Jans Oblaks

**Jans Oblaks** (; dzimis ) ir slovēņu futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, pārstāv Slovēnijas futbola izlasi, kurā ir arī kapteinis. Kopš 2014. gada Oblaks pārstāv La Liga klubu Madrides "Atletico". Viņš tiek uzskatīts par vienu no labākajiem vārtsargiem pasaulē.

Oblaks 17 gadu vecumā parakstīja līgumu ar Portugāles klubu Benfica un bija daļa no komandas, kas 2013.–2014. gada sezonā izcīnīja trīs titulus valsts mērogā. 2014. gadā viņš pārcēlās uz Madrides "Atlético" par summu 16 miljonu eiro apmērā, kļūstot par tobrīd dārgāko "La Liga" vārtsargu. 2015.–2016. gadā viņš ieguva Rikardo Samoras trofeju kā labākais vārtsargs, ielaižot visu laiku mazāko vārtu skaitu – 18 vārtus. Nākamajās trīs sezonās viņš šo balvu ieguva vēlreiz, bet 2021. gadā – piekto reizi. Oblaks tika nominēts arī 2017. un 2018. gada Zelta bumbas balvām, pateicoties stabilajam sniegumam savā klubā.

Ar vairāk nekā 400 spēlēm Madrides "Atlético" sastāvā Oblaks kopā ar klubu ir izcīnījis četras trofejas, tostarp 2020.–2021. gada La Liga.

Oblaks Slovēnijas izlasē debitēja 2012. gadā, un septiņas reizes tika atzīts par Slovēnijas gada labāko futbolistu. Viņš ir bijis arī Slovēnijas nacionālo jaunatnes izlašu dalībnieks, sākot no U-15, līdz U-21, izlasēs.

## Klubu karjera

### Olimpija
Oblaks dzimis Augškarniolas pilsētā Škofja Lokā, piecu gadu vecumā sāka spēlēt futbolu savas dzimtās pilsētas klubā "Ločan". Desmit gadu vecumā viņš pārcēlās uz Olimpija jaunatnes akadēmiju, kur palika līdz 2004.–2005. gada sezonas beigām, kad klubs tika likvidēts. Pēc tam viņš pārcēlās uz jaundibināto Bežigrad, kas pēc vairākām nosaukuma maiņām 2008. gadā kļuva par Olimpija Ljubljana. Nākamajā gadā Oblaks noraidīja līgumu ar Itālijas klubu Empoli, par labu pārbaudīties Fulham, bet, galu galā, viņš nepameta klubu, pagarinot līgumu līdz 2011. gadam. 2009. gada 17. maijā 16 gadus vecais Oblaks debitēja "Olimpija Ljubljana" komandā profesionālā līmenī, 2008.–2009. gada Slovēnijas Otrajā līgā, ar 7:2 uzvarot Mura 05. "Olimpija Ljubljana" tika paaugstināšana uz PrvaLiga, 2009.–2010. gada sezonā, kā līgas uzvarētāja. Nākamajā sezonā Oblaks bija komandas pamatvārtsargs, izlaižot tikai trīs līgas spēles, kad klubs līgas tabulā ieņēma ceturto vietu.

### Benfica
2010. gada 14. jūnijā Oblaks parakstīja līgumu ar Portugāles klubu Benfica, kurš 2010. gada augustā viņu izīrēja citam augstākā līmeņa klubam Beira-Mar. Pēc tam, 2011. gada janvārī, viņš pievienojās Olhanense komandai, īrē, līdz 2010.–2011. gada sezonas beigām.

2011.–2012. gada sezonā "Benfica" izīrēja Oblaku citai Portugāles komandai União de Leiria. Viņš debitēja līgā 2012. gada 15. janvārī, izbraukumā, spēlējot neizšķirti, 2:2, pret Nacional. 2012. gada 29. aprīlī, pēc tam, kad lielākā daļa "Leiria" komandas lauza savus līgumus, sakarā ar finansiālām grūtībām klubā, Oblaks bija viens no astoņiem spēlētājiem, kurš piedalījās līgas mačā, savā laukumā, ar 4:0 zaudējot Feirense.

2013. gada jūlijā Oblaks nepiedalījās pirmssezonas treniņā, apgalvojot, ka viņam nav līguma ar "Benfica". Nākamā mēneša beigās viņš pagarināja līgumu līdz 2018. gadam, raksturojot situāciju kā "pārpratumu".

Pēc tam, kad ilggadējais vārtsargs Arturs Moraešs 2013.–2014. gada kampaņas vidū pieļāva virkni kļūdu, "Benfica" galvenais treneris Žorže Žezušs nomainīja viņu pret Oblaku, un pēdējais aizvadīja vairākas ''sausās spēles'' savos pirmajos startos, jo īpaši, ar 2:0 savās mājās uzvarot Porto, un UEFA Eiropas līgas pusfinālā, spēlējot neizšķirti, 0:0, pret Juventus. Galu galā, viņš 2014. gada 6. jūlijā ieguva līgas gada labākā vārtsarga balvu.

### Madrides "Atletico"
[thumb|Oblaks pirms spēles ar [Madrides "Atletico"|Madrides "Atlético", 2015. gadā]]
2014. gada 16. jūlijā Madrides "Atlético" paziņoja, ka ir panākusi vienošanos ar "Benfica" par Oblaka pāreju, gaidot medicīnisko pārbaudi. "Atlético" par slovēņu spēlētāju samaksāja 16 miljonus eiro, padarot viņu par dārgāko vārtsargu La Liga vēsturē. Oblaks uz Madridi pārcēlās, noslēdzot sešu gadu līgumu, aizstājot Tibo Kurtuā, kurš pēc īres termiņa beigām atgriezās, lai spēlētu savā pamatklubā Chelsea. Savas prezentācijas laikā, 2014. gada 22. jūlijā, Oblaks sacīja: "Es nenāku nevienu aizstāt. Es nāku kā cits spēlētājs. Esmu šeit kopā ar pārējiem spēlētājiem un vārtsargiem. Darīšu visu, kas ir manos spēkos, lai aizstāvētu šo kreklu un sasniegtu lieliskus rezultātus šajā sezonā. Darīšu visu, kas ir manās rokās, lai palīdzētu komandai."

#### 2014–2016: Pirmā Samoras trofeja un Čempionu līgas fināls
Oblaks palika uz rezervistu soliņa savā pirmajā sacensību spēlē, 2014. gada 19. augustā, 2014. gada Spānijas Superkausa pirmajā spēlē, pret Madrides "Real", viņa vietā spēlējot Migelam Anhelam Mojam. Viņš debitēja 2014. gada 16. septembrī, viesos, pret Olympiacos, zaudējot ar 3:2, "Atlético" sezonas pirmajā Čempionu līgas grupas spēlē. Savu pirmo "sauso spēli" viņš aizvadīja savā pirmajā Copa Del Rey izcīņas spēlē, 2014. gada 3. decembrī, viesos, sešpadsmitdaļfināla pirmajā spēlē, ar 3:0 uzvarot L'Hospitalet. 2015. gada 17. martā viņš Čempionu līgas astotdaļfināla atbildes spēlē, pret Leverkūzenes "Bayer", 23. minūtē nomainīja savainoto Moju, un aizvadīja "sauso spēli", mājās, uzvarot ar 1:0. Spēle nonāca līdz pēcspēles 11 metru soda sitienu sērijai, kurā viņš atvairīja Leverkūzenes komandas pirmo mēģinājumu, kuru izpildīja Hakans Čalhanoglu, beigās triumfējot mačā. Četras dienas vēlāk, par spīti savainojumam, viņš debitēja līgā, aizvadot "sauso spēli", savā laukumā, ar 2:0 uzvarot kaimiņus, Getafe.

2016. gada februārī Oblaks tika apbalvots ar līguma pagarināšanu līdz 2021. gadam, ar izpirkšanas klauzulu £77,5 miljonu apmērā. 2016. gada 3. maijā Oblaks Čempionu līgas pusfināla atbildes spēlē Allianz Arena laukumā atvairīja Tomasa Millera soda sitienu; lai gan "Atlético" maču zaudēja ar 2:1, viņi iekļuva finālā, dēļ vairāk gūtajiem vārtiem izbraukumā. Tomēr, finālā "Atlético" ar 5:3, pēcspēles soda sitienu sērijā, zaudēja Madrides "Real", Oblakam neizdodoties atvairīt nevienu no pieciem sitieniem. Neskatoties uz to, viņš tika iekļauts 2015.–2016. gada Čempionu līgas sezonas izlasē. Beidzoties sezonai vietējā turnīrā, viņš ieguva Rikardo Samoras trofeju kā labākais vārtsargs, 38 spēlēs ielaižot 18 vārtus, atkārtojot 22 gadus vecu Akoruņas "Deportivo" Fransisko Liaņo rekordu.

#### 2016–2019: Eiropas līgas tituls un turpmākas Samoras balvas
Oblaks izpelnījās uzmanību 2017. gada 15. martā, Čempionu līgas spēlē, pret Leverkūzenes "Bayer", kur viņš atvairīja trīs sitienus, nodrošinot bezvārtu neizšķirtu un iekļūšanu ceturtdaļfinālā. Viņš UEFA tīmekļa vietnei sacīja: "Tās ir lietas, kas notiek. Dažreiz jūs atvairāt trīs vārtu gūšanas mēģinājumus, bet citreiz viņi gūst visus trīs."

Viņš vēlreiz tika iekļauts 2016.–2017. gada UEFA Čempionu līgas sezonas izlasē un arī ieguva otro Rikardo Samoras trofeju pēc kārtas. Viņš tika iekļauts arī 2017. gada Zelta bumbas kandidātu sarakstā, kur viņš ar 4 balsīm ieņēma 26. vietu. 2018. gada 28. janvārī Oblaks aizvadīja savu 100. līgas spēli "Atlético" komandā, spēlē pret Las Palmas. 100 līgas spēlēs viņš aizvadīja 59 "sausās spēles" un ielaida tikai 54 vārtus. 2018. gada UEFA Eiropas līgas finālā Oblaks aizvadīja "sauso spēli", viņa komandai ar 3:0 uzvarot Marseļas "Olympique", izcīnot trešo Eiropas līgas titulu astoņu gadu laikā. Oblakam šis bija pirmais Eiropas tituls, pirms tam divreiz iegūstot otro vietu.

Pateicoties viņa sniegumam, viņš tika iekļauts Eiropas līgas sezonas izlasē. Vietējā čempionāta sezonas beigās viņš trešo reizi pēc kārtas izcīnīja Rikardo Samoras trofeju, 37 spēlēs ielaižot tikai 22 vārtus. Viņš vēlreiz tika iekļauts 2018. gada Zelta bumbas kandidātu sarakstā, šoreiz saņemot divas balsis, ieņemot 25. vietu.

2018. gada 6. novembrī Oblaks UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā, savā laukumā, ar 2:0 uzvarēja Dortmundes "Borussia". Tādējādi viņš aizvadīja savu 100. "sauso spēli" "Atlético" rindās, ko viņš paveica 178 oficiālajās spēlēs. 2019. gada 17. aprīlī Oblaks piekrita pagarināt līgumu ar klubu uz četriem gadiem, līdz 2023. gadam.

Sezonas beigās Oblaks ceturto sezonu pēc kārtas ieguva Rikardo Samoras trofeju, tādējādi atkārtojot Viktora Valdesa rekordu, par visvairāk pēc kārtas izcīnītām Samoras trofejām.

#### 2019–2021: "Sauso spēļu" rekords un pirmais "La Liga" tituls
Pirms 2019.–2020. gada sezonas viņš tika iecelts par komandas vicekapteini, aiz Kokes. 2019. gada 6. decembrī Oblaks aizvadīja "sauso spēli", izbraukumā spēlējot neizšķirti, 0:0, pret Villarreal. Tādējādi, viņš laboja Abela Resino kluba rekordu visvairāk "sauso spēļu" ziņā, ar 96, savā 169. līgas spēlē.

2020. gada 11. martā, pēc Madrides "Atlético" uzvaras, ar 3:2, izbraukumā, pār toreizējo čempioni, Liverpool, UEFA Čempionu līgas astotdaļfinālā, Oblaks, aizvadot savu piecdesmito Čempionu līgas spēli, UEFA piešķīra spēles labākā spēlētāja balvu, pēc deviņiem atvairītajiem sitieniem, palīdzot savai komandai iekļūt ceturtdaļfinālā, ar uzvaru 4:2, divu spēļu summā. 2020. gada 17. jūnijā Oblaks viesos, ar 5:0, uzvarēja Osasuna, kas bija viņa 182. līgas spēle, un tādējādi viņš kļuva par vārtsargu, kurš visātrāk sasniedzis 100 "sauso spēļu" robežu "La Liga" vēsturē, pārspējot gandrīz 50 gadus vecu Migela Reinas rekordu, kurš to pašu paveica 222 līgas spēlēs. Oblaks arī kļuva par pirmo vārtsargu, kurš nav spānis, kurš "La Liga" vēsturē aizvadījis 100 "sausās spēles". 2020. gada 27. jūnijā Oblaks aizvadīja savu 250. spēli "Atlético" sastāvā, viņa komandai ar 2:1 pārspējot Deportivo Alavés.

2020.–2021. gadā Oblaks ar Madrides "Atlético" izcīnīja La Liga titulu. Viņam 38 mačos izdevās aizvadīt 18 "sausās spēles". Viņš arī piekto reizi izcīnīja Samoras trofeju, atkārtojot gan Antoni Ramaljetsa, gan Viktora Valdesa rekordu. Turklāt, viņš pirmo reizi karjerā tika atzīts par "La Liga" sezonas labāko spēlētāju.

#### 2021–pašlaik: Spēļu rekordi un līguma pagarināšana
2021. gada 15. augustā Oblaks aizvadīja savu 304. spēli Madrides "Atlético" un kļuva par vārtsargu, kurš šajā klubā aizvadījis visvairāk spēļu, pārspējot iepriekšējo Abela Resino rekordu. 2022. gada jūlijā tika ziņots, ka Oblaks pagarināja līgumu ar Madrides "Atlético" līdz 2028. gadam.

2023. gada 9. maijā Oblaks aizvadīja 390. spēli "Atlético" rindās, izbraukumā, ar 2:1, uzvarot Rayo Vallecano, kļūstot par kluba visvairāk spēļu aizvadījušo ārzemju spēlētāju, pārspējot Djego Godina iepriekšējo rekordu. 24. septembrī viņš aizvadīja savu 300. "La Liga" maču, uzvarot Madrides "Real", ar 3:1, kļūstot par septīto Madrides "Atlético" spēlētāju, kurš to sasniedzis. Viņš arī kļuva par piekto ārzemju vārtsargu, kurš sasniedzis šo rādītāju, sekojot Karlosam Fenojam, Dūdū Avatam, Leo Franko un Karlosam Kameni.

2024. gada 13. martā Oblaks atvairīja divus soda sitienus, pēcspēles 11 metru soda sitienu sērijā, Čempionu līgas astotdaļfināla cīņā, pret Milānas "Inter", kļūstot par pirmo vārtsargu Čempionu līgas vēsturē, kurš uzvarējis trīs soda sitienu sērijās ar vienu klubu.

## Starptautiskā karjera
[thumb|273x273px|Oblaks kapteiņa lomā, [Slovēnijas futbola izlase|Slovēnijas izlasē, 2021. gadā]]
Oblaks pirmo reizi tika izsaukts uz Slovēnijas U-21 izlasi 2009. gada augustā, nomainot savainoto Janu Koprivecu. Viņš debitēja pret Franciju tā paša gada 9. septembrī, 2011. gada UEFA Eiropas U-21 čempionāta kvalifikācijā.

2012. gada 11. septembrī Oblaks pirmo reizi spēlēja pieaugušo izlases rindās, 2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijā, ar 2:1, izbraukumā, zaudējot Norvēģijai.

Viņš kļuva par izlases pirmās izvēles vārtsargu, pēc Samira Handanoviča karjeras beigšanas starptautiskā mērogā, 2015. gada beigās; tomēr, viņš 2018.–2019. gada UEFA Nāciju līgas laikā paņēma pārtraukumu no saviem starptautiskajiem pienākumiem, rokas savainojuma dēļ, ar kuru viņš tolaik cīnījās.

2019. gada 6. septembrī Oblaks pirmo reizi bija Slovēnijas kapteinis.

## Spēles stils
Vairāki eksperti viņu uzskata par vienu no labākajiem vārtsargiem pasaulē. Oblaks ir garš, atlētisks un fiziski spēcīgs vārtsargs. Viņš galvenokārt ir pazīstams ar savu ātrumu, ātrajiem refleksiem un veiklību, kā arī ar spēju "lasīt" spēli, un, jo īpaši, ar lieliskām bumbas tveršanas prasmēm, un spēju pārtvert centrējumus, kas ļauj viņam izcelties, spēlējot gaisā, un efektīvi kontrolēt savu teritoriju. Plašsaziņas līdzekļos viņš ir slavēts arī par savu darba apjomu, izcilajām pozicionēšanās spējām, darbu ar kājām, sitienu apturēšanas prasmēm un nosvērtību vārtos, kā arī, vispārējo stabilitāti, līderību un spēju radīt pārliecības sajūtu komandas aizmugurējā līnijā.

## Personīgā dzīve
Oblaks dzimis slovēņu tēva Matjaža Oblaka un Bosnijas serbu mātes Stojankas Majkičas ģimenē. Viņa vecākā māsa, Teja Oblaka (dzimusi 1990. gadā), ir profesionāla basketboliste un Slovēnijas izlases dalībniece.

## Karjeras statistika

### Klubos
*Atjaunots 2024. gada 21. aprīlī*

### Izlasē
*Atjaunots 2024. gada 26. martā*

## Sasniegumi
**Olimpija Ljubljana**

* Slovēnijas Otrā divīzija: 2008–09

**Benfica**

* Portugāles Premjerlīga: 2013–14
* Portugāles kauss futbolā: 2013–14
* Taça da Liga: 2013–14

**Atlético Madrid**

* La Liga: 2020–21
* Spānijas Superkauss: 2014; finālists: 2019–20
* UEFA Eiropas līga: 2017–18
* UEFA Superkauss: 2018
* UEFA Čempionu līgas finālists: 2015–16

**Individuālie sasniegumi**

* Portugāles Premjerlīgas labākais vārtsargs: 2013–14
* La Liga Samoras trofeja: 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2020–21
* Slovēnijas gada futbolists: 2015, 2016, 2017, 2018, 2020, 2021, 2023
* La Liga mēneša labākais spēlētājs: 2021. gada maijs
* La Liga sezonas labākais spēlētājs: 2020–21

## Atsauces

## Ārējās saites