open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Miegūze

**Miegūze** vai **Mieguze** ir ciems Talsu novada Laidzes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidrietumos 4,5 km no pagasta centra Laidzes, 3,5 km no novada centra Talsiem un 121 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Mieguzes *(Megusen)* pusmuižas centru.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Valdemārs Zemītis

**Valdemārs Zemītis** (; , Rīga – , Kalifornija, Deivisa) bija Latvijas un ASV ārsts, šahists, vēsturnieks.

## Biogrāfija
Tēvs – vijoļbūvētājs Roberts Mārtiņš Zemītis (1896–1995). Šahu sācis spēlēt pusaudža gados. Otrā pasaules kara gados devies bēgļu gaitās uz Vāciju. Tur pēc kara mācījis Getingenes Universitātē. 1946. gadā piedalījies Oldenburgas šaha turnīrā, kur iepazinies ar vācu lielmeistaru Frīdrihu Zēmišu. Abus satuvinājusi interese par "aklā" šaha seansiem, kurus seansa devējs dod neskatoties uz galdiņu.

1951. gadā emigrējis uz ASV un apmeties Seilemā. Pēc gada pārvācies uz Bērkli, kur studējis Kalifornijas Universitātē. 1954. gadā izcīnījis trešo vietu Kalifornijas atvērtajā čempionātā ar 5½ punktiem no 7 iespējamiem. Tomēr neizdevās apvienot šahu ar mācībām universitātē, un 1956. gadā Zemītis uzsāka dienestu ASV Bruņotajos spēkos. Armijā viņš izmācījās par rentgentehniķi un tika aizsūtīts uz Vācijas pilsētu Štutgarti, kur satika savu nākamo sievu Sibillu. Pēc armijas kontrakta beigām 1959. gadā kopā ar sievu atgriezies Kalifornijā, kur beidzis medicīnas studijas. Ģimenē piedzimuši divi dēli. Pēc mācību beigām strādājis par Kalifornijas radiācijas drošības speciālistu. Sarakstījis vairākas grāmatas par radiācijas protekciju, tajā skaitā arī *Syllabus on Fluorascopy Radiation Protection*, kuru lietoja daudzu ārstu apmācībai.

1960. gadā sarakstījis savu pirmo grāmatu par šahu *The unknown Tal* ("Nezināmais Tāls"), kas bijis viens no pirmajiem pētījumiem par Latvijas šaha leģendu Mihailu Tālu. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas aktīvi piedalījies Latvijas šaha dzīvē. No 2002. gada līdz 2006. gadam bijis viens no Latvijas šaha žurnāla *[[Latvijas Šaha Vēstnesis]]* izdevējiem. Mūža pēdējos gados nopietni pievērsies Latvijas šaha vēstures pētījumiem un radījis savu lielāko darbu *Encyclopedia of Latvian Chessplayers* ("Latvijas šahistu enciklopēdija"), kurā centies apkopot ziņas par visiem Latvijas šahistiem. Enciklopēdijā ir savākts vairāk nekā 800 lappušu materiāls ar šahistu biogrāfijām, fotogrāfijām un spēlētajām partijām. Neraugoties uz tādiem darbiem raksturīgajiem trūkumiem, tā ir vērtīgs izziņas avots jebkuram Latvijas šaha vēstures pētniekiem un interesentiem.

Bijis pazīstams arī kā jauno šahistu atbalstītājs. 1986. gadā veicinājis Žužas Polgāras debiju Sanfrancisko šaha turnīrā, bet 2000. gadā palīdzējis Danai Reizniecei piedalīties divos turnīros ASV. 1990. gadu sākumā sadarbojies arī ar Alekseju Širovu, palīdzot viņam atrast jaunu turnīru iespējas.

Miris no prostatas vēža.

## Apbalvojumi
* Atzinības krusts, 5. šķira (2010).

## Atsauces

## Bibliogrāfija
* The unknown Tal: Selected games of world championship Mikhail Tal, 1951-1956.
* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il., portr. ; 29 cm.
* Sudraba važiņa no Stokholmas. Milda Lauberte šaha cīņās, (kopā ar Ģediminu Salmiņu), Liepāja, LiePA, 2007, .

## Ārējās saites
Stūrīši

**Stūrīši** var būt:
* Stūrīši — apdzīvota vieta Kalupes pagastā, Augšdaugavas novadā;
* Stūrīši — apdzīvota vieta Laidzes pagastā, Talsu novadā;
* Stūrīši — apdzīvota vieta Laucienes pagastā, Talsu novadā;
* Stūrīši — apdzīvota vieta Limbažu pagastā, Limbažu novadā;
* Stūrīši — apdzīvota vieta Remtes pagastā, Saldus novadā;
* Stūrīši — apdzīvota vieta Susāju pagastā, Balvu novadā.
Prostaglandīni

thumb|250px|Prostaglandīna E<sub>1</sub> struktūrformula
**Prostaglandīni** ir fizioloģiski aktīvi lipīdi, kam ir hormoniem līdzīga darbība. Prostaglandīni ir atrodami gandrīz visos cilvēku un dzīvnieku audos. Tie fermentatīvi tiek iegūti no taukskābēm un tiek pieskaitīti pie eikosanoīdu grupas. Katra prostaglandīna sastāvā ir 20 oglekļa atomi. Prostaglandīnus sīkāk iedala prostaciklīnos un tromboksānos. Prostaciklīni ir spēcīgi asinsvadu paplašinātāji un kavē asins plātnīšu agregāciju. Tromboksāniem ir pretēja darbība. Abas grupas piedalās iekaisuma procesā.
E vitamīns

thumb|250px|Alfa-tokoferola paraugs
**E vitamīns** ir vielu grupa, kurā ietilpst tokoferoli un tokotrienoli. γ-Tokoferols ir, piemēram, atrodams kukurūzas eļļā, sojas pupiņu eļļā, margarīnā. α-tokoferols ir bioloģiski visaktīvākais E vitamīns un ir otrais visbiežāk sastopamais no E vitamīna grupas pārtikas produktos. Tas ir taukos šķīstošs antioksidants, kas pasargā organismu no brīvajiem radikāļiem. Regulāra vitamīna E uzņemšana vairāk nekā 1,000 mg (1,500 IU) dienā var novest līdz E hipervitaminozei, kas ir saistīta ar vitamīna K deficītu un asiņošanas gadījumiem.
thumb|250px|Alfa-tokoferola struktūrformula

## E vitamīna daudzums pārtikas produktos
:

## Atsauces un piezīmes

## Ārējās saites
Mandeļveida kodols

thumb|200px|Mandeļveida kodolu (iekrāsoti sarkani) novietojums galvas smadzenēs
**Mandeļveida kodols** jeb **amigdala** ir divas kodolu grupas, kas ir novietotas mediāli (tuvāk viduslīnijai) deniņu daivās un tā ir sastopama mugurkaulniekiem, tostarp cilvēkiem. Tiek uzskatīts, ka amigdala piedalās atmiņas procesos, lēmumu pieņemšanā, emociju veidošanā, kā arī tā tiek pieskaitīta pie limbiskās sistēmas. Mandeļveida kodoli ir saistīti arī ar hipotalāmu, dorsomediālo talāmu, talāma retikulāro kodolu, sejas un trīszaru nervu.
Bomi grāfiste

**Bomi grāfiste** () ir viena no Libērijas piecpadsmit grāfistēm, kas atrodas valsts ziemeļrietumos. Grāfiste robežojas ar Gbarpolu grāfisti ziemeļos, ar Montserado grāfisti austrumos un ar Bongas un Grandkeipmauntas grāfisti rietumos. Apgabalu dienvidos apskalo Atlantijas okeāns. Bomi grāfistes administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Tabmenbērga.

Apgabala kopējā platība ir 1923 km², pēc 2008. gada datiem apgabalā dzīvo 84 119 iedzīvotāji. Pēc platības, tā ir Libērijas otrā mazākā grāfiste aiz Montserado grāfistes. Pēc iedzīvotāju skaita, tā ir piektā mazākā Libērijas grāfiste.

Administratīvi Bomi grāfiste sīkāk dalās četros distriktos: Devoinas, Klejas, Mekas un Sendžēhas distriktā.
Limbiskā sistēma

thumb|300px|Limbiskā sistēma un ar to saistītās struktūras
**Limbiskā sistēma** ir sarežģīta smadzeņu struktūra, kas atrodas abās pusēs talāmam, tieši zem galvas smadzeņu puslodēm. Tā netiek izšķirta kā atsevišķs orgāns, bet gan kā gala smadzeņu (*telencephalon*), starpsmadzeņu (*diencephalon*), vidussmadzeņu (*mesencephalon*) audu sakopojums. Pie tās pieder ožas daivas, hipokamps, amigdala, priekšējie talāma kodoli, velve, mamilārie ķermenīši, baltā starpsiena, parahipokampālā rieva, limbiskā garoza, limbiskā vidussmadzeņu daļa u.c.

Limbiskā sistēma ir saistīta ar dažādām funkcijām, piemēram, adrenalīna izdales regulāciju, emocijām, izturēšanos, motivāciju, ilglaicīgo atmiņu un ožu.

## Atsauces
Baltkrievijas Sociālistiskā Padomju Republika

thumbnail|right|Padomju rietumu ofensīva, 1918-1919
**Baltkrievijas Sociālistiskā Padomju Republika** (baltkrievu: *Сацыялістычная Савецкая Рэспубліка Беларусь*) bija pirmā boļševiku radītā padomju republika Baltkrievijā, kas pastāvēja no 1919. gada 1. janvāra līdz 1919. gada 27. februārim, kad tika izveidota jauna Lietuvas-Baltkrievijas Padomju Sociālistiskā Republika. 

## Vēsture
Vācu armijai 1918. gada decembrī atkāpjoties no Brestļitovskas miera līguma rezultātā iegūtajām Krievijas teitorijām, Padomju Krievija uzsāka karagājienu šo teritoriju atgūšanai un iebruka Igaunijas, Latvijas, Lietuvas, Baltkrievijas Tautas Republikas un Ukrainas Tautas Republikas teritorijās. Šajā laikā baltkrievi jau bija izveidojuši demokrātisku Baltkrievijas Tautas Republiku, kuras valdība militārā uzbrukuma rezultātā atkāpās uz Grodņu.
 
1919. gada 1. janvārī Smoļenskā, kas tajā laikā ietilpa baltkrievu teritorijā, tika pasludināta Padomju Krievijas sastāvā ietilpstošas Baltkrievijas Sociālistiskās Padomju Republikas izveidošana. Republikas teritoriju veidoja zemes no Smoļenskas, Vitebskas, Mogiļevas, Minskas, Grodņas un Viļņas guberņām. 8. janvārī republikas galvaspilsētu pārcēla uz nupat ieņemto Minsku. 

1919. gada 31. janvārī republika izstājās no Padomju Krievijas un tika pārdēvēta par Baltkrievijas Sociālistisko Padomju Republiku. 3. februārī tika pieņemta jaunās republikas konstitūcija. 27. februārī republika apvienojās ar Lietuvas Padomju Republiku, taču Smoļenskas, Vitebskas un Mogiļevas guberņas atkal iekļāva Padomju Krievijas sastāvā. 

Lai arī boļševiku vidū noritēja diskusija par to, vai baltkrieviem vispār ir nepieciešama atsevišķa republika, zemēs, kas nebija pievienotas Polijai vai Krievijai 1920. gada 31. jūlijā, Poļu-padomju kara laikā no jauna izveidoja Baltkrievijas Sociālistisko Padomju Republiku, kas 1922. gadā kā Baltkrievijas PSR iestājās jaunveidotajā PSRS.

## Ārējās saites
Vīgrieze (ciems)

**Vīgrieze** ir ciems Talsu novada Laidzes pagastā. Izvietojies pagasta rietumos pie autoceļa P126 10 km no pagasta centra Laidzes, 6,5 km no novada centra Talsiem un 126 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies ap vēsturisko Vigriežu pusmuižu (*Vorwerk Wigredse*).

## Atsauces
Mazie Bernāni

**Mazie Bernāni**, arī **Mazie Biernāni**, ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 33 km no novada centra Preiļiem, 10 km no pagasta centra Aglonas un 242 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V744, Bieržgaļa ezera krastā.

Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.

1897. gadā katoļu ciemā bija 24 sētas ar 141 cilvēku.
## Atsauces
Ģibzde

**Ģibzde** () ir ciems Talsu novada Valdgales pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumos Pārkaktes pieteku Sustriņvalka un Pelišdangas krastos pie autoceļa V1371  no pagasta centra Pūņām,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Ģibzdes *(Gibsden, Gipsden)* pusmuižas centru.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Pobuži

**Pobuži**, agrāk arī **Pobužmuiža**, ir ciems Talsu novada Valdgales pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā pie autoceļa V1411 6,5 km no pagasta centra Pūņām, 19 km no novada centra Talsiem un 139 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Pobužu *(Pobuschen)* muižas centru.

## Atsauces
Sumburciems

**Sumburciems** var būt:
* Sumburciems — apdzīvota vieta Dundagas pagastā
* Sumburciems — apdzīvota vieta Valdgales pagastā
Drošais jaukšanas algoritms 2

**Drošais jaukšanas algoritms 2** jeb **SHA-2** () ir kriptogrāfiska jaucējfunkcija, kuru izstrādāja ASV Nacionālās drošības aģentūra (NSA). 

SHA-2 ģimene sastāv no 6 veidu jaucējfunkcijām, kuras ir 224, 256, 384 vai 512 bitu garumā: SHA-224, SHA-256, SHA-384, SHA-512, SHA-512/224, SHA-512/256. Populārākās šīs ģimenes jaucējfunkcijas ir SHA-256 un SHA-512, kuras jaucējvērtības ir respektīvi 32 baitu un 64 baitu garas un ir gandrīz identiskas, atšķiroties tikai ar kārtu skaitu, bitu novirzes lielumu, bloka izmēru.

SHA-2 tika publicēts 2001. gadā kā ASV federālais informācijas apstrādes standarts (FIPS) un algoritms ir patentēts zem US 6829355  patenta.
Spark

***Spark*** ir atvērtā pirmkoda tīmekļa lietotņu ietvars un domēna specifiska valoda, kas sarakstīta Java valodā. Tā ir alternatīva citiem Java tīmekļa lietotņu ietvariem, kā JAX-RS, Play un Spring MVC. Pēc noklusējuma tas darbojas, izmantojot iegultu Jetty tīmekļa serveri, bet var tikt konfigurēts, lai darbotos arī citos serveros.

To ietekmējis Sinatra, tas neseko "modelis-skats-kontrolieris" šablonam, ko izmanto citos ietvaros, kā Spring MVC. Tā vietā Spark paredzēts "ātrai tīmekļa lietotņu radīšanai ar minimālu piepūli".

Spark 2011. gadā radīja un ar atvērtā pirmkoda licenci publicēja Pērs Vendels, bet 2014. gadā tas tika pārrakstīts, ietekmējoties no Java 8 lambda izteiksmju filozofiju, tāpēc Java 7 oficiāli nav atbalstīts kopš versijas 2.0.

## Piemērs (Sveika, pasaule!)

```java
import static spark.Spark.*;

public class HelloWorld {
   public static void main(String[] args) {
   
      get("/hello", (request, response) -> "Sveika, pasaule!");
   
   }
}
```


## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Spark ''GitHub'' repozitorijs
Osteodensitometrija

thumb|250px|Osteodensitometriskās izmeklēšanas attēls datora ekrānā
**Osteodensitometrija** jeb **duālās enerģijas rentgena absorbciometrija** (**DXA**, **DEXA**) ir metode kaulu mineralizācijas un blīvuma noteikšanai. Šī izmeklējuma laikā pret pacienta kauliem tiek raidīti divi rentgenstaru kūļi ar atšķirīgiem enerģijas līmeņiem. Radiācijas deva DXA izmeklējuma laikā ir ļoti zema (salīdzināma ar lidojumu no Kalifornijas līdz Ņujorkai un atpakaļ). DXA izmeklējums parasti tiek lietots, lai diagnosticētu un sekotu līdzi osteoporozes procesiem. DXA neizmanto, lai pārbaudītu kaulu infekciju, audzējus un dzīšanas procesu — tās vietā šajos gadījumos tiek pielietota scintigrāfija. Osteodensitometrijas pārbaude ir rekomendēta sievietēm pēc 65 gadu vecuma.

## Atsauces
Portugāles Pirmā Republika

thumbnail|right|Republikas proklamēšana
**Portugāles Pirmā Republika** (), oficiāli **Portugāles Republika** (*República Portuguesa*), bija politiski un ekonomiski haotisks periods Portugāles vēsturē starp Portugāles karalistes konstitucionālās monarhijas gāšanu 1910. gada 5. oktobrī un militāro valsts apvērsumu 1926. gada 28. maijā, kas aizsāka Nacionālās diktatūras periodu. 16 gadu laikā Portugālē bija deviņi prezidenti un 44 valdības.
 
1911. gada konstitūcija noteica, ka Portugāle ir parlamentāra republika ar Valsts prezidentu un divkameru Kongresu, ko veidoja Senāts un Deputātu palāta. Konstitūcija garantēja pilsoniskās brīvības un sekulāru valsti, tāpēc ļoti ierobežoja katoļu baznīcas aktivitātes. Portugāle arī ieguva jaunu himnu un jaunu valsts karogu.

1910. gada revolūcijas vadošais spēks bija Portugāļu Republikāņu partija, kas bija agresīvi antiklerikāla. Tikai piecas dienas pēc revolūcijas jaunā valdība pavēlēja slēgt katoļu klosterus un izglītības iestādes. Skolās tika aizliegta ticības mācība. Jezuītiem tika atņemta Portugāles pilsonība.

Republikas valdība aktīvi iesaistījās Pirmajā Pasaules karā, taču tas vēl vairāk saasināja politisko nestabilitāti, un noveda pie divām diktatūrām 1915. gadā un 1917.-1918. gadā. Pēc diktatūras gāšanas 1918. gada 14. decembrī, valstī iesākās pilsoņu karš starp republikāņiem un monarhistiem, kurā jau pēc dažiem mēnešiem uzvarēja republikāņi. Tika īstenoti mēģinājumi republikānisko režīmu padarīt mērenāku, taču politiskās nesaskaņas tikai saasinājās un kā vienīgais risinājums stabilitātei valstī bija armijas īstenots valsts apvērsums 1926. gada 28. maijā.

## Atsauces
Sumburciems (Valdgales pagasts)

**Sumburciems** ir Ģibzdes ciema daļa (agrāk ciems) Talsu novada Valdgales pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumos Sumburvalka krastā pie autoceļa V1371 19 km no pagasta centra Pūņām, 32 km no novada centra Talsiem un 152 km no Rīgas. Daļa Sumburciema tā ziemeļaustrumos pieder Dundagas pagastam. 

## Atsauces
Ancene

**Ancene** ir ciems Jēkabpils novada Asares pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 5 km no pagasta centra Asares, 17 km no Aknīstes, 59 km no novada centra Jēkabpils un 168 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izvietojusies autoceļu V800 (Rubeņi—Ancene—Subate) un V822 (Vilkupe—Bebrene) krustojumā.

Apdzīvotā vieta veidojusies ap Ancinišku (*Antzinischki*) pusmuižu. Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Jēkabpils rajonā.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Dimperi

**Dimperi** ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 38 km no novada centra Preiļiem, 14 km no pagasta centra Aglonas un 240 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izvietojusies Dubnas pietekas Paršučkas krastā.

Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.

1897. gadā katoļu ciemā bija 11 sētas ar 54 cilvēkiem.
## Atsauces
Dudišķi

**Dudišķi**, arī **Dudiškas** ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 36 km no novada centra Preiļiem, 10 km no pagasta centra Aglonas un 245 km no Rīgas.

Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.

1897. gadā katoļu ciemā bija 19 sētas ar 136 cilvēkiem.
## Atsauces
Lopoti

**Lopoti**, arī **Lopotas**, ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 34 km no novada centra Preiļiem, 6,5 km no pagasta centra Aglonas un 242 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V762, Ciriša ūdenskrātuves krastā pie Tartaka iztekas.

Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā. 

Lopotos uz Tartaka atrodas Cirīša hidroelektrostacija, kas uzbūvēta laikā no 1958. līdz 1960. gadam. Pēc jaudas mazo HES kategorijā tā bija lielākā Latvijā ar uzstādīto jaudu 2000 kW. Darbojās līdz 1970. gadam, bet 2002. gadā atjaunota, saglabājot veco HES ēku, daļu iekārtu un izplūdes kanālu. No jauna uzcelta moderna ūdens pārgāzne, uzstādīti jauni turboģeneratori.

1897. gadā katoļu ciemā bija 10 sētas ar 59 cilvēkiem.
## Atsauces
Miķelis Bružis

**Miķelis Bružis** (arī **Bruža**;  — ) bija latviešu inženieris un politiķis. Bijis Tautas padomes loceklis un piedalījies Latvijas Republikas proklamēšanas sēdē, pārstāvot Latviešu demokrātisko partiju. Vēlāk bija Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Latvijas Tautas partijas pārstāvis.

## Biogrāfija
Miķelis Bružis piedzima . 1894. gadā pabeidza Rīgas Politehnisko institūtu, ieguva inženiera ķīmiķa specialitāti.

Līdz 1909. gadam Bružis strādāja Turkestānas rūpnīcās, bija Šimkentas sabiedriskā kluba vadītājs. Šajā laikā apceļoja Tālos Austrumus un Rietumeiropu. 1913. gadā kandidēja Rīgas pilsētas vēlēšanās. Bružis bija Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas vadītājs, darbojās vairākās citās biedrībās. Piedalījies Latvijas Radikāldemokrātiskās partijas dibināšanā.

 piedalījās Tautas padomes pirmajā sēdē, pārstāvot Latviešu demokrātisko partiju. Nākamajā dienā Bružis piedalījās Latvijas Republikas proklamēšanā kā Tautas padomes loceklis. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē no Latvju demokrātu savienības saraksta. 1921. gadā līdz ar citiem frakcijas biedriem pievienojās Latvijas Tautas partijai un izveidoja tās frakciju parlamentā. Vēlāk bija Latvijas Hipotēku bankas direktors.

Latvijas okupācijas laikā 1941. gada jūnijā deportēts uz Krieviju. Miris  Usoļjes soda nometnē.

## Atsauces
Bronhi

[thumb|200px|[Traheja ar bronhiem. Redzama "bronhu koka" fraktālā struktūra]]
**Bronhi** () ir elpceļi, kas nodrošina gaisa plūsmu līdz plaušām. Izšķir labo bronhu un kreiso bronhu, kas sazarojas sīkākos sekundārajos, terciārajos bronhos līdz mazām cauruļveida struktūrām, ko sauc par bronhiolām. Bronhos nenorit gāzu apmaiņa. Lielos bronhus veido skrimslis un gļotāda līdzīgi, kā traheju. Tos izklāj skropstiņepitēlijs, kurā ir kausveida mukocīti, kas sekretē gļotas. Gļotas kopā ar skropstiņu kustībām virzienā uz augšu palīdz uzturēt bronhiālo koku tīru. Jo zemāk bronhu kokā, jo mazāk skrimšļu to sienās. Bronhiolās skrimšļu pilnībā nav. Bronhu koku var skart tādas slimības kā bronhīts un astma.

## Atsauces

## Ārējās saites
Netflix

thumb|Netflix logo no 2000. gada līdz 2014. gadam.
***Netflix*** ir filmu un televīzijas seriālu straumēšanas platforma un kompānija, kuru 1997. gada 29. augustā izveidoja Rīds Hastings un Marks Randolps. Kompānija ir atbildīga par interneta straumēšanas servisu un DVD piegādi pa pastu. *Netflix* straumēšanas mājaslapa ir viena no lielākajām straumēšanas lapām. 2013. gadā *Netflix* sāka piedalīties filmu un televīzijas pārraižu veidošanā. Kompānija tika dibināta Kalifornijā, ASV, kur tā šobrīd bāzējas.

1998. gadā, gadu pēc kompānijas izveidošanas tā sāka darbību, piegādājot DVD filmas un televīzijas seriālus pa pastu. 2007. gadā *Netflix* paplašināja savu darbību, izveidojot interneta straumēšanas servisu, saglabājot DVD un Blu-ray iznomāšanu. *Netflix* sāka izplesties ārpus ASV, 2012. gadā paplašinot straumēšanas servisu pieejamību arī Kanādā. *Netflix* turpināja pakāpeniski paplašināt straumēšanas servisa pieejamību. Kopš 2016. gada janvāra kompānija ir pieejama pasaules lielākajā daļā. 2013. gadā bija pirmizrāde pirmajai *Netflix* oriģinālajai programmai "Kāršu nams", 2016. gadā *Netflix* ir izveidojuši 126 filmas un televīzijas pārraides. 2016. gada aprīlī tai bija vairāk kā 81 miljons lietotāju visā pasaulē, tostarp vairāk kā 46 miljoni ASV.

Kopš 2016. gada 6. janvāra *Netflix* ir pieejams arī Latvijā.

## Pieejamība

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Antigēns

thumb| Antiviela saistās ar specifisku antigēnu
**Antigēns** ir jebkura viela, kas izraisa imūnsistēmas atbildi, kas izpaužas kā antivielu sekrēcija pret šo vielu. Katrs antigēns ierosina tikai sev atbilstošu  antivielu sintēzi un arī saistās tikai ar sev atbilstošām vai tām radniecīgā sastāva  antivielām.  Šīs antivielas, kas inaktivēs antigēnu, izdala B limfocīti. 

Antigēns var gan jau atrasties ķermenī, gan nākt no ārvides. Imūnsistēma parasti nereaģē uz saviem antigēniem. Slimību gadījumā, ja tā tomēr reaģē pret saviem antigēniem, tos sauc par autoantigēniern vai autoalergēniem, kas ir autoimūno slimību pamatā. 

Antigēni parasti ir proteīni, polisaharīdi, bet retāk lipīdi. Šīs vielas var veidot, piemēram, daļu no baktērijām (apvalku, kapsulu, šūnas sienu, viciņu, fimbrijas, toksīnus), vīrusiem vai citiem mikroorganismiem. Nemikrobiāli sveši antigēni var būt, piemēram, putekšņi, olu baltums, proteīni no transplantētajiem orgāniem vai pārlietajām asins šūnām. Vakcīnas ir piemērs antigēniem imunogēnā formā (imunitāti izraisošā), ko ievada organismā, lai ierosinātu specifiskās imunitātes "atmiņas" funkciju, un, nākamo reizi sastopoties ar šo antigēnu, tas ātrāk tiks likvidēts. 

Ja kāds cits antigēns reaģē ar esošajām  antivielām tāpat kā to ierosinātājs vai arī izraisa līdzīgu  antivielu sintēzi, tad abi šie antigēni tiek saukti par homoloģiskiem, bet pretējā gadījumā antigēni ir heteroloģiski. 

## Atsauces
Airest

***Airest*** ir privāta Igaunijas lidsabiedrība, kas nodrošina kravas pārvadājumus Ziemeļeiropā, kā arī veic pasažieru čarterlidojumus un sniedz regulārus pasažieru pārvadājumu pakalpojumus citām aviosabiedrībām. 2015. gadā aviosabiedrība izveidoja pasažieru pārvadājumu zīmolu FLYEST un uzsāka pasažieru pārvadājumu pakalpojumu paplašināšanu. Pēc *[[Estonian Air]]* bankrota aviosabiedrība uzsāka regulārus pārvadājumus starp Tallinas lidostu un galamērķiem Somijā.

## Atsauces
Fons

**Fons** (no  (*fōnḗ*) — 'balss', 'skaņa') ir mazākā valodas fonētiskā vienība. Pašam par sevi fonam nav jēdzieniskas nozīmes, taču foni var būt alofoni, t. i., varianti, kas veido kādu fonēmu — mazāko vienību fonoloģijā.

Pēc citas definīcijas, "fons ir neanalizēta kādas valodas skaņa".

## Citi apzīmējumi
Latviešu literatūrā, kā sinonīms fona jēdzienam, dažkārt sastopams apzīmējums "**valodas skaņa**". Šādu lietojumu gan kritizē Andronovs, uzskatot, ka pareizs apzīmējums šajā gadījumā būtu "**runas skaņa**".

## Piezīmes

## Atsauces

## Literatūra
*
*
Dīzeļdzinējs

thumb|200px|Četrtaktu dīzeļdzinēja darbības shēma
**Dīzeļdzinējs** ir iekšdedzes dzinējs, kura degkamerā ievadītā degviela tiek aizdedzināta augstas kompresijas rezultātā (adiabātiskā kompresija). Šis process atšķiras no dzirksteļaizdedzes dzinējiem, piemēram, benzīna vai gāzes dzinējiem, kur gaisa un degvielas maisījums tiek aizdedzināts ar dzirksteli.

Dīzeļdzinējam ir augstāka dzinēja efektivitāte, salīdzinot ar jebkuru iekšdedzes motoru, sakarā ar augsto kompresijas pakāpi un salīdzinoši tīro sadegšanu. Zema ātruma dīzeļdzinēju efektivitāte (piemēram, kuģos) var pārsniegt pat 50%. Dīzeļdzinēji tiek ražoti gan divtaktu, gan četrtaktu versijās.

Sākotnēji dīzeļdzinēji bija plānoti, lai aizstātu stacionāros tvaika dzinējus. Kopš 1910. gada tie tika uzstādīti kuģiem un zemūdenēm, vēlāk arī lokomotīvēm, smagajām mašīnām, dažādām iekārtām un elektrostacijām. Kopš 70. gadiem palielinājās automašīnu skaits ar dīzeļdzinējiem. Pēc *British Society of Motor Manufacturing and Traders* datiem Eiropas Savienībā vidēji aptuveni 50% no pārdotajiem automobiļiem ir ar dīzeļdzinējiem.

Pasaules lielākais dīzeļdzinējs ir *Wärtsilä-Sulzer RTA96-C*, kura maksimālā jauda ir 84,42 MW (113,210 hp) ar 102 apgriezieniem minūtē.

## Dīzeļdzinēju priekšrocības
Dīzeļdzinējiem ir vairākas priekšrocības, salīdzinot ar citiem iekšdedzes dzinējiem.
* Darot tikpat daudz darba, tie patērē mazāk degvielas, salīdzinot ar benzīna dzinējiem, augstās sadegšanas temperatūras un lielākas kompresijas pakāpes dēļ. Benzīna dzinēju efektivitāte parasti ir 30%, bet dīzeļdzinēji aptuveni 45% degvielas enerģijas spēj pārvēst mehāniskajā enerģijā
* Tiem nav augsta sprieguma elektriskās aizdedzes sistēmas, tādēļ tie ir uzticamāki mitros apstākļos. Tā kā nav nepieciešamas spoles un sveces, tiek novērsts radio frekvenču starojums, kas varētu traucēt radioteleskopiem, navigācijas un komunikācijas aparatūrai.
* Dīzeļdzinēji kalpo vidēji divas reizes ilgāk par benzīna motoriem. To var izskaidrot ar augstākas izturības detaļu lietošanu, kā arī ar to, ka dīzeļdegvielai ir labākas lubrikācijas funkcijas nekā benzīnam.    
* Dīzeļdegviela ir destilēta tieši no naftas, kas padara to lētāku. Destilācijas procesā tiek iegūts arī benzīns, taču daudz mazākā mērā un tam nepieciešami katalizatori, kas sadārdzina procesu.
* Dīzeļdegviela ir drošāka, tā neeksplodē un neizdala viegli uzliesmojošus tvaikus.
* Benzīna dzinējiem ir noteikta robeža, pie kuras turbīna nedod uzlabojumu, kas lielākoties saistīts ar detonācijas efektivitātes samazināšanos, ja būs pārāk augsts spiediens. Dīzeļdzinējiem šāda limita nav un to ierobežo tikai detaļu izturība.
* Oglekļa monoksīda izmešu daudzums ir mazāks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Baltās jūras-Baltijas rase

thumb|280px|Gaišas (blondas) matu krāsas izplatība Eiropas iedzīvotājiem (pēc ''Beals & Hoijer'', 1965):<br>
**Baltās jūras-Baltijas rase** () bija padomju antropoloģijā lietots rasu teorijas jēdziens, kas pārklājās ar citviet lietoto "Austrumbaltijas rases" jēdzienu.
Saskaņā ar šo teoriju Baltās jūras-Baltijas rase ietilpa Eiropeīdās (Eirāzijas) rases ziemeļu zarā kopā ar Atlantijas-Baltijas rasi.

## Raksturojums
Šai rasei piederīgajiem cilvēkiem raksturīgs vidējs augums, gaiša matu un acu krāsa, vidēji attīstīts trešējais apmatojums, mezocefāla vai brahicefāla galvas forma, ieplakana seja, īss deguns ar ieliektu profilu.

Pie Baltās jūras-Baltijas rases tika pieskaitīti dažādu tautu iedzīvotāji Austrumeiropas ziemeļu teritorijā no Urāliem līdz Austrumbaltijai.
Tika uzskatīts, ka Baltās jūras-Baltijas rase veidojusies no šās teritorijas (Latvijas ziemeļaustrumu daļas, Igaunijas austrumu daļas, Krievijas ziemeļrietumu daļas un Somijas) mezolīta un neolīta ciltīm ("eiropeīdiskais komponents"), nedaudz sajaucoties ar Rietumsibīrijas ciltīm ("mongoloīdiskais komponents").

## Atsauces
Atlantijas-Baltijas rase

thumb|280px|Gaišas (blondas) matu krāsas izplatība Eiropas iedzīvotājiem (pēc ''Beals & Hoijer'', 1965):<br>

**Atlantijas-Baltijas rase** () bija padomju antropoloģijā lietots rasu teorijas jēdziens, kas pārklājās ar citviet lietoto "Ziemeļu rases" jēdzienu.
Saskaņā ar šo teoriju Atlantijas-Baltijas rase ietilpa Eiropeīdās (Eirāzijas) rases ziemeļu zarā kopā ar Baltās jūras-Baltijas rasi. Pie Atlantijas-Baltijas rases tika pieskaitīti dažādu Ziemeļeiropas tautu iedzīvotāji teritorijā no Britu salām līdz Baltijai, tajā izšķīra Skandināvijas un Rietumbaltijas antropoloģiskos tipus.

## Raksturojums
Šai rasei piederīgajiem cilvēkiem raksturīgs liels augums, gaiša matu un acu krāsa, mezocefāla vai dolihocefāla galvas forma, iegarena, samērā plata seja, stipri izvirzīts deguns ar taisnu profilu. 

Tika uzskatīts, ka šī rase veidojusies no Ziemeļeiropas pirmiedzīvotājiem un neolīta laikmeta megalītu kultūras ciltīm, kas pēdējā Ledus laikmeta beigās no Pireneju pussalas gar Atlantijas okeāna piekrasti ieceļoja Eiropas ziemeļu daļā.

## Atsauces
Austrumbaltija

**Austrumbaltija** (, , ) ir 20. gadsimtā izveidojies ģeogrāfisks nosaukums Baltijas jūras austrumu piekrastes zemēm Ziemeļeiropā, ko pirms tam sauca par Baltijas provincēm, papildinot ar Lietuvu un Somiju. Agrāk lietots kā sinonīms nosaukumam Baltija.  
Rasu teorijā bija ieviests jēdziens "Austrumbaltijas rase" ("Austrumeiropas antropoloģiskais tips"), ko padomju antropologi ietilpināja Baltās jūras-Baltijas rasē.

## Atsauces
Alofons

**Alofons** ir kādas fonēmas pozicionāls variants, piemēram, latviešu valodā  ir fonēmas  pozicionāls variants pirms velārajiem  un . Alofonu vidū šķir galveno variantu un sekundāros variantus, minētajā piemērā fonēmas  galvenais variants ir , savukārt  ir sekundārais variants. Viens no galvenā varianta noteikšanas kritērijiem ir līdzība ar izolēti izrunātu skaņu, galvenais variants kalpo par fonēmas nosaukumu.

Tā kā fonēmas pēc savas definīcijas ir funkcionāli nozīmīgas vienības, tad vairāku skaņu piederēšana vienai un tai pašai fonēmai norāda, ka tās attiecīgās valodas fonoloģiskajā sistēmā neveido funkcionālu kontrastu. Situācija var būt atšķirīga citās valodās, piemēram, angļu valodā  un  ir divas dažādas fonēmas — šo fonēmu kontrasts ir vienīgais, kas ļauj šķirt, piemēram, *sun*  "saule" un *sung*  "dziedājis/dziedāts".

## Atsauces

## Literatūra
*
Latvijas PSR Tautas mākslinieks

thumb|247x247px|LPSR Tautas mākslinieka krūšu nozīme, priekšpuse
**Latvijas PSR Tautas mākslinieks** bija goda nosaukums, ko piešķīra izciliem Latvijas PSR tēlotājas mākslas meistariem un komponistiem, kuru darbi bija guvuši augstu profesionālu novērtējumu un tautas atzinību. Nosaukums tika nodibināts ar Latvijas PSR Augstākās Padomes prezidija dekrētu, līdzīgi citā laikā dibinātiem goda nosaukumiem — "Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks", "Latvijas PSR Tautas rakstnieks" un "Latvijas PSR Tautas dzejnieks".

Pirmais Latvijas PSR Tautas mākslinieks acīmredzot ir Rūdolfs Bērziņš, kas šo titulu saņēma 1944. gadā . 1945. gadā par Tautas māksliniekiem kļuva tēlnieks Teodors Zaļkalns, režisore Berta Rūmniece, komponisti Emilis Melngailis un Alfrēds Kalniņš . Rūdolfu Bērziņu un Bertu Rūmnieci vēlāk pārkvalificēja uz Tautas skatuves māksliniekiem.

. Kopumā šo nosaukumu ieguva vairāk nekā 30 mākslinieki. Par vienu no pēdējiem Latvijas PSR Tautas māksliniekiem 1989. gadā kļuva gleznotāji Boriss Bērziņš un Maija Tabaka.

## Laureātu saraksts

* Teodors Zaļkalns (1945)
* Artūrs Lapiņš (1954)
* Kārlis Miesnieks (1955)
* Aleksandra Briede (1955)
* Jānis Roberts Tilbergs (1955)
* Leo Svemps (1957)
* Konrāds Ubāns (1959)
* Oto Skulme (1959)
* Ģederts Eliass (1962)
* Eduards Kalniņš (1963)
* Voldemārs Valdmanis (1963)
* Emīls Melderis (1964)
* Jānis Liepiņš (1964)
* Pēteris Upītis (1965)
* Ģirts Vilks (1966)
* Ārijs Skride (1966)
* Herberts Līkums (1969)
* Valdis Kalnroze (1970)
* Gunārs Krollis (1979)
* Nikolajs Breikšs (1971)
* Kārlis Sūniņš (1972)
* Edgars Iltners (1973)
* Arturs Apinis (1974)
* Džems Bodnieks (1975)
* Haims Risins (1975)
* Rūdolfs Heimrāts (1976)
* Džemma Skulme (1976)
* Ļevs Bukovskis (1976)
* Edgars Vārdaunis (1976)
* Indulis Zariņš (1977)
* Boriss Bērziņš (1989)
* Maija Tabaka (1989)
Putu veidotāji

**Putu veidotāji** ir virsmaktīvas vielas, kas adsorbējas uz šķidrās un gāzes fāžu saskares virsmas, samazinot starpfāžu virsmas spraigumu un palielinot tās mehānisko stiprību. Tas savukārt palēnina šķidruma notecēšanu no gāzes pūslīšiem smaguma spēka ietekmē un kapilārā spiediena izraisīto pūslīšu pārplīšanu un saplūšanu, veicinot putu veidošanos uzputošanas laikā un uzlabojot putu stabilitāti.

Pārtikas rūpniecībā putu veidotājus pievieno, lai nodrošinātu gāzveida fāzes viendabīgu izkliedi šķidros vai cietos pārtikas produktos (piemēram, halvas ražošanā). Izplatītākie pārtikas putu veidotāji un stabilizētāji ir etilmetilceluloze (E465), taukskābes (E570), kvilaja ekstrakts (E999) un trietilcitrāts (E1505).

## Atsauces
Keirāns

**Keirāns** var būt:

* Pēteris Keirāns (1886—1947) — šaha problēmists;
* Arturs Keirāns (1911—1954) — šaha problēmists;
* Leonīds Keirāns (1925—2016) — biologs.
Antropozofija

thumb|250px|Antropozofijas biedrības vadības ēka ''Goetheanum'' Šveicē.

**Antropozofija** ir no teozofijas cēlusies filozofiska mācība, ko 20. gadsimta sākumā radīja Rūdolfs Šteiners. Tās pamatā ir priekšstats par objektīvu un intelektuāli saprotamu, un izmantojamu garīgu pasauli, ko var izzināt, sevi īpaši attīstot. Antropozofi uzskata, ka, domājot neatkarīgi no tradicionālās uztveres, attīstās tādas prasmes kā iztēle, iedvesma un intuīcija, un šos procesus, kā arī to rezultātus, var racionāli pamatot kā citas norises, ko pēta dabaszinātnes.

Antropozofijas izcelšanās ir meklējama vācu ideālismā un misticismā.

Antropozofijas ideju pamatā ir radusies valdorfpedagoģija, kā arī biodinamiskā lauksaimniecība, un no tās idejām ir radušies virzieni medicīnā un arhitektūrā, kā arī mazākā mērā citās nozarēs. Mūsdienās antropozofija nereti tiek kritizēta un atsevišķi analītiķi to pielīdzina pseidozinātnei.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Antroposofiskās biedrības mājaslapa
Itālijas Konstitucionālais referendums (1946)

thumbnail|right|Referenduma rezultāti
thumbnail|right|Umberto II
**Itālijas Konstitucionālais referendums (1946)** notika 1946. gada 2. jūnijā. Tā rezultātā tika izbeigta Itālijas Karalistes pastāvēšana un Itālija kļuva par republiku. 

Referendumā piedalījās 24,9 miljoni reģistrēto balsstiesīgo (89%), no kuriem 12,7 miljoni (54,2%) nobalsoja par republiku bet 10,7 miljoni (45,7%) par monarhiju. Vienlaikus ar referendumu notika Itālijas Konstitucionālās sapulces vēlēšanas. Referenduma rezultāti iezīmēja skaidu Itālijas dalīšanos Ziemeļos un Dienvidos, Ziemeļiem balsojot par republiku, bet Dienvidiem aizstāvot monarhiju.

## Vēsture
Līdz 1946. gadam Itālija bija konstitucionālā monarhija, kurā ceremoniālo valsts galvas lomu ieņēma Savojas dinastijas karaļi, bet izpildvara piederēja vēlētam premjerministram. Karaļnams sevi diskreditēja pēc tam, kad 1922. gadā karalis Viktors Emanuels III pretēji parlamenta vairākumam par premjerministru iecēla nelielās fašistu partijas vadoni Benito Musolīni, kurš kļuva par absolūtu Itālijas diktatoru. Lai arī 1943. gadā, kad Itālijas teritorijā jau bija iebrucis Sabiedroto valstu karaspēks, karalis sadūšojās un atlaida Musolīni, pēckara Itālijā karaļnama sadarbošanās ar fašistiem padarīja monarhijas tālāku pastāvēšanu problemātisku. Politiskās partijas, kas bija guvušas iedzīvotāju atbalstu haotiskajā laikā starp 1943. un 1945. gadu, jo bija bruņoti cīnījušās pret fašistiem un nacistiskās Vācijas okupāciju, bija republikāniskas. Daudzi itāļi vainoja karaļnamu par to, ka tas pieļāva fašistu nākšanu pie varas. 

1944. gada aprīlī karalis Viktors Emanuels III, kurš bija sevi kompromitējis fašistu diktatūras laikā, lielu daļu savu pilnvaru uzticēja troņmantiniekam, kroņprincim Umberto. Pēc Romas atbrīvošanas 1944. gada jūnijā karalis iecēla Umberto par troņa ģenerālleitnantu, un tikai juridiski saglabāja karaļa amatu. 1944. gada 25. jūnija Itālijas valdības un karaļa apstiprināts dekrēts apsolīja, ka pēc kara beigām tiks sasaukta Konstitucionālā sapulce, kas radīs jaunu konstitūciju un izlems valsts pārvaldes formu. 1946. gada 1. martā Alčide de Gasperi valdība apstiprināja konstitucionālā referenduma būtību – republika vai monarhija. 1946. gada 9. maijā Viktors Emanuels III atteicās no troņa, devās trimdā uz Aleksandriju Ēģiptē un Umberto kļuva par karali Umberto II. Tas bija dinastijas pēdējais mēģinājums sevi glābt, par karali ieceļot jauno un pievilcīgo Umberto. Karalis viņš bija tikai 40 dienas, iegūstot iesauku “Maija karalis”. 

Referenduma rezultāti tika paziņoti 10. jūnijā. Negaidot galīgo referenduma rezultātu paziņošanu, valdība pasludināja republikāniskās iekārtas izveidošanu un iecēla de Gasperi par pagaidu Valsts Galvu 1946. gada 13. jūnijā. Jaunā republika noteica, ka visiem Savojas diniastijas vīriešu dzimtas pārstāvjiem uz visiem laikiem jāatstāj Itālija. Šis aizliegums tika atcelts tikai 2002. gada oktobrī, pēc kura dinastijas pārstāvji ieradās Romā uz 20 minūšu ilgu audienci pie Romas pāvesta.

## Atsauces
Cita Diena

**Cita Diena** bija īslaicīgs latviešu valodā publicēts medijs, ko 2009. gadā uzsāka laikrakstu "Diena" pametuši žurnālisti. Viņi bija neapmierināti ar iespējamiem draudiem laikraksta redakcionālajai neatkarībai, un tāpēc uzsāka jaunu publikāciju. Komandā bija Nellija Ločmele, Anita Brauna, Pauls Raudseps, Sanita Jemberga un citi. 2010. gada aprīlī "Cita Diena" pārtapa par mediju ir.lv, un izdevējs nomainīja nosaukumu uz "Cits medijs".

## Atsauces
Neon Genesis Evangelion

***Neon Genesis Evangelion*** (, *Shin Seiki Evangerion*, burtiski: "Jauna gadsimta evaņģēlijs") ir 1995. gada Japānas zinātniskās fantastikas meha anime seriāls, kuru veidojušas kompānijas *[[Tatsunoko Production]]* un *[[Gainax]]*. Seriālu ir režisējis Hideaki Anno. Seriāls tiek uzskatīts par vienu no populārākajiem, ietekmīgākajiem un diskusijas izraisošiem seriāliem japāņu animācijas vēsturē.

## Sižets
Seriāla darbība norisinās 2015. gadā nocietinātā pilsētā Tokija-3, 15 gadus pēc globālas katastrofas. Cilvēki robotos karo pret milzīgiem briesmoņiem, kurus sauc par "eņģeļiem". Seriāla galvenais varonis ir pusaudzis Šindži Ikari, kura tēvs viņu pieņem darbā kompānijā *Nerv* kā robota pilotu cīņā pret "eņģeļiem". Seriāla tēli atspoguļo seriāla veidotāja Hideaki Anno personības iezīmes. Tēliem sagādā grūtības to personīgās problēmas, attiecības ar citiem cilvēkiem un psiholoģiskās traumas.

## Filmas
1997. gadā iznāca divas anime filmas *[[Neon Genesis Evangelion: Death & Rebirth]]* un *[[The End of Evangelion]]*, kurās tika pabeigts seriāla stāsts. Filmas veidoja tā pati radošā komanda, kas veidoja seriālu. Savukārt 2007. gadā *Studio Khara* sāka izlaist 4 sēriju anime filmu sēriju *[[Rebuild of Evangelion]]*, seriāla rīmeiku.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Ādams Ārgals

**Ādams Ārgals** (dzimis , miris ) bija latviešu skolotājs un sabiedrisks darbinieks, Latviešu dziesmusvētku biedrības priekšsēdētāja biedrs, Dziesmusvētku veterāns, piedalījies vairākos dziesmusvētkos gan kā diriģents, gan organizators. Daudzus gadus bija Latviešu skolotāju biedrības priekšnieks. Darbojās Rīgas Latviešu biedrības apgāda Derīgu grāmatu nodaļā.

## Dzīvesgājums
Ādams Ārgals dzimis un bērnību pavadījis Skulberģu pagasta Reinātos. 1872. gadā beidza Mazsalacas draudzes skolu, no 1871. līdz 1875. gadam studēja Baltijas skolotāju seminārā, pabeidzot to ar godalgu, sāka strādāt Rīgas Latviešu biedrībā par kora vadītāju, bibliotekāru un svētdienas skolas skolotāju. Skolotāju palīdzības biedrības un Rīgas Latviešu skolotāju biedrības dibinātājs, ilgus gadus bija tās priekšnieks.

Aktīvi piedalījās Dziesmusvētku darbībā, bija Latviešu dziesmusvētku biedrības priekšsēdētāja biedrs.
1880. gadā II Vispārīgajos latviešu Dziedāšanas svētkos viņa vadītais RLB koris ieguva otro godalgu — sudraba liru.

No 1896. gada 1. augusta līdz 15. septembrim Rīgas Latviešu biedrība X Viskrievijas arheoloģiskā kongresa ietvaros rīkoja Latviešu etnogrāfisko izstādi. Ādams Ārgals vadīja šīs izstādes tautas uzvedumu muzikālo daļu, piedaloties arī vispārējā izstādes organizēšanas darbā kā izstādes komitejas loceklis, vēlāk arī veicot muzikālajā daļā izpildīto dziesmu recenzēšanu un analīzi. 

thumb|left|150px|Ādama Ārgala kaps Lielajos kapos
Darbojās kā mūzikas kritiķis laikrakstos "Baltijas Vēstnesis" (1885-1903), "Dzimtenes Vēstnesis" (1907-1909) un "Latvija" (1907-1909), būdams viens no pirmajiem latviešu recenzentiem, kas sniedzis profesionāli lietpratīgas un regulāras atsauksmes par laikmeta mūzikas dzīvi, īpaši Rīgas latviešu biedrības rīkotajiem koncertiem.

Vairākus desmitus gadu nostrādājis Rīgas Latviešu biedrības apgāda Derīgu grāmatu nodaļā. Darbojās arī Rīgas Latviešu biedrības mūzikas komisijā.
Kā dziedāšanas skolotājs nostrādājis Rīgas skolās 46 gadus, 39 no tiem 2. pilsētas pirmsskolā (Kalnciema ielā Nr. 8), kuras pārzinis bija no 1921. līdz 1926. gadam.

Bija Rīgas Pārdaugavas savstarpīgās kredītbiedrības padomes priekšsēdētājs, kā arī ieņēmis kuģniecības sabiedrības "Austra" valdes priekšsēdētāja vietnieka amatu.

Ņemot vērā Ā. Ārgala nopelnus sabiedriskajā darbā un izglītības jomā, Rīgas pilsētas valde pēc viņa nāves nolēma pārdēvēt 2. pilsētas pirmskolu par Ādama Ārgala pirmskolu.

Ādams Ārgals miris 1937. gada 23. janvārī, apglabāts Lielajos kapos, kur viņam 1938. gadā uzstādīts piemineklis.
1937. gadā tika nodibināta Ārgala stipendija centīgiem skolotājiem.

## Apbalvojumi
* IV šķiras Triju Zvaigžņu ordenis (1928)
* III šķiras Triju Zvaigžņu ordenis (1931)

## Atsauces
Murmastiene

**Murmastiene** () ir ciems Madonas novadā, Murmastienes pagasta centrs. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā, 17,4 km no Varakļāniem un 193,9 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P84 (Madona—Varakļāni).

Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Madonas rajonā.

## Iedzīvotāji
1897. gadā luteraņu muižā bija 7 sētas
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Golsene

**Golsene** (, ) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Dāmes-Šprēvaldes apriņķī Lejaslauzicas apvidū, pie Dāmes upes.

## Vēsture

Apdzīvotā vieta radās 11. gadsimtā. Rakstos pirmoreiz minēta 1276. gadā. 1367. gadā imperators Kārlis IV Golseni iekļāva Bohēmijas kroņa zemēs. Trīsdesmitgadu kara laikā tā tika iekļauta Saksijā, pamatojoties uz 1635. gada Prāgas miera līgumu. Pēc Napoleona kariem Golseni iekļāva Prūsijā, bet vēlāk - Vācijas Impērijā. Pēc Otrā pasaules kara Golsene bija VDR sastāvā.

## Ekonomika
Golsenes apkaime ir tradicionāls gurķu ražošanas un pārstrādes rajons, kas pazīstami ar Eiropā aizsargātu nosaukumu "Šprēvaldes gurķi" (*Spreewälder Gurken*).

## Atsauces

## Ārējās saites
Malleus Maleficarum

**Āmurs pret buršanos** () jeb **Raganu veseris** () ir 1486. gadā sarakstīta grāmata par raganošanu. Tās autori ir Ķelnes universitātes profesors Institoriss un dominikāņu mūks Jakobs Šprengers. Mūsdienu vēsturnieki uzskata, ka grāmatu sarakstījis tikai Institoriss, bet Šprengers minēts, lai grāmatu sasaistītu ar pēc iespējas spēcīgāku autoritāti.

Grāmata pirmoreiz izdota Vācijā 1487. gadā un tā bija pirmais nozīmīgākais darbs, kas plašākai sabiedrībai deva priekšstatus par raganām, to darbību, raganu atpazīšanu un apkarošanu. Lai gan trīs gadus vēlāk (1490. gadā) Romas Katoļu baznīca darbu nodēvēja par nepatiesu, no 16. gadsimta sākuma līdz pat 18. gadsimtam grāmata tika bieži izmantota raganu prāvu izmeklēšanas un tiesāšanas praksēs. Šajā laikā tā tika pārizdota vairākas reizes gan Vācijā, gan Anglijā, gan Francijā, gan arī citās Eiropas valstīs.

## Izrāde "Malleus Maleficarum. Jaunais līgums"
2023. gadā fonds INITIUM un mākslinieces Iveta Pole, Katrīna Neiburga, Agnese Krivade, Jette Loona Hermanis, *Anika Barkan* (Dānija), *Lea Blau* (Horvātija), *Maarja Nuut* (Igaunija), Martina Georgina (Malta), Irēna Grauda ar  Valsts kultūrkapitāla fonda, *Cultural Endowment of Estonia*, *KRASO foundation*, Rīgas cirka un  *British Council Latvia* atbalstu radīja izrādi, balstoties uz *Malleus Maleficarum*. . Kostīmi: Kristiāns Aglonietis, Anna Ansone. Producentes: Ieva Niedre, Karīna Zeļonka. Gaismu māksliniece: Karolin Tamm (Igaunija). Virvju efekti  un specefekti gaisā: Valdis Dirnēns

Izrāde ieguva Spēlmaņu nakts 2023 galveno balvu kā Lielās formas izrāde.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Malleus Maleficarum'' — *Malleus Maleficarum* oriģinālais teksts latīņu valodā un 1580. gada izdevuma skenētā versija
Mansuba

**Mansuba** (no  — 'uzstādītais') ir ņemta no partijas vai mākslīgi sastādīta šatrandžas pozīcija, kurā  vienai no pusēm tiek izvirzīt uzdevums uzvarēt vai panākt neizšķirtu. Mansuba ir mūsdienu šaha uzdevumu un etīžu priekštece.

## Apraksts
Mansubas ir vienlaicīgi līdzīgas gan mūsdienu šaha uzdevumiem, gan etīdēm . Vairums mansubu beidzas ar matu, tas norāda ar to līdzību šaha uzdevumiem, bet, līdzīgi etīdēm, mansubām risinājumam nepieciešamais gājienu skaits nav noteikts. Vairum mansubu radušās 9.—10. gadsimtā, kad to sastādīšanas māksla bija sasniegusi visaugstāko līmeni. 

Senos arābu, persiešu un turku rokrakstos atrastas ap 700 mansubas. Lai gan daudzām no tām autoru vārdi nav zināmi, līdz mūsdienām dažu autoru vārdi ir saglabājušies:
* **[[Abu Naims al-Khadims]]** — izcils Vidusāzijas šatrandžas spēlētājs. (8. gs. beigas — 9. gs. sākums);
* **[[Zairabs Hatai]]** — arī sava laika spēcīgākais spēlētājs Abu Naima laikabiedrs;
* **[[Al-Adli]]** — arābu šahists (9. gs. vidus);
* **[[Al-Suli]]** — arābu šahists (10. gs. pirmā puse).

## Skatīt arī
* Šatrandža
* Šaha etīde

## Atsauces

## Ārējās saites
* Šaha vēsture.
Fidži lori

**Fidži lori** (*Phigys solitarius*) ir papagaiļveidīgo kārtas suga, kas endēma Fidži. Tas ir vienīgais ģints ***Phigys*** pārstāvis, un vienīgais Fidži lietus mežu putns, kas pielāgojies dzīvei urbanizētā vidē.

Sugas latīniskais nosaukums *solitarius* nozīmē "vientuļnieks" jeb "vientuļais", taču tas ir kļūdains un neatspoguļo lori paradumus.

## Izskats
[thumb|left|180px|Fidži lori [Sandjego zoodārzs|Sandjego zoodārzā]]
Ķermeņa garums 20 cm, svars 75—85 grami.

Sugai raksturīgs vāji izteikts dzimumu dimorfisms. Tēviņiem zilgani melna galvas priekšpuse un virspuse. Vaigi, rīkle, krūtis un vēdera augšējā daļa spilgti sarkana. Pakausis dzeltenīgi zaļš un sarkans, tā spalvas iegarenākas. Spārni, mugura un astes spalvas zaļas. Pavēdere un apspalvojums ap kājām tumši zils.

Mātītēm galvas virspuse gaišāka, kas pakauša virzienā iegūst zaļganu nokrāsu.

## Izplatība
Apdzīvo Fidži lielākās salas, kā arī dienvidaustrumu virzienā līdz Lakebas un Oneatas salām Lau arhipelāgā. Fosilijas liecina par sugas kādreizējo klātbūtni Tongā — salu grupā uz dienvidaustrumiem no Fidži, taču cilvēku darbības rezultātā izzuda no turienes pirms daudziem gadsimtiem.

Sastopams galvenokārt tropu zemieņu lietus mežos, taču piemērojies dzīvei pilsētās un sastopams arī Suvā — Fidži galvaspilsētā un valsts lielākajā pilsētā. Laiku pa laikam apmeklē dārzus un kokospalmu plantācijas.

## Uzvedība un barība
Parasti dzīvo pāros vai nelielās grupās.

Pārtiek no augļiem, nektāra, ziediem un sēklām. Priekšroku dod kokospalmu, Indijas koraļkoku (*Erythrina variegata*) un invazīvā Āfrikas tulpjkoka (*Spathodea campanulata*) ziediem, kā arī kultivētā mango augļiem.

## Ligzdošana
Ligzdo koku dobumos vai uz celmiem. Perējumā parasti divas olas. Perēšanas ilgums 28—30 dienas. Jaunie putni apaug ar spalvām apmēram 9 nedēļu vecumā.

## Galerija

Attēls:Phigys solitarius -San Diego Zoo -9.jpg
Attēls:Phigys solitarius -San Diego Zoo-6.jpg
Attēls:Phigys solitarius -back -San Diego Zoo-8a-2c.jpg
Attēls:Phigys solitarius -San Diego Zoo -8.jpg
Attēls:Phigys solitarius -San Diego Zoo -food bowl-8a.jpg


## Atsauces
Vilhelms Frīdemans Bahs

**Vilhelms Frīdemans Bahs** (, saukts arī par **Halles Bahu**; dzimis , miris ) bija vācu komponists. Vilhelms Frīdemans bija komponista Johana Sebastiāna Baha un viņa pirmās sievas Marijas Barbaras vecākais dēls.

Kaut arī tēvs pievērsa uzmanību dēla muzikālajai izglītībai, un Vilhelms Frīdemans tika uzskatīts par izcilu ērģelnieku, komponistu un izpildītājmākslinieku, dzīves laikā savam talantam Bahs pielietojumu neguva un mira dziļā nabadzībā. Viņš tika strādājis Leipcigā, Hallē, Braunšveigā un Berlīnē.

## Ārējās saites
Kokari

**Kokari** var būt:

* Kokari — skrajciems Ludzas novada Malnavas pagastā;
* Kokari — vidējciems Madonas novada Varakļānu pagastā;
* Brāļi Imants un Gido Kokari.
Kokari (Varakļānu pagasts)

**Kokari** ir ciems Madonas novada Varakļānu pagastā (bijušais pagasta centrs). Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā piekļaujoties Varakļānu pilsētas teritorijai, 0,9 km no Varakļāniem, 9,5 km no pagasta centra Stirnienes muižas, 49,9 km no novada centra Madonas un 202,7 km no Rīgas.

Ciems vēsturiski atradās Rēzeknes apriņķī līdz padomju otrreizējai Latvijas okupācijai, pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas – Madonas rajonā, līdz 2025. gadam – Varakļānu novadā.

1897. gadā katoļu ciemā bija 6 sētas ar 88 cilvēkiem.
## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Svjatoslavs Vsevolodovičs

**Svjatoslavs Vsevolodovičs** (; dzimis , miris ) bija Vsevoloda Lielās Ligzdas dēls, Vladimiras lielkņazs no 1246. līdz 1248. gadam. Dzīves laikā bija kņazs Veļikijnovgorodā, Perejaslavā, Suzdaļā, Vladimirā un Jurjevpoļskā.

1221. (pēc citam ziņām 1222. gadā) vadīja Vladimiras karaspēku, kas kopā ar novgorodiešiem un lietuviešiem iebruka Livonijā, nopostot Cēsu apvidu.

## Ārējās saites