open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pauls Rūdolfs Rubis

**Pauls Rūdolfs Rubis** (1879–1970) bija latviešu ierēdnis un mākslinieks. Daudzu mēbeļu iekārtu un interjeru priekšmetu autors, pēc P. R. Rubja skicēm izgatavotas mēbeles Valsts prezidenta pilī, Ministru kabinetā, tiesu zālēs un privātpersonu dzīvokļos.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1879. gadā 27. martā Drabešu pagasta Kalna Lielmārčos lauksaimnieka ģimenē. Mācījās Āraišu draudzes skolā, no 1892. gada Cēsu apriņķa skolā.
1896. gadā iestājās Ķeizariskajā Pēterpils mākslas skolā, vēlāk pārgāja uz Štiglica tehniskās zīmēšanas skolu. Pēc obligātā karadienesta strādāja Pēterburgas Galvenajā cietumu valdē, bija Šliselburgas cietokšņa cietuma priekšnieka palīgs, vēlāk priekšnieks (1907–1917). 
Pēc Oktobra revolūcijas viņu atbrīvoja no amata un 1918. gadā viņš atgriezās dzimtenē. 

1919. gada 3. oktobrī Rubi iecēla par Cietumu valdes priekšnieka palīgu, vēlāk par kriminālpolitiskā departamenta vicedirektoru, viņš organizējis Centrālcietuma darbnīcas, piegriezdams sevišķu vērību mākslas amatniecības nozarēm.
Rubja vadībā cietumu darbnīcas izstrādāja un gatavoja latviska stila mēbeles, kuras greznoja daudzu tiesu un valsts iestāžu telpas.
1939. gada 18. janvārī Rubi iecēla par LR Tieslietu ministrijas Kriminālpolitiskā departamenta direktoru. 

Pēc Latvijas okupācijas viņu 1940. gadā atcēla no amata. Viņa māju Baznīcas ielā 4 Jūrmalā nodeva Rakstnieku savienībai.
Miris 1970. gada 15. oktobrī, apglabāts Vecdubultu kapos Jūrmalā.

thumb|200px|Rubja nams Baznīcas ielā 4


Pauls Rubis Ministru kabineta zāles interjers.jpg|Ministru kabineta zāles interjers
Pauls Rūdolfs Rubis viesistabas iekārta.jpg|Viesistabas interjers


## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis (1926)

## Atsauces
Jēkabs Belzēns

**Jēkabs Belzēns** (1870—1937) bija latviešu izcelsmes gleznotājs, Štiglica Centrālās tehniskās zīmēšanas skolas pedagogs (1905—1917).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1870. gada 18. (6. pēc VS) septembrī Vladimiras guberņas Patkinas (*Паткино*) ciemā Krievijā latviešu pavāra Jēkaba Belzēna (*Jakob Belsen, Яков Бельзен*) un viņa sievas Ērikas Magdalēnas, dzimušas Jansones, ģimenē. Viņa tēvs bija kņaza Borisa Ščerbatova pavārs. Mācījās Pēterburgas Reformātu draudžu ģimnāzijā (1880—1888), vasaras pavadīja Ternu muižā Harkivas guberņā.
Studēja Pēterburgas Universitātes Juridiskajā fakultātē (1888—1890), tad Pēterburgas Mākslas akadēmijā (1890—1894), ko beidza ar III šķiras mākslinieka grādu par diplomdarbu “Spoki”.
Strādāja Pēterburgas Ķeizariskās mākslas veicināšanas biedrības zīmēšanas skolā (1895—1902), Aleksandra licejā (1898/1899—1902?), Civilo inženieru institūtā (1899—1917), bet no 1905. līdz 1917. gadam arī Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā par zīmēšanas un gleznošanas priekšmetu pasniedzēju. Piedalījās Neatkarīgo mākslinieku biedrības, Pēterburgas mākslinieku biedrības, Krievu akvarelistu biedrības izstādēs, kā arī latviešu mākslinieku darbu izstādēs Rīgā (1910, ar 10 darbiem), Pēterburgā (1915, ar 5 darbiem) un Maskavā (1916, ar 27 darbiem).

Pēc Bresļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gada septembrī Belzēns ar piederīgajiem ieradās Rīgā, bet lielinieku laikus pavadīja pie radiniekiem Igaunijas pierobežā pārdesmit kilometrus no Ainažiem.
1919. gada jūlijā viņš pārcēlās uz dzīvi Berlīnē, kur darbojās Devriena grāmatu apgādniecībā. 1921. gadā viņš iestājās Berlīnes graﬁķu brīvajā apvienībā (*Freie Vereinigung der Graphiker zu Berlin*) un 1926.—1930. gadā šīs organizācijas sastāvā piedalījās Lielajās Berlīnes mākslas izstādēs.

Pēc Hitlera nākšanas pie varas Belzēns 1936. gada septembrī pārcēlās uz dzīvi Ņujorkā, kur mira no triekas 1937. gada 12. septembrī.

## Daiļrades raksturojums
J. Belzēns strādāja mitoloģijas, sadzīves žanra, portreta, ainavu glezniecībā, bijis labs kolorists. Pirmajā Latviešu mākslas veicināšanas biedrības izstādē 1910. gadā viņš izstādīja darbus eļļā un akvarelī. To vidū bija portreti, ainavas, kā arī žanra ainas. Nākamajās latviešu izstādēs viņš eksponē gan studijas, gan gleznas. Gleznieciski Belzēns visvairāk pieslējies impresionismam. Gan motīvu, gan noskaņas ziņā mākslinieka daiļradē vērojamas romantiskas tendences.

## Atsauces
Olga Horošavceva

**Olga Horošavceva** (; dzimusi ) ir  krievu brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, Pasaules čempionāta medaļniece, Krievijas Starptautiskās klases sporta meistare.

## Biogrāfija
Olga Horošavceva dzimusi 1994. gadā.  No 2014. gada viņa ir valsts izlases komandas dalībniece. Pirmsolimpiskajā planētas čempionātā Kazahstānā 2019. gadā svara kategorijā līdz 55 kg Olga ieguva bronzas medaļu.

2020. gada februārī Itālijas galvaspilsētā Romā notikušajā Eiropas čempionātā svara kategorijā līdz 55 kg Olga cīņā par čempionu titulu pieveica Ukrainas sportisti Solomiju Vinņiku un ieguva zelta medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
La Rochelle Business School

***La Rochelle Business School*** () ir Eiropas biznesa augstskola ar vairākām universitātes pilsētiņām, kas atrodas Larošelā. *La Rochelle BS* dibināta 1988. gadā.

*The Financial Times* 2019. gadā skolu Eiropas biznesa skolu vidū ierindoja septiņdesmit devītajā vietā.

Skolas programmas ir trīskārši akreditētas — atbilstoši starptautiskajiem AMBA, EQUIS un AACSB standartiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā vietne
Tohāru valodas

**Tohāru valodas** ir miris indoeiropiešu valodu saimes atzars. Tarimas ieplakas oāzēs ir atrasti dažādi rakstītie avoti tohāru valodās, kas tapuši laika posmā no 5. līdz 8. gadsimtam. Par valodu saimes izmiršanas laiku tiek uzskatīts 9. gadsimts. Tohāru valodu saime sīkāk dalījās tohāru A valodā (turfaniešu, karašariešu jeb austrumtohāru valoda), tohāru B valodā (kučiešu jeb rietumtohāru valoda) un tohāru C valodā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* 
*
Ledus laikmets (franšīze)

thumb|150px
**"Ledus laikmets"** () ir pilnmetrāžas animācijas franšīze. Animācijas filmu ideja pieder *[[Blue Sky Studios]]* studijai, bet izplatītājs ir *[[20th Century Studios]]*.

## Filmas
* "Ledus laikmets"
* "Ledus laikmets 2: Atkusnis"
* "Ledus laikmets 3: Dinozauru ēra"
* "Ledus laikmets 4: Kontinentu dreifs"
* "Ledus laikmets: Lielā sadursme"

## Ārējās saites
*
Trīs Austrumu gudrie

[thumbnail|200px|[Bartolomē Estebans Muriljo|Bartolomē Estebana Muriljo glezna, kurā redzami Trīs Austrumu gudrie, kuri viesojas pie jaundzimušā Jēzus Kristus]]
**Trīs Austrumu gudrie**, arī **Trīs ķēniņi**, kristietībā ir trīs svešinieki, kuri nāca apraudzīt jaundzimušo Jēzu Kristu. Šie trīs svešinieki bija ,  un . Viņi esot sekojuši zvaigznei, lai atrastu vietu, kur dzimis Jēzus Kristus. Šis notikums aprakstīts Mateja evaņģēlijā 2. nodaļā (evaņģēlijā gudro skaits un vārdi netiek minēti). Pēc kristiešu tradīcijas Austrumu gudrie viesojušies pie Jēzus Kristus Zvaigznes dienā. Trīs Austrumu gudro piemiņas diena ir 24. jūlijs, tiek saukta par Kunga Epifāniju jeb Triju ķēniņu dienu.

## Marko Polo par austrumu gudrajiem
[thumbnail|250px|Austrumu gudrie vēro [Bētlemes zvaigzne|zvaigznes parādīšanos. (ap 1412. gadu)]]
[thumbnail|250px|Trīs ķēniņi ceļā uz [Bētleme|Bētlemi. (1375. gads)]]
Marko Polo savā austrumu zemju aprakstā pirmās grāmatas 31. un 32. nodaļā piemin trīs Austrumu gudros:

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Jekaterina Poļeščuka

**Jekaterina Poļeščuka** (; dzimusi ) ir  krievu brīvā stila cīkstone, pasaules čempionāta medaļniece, Krievijas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
Jekaterina Poļeščuka dzimusi 1994. gadā. No 2013. gada viņa ir valsts izlases komandas dalībniece. 2017. gadā Poļeščuka ieguva trešo vietu Pasaules U23 čempionātā.

2019. gadā viņa piedalījās pasaules čempionātā. Svara kategorijā līdz 50 kg pēc divām uzvarām viņa ceturtdaļfinālā zaudēja Azerbaidžānas pārstāvei Marijai Stadņikai. Pēc tam gandarījuma cīņā pieveica indieti Sēmu Bislu, bet cīņā par bronzas medaļu arī ķīnieti Suņu Jaņaņu un izcīnīja Krievijai ceļa zīmi uz nākamajām olimpiskajām spēlēm Tokijā.  

## Atsauces

## Ārējās saites
2040. gads

**2040. gads** () būs garais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies svētdienā.

## Gaidāmie notikumi

* Francijā plāno aizliegt automobiļu ar dīzeļa un benzīna dzinēju tirdzniecību.
* Japānā tiks slēgtas pēdējās atomelektrostacijas.
* Paredzēts pabeigt Transeiropas dzelzceļa transporta (TEN-T) koridoru no Vācijas līdz Dienviditālijai.
* Amsterdama plāno būt brīva no fosilās degvielas, darbinot automašīnas, kravas automašīnas un laivas un apgādājot celtnes ar enerģiju, kas iegūta no vēja, Saules un biomasas.
* ASV tiks pabeigts ziemeļaustrumu ātrgaitas dzelzceļa koridors no Bostonas līdz Vašingtonai.
* Baku pilsētas ģenerālplāna īstenošanas beigu gads.

## Atsauces
Vīza

[thumbnail|235px|Vīza, kas tās turētājam dod atļauju iebraukt [Laosa|Laosā]]
**Vīza** ir ceļojuma dokuments, ārvalsts iestādes oficiāla atļauja, kas dod tiesības iebraukt šajā ārvalstī, izbraukt no tās vai šķērsot tās teritoriju. Parasti ar vīzu tiek saprasta faktiska atļauja ārzemniekam ieceļot citas valsts teritorijā. Atsevišķās valstīs pastāv arī izbraukšanas vīzas, kas dod atļauju izbraukt no konkrētās valsts. Konkrētas valsts vīzas tiek izsniegtas šīs valsts konsulātā vai vēstniecībā, kas parasti atrodas valstī, no kuras grib izbraukt. Atsevišķos gadījumos ar vīzu izsniegšanu nodarbojas akreditēti vīzu centri.
 
## Ārējās saites
Henna Jūhansone

**Henna Katarīna Jūhansone** (; dzimusi ) ir  zviedru brīvā stila cīkstone, 2012. gada un 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
2009. gadā Eiropas čempionātā Viļņā kategorijā līdz 63 kg Jūhansone ieguva bronzas medaļu. Gadu vēlāk pasaules čempionātā Maskavā viņa arī bija trešā  un saņēma Pasaules čempionāta bronzas medaļu.

2012. gadā Eiropas čempionātā Belgradā viņa finālā pieveica Allu čerkasovu un kļuva par čempioni svara kategorijā līdz 67 kg. Tajā pašā gadā viņa piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā, kur ieņēma 10. vietu.

Vasaras olimpiskajās spēlēs Brazīlijā viņa cīnījās svara kategorijā līdz 63 kg. Ceturtdaļfinālā viņa zaudēja Baltkrievijas sportistei Marijai Mamašukai, pēc tam pirmajā gandarījuma cīņā Kazahstānas cīkstonei Jekaterinai Larionovai un atkal palika 10. vietā.

2018. gadā Kaspijskā kļuva par trešo svara kategorijā līdz 65 kg un izcīnīja Eiropas čempionāta bronzas medaļu.

Pirmsolimpiskajā pasaules čempionātā Kazahstānā 2019. gadā svara kategorijā līdz 62 kg H. Jūhansone izcīnīja bronzas medaļu un atkārtoja savu panākumu 2010. gada pasaules čempionātā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Olevs Kaju

**Olevs Kaju** (dzimis  Aizputē, miris  Rīgā) bija latviešu ķirurgs, medicīnas zinātņu doktors.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1964. gada 13. decembrī Aizputē Liepājas Medicīnas skolas direktores Rasmas un Ilo Kaju ģimenē. Tēvs Ilo Kaju (1931—1999) bija cēlies no Sāmsalas.

Mācījās Liepājas 1. vidusskolā, vairākkārt guvis čempiona titulu Liepājas un Latvijas mēroga sacensībās vieglatlētikā, strādāja par sanitāru Liepājas pilsētas slimnīcā. Dienējot Padomju Armijā, kā smagās mašīnas šoferis piedalījās Čornobiļas AES katastrofas seku likvidēšanā. No 1987. līdz 1993. gadam studēja Rīgas Medicīnas institūtā.

Strādāja P. Stradiņa Valsts klīniskajā slimnīcā, tad Latvijas Ģimenes centrā. No 2008. gada strādāja Jūrmalas slimnīcā, bija Neatliekamās palīdzības nodaļas vadītājs. Latvijas Ārstu biedrības, Latvijas Ķirurgu asociācijas un Eiropas Akūto vēdersāpju pētīšanas asociācijas (*European Association for the Study of Acute Abdominal Pain, EAS APP*) biedrs.

## Darbi
* Akūtas vēdersāpes: diagnostika un diferenciāldiagnostika. Rīga: Nacionālais apgāds, 2005

## Ārējās saites
* Gaitniece, L. "Dziednīca pie jūras. Versija par Liepājas medicīnas vēsturi" (Rīga: "VESTA-LK", 2017).
* Strauta, O. Steigšanās augt.// Komunists (Liepāja), 1979. gada 21. aprīlis, Nr. 77
* Olševska, R. Jūrmalnieki vēlas saglabāt savu slimnīcu Latvijas Avīze, 2012. gada 8. jūnijs
* Inese Vaidere par savu pieredzi 
* Auziņa, Dz. No Oleva Kaju atvadoties. Žurnāls "Latvijas Ārsts", 2019. gada augusta numurs, 69. lpp.
* Gaitniece, L. Ķirurgam Olevam Kaju aizejot. Laikraksts "Kursas Laiks", 2020. gada 9. janvāris, 21. lpp.
* Gaitniece, L. Atmiņu puzle par Olevu Kaju. Laikraksts "Kursas Laiks", 2020. gada 13. februāris, 21.lpp.
* Izstāde divu ārstu piemiņai. Žurnāls "Ievas Veselība", 2020. gada 21. februāris (Nr. 4), 6. lpp.
Pēteris Kundziņš

**Pēteris Kundziņš** (1886—1958) bija latviešu gleznotājs, scenogrāfs un pedagogs. Glezniecībā pievērsies galvenokārt ainavas žanram, kur galveno emocionālo akcentu lika uz mākoņu tēlojumu.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Mazsalacas pagasta "Saprašās" zemnieka Kriša Kundziņa un viņa sievas Annas ģimenē. Mācījās Rauskas skolā un Mazsalacas elementārskolā, 1902. gadā iestājās Valmieras skolotāju seminārā, vēlāk Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā (1906—1912), kur beidza teātra dekorāciju gleznošanas klasi.  
Darbojās kā skatuves gleznotājs Jaunajā Rīgas teātrī, Latvju operā un Latvijas Nacionālajā operā (1913-1921). No 1913. gada piedalījās izstādēs, eksponēja savas gleznas “Baltās Vārnas” izstādēs Valmierā (1919).
Neatkarīgo mākslinieku vienības biedrs (1923–1940). Līdztekus bija zīmēšanas skolotājs Valmieras, Rūjienas, Daugavpils un Rīgas skolās, Latvijas Skolotāju savienība izdeva viņa mācību grāmatu “Perspektīva”.

Pēc Otrā pasaules kara viņu uzņēma Latvijas PSR Mākslinieku savienībā.
Miris  Rīgā, apglabāts Rīgas Meža kapos.

Piemiņas izstādes Rīgā 1986. un 1990. gadā kopā ar meitu Ievu Kundziņu un mazmeitu Annu Romanovsku.

## Mākslinieciskā darbība

Kundziņš darbojās gan tēlotājā mākslā, gan scenogrāfijā, plakātā un lietišķajā mākslā, ilustrēja preses izdevumus un grāmatas, gleznoja mākoņus visdažādākajos stāvokļos, noskaņās un diennakts laikos. 

## Atsauces
Baltā vārna

Mākslinieku apvienība **"Baltā vārna"** bija Ziemeļvidzemes mākslinieku grupa, kas pastāvēja no 1918. gada beigām līdz 1919. gadam. 1919. gadā tā sarīkoja mākslas izstādes Cēsīs, Valmierā un Valkā. Latvijas PSR laikā dēvēta arī par ”Valmieras apvienoto mākslinieku grupu”.

## Vēsture
Apvienību 1918. gada beigās nodibināja scenogrāfs Eduards Brencēns. Apvienībā darbojās Štiglica Centrālo tehniskās zīmēšanas skolu beigušie Pēteris Kundziņš, Ernests Brastiņš, Arvīds Brastiņš, Eduards Vītols, Aleksandrs Petrovs, Jānis Saukums un citi mākslinieki.

## Atsauces
Odefransa

**Odefransa** (,  — ‘Augšfrancija’) ir administratīvais Francijas reģions, kas atrodas valsts ziemeļos. Reģions tika izveidots , apvienojot divus iepriekšējos reģionus — Noru-Padekalē un Pikardiju. Sākotnēji reģiona nosaukums bija Noras-Padekalē-Pikardijas reģions (*Région Nord-Pas-de-Calais-Picardie*), bet  tas tika mainīts uz Odefransu. Odefransas administratīvais centrs ir Lille. 2023. gadā reģionā dzīvoja 5,9 miljoni cilvēku.

## Ārējās saites
80 dienās apkārt zemeslodei (1956. gada filma)

**"80 dienās apkārt zemeslodei"** () ir 1956. gada piedzīvojumu kinokomēdija ar Mario Moreno Rejesu un Deividu Nivenu galvenajās lomās. Filmu producēja Maiks Tods un izdeva *[[United Artists]]*.

Filmas režisors ir Maikls Andersons. Scenāriju, balstoties uz 1873. gadā sarakstīto Žila Verna romānu ar tādu pašu nosaukumu, sarakstīja Džeimss Po, Džons Ferrovs un Sīdžejs Perelmans. Mūziku komponējis Viktors Jangs. Filma saņēma 5 Amerikas Kinoakadēmijas balvas, ieskaitot balvu kategorijā "Labākā filma".

Filmas stāsts ir par britu Fileasu Fogu, kuram 80 dienu laikā jāapceļo apkārt zemeslodei, lai derībās uzvarētu savus draugus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rūdolfs Pelše

** Rūdolfs Pelše** (1880—1942) bija latviešu keramiķis un pedagogs. 

## Dzīvesgājums
Dzimis  Ceraukstes pagasta zemnieka ģimenē. Mācījās Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā, kur turpināja strādāt par pedagogu, izstādēs piedalījies jau no studiju gadiem. Vēlāk bija pedagogs Mirgorodas Mākslas rūpniecības skolā Ukrainā (1906–1922).
1923. gadā atgriezās Latvijā, strādāja par Rīgas 1. ģimnāzijas zīmēšanas skolotāju, no 1931. gada par Latvijas Mākslas akadēmijas prorektoru. 

1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā 23. jūnijā arestēts un izsūtīts. Vēlāk R. Pelšem uzrādīta apsūdzība par to, ka viņš bija Ulmaņa valdības piekritējs, uzturēja sakarus ar Latvijas fabrikantiem Kuzņecovu un Jesenu, ar baltgvardu aprindām un sadarbojās ar buržuāziskajiem laikrakstiem “Brīvā Zeme” un “Rīts”.

Miris 1942. gada 30. oktobrī izsūtījumā.

## Atsauces
Elisa Manolova

**Elisa Manolova** (; dzimusi ) ir  Bulgārijas izcelsmes Azerbaidžānas brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, 2017. gada Islāma solidaritātes spēļu čempione.

Arī Elisas vecākā māsa Džanana Manolova ir cīkstone, pārstāv Bulgāriju.

## Biogrāfija
Elisa Manolova dzimusi 1996. gadā. Ar cīņas sportu viņa nodarbojas kopš 2004. gada. Starptautiskajās sacensībās piedalās kopš 2011. gada.

2018. gada Eiropas čempionātā viņa sasniedza finālu, kurā zaudēja somietei Petrai Olli un izcīnīja sudraba medaļu.

Gadu vēlāk viņa bija pirmā svara kategorijā līdz 65 kg, finālā pieveicot rumānieti Kristu Inci un izcīnot Eiropas čempionāta zelta medaļu.

2019. gadā pirmsolimpiādes pasaules čempionātā Kazahstānā svara kategorijā līdz 65 kg Elisa izcīnīja turnīra bronzas medaļu.

2020. gada Eiropas čempionātā, kas notika Itālijas galvaspilsētā Romā, svara kategorijā līdz 65 kg Elisa cīņā par čempiones titulu zaudēja bulgārietei Mimi Hristovai un izcīnīja Eiropas čempionāta sudraba medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jūlijs Straume

**Jūlijs Straume** (1874–1970) bija latviešu tekstilmākslinieks un pedagogs. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1874. gada 2. jūlijā (20. jūnijā pēc VS) Druvienas pagasta „Ķempjos” zemnieka ģimenē. Mācījās Jelgavas Aleksandra skolā un Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā Pēterburgā. No 1905. līdz 1907. gadam papildinājās tekstila mākslā Parīzē. 1907. gadā apprecējās ar Mariju Augustu Rongvo un apmetās uz dzīvi Tiflisā, kur vadīja Kaukāza Mājamatniecības komitejas mākslas nodaļu. Strādāja Šušas mākslas skolā Kalnu Karabahā par rasēšanas un zīmēšanas skolotāju (1908–1911). 1912. gadā viņš piedalījās arheoloģiskā ekspedīcijā uz Ani (tagad Turcijā). 
1921. – 1923. gadā viņš bija Latvijas vicekonsuls Gruzijā.

1923. gadā J. Straume atgriezās Latvijā un strādāja par skolotāju dažādās Rīgas skolās. Viņa Gruzijā tapušais paklājs MIRI saņēma zelta medaļu 1925. gada Vispasaules dekoratīvās mākslas izstādē Parīzē.
Pēc Ulmaņa apvērsuma viņš 1934. gadā zaudēja pedagoga darbu Rīgas pilsētas amatnieku skolā.

Miris 1970. gada 1. novembrī, apglabāts Rīgas 2. Meža kapos.

## Piemiņa
J. Straumes darbi eksponēti Gruzijas tautas un lietišķās mākslas muzejā Tbilisi. 2018. gada 27. jūlijā Gulbenes novada vēstures un mākslas muzejā norisinājās zinātniskā konference “Divi Jūliji. Pirmie cīruļi”, kurā par Jūlija Madernieka un Jūlija Straumes personībām, daiļradi un dažādiem mākslas aspektiem uzstājās eksperti no Latvijas, Gruzijas, Lielbritānijas un Irānas.

## Atsauces
Startu ezers

**Startu ezers** (arī **Startezers**, **Startu muižas ezers**, **Zaļais ezers** un **Muižezers**) ir caurteces ezers Cēsu novada Mārsnēnu pagastā. Tā dienvidu krastā atrodas Startu ciems, kas veidojies ap Startu muižu, kas devusi vārdu arī ezeram.

## Raksturojums
Startu ezers ir 13,2 hektārus liels aizaugošs ezers. Tā dibens ir dūņains, krasti austrumos un dienvidos ir lēzeni, bet ziemeļos un rietumos — zemi. Ezerā ietek beznosaukuma strauts no Austriņu ezera, bet no tā iztek grāvis uz Lizīti.

### Ģeogrāfija
Atrodas Mārsnēnu pagasta rietumos, ap 500 m uz ZR no valsts vietējās nozīmes autoceļa V323 (Liepa—Smiltene), nepilnus četrus kilometrus no Mārsnēniem, pagasta centra.

Ezera dienvidu—dienvidrietumu krastā atrodas Startu ciems, dienvidrietumu krastā uzcelta graudu kalte, rietumu—ziemeļu krastā atrodas meži, bet austrumu krastā — purvs, purvains mežs. Dienvidrietumu krastā ierīkota peldvieta.

### Flora un fauna
Ezerā aug kalmes, glīvenes, cūkauši, vilkvālītes, grīšļi, niedres, lēpes, kosas, ežgalvītes, bultenes un sfagni.

No zivīm tajā konstatēti asari, karūsas, līdakas, raudas, līņi, dūņu pīkste, ruduļi. No putniem — gulbji, meža pīles, laucis, ūdensvistiņa.

## Atsauces
Vensēnas velodroms

**Vensēnas velodroms** (), oficiāli **Žaka Anketila pilsētas velodroms** () ir riteņbraukšanas stadions Francijas galvaspilsētas Parīzes Vensēnas mežā. 1987. gadā stadionam dots nosaukums par godu franču riteņbraucējam Žakam Anketilam.

Sākotnēji, 1894. gadā, tas tika izveidots kā velodroms un 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs tas kļuva par galveno stadionu. Tajā tika aizvadītas sacensības piecos olimpiskajos sporta veidos: futbolā, kriketā, regbijā, riteņbraukšanā un vingrošanā.

Šajā stadionā tika aizvadītas arī treka riteņbraukšanas sacensības 1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

No 1968. līdz 1974. gadam velodroms kalpoja par riteņbraukšanas sacensību *[[Tour de France]]* finiša vietu, šajā periodā sacensībās uzvarēja beļģu riteņbraucējs Edijs Merkss. Pēc 1975. gada *Tour de France* finiša vieta tika pārcelta uz Elizejas laukiem.

Stadions ir attēlots divās spēlfilmās, *[[La Rafle]]* un *[[Sarah's Key]]*, par ebreju pakāršanu Parīzē 1942. gada jūlijā.

Stadions joprojām tiek izmantots riteņbraukšanai, futbola un regbija spēlēm.

## Velodroma shēma
500px|thumb|center

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Sīlis

**Jānis Sīlis** var būt:
*Jānis Sīlis (1886—1970) — latviešu filmu operators;
*Jānis Sīlis (1950) — latviešu valodnieks.
Royal Arena

**Karaliskā arēna** () ir daudzfunkcionāla iekštelpu arēna Dānijas galvaspilsētā Kopenhāgenā. To  atklāja Dānijas kroņprincis Frederiks.

Celtnei ir raksturīgs ziemeļniecisks dizains, un tās ietilpība ir 13 000 sporta pasākumos un līdz 17 000 (sēžot un stāvot) koncertos.

## Nozīmīgākie pasākumi
Pirmie notikumi arēnā bija amerikāņu mūzikas grupas *[[Metallica]]* četri koncerti 2017. gada 3., 5., 7. un 9. februārī.  2017. gada Eiropas čempionāts peldēšanā īsajā 25 metru baseinā bija pirmais nozīmīgais sporta notikums Karaliskajā arēnā, kam sekoja 2018. gada Pasaules čempionāts hokejā un 2019. gada Pasaules čempionāts rokasbumbā vīriešiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājas lapa
2041. gads

**2041. gads** () būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies otrdienā.

## Gaidāmie notikumi

* Tiks pārskatīts Antarktīdas līgums.

## Atsauces
Vīrusķeršana

thumb| Skenējoša HIV-1 (zaļā krāsā) pumpuru elektronu mikrogrāfija no kultivētā limfocīta. Vairāki apaļi izciļņi uz šūnu virsmas attēlo virionu pulcēšanās un pumpuru veidošanās vietas.
**Vīrusķeršana** (, no *bug* — 'kukainis', *chasing *— 'ķeršana') ir aktivitāte, kas parasti notiek starp gejiem vai vīriešiem, kuri nodarbojas ar seksu ar citiem vīriešiem, veicot seksuālas aktivitātes ar HIV pozitīviem cilvēkiem, lai iegūtu HIV. Personas, kas iesaistītas šajā darbībā tiek sauktas par vīrusķērājiem jeb *bagčeiseriem* (). Tas ir sava veida paškaitējuma veids. Vīrusķerāji meklē seksuālos partnerus, kam ir HIV, lai nodarbotos ar neaizsargātu seksu un paši iegūtu HIV; **dāvanu devēji** (*gitftgivers*) ir cilvēki ar HIV, kuri ievēro vīrusķērāju centienus inficēties ar HIV.

Vīrusķērāji norāda dažādus šīs darbības iemeslus. Daži vīrusķērāji nodarbojas satraukuma un intimitātes dēļ, kas raksturīga šādas bīstamas aktivitātes veikšanai, taču netieši nevēlas inficēties ar HIV. Daži pētnieki norāda, ka uzvedība var izrietēt no "pretošanās dominējošajām heteroseksuālajām normām un vairākām vispārpieņemtajām normām" sakarā ar geju aizstāvības reakciju, lai noraidītu sabiedrības stigmatizāciju un nosodījumu.

Daži cilvēki vīrusķeršanu uzskata par "intensīvi erotisku" un inficēšanās aktu par "nāves drāzienu" (*fuck of death*) kā "galīgo tabu, ekstrēmāko seksa aktu, kas palicis". Cilvēki, kuriem ir HIV negatīvs un kuri ir attiecībās ar kādu, kas ir HIV pozitīvs, var meklēt infekciju kā veidu, kā palikt attiecībās, it īpaši gadījumos, kad HIV pozitīvais partneris var vēlēties šķirties, lai izvairītos no HIV negatīvā partnera inficēšanas.

Citi ir ieteikuši, ka daži cilvēki, kuri jūtas vientuļi, vēlas kopt kopienu un sociālos pakalpojumus, kas atbalsta cilvēkus ar HIV/AIDS. Citi pētījumi liecina, ka spermai ir bagātīga nozīme tiem, kas nodarbojas ar vīrusķeršanu un *dāvanu došanu*, un ka “ar HIV inficēta sperma, kas satur vīriešu DNS, ir veids, kā pārvarēt izolācijas sajūtu, kas rodas no 'aukstā, sterilā', aizsargātā seksa”

## Skatīt arī

* Bareback (sekss)
* HIV krimināla transmisija
* HIV superinfekcija

## Atsauces

## Papildu literatūra

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Hatfīlds, K. (2004). Piederības meklējumi: izpēte par pakaļdzīšanās fenomenu. Raksts prezentēts Nacionālās komunikāciju asociācijas konferencē Čikāgā, Ilinoisā.
* 
* 
* 
* 
* 

## Ārējās saites

* Times Online article: HIV sex parties 'spread disease', September 29, 2005
* Bug Chasers: The men who long to be HIV+ — the *Rolling Stone* article
* ''Media Life'' magazine on the ''Rolling Stone'' article, January 24, 2003
* Salon.com article on the ''Rolling Stone'' article , by Andrew Sullivan
* "The Gift", 2003. gada dokumentalā filma par apzinātu HIV inficēšanos (arhīva saite)
* "The Gift", 2003. gada dokumentalā filma par apzinātu HIV inficēšanos
* BBC News story: HIV 'bug chasers': Fantasy or fact?, 10 April 2006
Jānis Strupulis

**Jānis Strupulis** (monogramma *JS*) ir latviešu tēlnieks un grafikas dizaineris, kurš veidojis vairākas Latvijas monētas ar nominālvērtību latos. 

## Biogrāfija
Strupulis dzimis 1949. gada 28. janvārī Vecpiebalgā. 1973. gadā beidzis Latvijas Mākslas akadēmijas Tēlniecības nodaļu, ir Latvijas Mākslinieku savienības biedrs kopš 1978. gada un Latvijas Dizaineru savienības biedrs kopš 1994. gada. Viņš ir arī FIDEM (Medaļu mākslas starptautiskā federācija — ) biedrs, Latvijas Medaļu mākslas kluba prezidents un Latvijas Zinātņu akadēmijas goda loceklis. 2008. gadā piešķirts Triju Zvaigžņu ordenis, 2025. gadā kļuvis par Valkas novada Goda pilsoni. 

## Darbi
thumb| 20 latu sudraba monēta
Strupulis sadarbībā ar Gunāru Lūsi izstrādājis vairākas Latvijas monētas ar nominālvērtību latos, kuras datētas ar 1992. gadu, divmetālu 2 latu monētu, kas datēta ar 1999. gadu, 1 lata monētu variācijas, kas datētas ar 1999., 2001. gadu, un daudzas citas.

Strupulis savus darbus aktīvi izstādījis kopš 1971. gada. Viņa galvenie darbi ir medaļu, monētu, attēlu un zīmējumu jomā, un tie ir eksponēti vairāk nekā divpadsmit valstīs, vairāk nekā 50 muzejos. Viņš ir izveidojis piemiņas plāksnes Rīgā vairākām ievērojamām personām, tai skaitā Ernstam fon Bergmanim (2011), Johanam Kristofam Brocem (1996), kā arī Ernestam Brastiņam (2007), Herbertam Tīmeram (2006; arhitekts, 1897—1938), Kristofam Hāberlandam (1994) un Aleksandram Tīpainim (2006; pasta ierēdnis, 1886—1974). Veidojis Stopiņu un Salaspils novada karogus.

### Apbalvojumi

* 1986., 1989., 1995. gada Baltijas triennāles medaļu mākslas balvas
* 1997. gada Paula Stradiņa balva
* 1992., 1996. gada Dantes biennāles zelta medaļa

## Atsauces
Putnu biedēklis

thumbnail|200px|Putnu biedēklis
**Putnu biedēklis** ir māneklis vai manekens, bieži vien cilvēka ķermeņa izskatā, ar kura palīdzību tiek atbaidīti putni no ražas laukiem. Zemnieki un dārznieki tos izmanto, lai, aizbaidot putnus,  saglabātu pēc iespējas lielāku ražu. 

## Ārējās saites

*
Ērestade

**Ērestade** (; ) ir jaunākais Kopenhāgenas rajons ar 15 500 iedzīvotājiem (2019), kas atrodas Amageras salā. Ērestade ir sadalīta četros rajonos: Ziemeļērestade (*Ørestad Nord*), *Amager Fælled*, *Ørestad City* un Dienvidērestade (*Ørestad Syd*).

## Ģeogrāfija
Ērestades platība ir 3,1 kvadrātkilometri. Tās platums ir aptuveni 600 metri, bet garums — 5 kilometri. Ērestades vidusdaļa, *Ørestad City*, atrodas 4,5 km uz rietumiem no Kopenhāgenas lidostas Kastrupā un 5 km uz dienvidiem no Kopenhāgenas pilsētas centra.

## Vēsture
Pirmā celtniecība Ērestadē tika pabeigta 2001. gadā, un kopš pirmo iedzīvotāju pārcelšanās 2004. gadā tās iedzīvotāju skaits ir nepārtraukti pieaudzis. Vislielākais rajona iedzīvotāju skaita pieaugums bija no 2006. līdz 2008. gadam, kad tika pabeigtas daudzas dzīvojamās ēkas.

## Attēlu galērija

Bella Center og Bella Sky.JPG|Balla Sky viesnīca un Bella centrs
Ørestad Skole.jpg|Ērestades skola
Metro train at Field's.jpg|Metro līnija pie tirdzniecības centra *Field's*
Mountain Dwellings 20100810 0152F (8370639180).jpg|Kalna mājokļi


## Atsauces

## Ārējās saites

* Ērestades arhitektūras gids
Liepājas Raiņa vidusskola

** Liepājas Raiņa vidusskola** ir Liepājas vidusskola, kas atrodas  Vecliepājas apkaimē.

## Vēsture
Dibināta 1922. gadā kā **Liepājas pilsētas 11. latviešu pamatskola** agrākās stikla fabrikas “Ede Bura–Bliferte” ēkās (tagad Apšu ielā 3) Vecliepājā. Skolas pārzinis bija Krists Rudzītis, skolotāji – Hilda Zēmane, Helga Mauriņa, Emīlija Krontāle, Klīse Reimane, Rūdolfs Gramkans, Anna Cukure, vēlāk darbā pieņēma arī fiziskās audzināšanas skolotāju Ansi Akmeņkalnu un dziedāšanas skolotāju Liepājas operas solistu Marisu Vētru, bet 1923. gadā Sofiju Eltermani un Alvīni Grabi. 
1932. gadā skolas vadību pārņēma Čakstes pamatskolas skolotājs Klāvs Vadzis un skolai deva rakstnieka Jāņa Poruka vārdu. Skolā strādāja Pēterburgas konservatorijas absolventi Ādolfs Ābele un Alma Freija,  Parīzes Mākslas akadēmijas absolvents Kārlis Hartmanis, Insbrukas  Universitātes absolvents Leons Vārna. Skolas ēkas atradās Kr. Valdemāra ielā.

Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 20. augustā to pārdēvēja par Liepājas pilsētas 7. latviešu pamatskolu. Vācu okupācijas laikā ēkas aizņēma Vērmahta kara hospitālis, mācības turpinājās Cenkones ielā 3.

1949. gadā skolai piešķīra dzejnieka Raiņa vārdu, 1958. gadā notika pirmais vidusskolas izlaidums.
1965. gadā notika jaunās skolas ēkas svinīga atklāšana Ganību ielā 106. 
1970. gadu vidū Raiņa 6. vidusskolā mācījās 1300 skolēnu un strādāja 67 skolotāji. Skolas direktors bija Tālivaldis Deklaus.

1991. gadā no Raiņa 6. vidusskolas telpām aizgāja sākumskolas bērni un skolotāji, izveidojot patstāvīgu Ezerkrasta sākumskolu.

2023. gada novembrī skolu pārdēvēja par **Liepājas Raiņa vidusskolu**.
2024. gada septembrī tai pievienoja Ezerkrasta sākumskolu.

## Atsauces
Krūškurvis

[thumbnail|235px|[Istabas mušas krūškurvis attēlā ir iekrāsots dzeltenā krāsā, sekcija II]]
**Krūškurvis** jeb **torakss**, () dažreiz vienkārši **krūtis**, ir cilvēku un citu dzīvnieku ķermeņa daļa starp galvu un vēderu. Putniem, rāpuļiem, zīdītājiem ar šo daļu saprot tikai ķermeņa priekšpusi starp kaklu un vēderu, pretēji mugurai, bet kukaiņiem tas ir vidējais no trim nodalījumiem ķermenī.

## Skatīt arī
* Cilvēka krūškurvis

## Atsauces

## Ārējās saites
Svešais starp savējiem

**Svešais starp savējiem** () ir ASV spiegu trillera seriāls, kura autori ir Hauards Gordons un Alekss Gansa. Seriāls tika pārraidīts no 2011. gada līdz 2020. gadam Showtime kanālā. Seriālam ir iznākušas 8 sezonas.

Seriālā galvenās lomas tēlo Klēra Deinsa, kura attēlo Keriju Metisoni — CIP aģenti ar bipolāriem traucējumiem un Demjens Lūiss, kurš tēlo Nikolasu Broudiju — amerikāņu karavīru. Metisone uzskata, ka Broudijs, kuru Al-Qaida turēja gūstā, ir pārvērsts par ienaidnieku un ir drauds ASV.

Svešais starp savējiem 2011. gadā un 2012. gadā saņēma Zelta globusa balvu kā labākais drāmas seriāls, kā arī Emmy balvu par labāko drāmas seriālu 2012. gadā.
[thumb|right|[Klēra Deinsa galvenās varones Kerijas Metisones lomā]]

## Atsauces

## Ārējās saites
Mandiradža

**Mandiradža** (javiešu un ) ir apgabals Indonēzijā, Javas salā. Apgabals atrodas Centrālās Javas provincē. 2016. gadā Mandiradžā dzīvoja 65,6 tūkstoši iedzīvotāju. Tas ir otrs lielākais apgabals Bandžarnergaras reģionā uzreiz aiz Bandžarnergaras. Mandiradžas apgabalā ietilpst 16 ciemi.

## Ārējās saites
Laura Vonda

**Laura Vonda** (dzimusi 1985. gada 9. jūnijā Ļeņingradā) ir Latvijas žurnāliste un televīzijas raidījumu vadītāja.

## Biogrāfija
Dzimusi Ļeņingradā, Krievijā, kur tolaik studēja tēvs Jānis Vonda. 1986. gadā ģimene pārcēlās atpakaļ uz Latviju, Talsiem, kur tēvam tika piedāvāts darbs Talsu rajona iekšlietu daļā. Talsos L. Vonda mācījās Talsu 1. vidusskolā (tagad — Talsu Valsts ģimnāzija). 1998. gadā tēva darba gaitas ģimeni aizveda uz Rīgu. Šeit Laura Vonda mācījās Rīgas 58.vidusskolā, kas vēlāk pārtapa par Iļģuciema vidusskolu. Studējusi Rīgas Stradiņa universitātes Eiropas studiju fakultātē sabiedriskās attiecības, ieguvusi sociālo zinātņu bakalaura grādu komunikācijas zinātnē.

Strādājusi ziņu portālā ''Apollo'' kā korespondente, vēlāk par nacionālo ziņu redaktori. No 2007. gada novembra L. Vonda strādā Latvijas Televīzijā. Sākotnēji gatavoja kriminālziņu sižetus, pēc Ilvas Liepiņas aiziešanas no LTV uzņēmās "Dienas ziņu" redaktores un moderatores amatus.

No 2014. gada Laura Vonda strādā par "Panorāmas" (darba dienās "Nakts ziņu", brīvdienās "Dienas ziņu") moderatori. 2021. gada 10. maijā, atgriezusies no dekrēta atvaļinājuma, atsāka vadīt LTV Ziņu dienesta raidījumus.

### Citi vadītie raidījumi
Laura Vonda ir vadījusi arī citus Latvijas Televīzijas Ziņu dienesta raidījumus:

* Ziņu speciālizlaidumi — Latvijas pašvaldību vēlēšanas (2021. gadā), Eiropas Parlamenta vēlēšanas (2019. gadā); 13. Saeimas vēlēšanas (2018. gadā); Pāvests Francisks Latvijā (2018. gadā); Referendums par Apvienotās Karalistes dalību Eiropas Savienībā (2016. gadā); veselības ministra Gunta Belēviča demisija (2016. gadā); 12. Saeimas vēlēšanas (2014. gadā)
* Diskusija. "Zolitūdes traģēdija. Piecus gadus pēc" (2018. gada 21. novembrī)
* Labdarības akcija "Nepaej garām!"
* Projekts "Tautas panorāma" — 13. Saeimas vēlēšanas (2018. gadā); Latvijas pašvaldību vēlēšanas (2017. gadā)

### Latvijas Žurnālistu asociācijas Izcilības balva
LŽA Izcilības balvai 2012 sadaļā "Ziņa. Reportāža" tika nominēta Lauras Vondas veidotā "Sižetu sērija par A.Priedes kriminālprocesa lietu". Balvu sižetu sērija neieguva.

2015. gada 12. jūnijā tika paziņoti LŽA Izcilības balvas 2014 ieguvēji. Sadaļā "Apraksts/portrets" uzvarēja Daces Stirānes, Lauras Vondas, Aijas Kincas, Judītes Čunkas un Anastasijas Djakonovas veidotā filma “Zolitūde. Pēcvārds.”

## Privātā dzīve
Laura Vonda ir dzimusi 1985. gadā. Apprecējusies ar LTV operatoru Ivanu Milovu, ir divi bērni. 

2025. gadā izšķīrās no Ivana Milova.

## Attēlu galerija

Attēls:Laura Vonda6.png|Laura Vonda LTV 3. studijā (raidījums "Panorāma"; 2018. gada 15. septembrī)
Attēls:Laura Vonda2.jpg|Laura Vonda LTV 3. studijā (raidījums "Panorāma")
Attēls:Laura Vonda4.jpg|Laura Vonda pirms projekta "Tautas panorāma" izbraukuma
Attēls:Laura Vonda5.jpg|Laura Vonda kopā ar Reini Ošenieku vada labdarības projekta "Nepaej garām!" koncertu (2019. gads)


## Atsauces
Lauma (nozīmju atdalīšana)

**Lauma** var būt:

* Lauma (personvārds);
* Lauma, baltu dieve;
* *[[Lauma Fabrics]]*, Liepājas fabrika.
Liepājas Dzintara vidusskola

**Liepājas Dzintara vidusskola** ir  Liepājas vidusskola, kas atrodas Celmu ielā 6 Ziemeļu priekšpilsētas apkaimē.

## Vēsture
Skolu no 1976. līdz 1979. gadam uzbūvēja pēc kombināta „Lauma” kopējā plāna un par tā līdzekļiem. To projektēja Latvijas pilsētu projektēšanas institūts Rīgā, arhitektu grupa N. Fjodorova un V. Leitānes vadībā.

Liepājas 7. vidusskolu atvēra 1979. gada 1. septembrī kā divplūsmu skolu. Sākotnēji tajā mācījās 1867 skolēni un 55 klasēs strādāja 97 skolotāji. Visvairāk skolēnu bija 1987./1988. mācību gadā – 2366 skolēni 73 klasēs un 136 skolotāji.

2023. gada 16. novembrī Liepājas 7. vidusskolu pārdēvēja par **Liepājas Dzintara vidusskolu**.

2026. gadā Liepājas Dzintara vidusskola tiks reorganizēta par Liepājas Dzintara pamatskolu.

## Izglītības programmas
* Pamatizglītības programma (kods 21011121, licence Nr.V-2629)
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamiem ar valodas traucējumiem (kods 21015521, licence Nr.V-1178)
* Pamatizglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma (kods 21013121, licence Nr.V-8575).
* Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma (licence Nr.V-7171)
* Vispārējās vidējās izglītības profesionāli orientētā virziena programma (licence Nr. V-7172)
* Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena izglītības programma (licence Nr. V-1981)

## Atsauces
Dolgoprudnija

**Dolgoprudnija** () ir pilsēta Maskavas apgabalā Krievijā. Tajā dzīvo 116 tūkstoši iedzīvotāju. Dibināta kā dirižabļu būves strādnieku ciemats, tādēļ līdz 1937. gadam pilsētu sauca par **Dirižabļestroju** (*Дирижаблестрой*). 

Pilsētā atrodas Maskavas Fizikāli-tehniskais institūts (*Московский физико-технический институт*).

## Ārējās saites
2012 (filma)

**"2012"** ir 2009. gada ASV zinātniskās fantastikas katastrofu filma, kuras režisors ir Rolands Emerihs. Filmas producenti ir Haralds Klozers, Marks Gordons un Lerijs Dž. Franko, bet scenārija autori ir Rolands Emerihs un Haralds Klozers. Galvenās lomas filmā atveido Džons Kjūsaks, Čūetels Edžiofors, Amanda Pīta, Olivers Plats, Tendija Ņūtona, Denijs Glovers un Vudijs Harelsons.

Filmas sižets ir par to, ka pienācis datums, kas maiju kalendārā ir norādīts kā pēdējais (). Vairākas norādes pirms liecina, ka Zemes bojā eja var iestāties kuru katru brīdi. Tajā brīdī, kad viena pēc otras sākas dabas katastrofas, Džona Kjūsaka atveidotais varonis Džeksons Kērtiss cenšas nogādāt drošībā savu ģimeni.

## Ārējās saites
Laima (ugunskuģis)

**"Laima"** bija par bāku pārveidots kuģis, kas atradās Baltijas jūras Irbes šauruma rietumu daļā uz ziemeļiem no Ovišu bākas.

## Kuģa raksturojums
Kuģis būvēts 1899. gadā Hamburgā kā *Bürgermeister Abendroth*. Tā garums bija , platums — . Kuģim bija divi klāji un sešas ūdensblīvas starpsienas. Uz kuģa bija uzstādīts ar acetilēngāzi darbināms zibšņu gaismas aparāts, miglas sirēna un zvans, radiotelefons. 1935. gadā uz kuģa uzstādīja VEF ražoto radiobāku.

Uz Ovišu ugunskuģa atradās jūras meteostacija, no kuras katru dienu pa radiotelefonu rādījumi tika paziņoti Jūrniecības departamenta Hidrogrāfiskajai nodaļai un Zemkopības ministrijas meteoroloģiskajam birojam.

Kuģa apkalpē bija deviņi cilvēki: kapteinis, stūrmanis, bocmanis, radiotehniķis, motorists, motorista palīgs, pavārs un divi matroži. Uz kuģa pastāvīgi atradās seši apkalpes locekļi. Maiņas ilgums bija četras nedēļas, kam sekoja divu nedēļu pārtraukums.

## Vēsture
Kuģa sākotnējais nosaukums bija *Elbe-2* un tas bija noenkurots Elbas upes grīvā Vācijā, kur to izmantoja kā peldošo bāku. 1914. gadā uz kuģa ierīkoja bezdrāts telegrāfu. 1917. gadā kuģi atvilka uz Ventspili, kur to izmantoja mīnu lauka iezīmēšanai Baltijas jūrā. Netālu no Ventspils kuģis uzskrēja uz sēkļa, no kura to novilka 1919. gadā. To izmantoja kā bāzes kuģi mīnu tralēšanas darbos. Tā bāzes vieta bija Rīgā, Andrejostā, kur arī kuģim veica nepieciešamos remontdarbus. 1928. gadā tika nolemts izmantot kuģi "Laima" kā peldošo ugunskuģi Irbes šaurumā. Kuģa novietošanas darbi sākās . Uz Irbes šauruma rietumu daļu, kur bija paredzēts novietot ugunskuģi, no Liepājas ostas ar prāmi tika atvests  smags čuguna bluķis, kas bija domāts kā enkurs kuģa nostiprināšanai. Bluķa novietošanas dziļums bija  un iesākumā pie tā piestiprināja ugunsboju. 23. oktobrī "Laima" svinīgi atstāja Rīgas ostu un pēc trim dienām tas nomainīja ugunsboju.

Ziemā ugunskuģi noņēma no enkura un tā vietā novietoja ledus stoderi.

No 1928. gada līdz 1935. gadam kuģa kapteinis bija Kārlis Ezerkalns. Cits tā kapteinis, Kārlis Stefenbergs, 1935. gada decembrī uz kuģa izdarīja pašnāvību pakaroties. "Laima" Latvijas teritorijā darbojās līdz Otrā pasaules kara sākumam.

## Skatīt arī
* Ovišu bāka

## Atsauces
Anete Bērtule

**Anete Bērtule** (dzimusi 1991. gada 24. jūnijā) ir Latvijas žurnāliste un televīzijas raidījumu vadītāja. Pazīstama ar darbu Latvijas Televīzijas Ziņu dienestā, kur vada raidījumu "Šodienas jautājums".

## Biogrāfija
A. Bērtule sākumskolas gados mācījās Ogres 2. vidusskolā (šobrīd Ogres sākumskola), no 7. līdz 12. klasei — Rīgas Valsts 1. ģimnāzijā. Studējusi Rīgas Stradiņa universitātes Komunikācijas fakultātē. 2012. gadā, 2. studiju kursā, A. Bērtule praktizējās Latvijas Televīzijā, pēcāk apvienoja studijas ar darbu televīzijā. 2013. gadā ieguva akadēmisko bakalaura grādu komunikācijas zinātnē. 

### Darbs Latvijas Televīzijā
No 2012. gada novembra Anete Bērtule strādā Latvijas Televīzijas Ziņu dienestā. A. Bērtule vada diskusiju raidījumu "Šodienas jautājums".

2013. gada rudenī A. Bērtule strādāja LTV Kultūras raidījumu redakcijas veidotajās Kultūras ziņās.

#### Dalība raidījumos/projektos
Anete Bērtule ir piedalījusies vai vadījusi šādus Latvijas Televīzijas raidījumus/projektus:

* Naktsputni — "Naktsputni. Gada notikumu apskats 2016"; "Naktsputni 2. Atskats uz aizvadīto gadu" (2018)
* "LTV Ziņu dienesta Gada notikumu apskats 2018" (kopā ar Jāni Gesti)
* Latvijas Republikas proklamēšanas 100. gadadienas svētku tiešraides (kopā ar Jāni Gesti un Dāvi Valdnieku; 18.11.2019.)
* Raidījums "Šodienas jautājums" (no 31.08.2020.)

### Apbalvojumi
A. Bērtule ir saņēmusi šādus apbalvojumus:

* LTV Gada žurnālists (2014; 2019)
* "Žurnālistikas cerība 2015"

## Atsauces
Kultūrdobe

**Kultūrdobe** ir Latvijas Televīzijas raidījums, kas tiek pārraidīts LTV1 kanālā. Tajā raidījuma veidotāja un vadītāja Henrieta Verhoustinska dodas ciemos pie kultūras darbiniekiem-dārzkopjiem uz viņu dārziem, lai raudzītos, kā viņiem veicas gan dārzkopības lauciņā, gan ārpus tā — ikdienas radošajā dzīvē COVID-19 pandēmijas apstākļos.

## Raidījuma saturs un formāts
Raidījuma "Kultūrdobe" ētera laiks ir sestdienās plkst. 20.45 (pirmajā sezonā — plkst. 18.20), LTV1 kanālā. Tā hronometrāža vidēji ir 13 minūtes. "Kultūrdobi" veido Latvijas Televīzijas Kultūras raidījumu redakcija. 

"Kultūrdobes" pirmā sezona tika noslēgta 2020. gada 29. augustā. Raidījuma pirmajā sezonā tika pārraidītas 9 epizodes. 

Raidījums "Kultūrdobe" savu 2. sezonu aizsāka 2021. gada 26. jūnijā ar viesošanos pie modes mākslinieka Dāvida Andrejeva.

"Kultūrdobes" otrā sezona tika noslēgta 2021. gada 21. augustā.

Raidījums "Kultūrdobe" savu 3. sezonu aizsāka 2022. gada 25. jūnijā.

Vidēji vienu "Kultūrdobes" epizodi televīzijā 2022. gada jūnijā vēroja 116,1 tūkstotis skatītāju (konsolidētie reitingi). Tas ir par 35 tūkstošiem skatītāju vairāk nekā 2021. gada jūnijā, kad vidēji vienu epizodi televīzijā noskatījās 81,1 tūkstotis skatītāju (konsolidētie reitingi).

"Kultūrdobes" trešā sezona tika noslēgta 2022. gada 13. augustā, šoreiz tajā bija par vienu epizodi mazāk, nekā pirmajās 2 sezonās.

## Attēlu galerija

Attēls:Kulturdobe2.jpg|Raidījuma uzņemšanas komanda
Attēls:Kulturdobe3.jpg|Raidījuma vadītāja Henrieta Verhoustinska, Egons Dombrovskis un raidījuma uzņemšanas komanda
Attēls:Kulturdobe8.jpg|LTV raidījuma "Kultūrdobe" vadītāja Henrieta Vehoustinska (pa kreisi) un raidījuma režisore Gunta Gaidamaviča  


## Sezonas

## Raidījuma "Kultūrdobe" epizodes

### 1. sezona
}

|}

### 2. sezona

## Atsauces
Liepājas Jāņa Čakstes vidusskola

**Liepājas Jāņa Čakstes vidusskola** ir  Liepājas vidusskola, kas atrodas Vecliepājas apkaimē.

## Vēsture
Par skolas pirmsākumu uzskata 1924. gadu, kad Alejas ielā 16 sāka darboties 3. un 8. latviešu pamatskolas. 1929. gadā abas pamatskolas apvienoja un skola ieguva **Liepājas pilsētas Čakstes pamatskolas** nosaukumu.
1938. gadā Liepājas Annas baznīcā iesvētīja skolas karogu, prezidenta dēls Ringolds Čakste šajā laikā bija Liepājas pilsētas slimnīcas direktors.

Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 20. augustā to pārdēvēja par Liepājas pilsētas 8. latviešu pamatskolu, pēc kara par Liepājas 10. astoņgadīgo skolu, 1976. gadā par Liepājas 10. vidusskolu. 
1997. gadā skola ieguva J. Čakstes Liepājas pilsētas 10. vidusskolas nosaukumu.

2019. gadā J. Čakstes Liepājas pilsētas 10. vidusskola ieguva arī agrākās Liepājas 12. vidusskolas ēku Krišjāņa Valdemāra ielā 35/37.

2023. gada novembrī skolu pārdēvēja par **Liepājas Jāņa Čakstes vidusskolu**.

## Atsauces
Alejas iela

**Alejas iela** var būt:

**Latvijas pilsētās:**
* Alejas iela — iela Daugavpilī;
* Alejas iela — iela Jēkabpilī;
* Alejas iela — iela Jūrmalā;
* Alejas iela — iela Liepājā;

* Alejas iela — iela Balvos;
* Alejas iela — iela Cēsīs;
* Alejas iela — iela Dagdā;
* Alejas iela — iela Durbē.
* Alejas iela — iela Grobiņā;
* Alejas iela — iela Kārsavā;
* Alejas iela — iela Krāslavā;
* Alejas iela — iela Kuldīgā;
* Alejas iela — iela Līvānos;
* Alejas iela — iela Salaspilī;
* Alejas iela — iela Saldū;
* Alejas iela — iela Tukumā;
* Alejas iela — iela Viļānos. 

## Skatīt arī
* Aleja
Kekšetau starptautiskā lidosta

**Starptautiskā lidosta "Kekšetau"** (IATA: **KOV**, ICAO: **UACK**) () ir starptautiska lidosta Kazahstānā, Kekšetau. Lidosta atrodas apmēram 12,5 km uz ziemeļaustrumiem no Kekšetau pilsētas centra, Akmolas apgabalā.

## Vēsture
Kekšetau lidostas komplekss tika uzbūvēts 1945. gadā, lai aizvietotu agrāko nelielo un novecojušo lidlauku ziemeļos no pilsētas. Lidosta rekonstruēta laikā no 2010. līdz 2013. gadam.

## Tehniskā informācija
Lidostas ICAO kods ir UACK, bet IATA kods ir KOV. Tuvošanās ugunis, skrejceļa malu ugunis, skrejceļa ass līnijas ugunis un zemskares zonas ugunis atbilst CAT I precīzas nolaišanās operāciju prasībām. Skrejceļa platums ir 45 metri. 2011. gada 11. decembrī ekspluatācijā tika nodots rekonstruētais skrejceļš, kura garums palielināts līdz 2850 metriem. Līdz ar to lidosta spēj uzņemt lielus gaisa kuģus, piemēram, Airbus A350 un Boeing 747.

## Aviokompānijas un galamērķi

### Galamērķi
Populārākie galamērķi ceļotājiem no lidostas "Kekšetau" ir Almati, Aktau un Maskava.
2018. gadā no Kekšetau lidostas bija tiešie lidojumi uz 2 valstīm:

* 
* 

## Statistika

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Liepājas Oskara Kalpaka vidusskola

**Liepājas Oskara Kalpaka vidusskola** ir vidusskola Liepājas Ziemeļu priekšpilsētā.

## Vēsture
Par skolas pirmsākumu uzskata 1951. gadu, kad klajā, smilšainā vietā Krūmu ielā Velnciemā pabeidza jaunas skolas ēkas celtniecību, līdz tam Velnciema bērni mācījās Liepājas 5. septiņgadīgajā skolā. Ēkas pirmajā un otrajā stāvā atradās 8. septiņgadīgā skola ar krievu mācību valodu, bet 3. un 4. stāvā 10. septiņgadīgā skola ar latviešu mācību valodu, katrai skolai ieeja bija no savas puses. Pirmā skolas direktore bija Ingrīda Knese (Bērziņa), tajā mācījās aptuveni 300 skolēni, un strādāja 35 skolotāji, ķīmijas skolotājs bija Roberts Akermanis. Skolā mācījās vēlākais fiziologs Andris Mertens, ķīmiķis Eduards Lavrinovičs, gleznotājs Ivars Muižulis, skolotājs Egils Jucēvičs.
1960. gados abas septiņgadīgās skolas apvienoja un pārveidoja par Liepājas 11. vidusskolu, kura līdz 1979. gadam pastāvēja kā divplūsmu skola (latviešu bija mazāk nekā 30%).

1989. gada 1. septembrī izveidoja Liepājas 15. vidusskolu ar mācībām latviešu valodā, tajā mācījās 598 skolēni, un strādāja 57 skolotāji. Ar 1991. gadu notika pakāpeniska pārcelšanos uz skolas jaunbūvi Oskara Kalpaka ielā 96.

2023. gada novembrī skolu pārdēvēja par **Liepājas Oskara Kalpaka vidusskolu**.

## Atsauces
Šarls Leklērs

**Šarls Leklērs** (; dzimis ) ir Monako autosportists, kurš kopš 2018. gada sezonas piedalās *[[Formula 1]]* sacīkstēs, šobrīd pārstāvot *[[Scuderia Ferrari]]* komandu.

## Karjera
Savas karjeras sākumā braucis vairākās formulu sērijās, 2016. gadā kļūstot par *[[GP3]]* sērijas čempionu, bet 2017. gadā uzvarot *[[Formula 2]]* čempionātā. Leklērs bija arī *Ferrari* pilotu akadēmijā. Pirmajā formulā debitējis 2018. gada sezonā, pārstāvot *[[Sauber]]* komandu. Savā pirmajā sezonā Leklērs savāca 39 punktus, kopvērtējumā iegūstot 13. vietu, apsteidzot savu komandas biedru Markusu Ēriksonu.

No 2019. gada sezonas Leklērs pārstāv *Ferrari* komandu. Sezonas otrajā sacīkstē, , Leklērs kvalificējās pirmajā starta vietā, kļūstot par otro jaunāko *pole position* ieguvēju F1 vēsturē. Sacīksti Leklērs beidza 3. pozīcijā, kas bija viņa pirmais pjedestāls *Formula 1* karjerā.  Leklērs guva savu trešo *pole position* sezonā, kā arī uzvarēja sacīkstē, gūstot savu pirmo uzvaru karjerā. Viņš uzvarēja arī nākamajā sacīkstē . Sezonu Leklērs beidza ar 264 punktiem, kas deva viņam 4. vietu kopvērtējumā. Šajā sezonā Leklērs 10 reizes ieņēma vietu uz pjedestāla, guva 2 uzvaras, kā arī 7 reizes ieņēma *pole position* (kas bija visvairāk no visiem pilotiem).

2022. gada sezonas pirmajā posmā Bahreinas ''Grand Prix'', startējot no *pole position*, izcīnīja savu trešo uzvaru karjerā.

Š. Leklēra krusttēvs ir 2014. gadā smagu avāriju piedzīvojušais un 2015. gadā no tās mirušais Francijas F1 pilots Žils Bjanki.

## ''Formula 1'' rezultāti

* Sacīkstes **treknrakstā** sāktas no pirmās starta pozīcijas.
* Sacīkstēs *slīprakstā* ir uzrādīts ātrākais apļa laiks.

 Nefinišēja, bet tika klasificēts, jo veica vairāk kā 90% no sacīkstes.
 Tika piešķirta puse no punktiem, jo tika veikts mazāk kā 75% no sacīkstes distances.
* Pašreizējā sezona.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa