2019), latviešu aktieris;
* Baiba Rozentāle (1955), latviešu ārste un politiķe;
* Elza Rozentāle (1988), latviešu dziedātāja;
* Hermanis Rozentāls (1843—1917), Latvijas ebreju izcelsmes literāts un sabiedrisks darbinieks;
* Ieva Rozentāle — latviešu producente, redaktore un muzikoloģe;
* Janis Rozentāls (1866—1916), latviešu gleznotājs;
* Jūlijs Rozentāls (1891—1941), Latvijas armijas virsnieks;
* Miķelis Rozentāls (1887—?), latviešu politiķis;
* Ozols (īstajā vārdā Ģirts Rozentāls; 1979), latviešu mūziķis, reperis;
* Samuels Rozentāls (1837—1902), Francijas šahists.

## Skatīt arī
* Rosentāls
Beisitija

**Beisitija** () ir pilsēta Mičiganas štatā, ASV. Atrodas Hūrona ezera krastā. Pēc 2010. gada tautas skaitīšanas datiem pilsētā dzīvo 34 932 iedzīvotāju. Beisitija ir Bejas apgabala administratīvais centrs.

## Cilvēki
Beisitijā dzimuši:

* Madonna (*Madonna Louise Ciccone*, 1958) — mūziķe

## Sadraudzības pilsētas
*  Ansbaha, Vācija
*  Goderiha, Ontārio, Kanāda
*  Lome, Togo
*  Poznaņa, Polija

## Atsauces

## Ārējās saites
* Beisitijas oficiālā mājas lapa
Live Nation

**Live Nation, Inc.** ir publisko koncertu organizēšanas un ierakstu kompānija, kura ir bāzēta Beverlihilsā, ASV. Kompānija tika dibināta 2005. gadā. Parasti kompānija ar mūziķiem slēdz līgumu tāpat kā parasta ierakstu kompānija, bet papildus ierakstu kompānijas darbam, veic arī mūziķu reklamēšanas pasākumus.

## Ārējās saites
* Live Nation oficiālā mājas lapa
Petrozavodska

**Petrozavodska** ( — 'Pētera rūpnīca'; ; , arī *Zavod*, ) ir Karēlijas Republikas galvaspilsēta Krievijas Federācijā.

Petrozavodska atrodas Oņegas ezera rietumu krastā, gar to izstiepjoties 21,7 km garumā. Tā atrodas pie federālā autoceļa R21 "Kola" 415 km uz ziemeļaustrumiem no Sanktpēterburgas, 718 km uz ziemeļaustrumiem no Helsinkiem un 925 km uz ziemeļiem no Maskavas. Petrozavodskas teritoriju šķērso vairākas nelielas upes, ir daži ezeri.

## Vēsture
Pilsēta dibināta 1703. gadā, kad Aleksandrs Menšikovs Pētera I uzdevumā šeit nodibināja ieroču rūpnīcu. Pēc Pētera I nāves rūpnīca panīka un 1734. gadā tika slēgta. 1773. gadā Katrīna Lielā šeit atkal nodibināja ieroču rūpnīcu. 1777. gadā apdzīvotajai vietai piešķīra pilsētas tiesības. Turpinājuma kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam pilsētu bija ieņēmis Somijas karaspēks. 1977. gadā šeit tika novērots Petrozavodskas fenomens.

## Iedzīvotāji
Etniski Petrozavdskas iedzīvotāji ir krievi (86,7 %) un karēļi (4,0 %).

Petrozavodska ir biatlonista Vladimira Dračova (*Владимир Петрович Драчёв*, 1966), futbolista Alekseja Kozlova (*Алексей Анатольевич Козлов*, 1986) un Baltkrievijas biatlonista Vadima Sašurina (*Вадим Леонидович Сашурин*, 1970) dzimtā pilsēta.

## Sadraudzības pilsētas
*  Varkaus, Somija
*  Joensū, Somija
*  Ūmeo, Zviedrija
*  Mo i Rana, Norvēģija
*  Tībingene, Vācija
*  Neibrandenburga, Vācija
*  Neišterlica, Vācija
*  Dulūta, ASV
*  Bresta, Baltkrievija
*  Larošela, Francija

## Atsauces

## Ārējās saites

* Petrozavodskas mājaslapa
Petropavlovska-Kamčatska

**Petropavlovska-Kamčatska** () ir pilsēta Kamčatkas novadā, tā administratīvais centrs. Izvietojusies Kamčatkas pussalas dienvidaustrumu daļā, Klusā okeāna piekrastē,  attālumā no Maskavas. Augstumu starpība pilsētas teritorijā ir 382,5 metri. Pilsētas tuvumā atrodas trīs vulkāni: Kozeļska (*Козельский вулкан*, 2189 m), Avačas (*Авачинская сопка*, 2741 m) un Korjaku (*Корякская сопка*, 3456 m).

## Klimats
Petropavlovskā-Kamčatskā valda mērenais jūras klimats ar maigu, sniegainu ziemu, diezgan aukstu pavasari, vēsu vasaru un salīdzinoši siltu rudeni. Ziema ilgst apmēram 5 mēnešus, no novembra vidus līdz martam. Pavasaris Klusā okeāna ietekmes dēļ ilgst 2 mēnešus — no aprīļa līdz jūnija sākumam. Gada vidējā gaisa temperatūra ir +1&nbsp;°C. Pats siltākais mēnesis ir augusts ar vidējo temperatūru +12,4&nbsp;°C, bet visaukstākais ir janvāris ar temperatūru -8,1&nbsp;°C. Temperatūras absolūtais maksimums +29,4&nbsp;°C bijis 1907. gada jūlijā, bet minimums -31,7&nbsp;°C bijis 1917. gada februārī. Gada nokrišņu daudzums ir 895 mm. Diennakts laikā lielākais jebkad izkritušais nokrišņu daudzums bija 90 mm 2006. gada 14. novembrī. Nokrišņu absolūtais maksimums mēneša laikā bija 347 mm 1896. gada augustā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ford 7W

**Ford 7W** ir britu automobilis, ko ražoja uzņēmumā Ford of Britain. Ford 7W tiek salīdzināts ar Ford Prefect modeli un vēlāko Ford Popular.

## Ārējās saites
Rafaļskis

**Rafaļskis** (; sieviešu dzimtē Rafaļska (*Rafalska*)) ir poļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Maksims Rafaļskis (1984) — Latvijas futbolists;
* Vladislavs Rafaļskis (1959) — Latvijas politiķis.

## Skatīt arī
*Rafalskis
Ginesa rekordu grāmata

[thumb|250px|Ginesa rekordu grāmatas [2009. gads|2009. gada izdevuma vāka noformējums.]]

**Ginesa rekordu grāmata** () ir starptautiska datu bāze un ikgadēja grāmata, kurā regulāri apkopo datus par pasaules rekordiem un citiem ekstrēmiem notikumiem vai cilvēku sasniegumiem. Divas lielākās sadaļas ir cilvēku veiktie rekordi un dabas parādības. Pati grāmata arī ir uzstādījusi Ginesa pasaules rekordu kā visvairāk tiražētā grāmata pasaulē. Grāmatas pirmais 197 lapaspušu biezais izdevums tika laists klajā 1955. gada 27. augustā. Savukārt 2009. gada grāmata tika izdota 28 valodās — arī latviešu valodā.

## Televīzijas seriāli
Guinness World Records ir veidojuši vairākus televīzijas seriālus, dokumentējot pasaules rekordu pārspēšanas mēģinājumus, ieskaitot: 
* "Guinness World Records UK"
* "Guinness World Records Primetime"
* "The Guinness Game"
* "Australia's Guinness World Records"
* "Guinness World Records: 50 Years, 50 Records"
* "Ultimate Guinness World Records"
* "Lo show dei record" (Itālijas versija)
* "Spain: El show de los récords" (Antena 3) un "Guinness World Records" (Telecinco)
* "Record Breakers" (BBC televīzija)
* "Guinness World Records Smashed" - Apvienotā Karaliste Sky1
* "Guinness World Records Portugal" - Portugāle Sic

## Piezīmes un atsauces

## Ārējās saites

* Ginesa Pasaules rekordi — muzeja mājas lapa
* Ginesa Pasaules rekordi Oficiālā grāmatas mājas lapa
Dziedātājs

thumb|Dziedātāja
**Dziedātājs** jeb **vokālists** ( — 'balss' un *vocalis* — 'skanošs') ir mūziķis, kura mūzikas instruments ir viņa balss saites. Atkarībā no balss diapazona izšķir šādas balsis: soprāns, mecosoprāns, alts, tenors, baritons, bass.

Termins "vokālists" gandrīz sakrīt ar terminu dziedātājs, bet mūsdienu estrādes mūzikā tiek traktēts nedaudz plašāk, iekļaujot arī deklamēšanu, rečitēšanu u.c.

Dziedātājs var būt:
* Vadošais dziedātājs — muzikālā kolektīva dalībnieks, kurš izpilda galvenās vokālās partijas.
* Piedziedātājs jeb bekvokālists — muzikālā kolektīva dalībnieks, kurš fonā izpilda papildu harmoniskas partijas.

## Skatīt arī
* Dziedāšana
* Solists
Īstvuds

**Īstvuds** var būt:

* Klints Īstvuds (*Clint Eastwood*; 1930) — amerikāņu kinoaktieris, kinorežisors, producents un komponists;
* Skots Īstvuds (*Scott Eastwood*; 1986) — amerikāņu aktieris un producents.
Abakana

**Abakana** (, ) ir Hakasijas Republikas galvaspilsēta Krievijas Federācijā. Abakana atrodas vietā, kur Jeņisejas upē ietek Abakanas upe,  uz austrumiem no Maskavas un  uz dienvidiem no Krasnojarskas.

Pilsēta ir Hakasijas politiskais, rūpniecības, finanšu, zinātnes un kultūras centrs, kurā dzīvo aptuveni 35 % republikas iedzīvotāju, atrodas liels skaits finanšu un kredītiestāžu, kā arī izglītības un kultūras iestāžu.

Abakanā dzīvo 185 348 iedzīvotāju (2023) un tā aizņem 112 km2 lielu platību.

## Iedzīvotāji

## Atsauces

## Ārējās saites

* Abakan web portal
* Abakan city streets views
* http://www.pdx.edu/turkish_studies_center/books Beyaz Arif Akbas, "Khakassia: The Lost Land", Portland State Center for Turkish Studies, 2007.
Ročesterhila

**Ročesterhila** () ir pilsēta ASV Mičiganas štatā, Ouklendas apgabalā. Pēc 2020. gada tautas skaitīšanas datiem pilsētā dzīvoja 76 300 iedzīvotāji. Ročesterhila ir Detroitas aglomerācijas sastāvdaļa.

Ročestehilā atrodas Ročesterhilas koledža un Ouklendas Universitāte.

## Vēsture
Pirmā eiropiešu apmetne pilsētas vietā tika izveidota 1817. gadā, bet 1869. gadā Ročesterhila kļuva par atsevišķu apdzīvotu vietu. 1966. gadā apdzīvotās vietas iedzīvotāji nobalsoja par to, lai Ročesterhilai tiktu piešķirts pilsētas statuss. 1967. gadā Ročesterhila kļuva par oficiālu pilsētu.

## Parki
Pilsētā atrodas četri lieli parki:
* "Thelma G. Spencer Park";
* "Borden Park";
* "Bloomer Park";
* "Rochester Municipal Park".
## Ievērojamas personības
Ročesterhilā dzimuši vai dzīvojuši:
* Aleks Martiness (*Alec Martinez*; 1987) ir bijušais amerikāņu hokejists,
* Dita fon Tīsa (*Dita Von Teese*; 1972) ir amerikāņu burlesku dejotāja, modele, modes dizainere, rakstniece, aktrise
* Džeikobs Truba (*Jacob Trouba*; 1994) ir amerikāņu hokejists, 
## Atsauces

## Ārējās saites
* Ročesterhilas oficiālā mājas lapa 
* Ouklendas apgabala oficiālā mājas lapa
Elista

**Elista** (, ) ir Kalmikijas galvaspilsēta Kumas-Maničas ieplakā Krievijas Federācijas dienvidu daļā. Pilsētas nosaukums radies no kalmiku valodas vārda *элст* — ‘smilšains’, pēc kalmiku deportācijas 1944.—1957. gadā tā bija pārdēvēta par Stepnoju (*Степно́й*). 

2018. gadā Elistā dzīvoja 103 tūkstoši iedzīvotāju. 2010. gadā 65,8 % no tiem bija kalmiki un 25,0 % — krievi. Par pilsētas dibināšanas gadu uzskata 1865. gadu, kad tajā bija 15 sētas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Puertoriko Neatkarības partija

right|thumb|200px|Puertoriko Neatkarības partijas karogs
**Puertoriko neatkarības partija** (, ) ir politiskā partija, kura izveidota 1946. gadā ar mērķi panākt Puertoriko neatkarību ar politisko metožu palīdzību. Partija periodiski taisa kampaņas pret amerikāņu militāro klātbūtni uz Puertoriko salas. Krietni atpaliek ietekmes ziņā sabiedrībā, salīdzinājumā ar divām galvenajām salas partijām.
2010. gada Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēle

**2010. gada Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēle** bija otrā Kontinentālās hokeja līgas zvaigžņu spēle, kura norisinājās 2010. gada 30. janvārī.

Spēle norisinājās Minskas Arēnā, kura tika atklāta vien novembrī. Otra pretendente uz spēles rīkošanu bija Čeļabinska.

## Pārbaudījumu uzvarētāji

* Ātrākais slidotājs - Deniss Paršins (13,93 sekundes)
* Soda metieni - uzvarētājs Marcels Hosa; efektīgākais soda metiens Jozefs Štimpels
* Tālākais metiens - Dmitrijs Kaļiņins
* Komandu stafete - Jašina komanda
* Precīzākais metējs - Aleksejs Morozovs
* Ātruma stafete - Jašina komanda
* Spēcīgākais metiens - Karels Rahūneks (165,28&nbsp;km/st.)

## Spēle

## Sastāvs

## Skatīt arī
* 2009.—2010. gada KHL sezona
* Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēle

## Atsauces
Gaborone

**Gaborone** (, ; , ) ir Botsvānas galvaspilsēta un valsts lielākā pilsēta. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 232 tūkstoši iedzīvotāju. Tās aglomerācijā dzīvoja 422 tūkstoši iedzīvotāju. Gaborone atrodas Botsvānas dienvidaustrumos, aptuveni 15 km uz ziemeļiem no robežas ar Dienvidāfriku.

## Vēsture
Gaborone ir salīdzinoši jauna pilsēta. 1887. gadā angļi, kas kontrolēja mūsdienu Botsvānas teritoriju, netālu no vietas, kur mūsdienās atrodas Gaborones, uzcēla fortu. 1964. gadā angļi dibināja Gaboroni ar domu, ka tā būs viņu kontrolētās teritorijas galvaspilsēta. 1966. gadā Botsvāna kļuva par neatkarīgu valsti un Gaborone — par tās galvaspilsētu. Līdz 1969. gadam pilsētas nosaukums angļu valodā bija *Gaberones*.

Pilsēta ir nosaukta vietējā tlokva tautas valdnieka vārdā, kurš valdīja 19. gadsimtā.

## Ģeogrāfija
Gaborone atrodas  augstumā virs jūras līmeņa. Janvāra vidējā temperatūra , bet jūlija . Lielāko daļu no gada Gaboronē ir saulains laiks. Nokrišņu daudzums sasniedz vidēji tikai  gadā. Pēc Kepena klimata klasifikācijas Gaboronē valda pustuksneša klimats.

Pilsēta izstiepta ziemeļu-dienvidu virzienā gar dzelzceļa līniju.

## Demogrāfija
Pēc 2011. gadā veiktās tautas skaitīšanas datiem Gaboronē dzīvoja  cilvēku, kas ir vairāk nekā 10% no visas valsts iedzīvotājiem. Tās aglomerācijā dzīvoja 422 tūkstoši iedzīvotāju. Dominējošā reliģija ir Romas Katoļu baznīca.

## Sadraudzības pilsētas

Gaborones sadraudzības pilsētas ir :

*  Bērbanka, ASV
*  Sorona, Indonēzija
*  Vorčestera, Dienvidāfrika
*  Volvisbeja, Namībija

## Galerija

Kgale Hill 2.jpg|Skats uz pilsētu no Kgale kalna.
GaboroneStreetScene.jpg|Gaborones ielas skats pie centrālā universālveikala.
University of Botswana Earth Science.JPG|Botsvānas Universitātes Vides zinātņu fakultātes ēka.
BotswanaParliament.jpg|Botsvānas parlamenta ēka


## Atsauces

## Ārējās saites

*
Harare

**Harare** () ir Zimbabves galvaspilsēta un lielākā pilsēta. Tās iedzīvotāju skaits ir 1,6 miljoni, bet kopā ar citām pilsētām tās tuvumā — 2,8 miljoni. Līdz 1982. gadam pilsētas nosaukums bija **Solsberija** (*Salisbury*).

## Ievērojamas personības
Hararē dzimuši vai dzīvojuši:
* Kērstija Koventrija (*Kirsty Leigh Coventry*; 1983) ir Zimbabves peldētāja, politiķe un sporta funkcionāre

## Ārējās saites
UEFA Kausu ieguvēju kauss

**UEFA Kausu ieguvēju kauss** bija ikgadējs futbola klubu turnīrs, kurā piedalījās pēdējie nacionālo kausu turnīru čempioni. Šis kauss bija viens no vairākiem UEFA organizētajiem Eiropas klubu turnīriem. Pirmoreiz turnīrs notika 1960.—61. gada sezonā, bet pēdējoreiz 1998.—99. gadā. Pēc tam turnīrs tika likvidēts, lai radītu vietu UEFA Čempionu līgas tālākai paplašināšanai. Nacionālo kausu ieguvēji tagad kvalificējas UEFA Eiropas līgai (iepriekš UEFA Kausam).

Līdz savai likvidācijai Kausu ieguvēju kauss tika uzskatīta par otro prestižāko no trīs Eiropas klubu turnīriem aiz UEFA Čempionu līgas/Eiropas kausa un pirms UEFA kausa, lai arī tika uzskatīts, ka šo kausu no trim bija visvieglāk iegūt. Tomēr nevienam klubam neizdevās šo kausu iegūt divus gadus pēc kārtas. Pat tādi tradīcijām bagāti klubi kā FC Barcelona, Valencia CF, Londonas "Arsenal", AC Milan, Amsterdamas "Ajax", Briseles "Anderlecht", Mančestras "United", Parīzes "Saint-Germain", Fiorentina un Madrides "Atletico" nespēja iegūto kausu aizstāvēt. Īpaši šis *lāsts* tika piesaukts pēc Londonas "Arsenal" zaudējuma 1995. gada finālā un Parīzes "Saint-Germain" zaudējuma 1997. gadā

Sākot ar 1972. gadu turnīra uzvarētājs kvalificējās UEFA Superkausam, kurā tam bija jāspēlē pret Eiropas kausa (vēlāk UEFA Čempionu līgas) uzvarētāju. Pēc Kausu ieguvēju kausa pārtraukšanas Superkausam kvalificējas UEFA kausa uzvarētājs.

## Ārējās saites
* Eiropas un Dienvidamerikas starptautisko turnīru uzvarētāji 
* Kausu ieguvēju kausa rezultatīvākie spēlētāji, RSSSF

## Piezīmes un atsauces
Go3 Sport 1

***Go3 Sport 1*** (no 2019. līdz 2023. gadam — ***TV3 Sport***, no 2018. līdz 2019. gadam — ***TVPlay Sports***, no dibināšanas līdz 2018. gadam — ***Viasat Sport Baltic***) ir Baltijas valstīs pārraidīts sporta televīzijas kanāls, kas izveidots 2009. gada 7. janvārī, aizvietojot sporta kanālus *[[Viasat Sport 2]]* un *[[Viasat Sport 3]]*. Kanāls pieder uzņēmumam *[[TV3 Group]]*. Tajā sporta sacensības tiek komentētas latviešu, lietuviešu un igauņu valodās.

Tajā tiek pārraidītas tādas sporta sacensības kā UEFA Čempionu līga, Anglijas futbola Premjerlīga, Eirolīga, *[[Pasaules čempionāts šosejas motobraukšanā|Moto GP]]* un citas. Līdz 2017. gadam tika pārraidītas arī *[[Formula 1]]* sacensības.
 
2018. gada augustā kanāls *Viasat Sport Baltic* nomainīja nosaukumu uz *TVPlay Sports*. Oktobrī tika izveidots otrs kanāls — TVPlay Sports+. 2019. gada decembrī kanāli *TVPlay Sports* nomainīja nosaukumu uz *TV3 Sport* un *TVPlay Sports+* uz *TV3 Sport 2*. 2021. gada janvārī *[[TV3 Group]]* sāka pārraidīt jaunu kanālu — '''''TV3 Sport Open''''', paplašinot grupas sporta pārraižu klāstu. Aprīlī beidza darbību kanāls ***TV3 Sport 4*** sakarā ar tiešraižu samazināšanu.

Saturs ir sadalīts četros kanālos: *Go3 Sport 1*, *Go3 Sport 2*, *Go3 Sport 3* un *Go3 Sport Open*.

## Citi logo

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Home3'' Latvijas mājaslapa 
* ''Home3'' Lietuvas mājaslapa  
* ''Home3'' Igaunijas mājaslapa
Minskas Arēna

**Minskas Arēna** () ir daudzfunkcionāla halle, kuru tika atklāta 2010. gada 14. janvārī. Tā atrodas Minskā, Baltkrievijā un ir mājvieta Kontinentālās hokeja līgas klubam Minskas "Dinamo". Tajā notika 2014. gada Pasaules čempionāts hokejā un notiks 2021. gada Pasaules čempionāts hokejā.

Tajā notika 2010. gada Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēle. 2010. gada nogalē halle norisinājās arī 2010. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss.  novembrī arēnā notiks 2018. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss.

## Atsauces
Čerkeska

**Čerkeska** (krievu un , , , ) ir pilsēta Krievijā, Karačajas-Čerkesijas galvaspilsēta. Izvietojusies Priekškaukāzā, Kubaņas labajā krastā. Iedzīvotāji lielākoties krievi (54,7 %), kā arī karačaji (16,4 %), čerkesi (13,2 %), abazīni (8,2 %) un citi.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1825. gadā kā **Batalpašinskas** *(Баталпашинская)* staņica Kubaņas nocietinājumu līnijas redutes vietā. Nosaukta par godu krievu karaspēka uzvarai pār turku Batalpašas vadīto armiju 1790. gadā. Viens no retajiem gadījumiem, kad apdzīvoto vietu nosauc zaudētāja vārdā. 1860. gadā Batalpašinska kļuva par apriņķa centru. 1922. gadā staņica kļuva par jaunizveidotā Karačaju-Čerkesu autonomā apgabala centru, 1926. gadā — par Čerkesu nacionālā apriņķa centru, bet no 1928. līdz 1943. gadam bija Čerkesu autonomā apgabala centrs. 1931. gadā Batalpašinskai piešķīra pilsētas statusu, bet 1934. gadā pārdēvēja par **Suļimovu** *(Сулимов)* par godu Krievijas PFSR Tautas komisariāta priekšsēdētājam Daņiilam Suļimovam. Pēc Suļimova nošaušanas 1937. gadā pilsētu pārdēvēja par **Ježovo-Čerkesku** par godu iekšlietu komisāram Nikolajam Ježovam, bet pēc tā aresta 1939. gadā — tagadējā vārdā. Pēc karačaju reabilitācijas 1957. gadā Čerkeska kļuva par Karačajas-Čerkesijas autonomā apgabala centru.

## Atsauces

## Ārējās saites
The Velvet Underground & Nico

***The Velvet Underground & Nico*** ir eksperimentālā roka grupas The Velvet Underground un folkmūziķes Niko debijas albums. To 1967. gada martā izdeva ierakstu kompānija Verve Records. Albumam raksturīgi tam laikam netipiski muzikālie eksperimenti un provokatīvi dziesmu temati par narkotiku lietošanu, prostitūciju, sadomazohismu un seksuālām novirzēm.

Lai arī albums pēc tā izdošanas sākotnēji guva niecīgus panākums (tikai 171. vieta ASV albumu topā), tas pakāpeniski ir kļuvis par vienu no ietekmīgākajiem un kritiķu atzītākajiem albumiem rokmūzikas vēsturē, ierindojoties 13. vietā Rolling Stone žurnāla *[[Rolling Stone’s 500 Greatest Albums of All Time|500 Greatest Albums of All Time]]* sarakstā, kā arī 2006. gadā tas tika pievienots ASV Nacionālajam ierakstu reģistram.

## Dziesmu saraksts
Visas dziesmas sarakstījis Lū Rīds, izņēmumi ir minēti.

;Pirmā puse
# "Sunday Morning" (Rīds, Keils)&nbsp;— 2:54
# "I'm Waiting for the Man"&nbsp;— 4:39
# "Femme Fatale"&nbsp;— 2:38
# "Venus in Furs"&nbsp;— 5:12
# "Run Run Run"&nbsp;— 4:22
# "All Tomorrow's Parties"&nbsp;— 6:00

;Otrā puse
# "Heroin"&nbsp;— 7:12
# "There She Goes Again"&nbsp;— 2:41
# "I'll Be Your Mirror"&nbsp;— 2:14
# "The Black Angel's Death Song" (Rīds, Keils)&nbsp;— 3:11
# "European Son" (Rīds, Keils, Morisons, Takere)&nbsp;— 7:46

## Piezīmes un atsauces

## Ārējās saites

* Discogs.com informācija
Maiami

**Maiami** (, ) ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Floridas štata dienvidaustrumos. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 409 tūkstoši iedzīvotāju. Savukārt tās aglomerācijā dzīvo 5,55 miljoni iedzīvotāju. Maiami ir piektā lielākā aglomerācija ASV. Maiami dibināta . Tajā laikā pilsētā dzīvoja tikai nedaudz vairāk par 300 cilvēkiem. Pēc 2000. gada tautas skaitīšanas datiem Maiami jau dzīvoja 362 tūkstoši iedzīvotāju, bet, ja vēl pieskaita visas piepilsētas, tad 5,4 miljoni.

Ātrais iedzīvotāju skaita pieaugums pēdējos gados saistīts gan ar iekšējo (no citiem valsts reģioniem), gan ar ārējo (no ārzemēm) migrāciju. Maiami un tās apkārtnē ir daudz iebraucēju no Latīņamerikas un Karību salām, kuri runā spāņu un haitiešu valodā.

Mūsdienās praktiski visām lielākajām korporācijām ir savas filiāles Maiami. Pilsētā notiek regulāras debates saistībā ar tuvumā esošo Kubu, terorisma problēmām, nelegālo imigrāciju un narkotiku izplatību.

Maiami pilsēta un tās apkaime ir izvietota ļoti līdzenā apvidū. Virsmas augstums nepārsniedz 4,5 m virs jūras līmeņa, tomēr pilsētas lielākajā daļā tas sastāda 0,91 m augstumu. Pilsētas teritorijas lielākā daļa atrodas Biskeinas līča piekrastē un dabiskās un mākslīgās salās. Siltā Golfa straume plūst tikai 24 km attālumā no Maiami piekrastes, tāpēc tā padara pilsētas klimatu siltu un maigu.

Maiami klimats ir tropiskais musonu klimats. Maiami no novembra līdz martam bieži ir aukstās frontes, kaut arī kopumā laikapstākļi visu gadu ir silti un ir daudz mitruma. Lielākais nokrišņu daudzums izkrīt vasaras periodā, lietus sezona ilgst no maija līdz septembrim, vasarā ir augsta gaisa temperatūra un mitrums. Pārējā gada laikā temperatūra ir mērena ar nelieliem vēsuma periodiem. Tropisko ciklonu sezona sakrīt ar lietus sezonu, t.i. ilgst no maija līdz septembrim.

## Atsauces

## Ārējās saites
Reinholds Bērziņš

**Reinholds Bērziņš** ( — ) bija latviešu strēlnieks, Krievijas pilsoņu kara dalībnieks, padomju politiskais darbinieks.

## Biogrāfija

Dzimis Valmieras apriņķī, Ķoņu pagastā zemnieku ģimenē. Strādāja par ganu, bet vēlāk fabrikā par strādnieku, bet no 1909. gada bija skolotājs. 1905. gadā iestājās Latvijas Sociāldemokrātiskajā Strādnieku partijā. 1911. gadā tika arestēts par sociālistiskās literatūras izplatīšanu, par ko viņam bija vairāk nekā gads jāpavada cietumā. 1912. gadā pabeidza Cēsu lauksaimniecības skolu. No 1914. gada, kad sākās Pirmais pasaules karš, iesaukts Krievijas Impērijas armijā. 1916. gadā pabeidza praporščiku skolu. Dienot propagandējis kreisās idejas.

1917. gadā kļuva par 40. armijas korpusa izpildkomitejas priekšsēdētāju, Rietumu frontes 2. armijas Kara revolucionārās komitejas biedru. No 1917. beigām līdz 1918. gada sākumam komandēja boļševikiem uzticamās latviešu vienības. Vadīja arestus Krievijas Impērijas stavkā Mogiļevā. Pēc tam Bērziņš ar savām daļām tika nosūtīti uz fronti, kur piedalījās cīņās pret Ukrainas Radas bruņotajiem spēkiem, kā arī poļu ģenerāļa Juzefa Dovbora-Musņicka (*Dowbor-Muśnicki*) poļu vienībām. No 1918. gada janvāra komandēja 2. revolucionāro armiju, no februāra līdz martam bija Rietumu revolucionārās frontes virspavēlnieks. No 1918. gada jūnija bija Sibīrijas augstākās kara inspekcijas priekšsēdētājs, Ziemeļu—Urālu—Sibīrijas frontes komandieri. No jūlija līdz novembrim komandēja Austrumu frontes 3. armiju. No 1918. gada decembra līdz 1919. gada jūnijam bija Padomju Latvijas armijas inspektors. Pēc tam, līdz 1920. gadam, ietilpa Revolucionārās kara padomes sastāvā Rietumu (1919. gada augusts-decembris), Dienvidu (1919. decembris—1920. gada janvāris), Dienvidrietumu (1920. janvāris-septembris) un Turkmenistānas (1920. septembris—1921. novembris, 1923. decembris—1924 septembris) frontēs. 1924. gada bija Rietumu kara apgabala priekšnieks.

1924. gadā demobilizēts. Ieņēmis dažādus amatus. No 1927. līdz 1937. gadam strādājis vadošos amatos Zemkopības Tautas komisariātā saistībā ar kara rūpniecību. 1937. gadā tika arestēts. 1938. gada 11. martā pēc PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģijas lēmuma nošauts un aprakts Komunarkas poligonā. 1955. gadā tika reabilitēts.

## Piezīmes un atsauces
Club Kung Fu

**"Club Kung Fu"** ir igauņu grupas Vanilla Ninja pirmais singls un vienīgais no debijas albuma *[[Vanilla Ninja (albums)|Vanilla Ninja]]*. Singls tika izdots 2003. gadā. Grupa ar šo dziesmu startēja Eurolaul 2003, kas ir Igaunijas nacionālā atlase Eirovīzijas dziesmu konkursam. Dziesma ierindojās dalītā 9. vietā. Singlu Igaunijā izdeva igauņu ierakstu kompānija TopTen, taču Vācijā to izdeva vācu ierakstu kompānija ZYX Music.

## Dziesmu saraksts

# "Club Kung Fu" (*Massimo Radio Edit*) (03:00)
# "Club Kung Fu" (*Short Edit*) (02:41)
# "Club Kung Fu" (*Dance Radio*) (3:32)
# "Club Kung Fu" (*Club Mix*) (05:15)
# "Club Kung Fu" (*Fast Break Beat Mix*) (04:29)
# "Club Kung Fu" (*Slow Break Beat Mix*) (04:12)

## Vieta topos

## Piezīmes un atsauces

## Ārējās saites
* Grupas oficiālā mājaslapa  /
* Dziesmas vārdi
White Light/White Heat

***White Light/White Heat*** ir otrais amerikāņu rokgrupas The Velvet Underground studijas albums. Ieraksts bija pēdējais, kurā piedalījās basists un grupas dibinātājs Džons Keils.

## Dziesmu saraksts
Visas dziesmas sarakstījis Lū Rīds, izņēmumi ir minēti.
;Pirmā puse
# "White Light/White Heat"&nbsp;— 2:47
# "The Gift" (Rīds, Morisons, Keils, Takere)&nbsp;— 8:18
# "Lady Godiva's Operation"&nbsp;— 4:56
# "Here She Comes Now" (Rīds, Morisons, Keils)&nbsp;— 2:04

;Otrā puse
# "I Heard Her Call My Name"&nbsp;— 4:38
# "Sister Ray" (Rīds, Morisons, Keils, Takere)&nbsp;— 17:27

## Ārējās saites

* Discogs.com informācija
Niko

**Niko** (, dzimusi **Krista Pefgena** () , mirusi ) bija vācu mūziķe, modele un aktrise. Viņa ir zināma, pateicoties sadarbībai ar grupu *[[The Velvet Underground]]* un vēlāk uzsāktajai solokarjerai.

## Biogrāfija
Niko bija profesionāla modele. 1965. gadā viņa ierakstīja singlu sadarbībā ar *[[The Rolling Stones]]* ģitāristu Braianu Džonsu, taču tas neguva panākumus.

Pārcēlusies uz Ņujorku, viņa nokļuva mākslinieka Endija Vorhola uzmanības lokā un dziedāja kopā ar viņa protežēto grupu *[[The Velvet Underground]]*, taču šī sadarbība nebija ilga. Drīz viņa izdeva arī pirmo soloalbumu *Chelsea Girl* (1967). Nākamajam albumam *The Marble Index* (1968) viņa dziesmu vārdus un mūziku jau rakstīja pati. Pēc tam sekoja albumi *Desertshore* (1970) and *The End...* (1974), *Drama of Exile* (1981), *Camera Obscura* (1985).

Attēlojusi lomas vairākās filmās, tai skaitā Federiko Fellīni "Saldā dzīve" (*La Dolce Vita*, 1960), Endija Vorhola *[[Chelsea Girls (filma)|Chelsea Girls]]* (1966),  Filipa Garela filmās *[[The Inner Scar]]* (1972) un *[[Le berceau de cristal]]* (1976).

1988. gada 18. jūlijā atvaļinājuma laikā Spānijas Vidusjūras salā Eivisā Niko cieta negadījumā — nokrītot no velosipēda, sasita galvu. Garāmbraucošs taksometra vadītājs atrada viņu bezsamaņā. Niko tika nogādāta vietējā slimnīcā, kur viņa nomira no intracerebrālās asiņošanas.

## Diskogrāfija
### Studijas albumi

### Koncertalbumi

## Atsauces

## Ārējās saites
Lū Rīds

**Luiss Elans "Lū" Rīds** (, dzimis , miris ) bija amerikāņu rokmūziķis, visvairāk zināms kā ģitārists, dziedātājs un dziesmu autors grupā The Velvet Underground, kā arī kā veiksmīgs solomākslinieks, kura karjera aptver vairākus gadu desmitus. Kā The Velvet Underground galvenais dziesmu autors, Rīds analizēja tematus no personiskās pieredzes, kas reti parādās tik atklāti rokenrolā, tai skaitā par seksuālām tēmām un narkotiku kultūru. Kā ģitārists viņš bija pionieris daudziem ģitāras efektiem, to starp distorsijai, ļoti skaļai akustiskajai atskaņai, un nestandarta skaņojumiem.

## Diskogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
* LouReed.it
*
Kurš baidās no Virdžīnijas Vulfas? (filma)

**Kurš baidās no Virdžīnijas Vulfas?** () ir 1966. gada amerikāņu drāmas filma, režisora Maika Nikolsa debijas filma, Edvarda Olbī lugas melnbalta ekranizācija, kas ieguva 5 Oskara balvas.

## Saturs

Darbība risinās Anglijā, kādā mazā koledžas ciematiņā. Filmas centrā ir vardarbīgās un nepastāvīgās vēstures profesora Džordža (Ričards Bērtons) un viņa trakulīgās sievas Martas (Elizabete Teilore), koledžas prezidenta meitas, attiecības. Pēc divdesmit laulībā pavadītiem gadiem viņu jūtas nomaina gan mīlestība, gan naids. Marta mīl salīdzināt vīru ar savu tēvu, zinot, ka tas Džordžu kaitina.

Laulātais pāris svētdienas naktī atgriežas no Martas tēva rīkotas sanāksmes. Marta paziņo, ka ciemos uzaicinājusi jaunlaulāto pāri - Niku (Džordžs Sīgals), jaunu, izskatīgu augstskolas pasniedzēju, un viņa biklo sievu Haniju (Sendija Denisa). Džordžs piekodina Martai nepieminēt viņu sešpadsmitgadīgo dēlu viesu klātbūtnē. Visu nakti abi pāri iedzer, dejo un spēlē "spēles". 
Marta koķetē ar Niku, bet Džordžs neiejaucas. Atklājas, ka Marta tomēr pastāstījusi Hanijai par noslēpumaino dēlu. Bohēmiskā vakara vidū Hanija, neizturēdama lielo alkohola daudzumu, jūtas ļoti slikti, bet Niks reibumā Džordžam izstāsta, ka Hanija ar apmānu likusi sevi apprecēt, paziņojot, ka gaida Nika bērnu. Kad viesi vēlas doties mājup, Džordžs uzstāj, ka nogādās viņus mājās. Mašīnā atkal tiek pieminēts Džordža un Martas dēls, Hanija uzstāj, ka vēlas dejot, tādēļ mašīna piestāj pie kādas kafejnīcas. Ķildas turpinās arī tur, Džordžs tiek atstāts viens stāvlaukumā, Marta un jaunlaulātais pāris aizbrauc. Nakti nomaina agrs rīts, Marta Niku ieaicina savā guļamistabā, Hanija tikmēr stiprā reibuma stāvoklī guļ mašīnā. Džordžs, atgriezies no "ieilgušās pastaigas" redz visu notiekošo un ir tuvu asarām. Sarunā ar Niku Marta atzīst, ka vēlas būt laimīga un ka Džordžs ir viņas mīlestība. Rītausmā abi pāri atgriežas dzīvojamā istabā, kur Džordžs paziņo, ka saņēmis telegrammu, kurā paziņots, ka dēls cietis auto avārijā un gājis bojā. Pēkšņi Niks saprot, ka Džordža un Martas dēls nekad nav eksistējis realitātē. Hanija un Niks dodas prom, atstājot laulāto pāri emocionāli sagrautu. Marta jautā vai dēla "nāve" tiešām bija nepieciešama un Džordžs viņai iejūtīgi atbild, ka bija pienācis īstais laiks.

## Balvas

Filma ieguva BAFTA kino balvu kā Labākā filma.

### 1967 — Oskara balva

*Balvas iegūtas kategorijā:*
* Labākā aktrise — Elizabete Teilore
* Labākā otrā plāna aktrise — Sendija Denisa
* Labākais mākslinieks — Ričards Silberts
* Labākie kostīmi — Airina Šarafa
* Labākais operators *(b/w)* — Haskels Vekslers

*Nominācijas kategorijā:*
* Labākā filma — Maiks Nikolss
* Labākais aktieris — Ričards Bērtons
* Labākais režisors — Maiks Nikolss
* Labākais otrā plāna aktieris — Džordžs Sīgals
* Labākais adaptētais scenārijs — Ernests Lēmans

## Interesanti fakti
* Filma šokēja skatītājus, jo līdz tam nebija pieņemts tik reālistiski atveidot iekšējos ģimenes konfliktus, kā arī izmatot necenzētus vārdus.
* Filma kļuva par 1966. gada kases grāvēju un līdz 1968. gadam nopelnīja tiem laikiem ļoti labu summu - 40 miljonus dolāru.

## Ārējās saites
Puzes pilskalns

**Puzes pilskalns** atrodas Ventspils novada Puzes pagastā, ļoti mežainā apgabalā, grūti pieejamā vietā. Pilskalns ierīkots uz zemesraga, kas iestiepjas mitrā pļavā.

Šis pilskalns ir 11 metru augsts ar nelielu plakumu. Rietumu pusē vēl samanāms ap 1 metru augsts zemes valnis, gar kura ziemeļu malu vēl saglabājusies senā uzejas vieta. Pilskalna lēzenākā dienvidu puse mākslīgi stāvināta. Pilskalns pēc saviem izmēriem un atrašanās vietas būtu uzskatāms par nelielu, vāji vai neilgu laiku apdzīvotu nocietinājumu.

Pēc nedaudzajiem atradumiem (galvenokārt bezripas keramikas lauskas) pilskalnu datē ar vēlo dzelzs laikmetu. Plašāki arheoloģiski pētījumi objektā nav veikti.

## Foto galerija

Attēls:Puzes pilskalns ortofoto 01.jpg|alt=|Pilskalna 3D modelis


## Atsauces

## Ārējās saites

* enciklopedija.lv
* www.latvijas-pilskalni.lv