open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hidrauliskais trieciens

**Hidrauliskais trieciens** — spiediena strauja palielināšanās pa cauruļvadu tekošā šķidrumā, ja šā šķidruma tecēšanas ātrumu maina momentāni (piemēram, cauruļvadu noslēdzot). Hidrauliskā trieciena teoriju izstrādāja krievu zinātnieks Nikolajs Žukovskis.

Spiediena straujas palielināšanās gadījumā hidrauliskais trieciens var izraisīt avāriju; tās rašanos novērš, ja cauruļvadā ierīko drošības ierīces.

## Hidrauliskā trieciena rašanās
Ja pēkšņi tiek apturēta plūsma (attēlā: vārsts [1] tiek strauji aizvērts) — rodas spiediena svārstības. Šīs straujās spiediena paaugstināšanās rezultātā var pārplīst caurules un cauruļu savienojumi un var tikt bojāts sūknis un/vai motors, vai brīdī, kad spiediens pēc trieciena strauji samazinās, caurule var tikt neatgriezeniski saplacināta.
frame
Plūsma plūst ar savu ātrumu v, bet kad vārsts tiek strauji aizvērts, plūsma atduras un tās ātrums mainās uz otru pusi, līdz ar to rodas spiediena svārstības.

P0 = Hρg — ∆P (h — šķidruma augstums krātuvē, ρ — šķidruma blīvums, g — brīvās krišanas paātrinājums).

## Hidrauliskā trieciena radītais spiediens
∆Pt = v∙c∙ρ (v — ātrums pirms plūsmas apturēšanas, c — ātrums ar kādu triecienvilnis izplatās pa cauruļvadu, ρ — ūdens blīvums). Formula piemērojama caurulēm ar absolūti cietām sienām, jo c tad ir skaņas ātrums.

Vadiem (caurulēm) ar elastīgām sienām c=u√(Ed/(Ed+εD)) , kur D un d ir cauruļvada diametrs un sienu biezums, E un ε — caurules sienu materiāla un šķidruma elastības moduļi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kas ir hidrauliskais trieciens un kas to izraisa?lv.grundfos.com
Sirēnas (mitoloģija)

thumb|Sirēna 19. gadsimta gleznā
**Sirēnas** (, *Seirēn* (vienskaitlī), , *Seirēnes* (daudzskaitlī)) sengrieķu mitoloģijā ir būtnes, kas ar dziedāšanu pievilina jūrniekus, lai tie ar saviem kuģiem avarētu un ietu bojā klinšainajos salu, uz kurām mīt sirēnas, krastos.

Sirēnas radījuši Ahelojs un viena no mūzām. No mūzas tās arī mantojušas dievišķo balsi. Pa pusei sievietes, pa pusei — putni. Viņu skaits svārstījies starp 2 un 5. Homērs "Odisejā" min, ka ir divas sirēnas, bet nemin viņu vārdus un izcelsmi. Vēlāka laika rakstnieki minējuši viņu vārdus un skaitu.

## Ārējās saites
Kārlis Šmits (farmaceits)

**Kārlis Ernests Heinrihs Šmits** (; 1822—1894) bija vācbaltu farmaceits. Tērbatas Universitātes profesors (1852), dekāns (1863—1866) un (1891—1892). Pētīja vielmaiņas procesus, kuņģa sālsskābes mijiedarbību ar pepsīnu, vēlāk pievērsās ģeoķīmijai.
 
## Dzīvesgājums
Dzimis 1822. gada 13. jūnijā Jelgavas aptiekāra Kristofa Heinriha Šmita (1787—1866) un viņa sievas Karolīnes Dorotejas Adelheides (1803—1835) ģimenē.
Mācījās Jelgavas ģimnāzijā. Studēja ķīmiju un medicīnu Berlīnes Universitātē (1842—1943) un Gīsenes Universitātē (1843—1844), kur 1844. gadā pie Justusa fon Lībiga aizstāvēja *Dr. phil.* par augu gļotu pētījumu. Pabeidza medicīnas studijas Getingenes Universitātē (1844—1845), kur 1845. gadā ieguva *dr. med.* grādu.
Strādāja Pēterburgas Kara medicīnas akadēmijā (1845), 1847. gadā kļuva par Tērbatas Universitātes privātdocentu, 1850. gadā viņu ievēlēja par ārkārtas profesoru un Farmaceitiskā institūta vadītāju, 1852. gadā par medicīnas ķīmijas profesoru.

Miris 1894. gada 11. martā Tērbatā.

## Darbi
* Friedrich H. Bidder, Carl Schmidt. Die Verdauungssäfte und der Stoffwechsel. Mitau und Leipzig: 1852

## Atsauces

## Ārējās saites

* Deutsche Biographie
Lode (Lodes pagasts)

**Lode** ir ciems Valmieras novadā, Lodes pagasta centrs. Atrodas pagasta dienvidu daļā 56,5 km no novada centra Valmieras un 164,4 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V177 (Ķoņi—Lode—Arakste), pie Sutras upes ietekas Rūjā.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Pīters Šefers

**Pīters Šefers** (*Peter Shaffer*, dzimis 1926. gada 15. maijā Liverpūlē, miris 2016. gada 6. jūnijā) bija britu dramaturgs un scenārists.

Apmeklējis Sv. Paula skolu Londonā, viņš ieguva stipendiju Trīsvienības koledžā Kembridžā. Strādājis dažādus darbus. Ievērību guva jau ar pirmo lugu 1954. gadā, kuru pārraidīja BBC radio. Kad 1963. gadā tika nodibināts Karaliskais Nacionālais teātris Londonā, Šefera lugas tika uzvestas tur. Vairākas viņa lugas ir kļuvušas par kinoscenārijiem. 1984. gadā Šefers saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā adaptētā scenārija autors.

## Lugas
* "Sālszeme" (The Salt Land, 1954)
* "Vingrinājums" (Five Finger Exercise, 1958)
* "Privātā auss/Publiskā acs" (The Private Ear/The Public Eye, 1962)
* "Karaliskās saules medības" (The Royal Hunt of the Sun, 1964)
* "Melnā komēdija" (Black Comedy, 1965)
* "Equus" (1973)
* "Amadejs" (Amadeus, 1979)
* "Letisa un mīlašķis" (Lettice and Lovage, 1987)

## Lugu iestudējumi Latvijas teātros
* 1990. gadā Liepājas teātris iestudē izrādi "Ekvus" (*Equus*), režisore A. Vildere (ASV), ar Juri Bartkeviču Martina Daisārta lomā.
* 1991. gadā Dailes teātrī iestudēta izrāde "Letisa un mīlašķis" Kārļa Auškāpa režijā, lomās Ausma Kantāne, Dina Kuple. Izrādi ieraksta un vēlāk pārraida Latvijas radio.
* 1994. gadā Nacionālais teātris iestudē izrādi "Amadejs" Valda Lūriņa režijā, ar Ivaru Stoninu Mocarta lomā un Uldi Norenbergu Saljēri lomā.
* 2004. gadā Valmieras teātrī iestudēta izrāde "Letisa un mīlašķis" Valentīna Maculēviča režijā ar Skaidrīti Putniņu, Ligitu Dēvicu un Ilzi Pukinsku.
* 2011. gadā Dailes teātrī iestudēta izrāde "Amadejs", režisors Jans Villems van den Boss. Saljēri lomā Arturs Skrastiņš, Mocarta lomā Artūrs Dīcis.
* 2015. gadā Dailes teātrī iestudēta izrāde "Equus", režisore Laura Groza-Ķibere, ar Daini Grūbi Alana lomā un Lauri Subatnieku Martina Daisārta lomā. Izrāde iegūst vairākas "Spēlmaņu nakts" balvas.

## Atsauces
Kārlis fon Zīverss

**Kārlis fon Zīverss** var būt:
* Kārlis fon Zīverss (1710-1774), diplomāts, Svētās Romas impērijas grāfs, galma maršals un ģenerālis,
* Kārlis Eberhards fon Zīverss (*Karl Eberhard von Sievers*; 1745—1821), Vecates muižas, Cēsu pilsmuižas īpašnieks,
* Kārlis Gustavs fon Zīverss (*Carl Gustav Graf von Sievers*, 1772-1856), Cēsu pilsmuižas īpašnieks, ģenerālleitnants,
* Kārlis Georgs fon Zīverss (*Jakob Carl Georg Graf von Sievers*; 1814—1879), Latvijas arheologs, Bauņu muižas īpašnieks

## Skatīt arī
* Zīversi
Kārlis fon Zīverss (galminieks)

thumb|200px|Hofmaršals Kārlis fon Zīverss ap 1750. gadu
**Kārlis fon Zīverss** (, ; dzimis , miris ) bija vācbaltu cilmes Krievijas Impērijas ķeizarienes Elizabetes galminieks, vēlāk diplomāts, Svētās Romas impērijas grāfs (1760), galma maršals un ģenerālis. Vidzemes guberņas muižnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis Lielā Ziemeļu kara laikā 1710. gada 22. martā Nesbijā () Somijas dienvidos no Igaunijas atbēgušā kapteiņa Joahima Johana fon Zīversa (1674–1753) un viņa sievas Ģertrūdes Elizabetes, dzimušas fon Ekermanes (1671–1728), ģimenē. Pēc kara beigām viņš kopā ar vecākiem pārcēlās uz jauno Krievijas Impērijas galvaspilsētu Pēterburgu. No 1735. gada kalpoja lielkņazienes, vēlākās ķeizarienes Elizabetes Petrovnas galmā. 1742. gadā kļuva par kambarjunkuru (*Kammerjunker*), 1745. gadā par brīvkungu, 1751. gadā par galma kambarkungu un tika imatrikulēts Igaunijas bruņniecības sastāvā, bet 1752. gadā Vidzemes bruņniecības sastāvā kā Košķeles muižnieku (*Gutsherr auf Ostrominsky*).

Pirms Septiņgadu kara viņš bija Krievijas Impērijas sūtnis Vīnes galmā (1754-1755), pēc tam Elizabetes galma hofmaršals un ģenerālleitnants (1757-1762). 1760. gadā viņu par diplomātiskiem panākumiem paaugstināja par Svētās Romas impērijas grāfu un piešķīra muižas Igaunijā un Vidzemē. Arī ķeizarienes Katrīnas II galmā viņš bija oberhofmaršals un ģenerālis (*General-en-Chef*) līdz 1767. gadam, kad viņu atvaļināja pensijā.

Miris 1774. gada 30. decembrī Pēterburgā.

## Ārējās saites
* vesture.eu

## Atsauces
Bandikutveidīgie

**Bandikutveidīgie** (*Peramelemorphia*) ir viena no Austrālijas somaiņu (*Australidelphia*) kārtām, kas apvieno divas mūsdienās dzīvojošas dzimtas (bandikutus un trušbandikutus) un divas izmirušas dzimtas. Bandikutveidīgie somaiņi ir visēdāji, un tie mājo Austrālijā, Jaungvinejā, Tasmanijā un citās tuvākajās saliņās.

## Izskats
[thumb|left|240px|[Lielais trušbandikuts (*Macrotis lagotis*)]]
[thumb|left|240px|[Gardeguna bandikuts (*Perameles nasuta*)]]
Bandikutveidīgajiem somaiņiem ir kompakti, apaļīgi ķermeņi ar arkveidā izliektu muguru, atgādinot grauzējus. To purniņi ir gari, smalki un smaili, ausis stāvas, pamanāmas arī sugām, kurām ausis ir salīdzinoši īsākas, priekškājas īsas un smalkas, pakaļkājas izteikti garākas, arī aste ir tieva un smalka. 

Mazākie bandikutveidīgie sver apmēram 100 gramus, bet lielākie gandrīz 5 kg, bet lielākā daļa sver apmēram kilogramu un ir pusauga kaķēna lielumā. Mazākie bandikutveidīgie ir svītrainie bandikuti (*Microperoryctes*), kuru mazāko īpatņu ķermeņa garums, asti neieskaitot, ir 75 mm, bet lielākie ir Jaungvinejas gardeguna bandikuti (*Peroryctes*), kuru ķermeņa garums var sasniegt apmēram 56 cm, bet svars vairāk kā 4,7 kg.

Lielākā daļa bandikutveidīgo sugu ir brūns vai sarkanbrūns mīksts kažociņš, vairākām sugām raksturīgas šķērssvītras.

### Līdzības ar citiem somaiņiem
Ilgstoši zinātnieki nav spējuši atrisināt bandikutveidīgo somaiņu vietu kopējā somaiņu evolūcijas gaitā. Morfoloģiski šai grupai raksturīgas divas īpašības, kas sasaucas ar citām somaiņu grupām, bet, kas savstarpēji ir pretrunīgas. Visiem bandikutveidīgajiem ir trīs pāri apakšējo priekšzobu. Šī īpašība liecina, ka bandikutveidīgie ir radniecīgi plēsīgajiem somaiņiem, un attīstības gaitā atdalījušies no kopīga priekšteča. 

Pakaļkāju pēdām otrais un trešais pirksts ir saaudzis kopā, šī īpašība savukārt ir raksturīga zālēdājiem diprotodontiem (ķenguriem, vombatiem un posumiem). Zinātnieki uzskata, ka šī īpašība ir iegūta neatkarīgi no diprotodontiem, dzīvojot salīdzinoši līdzīgu dzīves veidu.

## Kopīgās īpašības
Lielākajai daļai sugu priekšķepas ar to garajiem un spēcīgajiem nagiem ir piemērotas zemes rakšanai. Pakaļkājas labi attīstītas. Bandikutveidīgie dzīvnieki, līdzīgi kā ķenguri, pārvietojas ar lēcieniem. Šīs grupas somaiņi ir naktīs aktīvi dzīvnieki, tiem ir labi attīstīta oža un redze, kas piemērota redzēšanai tumsā. Bandikutveidīgie ir visēdāji, kas galvenokārt pārtiek no kukaiņiem, bet barojas arī ar augiem.

## Sistemātika
* **Bandikutu kārta** (*Peramelemorphia*)
** Bandikutu dzimta (*Peramelidae*)
** †Cūkkājbandikutu dzimta (*Chaeropodidae*)
** Trušbandikutu dzimta (*Thylacomyidae*)
** †*[[Yaralidae]]*

## Atsauces

## Ārējās saites
*Peramelemorphia -- Cute Bandits or Bandicoots
*Australian Marsupials: Order: Peramelemorphia
KAA Gent

***Koninklijke Atletiek Associatie Gent***, biežāk zināms kā ***KAA Gent*** vai vienkārši ***Gent***, ir Beļģijas sporta klubs no Gentes, plašāk pazīstams ar savu futbola komandu, kas pašlaik spēlē Beļģijas Pro līgā. Klubs dibināts 1864. gadā kā vingrošanas biedrība, futbola sekciju izveidoja 1900. gadā. Mājas spēles futbola komanda aizvada Ghelamco arēnas stadionā, kur ir  skatītāju vietas. *Gent* futbolisti vienu reizi (2014.—2015. gada sezonā) kļuva par Beļģijas čempioniem, kā arī trīs reizes izcīnījuši Beļģijas kausu. Lielākais sasniegums Eiropas klubu turnīros ir iekļūšana UEFA kausa ceturtdaļfinālā 1991.—1992. gada sezonā. Pēc Beļģijas čempionu titula izcīnīšanas 2015. gadā komanda pirmo reizi kvalificējās UEFA Čempionu līgas grupu turnīram.

## Sasniegumi
* **[[Beļģijas futbola Pro līga|Beļģijas Pro līga]]**
** Čempioni (1): 2014—15
** Vicečempioni (3): 1954—55, 2009—10, 2019—20
* **Beļģijas kauss**
** Kausa ieguvēji (4): 1963—64, 1983—84, 2009—10, 2021-22
** Finālisti (2): 2007—08, 2018—19
* **Beļģijas superkauss**
** Kausa ieguvēji (1): 2015
** Finālisti (2): 1984, 2010

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā kluba vietne
Ticējums

**Ticējums** ir laika gaitā pārbaudīta atziņa, padoms, kas balstās uz dzīves novērojumiem. Dabas un cilvēka dzīves parādību un likumsakarības skaidrojums, kas veidojies dzīves pieredzē. Ticējumi saistās ne tikai ar ticību vai reliģiju, bet arī ar praktiskiem paņēmieniem, zināšanām, ko darīt, kā rīkoties, kā izzināt, lai labi klātos, lai viss atrisinātos pēc iespējas labāk.

## Atsauces
Drēzdenes bombardēšana

275px|thumbnail|Drēzdenes drupas pēc uzlidojumiem (1945)
**Drēzdenes bombardēšana** () bija virkne britu karalisko un ASV gaisa spēku uzlidojumu Drēzdenei, Vācijā, kas notika Otrā pasaules kara laikā 1945. gadā no 13. līdz 15. februārim.

Pilsētas bombardēšanas rezultātā aptuveni ceturtā daļa rūpniecības uzņēmumu un puse pārējo ēku (pilsētas infrastruktūra un dzīvojamās mājas) tika iznīcinātas vai būtiski sagrautas, kā arī uz vairākām nedēļām tika paralizēta satiksme. Bojā gājušo skaits dažādos avotos tiek lēsts no 25 tūkstošiem līdz 200 un pat 500 tūkstošiem. Līdz pat mūsdienām pastāv polemika, vai uzlidojumi, ņemot vērā ievērojamos zaudējumus civilajiem objektiem un bojā gājušo skaitu civiliedzīvotāju vidū, bija pamatoti un adekvāti.

## Audiovizuālās norādes
* Бомбардировку Дрездена заказала Москва. Война в воздухе. Послесловие 

## Ārējās saites
*  Video: "Bombing raids on Dresden and Berlin 1945"
*Official Memorial
*
*US Air Force Historical Support Division – description, photos

## Atsauces
Sēņmušu dzimta

**Sēņmušu dzimta** () ir mušveidīgo divspārņu dzimta, kurā ietilpst ap 250 sugām no 19 ģintīm.

## Izplatība
Sēņmušu dzimtai pieder apmēram 250 sugas, no tām 70 ir sastopamas Palearktikas reģionā, 43 sugas sastopamas Eiropā un pierobežas apgabalos.

## Pieaugušo īpatņu apraksts
Sēņmušas ir mazas mušas, kuru ķermeņa garums sasniedz 2 līdz 10 mm. Ķermenis ir tievs vai resns; krāsa parasti melna, pelēka, dzeltena, oranža vai brūna, vai to kombinācija, dažos gadījumos ar gaiši zaļu vai zilu zīmējumu. Spārni tīri vai brūni, vienmēr ar salīdzinoši lielu *cup* šūnu. Aizmugurējais kāju pāris parasti ir plašs.

## Ekoloģija
Dzīvo galvenokārt mežainā vidē. Liels sugu skaits ir sastopams neskartās meža ekosistēmās ar lielu sēņu daudzveidību un tāpēc ir svarīgi no dabas aizsargāšanas viedokļa.

Kāpuri barojas ar sēnēm (mikofāgi) vai ir trofiski saistīti ar sēņu micēliju. Vairākas sugas attīstās lielo sēņu augļķermenī. Vairāku sugu trofiskās saites nav zināmas vai vāji izpētītas. Taču no izpētītajām sugām dažas ir monofāgas un dažas ir oligofāgas sugas. *[[Microsania]]* ģints sugas ir taksonomiski un bioloģiski atšķirīgas no pārējām sēņmušām, atrodoties tur, kur bija ugunskurs.

## Filoģenēze
Vairāki dzimtas filoģenētiskie pētījumi ir pamatoti uz imago un kāpuru morfoloģiskām raksturīpašībām. Pirmo reizi morfoloģiskās filoģenētiskās saites izpētīja Čandlers 2001. gadā. 2004. gadā Rotreis un līdzautori filoģenētiskos pētījumos izmantoja kāpuru morfoloģiskās raksturīpašības. Informatīvāku morfoloģisku pētījumu 2011. gadā veicis Tkočs savā nepublicētajā MSc disertācijā. 2013. gadā ir veikts informatīvākais molekulārais filoģenētiskais pētījums.

## Taksonomija
Iepriekš sēņmušu dzimtā ietilpa *[[Opetia]]* ģints, taču tagad šī ģints ir atdalīta savā dzimtā *[[Opetiidae]]*. Agrāk *[[Atelestus]]* ģints tika bieži iekļauta sēņmušu dzimtā, taču tagad tā ir pārvietota uz *[[Empioidae]]* dzimtu.

## Atsauces
Hosē Sanhurho

**Hosē Sanhurho** (,  — ) bija spāņu virsnieks, viens no nacionālistu līderiem Spānijas 1936. gada valsts apvērsumā, kura rezultātā aizsākās Spānijas pilsoņu karš.

## Dzīves gājums

Dzimis Pamplonā, Spānijā, karlista (konservatīva monarhista) ģimenē. Pēc militārās izglītības iegūšanas no 1896. gada dienestā Kubā, kur piedalījās cīņās pret nemierniekiem. Vēlāk, 1898. gadā, piedalījies Spāņu-amerikāņu karā. Pēc Spānijas sakāves atgriezies dzimtenē.

No 1909. gada piedalījies vairākās militārās kampaņās Spāņu Marokā. Sākot ar 1922. gadu, komandējis spāņu spēkus Laračā, vienlaikus izmeklējot korupciju vietējā intendatūrā. Vēlāk galvenais komisārs Spāņu Marokā, pildot šo amatu, sasniedzis ģenerāļa dienesta pakāpi. Par nopelniem karā pret Rīfa republiku Spānijas karalis Sanhurho piešķīra Rīfas marķīza titulu. Vienlaikus karavīru vidū bijis populārs komandieris.

No 1928. gada Sanhurho pildīja zemessargu gvardes (lauku žandarmērijas) galvenās pārvaldes priekšnieka pienākumus. Kad monarhisti 1931. gada aprīļa pašvaldību vēlēšanās lielākajās valsts pilsētās zaudēja kreisajiem spēkiem, Sanhurho atteicās atbalstīt karali, veicinot monarhijas gāšanu.

Sākotnējo pēc kreiso spēku nākšanas pie varas Sanhurho saglabāja savu posteni un vēlāk viņš pat tika iecelts par pirmo republikāņu izveidotās armijas komandieri, tomēr drīz Sanhurho radās domstarpības ar premjeru un kara lietu ministru par armijas reformu, kā arī par civilpersonas iecelšanu Spāņu Marokas ģenerālkomisāra amatā. Paralēli kreisajā presē pret Sanhurho tika izvērsta negatīva kampaņa, kuras iemesls bija divi incidenti, kuros žandarmi atklāja uguni uz strādnieku demonstrācijām, nogalinot vairākus demonstrantus. Minēto iemeslu dēļ Sanhurho tika iecelts par karabīneru (robežsargu un muitnieku) komandieri, kas faktiski bija uzskatāms par pazeminājumu.

Sanhurho 1932. gada 10. augustā vadīja neveiksmīgu valsts apvērsumu, kas pazīstams arī kā sanhurhāde. Apvērsuma mēģinājumā piedalījās labēji noskaņotie militāristi un karlisti — monarhistu konservatīvākais spārns. Lai arī nemierniekiem sākotnēji izdevās pārņemt varu Seviljā, tomēr citi Spānijas reģioni, tajā skaitā Madride, apvērsumam nepievienojās.

Sanhurho ar dēlu mēģināja bēgt uz Portugāli, tomēr Velvā viņi tika arestēti. Sanhurho tika piespriests nāvessods, bet vēlāk sods tika nomainīts uz mūža ieslodzījumu. 1934. gadā amnestēts, vienlaikus izraidot no valsts. Apmeties Portugāles pilsētā Estorilā.

Kad 1936. gadā pie varas Spānijā atkal nonāca kreisie spēki, Sanhurho kopā ar citiem spāņu vecākajiem virsniekiem izplānoja plaša mēroga militāro sazvērestību ar mērķi gāzt jauno valdību. 1936. gada 17. jūlijā sākās valsts apvērsums, kas aizsāka Spānijas pilsoņu karu. Sanhurho piekrita kļūt par nacionālistu līderi, tomēr jau 20. jūlijā viņš gāja bojā lidmašīnas avārijā Portugālē, lidojot uz Spāniju.
Hidraulika

thumb|Ilustrācija ar dažādām hidrauliskām un hidrostatiskām sistēmām
**Hidraulika** ir zinātne par šķidrumu līdzsvara un kustības likumsakarībām un to izmantojamību praktisko uzdevumu risināšanā. Hidraulika pētī šķidrumu un gāzu plūsmas (ja to kustības ātrums ir daudz mazāks par skaņas ātrumu), ko orientē un aptver cietas sieniņas, piemēram, caurules.

Ar praktiskās hidraulikas metodēm pētī šķidrumu plūsmu caurulēs, ūdens tecēšanu kanālos un upēs, plūsmas un cieta ķermeņa mijiedarbību. Hidrauliku plaši izmanto, projektējot un būvējot hidrotehniskās būves, cauruļvadus, kuģus, tiltus, sūkņus, konstruējot un ekspluatējot hidrauliskās mašīnas un piedziņas.

Hidraulikā parasti šķidrums kustībā ir uzskatāms par nesaspiežamu. Šķidruma kustībā saspiežamība ir svarīga tikai hidrauliska trieciena aprēķinos.

Hidraulika kā zinātne izveidojās 15. gadsimta vidū. 

## Atsauces
Manuels Asanja

**Manuels Asanja** (,  — ) bija spāņu politiķis, Spānijas prezidents no 1936. līdz 1939. gadam.

## Dzīvesgājums

Dzimis Madridē, Spānijā turīgā ģimenē, agrā vecumā kļuvis par bāreni. Pēc juridiskās izglītības iegūšanas strādājis par juristu. Vēlāk pievērsies žurnālistikai — strādājis vairākos Spānijas un Francijas laikrakstos, kā arī rakstniecībai un tulkošanai. No 1914. gada darbojies republikāniskajās politiskajās grupās. 

Pēc kreiso spēku uzvaras vēlēšanās 1931. gadā, pēc kurām tika gāzta monarhija un nodibināta republika, Asanja aprīlī kļuva par kara ministru. Tā paša gada 14. oktobrī izvēlēts par kreiso spēku koalīcijas premjerministru. Viņa valdība realizēja izglītības, agrāro, militāro u.c. reformas. 

Atstājis premjera amatu 1933. gada 6. septembrī pēc kreiso spēku zaudējuma pašvaldību vēlēšanās. Pēc aiziešanas no premjera amata neilgu laiku attālinājies no politikas, pievēršoties rakstniecībai. 

No 1934. gada Kreiso republikāņu partijas vadītājs. Tajā pašā gadā apcietināts par apsūdzībām valsts apvērsuma organizēšanā Barselonā. Nākamajā gadā tiesas procesā Asanja tika attaisnots. Ar Kreiso republikāņu partiju aktīvi iesaistījies Tautas frontes izveidē. Jaunais politiskais spēks 1936. gadā guva uzvaru parlamenta ārkārtas vēlēšanās, kuru rezultātā vara valstī atkal nonāca kreiso spēku rokās.

No 1936. gada februāra līdz maijam Asanja otrreiz pildīja premjerministra pienākumus, savukārt 10. maijā viņš kļuva par Spānijas prezidentu. Spānijas pilsoņu kara sākšanās tā paša gada jūlijā bija smags trieciens Asanjas pozīcijām, jo prezidenta amatam kara laikā bija tikai nomināla loma. Viņam bija vairākas nesaskaņas ar sociālistu premjerministriem, kā arī pakāpeniski Asanja sāka uzstāties par izlīgumu ar nacionālistiem, tomēr viņa nostāja šajos jautājumos neatrada atbalstu. 

Kad 1939. gada februārī republikāņi zaudēja kontroli pār Kataloniju, Asanja pameta valsti, izbraucot uz Franciju, kur 27. februārī paziņoja par prezidenta pilnvaru nolikšanu. Pēc Francijas sakāves 1940. gadā Asanjam draudēja apcietināšana un deportācija uz Spāniju, tomēr viņu izglāba Meksikas vēstnieks, kurš viņu izmitināja meksikāņu diplomātiskajā misijā, tomēr jau pēc dažiem mēnešiem — 4. novembrī Asanja aizgāja aizsaulē.
Gumiļovs

**Gumiļovs** var būt:

*Ļevs Gumiļovs (*Лев Николаевич Гумилёв*, 1912 - 1992) - krievu vēsturnieks
*Nikolajs Gumiļovs (*Николай Степанович Гумилёв*, 1886 - 1921) - krievu dzejnieks
Jiri Jāksons

**Jiri Jāksons** (;  — ), arī **Juris Jāksons**, bija igauņu valstsvīrs, Igaunijas tieslietu ministrs, Igaunijas Valsts vecākais (1923-1924) un Igaunijas bankas vadītājs (1926-1940).

## Dzīvesgājums
Dzimis Vīlandes apriņķa Sārepēdi pagasta zemnieku ģimenē. Mācījās Tērbatas Trefnera ģimnāzijā (1886—1892), studēja Tērbatas Universitātes Juridiskajā fakultātē (1892—1896).
No 1897. līdz 1901. gadam Jāksons bija advokāta palīgs Vīlandē un vienlaikus vadīja vietējo zemnieku biedrību. No 1901. gada advokāta palīgs un vēlāk advokāts Rīgā, kur vadīja igauņu izglītības un palīdzības biedrību "Imanta", 1913. gadā Mazajā nometņu ielā 17 Āgenskalnā uzcēla sešgadīgu skolu mācībām igauņu valodā.

Pirmā pasaules kara laikā no 1915. līdz 1919. gadam Jāksons bija valdes loceklis Tallinas pilsētas bankā, kā arī Igaunijas lauksaimnieku centrālbiedrības  un Tallinas ekonomiskās savienības priekšsēdis.

1917. gadā pēc Februāra revolūcijas Jāksonu iecēla par apvienotās Igaunijas guberņas komisāra palīgu. No 1917. līdz 1918. gadam Igauņu zemes padomes vadītāja palīgs. No 1918. gada Igaunijas Pagaidu valdības ģenerālpilnvarotais saziņai ar vācu okupācijas varu.
No 1918. līdz 1920. gadam Igaunijas tieslietu ministrs vispirms pagaidu valdībā un vēlāk valdībā. Savukārt no 1924. gada 16. decembra līdz 1925. gada 15. decembrim bija Igaunijas Valsts vecākais, 1925. gada maijā kā Igaunijas valsts galva oficiāli viesojās Rīgā.
  
Pēc tam no 1926. līdz 1940. gadam Jāksons bija Igaunijas bankas vadītājs. Tāpat no 1929. līdz 1936. gadam vadījis Igaunijas finanšu komiteju Nāciju līgā, kā arī Nacionālās ekonomiskās padomes loceklis no 1935. līdz 1938. gadam.

Igaunijas Satversmes sapulces un parlamenta pirmā, otrā, trešā, ceturtā un sestā sasaukuma deputāts. Igaunijas Brīvības krusta kavalieris.

Pēc Igaunijas okupācijas 1941. gadā Jāksonu apcietināja, apsūdzēja kontrrevolucionārā darbībā, deportēja un 1942. gada 20. aprīlī nošāva Gulaga nometnē Sverdlovskas apgabalā.
thumb|200px

Latvijas Valsts prezidenta Čakstes sagaidīšana Tallinā 1925. gada 23. februārī.jpg|Jāksons sagaida Latvijas Valsts prezidentu Čaksti Tallinā 1925. gada 23. februārī
Igaunijas Valsts vecākais Jaksons Rīgas Brāļu kapos 1925.jpg|Jāksons noliek vainagu Rīgas Brāļu kapos 1925. gada 10. maijā


## Atsauces

## Ārējās saites
Alouette 2

***Alouette 2***, bija Kanādas pētniecības pavadonis. Tas palaists 1965. gada novembrī un 10 gadus izmantots jonosfēras pētījumiem.

Pavadoni izgatavoja Kanādas Aizsardzības un pētījumu telekomunikāciju iestāde (*Defence and Research Telecommunications Establishment*, *DRTE*). Tas būvēts uz 1962. gadā palaistā *[[Alouette 1]]* rezerves aparāta bāzes. Tam tika uzlabotas sistēmas un papildināta zinātnisko instrumentu aparatūra.

Kosmiskajā aparātā uzstādīts jonosfēras zondētājs, supergaro viļņu uztvērējs, enerģētisko daļiņu detektors, kosmiskā trokšņa eksperiments un elektrostatiskā zonde. Pavadonis tika stabilizēts, rotējot 2,25 apgriezieni minūtē. Tajā nebija datu ierakstīšanas ierīces, tādēļ informācija tika ievākta tikai tad, kad pavadonis atradās virs zemes stacijām, dienā aptuveni 8 stundas. Līdz 1975. gadam elektroenerģijas sistēma bija tiktāl degradējusies, ka tā darbības laiks bija tikai pusstunda dienā.

*Alouette 2* tika palaists  04:48 UTC ar nesējraķeti *[[Thor SLV-2 Agena-B]]* no Vandenberga Gaisa spēku bāzes starta kompleksa *75-1-1*.

1975. gada jūlijā pavadoņa aparatūra tika izslēgta. Atzīmējot tā 10 gadu jubileju, 1975. gada 18. un 29. novembrī *Alouette 2* tika ieslēgts.

*Alouette 2* vēl joprojām atrodas orbītā (apogejs 2640 km, perigejs 500 km), bet tas ir neaktīvs.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Alouette I and II Canadian Space Agency 
* Alouette 1, 2 Gunter Dirk Krebs
Premiere

***Premiere*** bija ASV ikmēneša preses izdevums, kas tika izdots laika posmā no 1987. līdz 2007. gadam. Žurnāla oriģinālā versija *Première*, kas izveidota 1976. gadā Francijā, tiek izdota joprojām. Žurnāls piederēja izdevniecībai *[[Hachette Filipacchi Media U.S]]*.

## Ārējās saites
* Kino žurnālu vietne: visu *Premiere* izdevumu pirmie vāki
Marts Sīmanns

**Marts Sīmanns** (; dzimis ) ir igauņu politiķis, bijušais Igaunijas premjerministrs (1997—1999). 

1971. gadā absolvējis Tartu Universitāti psiholoģijas un filoloģijas specialitātē, vēlāk arī tajā strādājis (1975—1982). 20. gadsimta 80. gados strādājis Igaunijas Televīzijā par korespondentu, galveno redaktoru, no 1989. līdz 1992. gadam — tās ģenerāldirektors. No 1987. līdz 1989. gadam vadījis Igaunijas Radio. Rīgikogu deputāts. No 1997. līdz 1999. gadam ieņēmis Igaunijas premjerministra amatu. No 2001. līdz 2012. gadam bijis Igaunijas Olimpiskās komitejas prezidents.

## Ārējās saites
* 
* Biogrāfija 
* Biogrāfija
2014.—2015. gada Itālijas futbola čempionāta A sērijas sezona

**2014.—2015. gada Itālijas futbola čempionāta A sērijas sezona** bija 83. A sērijas sezona un 113. Itālijas futbola čempionāta sezona kopumā. Tā sākās  un noslēdzās . Par A sērijas uzvarētājiem kļuva Turīnas "Juventus" futbolisti, kas Itālijas čempionu titulu izcīnīja 31. reizi kluba vēsturē. Sezonas rezultatīvākie spēlētāji ar 22 vārtiem bija *[[Milānas "Internazionale"|Internazionale]]* pārstāvošais Mauro Ikardi un *[[Hellas Verona F.C.|Hellas Verona]]* spēlētājs Luka Toni.

## Turnīra tabula

## Rezultatīvākie spēlētāji

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Somijas Karaliste

**Somijas Karaliste** (, ) bija Somijas valsts pārvaldes forma 1918. — 1919. gadā. Lai arī par karali tika ievēlēts Vācijas firsts Frīdrihs Karls fon Hessens, viņš Somijā neieradās un tronī nekāpa. Valsti pārvaldīja reģents.

## Vēsture
Somija kopš 1809. gada bija autonoma Somijas lielhercogiste Krievijas Impērijā. Pēc tam, kad 1917. gada pavasarī atkāpās Krievijas imperators un rudenī varu Krievijā sagrāba boļševiki, 1917. gada 6. decembrī Somijas parlaments (Eduskunta) pasludināja neatkarību, par valsts pārvaldes formu izvēloties republiku.

[thumb|left|180px|Ievēlētais Somijas karalis firsts [Frīdrihs Karls fon Hessens]]
thumb|left|140px|Somijas karaļa kroņa atdarinājums. Īstais kronis nav ticis izgatavots. Šis atdarinājums 1980. gados izveidots no zīmējumiem.
Somijas pilsoņu karā cīņā pret sarkanajiem iesaistījās Vācijas karaspēks, kas Somijā palika arī pēc kara beigām.
Pēc kara 1918. gada maijā parlamentā bija palicis tikai viens sociāldemokrāts, un vairākums labējo partiju pārstāvju bija monarhijas atbalstītāji.
18. maijā Eduskunta par reģentu izvēlējās Pēru Ēvindu Svīnhūvudu.
18. augustā parlaments aicināja Senātu veikt sagatavošanās darbus, lai Somijā varētu iedibināt monarhiju.

9. oktobrī Eduskunta ar 41 balsi no 64 ievēlēja karali. Tā kā jauna konstitūcija nebija pieņemta, lēmums balstījās uz 1772. gada Zviedrijas pārvaldes formas likumu, kad Somija bija Zviedrijas sastāvā un bija spēkā lielhercogistes laikā. Likuma 38. pants ļāva ievēlēt jaunu karali, ja valdošā dzimta pārtrūktu. Par karali ievēlēja Vācijas imperatora Vilhelma II brālēnu firstu Frīdrihu Karlu fon Hessenu. Līdz karaļa ierašanai Somijā un kronēšanai valsts galvas pienākumus pildīja reģents Svīnhūvuds.

Novembrī Vācija tika sakauta karā un Vācijā notika revolūcija. 9. novembrī Vilhelms II aizbēga uz Nīderlandi un Vācija pasludināta par republiku. 11. novembrī Vācija kapitulēja.
27. novembrī tika atlaists Vācijai un monarhijai simpatizējošais Pāsikivi senāts un izveidota Valsts Padome (ministru kabinetu) Lauri Ingmana vadībā.
12. decembrī no reģenta titula atteicās Svīnhūvuds, un par reģentu tika ievēlēts ģenerālis Karls Gustavs Mannerheims.
14. decembrī ievēlētais karalis Frīdrihs Karls fon Hessens atteicās no troņa.
16. decembrī Vācijas bruņotās vienības pēc svinīgās parādes Helsinkos kuģos atstāja Somiju.

1919. gada 3. martā notika Eduskuntas velēšanas, un parlamentā trīs ceturtdaļas ieguva republiku atbalstošās partijas.
17. jūlijā tika pieņemta konstitūcija ar republikas pārvaldes formu.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Apvienotā Baltijas hercogiste
* Polijas Karaliste (1916—1918)
Ģirts Ostenieks

**Ģirts Ostenieks** ( — ) bija latviešu skeletonists.

Ģirts Ostenieks piedalījās 2000. gada Pasaules čempionātā, kur izcīnīja 31. vietu 35 sportistu konkurencē. Viņš piedalījās vienā Pasaules kausa posmā 1999./2000. gada sezonā, taču palika bez punktiem un bez vietas kopvērtējumā. 2000./2001. gada sezonā Ostenieks piedalījās Eiropas kausā. 2000. gada martā izcīnīja 3. vietu pirmajā Latvijas čempionātā skeletonā.

Ģirts Ostenieks gāja bojā  negadījumā Siguldas bobsleja un kamaniņu trasē, ietriecoties tukšās Krievijas komandas bobsleja kamanās.

## Karjeras rezultāti

## Piezīmes

## Atsauces
Fiat Chrysler Automobiles

***Fiat Chrysler Automobiles***, saīsināti **FCA** bija Nīderlandē reģistrēts automašīnu ražotājs. Grupa dibināta 2014. gadā, kad Itālijas *[[Fiat S.p.A.]]* iegādājās ASV uzņēmumu *[[Chrysler]]*. FCA galvenais birojs bija Londonā, Apvienotajā Karalistē. 

Uzņēmuma akcijas tika kotētas Ņujorkas fondu biržā un Itālijas Fondu biržā. Agneli ģimenes kontrolētajai Itālijas investoru grupai *[[Exor|Exor S.p.A]]* piederēja 44,31 % FCA akciju un 29,19 % ražotņu.

FCA bija pasaulē septītais lielākais autobūves uzņēmums. Tas darbojās četros pasaules reģionos.
Grupa darbojās no divām galvenajām nodaļām: *FCA Italy* (agrākais nosaukums *[[Fiat Group Automobiles]]*) un FCA US (agrākais nosaukums *Chrysler LLC*). FCA grupai bija automobiļu markas: *[[Alfa Romeo]]*, *[[Chrysler]]*, *[[Dodge]]*, *[[Fiat Automobiles|Fiat]]*, *[[Fiat Professional]]*, *[[Jeep]]*, *[[Lancia]]*, *[[Ram Trucks]]*, *[[Abarth]]*, *[[Mopar]]*, SRT, *[[Ferrari]]*, *[[Maserati]]*, *[[Comau]]*, *[[Magneti Marelli]]*, *[[Teksid]]*.

2019. gada sākumā *Fiat Chrysler Automobiles* Francijas koncernam *[[Renault]]* piedāvāja apvienoties, un panāca pagaidu vienošanos ar uzņēmumu. Francijas valdība tomēr neatbalstīja šo vienošanos, un priekšlikums tika atsaukts.

Pēc tam FCA ar apvienošanās piedāvājumu vērsās pie Francijas autoražotāja *[[Groupe PSA]]* (*[[Citroën]]* un *[[Peugeot]]* zīmolu īpašnieku), par ko tika ziņots 2019. gada 31. oktobrī. Abi uzņēmumi 18. decembrī parakstīja apvienošanās līgumu, paredzot, ka abu uzņēmumu akcionāri jaunajā uzņēmumā iegūs katrs 50 % kapitāldaļu. 2020. gada 15. jūlijā tika paziņots, ka jaunā uzņēmuma nosaukums būs *[[Stellantis]]*. Decembrī darījumu atļāva Eiropas Komisija. 2021. gada 4. janvārī abu uzņēmumu akcionāri apstiprināja apvienošanos. Darījums tika pabeigts 16. janvārī. 

## Atsauces
Juris Latišs

**Juris Latišs** ( — ) bija latviešu bobslejists — stūmējs.

Juris Latišs ar bobsleju sāka nodarboties 1999. gadā. 2003. gadā viņš, būdams Jāņa Miņina stūmējs, izcīnīja 5. vietu Pasaules junioru čempionātā divnieku konkurencē un 7. vietu četrinieku konkurencē. 2004. gadā izcīnīja uzvaru Pasaules junioru čempionātā Jāņa Miņina ekipāžā gan divnieku, gan četrinieku discpilīnā. Latišs piedalījās arī Pasaules čempionātā četrinieku konkurencē, kur izcīnīja 9. vietu, kā arī vairākos Pasaules kausa posmos.

Juris Latišs gāja bojā  ceļu satiksmes negadījumā Penkules pagastā.

## Karjeras rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
Ivans Goļicins

**Ivans Goļicins** (; miris 1582. vai 1583. gadā) bija Krievijas caristes kņazs, bajārs (no 1574. gada) un vojevoda cara Ivana IV laikā, tai skaitā piedalījās Livonijas karā Latvijas teritorijā.

No 1560. gada bija vojevoda dažādās Krievijas pilsētās (Tulā, Dedilovā, Rjazaņā). No 1574. līdz 1577. gadam komandēja pulkus Muromā, Serpuhovā, Tallinā, Kalugā. Livonijas kara laikā komandēja krievu spēkus Cēsu kaujā. Bēga no kaujas lauka, tomēr sodīts netika, un 1579. gadā atkal komandēja karaspēku cīņās pret Stefanu Batoriju. No 1580. līdz 1582. gadam — vojevoda Novgorodā un Pleskavā.
Lizdēni

**Lizdēni** ir vidējciems Valmieras novada Rencēnu pagastā pie Buļļupes. Atrodas pie autoceļa V231 (Lizdēni—Burtnieki—Daksti—Veckārķi), netālu no autoceļa P17 (Valmiera—Rūjiena—Igaunijas robeža (Unguriņi)).

1907. gadā Lizdēnu muižnieks Haralds Loudons apgredzenoja meža pīli, līdz ar to aizsākot putnu gredzenošanas praksi Latvijā un toreizējā Krievijas impērijā.

Lizdēnos pirms 2025. gada bija divi veikali: "Aibe" un "Veikals Lizdēni". 2025. gadā "Aibes" veikals tika slēgts.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Milans Matulovičs

**Milans Matulovičs** (; , Belgrada — , Belgrada) bija Dienvidslāvijas un Serbijas starptautiskais lielmeistars šahā (1965).

## Biogrāfija
20. gadsimta vidū bijis trešais spēcīgākais Dienvidslāvijas šahists pēc Svetozara Gligoriča un Borislava Ivkova. Uzvarējis Dienvidslāvijas šaha čempionātos 1965. un 1967. gados. 1967. gadā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā Tunisijā, kur ieņēmis 9. vietu, tikai par puspunktu atpaliekot no pretendentu maču dalībniekiem. 1970. gadā piedalījies Pasaules šahistu izlases mačā pret PSRS izlasi, kur pie 8. galdiņa zaudējis Mihailam Botviņņikam ar 1½:2½. Veiksmīgi piedalījos daudzos starptautiskos šaha turnīros. FIDE Matulovičam 1961. gadā piešķīra starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, bet 1965. gadā — starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Dienvidslāvijas izlases sastāvā sekmīgi piedalījies šaha komandu sacensībās:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 5 reizes (1964—1972). Komandu kopvērtējumā izcīnījis 2 sudraba (1964, 1968) un 2 bronzas (1970, 1972) medaļas, bet individuālā vērtējumā zelta (1964) un 2 sudraba (1966, 1970) medaļas;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 4 reizes (1961—1973). Komandu kopvērtējumā izcīnījis 3 sudraba (1961, 1965, 1973) medaļas, bet individuālā vērtējumā 2 sudraba (1961, 1965) medaļas.

Bijis aktīva pozicionāla stila šahists, kas devis ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Sicīliešu aizsardzībā ir pazīstams "Matuloviča gambīts", kas ir viens no Morra gambīta variantiem — 1. е4 с5 2. d4 cxd4 3. с3 dxc3 4. Zxс3.

## Atsauces

## Ārējās saites
Barnimas apriņķis

**Barnimas apriņķis** () ir apriņķis Vācijā, Brandenburgas federālajā zemē. Apriņķis robežojas ar Brandenburgas Markas-Oderlandes, Oberhāfeles un Ukermarkas apriņķiem, Berlīni, kā arī Poliju.

Barnimas apriņķis iedalās 3 pilsētās un 7 kopienās. Pilsētas ir Bernava pie Berlīnes, Ēbersvalde un Verneihene, bet kopienas - Ārensfelde, Panketāle, Šorfheide, Vandlica bez sīkāka iedalījuma un Bīzentāle-Barnima, Brica-Horīne-Oderberga, Joahimstāle (Šorfheide) ar sīkāku iedalījumu.

Barnimas apriņķa Hoenfīnovā dzimis Vācijas kanclers Teobalds fon Bētmanis-Holvēgs (1856–1921).

## Ārējās saites
Rūpnieki (Valmieras pagasts)

**Rūpnieki** ir ciems Valmieras novada Valmieras pagastā pie autoceļa A3 (Inčukalns—Valmiera—Igaunijas robeža (Valka)).

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Leonīds Kubbels

**Leonīds Kubbels** (dzimis , miris ) bija vācbaltiešu  un latviešu izcelsmes Krievijas un PSRS šaha problēmists.

## Dzīves gājums
Dzimis Sanktpēterburgā ceha meistara ģimenē. Tēvs pēc tautības bija latvietis, māte — vācbaltiete. Ar šaha spēli iepazinies 7 gadu vecumā. Risinot un studējot visus uzdevumus un etīdes, kas bijuši pieejami Pēterburgas avīžu un žurnālu šaha nodaļās, pievērsies šaha kompozīcijai. Pirmais uzdevums bijis publicēts 1903. gada 5. (18.) jūlijā laikrakstā *St. Petersburgische Zeitung*, bet pirmā etīde — 1904. gada 25. decembrī.
1905. gada maijā Kubbelu ģimene pārcēlās uz Rīgu. Tur viņš iepazinies ar avīzes "Rigaer Tageblatt" šaha nodaļu un aizsūtījis tai nelielu paša sacerētu uzdevumu un etīžu kolekciju. Šaha nodaļas redakcija atzinīgi novērtējusi 13 gadīgā zēna talantu.

1906. gada februārī nomirst Kubbela tēvs un māte ar bērniem pārceļas atpakaļ uz Pēterburgu. Leonīds sācis strādāt Tenteļeva ķīmijas rūpnīcas  kantorī, kur nostrādājis 18 gadus. 1924. gadā Kubbels un viņa brālis Arvīds tikuši uzaicināti vadīt žurnāla "Šahmatnij listok"  šaha kompozīcijas nodaļu.  Viņa pamatdarbs šai laikā bija krāsošanas trests, pēc tam no 1928. gada Ohtinskas ķīmijas kombināts, bet no 1934. gada viņš strādājis valsts pārvaldē.
Kubels miris no bada 1942. gadā Ļeņingradas blokādes laikā.

## Šaha daiļrade
Kubbels sastādījis vairāk kā 2800 dažādu žanru šaha kompozīcijas (galvenokārt trīsvilčus) un  ap 500 etīdes.  Viņa kompozīcijas ieguvušas ap 500 atzinību, tai skaitā ap 120 pirmo godalgu. Tiek uzskatīts par vienu no mūsdienu mākslinieciskās etīdes pamatlicējiem. 1934. gadā viņam tika piešķirts tituls: PSRS sporta meistars šaha kompozīcijā.

### Etīdes

    

## Bibliogrāfija
*  
* 

## Piezīmes

## Atsauces

## Papildu literatūra
*  
* 

## Ārējās saites
* Избранные задачи Л. И. Куббеля. Составители А. А. Батурин, О. К. Куббель. М.: Физкультура и спорт, 1958, 224 с.
* 45 Kubela etīdes 
* 25 Kubela etīdes
Džakomo Meijerbērs

**Džakomo Meijerbērs** (, dzimis  kā **Jakobs Lībmans Meijers Bērs** (), miris ) bija ebreju izcelsmes vācu/franču operu komponists, viens no lielās operas (*Grand opera*) stila pamatlicējiem. Viens no populārākajiem operu autoriem 19. gadsimtā.

Dzimis ļoti bagātā ģimenē un trūkumu necieta, tāpēc atšķirībā no daudziem citiem komponistiem spēja izvirzīt savus noteikumus opernamiem. 1816. gadā devās apgūt mūziku uz Itāliju, kur pieņēma vārdu Džakomo. 1831. gadā Parīzē tika uzvesta Meijerbēra opera *[[Robert le diable]]*, un komponists kļuva par slavenību. Kopā ar libretistu Ežēnu Skribu Meijerbērs radīja vēl vairākas operas, kuras bija ļoti populāras 19. gadsimtā. Meijerbēra popularitāte sāka kristies līdz ar Riharda Vāgnera popularitātes kāpumu. Kaut arī Vāgnera karjeras sākumā Meijerbērs Vāgneru atbalstīja, vēlāk Vāgners kļuva par vienu no Meijerbēra mūzikas asākajiem kritiķiem, tai skaitā kritizējot Meijerbēru antisemītiskajā esejā *Das Judenthum in der Musik*. Nacisma laikā Meijerbēra mūzika autora izcelsmes dēļ bija aizliegta.

## Pazīstamākās Meijerbēra operas
* *[[Robert le diable]]* (pirmizrāde 1831. gadā)
* *[[Les Huguenots]]* (pirmizrāde 1836. gadā)
* *[[Le prophète]]* (pirmizrāde 1849. gadā)
* *[[L'Africaine]]* (pirmizrāde pēc Meijerbēra nāves 1865. gadā)

## Ārējās saites

* Guide to the Giacomo Meyerbeer Collection, 1812-1978 
* List of performances of operas by Meyerbeer on Operabase 
* Meyerbeer the Jew
2014.—2015. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona

**2014.—2015. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona** bija 52. Bundeslīgas sezona. Tā sākās  un noslēdzās . Par Bundeslīgas uzvarētājiem kļuva Minhenes "Bayern" futbolisti, kas izcīnīja 25. Vācijas čempionu titulu. Sezonas rezultatīvākais spēlētājs bija Frankfurtes "Eintracht" pārstāvošais Aleksandrs Meiers, kas sezonā guva 19 vārtus.

## Turnīra tabula

## Pārspēles par vietu Bundeslīgā
Pārspēlēs piedalījās *[[Hamburger SV]]*, kas ierindojās 16. vietā, un 2. Bundeslīgas 3. vietas ieguvēji *[[Karlsruher SC]]*.

### Pirmā spēle

### Otrā spēle

*Hamburger SV* divu spēļu summā uzvarēja ar 3–2.

## Rezultatīvākie spēlētāji
.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Aleksejs Troickis

**Aleksejs Troickis** (; dzimis , miris ) bija krievu šahists (problēmists), mākslinieciskās šaha etīdes pamatlicējs.

## Biogrāfija
Dzimis 1866. gadā Sanktpēterburgā. 1894. gadā beidzis Pēterburgas mežsaimniecības institūtu. Savu pirmo šaha uzdevumu publicējis, vēl students būdams, 1893. gadā, bet pirmo etīdi — 1895. gadā. No 1896. gada līdz 1917. gadam strādājis par mežzini vairākās Krievijas guberņās. Šis bija ražīgākais posms A. Troicka daiļradē, šai laikā viņš sastādīja etīdes, kas padarīja viņu slavenu un nosacīja viņa tālāko daiļrades ceļu. 1910. gadā viņš publicēja rakstu "Šaha etīdes sastādīšanas mākslas galvenie principi". Rakstā uzsvērts, ka etīdēs jāattēlo šaha galvenā iezīme — cīņa starp divām pusēm, un tādēļ melnajiem jādod vislielākās aizsardzības iespējas. Etīdes galvenā ideja cieši jāsaista ar ievada spēli, un etīde kļūs jo vērtīgāka, jo vairāk figūru tajā pārvietosies, un tās beigu pozīcija atšķirsies no sākuma pozīcijas. No 1917. gada līdz 1923. gadam viņš uz laiku pārtrauca etīžu sastādīšanu.

Savas daiļrades noslēguma perioda no 1923. gada līdz 1942. gadam A. Troickis turpināja pilnveidot iepriekš atklātās idejas. No 1923. gada līdz 1934. gadam viņš dzīvoja Penzā, kur bija vietējās avīzes "Trudovaja pravda" šaha nodaļas redaktors. 1934. gadā viņš pārcēlās uz Ļeņingradu, kur dzīvoja līdz savai nāvei. A. Troickis nomira 1942. gadā Ļeņingradas blokādes laikā.

Troicka atstātais mantojums ir aptuveni 800 publicētas šaha kompozīcijas (apmēram 750 etīdes un 50 joku un retrogrādās analīzes uzdevumu).

## Etīdes piemērs

"A. Troickis pierādīja, ka etīdes saturs var būt slēpts ne tikai vienas puses materiālā spēka realizācijā, bet vispirms izdevīgākās pozīcijas izmantošanā. Pozīciju savdabība var radīt tādas figūru savstarpējās attiecības, kad to spēku novērtējumam nav parastās nozīmes. Spilgts piemērs tam ir šī — viena no populārākām A. Troicka etīdēm." - A. Dombrovskis

Balto materiālais pārsvars sākuma stāvoklī ir ievērojams, bet, lai uzvarētu, tie spiesti upurēt gandrīz visas savas figūras!

1. Lc6 Tb1+ 2. Ke2 Txh1 3. Lg2+! Kxg2 4. Zf4+ Kg1 5. Ke1 g2 6. Ze2# 1-0

## Literatūra
*
* 
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* A. Troicka etīdes
Almandīns

**Almandīns** (dažreiz nepareiz saukts par almandītu), ir granātu grupai piederošs minerāls. Šādu nosaukumu šim minerālam ir devis Plīnijs Vecākais, un šis minerāls tika atrasts Alabandā, Karijas pilsētā, mūsdienās šī vieta atrodas Turcijas teritorijā, Ajdinas ila administratīvajā teritorijā. Almandīns ir dzelzs alumīnija granāts, kas ir tumši sarkanīgi violetā krāsā. Bieži vien šo minerālu apstrādā izliektas virsmas formā vai arī slīpē pilnībā, un pēc tam šī rota atgādina ugunssarkanu dārgakmeni, kas līdzinās karbunkulam. Vērojot šo minerālu spektroskopā ļoti stiprā gaismā, var pamanīt trīs raksturīgas absorbcijas joslas. Labi saredzama daudzskaldnība. Almandīns kristalizējas kubiskajā singonijā.

Almandīns ir silikātu klases ciets minerāls, kam mēdz būt piropa ieslēgumi. Almandīna minerāla formula ir Fe3Al2(SiO4)3. Magnijs almandīnā var aizstāt dzelzi, bagātinot to ar piropu.

Almandīns pārstāv svarīgu silikātu minerālu grupu, kura ir galvenā zemes garozas, zemes mantijas, kā arī pārejas zonas sastāvdaļa.

Almandīns ir antiferomagnētisks minerāls ar Nēla temperatūru 7,5 K. Šis minerāls satur divus ekvivalentus magnētiskos apakšrežģus.

## Sastopamība
Almandīns ir bieži sastopams Šrilankas dārgakmeņu grantī, kur šo minerālu mēdz dēvēt arī par Ceilonas rubīnu. Kad minerāla krāsa ir vairāk nosliekusies uz violetās krāsas pusi, tad to dēvē par Tanlinas granātu, senās Pegu pilsētas, kas mūsdienās atrodas Mjanmas teritorijā, vārdā. Almandīna granāti pirms vairākiem gadiem lielā apjomā un labā stāvoklī tika atrasti Austrālijas teritorijā, sākumā šie minerāli sajaukti ar rubīniem, un tirdzniecībā kādu laiku šo minerālu dēvēja par Austrālijas rubīnu.

Almandīna ir plaši izplatīts, sastopams arī metamorfiskajos iežos, kuri atrodami Cillertālē. Almandīns, kurā dzelzs oksīda vietā ir magnija oksīds, tika atrasts Burundi un Ruandā. ASV teritorijā vairākās vietās ir almandīna atradnes. Skaisti almandīna kristāli tika atrasti Aļaskā, Vrangelas pilsētā.

Zemas kvalitātes almandīns tiek izmantots abrazīviem materiāliem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Larisa Volperte

**Larisa Volperte** (, ; dzimusi , mirusi ) bija Krievijā dzimusi ebreju tautības Igaunijas filoloģijas zinātņu doktore un šahiste. Bijusī PSRS, tagad Igaunijas starptautiskā šaha lielmeistare.

## Biogrāfija
Dzimusi 1926. gadā Ļeņingradā ārstu ģimenē. Otrā pasaules kara sākumā evakuēta uz Buguļmas pilsētu Tatarstānā, 1942. gadā pārcēlusies uz Sverdlovsku pie mātes. Pēc blokādes pārraušanas 1944. gadā jūnijā atgriezusies Ļeņingradā un 1945. gadā iestājusies Ļeņingradas Universitātes Filoloģijas fakultātē, specialitātē — franču literatūra. 1949. gadā to beigusi, aizstāvot diplomdarbu "Žana Rišāra Bloka publicistika Otrā pasaules kara gados". No 1949. līdz 1962. gadam bijusi sporta biedrības "Trud" šaha trenere un aktīvi piedalījusies šaha sacensībās.
 
No 1962. gada līdz 1966. gadam bijusi vecākā pasniedzēja, bet no 1967. gada — Pleskavas Pedagoģiskā institūta krievu literatūras katedras docente, antīkās un aizrobežu literatūras kursu pasniedzēja.

No 1977. gada, uzvarot konkursā, bijusi Tartu Universitātes krievu literatūras katedras docente, bet no 1885. gada strādājusi ārzemju literatūras katedrā. 1990. gadā ievēlēta par profesori, bet 1993. gadā — emeritēto profesori. 1989. gadā Ļeņingradas Universitātē aizstāvējusi doktora disertāciju "Puškins un psiholoģiskā tradīcija franču literatūrā". Vairāku monogrāfiju autore par tematu: krievu—franču literatūras saites 18. gadsimta beigās un 19. gadsimta pirmajā pusē. Volperte bija Igaunijas Puškina komitejas locekle.

## Sasniegumi šahā
Trīskārtēja (1954; 1958, uzvarēja papildus mačā Kiru Zvorikinu 2½ : 1½; 1959) PSRS Sieviešu šaha čempione. Pasaules čempiona nosaukuma Pretendentu turnīru dalībniece (1955—1961): 1955. gads — 2. vieta, 1959. gads — 3. vieta, 1961. gads — 7.—9. vieta. Starptautiskā lielmeistare no 1978. gada.

## Zinātniskās publikācijas
* Пушкин и психологическая традиция во французской литературе : К проблеме русско-французских литературных связей конца XVIII — начала XIX вв. Таллин : Ээсти раамат, 1980. 216 с.
* Пушкин в роли Пушкина : Творческая игра по моделям французской литературы : Пушкин и Стендаль. Москва : Языки русской культуры, 1998. 327 с., [1] л. портр. .
* Лермонтов и литература Франции : (В Царстве Гипотезы). Таллинн : Фонд эстонского языка, 2005. 318, [1] с. .
* Пушкинская Франция. Санкт-Петербург : Алетейя, 2007. 572, [3] с. .
* Лермонтов и литература Франции. Издание второе, исправленное и дополненное. СПг. Алетейя. 2008
* Лермонтов и литература Франции. Издание третье, исправл. и дополненн. Interneta-publikācija Тарту. 2010
* Пушкинская Франция. Второе издание. Исправленное и дополненное. Interneta publikācija. Тарту. 2010

## Atsauces

## Ārējās saites

* Larisas Volpertes biogrāfija 
* Larisas Volpertes mājas lapa 
* Raksts Ebreju elektroniskajā enciklopēdijā
Latviešu Jurģis

**Latviešu Jurģis** bija 13. gadsimta Jersikas latgaļu priesteris, evaņģēlija tulkotājs senkrievu valodā.

## Dzīvesgājums
Vienīgās ziņas par Latviešu Jurģi saglabājušās no 1270. gadā pabeigtā Jersikas evaņģēlija jeb "Latvieša evaņģēlija" () pēcvārda, kurā rakstīts, ka “6778. gada (pēc Vecās Derības) 23. martā, svētā mocekļa Nikona piemiņas dienā, pabeigta šī grāmata, šīs grāmatas. Un tajā pašā dienā bija zīmes pie saules. Šīs grāmatas sarakstītājs – es, Jurģis, popa dēls, ko sauca par latvieti no Gorodiščes (*Писах же книги сия аз Гюрги, сын попов, глаголемаго Латыша с Городища*), ar mūka Sīmaņa līdzekļiem no svētā Georgija, sev par pestīšanu un visiem kristīgiem par prieku.” 

Tiek uzskatīts, ka Latviešu Jurģa tēvs bija pareizticīgais mācītājs Latgalē ar dzīvesvietu Jersikas pilī. Nav skaidrs, kas tas ir bijis par bagāto mūku Sīmani, kas bija devis Jurģim līdzekļus Evaņģēlija rakstīšanai, iespējams, tas bija toreizējais Polockas bīskaps Sīmanis.

## Atsauce