open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mahačkala

**Mahačkala** () ir Krievijas Federācijas Dagestānas Republikas galvaspilsēta. Pilsēta atrodas Kaspijas jūras krastā Kaukāza kalnu tuvumā.

## Klimats
Mahačkalas klimats ir samērā silts. Gada vidējā gaisa temperatūra ir +12,1 °C. Vasara karsta, vasaras mēnešu vidējā temperatūra ir +20-24 °C, dienas maksimālā gaisa temperatūra var būt līdz 36-38°. Ziema ļoti maiga. Vidējā temperatūra no +1 līdz -3 °C, naktī tā nokrīt zem nulles. Nokrišņu daudzums ir 410 — 450 mm gadā, tie sadalās apmēram vienmērīgi visa gada garumā, gaisa mitrums 75% (ziemā līdz 80%, bet jūlijā un augustā ap 50%). Vasaras mēnešos ir vislielākais skaidro dienu skaits. Vēji ir galvenokārt dienvidaustrumu un ziemeļrietumu, vēja ātrums ir vidēji 4,3 m/s.

## Vēsture
Viduslaikos pilsētas nosaukums bija **Tarki** vai **Indži**, pēc iekļaušanas Krievijas impērijā 1857. gadā to pārdēvēja par **Petrovsku**.
No 1918. gada marta līdz aprīlim un no 1918. gada novembra līdz 1920. gada martam Krievijas pilsoņu kara laikā pilsētu kontrolēja pretboļševiku spēki, un to nosauca par **Šamilkalu** Imama Šamila vārdā. 1922. gadā to pārdēvēja par Mahačkalu, par godu komunistam Magomedam Ali (Mahačam) Dahadajevam (1882—1918). "Mahač" ir saīsināta musulmaņu vārda "Muhameds" vietējā forma.

## Iedzīvotāji
Mahačkala ir visvairāk apdzīvotā pilsēta Ziemeļkaukāza federālajā apgabalā, tās iedzīvotāju skaits turpina pieaugt.

Iedzīvotāju kopskaits ir 623 254 (2021), 26,15 % no tiem ir avāri, 15,12 % kumiki, 15,48 % dargi, 14,77 % lezgīni, 13,97 % laki, 6,28 % krievi, 2,28 % tabasarani, 1,41 % rutuli.

## Izglītība un kultūra

### Augstākās izglītības iestādes

* Dagestānas Valsts universitāte
* Dagestānas Valsts tehniskā universitāte
* Dagestānas Valsts agrārā universitāte
* Dagestānas Valsts pedagoģiskā universitāte
* Dagestānas Valsts tautsaimniecības universitāte
* Dagestānas Valsts medicīnas universitāte

## Atsauces

## Ārējās saites
Padegs

**Padegs** var būt:

* Andris Padegs (1929) — latviešu datorzinātnieks;
* Kārlis Padegs (1911—1940) — latviešu grafiķis un gleznotājs.
Dienvidu federālais apgabals

thumb|250px|Dienvidu federālā apgabala atrašanās vieta (pēc Krimas aneksijas)
[right|thumb|250px|Federācijas subjekti (pēc [Krimas aneksijas)]]

**Dienvidu federālais apgabals** ir viens no Krievijas federālajiem apgabaliem. Tas atrodas Krievijas Federācijas dienvidrietumos. Izveidots kā Ziemeļkaukāza federālais apgabals 2000. gada 13. maijā, bet 2000. gada 21. jūnijā pārdēvēts par Dienvidu federālo apgabalu.

2010. gada 19. janvārī no tā atdalīja Ziemeļkaukāza republikas un Stavropoles novadu, no jauna izveidojot Ziemeļkaukāza federālo apgabalu.

Tas aizņem 416 840 km2 lielu platību un tajā dzīvo 13 963 874 iedzīvotāju. Apgabala teritorijā atrodas 79 pilsētas.

2016. gada 28. jūlijā ar prezidenta Putina lēmumu Dienvidu federālajam apgabalam pievienoja Krimas aneksijas rezultātā īslaicīgi izveidoto Krimas federālo apgabalu.

## Administratīvais iedalījums
Pavisam Dienvidu federālajā apgabalā ir 8 federācijas subjekti — 3 republikas, 3 apgabali, 1 novads un 1 federālā pilsēta. Apgabala platība ir 2,4% no Krievijas Federācijas platības. Apgabalā *de facto* ietilpstošās Krimas Republiku un Sevastopoli gandrīz visas pasaules valstis (arī Latvija) atzīst par Ukrainas daļu.

**Republikas** 
* Adigeja (1)
* Kalmikija (4)
* *[[Krimas Republika]]* (6)

**Novads**
* Krasnodaras (5)

**Apgabali**
* Astrahaņas (2)
* Volgogradas (3)
* Rostovas (7)

**Federālā pilsētas**
* *[[Sevastopole]]* (8)

## Iedzīvotāji
Pēc 2014. gada datiem Dienvidu federālajā apgabalā dzīvo 13 963 874 iedzīvotāji, kas ir 9,72% no visas Krievijas Federācijas iedzīvotāju skaita.

**Nacionālais sastāvs (2010)**:
* Krievi — 11 602 458 (83,75 %)
* Armēņi —  442 505 (3,19 %)
* Ukraiņi — 212 674 (1,53 %) 
* Kazahi — 205 364 (1,48 %)
* Kalmiki — 172 242 (1,24 %) 
* Tatāri — 127 455 (0,92 %)
* Adigi — 121 461 (0,87 %)
* nenorāda etnisko piederību — 240 609 (1,74 %)
* citi — 729 572 (5,26 %)

**Lielākās pilsētas**
* Krasnodara
* Rostova pie Donas
* Volgograda
* Astrahaņa
* Soči
* Volžska
* Novorosijska
* Taganroga
Sibīrijas federālais apgabals

thumb|250px|Sibīrijas federālā apgabala teritorija (2018).
**Sibīrijas federālais apgabals** ir viens no Krievijas federālajiem apgabaliem. Tas atrodas Krievijas Federācijas vidusdaļā. Izveidots 2000. gada 13. maijā. Tas aizņem 4 361 800 km2 lielu platību un tajā dzīvo 17 178 298 iedzīvotāju. Apgabala teritorijā atrodas 132 pilsētas.
2018. gadā Burjatijas republiku un Aizbaikāla novadu pievienoja Tālo Austrumu federālajam apgabalam.

## Administratīvais iedalījums
Pavisam Sibīrijas federālajā apgabalā ir 10 federācijas subjekti - 3 republikas, 5 apgabali un 2 novadi.
thumb|250px|Federācijas subjekti (2018).
* Altaja Republika (1)
* Altaja novads (2)
* Irkutskas apgabals (3)
* Kemerovas apgabals (4)
* Krasnojarskas novads (5)
* Novosibirskas apgabals (6)
* Omskas apgabals (7)
* Tomskas apgabals (8)
* Tivas Republika (9)
* Hakasijas Republika (10)

## Iedzīvotāji

**Lielākās pilsētas**
* Novosibirska
* Omska
* Krasnojarska
* Barnaula
* Irkutska
* Tomska
* Kemerova
* Novokuzņecka

**Nacionālais sastāvs (2010)**
* Krievi — 16 542 506 (85,91%)
* Burjati — 442 794 (2,30 %) 
* Tivieši — 259 971 (1,35 %)
* Ukraiņi — 227 353 (1,18 %)
* Tatāri — 204 321 (1,06 %) 
* Vācieši — 198 109 (1,03 %)
* Kazahi — 117 507 (0,61 %)
* Altajieši — 72 841 (0,38 %)
* Hakasi — 70 859 (0,37 %)
Tālo Austrumu federālais apgabals

right|thumb|400px|Tālo Austrumu federālā apgabala karte (pēc 2018)
**Tālo Austrumu federālais apgabals** ir viens no Krievijas federālajiem apgabaliem. Tas atrodas Krievijas Federācijas austrumos, robežojas ar Sibīrijas federālo apgabalu rietumos, Ķīnas Tautas Republiku un Korejas TDR dienvidos. Jūras robežas ar ASV un Japānu austrumos.

Tālo Austrumu federālais apgabalu (TAFA) izveidoja 2000. gada 13. maijā, kad tas aizņēma 6 215 900 km2 lielu platību un tajā dzīvoja 6 486 000 iedzīvotāju. Apgabala teritorijā atradās 68 pilsētas.
2018. gada 3. novembrī TAFA tika pievienota Burjatijas Republika un Aizbaikāla novads, bet 13. decembrī tā galvaspilsētu pārcēla no Habarovskas uz Vladivostoku.

## Vēsture
Pēc Sibīrijas hanistes iekarošanas Krievijas cariste 1630. gadā paplašināja savu teritoriju līdz Ļenas upei, 1632. gadā uzcēla Jakutskas cietoksni, 1649. gadā Ohotskas cietoksni pie Ohotskas jūras. 1689. gadā tika noslēgts Nerčinskas līgums, kas noteica Krievijas caristes un Ķīnas impērijas robežu. 18. gadsimtā Krievijas Impērija anektēja Kamčatkas un Čukču pussalas.  
1858. gadā Krievijas Impērija pēc Aigunas līguma noslēgšanas atņēma Ķīnai Amūras upes kreisā krasta zemes (Ārējo Mandžūriju) un 1860. gadā pēc Pekinas līguma anektēja arī Japāņu jūras piekrasti, kur nodibināja Vladivostokas ostu. 1875. gadā Krievija ieguva Sahalīnas salu, bet pēc zaudētā Krievu - japāņu kara 1905. gadā bija spiesta atteikties no tās dienviddaļas.

Krievijas pilsoņu kara laikā 1920. gada 6. aprīlī tika izveidota Tālo Austrumu Republika (TAR) () ar galvaspilsētu Verhņeudinskā, vēlāk Čitā. 
Pēc kara beigām 1922. gada 15. novembrī to pievienoja Krievijas PFSR kā Tālo Austrumu apgabalu.

## Administratīvais iedalījums
Pavisam Tālo Austrumu federālajā apgabalā ir 11 federācijas subjekti - 4 novadi, 3 apgabali, 2 republikas, 1 autonomais apvidus, 1 autonomais apvidus. Apgabala platība ir 6 952 555 km2 (40,6% no Krievijas Federācijas platības).

* Amūras apgabals (1)
* Burjatijas Republika (2)
* Ebreju autonomais apgabals (3)
* Aizbaikāla novads (4)
* Kamčatkas novads (5)(3)
* Magadanas apgabals (6) 
* Piejūras novads (7) 
* Sahas Republika (8)
* Sahalīnas apgabals (9) 
* Habarovskas novads (10)
* Čukotkas autonomais apvidus (11)

## Iedzīvotāji
2021. gada 1. janvārī Tālo Austrumu federālajā apgabalā bija 8 124 053 iedzīvotāji (5,56% no visiem Krievijas Federācijas iedzīvotājiem).
Lielākās pilsētas ir
* Habarovska (610 300 iedzīvotāju) 
* Vladivostoka (600 800)
* Ulanude (437 500)
* Čita (350 800)
* Jakutska (330 600)
* Komsomoļska pie Amūras (241 000)
* Blagoveščenska (225 700)
* Južnosahaļinska (200 200)
* Petropavlovska-Kamčatska (179 300)
* Usurijska (173 600)
* Nahodka (145 100)
* Artjoma (105 600)
* Magadana (91 700)
* Birobidžana (70 400)

**Etniskais sastāvs (2010)** 
* Krievi — 7,1 miljons 
* Jakuti — 435,6 tūkstoši 
* Burjati — 360,7 tūkstoši 
* Ukraiņi — 295,3  tūkstoši
* Tatāri — 67,9   tūkstoši 
* Korejieši — 61,9  tūkstoši 
* Baltkrievi — 46,8   tūkstoši 
* Evenki — 29,1 tūkstoši
* Azerbaidžāņi — 20,1 tūkstoši
* Eveni — 18,7 tūkstoši 
* Citi — 86  tūkstoši
Urālu federālais apgabals

right|thumb|230px|Urālu federālā apgabala atrašanās vieta
**Urālu federālais apgabals** ir viens no Krievijas federālajiem apgabaliem. Tas atrodas Krievijas Federācijas vidienē, Urālu kalnu austrumu daļā un Rietumsibīrijas līdzenumā. 
Izveidots 2000. gada 13. maijā. Tas aizņem 1 788 900 km2 lielu platību un tajā dzīvo 12 240 000 iedzīvotāju. Apgabala teritorijā atrodas 112 pilsētas.

## Administratīvais iedalījums
right|thumb|220px|Federācijas subjekti
Pavisam Urālu federālajā apgabalā ir 6 federācijas subjekti - 2 apgabali un 2 autonomie apvidi. Apgabala platība ir 1 788 900 km2 (10,5% no Krievijas Federācijas platības).
* Sverdlovskas apgabals
* Tjumeņas apgabals
* Kurgānas apgabals
* Čeļabinskas apgabals 
* Hantu-mansu autonomais apvidus-Jugra
* Jamalas Ņencu autonomais apvidus

## Iedzīvotāji
Urālu federālajā apgabalā dzīvo 12 240 382 iedzīvotāji (8,62% no Krievijas Federācijas iedzīvotāju skaita). Urbanizācijas līmenis ir 80,1%.

**Lielas pilsētas**
* Jekaterinburga
* Čeļabinska
* Tjumeņa
* Magņitogorska
* Ņižņijtagila
* Kurgāna
* Hantimansijska
* Surguta
* Ņižņevartovska
* Zlatousta
* Mjasa
* Kamenska-Uraļskija

**Nacionālais sastāvs**
* Krievi — 10 237 992 (82,74 %) 
* Tatāri — 636 454 (5,14 %) 
* Ukraiņi — 355 087 (2,87 %) 
* Baškīri — 265 586 (2,15 %) 
* Vācieši — 80 899 (0,65 %) 
* Baltkrievi — 79 067 (0,64 %) 
* Kazahi — 74 065 (0,6 %) 
* Cilvēki, kuri nav norādījuši tautību — 69 164 (0,56 %) 
* Azerbaidžāņi — 66 632 (0,54 %) 
* Čuvaši — 53 110 (0,43 %) 
* Marieši — 42 992 (0,35 %) 
* Mordvieši — 38 612 (0,31 %) 
* Armēņi — 36 605 (0,3 %) 
* Udmurti — 29 848 (0,24 %) 
* Ņenci — 28 091 (0,23 %)
Branko Oblaks

**Branko Oblaks** (; dzimis  Ļubļanā, Slovēnijas Sociālistiskā Republikā, Dienvidslāvijā) ir slovēņu futbola treneris un bijušais Dienvidslāvijas futbola izlases pussargs.

## Ārējās saites
* UEFA.com - Slovēnijas Zelta spēlētājs
* Profils Slovēnijas federācijas vietnē
Volgas federālais apgabals

thumb|240px|Volgas federālā apgabala atrašanās vieta
**Volgas federālais apgabals** ir viens no Krievijas federālajiem apgabaliem. Tas atrodas Krievijas Federācijas dienvidu, dienvidrietumu daļā Pievolgā. Izveidots 2000. gada 13. maijā. Tas aizņem 1 038 000 km2 lielu platību un tajā dzīvo 30 241 000 iedzīvotāju. Apgabala teritorijā atrodas 191 pilsēta.

## Administratīvais iedalījums
Pavisam Volgas federālajā apgabalā ir 14 federācijas subjekti - 6 republikas, 7 apgabali un 1 novads. Apgabala platība ir 1 038 000 km2 (6,8% no Krievijas Federācijas platības).
right|thumb|240px|Federācijas subjekti
* Baškortostāna (1)
* Marijela (4)
* Mordvija (5)
* Tatarstāna (12)
* Udmurtija (13)
* Čuvašija (2) 
* Permas novads (9)
* Kirovas apgabals (3)
* Ņižņijnovgorodas apgabals (6)
* Orenburgas apgabals (7)
* Penzas apgabals (8)
* Samaras apgabals (10)
* Saratovas apgabals (11)
* Uļjanovskas apgabals (14)

## Iedzīvotāji
Volgas federālajā apgabalā dzīvo 30 241 581 iedzīvotājs (21,3% no Krievijas Federācijas iedzīvotāju skaita).

**Lielas pilsētas**
* Kazaņa
* Ņižņijnovgoroda
* Ufa
* Samara
* Perma
* Saratova
* Toljati
* Iževska
* Uļjanovska
* Orenburga
* Penza
* Kirova

**Nacionālais sastāvs**
* Krievi 21 148 120 (67,88 %) 
* Tatāri 4 063 720 (13,04 %) 
* Čuvaši 1 417 228 (4,55 %) 
* Baškīri 1 349 633 (4,33 %) 
* Mordovieši 655 926 (2,11 %) 
* Udmurti 560 764 (1,8 %) 
* Marieši 511 919 (1,64 %) 
* Ukraiņi 401 614 (1,29 %) 
* Kazahi 228 016 (0,73 %) 
* Komieši 106 643 (0,34 %) 
* Armēņi 105 073 (0,34 %) 
* Baltkrievi 94 158 (0,30 %) 
* Azerbaidžāņi 84 183 (0,27 %) 
* Cilvēki, kuri nenorādīja tautību — 78 535 (0,25 %) 
* Vācieši 71 460 (0,23 %) 
* Ebreji 29 618 (0,09 %)
Ziemeļrietumu federālais apgabals

thumb|Ziemeļrietumu federālā apgabala atrašanās vieta
**Ziemeļrietumu federālais apgabals** ir viens no Krievijas federālajiem apgabaliem. Tas atrodas Krievijas Federācijas ziemeļrietumu daļā. Izveidots 2000. gada 13. maijā. Tas aizņem 1 677 900 km2 lielu platību un tajā dzīvo 13 501 000 iedzīvotāju. Apgabala teritorijā atrodas 152 pilsētas.

## Administratīvais iedalījums
right|thumb|240px|Federācijas subjekti
Pavisam Ziemeļrietumu federālajā apgabalā ir 11 federācijas subjekti - 2 republikas, 7 apgabali, 1 federālas nozīmes pilsēta un 1 autonomais apvidus. Apgabala platība ir 1 677 900 km2 (9,8% no Krievijas Federācijas platības).

* Arhangeļskas apgabals
* Ņencu autonomais apvidus
* Kaļiņingradas apgabals
* Karēlijas Republika
* Komi Republika
* Ļeņingradas apgabals
* Murmanskas apgabals
* Novgorodas apgabals
* Pleskavas apgabals
* Sanktpēterburga
* Vologdas apgabals

## Iedzīvotāji
Ziemeļrietumu federālajā apgabalā dzīvo 13 501 138 iedzīvotāji (9,51% no Krievijas Federācijas iedzīvotāju skaita).

**Lielas pilsētas**
* Sanktpēterburga
* Kaļiņingrada
* Arhangeļska
* Murmanska
* Čerepoveca
* Vologda
* Petrozavodska
* Siktivkara
* Veļikijnovgoroda
* Pleskava
* Severodvinska
* Uhta
* Veļikije Luki

**Nacionālais sastāvs**
* Krievi — 12 002 788 (85,89 %) 
* Cilvēki, kuri nenorādīja tautību — 453 193 (3,24 %) 
* Ukraiņi — 377 456 (2,7 %) 
* Komieši — 267 607 (1,91 %) 
* Baltkrievi — 235 038 (1,69 %) 
* Tatāri — 84 685 (0,61 %) 
* Karēļi — 73 611 (0,53 %) 
* Armēņi — 46 271 (0,33 %) 
* Azerbaidžāņi — 44 452 (0,32 %) 
* Ebreji — 43 836 (0,31 %) 
* Ņenci — 30 030 (0,21 %) 
* Somi — 27 947 (0,2 %) 
* Čuvaši — 26 608 (0,19 %) 
* Lietuvieši — 21 027 (0,15 %) 
* Čigāņi — 18 790 (0,13 %) 
* Poļi — 17 684 (0,13 %)
Fara Foseta

**Fara Foseta** (,  — ) bija amerikāņu aktrise. Daudzkārt nominēta Zelta globusa un Emmy balvai. Fosetas starptautiskā slava sāka augt, kad viņa pirmoreiz parādījās kā privātā izmeklētāja Džila Monro televīzijas seriālā "Čārlija eņģeļi" 1976. gadā.

Foseta arī bija popkultūras ikona.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kārlis Ozoliņš (valsts darbinieks)

**Kārlis Ozoliņš** ( — ) bija latviešu politiķis un žurnālists, ilggadējs avīzes "Cīņa" galvenais redaktors (1940–1951).

## Dzīvesgājums
Dzimis  ( pēc vecā stila) Madlienas pagastā laukstrādnieka ģimenē. 
1926. gadā iestājās LKP, darbojās pagrīdes organizācijās. divreiz apcietināts, ilgstoši bija ieslodzījumā (1927–1930, 1931–1937). 

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā kļuva par LKP CK locekli, 1951. gadā par Latvijas PSR AP prezidija priekšsēdētāja vietnieku, bet  par AP priekšsēdētāju. Tajā pašā laikā pildīja PSRS AP Prezidija priekšsēdētāja vietnieka pienākumus. Nacionālkomunistu vajāšanu laikā  zaudēja abus amatus, vēlāk no 1960. līdz 1961. gadam atkal bija LPSR AP priekšsēdētāja vietnieks. Ozoliņš bija PSKP 20. (1956) un 21. (1959) kongresā delegāts, kā arī PSRS Augstākās padomes 3., 4. un 5. sasaukuma deputāts.

## Apbalvojumi
Apbalvots ar 3 Ļeņina ordeņiem. Miris .

## Piezīmes un atsauces
Centrālais federālais apgabals

thumb|250px|Centrālā federālā apgabala atrašanās vieta
**Centrālais federālais apgabals** ir viens no Krievijas federālajiem apgabaliem. Tas atrodas Krievijas centrālajā daļā. Izveidots 2000. gada 13. maijā. Tas aizņem 650 700 km2 lielu platību un tajā dzīvo 37 121 000 iedzīvotāju. Apgabala teritorijā atrodas 300 pilsētas. Tās administratīvais centrs ir Maskava.

## Administratīvais iedalījums
Centrālā federālā apgabala platība ir 650 700 km2, jeb 3,82% no Krievijas Federācijas platības. Tajā ietilpst 18 federācijas subjekti, no kuriem viens ir Maskavas pilsēta un vēl 17 ir apgabali.
thumb|250px|Federācijas subjekti
* Belgorodas apgabals (1)
* Brjanskas apgabals (2)
* Vladimiras apgabals (3)
* Voroņežas apgabals (4)
* Ivanovas apgabals (5)
* Kalugas apgabals (6)
* Kostromas apgabals (7)
* Kurskas apgabals (8)
* Ļipeckas apgabals (9)
* Maskava (10)
* Maskavas apgabals (11)
* Orlas apgabals (12)
* Rjazaņas apgabals (13)
* Smoļenskas apgabals (14)
* Tambovas apgabals (15)
* Tveras apgabals (16)
* Tulas apgabals (17)
* Jaroslavļas apgabals (18)

## Iedzīvotāji
Pēc 2002. gada tautas skaitīšanas datiem Centrālā federālā apgabala iedzīvotāju skaits bija 38 000 651 cilv., jeb 26,16% no Krievijas Federācijas iedzīvotāju skaita (2009. gadā - 37 121 812 cilv, no tiem 29 994 175 dzīvo pilsētās, 7 127 637 dzīvo laukos). 

**Nacionālais sastāvs**:
* Krievi — 34 703 066 (91,32 %) 
* Ukraiņi — 756 087 (1,99 %) 
* Cilvēki, kuri nav norādījuši tautību — 736 020 (1,93 %) 
* Tatāri — 288 216 (0,77 %)
* Armēņi — 249 220 (0,66 %) 
* Baltkrievi — 186 326 (0,49 %) 
* Azerbaidžāņi — 161 859 (0,43 %) 
* Ebreji — 103 710 (0,27 %) 
* Gruzīni — 80 651 (0,21 %) 
* Moldāvi — 67 811 (0,18 %) 
* Mordvi — 67 497 (0,18 %) 
* Tadžiki — 46 738 (0,12 %) 
* Čuvaši — 46 101 (0,12 %) 
* Čigāni — 45 858 (0,12 %) 
* Uzbeki — 38 676 (0,1 %) 
* Vācieši — 33 190 (0,09 %) 
* Čečeni — 28 861 (0,08 %) 
* Osetīni — 17 655 (0,05 %) 
* Citas tautības — 17 270 (0,05 %) 
* Korejieši — 16 720 (0,04 %) 

**Lielas pilsētas**
* Maskava
* Kostroma
* Voroņeža
* Jaroslavļa
* Rjazaņa
* Tula
* Ļipecka
* Ivanova
* Brjanska
* Smoļenska
* Tvera
* Kurska
* Vladimira
* Kaluga
* Orla
* Tambova
Kārlis Ozoliņš

**Kārlis Ozoliņš** var būt:

* Kārlis Ozoliņš (1866-1933), latviešu advokāts, Krievijas impērijas Valsts domes deputāts;
* Kārlis Ozoliņš (1892—?), latviešu politiķis, 1. Saeimas deputāts;
* Kārlis Ozoliņš (1887—1959), revidents, viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
* Kārlis Ozoliņš (1905—1987), padomju sabiedriskais darbinieks, laikraksta "Cīņa" redaktors;
* Kārlis Ozoliņš (1994), latviešu hokejists, jauniešu izlašu dalībnieks.

## Skatīt arī
* Ozoliņš
Aivars Ģipslis

**Aivars Ģipslis** jeb **Aivars Gipslis** (dzimis  Rīgā, miris  Berlīnē) bija Latvijas šahists (starptautiskais lielmeistars), žurnālists un treneris. Bija ilggadējs žurnāla "Šahs" galvenais redaktors. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1937. gadā Rīgā. 
Šahu iemācījies spēlēt vēlu - tikai 12 gadu vecumā Rīgas Pionieru pilī. 1959. gadā beidza studijas Latvijas Universitātē.
PSRS sporta meistars kopš 1957. gada, starptautiskais lielmeistars no 1967. gada.  
Pasaules čempiones šahā Nonas Gaprindašvili treneris no 1966. līdz 1979. gadam.  
Ģipšļa trenētā PSRS sieviešu izlase uzvarēja sešās Pasaules šaha olimpiādēs.

Miris 2000. gada 13. aprīlī šaha turnīrā Berlīnē.

## Pagodinājumi
1976. gadā Ģipslim piešķīra PSRS Nopelniem bagātā trenera nosaukumu.

## Nozīmīgākās sacensības

## Atsauces

## Ārējās saites

* Šaha arājs Aivars Gipslis , tvnet.lv
* Aivars Gipslis — "35 gadus draugos ar šahu". "Avots", Rīga, 1984
* Айвар Гипслис. Москва, "Физкультура и спорт", 1987
Čeboksari

**Čeboksari** () jeb **Šupaškara** () ir Čuvašijas galvaspilsēta Krievijas Federācijā. Tajā dzīvo 441 600 iedzīvotāju.

Čeboksari atrodas Pievolgas augstienē Volgas labajā krastā, lejpus Čeboksari ūdenskrātuves. Kopējais pilsētas robežu kopgarums ir 83,3 km, no tiem sauszemes robeža ir 67 km gara. Pilsēta aizņem 233 km2 lielu platību.

Čeboksari klimats ir mēreni kontinentāls. Ziema ir sniegaina, bieži ir sals, tās ilgums ir ap 6 mēneši. Vasara silta, dažreiz karsta, ilgst 4 mēnešus. Pavasaris ilgst tikai vienu, bet rudens — divus mēnešus. Sniega sega izveidojas novembra trešajā dekādē un noturas līdz aprīlim, aprīļa vidū tā nokūst pilnībā. Dienu skaits ar sniega segu ir 150—160.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ivanova

**Ivanova** (), līdz 1932. gadam **Ivanovovozņesenska** (*Ива́ново-Вознесе́нск*), ir pilsēta Krievijas Eiropas daļas centrālajā daļā, Ivanovas apgabala administratīvais centrs. Iedzīvotāju skaits — 406 500.

## Sadraudzības pilsētas
* Lodza, Polija
* Pleino, Teksasa, ASV
* Stefordšīra, Apvienotā Karaliste
* Hannovere, Vācija
* Hmeļnicka, Ukraina
* Dzeržinska, Krievija
* Kazaņa, Krievija
* Plovdiva, Bulgārija

## Atsauces

## Ārējās saites
Zārks

[thumb|200px|[Abrahams Linkolns|Abrahama Linkolna zārka modelis Bēru paražu muzejā]]

**Zārks** (no viduslejasvācu *sark* vai vidusholandiešu *zarc*, *zarke*) jeb senāk **miroņa šķirsts** ir aizverama kaste, kas paredzēta cilvēka mirstīgo atlieku pārvietošanai, uzglabāšanai un izstādīšanai. Atkarībā no tradīcijām zārks ar mirušo pēc bērēm parasti tiek apglabāts zemē, novietots kapenēs vai kremēts. 

## Vēsture
Cilvēki jau pirms tūkstošiem gadu centās aizsargāt un godināt savus mirušos, iekļaujot tos zemē vai klājot ar akmeņiem. Senākie zināmie zārki datēti ar aptuveni 5000 gadu senu vēsturi. Senākie zārku veidi bija vienkāršas koka vai akmens kastes, kas izmantotas Ēģiptes, Mezopotāmijas un Ķīnas civilizācijās. Senajā Ēģiptē zārkus greznoja ar hieroglifiem un attēliem, kas atainoja mirušā dzīvi un reliģiskos uzskatus. Viduslaikos Eiropā zārkus bieži izmantoja tikai turīgākie sabiedrības slāņi, kamēr vienkāršie ļaudis tika guldīti zemē bez koka apvalka.

Viduslaikos Eiropā zārku izmantošana nebija izplatīta visos sabiedrības slāņos. Lielākoties tikai bagātie ļaudis un aristokrāti tika guldīti koka vai akmens zārkos, savukārt vienkāršie cilvēki bieži tika apbedīti, ietīti audeklos vai bēru segās, tieši zemē. Baznīcās un klosteros tika veidotas kapenes, kur augstdzimušie tika ievietoti metāla vai koka zārkos, bieži vien ar greznu apdari un ģerboņiem.

17.–18. gadsimtā, īpaši Eiropā, zārku lietošana kļuva izplatītāka arī plašākos sabiedrības slāņos. Šajā laikā sāka parādīties arī masīvie svina zārki, kas bija paredzēti ilgmūžīgai saglabāšanai un bieži tika izmantoti kapenēs. Koka zārki tika apvilkti ar audumiem vai rotāti ar metāla elementiem.

Rūpnieciskās revolūcijas laikā zārku ražošana kļuva mehanizētāka, kas padarīja tos pieejamākus plašākam sabiedrības lokam. Sākās arī tā dēvētā “nāves kultūras” jeb *Victorian death culture* uzplaukums, īpaši Lielbritānijā un ASV, kur apbedīšanas ceremonijas kļuva greznas un zārki bieži tika izgatavoti no dārgiem materiāliem un bagātīgi rotāti. Parādījās arī stikla skatlogi zārkos, kas ļāva pēdējo reizi apskatīt mirušo. Šajā laikā radās arī tā sauktie “drošības zārki” (*safety coffins*), kas tika aprīkoti ar zvaniņiem vai elpošanas caurulēm, jo pastāvēja bailes tikt nejauši apglabātam dzīvam (tas bija saistīts ar tā laika medicīnas neprecizitātēm).

Postpadomju valstīs, tostarp Latvijā, padomju laikā zārki bieži bija vienkārši, no krāsota koka, ar minimāliem rotājumiem. Pēc neatkarības atgūšanas 1990. gados Latvijā un citur atgriezās daudzveidīgāka un individuālāka pieeja zārku dizainam, pielāgojoties arī Rietumu ietekmei.

## Materiāli un konstrukcija
Zārkus gatavo no koka, metāla un citiem materiāliem. Koka zārki var būt izgatavoti no priedes, ozola, dižskābarža vai citiem kokiem, bet metāla zārki bieži tiek ražoti no tērauda, bronzas vai vara.

Zārku forma un dizains var atšķirties atkarībā no reģionālajām un kultūras tradīcijām. Populārākās formas ir taisnstūra, sešstūra un astoņstūra, taču dažās valstīs, piemēram, ASV, biežāk sastopami trapecveida zārki ar noapaļotiem stūriem.

## Atsauces
Brjanska

**Brjanska** () ir pilsēta Krievijas rietumos, Brjanskas apgabala administratīvais centrs. Atrodas abos Desnas krastos.
Pilsētā ir kontinentāls klimats.

## Vēsture
Atrodas Severijas vēsturiskās zemes teritorijā.
Pilsēta pirmoreiz pieminēta 1146. gadā Kijivas hronikā kā *Debrjanska,* taču arheologi uzskata, ka tās pirmsākumi meklējami 10. gadsimtā.
13.—14 gadsimtā tā bija neatkarīgās Brjanskas kņazistes galvaspilsēta. No 1356. gada — Lietuvas lielkņazistē, no 1500. — Maskavijā.

No 1778. līdz 1920. gadam Brjanska bija apriņķa pilsēta Orlas guberņā; no 1920. līdz 1929. gadam — Brjanskas guberņas galvaspilsēta.
No 1941. līdz 1943. gadam pilsētu okupēja nacistiskās Vācijas karaspēks.
Kopš 1944. gada Brjanska ir apgabala centrs. 1956. gadā Brjanskai pievienoja Bežicas pilsētu.

## Sadraudzības pilsētas
*  Orla, Krievija
*  Severodvinska, Krievija
*  Gomeļa, Baltkrievija
*  Mogiļeva, Baltkrievija
*  Čerņihiva, Ukraina
*  Koņina, Polija
*  Karlova, Bulgārija
*  Dupņica, Bulgārija
*  Naujoji Akmene, Lietuva
*  Auce, Latvija
*  Ģēra, Ungārija
*  Louela, ASV

## Cilvēki
* Viktors Afanasjevs (*Виктор Михайлович Афанасьев*, 1948–) – kosmonauts, pulkvedis.
* Jans Ņepomņaščijs (*Ян Александрович Непомнящий*, 1990–) – starptautiskais lielmeistars šahā.

## Iedzīvotāju skaits

## Atsauces

## Ārējās saites
Kirhenšteins

**Kirhenšteins** var būt:

* Augusts Kirhenšteins (1872—1963), latviešu veterinārārsts, mikrobiologs un politiķis;
* Rūdolfs Kirhenšteins (1891—1938), latviešu izcelsmes padomju militārais darbinieks un izlūks.
Kirova

**Kirova** (), līdz 1934. gadam **Vjatka** (), ir pilsēta Krievijā, Kirovas apgabala administratīvais centrs. Tajā dzīvo ap pusmiljons iedzīvotāji. Kirova atrodas Vjatkas upes krastos  attālumā no Maskavas. 

Pilsēta dibināta kā Hlinovas cietoksnis (*Хлынов*) Vjatkas zemē, pēc 1489. gada to anektēja Maskavas lielkņaziste un pēc 1547. gada iekļāva Krievijas caristes sastāvā. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Magņitogorska

**Magņitogorska** () ir rūpnieciska pilsēta Krievijā, Čeļabinskas apgabalā, kas atrodas Magņitnajas kalna pakājē, Dienvidurālu austrumu daļā, abos Urālas upes krastos (labais krasts atrodas Eiropā, kreisais — Āzijā). Viens no pasaules lielākajiem melnās metalurģijas centriem.

## Ģeogrāfija

Magņitogorskas ir izvietojusies Eirāzijas stepes ziemeļdaļā abos Urālas upes krastos, kas nozīmē, ka tā atrodas uz robežas starp Eiropu un Āziju. Uz austrumiem no pilsētas ir atrodams Magņitnajas kalns, kura apkārtnē savulaik tika apgūtas ievērojamas dzelzsrūdas atradnes un no kā pilsēta ir aizguvusi arī savu nosaukumu. Ne velti, pateicoties savai vēsturiskajai dzelzs un tērauda rūpniecībai, tā nereti tiek dēvēta arī par "Krievijas metalurģijas galvaspilsētu".

Tā atrodas  attālumā no Čeļabinskas (pa dzelzceļu), attālums pa autoceļu caur Verhņeuraļsku — . Savukārt attālums līdz Maskavai ir  pa dzelzceļiem un  pa autoceļiem.

Pilsēta aizņem  lielu platību, tās garums ziemeļu-dienvidu virzienā ir , austrumu-rietumu virzienā . Augstums virs jūras līmeņa: .

## Ekonomika

thumb|Rūpniecības aktivitāte Magņitogorskas apkārtnē.
Pilsētā atrodas Magņitogorskas dzelzs un tērauda rūpnīca, kas ir viena no vadošajām tērauda ražotājām pasaulē. Tāpat Magņitogorskā ir attīstīta cementa, stikla un vieglā rūpniecība. Intensīvās rūpniecības dēļ pilsēta cieš no ļoti liela ūdens un gaisa piesārņojuma. 2015. gadā Krievijas atbildīgās varas iestādes norādīja, ka Magņitogorska bija trešā piesārņotākā pilsēta valstī, kurā kancerogēnās vielas gaisā bija sastopamas 25 reizes augstāk par pieļaujamo normu.

## Sports

Pilsētā bāzēts Kontinentālās hokeja līgas klubs Magņitogorskas "Metallurg". Tas savas mājas spēles aizvada Magņitogorskas arēnā.

## Ievērojami cilvēki

Magņitogorskā dzimuši:
* Jevgeņijs Malkins – hokejists

## Atsauces

## Ārējās saites
Tvera

**Tvera** () ir sena pilsēta Krievijā, Tveras apgabala administratīvais centrs, atrodas Volgas krastos, 167 km no Maskavas un 485 km no Sanktpēterburgas pie Krievijas federālā autoceļa M10. Pilsētā dzīvo 412 806 (2025. gads) iedzīvotāji, tās platība ir 152,22 km2.

Tveras klimats ir mēreni kontinentāls: janvāra vidējā gaisa temperatūra ir -8,2&nbsp;°C, jūlija +17,7&nbsp;°C, gada nokrišņu daudzums ir 641 mm.

## Vēsture
No 1247. līdz 1485. gadam bija ietekmīgo Tveras lielkņazu galvaspilsēta.
No 1305. gada Tveras kņazi cīnījās ar Maskavas kņaziem par Zelta Ordas vietvalžu statusu krievu zemēs.

1247. gadā Vladimiras-Suzdaļas kņazs Svjatoslavs Vsevolodovičs Tveru piešķīra valdījumā kņazam Jaroslavam Jaroslavičam. Pēc viņa vecāko brāļu un sāncenšu Aleksandrs Jaroslaviča (Ņevska) un Andreja Jaroslaviča nāves viņš pats kļuva par lielkņazu un Zelta Ordas vietvaldi pār citiem krievu kņaziem (1264). 
Arī viņa dēlu Mihailu Jaroslaviču Zelta ordas hans Muhameds Uzbeks () iecēla par lielkņazu, bet pēc apsūdzības hana māsas Končakas (Agafjas) noindēšanā viņu sodīja ar nāvi (1318).
1349. gadā Tveras kņazi saradojās ar Lietuvas dižkunigaišiem. Kad novājinoties Zelta ordas varai, Maskavas kņazs Vasīlijs Dmitrijevičs pēc 1389. gada sevi sāka dēvēt par Maskavas lielkņazu, Tveras kņazi arī no Zelta Ordas hana Tohtamiša ieguva tiesības saukties par lielkņaziem. 
Kad 1488. gadā Tveru iekaroja Maskavas lielkņazs Ivans III, Tveras lielkņazs Mihails Borisovičs aizbēga uz Lietuvas dižkunigaitiju. 1569. gadā cars Ivans IV Tverā lika nogalināt ieslodzīto Krievijas metropolītu Filipu.

No 1931. līdz 1990. gadam pilsētas nosaukums bija **Kaļiņina** - nosaukta Tveras guberņā dzimušā PSRS valsts un partijas darbinieka Mihaila Kaļiņina vārdā.
[thumb|500px|center|Tveras kremlis ([Šturns, 1662).]]

## Atsauces

## Ārējās saites
Ņižņijtagila

**Ņižņijtagila** () ir pilsēta Krievijas Federācijas Sverdlovskas apgabalā. Tā atrodas Urālu austrumu nogāzē, 20 - 25 km no Eiropas un Āzijas robežas 200 m augstumā virs jūras līmeņa pie Tagilas upes. Ņižņijtagilas platība ir 4106 km2 (no 2008. gada 1. aprīļa pēc 22 apdzīvoto vietu pievienošanas pilsētas teritorijai, kuri nobalsoja par pievienošanos; bez ciematiem pilsēta aizņem 298 km2). 

Pilsētā dzīvo 375 700 iedzīvotāji. Tajā atrodas uzņēmums *Uralvagonzavod* (*Уралвагонзавод*), kurā 1972. gadā sāka ražot tanku *[[T-72]]*.

Pilsētas saīsinātais nosaukums "Tagila" folklorizējies, pateicoties Krievijas TV TNT humoristiskajam raidījumam Naša Raša, kurā divi krievu tūristus-alkoholiķus parodējoši aktieri pastāvīgi to pieminēja. Vēlāk raidījuma frāzi "Tagila rullē!" sāka izmantot dažādi uzņēmumi, kā suvenīru un alus ražotāji un festivālu rīkotāji.

## Atsauces

## Ārējās saites
Java (sala)

**Java** () ir sala, Indonēzijas Republikas daļa, kurā mitinās aptuveni puse Indonēzijas iedzīvotāju, un tā dominē valstī politiski un ekonomiski. Salā atrodas Indonēzijas galvaspilsēta Džakarta. Starp citām pasaules salām Java atrodas 13. vietā pēc platības, kā arī arī 1. vietā pēc iedzīvotāju blīvuma — tajā dzīvo 140 miljoni iedzīvotāju (2020), kas ir vienlīdzīgi ap 1000 iedzīvotājiem uz km².

## Ģeogrāfija
Java atrodas uz austrumiem no Sumatras, uz rietumiem no Bali, uz dienvidiem no Borneo un uz ziemeļiem no Ziemsvētku Salas. Java atrodas seismiski aktīvā reģionā un izveidojusies galvenokārt vulkāniskās aktivitātes rezultātā, uz salas atrodas vismaz 38 kalni, kas kādreiz bijuši aktīvi vulkāni, arī salas augstākais punkts Semeru (3676 m) ir vulkāns. Pateicoties saviem kalniem un augstienēm, Java ir viens no rīsu audzēšanai piemērotākajiem reģioniem pasaulē. Java arī bija pirmā vieta Indonēzijā, kur 1699. gadā sāka audzēt kafiju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bali (province)

**Bali** (, ) ir viena no Indonēzijas 33 provincēm. Lielāko daļu no provinces veido Bali sala. Vēl provincē ietilpst tikai dažas nelielas saliņas Bali salas tuvumā. Provincē dzīvo lielākā daļa Indonēzijas hinduistu. 2010. gadā 83,5% no provinces iedzīvotājiem bija hinduisti. Tas ir viens no iemesliem, kāpēc Bali ir populārs tūristu ceļa mērķis. Pārējā Indonēzijā valda islāms, un reliģijas dēļ tur nav iespējams tādos mērogos attīstīt tūrismu.

## Ārējās saites

*
Pēteris Strautmanis

**Pēteris Strautmanis** (dzimis , miris ) bija Latvijas PSR valsts un komunistiskās partijas darbinieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Basu pagastā zemnieku ģimenē. 
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā iestājās PSKP, 1954. gadā pabeidza mācības Augstākajā partijas skolā. No 1950. līdz 1960. gadam bija Apes rajona LKP komitejas pirmais sekretārs, LKP CK loceklis, Latvijas PSR Padomju saimniecību (sovhozu) ministrs.

No 1960. līdz 1965. gadam P. Strautmanis bija LKP CK sekretārs. No 1965. līdz 1974. gadam LPSR valdības vadītāja 1. vietnieks.  kļuvis par Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidija priekšsēdētāju. No 1976. gadā PSRS Centrālās revīziju komisijas loceklis. PSRS Augstākās padomes 7., 8. un 9. sasaukuma deputāts.
Miris 2007. gadā.

## Apbalvojumi
Apbalvots ar Oktobra revolūcijas un vairākiem citiem PSRS ordeņiem.

## Piezīmes un atsauces
Strautmanis

**Strautmanis** (no „strauts” un  — 'vīrs'; sieviešu dzimtē Strautmane) ir jauktas cilmes (latviešu un vācu) uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Augusts Strautmanis (1907—1990) — jurists, advokāts un šaha meistars;
* Ivars Strautmanis (1932—2017) — arhitekts;
* Kristaps Strautmanis (1860—1919) — luterāņu mācītājs;
* Lauris Strautmanis (1995) — sporta šāvējs;
* Pēteris Strautmanis (1919—2007) — padomju politiķis.

## Skatīt arī
*Straumanis
Kurska

**Kurska** () ir pilsēta Krievijā, Kurskas apgabala administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Krievijas rietumos, 500 km uz dienvidiem no Maskavas Seimas un Tuskaras krastos. Viens no Krievijas kultūras un reliģijas centriem, viduslaikos — Kurskas kņazistes galvaspilsēta.  Otrā pasaules kara laikā pie Kurskas norisinājās liela tanku kauja.

## Vēsture
Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka mūsdienu Znamenskas klostera vietā jau 8. gadsimtā pastāvējusi ievērojama apdzīvotā vieta. Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1032. gada hronikā kā liela pilsēta ar attīstītu tirdzniecību. Kurska bijusi Čerņihivas kņazistes, bet vēlāk — Perejaslavļas kņazistes un Novgorodas-Severskas kņazistes jeb Severijas sastāvā. Kopš 1095. gada Laurentija hronikā minēta kā 11.—13. gadsimtā pastāvējušās Kurskas kņazistes galvaspilsēta. 1238. gadā pilsētu pilnībā nopostīja mongoļu karaspēks.

No 1362. gada līdz 15. gadsimta beigām Kurska bija Lietuvas Lielkņazistes sastāvā. Kopš 1508. gada pilsēta bija Maskavas Lielkņazistes viens no svarīgākajiem aizsardzības centriem. 15.—16. gadsimtā pilsēta Krimas tatāru un nogaju uzbrukumos vairākkārt nopostīja un tā panīka.

1586. gadā pilsētu atjaunoja jaunā vietā un to uzskata par Kurskas atkārtotās dibināšanas gadu. 1596. gadā uzbūvēja cietoksni, kurā pastāvīgi atradās vairāk kā 1300 karavīru. Līdz 1779. gadam, kad izveidota Kurskas vietniecība, pilsēta ietilpa Kijivas un Belgorodas guberņās. 1797. gadā tā kļuva par jaunizveidotās Kurskas guberņas centru. 19. gadsimta sākumā pilsēta kļuva par rūpniecības centru, bet 1868. gadā par dzelzceļa mezglu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mačete

thumb|Trīs veidu mačetes
[thumb|Mačete [Angolas karogs|Angolas karogā]]
**Mačete** ir liels nazis. Tās asmens ir 50-60 centimetrus garš un 3 milimetrus biezs. Mačetes pārsvarā lieto tropu un subtropu valstīs, lai izcirstu ceļu džungļu brikšņos, kā arī lauksaimniecībā (piemēram, cukurniedru nogriešanai) un mājsaimniecībā. Šajās valstīs mačete bieži tiek lietota arī kā ierocis. Kubā pat pastāv cīņas māksla "paukošanās ar mačetēm", kas māca kā efektīvāk izmantot mačeti kā ieroci, īpaši pret bruņotiem pretiniekiem, ieskaitot pat pret šaujamieročiem.
## Mačete kultūrā un mākslā
Mačete ir plaši pārstāvēta kinematogrāfā. Tas bieži parādās kā ierocis slešera apakšžanra šausmu filmās, piemēram, Piektdiena, 13tais un Džeisons X, kā arī asa sižeta un piedzīvojumu filmās, piemēram, filmā "Kommando" Arnolda Švarcenegera varonis nogriež vienu roku pretiniekiem. Ir Roberta Rodrigesa īpaši aktierim Denijam Treho radīts varonis, kurš nosaukts šī ieroča vārdā, un viņš parādās vairākās filmās, tostarp kā galvenais varonis filmā ar tādu pašu nosaukumu un tās turpinājumā "Mačete nogalina".

## Skatīt arī
* Sirpis

## Atsauces
Fotometrija

**Fotometrija** ir optikas nozare, kas pēta gaismas avotu izstaroto elektromagnētisko enerģiju un tās mērīšanu. Gaismas avotus iedala termiskajos un luminiscentajos. Katrā gaismas avotā noteikta veida enerģija pārvēršas elektromagnētiskā starojuma enerģijā, ar cilvēka aci var saskatīt tikai daļu no šī starojuma, kas ir robežās starp 400 - 760 nm.

Galvenie gaismas avotu raksturlielumi ir gaismas avota starojuma enerģijas plūsma, gaismas plūsma, gaismas stiprums, gaismas avota spožums un apgaismojums. Visizplatītākie gaismas avoti ir kvēlspuldzes un gāzizlādes spuldzes. Gaismas avotus pēc izcelsmes iedala dabīgajos un mākslīgajos. Nepārtrauktu spektru izstro termiskie gaismas avoti kā arī cietas un šķidras luminiscējošas vielas, savukārt līnijspektru - lāzeri un gāzizlādes spuldzes. Joslu spektru rada augstsprieguma gāzizlādes spuldzes. Virsmas apgaismojumu var aprēķināt pēc formulām:

:E_0=\frac{I}{r^2} un E=E_0 cos \alpha.

## Skatīt arī

* Gaisma
* Virsmas apgaismojums
Stavropole

**Stavropole** () ir pilsēta Krievijas Federācijas dienvidos, Stavropoles novada administratīvais centrs. Stavropole atrodas Kaukāza kalnu pakājē Stavropoles augstienē, 1450 km uz dienvidiem no Maskavas 230 līdz 660 m virs jūras līmeņa. Kādas pilsētas ielas nosaukums ir 45. paralēle, kas saistīts ar tās precīzo novietojumu uz 45° Z.p. paralēles (arī pašu Stavropoli šķērso šī paralēle). Tādā veidā Stavropole atrodas vienādā attālumā gan no Ziemeļpola gan no ekvatora. Stavropole atrodas arī ūdensšķirtnē starp Azovas un Kaspijas jūras baseiniem. Stavropole aizņem 242,36 km2 lielu teritoriju. Tā izstiepta dienvidrietumu-ziemeļaustrumu virzienā 30,5 km garumā, bet ziemeļu-dienvidu virzienā pilsētas garums ir tikai 16,5 km. Pilsētas robežas garums ir 165,3 km.

## Vēsture
Dibināta 1777. gadā kā Krievijas Impērijas robežcietoksnis Krievu-turku kara (1768—1774) laikā  iekarotajā Kabardas teritorijā. Nosaukums cēlies no grieķu valodas vārdiem *stavros* (Σταυρός) un *polis*, kas nozīmē "krusta pils". 
Stavropolē un tās apkārtnē apmetās Donas kazaki, kas dienēja robežsardzē. Kaukāza kara laikā 1847. gadā Stavropole kļuva par guberņas centru. No 1935. līdz 1943. gadam to dēvēja par **Vorošilovsku** (*Ворошиловск*).

## Atsauces

## Ārējās saites
Kurgāna

**Kurgāna** () ir Sibīrijas pilsēta Tobolas upes krastos, Kurgānas apgabala administratīvais centrs Krievijas Federācijā. Tā atrodas  attālumā uz austrumiem no Maskavas. Pilsēta aizņem 390 km2 lielu platību.

## Atsauces

## Cilvēki
* Jūlija Savičeva, dziedātāja, aktrise
* Jurijs Gaļcevs, popmākslinieks
* Jeļena Temņikova, dziedātāja
* Maksims Fadejevs, komponists, režisors

## Ārējās saites
Skrējējlāči

**Skrējējlāči** jeb **skrienošie lāči** (*Tremarctinae*) ir viena no lāču dzimtas (*Ursidae*) apakšdzimtām, kurā ir tikai viena mūsdienās dzīvojoša suga Dienvidamerikā — briļļainais lācis (*Tremarctos ornatus*). Skrējējlāču apakšdzimtas dzīvnieki apdzīvoja tikai Dienvidamerikas un Ziemeļamerikas kontinentus. Lielākā daļa šo dzīvnieku ir izmirusi pirms apmēram 12 500 gadiem. Tie kopumā bija lieli dzīvnieki, izmirušais milzu īssejas lācis (*Arctodus simus*) ir visu laiku lielākais sauszemes zīdītājs — plēsējs, kāds jebkad dzīvojis uz zemes. Par izmiršanas iemesliem zinātnieki uzskata klimatiskās izmaiņas, lielo medījamo dzīvnieku izmiršanu, nespēju piemēroties barības dažādībai un cilvēku medību ieroču attīstību.

Vissenākā skrējējlāču ģints bija *[[Plionarctos]]*, kas dzīvoja Teksasā pirms 2—5 miljoniem gadu. Šo ģinti uzskata par īssejas lāču ģints (*Arctodus*) priekštečiem, kā arī par mūsdienās dzīvojošā briļļainā lāča (*Tremarctos ornatus*) priekšteci. Skrējējlāču skeleta uzbūve, kā jau norāda to nosaukums, bija piemērota ātrai un ilgstošai skriešanai. Šie lāči varēja skriet ar apmēram 50 km/st. Milzu īssejas lāča skeleta izpēte liecina par to, ka lācis ir skrējis aida solī līdzīgi kamielim un zirgam, kas liecina par spēju ilgi, bez noguruma skriet.

## Sistemātika
* apakšdzimta **Skrējējlāči** (*Tremarctinae*) 
** ģints 
*** suga Briļļainais lācis (*Tremarctos ornatus*)
*** † suga Floridas alu lācis (*Tremarctos floridanus*)
** † ģints Īssejas lāči (*Arctodus*) 
*** † suga Īssejas lācis (*Arctodus pristinus*)
*** † suga Milzu īssejas lācis (*Arctodus simus*)
** † ģints Dienvidamerikas īssejas lāči (*Arctotherium*) 
*** † suga Argentīnas īssejas lācis (*Arctotherium latidens*)
*** † suga Brazīlijas īssejas lācis (*Arctotherium (Pararctotherium) brasiliensis*)
*** † suga Buenosairesas lācis (*Arctotherium bonariensis*)
*** † suga *Arctotherium vetustum* 	
*** † suga *Arctotherium tarijense*
** † ģints *[[Plionarctos]]* 	
*** † suga *Plionarctos edensis* 
*** † suga *Plionarctos harroldorum* 
*** † suga *Plionarctos telonensis*

## Atsauces
Relatīvais mitrums

thumb|250px|Higrometrs, ar kuru mēra gaisa mitrumu
**Gaisa relatīvais mitrums** ir procentos izteikta ūdens tvaika parciālspiediena attiecība pret piesātināta tvaika parciālspiedienu dotajā temperatūrā. Gaisa mitrumu mēra ar higrometru.

Gaisa relatīvo mitrumu aprēķina, izdalot ūdens tvaika masas daļu gaisā ar maksimālo iespējamo ūdens tvaika masas daļu šajā temperatūrā. To izsaka procentos un aprēķina pēc formulas:
 
:  RH = {p_{(H_2O)} \over p^*_{(H_2O)}} \times 100\% 

kur:  RH_{\,_\,}  — relatīvais mitrums;
 {p_{(H_2O)}}  — ūdens tvaika parciālspiediens;
 {p^*_{(H_2O)}}  — atbilstošs maksimālais ūdens tvaika spiediens.

Maksimālais ūdens tvaika spiediens stipri pieaug, paaugstinoties gaisa temperatūrai. Tāpēc, atdziestot gaisam un paliekot nemainīgam mitrumam, pienāk brīdis, kad gaisā mitrums ir maksimālais un tas nevar saturēt vēl vairāk ūdens tvaiku. Šo brīdi sauc par rasas punktu. Liekais tvaiks tad kondensējas miglas vai ledus kristāliņu veidā. Ūdens tvaiku kondensācijai ir liela nozīme atmosfērā, jo tieši tādā veidā veidojas lielākā daļa mākoņu, atmosfēras fronšu, bet siltums, kurš rodas ūdens tvaiku kondensēšanās laikā, nodrošina tropisko ciklonu rašanās enerģētisko mehānismu.

## Gaisa mitruma noteikšana
Gaisa relatīvo mitrumu var aprēķināt, ja ir zināma tā temperatūra (*T*) un rasas punkts (*T<sub>d</sub>*). Kad *T* un *T<sub>d</sub>* izteikti Celsija grādos, tad patiesa ir vienādība:
 

:::  RH =  \times 100\% 

kur ūdens tvaika parciālspiediens ir  e_p  :

:::  e_p = e^{(17.269 \times T_d) \over {(273.3 + T_d)}}  

un ūdens tvaika spiediens ir  e_s  :

:::  e_s = e^{(17.269 \times T) \over {(273.3 + T)}}  

**Ūdens daudzums uz 1 kg gaisa, 100% mitrumā**

Lai iegūtu attiecīgus datus par ūdens daudzumu pie mazāka gaisa mitruma, vajadzīgais mitruma daudzums (procenti) jāreizina ar dotajiem datiem un jādala ar 100, tādā veidā iegūstot, cik daudz ūdens var saturēt gaiss pie dažāda mitruma daudzuma.
Čita

**Čita** () ir pilsēta Krievijā, Aizbaikāla novada administratīvais centrs. Tā aizņem 534 km2 lielu teritoriju un tajā dzīvo 307 000 iedzīvotāju. 
Čita atrodas uz austrumiem no Baikāla ezera 632 - 1039 m augstumā virs jūras līmeņa. Bijusī Tālo Austrumu Republikas galvaspilsēta (1920-1922).

Čitas klimats ir krasi kontinentāls, ziemā sniega maz, vasara silta, vasaras beigās tā ir mitrāka. Ziemā bieži ir temperatūras inversija, smogs; janvāra gaisa temperatūra ir -28&nbsp;°C, absolūtais minimums -49,9&nbsp;°C. Jūlija temperatūra ir +19&nbsp;°C, absolūtais maksimums +40,6&nbsp;°C. Gada vidējā gaisa temperatūra ir -2,0&nbsp;°C. Gada nokrišņu daudzums vidēji 326 mm, no tiem 80% izkrīt siltajā gadalaikā. Sniega segas biezums ir tikai 10 cm. Tā izveidojas oktobra beigās un nenokūst līdz aprīļa vidum. Galvenie vēji ir rietumu un ziemeļrietumu virziena. To vidējais ātrums ir 2,4 m/s. Gaisa mitrums ir 65%.

## Atsauces

## Ārējās saites
Belgoroda

**Belgoroda** () ir pilsēta Krievijā, Belgorodas apgabala administratīvais centrs. Atrodas Viduskrievijas augstienes dienvidrietumdaļā, galvenokārt Severskijdoņecas labajā krastā, 697 km uz dienvidiem no Maskavas, 40 km no Ukrainas robežas.

## Vēsture
Atrodas Severijas vēsturiskās zemes teritorijā.
Dibināta 1596. gadā kā Krievijas caristes dienvidu robežas cietoksnis pret Krimas tatāru un nogaju uzbrukumiem.
1612. gadā to nopostīja Lietuvas lielkņazistes karaspēks. 1613. gadā Severskijdoņecas upes pretējā krastā cēla jaunu Belgorodas cietoksni. 
No 1633. līdz 1740. gadam Krievija uzcēla Belgorodas aizsardzības valni ar divpadsmit fortiem, kas stiepās 320 kilometru garumā no Vorsklas rietumos līdz Donai austrumos.

Pēc Krimas iekarošanas 1785. gada 13. maijā ar Katrīnas II dekrētu Belgorodu izslēdza no Krievijas impērijas cietokšņu saraksta. Belgorodas pilsētu iekļāva Kurskas guberņas sastāvā.

Pirmā pasaules kara laikā 1918. gada 10. aprīlī Belgorodu ieņēma Vācijas impērijas armija. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas Belgoroda līdz 1918. gada maijam atradās Ukrainas Tautas Republikas, tad Ukrainas valsts sastāvā, kuru vadīja hetmanis Pavlo Skoropadskis.

Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gada 20. decembrī Belgorodu ieņēma Sarkanā armija un no 1918. gada 24. decembra līdz 1919. gada 7. janvārim tajā atradās Ukrainas strādnieku un zemnieku pagaidu valdība, kas vēlāk Harkivā pasludināja Ukrainas PSR dibināšanu. No 1919. gada 23. jūnija līdz 7. decembrim Belgorodu ieņēma Deņikina Brīvprātīgo armija. Pēc Sarkanās armijas uzvaras Belgorodu iekļāva Krievijas PSFR.
1954. gadā tā kļuva par Belgorodas apgabala administratīvo centru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Reebok

***Reebok International Limited***, vācu sporta apģērbu giganta *[[Adidas]]* filiāle, ir sporta apavu, apģērbu, hokeja inventāra un aksesuāru ražotājs. Kompānija, kas tika nodibināta 1895. gadā Boltonā, Anglijā, sākotnēji tika saukta par *J.W. Foster and Sons*, bet 1958. gadā tika pārdēvēta par *Reebok*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Bedwetters

***Bedwetters*** (no angļu valodas — 'gultā slapinātāji') ir 2004. gada septembrī dibināta Igaunijas poppanka grupa. Viņi ieguva popularitāti uzvarot Zen rīkotajā Igaunijas jauno grupu konkursā.

Kā balvu Zen konkursā grupa ieguva iespēju izveidot savu videoklipu, ko rādīja MTV. 2007. gadā *Bedwetters* ieguva MTV Eiropas mūzikas balvu kategorijā "New Sounds of Europe", iegūstot tiesības uzstāties ceremonijas noslēgumā.

 grupa izdeva savu pirmo albumu *[[Meet the Fucking Bedwetters]]*. 15. un 16. maijā ar trim albuma prezentācijas koncertiem *Bedwetters* uzstājās arī Latvijā.

## Dalībnieki
* Joseps Jārvesārs — vokāls
* Karls-Kristjans Kingi — bungas, fona vokāls
* Rauno Kutti — ģitāra, fona vokāls
* Mihkels Mottus — ģitāra, fona vokāls
* Kaspars Koppels — basģitāra

## Diskogrāfija

### Albumi
* *[[Meet the Fucking Bedwetters]]* (2009)

### Singli
* *Dramatic Letter To Conscience* (2007)
* *So Long Nanny* (2008)
* *Long.Some.Distance* (2009)
* *Source Of Inspiration* (2009)
* *Someone Worthless* (2009)
* *Hayley* (2010)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Fanu mājaslapa 
* Latvijas fanu forums
Vladimira

**Vladimira** () ir pilsēta Krievijā, Vladimiras apgabala administratīvais centrs. Izvietojusies apgabala vidienē Kļazmas upes kreisajā krastā 180 km uz ziemeļaustrumiem no Maskavas.

## Vēsture
Uzskata, ka pilsēta nosaukta vai nu Kijivas lielkņaza Volodimira Svjatoslaviča vai arī Vladimira Monomaha vārdā, jo Ipatija hronikā minēts, ka pilsēta dibināta 1108. gadā. 
Kņazs Andrejs Bogoļubskis pārcēla savu rezidenci no Suzdaļas uz Vladimiru. 1238. gadā to nopostīja mongoļi Batuhana vadībā.

1299.–1317. gadā Vladimirā dzīvoja Krievijas metropolīti, bet 1328. gadā kņazs Ivans Kaļita savu rezidenci pārcēla uz Maskavu. Pētera I reformu laikā 1719. gadā tā kļuva par provinces galvaspilsētu, no 1796. līdz 1929. gadam tā bija Vladimiras guberņas galvaspilsēta.  Kopš 1944. gada Vladimiras apgabala galvaspilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vladikaukāza

**Vladikaukāza** () vai **Dzedžikeu** (), no 1931. līdz 1990. gadam **Ordžonikidze**, ir Ziemeļosetijas-Alānijas galvaspilsēta Terekas abos krastos Ziemeļkaukāzā, Krievijas Federācijas dienvidos.
2023. gadā tās iedzīvotāju skaits bija 292 886.

Vladikaukāzas nacionālais sastāvs: osetīni — 63,03 %, krievi — 25,01 %, armēņi — 3,67 % un gruzīni — 1,94 %.

## Atsauces

## Ārējās saites
Volžska (Volgogradas apgabals)

**Volžska** () ir pilsēta Krievijā, Volgogradas apgabalā. Volžska atrodas Ahtubas upes kreisajā krastā 20 km uz ZA no Volgogradas. Kopā ar Volgogradu tā veido Volgogradas aglomerācijas kodolu ar kopējo iedzīvotāju skaitu 1,3—1,4 miljoni.

Pilsētas iedzīvotāju skaits ir aptuveni 320 tūkstoši.

Volžska tika dibināta 1951. gada 22. jūlijā kā Volžskas HES celtnieku apmetne. 1954. gadā apdzīvotajai vietai tika piešķirts pilsētas statuss. Pateicoties Volžskas HES, pilsētas ekonomikas pamatā ir enerģētikas nozare. Pilsētā ir attīstīta arī ķīmijas un mašīnbūves rūpniecība. 

Kopš pirmajiem pastāvēšanas gadiem Volžskas pilsēta bija labi apzaļumota. Jau pirmajā pilsētas ģenerālplānā 1950. gada 15. decembrī tika atspoguļots uzdevums aizsargāt pilsētu no vēja un putekļu vētrām. Kopš 1990. gadiem, kad samazināja regulāru laistīšanu, pilsētas apstādījumu platība arī ir samazinājusies.

## Atsauces

## Ārējās saites
Čerepoveca

**Čerepoveca** () ir pilsēta Krievijā, Vologdas apgabalā. Viena no nedaudzajām Krievijas pilsētām, kuras iedzīvotāju skaits (312 tūkstoši) ir lielāks, nekā federācijas subjekta centra iedzīvotāju skaits.

Čerepoveca atrodas Ribinskas ūdenskrātuves tuvumā, ziemeļos no tās, 505 km uz ziemeļiem no Maskavas un 430 km uz austrumiem no Sanktpēterburgas.

## Sports
Čerepovecā jau kopš 1956. gada bāzēts Kontinentālās hokeja līgas klubs Čerepovecas "Severstal". Tā jauniešu klubs Čerepovecas "Almaz" spēlē Jaunatnes hokeja līgā. Kopš 2006. gada "Severstal" savas mājas spēles aizvada Čerepovecas Ledus pilī.

## Atsauces

## Ārējās saites