open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vladislavs Litaunieks

**Vladislavs Litaunieks** (dzimis , miris ) bija latviešu katoļu priesteris, moceklis.

## Biogrāfija
Dzimis  Rēzeknes apriņķa Bikavas pagasta Bernānu sādžā Nagļu draudzē Ausekļu mājās Vladislava un Aleksandras Litaunieku ģimenē kā vecākais bērns. Beidzis Nagļu pamatskolu. 1926. gadā iestājās Aglonas Katoļu ģimnāzijā, 1928. gadā Rīgas Garīgā semināra sagatavošanas kursā. 1933. gadā arhibīskaps Antonijs Springovičs Svētā Jēkaba katedrālē viņu ordinēja par priesteri. Priesteris Vladislavs Litaunieks primīcijas Svēto Misi celebrēja Nagļu draudzes baznīcā. Viņš tika nozīmēts par vikāru Rēzeknē, bet drīz pēc tam par prāvestu Jaunbornē, vēlāk Spruktu draudzē, kur pabeidza dievnama celtniecību. No 1938. gada līdz 1941. gadam bija Indras draudzes prāvests, kur arī pabeidza dievnama celtniecību. 1941. gada ziemā priesteri Vladislavu Litaunieku pārcēla uz Višķiem. Baigā gada 23. martā viņu apcietināja, ar izteiktu nežēlību spīdzināja Daugavpils cietumā, kur viņu 24. jūnijā nošāva. Viņa kaps atrodas Višķu baznīcas pagalmā.
Priesteris Vladislavs Litaunieks reabilitēts 1991. gada 11. septembrī.

## Ārējās saites
* Višķu draudzes prāvests Vladislavs Litaunieks – moceklis *catholic.lv*
* Lūgsimies par priestera, mocekļa Vladislava Litaunieka (1909-1941) beatifikāciju *oremus.lv*
Eino Rahja

**Eino Rahja** (; dzimis 1885. gada 20. jūnijā, miris 1936. gada 26. aprīlī) bija somu revolucionārs, militārais darbinieks Sarkanajā Somijā 1918. gadā un vēlāk Padomju Krievijā.

Eino brāļi Juka Rahja un Jāko Rahja arī bija revolucionāri.

Eino Rahja 1903. gadā iestājās Krievijas sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā. Viņš strādāja dažādus darbus Somijā. 1905. gada revolūcijas laikā organizēja ieroču un nelegālās literatūras ievešanu. 1917. gadā palīdzēja Ļeņinam bēgt uz Somiju un pēc tam atgriezties atpakaļ Petrogradā. Kopā ar brāli Juku palīdzēja sagādāt ieročus sarkanajiem somiem.

Somijas pilsoņu kara sākumā 1918. gadā Eino tieši nepiedalījās karadarbībā, bet bija starpnieks starp Krievijas impērijas karaspēka daļām un Sarkanajiem gvardiem. 9. martā Ļeņins Eino Rahju iecēla par somu dzelzceļa komisāru Krievijas teritorijā un Petrogradā. Pēc tam, kad kaujā par Tamperi no Sarkanās gvardes virspavēlnieka amata alkoholisma dēl tika atcelts Ēro Hāpalainens, viņa vietā 20. martā iecelta trijotne: Eino Rahja, Ādolfs Taimi un Everts Eloranta. Pēc trīs dienām Eino Rahju pārcēla uz Lempēles—Vesilahti fronti komandēt sarkangvardus. 24. martā viņš devās uz Petrogradu, mēģinot savervēt karotājus, bet izdevās dabūt tikai aptuveni 2000 cilvēku. Eino Rahja bija apguvis lidmašīnas pilotēšanu, un pats veica izlūklidojumus ar vienu no dažām sarkano rīcībā esošām lidmašīnām.
Kad karš bija zaudēts, Eino Rahja aizbēga uz Padomju Krieviju.

1918. gada jūlijā Eino Rahja iestājās Sarkanajā armijā. Viņš bija virsnieku kursu komisārs un inspektors. Krievijas pilsoņu kara laikā padomju Karēlijā bija strēlnieku divīzijas komisārs, vēlāk — komkors. Bija viens no Somijas komunistiskās partijas (SKP) dibinātājiem. Pēc brāļa Jukas slepkavības (Slaktiņš Kūsinena klubā) Eino Rahja nokļuva opozīcijā SKP iekšienē, bet 1927. gadā izslēgts no SKP Centrālās komitejas.

1932. gadā Eino Rahja aizgāja pensijā. Miris 1936. gadā no tuberkulozes un pārmērīgas alkohola lietošanas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Žans Fransuā de Laperūzs

**Žans Fransuā de Galo, grāfs de Laperūzs** (; dzimis , miris visticamāk 1788. gadā) bija franču jūrasbraucējs, kura ekspedīcija pazuda Okeānijā, veicot pasaules apceļošanu.

Kara flotē no 15 gadu vecuma. Septiņgadu kara laikā ievainots Kiberonas līča kaujā. Komandējis fregati, franču flotei cīnoties pret angļiem ASV Neatkarības karā.

1785. gadā, Francijas karaļa Luija XVI iecelts par vadītāju ekspedīcijai, kuras uzdevums bija veikt ceļojumu apkārt zemeslodei. Divu kuģu ("Busole" un "Astrolabe") 114 cilvēku komandā tika iekļauti desmit zinātnieki. Komandā pieteicās arī 16 gadus vecais Napoleons Bonaparte, taču netika uzņemts.

1785. gada 1. augustā ekspedīcija no Brestas devās ceļā. Apbraucot Hornas ragu, 1786. gada 9. aprīlī ekspedīcija ieradās Lieldienu salā. Tālāk ceļš veda uz Havaju salām, Aļasku, Kaliforniju. Vēlāk, šķērsojot Kluso okeānu, Laperūzs ieradās Makao, 1787. gada 9. aprīlī - Manilā. Tālāk Laperūzs devās uz Sahalīnu un Kamčatku, kur 1787. gadā 7. septembrī sasniedza Petropavlovsku. 1787. gada 6. decembrī Laperūza ekspedīcija ieradās Samoa, kur vietējo iedzīvotāju uzbrukumā gāja bojā 12 cilvēku, to skaitā "Astrolabes" kapteinis. 1788. gada 24. janvārī Laperūzs ieradās Sidnejā, Austrālijā. 10. martā ekspedīcija devās tālākā ceļā, un ekspedīcijas tālākais liktenis precīzi nav zināms.

Tika organizētas vairākas glābšanas ekspedīcijas līdz 1826. gadā Vanikoro salā tika atrastas kuģa avārijas pēdas. 1964. gadā tika atrasts "Busoles" vraks un pierakstīta salinieku leģenda par kuģu bojāeju.

Ceļotāja vārdā nosaukts Laperūza šaurums.

## Ārējās saites
Vomeronazālais orgāns

[thumb|250px|Vomeronazālais orgāns (pa labi) cilvēka [embrijs|embrija šķērsgriezumā]]
**Vomeronazālais** jeb **Jakobsona orgāns** ir īpašs degunā pie lemeša kaula (*vomer*) izvietots veidojums, kas uzskatāms par ožas sistēmas papildinājumu. Tas ir sastopams vairumam dzīvnieku un vairāk vai mazāk reducētā veidā arī cilvēkam. Vomeronazālais orgāns uztver feromonus un citas vielas.
Stīvens Pinkers

**Stīvens Arturs Pinkers** (, dzimis ) ir ebreju izcelsmes Kanādas un ASV publicists, valodnieks un psihologs. Hārvarda Universitātes profesors.

Pinkera zinātnisko interešu lokā ir uztveres un psiholingvistikas pētījumi. Izdevis sešas populārzinātniskās grāmatas. 2011. gadā izdotajā "Mūsu dabas labākie eņģeļi" (*The Better Angels of Our Nature*, 2011) ar statistikas datiem pierāda, ka kopš senākajiem laikiem vardarbība pasaulē aizvien mazinājusies, un mēģina dot tam izskaidrojumu.

## Bibliogrāfija

* *Language Learnability and Language Development* (1984) 
* *Visual Cognition* (1985) 
* *Connections and Symbols* (1988) 
* *Learnability and Cognition: The Acquisition of Argument Structure* (1989) 
* *Lexical and Conceptual Semantics* (1992) 
* *The Language Instinct* (1994) 
* *How the Mind Works* (1997) 
* *Words and Rules: The Ingredients of Language* (1999) 
* *The Blank Slate: The Modern Denial of Human Nature* (2002) 
* *The Stuff of Thought: Language as a Window into Human Nature* (2007) 
* *The Better Angels of Our Nature: Why Violence Has Declined* (2011) 

## Ārējās saites

* Stīvens Pinkers iezīmē balto lapu (subtitri latviski)
* Stīvens Pinkers par vardarbības mītu (subtitri latviski)
1991. gada janvāra notikumi Lietuvā

**Janvāra notikumi** ir apzīmējums Padomju Savienības spēku uzbrukumam Lietuvai un ar to saistītajiem notikumiem, kas norisinājās Lietuvā no 1991. gada 11. — 13. janvārim. Notikumi galvenokārt norisinājās galvaspilsētā Viļņā, kā arī Šauļos, Varēnā, Kauņā un Alītā. 13. janvārī, kas pazīstams arī kā **Asiņainā svētdiena**, uzbrukumā Viļņas televīzijas tornim Padomju armija atklāja uguni uz ap ēku sapulcējušos pūli un iebrauca tajā ar tankiem. Rezultātā 13 cilvēki tika nogalināti un viens notikuma vietā mira no sirdslēkmes, bet apmēram 140 cilvēku tika ievainoti. Bojā gāja arī viens no Padomju specvienības "Alfa" kaujiniekiem, kam trāpīja nomaldījusies lode.

## Skatīt arī
* Barikāžu laiks

## Ārējās saites
Asiņainā svētdiena

**Asiņainā svētdiena** var būt:
* 1905. gada revolūcijas sākums
* Notikumi Bidgoščā 1939. gada 3. - 4. septembrī
* 1972. gada incidents Ziemeļīrijā
Muhameds Alī pašā

**Muhameds Alī pašā** (, , ; dzimis , miris ) bija albāņu izcelsmes Ēģiptes un Sudānas vāli un pašpasludināts hedīvs. Muhameda Alī dinastijas nodibinātājs. Dinastija valdīja Ēģiptē līdz pat 1952. gadam, kad revolūcijas rezultātā tika gāzta.

Dzimis albāņu tirgotāja ģimenē. 1801. gadā karaspēka vienība Muhameda Alī vadībā tika nosūtīta uz Ēģipti, lai nodrošinātu teritorijas kontroli pēc Napoleona vienību atkāpšanās. Muhameds Alī veiksmīgi karoja pret angļiem Angļu-turku kara laikā, padzīdams tos no Ēģiptes. Veiksmīgi konsolidējot ietekmi, 1811. gada 1. martā Muhamedam apmāna rezultātā izdevās nogalināt mameluku līderus un pārņemt varu.

Kaut arī formāli Ēģipte bija Osmaņu impērijas sastāvdaļa, Muhameds Alī lielā mērā realizēja neatkarīgu politiku. Viņa valdīšanas laikā Ēģipte tika modernizēta, tāpēc dažkārt Muhameds tiek uzskatīts par mūsdienu Ēģiptes pamatlicēju. Tika nodibināta jaunā parauga armija, skolas, tipogrāfija, avīze, tika veikta zemes reforma un radīta militārā un tekstilrūpniecība.

Muhameds Alī realizēja aktīvu militāro politiku. Osmaņu sastāvā piedalījās Osmaņu—Saūdu karā (1811—1818), Osmāņu pusē Grieķijas Neatkarības karā (1821—1830). 1831. gadā ar Muhameda Alī ziņu viņa dēls Ibrahims pašā ieņēma Osmāņu impērijas Sīriju, sakaudams sultāna Mahmuda II karaspēku. 1838. gadā, kad Muhameds Alī informēja, ka vēlas pasludināt Ēģiptes neatkarību, jaunajam sultānam Abdulmedžidam I ar austriešu un britu atbalstu ēģiptiešu—turku karā (1839—1841) izdevās sakaut Muhameda Alī spēkus un atņemt tam Sīriju.

Dzīves noslēgumā pasliktinājās Muhameda Alī psihiskais stāvoklis. 1844. gadā par līdzvaldnieku tika iecelts Muhameda Ali dēls Ibrahims, tomēr viņš mira pirms tēva 1848. gadā. Pēc Muhameda nāves 1849. gadā par Ēģiptes valdnieku kļuva Muhameda mazdēls Abass pašā.

## Ārējās saites
Deivs Bolands

**Deivs Bolands** (; dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 10 sezonas Nacionālajā hokeja līgā, 2010. un 2013. gadā kopā ar Čikāgas "Blackhawks" kļūstot par Stenlija kausa čempionu.

## Spēlētāja karjera
Pēc četrām Ontārio hokeja līgas kluba Londonas "Knights" sastāvā aizvadītām sezonām profesionāļa karjeru Bolands sāka 2006.—07. gada sezonā, kuru aizvadīja Amerikas hokeja līgas vienībā Norfolkas "Admirals". Sezonas gaitā uzbrucējs aizvadīja vienu spēli arī Čikāgas "Blackhawks" sastāvā.

2008.—09. gada sezonā Bolandam izdevās nostiprināties "Blackhawks" sastāvā, 2009.—10. gada sezonā kopā ar komandu izcīnot Stenlija kausu. 2012.—13. gada sezonā klubs izcīnīja vēl vienu Stenlija kausa titulu, Bolandam gūstot sērijas izšķirošo vārtu guvumu.

2013. gada NHL drafta maiņu darījumu rezultātā Bolands tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs", savukārt 2014. gada vasarā Bolands noslēdza piecu gadu līgumu ar Floridas "Panthers", taču 2016. gada augustā tika aizmainīts uz Arizonas "Coyotes", taču tās rindās laukumā tā arī nekad nedevās.

## Ārējās saites
Rasmuss Ristolainens

**Rasmuss Ristolainens** (; dzimis ) ir somu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2026) Ristolainens spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Filadelfijas "Flyers" sastāvā.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Ristolainens sāka 2010.—11. gada sezonā, kad aizvadīja savu debijas spēli SM līgas kluba Turku TPS rindās. Jau nākamajā sezonā aizsargam komandas sastāvā izdevās nostiprināties, tajā aizvadot arī 2012.—13. gada sezonu.

2013. gada vasarā Ristolainens tika izvēlēts NHL draftā ar augsto astoto numuru, un komandas treniņnometnē viņam izdevās izcīnīt vietu NHL kluba Bufalo "Sabres" sastāvā. Turpmākajās sezonas kļuva par vienu no komandas vadošajiem aizsargiem un 2016. gada vasarā pagarināja līgumu ar "Sabres" uz nākamajām sešām sezonām par 5,4 miljoniem ASV dolāru gadā.

2021. gada 23. jūlijā Ristolainenu "Sabres" aizmainīja uz Filadelfijas "Flyers" apmaiņā pret Robertu Hegu, 2021. gada pirmās kārtas un 2023. gada otrās kārtas drafta izvēli. 2022. gada 10. martā viņš parakstīja piecu gadu līguma pagarinājumu ar "Flyers" komandu.

Somijas hokeja izlases rindās spēlējis 2012., 2013. un 2014. gada Pasaules čempionātos junioriem.
## Atsauces

## Ārējās saites
Braiens Džonta

**Braiens Džonta** (; dzimis ) ir bijušais amerikāņu hokejists, labās malas uzbrucējs, ASV hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 1026 spēles Nacionālajā hokeja līgā, 2003. gadā kopā ar Ņūdžersijas "Devils" izcīnījis Stenlija kausu.

Viņa brālis Stīvens arī ir profesionāls hokejists.

## Spēlētāja karjera
Pēc četrām NCAA čempionātā aizvadītām sezonām profesionāļa karjeru Džonta sāka 2001.—02. gada sezonā, tajā spēles laiku dalot starp NHL klubu Ņūdžersijas "Devils" un AHL vienību Olbani "River Rats". Jau nākamajā sezonā uzbrucējam izdevās nostiprināties "Devils" rindās, kopā ar klubu izcīnot Stenlija kausu. 2005.—06. gada sezonā Džionta guva 46 vārtus, uzstādot jaunu "Devils" rekordu.

2009. gada 1. jūlijā uzbrucējs noslēdza piecu gadu līgumu ar Monreālas "Canadiens", sākot ar 2010.—11. gada sezona pildot arī komandas kapteiņa funkcijas. "Canadiens" kapteinis Džonta bija līdz 2014. gada vasarai, kad noslēdza trīs gadu līgumu ar Bufalo "Sabres". 2017.—18. gada sezonā Džonta aizvadīja 20 spēles Bostonas "Bruins" sastāvā, taču tad noslēdza profesionāļa karjeru.

ASV hokeja izlases rindās spēlējis 2006. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī trīs Pasaules čempionātos.

## Ārējās saites
Japāņu popmūzika

**Japāņu popmūzika** jeb saīsinājumā **japāņu pops** (, saīsinājumā no *Japanese pop*;  (*jeipoppu*)) ir mūzikas žanrs, kas izveidojās Japānā. Japāņu popmūzikas pamatā ir rietumu pop- un rokmūzika.

## Vēsture
Termins «J-pop» pirmoreiz parādījās 1988. gadā.

## Galerija

File:Momoiro Clover Z LIVE 1.png|*[[Momoiro Clover Z]]*
File:Ax10akb18.jpg|*[[AKB48]]*
File:Morning Musume - Platinum 9 Tour Spring 2009.jpg|*[[Morning Musume]]*
File:Berryz Kobo at AnimeNEXT 20120609 15.38.42.jpg|*[[Berryz Kobo]]*
File:Perfume 2009 crop.jpg|*[[Perfume]]*
File:Ske48 teamk2.jpg|*[[SKE48]]*


## Skatīt arī
* Korejiešu popmūzika

## Atsauces

## Ārējās saites
Korejiešu popmūzika

thumb|Korejiešu popmūzkas grupa ''Gugudan''
**Korejiešu popmūzika** jeb saīsinājumā **korejiešu pops** (, saīsinājumā no *Korean pop*; ) ir popmūzikas žanrs, kas radies Dienvidkorejā. Korejiešu popmūzikai ir ļoti plašs žanru iezīmju spektrs, sākot no deju mūzikas un elektroniskās popmūzikas līdz ritmblūzam un hiphopam. Turklāt tas ir ne tikai mūzikas žanrs, bet arī subkultūra, kas populāra jauniešu vidū visā pasaulē.

Pirmais korejiešu popmūzikas izpildītājs, kam izdevās iegūt vispasaules slavu, bija dziedātājs un reperis *[[PSY]]*, kura dziesmas *[[Gangnam Style]]* videoklips 2012. gadā saņēma MTV Eiropas mūzikas balvu kā labākais videoklips un 2012. gada beigās ar 805 miljoniem skatījumu kļuva par skatītāko videoklipu *[[YouTube]]* vietnē. 2020. gada septembrī šim videoklipam *[[YouTube]]* vietnē bija 3,8 miljardi skatījumu.

## Populāri mākslinieki

* *[[SHINee]]*
* *'[[BTS]]*
* *[[Big Bang]]*
* *[[PSY]]*
* *[[Blackpink]]*
* *[[EXO]]*
* *2NE1*
* *[[Girls' Generation]]*
* *GOT7*
* *Twice*
* *Seventeen*
* *Monsta X*
* *Red Velvet*
* *CLC*
* *Weki Meki*
* *Momoland*
* *Pristin*
* *F(x)*
* *JBJ*
* *Super Junior*
* *T-ara*
* *TVXQ*
* *Wonder Girls*
* *K.A.R.D*
* *(G)I-dle*
* *NCT*
* *VIXX*
* *NU'EST*
* *BTOB*
* *Sunmi*
* *IU*
* *Hyuna*
* *Super M*
* *Ateez*
* *X1*
* *UP10TION*
* *1THE9*
* *Victon*
* *[[Stray Kids]]*
* *I.O.I*
* *Wanna One*
* *IZ*ONE*
* *Golden Child*
* *The Boyz*
* *Mamamoo*
* *AB6IX*
* *Pentagon*
* *WOODZ*
* *Chungha*
* *TXT*
* Ive
* NMIXX
* P1harmony
* Iz*One
* Enhypen

## Vēsture
Par korejiešu populārās mūzikas aizsākumu var uzskatīt amerikāņu misionāra Henrija Epencellera (*Henry Appenzeller*) darbību, kuras gaitā viņš skolās mācīja britu un amerikāņu dziesmas. Korejiski tās dēvēja par *čanga*, tām bija Rietumu melodijas un korejiešu vārdi. Japānas virskundzības laikā (1910—1945) korejieši ar šīm dziesmām izteicās pret japāņu īstenoto apspiešanu.

## Skatīt arī
* Japāņu popmūzika

## Atsauces

## Ārējās saites

* Korejiešu popmūzikas oficiālais YouTube kanāls
*  ''Billboard Korea'' K-Pop Hot 100
Lords Palmerstons

**Henrijs Džons Templs, Trešais Palmerstonas vikonts** (; dzimis , miris ) bija britu politiķis 19. gadsimta vidū. Būdams valsts premjerministrs (1855-1858, 1859-1865) un ārlietu ministrs (1830-1834, 1835-1841, 1846-1851), bija viens no ietekmīgākajiem Lielbritānijas politiķiem laikā, kad Britu impērija bija savas ietekmes zenītā. Palmerstona realizētā agresīvā ārpolitika, dažkārt dēvēta par "kanonierlaivu diplomātiju".

## Ārējās saites
Triljons

[thumb|300px|100 triljonu [Zimbabves dolāru banknote (2009)]]

**1 000 000 000 000** jeb **viens triljons** ir naturāls skaitlis starp skaitļiem 999 999 999 999 un 1 000 000 000 001.

Zinātniskajā pierakstā to raksta kā 1012. Skaitļu apzīmēšanai triljonos lieto prievārdu *tera-*, piemēram, terabaits.
Kādas mērvienības triljono daļu raksta kā 10-12 un tās apzīmēšanai lieto prievārdu *piko-*, piemēram, sekundes triljonā daļa ir pikosekunde, metra triljonā daļa ir pikometrs (pm), grama triljonā daļa ir pikograms.

## Piemēri
* 1012 ir sekunžu skaits 31 700 gados
* 1012 ir kubikmilimetru skaits tūkstoš kubikmetros
* Andromēdas galaktikā ir apmēram triljons zvaigžņu 
* uz cilvēka ādas mīt apmēram triljons baktēriju 
* ASV federālais deficīts 2011. gadā sasniedza 1,4 triljonus ASV dolāru
* 2009. gadā triljons Zimbabves dolāru maksāja apmēram 4 latus

## Garajā skalā
[thumb|300px|5 biljonu (5000 miljardu) vērta [Veimāras Republikas banknote (1923)]]
Decimālskaitļu pieraksta garajā skalā skaitli 1 000 000 000 000 dēvē par **biljonu** () jeb miljons miljoniem (106x106), saīsinātais apzīmējums Bio.
Džonta

**Džonta** ir itāļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārdu:

* Braiens Džonta (*Brian Gionta*; 1979) — amerikāņu hokejists;
* Stīvens Džonta (*Stephen Gionta*; 1983) — amerikāņu hokejists.
Juka Rahja

**Juka Rahja** (; dzimis 1887. gada 19. jūlijā, miris 1920. gada 31. augustā) bija somu revolucionārs, Somijas komunistiskās partijas aktīvists.

Jukas brāļi Eino Rahja un Jāko Rahja arī bija revolucionāri.

Juka Rahja 1903. gadā iestājās Krievijas sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā. 1905. gada revolūcijas laikā bija viens no Kronštates sacelšanās organizētājiem. No 1905. līdz 1913. gadam dzīvoja Somijā, darbojoties strādnieku kustībā. Pēc tam darbojās partijas aktivitātēs Sanktpēterburgā. 1917. gadā piedalījās Februāra revolūcijā.

Pēc Oktobra revolūcijas bija augstākā komisāra palīgs somijas lietās, darbojās somu Sarkanās gvardes organizēšanā. 1918. gada janvārī Juka Rahja noorganizēja vilcienu ar bruņojumu, kuru pavadīja uz Somiju. Vilcienam uzbruka Baltie somi, un Juka tika ievainots kājā. Pēc sarkano zaudējuma Somijas pilsoņu karā Juka Rahja atgriezās Petrogradā. Viņš arī organizēja greznumlietu un pārtikas kontrabandu no Somijas uz Padomju Krieviju.

1918. gadā bija viens no Somijas komunistiskās partijas (SKP) dibinātājiem, un kļuva par tās Centrālkomitejas locekli. 1919. gadā bija SKP pārstāvis Kominternes 1. kongresā.

1920. gada 31. augustā Juku Rahju noslepkavoja (Slaktiņš Kūsinena klubā) ar partijas vadību neapmierināta grupa.

Par godu Jukam Rahjam 1923. gadā ciems Torfjanoje, netālu no Petrogradas, tika pārdēvēts par Rahju.
## Literatūra
* Петроградские большевики в Октябрьской революции. / Отв. ред. С. П. Князев. — Л.: Лениздат, 1957.
* Коминтерн и Финляндия. 1919—1943: Документы. / Под ред. Н. С. Лебедевой, К. Рентолы, Т. Саарелы, Институт всеобщей истории РАН. — М.: Наука, 2003. — ISBN 5-02-009819-1
* *[[Попов, Евгений Анатольевич|Попов Е. А.]]* Это и есть Финляндия. Рецензия на книгу «Сто замечательных финнов» // «Вестник Европы» 2004, № 12
## Atsauces
Ismaīls pašā

**Ismaīls pašā** (; dzimis , miris ) bija Ēģiptes un Sudānas vāli un hedīvs no 1863. līdz 1879. gadam.

Kaut arī Ēģipte bija Osmaņu impērijas sastāvā, Ēģiptes valdnieki 19. gadsimtā faktiski realizēja no Osmāņu impērijas neatkarīgu politiku, ietekmējoties no Eiropas lielvalstīm. Ismaīls pašā, tāpat kā viņa vectēvs Muhameds Alī pašā, veica reformas valstī, attīstot ekonomiku, veicot nodokļu reformu un būvējot dzelzceļus. 1866. gadā tika ieviesta valsts pārstāvju palāta ar konsultatīvu varu. Ismaīls pašā deklarēja, ka Ēģipte ir Eiropas, nevis Āfrikas sastāvdaļa. Reformas un karš ar Etiopiju tomēr noveda pie liela valsts parāda, Ēģipte bija spiesta pārdot savas daļas Suecas kanāla uzņēmumā, bet 1879. gadā briti Ismaīlu atcēla no amata un nodibināja kontroli pār Ēģiptes finansēm.

## Ārējās saites
Slaktiņš Kūsinena klubā

[thumb|right|240px|Benuā nams Kamennoostrovas prospektā 26-28 [Sanktpēterburga|Sanktpēterburgā mūsdienās, kur 1920. gadā atradās Kūsinena klubs]]
**Slaktiņš Kūsinena klubā** bija astoņu Somijas komunistiskās partijas locekļu nogalināšana Kūsinena klubā Petrogradā 1920. gada 31. augustā.

Pēc Somijas pilsoņu kara beigām tūkstoši zaudējušo sarkangvardu apmetās Padomju Krievijā, galvenokārt Petrogradā. Gvardu vadītāji no Somijas bankas bija izveduši ārzemju valūtu miljonu somu marku apmērā. Viņi veidoja Somijas komunistiskās partijas kodolu, bet piekopa greznu dzīvi. Savukārt ierindas komunisti dzīvoja nabadzīgi, un par vadības kritiku tos apspieda vai izslēdza no partijas. Partijā radās domstarpības sakarā ar kolektīvas pārstāvniecības tiesībām piedalīties partijas kongresā. Partijas iekšienē izveidojās opozīcija, kura nolēma novākt vadību.

Partijas mītne atradās Petrogradā, Kamennoostrovas prospektā 26-28 (mūsdienās to pazīst kā Benuā namu), piektajā stāvā. Tā tika nosaukta par Kūsinena klubu pēc tam, kad 1920. gada februārī izplatījās baumas, ka gājis bojā Otto Kūsinens (īstenībā viņš slēpās ārzemēs).

Uzbrukums notika 1920. gada 31. augustā partijas sanāksmes pārtraukumā. Pirmo kāpņu laukumā nošāva Juku Rahju. Līsa Savolainena centās izsaukt palīdzību pa telefonu, bet tika nošauta. Juka Vītasāri centās pretoties, bet saņēma lodi galvā. Šaušana beidzās, kad uzbrucējiem aptrūka patronu.

Upuri:
* Tuomass Hirskimurto, partijas darbinieks;
* Veine Jokinens, bijušais parlamenta deputāts, Somijas komunistiskās partijas Centrālkomitejas loceklis;
* Ferdinands Kettunens, SKP militārās organizācijas vadītājs;
* Konsta Lindkvists, bijušais parlamenta deputāts, Sarkanās tautas padomes loceklis, pilnvarotais transporta jautājumos;
* Juka Rahja, SKP CK loceklis;
* Juka Sainio, Krievijas komunistiskās partijas pārstāvis;
* Līsa Savolainena, militārās organizācijas biroja darbiniece;
* Juka Vītasāri, sarkanais komandieris.

Tika ievainoti desmit cilvēki.

Šāvēji bija seši sarkanās gvardes skolas kursanti, kurus vadīja Aku Pāsi. Daudzus aizdomās turētos aizturēja, bet drīz atlaida. Šāvēji uzrakstīja vēstuli par iemesliem, kāpēc viņi veica uzbrukumu un nodeva to milicijai. Pēc divu gadu tiesām viņi saņēma vieglus (3—5 gadi) spriedumus, izņemot vīru un sievu Voito un Elvīru Elorantus, kurus nošāva.

Nošautos apglabāja Marsa laukā Petrogradā. Bēres bija valsts mēroga, tajās piedalījās gandrīz 100 000 cilvēku. Atvadīšanās notika Ermitāžā 1920. gada 12. septembrī. Uz kapakmeņa tika uzrakstīts: "Balto somu upuri", lai gan vainīgi bija pašas kompartijas biedri.
Jāko Rahja

[thumb|180px|Piemiņas plāksne brāļu kapos [Petrozavodska|Petrozavodskā]]
**Jāko Rahja** (; dzimis 1872. gada 13. janvārī, miris 1926. gada 22. februārī) bija somu revolucionārs, komunistu funkcionārs Sarkanajā Somijā 1918. gadā un vēlāk Padomju Krievijā.

## Dzīvesgājums

Jāko Rahja dzimis Kalajoki, Somijā. Vēlāk ģimene pārcēlās uz Krieviju, kur Kronštatē dzimuši viņa brāļi Eino Rahja un Juka Rahja, kuri vēlāk arī kļuva par revolucionāriem. Jāko strādāja Somijā uz dzelzceļa.
Jāko Rahja 1903. gadā iestājās Krievijas sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā.

Somijas pilsoņu kara laikā 1918. gadā Jāko Rahja bija Sarkanās Somijas pilnvarotais par dzelzceļu. No janvāra līdz martam viņš Urālos un Sibīrijā nodarbojās ar pārtikas iepirkšanu Sarkanās Somijas vajadzībām. Pēc Sarkano sakāves Somijas pilsoņu karā Jāko Rahja darbojās Padomju Krievijā.

1920. gada 31. augustā Jāko Rahja tika ievainots uzbrukumā Kūsinena klubam Petrogradā, kad grupa somu komunistu nogalināja Somijas komunistiskās partijas vadītājus. Šajā slaktiņā tika nošauts Jāko brālis Juka.

Jāko Rahja bija Petrogradas guberņas Centrālās izpildkomitejas priekšsēdētāja vietnieks nacionalitāšu jautājumos.
Vēlāk Autonomajā Karēlijas PSR bija Centrālās izpildkomitejas loceklis un strādnieku—zemnieku inspekcijas tautas komisārs.

Miris 1926. gada 22. februārī no plaušu tuberkulozes. Apbedīts Petrozavodskā brāļu kapos Ļeņina laukumā.
Ādolfs Taimi

**Ādolfs Taimi** (, līdz 1907. gadam **Ādolfs Vastens**; dzimis , miris 1955. gadā) bija somu revolucionārs, militārais darbinieks Sarkanajā Somijā 1918. gadā un vēlāk Padomju Krievijā. Ārī Ādolfs brālis Aleksandrs Vastens bija revolucionārs.

## Dzīvesgājums

Ādolfs Vastens bērnību pavadīja Sanktpēterburgā. 1902. gadā viņš iestājās Krievijas sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā.
Piedalījās 1905. gada revolūcijā. 1906. gadā viņš tika arestēts un izsūtīts uz Ņikoļskas pilsētiņu Vologdas guberņā. No turienes 1907. gada maijā Ādolfs aizbēga un apmetās Helsinkos, kur saņēma pasi ar uzvārdu Taimi.

1912. gadā Ādolfs Taimi kā viens no bruņotas sacelšanās gatavotājiem tika arestēts un izsūtīts uz Sibīriju. 1915. gadā viņš atgriezās Petrogradā.
1917. gadā piedalījās Februāra revolūcijā. Iesaistījās somu strādnieku aģitēšanas darbā.

Somijas pilsoņu kara laikā 1918. gadā Ādolfs Taimi bija Somijas tautas pilnvaroto padomes iekšlietu un kara nodaļas pilnvarotais.
Pēc tam, kad kaujā par Tamperi no Sarkanās gvardes virspavēlnieka amata alkoholisma dēl tika atcelts Ēro Hāpalainens, viņa vietā 20. martā iecelta trijotne: Ādolfs Taimi, Eino Rahja un Everts Eloranta.
Kad karš bija zaudēts, Ādolfs Taimi aizbēga uz Padomju Krieviju.
1918. gada septembrī viņš bija viens no Somijas komunistiskās partijas (SKP) dibinātājiem.

No 1922. līdz 1923. gadam un no 1927. līdz 1928. gadam slepeni ieradās Somijā un darbojās pagrīdē. 1928. gadā tika arestēts un notiesāts uz 15 gadiem cietumā. Pēc PSRS pieprasījuma atbrīvots no ieslodzījuma kopā ar Toivo Antikainenu 1940. gadā pēc Ziemas kara beigām.

Vēlāk Ādolfs Taimi bija Karēļu-somu PSR Ministru Padomes priekšsēdētāja vietnieks, pēc tam Karēļu-somu PSR Augstākās Padomes prezidija priekšsēdētājs. Bijis PSRS Augstākās Padomes deputāts.

## Atsauces
Pekausis

right|frame|Animācijas filmu tēls Pekausis
**Pekausis** jeb **Čeburaška** () ir tēls bērnu literatūrā no 1966. gada padomju rakstnieka Eduarda Uspenska stāsta. Tas ir arī galvenais varonis Romāna Kačanova animācijas filmu seriālā, ko veidoja studijā *[[Sojuzmuļtfiļm]]*. Pirmā filma iznāca 1969. gadā. Tajā viņa balsi ierunājusi Klāra Rumjanova.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Fanu lapa  
*Oficiāla lapa Japānas muzejā
*Čeburškas istaba Polijas Multfilmu muzejā
*Čeburaškas jaunie piedzīvojumi  – After stealing hearts at the Turin Winter Olympics, the famed Soviet cartoon character is about to become a movie star in Japan (The Moscow Times. May 12, 2006)
*Cheburator: Čeburaškas tēmas attēli
Leopolds II (Beļģija)

**Leopolds II** () jeb **Leopolds Luijs Filips Marī Viktors** (; dzimis , miris ) bija Beļģijas karalis no 1865. gada līdz savai nāvei 1909. gadā.

Vēsturē iegājis kā Kongo brīvvalsts (mūsdienu Kongo Demokrātiskā Republika) nodibinātājs un īpašnieks. 1884. gada starptautiskajā Berlīnes konferencē Beļģijas karalim tika piešķirta Kongo brīvvalsts kā privātīpašums. Leopolda vadībā no teritorijas tika izvests ziloņkauls un jēlgumija, brutāli ekspluatējot vietējos iedzīvotājus. Piemēram, par normu neizpildīšanu jēlgumijas ieguvē, darbiniekiem (arī bērniem) tika amputēti locekļi. Tiek lēsts, ka ekspluatācijas rezultātā gāja bojā no 2 līdz 15 miljoni Kongo iedzīvotāju. Iegūtā nauda tika izlietota greznu objektu celtniecībai Beļģijā. Kad 20. gadsimta sākumā informācija par apstākļiem Kongo nāca gaismā Eiropas sabiedrībai, izcēlās skandāls, un 1908. gadā Kongo brīvvalsti no karaļa pārņēma Beļģijas valdība.

## Ārējās saites
DNS-Tvind

**DNS-Tvind** (Dāņu: *Det Nødvendige Seminarium*) ir starptautiska koledža Dānijā, kas sagatavo topošos skolotājus, sniedzot iespēju iegūt bakalaura grādu pedagoģijā. Studiju process tiek organizēts vadoties pēc neformālās izglītības principiem, studiju gaitā studenti autobusos apceļo Āfrikas kontinentu, strādā kādā no Eiropas Savienības valstīm, trīs mēnešus nodarbojas ar to, ko paši uzskata par vissvarīgāko, u.c. Atšķirībā no citām augstākās izglītības iestādēm Dānijā, koledža nesaņem finansiālu atbalstu no valdības, studentiem ar izglītības iegūšanu saistītās izmaksas jāsedz pašiem, taču skola piedāvā stipendiju programmu.

## Atsauces
Leopolds II

**Leopolds II** var būt:

* Leopolds II Skaistais (*Leopold II.*, 1050—1095) — Austrijas markgrāfs;
* Leopolds II Maksimiliāns (*Leopold II.*, 1700—1751) — Anhaltes-Desavas firsts;
* Leopolds II Hābsburgs (*Leopold II.*, 1747—1792) — Svētās Romas imperators;
* Leopolds II (Toskāna) (*Leopold II.*, 1797—1870) — Toskānas lielhercogs;
* Leopolds II (Beļģija) (*Léopold II.*, 1835—1909) — Beļģijas karalis.
Pjērs Savornjāns de Braza

**Pjērs Pols Fransuā Kamills Savornjāns de Braza** (, dzimis  kā **Pjetro Paolo Savornjans di Braca** (), miris ) bija itāliešu izcelsmes Āfrikas apceļotājs. Dzimis Pāvesta valstī mūsdienu Itālijā, bet vēlāk kļuvis par Francijas pilsoni

Franču Centrālafrikas koloniju pamatlicējs. Francijas uzdevumā devās ekspedīcijā pa Kongo upes labo krastu, 1880. gadā nodibinot Kongo Republikas galvaspilsētu Brazavilu, kas nosaukta viņa vārdā.

1886. gadā tika iecelts par Franču Kongo ģenerālgubernatoru, tomēr 1897. gadā tika atcelts, jo kolonija nenesa vajadzīgo peļņu, toties vietējo iedzīvotāju stāvokli daži žurnālisti aprakstījuši kā "pārāk labu". Braza bija pazīstams ar savu humāno izturēšanos pret pamatiedzīvotājiem, tāpēc pēc Kongo Republikas neatkarības iegūšanas pilsēta saglabāja savu nosaukumu. 2006. gadā no Alžīrijas, kur pirms tam atradās Brazas mirstīgās atliekas, viņa pīšļi tika svinīgi pārvesti uz speciāli ierīkotu mauzoleju Brazavilā.

## Ārējās saites
Everts Eloranta

**Franss Everts Eloranta** (; dzimis 1879. gada 10. oktobrī, miris 1936. gadā) bija somu žurnālists, politiķis, viens no Sarkano vadītājiem Somijas pilsoņu karā.

No 1908. līdz 1914. gadam un 1917. gadā Everts Eloranta bija Eduskuntas deputāts no Somijas sociāldemokrātiskās partijas. 

Somijas pilsoņu kara laikā 1918. gadā Eloranta bija Somijas tautas pilnvaroto padomes lauksaimniecības nodaļas pilnvarotais.
Pēc tam, kad kaujā par Tamperi no Sarkanās gvardes virspavēlnieka amata alkoholisma dēl tika atcelts Ēro Hāpalainens, viņa vietā 20. martā iecelta trijotne: Everts Eloranta, Eino Rahja un Ādolfs Taimi.
Kad karš bija zaudēts, Eloranta aizbēga uz Padomju Krieviju.

No 1921. līdz 1922. gadā Petrozavodskā strādāja par bibliotekāru. 
1929. gadā Everts Eloranta saņēma PSRS pilsonību. 1930. gados strādāja Ļeņingradā.

## Atsauces
Jānis Dzenis

**Jānis Dzenis** (1915-1984) bija Latviešu leģiona virsnieks, Armijas goda sarakstu sprādzes saņēmējs, kā arī pirmais latvietis, kas apbalvots ar Tanka iznīcināšanas nozīmi.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1915. gadā Tihoreckā Kubaņas guberņā Pirmā pasaules kara laikā aizbraukušu latviešu ģimenē. 1934. gadā atgriezās vecāku dzimtenē un iekārtojās darbā kā celtnieks. 1940. gadā uzsāka darbu Rīgas superfosfāta fabrikā, vispirms kā šoferis un vēlāk kā elektriķis

Zināms, ka Vācijas karaspēka iebrukuma laikā 1941. gada jūnija beigās viņš bija partizānu grupā Limbažu apkaimē, dienēja 16. Zemgales policijas bataljona 2. rotā, vēlāk kapteiņa Mateasa vadībā devās uz Austrumu fronti. 
1943. gada februārī viņa bataljonu Ļeņingradas frontē iekļāva 2. latviešu brigādē kā 42. pulka III bataljonu. 1943. gada maijā Volhovas frontē Dzenis komandēja 10. rotas vadu, 1943. gada 1. septembrī viņu paaugstināja par rotenfīreru, pēc tam vairākkārtīgi ievainoja..
1944. gada 16.-17. marta Austrumu vaļņa kaujās pie Ostrovas Dzenis cīņā iznīcināja piecus pretinieka tankus, tostarp diviem tuvcīņā priekšā izmetot prettanku mīnas. 1944. gada 19. un 23. martā, netālu no Kudeveras viņu ievainoja un evakuēja uz kara hospitāli Balvos, aprīlī paaugstināja par kaprāli. 1944. gada vasaras kaujās Dzeni paaugstināja seržanta pakāpē. 
19. divīzijas 43. pulka I bataljona 2. rotas sastāvā piedalījās 1944. gada 16. oktobra lielkaujā Kurzemes cietoksnī. . 1944. gada decembrī Dzeni nosūtīja uz rotas komandieru/virsnieku kursiem Jaundundagā. 
1945. gada janvārī pēc paaugstināšanas leitnanta pakāpē Dzenis komandēja 19. divīzijas velosipēdistu izlūkrotu, 1945. gada 23. martā viņu smagi ievainoja pie Pilsblīdenes dzelzceļa stacijas.

Kara beigās leitnants Dzenis nokļuva Sarkanās armijas gūstā un no 1945. gada 30. maija līdz 1946. gada 11. novembrim Dzenis atradās ieslodzījumā Vorkutas gūstekņu nometnē.
Pēc atbrīvošanas viņam atļāva atgriezties Rīgā, taču jau 1947. gada 10. aprīlī atkal arestēja. 1947. gada 27. jūlijā kara tiesa Dzenim piesprieda 25 gadu ieslodzījumu Gulaga nometnē Kazahijas PSR. 
1963. gadā viņš atgriezās Latvijā un mira Rīgā 1984. gada 20. janvārī.

## Militārie apbalvojumi
* Drošsirdības zīmi Austrumtautu piederīgiem (1942. gada augustā)
* Ievainojuma nozīme melnā un Kājnieku trieciena nozīmi sudrabā (1943. gada septembrī)
* I šķiras Dzelzs krusts un Tanka iznīcināšanas nozīme (1944. gada martā)
* II šķiras Dzelzs krusts (1944. gada 9. aprīlī)
* Armijas goda sarakstu sprādze (1945. gada 5. februārī)

## Atsauces
Levi Mortons

**Levi Parsonss Mortons** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu politiķis, 22. ASV viceprezidents prezidenta Bendžamina Herisona laikā no 1889. līdz 1893. gadam.

Agri pametis skolu, strādājis dažādus darbus Masačūsetsas un Ņūhempšīras mazpilsētās. Pārcēlies uz Bostonu, vēlāk iesaistījies tirdzniecības un banku biznesā Ņujorkā. No 1879 līdz 1881. gadam bija ievēlēts ASV Pārstāvju palātā no Ņujorkas 11. vēlēšanu apgabala. No 1881. līdz 1885. gadam bija ASV vēstnieks Francijā, kur iemantoja lielu popularitāti. Simboliski atklāja Brīvības statujas celtniecību. 1889. gadā kopā ar Bendžaminu Herisonu tika ievēlēts par ASV viceprezidentu. Nākamajās vēlēšanās par viceprezidenta kandidātu Herisons izvēlējās Vaitlovu Rīdu, tomēr Herisons zaudēja vālēšanas Groveram Klīvlendam. No 1895. līdz 1896. gadam Mortons bija Ņujorkas štata 31. gubernators. Miris savā dzimšanas dienā 96 gadu vecumā.

## Ārējās saites
Armijas goda sarakstu sprādze

**Armijas goda sarakstu sprādze** () bija Trešā reiha militārais apbalvojums, ko piešķīra karavīriem, kas izrādījuši ārkārtīgu personisku drošsirdību un jau apbalvoti ar I šķiras Dzelzs krustu, taču neizpildīja prasības Bruņinieka krusta saņemšanai. Lai arī formālais apbalvojums tika izveidots jau 1941. gada jūlijā, kā fizisks apbalvojums sprādzes izskatā tas tika ieviests tikai 1944. gada 30. janvārī. Kopumā Otrā pasaules kara laikā piešķirts 4547 reizes, tostarp 167 *[[Waffen-SS]]* militārpersonām.

## Prasības apbalvojuma piešķiršanai

thumb|right|160px|Armijas goda sarakstu sprādze — pa labi oriģinālā, pa kreisi pēckara denacificētā versija
Pastāvēja vairāki veidi, kā bija iespējams izpelnīties goda sprādzes piešķiršanu:
* Saņēmējs bija iepriekš saņēmis I un II šķiras Dzelzs krustu.
* Saņēmējs bija izrādījis drošsirdību, kas būtiski pārsniedz dienesta pienākumu izpildi, taču nekvalificējas Bruņinieka krusta vai Vācu krusta zeltā saņemšanai.
* Saņēmējs bija izpelnījies īpašu pagodinājumu no armijas virspavēlnieka.
* Saņēmējs bija pieminēts armijas goda sarakstos.

Lai arī formāli apbalvojums atsaucās uz armijas (*Heer*) goda sarakstiem, ar to tika apbalvoti arī *Waffen-SS* pārstāvji, lai arī formāli tie nebija daļa no armijas.

## Latviešu armijas goda sarakstu sprādzes saņēmēji

* Vilis Hāzners (*Waffen-Sturmbannführer*; 15.08.1944)
* Gustavs Praudiņš (*Waffen-Sturmbannführer*; 16.01.1945)
* Jānis Dzenis (*Waffen-Oberscharführer*; 05.02.1945)
* Vilhelms Piterāns (*Waffen-Untersturmführer*; 15.02.1945)
* Jānis Ozols (*Waffen-Sturmbannführer*; 25.02.1945)
* Ernests Laumanis (*Waffen-Sturmbannführer*; 05.03.1945)
* Alfrēds-Jānis Bērziņš (*Waffen-Obersturmführer*; 05.03.1945)
* Augusts Biters (*Waffen-Obersturmführer*; 05.03.1945)
* Teodors Kalnājs (*Waffen-Obersturmführer*; 10.04.1945)

## Literatūra

*Heinrich Doehle: Die Auszeichnungen des Grossdeutschen Reichs. Orden, Ehrenzeichen, Abzeichen. 5. Auflage, Lizenzausgabe. Patzwall, Norderstedt 2000, 
*Daugavas Vanagu Centrālās Pārvaldes Izdevums - Latviešu kaŗavīrs Otra pasaules kaŗa laikā, Toronto: 1993, 11.sējums, 148. lpp
Vilhelms Piterāns

**Vilhelms Piterāns** (1916-1945) bija Latviešu leģiona virsnieks, Armijas goda sarakstu sprādzes saņēmējs, kā arī pirmais latvietis, kas vienlaicīgi apbalvots ar I un II šķiras Dzelzs krustu.

## Pirmskara dzīve
Vilhelms Piterāns dzimis Ciblas pagastā, 1936. gadā absolvējis Cesvaines ģimnāziju. 1939. gadā beidzis instruktoru kursus Daugavpilī, Zemgales divīzijā, jau rudenī iestājies Latvijas kara skolā, taču pēc Latvijas okupācijas demobilizēts bez dienesta pakāpes piešķiršanas.

## Otrajā pasaules karā
Pēc Vācijas iebrukuma PSRS Piterāns kļūst par Drošības policijas un SD Einsatzgruppe Nord štāba darbinieku. 1942. gada rudenī pēc paša iniciatīvas tiek pārcelts uz latviešu policijas bataljoniem, 1942. gada 8. decembrī beidz vada komandieru kursus Bolderājā leitnanta dienesta pakāpē. 1943. gada vasarā nonāk 2. latviešu brigādes 43. pulkā Volhovas frontēm kā 2. rotas komandieris.

1944. gada septembrī atkāpšanās kaujā Lubānas apkaimē ar savu rotu divas diennaktis atvaira ienaidnieka bataljona uzbrukumu, izrādot īpašu personisko drošsirdību, par ko kā pirmais latvietis tiek apbalvots uzreiz ar I un II Dzelzs krusta šķiru.. 1945. gada 15. februārī Piterāns tiek apbalvots ar Armijas goda sarakstu sprādzi. Kara beigas sagaida Kurzemes cietoksnī. Pēc Vācijas kapitulācijas tiek sodīts ar nāvi 1945. gada 9. maijā Liepājā.

## Atsauces
Disepšenailenda

**Disepšenailenda** () vai **Bāze B** (*Base B*) ir bijusī britu polārstacija Antarktīdā. Izvietota Disepšenas salā Dienvidšetlendas salu arhipelāgā un bija pirmā pastāvīgi apdzīvotā cilvēku apmetne Antarktikā.

1944. gada 3. februārī britu militārās operācijas “Tabarin” ietvaros bijušās norvēģu kompānijas *Hvalfangerselskabet Hektor A/S* vaļu mednieku stacijas ēkās tika izveidota militārā atbalsta bāze. Pēc kara beigām bāze tika nodota Folklenda Salu Teritoriju dienesta (tagadējais Britu Antarktiskais dienests) pārziņā un tajā tika organizētas zinātnisko pētījumu programmas. Galvenās pētījumu jomas bija ģeoloģija un meteoroloģija. Pie stacijas tika izbūvēts lidlauks un tā tika izmantota kā atbalsta punkts aviācijas operācijām reģionā.

Pēc 1967. gada 5. decembra vulkāna izvirduma stacija tika evakuēta. 1968. gada 4. decembrī personāls atgriezās stacijā, bet 1969. gada 21. februārī pēc atkārtota izvirduma stacija atkal tika evakuēta, bet 23. februārī tā tika pamesta. No 1990. līdz 1992. gadam Britu Antarktiskais dienests stacijas teritorijā veica uzkopšanas darbus un 1995. gada 19. maijā britu polārstacijai un norvēģu vaļu mednieku bāzei tika piešķirts aizsargājama vēstures pieminekļa Nr. 71 statuss.

## Atsauces
Maikls Hopkinss

**Maikls Hopkinss** (*Michael Scott Hopkins*, dzimis ) ir ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA) astronauts, ASV Gaisa spēku pulkvedis.

Hopkinsa pirmais kosmiskais lidojums sākās 2013. gada septembrī, startējot kosmosa kuģī *[[Sojuz TMA-10M]]* un esot SKS 37. ekspedīcijas lidojuma inženierim. Uz zemes viņš atgriezās 2014. gada martā.

Otro reizi kosmosā Hopkinss devās 2020. gada 16. novembrī, esot kosmosa kuģa *[[SpaceX Crew-1]]* komandierim. Viņš bija Starptautiskās kosmosa stacijas 64. un 65. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz zemes viņš atgriezās 2021. gada 2. maijā.

2023. gada 1. maijā Maikls Hopkinss atstāja *NASA*.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

## Ārējās saites
* NASA Astronaut Michael S. Hopkins  NASA 
* Майкл Скотт «Хупер» Хопкинс astronaut.ru
Nāgpura

**Nāgpura** (, *Nāgpur*) ir pilsēta Indijā, Mahārāštras štatā. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 2,41 miljons iedzīvotāji. Pēc šī rādītāja Nāgpura ir trešā lielākā pilsēta štatā aiz Mumbajas un Punes, kā arī tā ir viena no lielākajām pilsētām Indijas centrālajā daļā.

Saskaņā ar *ABP News-Ipsos* pētījumu Nāgpura ir labākā Indijas pilsēta dzīves kvalitātes, videi draudzīguma, sabiedriskā transporta un veselības aprūpes sistēmu ziņā. Nāgpura ir populāra ar saviem apelsīniem un ir pasludināta par "Indijas tīģeru galvaspilsētu".

Pilsētu 18. gadsimta sākumā dibināja gondi un tā bija Nāgpuras Karalistes galvaspilsēta. Vēlāk pilsētu pakļāva marathi, bet 19. gadsimtā tika iekļauta Britu Indijas sastāvā. Pilsētā apglabāts Mogulu Impērijas valdnieks Aurangzebs, kura laikā impērija sasniedza vislielāko varenību. Viņa islāmiskais radikālisms izsaucis negatīvu hinduistu novērtējumu, un radikālie hinduisti aicina viņa kapenes demontēt.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hugo Salmela

**Hugo Salmela** (dzimis 1884. gada 13. jūnijā, miris 1918. gada 28. martā) bija somu revolucionārs, Sarkano gvardu komandieris Somijas pilsoņu karā.

Hugo Salmela kopš 1903. gada strādāja Kotkā. Brīvajā laikā darbojās strādnieku teātrī Kotkā.

Somijas pilsoņu kara sākumā 1918. gadā Salmela bija Sarkano gvardu vienības komandieris pie Kimijoki upes. Vēlāk pārcelts uz fronti Savo. 18. februārī Hugo Salmela iecelts par ziemeļrierumu frontes komandieri. Viņš sāka Sarkano uzbrukumu frontes iecirknī starp Peijennes ezeru un Botnijas līci, bet Balto pretuzbrukums piespieda sarkangvardus atkāpties.

Hugo Salmela bija viens no galvenajiem Tamperes aizsardzības organizatoriem. 16. martā sākās Balto uzbrukums, un 25. martā pilsēta bija pilnībā aplenkta. Sarkanie izmisīgi pretojās, gaidot palīdzību no ārpuses.

28. martā Hugo Salmela tika ievainots Sarkano štābā, sprāgstot rokas granātu kastei. Tās pašas dienas vakarā Salmela mira. Negadījumā vainīgs bija Kustā Salminens, kuram nejauši kastē iekrita aktivizēta granāta. Sprādzienā gāja bojā daudzi štāba virsnieki. Kustā Salminens izdzīvoja, bet viņš bija zaudējis kājas.
Vācijas ķeizars

thumb|200px|Vācijas Impērijas lielais ģerbonis
**Vācu ķeizars** () jeb **Vācijas imperators** bija Vācijas Impērijas valdnieku tituls no Vācijas Impērijas nodibināšanas 1871. gada 18. janvārī līdz Novembra revolūcijai 1918. gada 9. novembrī.

Par pirmo Vācu ķeizaru kļuva Prūsijas karalis un Ziemeļvācu konfederācijas prezidents Vilhelms I. Vācijas Impērija bija federāla monarhija, kurā bez Prūsijas Karalistes iekļāvās vēl vairākas vācu karalistes, hercogistes un brīvpilsētas.

## Vācu ķeizari (1871-1918)
* Vilhelms I Hoencollerns (*Wilhelm I, Wilhelm Friedrich Ludwig Hohenzollern*, 1797.-1888.), Vācu ķeizars un Prūsijas karalis 18.01.1871.-09.03.1888. 
* Frīdrihs III Hoencollerns (*Friedrich III, Wilhelm Nikolaus Karl Hohenzollern*, 1831.-1888.), Vācu ķeizars un Prūsijas karalis 09.03.1888.-15.06.1888.
* Vilhelms II Hoencollerns (*Wilhelm II Hohenzollern*, 27.01.1859.-04.06.1941.), Vācu ķeizars un Prūsijas karalis 1888.-1918.

## Vēsture
[thumb|left|250px|Vācijas ķeizara proklamēšana [Versaļas pils|Versaļas pilī 1871. gada 18. janvārī (Antons fon Verners, 1885).]]
1858. gadā par Prūsijas karali kļuva Vilhelms I, 1862. gadā par Prūsijas kancleru iecēla Oto fon Bismarku. 1867. gadā Prūsija izveidoja Ziemeļvācijas valstu savienību.

1870.-1871. gada Franču—prūšu karā Prūsija sakāva Franciju.
1871. gada 18. janvārī Versaļas pilī Prūsijas karali Vilhelmu I pasludināja par Vācijas ķeizaru. 1873. gadā tika izveidota Triju ķeizaru savienība, ko veidoja (Krievijas Impērija, Vācijas Impērija un Austroungārijas impērija).

Kad 1890. gadā Bismarks atkāpās no amata, jaunais ķeizars Vilhelms II nepagarināja stratēģiskās sadarbības līgumu ar Krievijas Impēriju. 1896. gadā ķeizars Vilhelms II pasludināja Vāciju par pasaules lielvaru un uzsāka kursu uz Pirmo pasaules karu. Pēc sakāves Pirmajā pasaules karā 1918. gada 9. novembrī Vilhelms II atteicās no troņa un devās trimdā uz Nīderlandi, kur viņš mira 1941. gada 4. jūnijā, tā arī vairs nekad neatgriezies Vācijā.

Pēc nacistu partijas nākšanas pie varas 1933. gadā Vāciju sāka saukt par Trešo Vācijas Impēriju jeb Trešo reihu, taču tam nebija nekāda sakara ar ķeizara institūcijas atjaunošanu. Visa vara atradās Vācijas kanclera, no 1934. gada "Vācu tautas vadoņa un impērijas kanclera" (*Führer und Reichskanzler des deutschen Volkes*) Hitlera rokās.
Somijas sociāldemokrātiskā partija

**Somijas sociāldemokrātiskā partija** (, , saīsinājumā **SDP**) ir viena no četrām lielākajām politiskajām partijām Somijā. Partija dibināta 1899. gadā. Partijas priekšsēdētājs no 2023. gada ir Anti Lindtmans. Partijai pēc 2011. gada vēlēšanām bija otra lielākā pārstāvniecība Eduskuntā (parlamentā), bet 2014. gada vēlēšanās tā nokrita līdz 4. vietai (16,51 %).

## Vēsture

Partija dibināta 1899. gadā Turku. Sākotnējais tās nosaukums bija **Somijas strādnieku partija** (), bet 1903. gadā tā mainīja nosaukumu uz Somijas sociāldemokrātiskā partija. Tajā pašā gadā pieņemta partijas programma. 1905. gada revolūcijas iespaidā partijā izveidojās kreisais spārns Irjes Sirolas un Oto Kūsinena vadībā.

Kad 1907. gadā tika sasaukta Eduskunta, SDP pirmoreiz tika ievēlēta parlamentā. 1913. gadā sociāldemokrātu pārstāvis Oskari Tokoi tika ievēlēts par Eduskuntas priekšsēdētāju.
1917. gadā, kad parlamentā vairākumu ieguva sociāldemokrāti, Kullervo Manners kļuva par Eduskuntas priekšsēdētāju, bet Oskari Tokoi — Somijas Senāta vadītāju. Kad Krievijas pagaidu valdība atlaida parlamentu un 1917. gada rudeņa Eduskuntas vēlēšanās SDP vairs nebija vairākumā, šķelšanās partijā pastiprinājās. Kreisais spārns ar Padomju Krievijas palīdzību organizēja sacelšanos, kas 1918. gadā pārauga pilsoņu karā. Daudzi SDP vadītāji kara laikā gāja bojā. Kad Baltie karā uzvarēja, uz Padomju Krieviju aizbēgušie partijas vadītāji 1918. gada augustā dibināja Somijas komunistisko partiju.

Pēc Pilsoņu kara Somijas sociāldemokrātiskā partija tika reorganizēta, un par tās priekšsēdētāju kļuva Veine Tanners. 1919. gada vēlēšanās SDP Eduskuntā ieguva 80 vietas no 200.

No 2020. līdz 2023. gadam partijas priekšsēdētāja bija Sanna Marina.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Partijas oficiālā vietne
Oskari Tokoi

**Anti Oskari Tokoi** (*Antti Oskari Tokoi*, agrākais uzvārds **Hirvi**; dzimis 1873. gada 15. maijā, miris 1963. gada 4. aprīlī) bija somu politiķis no Somijas sociāldemokrātiskās partijas. Viņš ir bijis Eduskuntas priekšsēdētājs, Somijas Senāta vadītājs.

## Dzīvesgājums
Oskari Tokoi dzimis kā Oskari Hirvi Ilivīres pagastā, Kannusā zemnieka ģimenē.
1891. gadā Oskari emigrēja uz Ameriku, kur strādāja šahtās Vaiomingā. Tur viņš iesaistījās radikālā strādnieku arodbiedrībā *Western Federation of Miners*. Tokoi Somijā atgriezās 1900. gadā.

1901. gadā Oskari Tokoi iesaistījās pretpārkrievošanas kustībā Somijā. Šo aktivitāšu iespaidā viņš tika ievēlēts par Kannusas strādnieku arodbiedrības priekšsēdētāju. 1907. gadā Tokoi ievēlēja Eduskuntā no Somijas sociāldemokrātiskās partijas. 1913. gadā viņu ievēlēja par Eduskuntas priekšsēdētāju. 1917. gadā, kad parlamentā vairākumu ieguva sociāldemokrāti, Oskararu Tokoi ievēlēja par Somijas Senāta vadītāju.

Somijas pilsoņu kara laikā Tokoi pieslējās Sarkanajiem un bija Somijas tautas pilnvaroto padomes pārtikas nodaļas pilnvarotais.
1. martā starp Somijas Sociālistisko Strādnieku Republiku un Padomju Krieviju noslēgts miera līgums, ko no Krievijas puses parakstīja Ļeņins un Staļins, bet no Somijas puses — Edvards Jillins un Oskari Tokoi.
Kad Sarkanie karu zaudēja, Tokoi aizbēga uz Padomju Krieviju.

1919. un 1920. gadā Tokoi bija politiskais padomdevējs Murmanskas leģionā, kurā briti savervēja bijušos somu sarkangvardus, lai aizsargātu Krievijas ziemeļus pret iespējamu vācu iebrukumu. Pēc britu aiziešanas no Murmanskas Oskari Tokoi devās līdzi uz Angliju un vēlāk uz Kanādu.

1921. gadā Tokoi ieradās ASV. Ziemas kara laikā viņš aktīvi aģitēja par labu Somijai.
1944. gadā Somijas parlaments reabilitēja Oskari Tokoi. Pēc Otrā pasaules kara Tokoi organizēja palīdzības sniegšanu Somijai. Viņš apmeklēja dzimteni 1957. gadā sakarā ar Eduskuntas 50. gadadienas svinībām.

Oskari Tokoi mira 1963. gada 4. aprīlī

## Atsauces


## Skatīt arī
* Tokoi senāts

## Ārējās saites
* Oskari Tokoi Eduskuntas vietnē

|-

|-
Meisenes apriņķis

**Meisenes apriņķis** () ir apriņķis Vācijā, Saksijas federālajā zemē. Apriņķis robežojas ar Saksijas Baucenes apriņķi, Drēzdeni un Saksijas Šveices - Austrumu Rūdu kalnu, Vidussaksijas un Ziemeļsaksijas apriņķiem, kā arī Brandenburgas zemes Oberšprēvaldes-Lauzicas un Elbas-Elsteres apriņķiem.

Meisenes apriņķis iedalās 10 pilsētās un 21 kopienā. Pilsētas ir Grēdica, Grosenhaina, Kosviga, Lommača, Meisene, Nosene, Rādebeile, Rādeburga, Rīza, Štrēla.

Meisenes apriņķī dzimuši: hronists Ādams no Brēmenes (*Adamus Bremensis*, miris pēc 1081), ārsts Samuels Hānemanis (*Samuel Hahnemann*, 1755-1843), futbolists Ulfs Kirstens (*Ulf Kirsten*, 1965), karavīrs Konrāds Šūmanis (*Conrad Schumann*, 1942-1998), šāvējs Ralfs Šūmanis (*Ralf Schumann*, 1962).

## Ārējās saites
*

## Atsauces