open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pizes skola

**Pizes skola** atrodas Ventspils novada Tārgales pagasta Miķeļtornī, saukta arī par Miķeļtorņa skolu. Pizes skolas nosaukums saglabājies no agrākā Miķeļtorņa ciema nosaukuma - Pize, lībiski Pizā. Ēkas ekspluatācija uzsākta 1890. gadā. Ēka atrodas pašā ciema centrā blakus baznīcai. Līdz mūsdienām labi saglabājusies skolas ēka, kura laika gaitā tikta pakāpeniski atjaunota, arī šobrīd notiek ēkas un tai apkārt esošās teritorijas sakārtošana. Par to kādi notikumi laika gaitā risinājušies Pizes skolā, kā īpašumā, pārraudzībā tā bijusi un kādas bijušas skolas ēkas funkcijas, saglabājusies ļoti skopa informācija.
5. Latviešu SS-robežapsardzības pulks

**5. Latviešu SS-robežapsardzības pulks** () bija militāra latviešu vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar 1944. gada oktobrī ar tā iekļaušanu 106. grenadieru pulkā.

## Izveidošana

Saskaņā ar SS ģenerāļa Jekelna 1944. gada janvāra pavēli 5. robežapsardzības pulku 1944. gada februāra vidū Kuldīgā sāka formēt pulkvežleitnants Jānis Zvaigzne. 15. aprīlī pulkā bija 2000 vīru, to skaitā 40 virsnieki, kas nav uzskatāms par pilnu sastāvu, taču tas tāpat tika uz Polijas-Krievijas pierobežu partizānu apkarošanas uzdevumos.

## Dienesta gaitas

Pulku nosūtīja uz Zahaču staciju bijušās Polijas-Krievijas pierobežā un norīkoja partizānu apkarošanas uzdevumos, turpināja ierasties papildinājumi un līdz 1944. gada 1. jūlijam pulka sastāvs bija pieaudzis līdz 46 virsniekiem, 255 instruktoriem un 2884 kareivjiem.

Jūnija beigās pulku iesaistīja frontes uzdevumos, no 29. jūnija līdz 4. jūlijam to novietojot 20 km garā frontes
iecirkni gar Dzisnas upi Vitebskas rajonā no Hermanovičiem līdz Daugavai pie Dzisnas, kur jau 30. jūnijā pulks saskārās ar ienaidnieka kājnieku un tanku vienībām. 4. jūlijā, atkāpjoties uz Latvijas robežām, pulks pie Vetrīno tika negaidīti iesaistīts frontes pārrāvuma likvidēšanā, ciešot smagus zaudējumus ienaidnieka aviācijas un tanku pārsvara priekšā, pulka vīri bija spiesti bēgt; 6. jūlijā Krāslavā sapulcējās ap 20 virsnieki un 600 instruktori un kareivji. 

7. jūlijā pulks atlikušos vīrus iesaistīja steigā saformētajā Jekelna kaujas grupā un 9. jūlijā pārvietoja uz Medumiem no Daugavpils rajonā, ar uzdevumu ieņemt pozīcijās
Zarasu rajonā. Pulka apbruņojums bija vājš: 10 patšautenes, 2 ložmetēji, 4 granātmetēji un 4 prettanku lielgabali bez munīcijas. Sakarā ar pēkšņo II korpusa frontes pārrāvumu, pulkam pavēlēja gājiena kārtībā caur Ilūksti, Daudzevu un Jaunjelgavu doties atpūtā uz Rīgu, kur tas ieradās 5. augustā.

Rīgā pulks jau drīz pēc ierašanās tika iekļauts SS pulkveža Dr. Krukenberga kaujas grupā, beidzot atbilstoši apgādāts un iesaistīts Rīgas aizstāvības kaujās, ieņemot pozīcijas pie Bigauņciema pret ienaidnieka tanku ķīli, kas virzījās uz Tukumu. Kaujas grupā pulks atradās kopā ar 1. sevišķo uzdevumu bataljonu kapteiņa Meiera vadībā -  no Salaspils koncentrācijas nometnes ieslodzītajiem saformētu soda vienību, kaujas grupu izformējot to iekļāva 5. robežapsardzības pulka sastāvā. 1944. gada 28. augustā pulks nonāca VI SS korpusa pakļautībā un atkāpās uz Kurzemes cietoksni. 

1944. gada novembra vidū 5. robežapsardzības pulks tika apvienots ar 2. robežapsardzības pulku, izveidojot 106. grenadieru pulku. Nelielu daļu kaujai nederīgo vīru rotas apmērā iekļāva kapteiņa Kļaviņa būvbataljonā.

## Atsauces
MariaDB

**MariaDB **ir relāciju datu bāzu pārvaldības sistēma (RDBMS). Projekts sākts kā MySQL relāciju datu bāzu pārvaldības sistēmas sazarojums un arī tālākajā izstrādē tiek uzturēta augsta saderība ar MySQL, nodrošinot “drop-in” aizvietojamību — Lietojumprogrammas saskarne (API) gandrīz pilnībā sakrīt ar MySQL API .

MariaDB izstrāde uzsākta 2009. gadā, kad uzņēmumu Sun iegādājās Oracle. MySQL sākotnējie izstrādātāji 2008. gadā bija pārdevuši savu produktu (ar visu MySQL AB kompāniju) Sun, taču Oracle veiktā pārpirkšana radīja bažas par brīvā un atvērtā koda principu ievērošanu. Tāpēc tika radīts sazarojums MariaDB, kas turpinātu piedāvāt šo RDBMS ar GNU GPL.

MariaDB vadošais izstrādātājs ir Miķelis “Montijs” Vidēniuss, kurš ir arī MySQL galvenais autors un bija tās vadošais izstrādātājs līdz 2009. gadam, kad evakuējās no Sun, lai dibinātu pats savu kantori. MariaDB nosaukta Montija meitas Marijas vārdā.

Saskaņā ar tradīciju atvērtā koda projektu logo attēlot dzīvniekus, MariaDB logo ir uzzīmēts ronis .

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Ritvars Dižkačs

**Ritvars Dižkačs** (dzimis 1966. gada 24. aprīlī) ir latviešu mūziķis un dziesmu tekstu autors.

## Biogrāfija
R. Dižkačs audzis Cēsīs, vēlāk kopā ar māti pārcēlies uz Salaspili. Mācījies Rīgas lietišķās mākslas vidusskolā. 1980. gadu vidū viņš pievērsās rokmūzikai, piedalījās vairāku grupu darbībā, pirmo no tām sauca "Depo". Kopā ar Aigaru Grāveru viņš izveidoja projektu "Asociāciju sektors", tā bija viena no pirmajām *[[Jaunais vilnis (mūzikas žanrs)|new wave]]* grupām Latvijā. Šajā laikā viņš izdeva neregulāru pagrīdes mūzikas izdevumu "Stieple", kuru pavairoja paša spēkiem kopā ar domubiedru Edgaru Beināru.

1987. gada beigās viņš sāka jaunu muzikālu projektu, kas 1988. gada sākumā kļuva par stabilu grupu — kopā ar ģitāristu Svenu Himleru un bundzinieku Edgaru Beināru viņš radīja grupu "Aurora", bija tās dziedātājs un tekstu autors. Grupā kādu laiku piedalījās arī Tālis Timrots (ģitāra), vēlāk ģitārists bija Jānis Dubavs. Populārākās grupas dziesmas bija "Sadauzītais bundzinieks" un "Barjera". Tolaik oficiāli izdotu ierakstu grupai nebija, izņemot izlasē "Ienāc ausīs" (1990) iekļauto dziesmu "Grūtas dejas ritmā" un izlasē "Zilās govs izlasīte Nr. 2" (1992) iekļauto dziesmu "Fetišists". Dziesma "Bundzinieks" iekļauta izlasē "Jaunais vilnis. 80tie" (2001). Grupa piedzīvoja sastāva maiņas, dažiem dalībniekiem sākās problēmas ar narkotiku atkarību. 1992. gadā tika mainīts grupas nosaukums, jo izrādījās, ka Vācijā jau pastāv grupa ar identisku nosaukumu — tā tika pārdēvēta par "88 auroras", piedalījās "Mikrofona" aptaujā ar dziesmu "Mazliet saules", tā iekļauta arī kasetē "Mikrofons '92". Tomēr drīz tās darbība izbeidzās.

R. Dižkačs ir arī daudzu populāru grupas "Jumprava" dziesmu tekstu autors. Pirmā dziesma, kurai Grāvers izmantoja fragmentāros Dižkača lirikas pierakstus, bija "Lidmašīna". Vēlāk tapa vēl daudzas — "Vīrs ar suni", "Biedri", "Šeit lejā", "Lietus", "Pa vējam", "Zem diviem karogiem" u.c. Dziesma "Peldētājs" 1991. gadā uzvarēja "Mikrofona" aptaujā.

1992. gadā R. Dižkačs pārcēlās uz Kanādu, dzīvoja Oldsvilē, starp Hamiltonu un Toronto, un pelnīja naudu ar sienu apgleznošanu.

2014. gadā R. Dižkačs atjaunoja "Auroru", tā uzstājās Rīgas klubos un 2015. gada festivālā "Positivus". 2015. gada vasarā tika publiskots tikko ierakstītais singls "Mēs esam nulles", notika darbs pie grupas debijas albuma, kuru sākotnēji bija paredzēts izdot 2015. gada rudenī, taču projekts tika atlikts. "Aurora" ierakstīja dziesmu ar Aspazijas vārdiem "Tāltālu aiz laika", kas iekļauta izlasē "Pretējības" (2016).

2018. gada februārī tika izdots singls "Ko tu no manis gribi?"., 1. maijā tam sekoja albums "Alma".

## Atsauces
6. Latviešu SS-robežapsardzības pulks

**6. Latviešu SS-robežapsardzības pulks** () bija militāra latviešu vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar tā atlieku iekļaušanu 2. robežapsardzības pulkā 1944. gada augustā.

## Izveidošana

Saskaņā ar SS ģenerāļa Jekelna 1944. gada janvāra pavēli 6. robežapsardzības pulku 1944. gada februāra beigās Kandavā sāka formēt pulkvedis Teodors Brigge. Pulks tika formēts 4 bataljonu sastāvā, pa 4 rotām katrā. Pulka struktūra un vadība bija šāda:

* pulka komandieris - pulkvedis Brigge
** I bataljons - komandieris pulkvežleitnants Plūmanis
** II bataljons - komandieris kapteinis Mednis
** III bataljons - komandieris kapteinis Ozoliņš
** Prettanku lielgabalu rota

Pulka IV bataljons jau martā tika izformēts, tā vīrus sadalot pa citiem bataljoniem un izdalot ārā krievu tautības iesauktos. 1. jūlijā pulkā bija 69 virsnieki, 278 instruktori un 2067 kareivji; virsnieku sastāvs pārsvarā bija vecāka gadagājuma.

## Dienesta gaitas

1944. gada 7. jūlijā pulku steidzamības kārtā iekļāva Jekelna kaujas grupā un 9. un 10. jūlijā pulku nosūtīja uz fronti Daugavpils rajonā. Pulka štābu un I bataljonu novietoja Kalkūnes dzirnavās, II bataljons un prettanku lielgabalu rota pameta vilcienu Zemgales stacijā un novietojās pie Drišviati ezera, tos pakļāva 215. vācu kājnieku divīzijai, kamēr III bataljons novietojās Silenes—Slapānu apkaimē 81. vācu kājnieku divīzijas pakļautībā. Prettanku rota 81. divīzijas pakļautībā novietojās pie Mialkas.

Ar 13. jūliju pulka vienības iesaistījās sadursmēs ar ienaidnieku, līdz 18. jūlijam zaudējot 12 kritušos un 53 ievainotos. No 20. — 23. jūlijam pulka bataljoni atkāpās uz jaunām pozīcijām, atiešanas laikā II bataljonu, kam nebija prettanku ieroču, pārsteidza ienaidnieka tanku spēki un to izklīdināja, tā vienības vēlāk sapulcējās pie Kurcumas. Visas pulka vienības sapulcējās Medumu pagasta Ēģiptē, no 26. līdz 28. jūlijam to norīkoja 215. divīzijas rezervē pie Čuvikiem. Turpinot atiešanu uz Aknīsti pulkam bija jāiznīcina visas liekās mantas un dokumenti, to sasniedzot 30. jūlijā. 31. jūlijā pulks izbūvēja ierakumus uz līnijas Silakrogs—Stūri, tālāk virzoties uz Koknesi, ko sasniedza 8. augustā.

10. augustā pulku pakļāva 205. vācu kājnieku divīzijai un tas piedalījās ierakumu izbūvē Daudzevas stacijas tuvumā, 12. augustā pulks atgriežoties Koknesē. Līdz 14. augustam pulka bija zaudējis 24 kritušos, 106 ievainotos un 322 bez vēsts pazudušos.

Pēc atgriešanās Rīgā pulka virsniekus 1944. gada augustā piekomandēja Ģenerālinspektora Bangerska štābam, bet pārējos karavīrus pievienoja 2. robežapsardzības pulkam.

## Atsauces
Metjū Makonahijs

**Metjū Deivids Makonahijs** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris un kinoproducents.

Pirmo ievērību guvis ar lomu filmā "Reibumā un neziņā" (1993). Vēlāk filmējies dažāda žanra filmās, tai skaitā "Motorzāģa slaktiņš Teksasā: Atgriešanās" (1994), "Zēni malā" (1995), "Laiks nogalināt" (1996), Stīvena Spīlberga drāmā "Amistada" (1997), "Kontakts" (1997), *[[EDtv]]* (1999) un *[[U-571 (filma)|U-571]]* (2000).

2000. gados pievērsies lomām romantiskajās komēdijās, tai skaitā "Kāzu rīkotāja" (2001), "Kā zaudēt puisi 10 dienās" (2003), "Laukā no ligzdas" (2006) un "Bijušo draudzeņu rēgi" (2009). Kopš 2010. gada ir filmējies tādās kritiķu atzinīgi novērtētās filmās kā "Ielu advokāts" (2011), "Bērnijs" (*Bernie,* 2011), "Slepkava Džo" (2011), "Mads" (2012), "Maģiskais Maiks" (2012), "Dalasas pircēju klubs" (2013), "Volstrītas vilks" (2013), "Starp zvaigznēm" (2014). Tēlojis lomas arī tādās filmās, kā "Koku jūra" (2015), "Džounsa brīvība" (2016), "Zelts" (2016), "Tumšais tornis" (2017), "Baltais puisis Riks" (2018), "Pirms vētras" (2019), "Pludmales slaists" (2019), "Džentlmeņi" (2019).

Par lomu filmā "Dalasas pircēju klubs" Makonahijs saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris, kā arī Zelta globusa balvu.

## Filmogrāfija

## Atsauces

 
## Ārējās saites
Kerija Maligana

**Kerija Hanna Maligana** (; dzimusi ) ir angļu aktrise.

Kino debitējusi ar lomu 2005. gada filmā "Lepnums un aizspriedumi". Vēlāk filmējusies dažādos britu televīzijas seriālos, tai skaitā *[[Doctor Who]]*, *[[Bleak House]]* un *[[Northanger Abbey]]*. 2008. gadā debitējusi Brodvejā. 2009. gadā piedalījusies filmas *[[An Education]]* uzņemšanā, par lomu tajā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā aktrise un saņēma BAFTA kino balvu šajā pašā kategorijā. Pēc tam filmējusies tādās filmās kā "Vislabākais" (2009) "Neatlaid mani" (2010), "Draivs" (2011), "Kauns" (2011), "Lielais Getsbijs" (2013), "Stāsts par Levinu Deivisu" (2013), "Daudzsološa jauna sieviete" (2020), *[[The Dig]]* (2021) un "Viņa teica" (2022). Otro reizi tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai par galveno lomu filmā "Daudzsološa jauna sieviete".

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Rīgas iela (Rēzekne)

**Rīgas iela** ir viena no galvenajām Rēzeknes ielām. Tā sākas Centra rajonā, krustojumā ar N. Rancāna un Bērzpils ielu un beidzas Makarovkā, pie pilsētas ziemeļrietumu robežas. Būtībā iela ir Latvijas reģionālā autoceļa P36 (Rēzekne — Gulbene) turpinājums Rēzeknes pilsētā.
ielas garums ir 2,6 km. Tā ir klāta ar asfalta segumu. Ielai ir divas sadalošās kustības joslas pretējos virzienos.
Rīgas iela četrās vietās šķērso dzelzceļa pārbrauktuves.

## Ielu savienojumi
Krasta iela ir savienota ar šādām ielām:
* N. Rancāna iela, Bērzpils iela
* 18. novembra iela
* Dzelzceļnieku iela (T-veida krustojums)
* Ķiršu iela (T-veida krustojums)
* Bērzu iela (T-veida krustojums)
* Viļakas iela (T-veida krustojums)

## Skatīt arī
* Rēzeknes ielas
Roberto Puķītis

**Roberto Puķītis** (dzimis  Ventspilī) ir bijušais Latvijas šorttrekists. 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā R. Puķītis ieguva 11. vietu gan 1000 m, gan 1500 m distancē. 2018. gada Eiropas čempionāta bronzas medaļas ieguvējs 1000 m distancē. Tā paša gada rudenī beidza sportista karjeru. Pēc aktīvo sporta gaitu beigām diskvalificēts par antidodopinga noteikumu pārkāpumu.

Izglītību ieguvis Ventspils 6. vidusskolā un Rīgas Tālmācības vidusskolā.

## Karjera
2011. gadā Eiropas kausā "B" junioriem sasniedza finālu 1000 m distancē (6. vieta), 1500 m un 500 m izcīnīja 8. vietu, kopvērtējumā ieņēmis 9. vietu. Tā paša gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnījis 47. vietu kopvērtējumā, individuāli augstāko vietu ieņēmis 1500 m — 37. vieta.

2011.—2012. gada sezonas Pasaules kausa kopvērtējumā ieņēmis 127. vietu. 2012. gadā Eiropas kausā junioriem izcīnījis 3. vietu 1500 m, 5. vietu 500 m un 4. vietu 1000 m, 4. vieta tika ieņemta arī kopvērtējumā. 2012. gada Pasaules čempionātā junioriem kopvērtējumā ieņēmis 21. vietu, šādu vietu izcīnījis arī 1000 m distancē, savukārt uz pusi īsākā distancē bijis 16. 2012. gada Eiropas čempionāta kopvērtējumā bijis 28. vietā, 500 m izcīnīja 8. vietu.

2012.—2013. gada sezonas Pasaules kausa kopvērtējumā ieņēmis 41. vietu 500 m distances ieskaitē, 1000 m distancē — 82. vietu, 1500 m — 48. vietu. 2013. gada Pasaules čempionātā izcīnījis 18. vietu 1500 m, 42. vietu 1000 m un 500 m — 47. vietu (kopvērtējumā 37. vieta). Tā paša gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja 10. vietu gan 1500 m, gan 1000 m distancē, 500m tika ieņemta 41. vieta, savukārt kopvērtējumā Puķītis ieņēma 17. vietu. 2013. gada Eiropas čempionāta kopvērtējumā ieņēma 16. vietu, 1000 m distancē — 9. vietu, 1500 m — 15. vietu un 500 m — 21. vietu. 2014. gada Eiropas čempionātā izcīnījis 4. vietu 1500 m distancē.

Debitējot 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos, R. Puķītis, pateicoties Japānas sportista diskvalifikācijai, iekļuva pusfinālā, tādējādi izcīnot 15. vietu 1500 m distancē.

2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā R. Puķītis ieguva 11. vietu gan 1000 m, gan 1500 m distancē. Karjeras augstākais sasniegums bija izcīnītā bronzas medaļa 2018. gada Eiropas čempionātā Drēzdenē 1000 m distancē.

2018. gada rudenī R. Puķītis paziņoja, ka pārtrauc vai pat beidz aktīvā sportista gaitas. 2019. gada sākumā viņš tika diskvalificēts par antidodopinga noteikumu pārkāpumu, jo viņš netika sniedzis informāciju par savu atrašanās vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* LOK profils 

* ISU profils
Kristaps Mauriņš

**Kristaps Mauriņš** (dzimis  Cēsīs) ir Latvijas kamaniņu braucējs.

Izglītību ieguvis LSPA, kā arī Murjāņu sporta ģimnāzijā.

Ar kamaniņu braukšanu nodarbojas kopš 10 gadu vecuma. Lielāko panākumus jauniešu vecumā guvis 2007.—2008. gada sezonā, kad Pasaules kausa kopvērtējumā tika izcīnīta 11. vieta, šajā sezonā arī izcīnīja 11. vietu Pasaules kausa kopvērtējumā junioriem, kas ir Mauriņa lielākais sasniegums šajā vecuma grupā, 2007. gadā Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja bronzu komandu stafetē.

Pasaules kausā pieaugušajiem ir divas reizes izcīnījis 29. vietu kopvērtējumā — 2011.—2012. gada sezonā un 2012.—2013. gada sezonā.  izcīnījis 21. vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* LOV profils
1. Meiera latviešu sevišķo uzdevumu bataljons

**1. Meiera latviešu sevišķo uzdevumu bataljons** () bija militāra latviešu soda vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar iekļaušanu 5. robežapsardzības pulkā 1944. gada augustā.

## Izveidošana

1944. gada jūnijā, pēc vairākkārtējiem leģiona ģenerālinspektora Bangerska lūgumiem, Ostlandes SS un policijas komandieris ģenerālis Frīdrihs Jekelns pieņēma lēmumu atļaut latviešu soda bataljona izveidi, tā formēšanu Bolderājā nodeva juristam un kapteinim Jānim Meieram. Bataljonu uzsāka formēt no sodītiem vai izmeklēšanā atrodošiem karavīrus, kas atradās Centrālcietumā, Termiņcietumā un Salaspils koncentrācijas nometnē, vispirms izskatot katra apsūdzētā vai notiesātā lietas apstākļus. Pulka vīriem uz apģērba bija jānēsā sarkans trijstūris kā atšķirības zīmes soda vienībai.

Bataljona atlases komisijai piešķīra pilnvaras no ieslodzījuma savām vajadzībām izņemt jebkuru cietumnieku, neatkarīgi no piespriestā soda, tostarp uz nāvi notiesātos. Rekrūtēšanas specifikas dēļ štābu daļēji veidoja virsnieki ar juridisko izglītību un 1944. gada 1. jūlijā bataljona rindās bija 19 virsnieki, 70 instruktori un 295 kareivji, apmācības ilga līdz jūlija beigām, kad bataljonu iesaistīja Rīgas aizsardzības cīņās.

## Dienesta gaitas

Ar ienaidnieka spēku iebrukumu Tukumā bataljonu, bez smagajiem ieročiem, līdz ar vairākiem robežapsardzības pulkiem ieskaitīja SS pulkveža Krukenberga kaujas grupā. Pozīcijās bataljons pavadīja pusotru mēnesi; par spīti bataljona sastāvam nebija neviena dezertēšanas gadījuma vai citu pārkāpumu. Bataljona aizsardzības iecirknis bija Slokas ielas apvidus pilsētas ziemeļrietumos.

Par priekšzīmīgo uzvedību un ieguldījumu pilsētas aizsardzībā pulkvedis Krukenbergs, kas bija arī apriņķa tiesas priekšnieks, dzēsa visu bataljona vīru nodarījumus. Par bataljona komandieri kļuva komandiera vietnieks kapteinis Arnolds Ķīsis, kura vadībā bataljonu 1944. gada augustā iekļāva 5. robežapsardzības pulkā.

## Atsauces
Stīvens Mofats

**Stīvens Mofats** (, dzimis ) ir skotu scenārists un producents. Pazīstams kā viens no seriāla "Šerloks" autoriem un seriāla *[[Doctor Who]]* scenārists. Mofats ir saņēmis vairākus apbalvojumus, ieskaitot Emmy balvu, piecas BAFTA kino balvas un četras Hugo balvas.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Mariona sala

**Mariona sala** () ir vulkāniska sala Indijas okeāna dienvidrietumos, lielākā no Prinča Edvarda salu grupas salām. Administratīvi pieder Dienvidāfrikai un ietilpst Rietumkāpas provincē. Salas augstākā virsotne Maskarēna smaile (1242 m vjl) ir aktīvs vulkāns, pēdējās aktivitātes novērotas 2004. gadā. Salā nav patstāvīgo iedzīvotāju, kopš 1947. gada tiek uzturēta Marionailendas pētniecības stacija.

Salu 1663. gada 4. martā atklāja holandiešu jūrasbraucējs Barends Barendsons Lams un nosauca par **Mersevēna salu** *(Maerseveen-eiland)* par godu savam kuģim *Maerseveen*. Lams salas atrašanās vietu atzīmēja diezgan neprecīzi un 1772. gada 13. janvārī to no jauna atklāja franču jūrasbraucējs Marks Žozefs Marions di Frens un nosauca to par **Esperansu** *(Ile de l'Esperance)*, bet vēlāk tā tika pārdevēta viņa vārdā.

1908. gada oktobrī salas ziemeļu krastā 70 norvēģu roņu mednieku kuģa *Solglimt* avārijā cietušie izveidoja ciematiņu, par būvmateriāliem izmantojot no grimstošā kuģa izglābtos kokmateriālus un krastā izskalotos kokus. Pēc diviem mēnešiem jūrnieki tika izglābti un nogādāti Dienvidāfrikā. 1912.—1913. gadā šis ciemats vēlreiz kalpoja par pavērumu kuģa katastrofā cietušajiem, šoreiz no Keiptaunas kuģa *Seabird*. 1948. gadā salas ziemeļaustrumos tika izveidota Dienvidāfrikas pētniecības stacija Marionailenda.

## Atsauces
2. Meiera latviešu sevišķo uzdevumu bataljons

**2. Meiera latviešu sevišķo uzdevumu bataljons** () bija militāra latviešu soda vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar iekļaušanu 34. grenadieru pulkā 1945. gada 4. februārī.

## Izveidošana

Saskaņā ar SS ģenerāļa Jekelna 1944. gada 20. septembra pavēli 2. sevišķo uzdevumu bataljonu kapteinis Meiers Rīgā uzsāka formēt vēl vienu soda bataljonu, lielākā daļa tajā iekļauto kareivju bija sodīti par atvaļinājuma nokavēšanu. Pulka vīriem uz apģērba bija jānēsā sarkans trijstūris kā atšķirības zīmes soda vienībai. Bataljonu saformēja 13 virsnieku un 639 kareivji un instruktori sastāvā, tā vadība un uzbūve bija šāda:

* bataljona komandieris - kapteinis Meiers, adjutants virsleitnants Bērziņš
** 1. rota - komandieris leitnants Vītols
** 2. rota  - komandieris leitnants Šūpulnieks
** 3. rota  - komandieris leitnants Vīksne
** 4. rota  - komandieris virsleitnants Plienis

## Dienesta Gaitas

Frontes stāvokļa dēļ jau 27. septembrī pienāca pavēle Rīgu atstāt, lai arī bruņojumā bija vien 70 šautenes bez munīcijas un trūka arī formas tērpu. Bataljons no Rīgas devās uz Dundagu, taču bataljonā izplatījās baumas, ka tur tā vīrus arestēs, atbruņos un nosūtīs spaidu darbos uz Vāciju - tā rezultātā 2. oktobrī sasniedzot Dundagu 77 vīri bija pazuduši. 8. oktobrī bataljonu nosūtīja uz Ventspili, kur to iekrāva kuģī ar galamērķi Dancigu - līdz šim brīdim patvaļīgi bataljonu bija pametuši jau 293 instruktori un kareivji un 2 virsnieki.

1944. gada 10. oktobra 18:30 bataljons ar kuģi *Tanger*, uz kura atradās arī  2. latviešu policijas pulks, atstāja Ventspili, 12. oktobra 08:00 sasniedzot Dancigas ostu. 15. oktobrī bataljons caur Sofienvaldi sasniedza Tornu, kur tika nozīmēts nocietinājumu izbūves darbos - šeit, smagos sadzīves apstākļos un ar nepietiekošu apgādi bataljons pavadīja laiku līdz 1945. gada janvārim. 6. janvārī bataljons saņēma 47 vīru papildinājumu no Liepājas un 12. janvārī bataljons 9 virsnieku, 47 instruktoru un 203 kareivju sastāvā pārvietojās uz Kaffcigu Baldenburgas rajonā un novietojās Demminā. 29. janvārī bataljonu iekrāva vilcienā Šēnavas un Baldenburgas stacijās un nosūtīja uz Neuštetinu ar galamērķi Šlohavā, šeit tas saņem arī apbruņojumu - 200 šautenes un 6 tanku dūres. 

31. janvārī bataljons nonāca Hammeršteinā un 4. februārī tika iekļauts 34. grenadieru pulka II bataljona sastāvā, pēc pievienošanas 108 bataljona vīri tika atzīti par kaujai nederīgiem un nosūtīja uz 15. lauka papildināju bataljonā.

## Atsauces
Prinča Edvarda sala (Dienvidāfrika)

**Prinča Edvarda sala** () ir neapdzīvota vulkāniska sala Indijas okeāna dienvidrietumos, mazākā no Prinča Edvarda salu grupas salām. Izvietojusies 19 km uz ziemeļaustrumiem no lielākās Mariona salas. Administratīvi pieder Dienvidāfrikai un ietilpst Rietumkāpas provincē.

Salu 1663. gada 4. martā atklāja holandiešu jūrasbraucējs Barends Barendsons Lams, bet salas atrašanās vietu atzīmēja diezgan neprecīzi un 1772. gada 13. janvārī to no jauna atklāja franču jūrasbraucējs Marks Žozefs Marions Difrens un nosauca to par **Kavernas salu** *(Ile de la Caverne)*. 1776. gada decembrī, neatkarīgi no Difrena, salu atklāja Džeimsa Kuka ekspedīcija un nodēvēja to, tāpat kā visu salu grupu, par godu karaļa Džordža III ceturtajam dēlam princim Edvardam.

## Atsauces
Čili pipari

thumb|Kajennas pipars
**Čili pipari** jeb **čili** ir stipri kairinošs garšvielu sajaukums, ikdienas piedeva meksikāņu virtuvē, kā arī vairākos Dienvidamerikas,  Āzijas un īpaši Taizemes valstu ēdienos. No dažādiem Meksikas rajoniem iegūtas aptuveni 70 dažādu šķirņu aso  piparu, piemēram, saldo mulatos, tumšo pasilja un zaļo halapenjo. Pasaulē esot 200 dažādu aso piparu šķirnes.

Garšvielu galvenā sastāvdaļa parasti ir paprika, kaltēti un samalti kapsaicīnu saturoši Kajennas pipari (*Capsicum annuum*). *Capsicum* ģints augi izraisot dedzināšanas sajūtu kur viela nonāk tiešā saskarē ar audiem. No dažām kapsaicīnu saturošām čili šķirnēm tiek izgatavota piparu gāze.

## Asuma skala
[thumb|left|Kādā [Teksasas tirgū čili pipari piedāvāti pēc Skovila skala]] 
1912. gadā ASV farmaceits Skovils izveidoja čili asuma mērvienību — *Scoville Heat Units*. Skaitlis apzīmē, cik reizes čili pipara ekstrakts jāatšķaida ar cukurūdeni, līdz kapsaicīnu vairs nevarot sagaršot. Saldus piparus apzīmē ar "0", halapenjo piparus skalā apzīmē ar 2500-5000, bet tabasko un kajennas piparus — ar 30 000—50 000. Visasākie esot habanerosa pipari, kurus skalā apzīmē ar 100 000—300 000. Skalas diapazons skaidrojams ar garšotāja subjektivitāti. Čili izmērs ir asuma pazīme, jo lielāks čili pipars, jo maigāks. 80% kapsaicīna esot sēklā un membrānā. Apgalvots, ka ne vienmēr svaigais čilli ir asāks par kaltēto.

## Ticējumi
Čili ir navatlu vārds, bet savukārt Kajennas piparu nosaukums esot no Gviānas pilsētas Kajennas. Kristofora Kolumba ārsts esot atvedis no jaunās pasaules čili sēklas (*Capsicum* ģints) un eiropiešiem skaidrojis, ka tie esot pipari (*Piper* ģints). Gadus vēlāk portugāļu tirgotāji tos esot izplatījuši uz Āzijas zemēm. Mūsdienās vislielākā čili ražotāja un eksportētāja ir Indija.

Pastāv dažādi ticējumi par čili iedarbību uz cilvēka fizioloģiju un veselību. Senie acteki čili pipariem esot piedēvējuši dzimumdziņu veicinošas īpašības. Ēdot čili piparus, pastiprināti izdalās endorfīni, hormoni, kuri rada labsajūtu un uzlabojot imunitāti. Čili kairina mutes un kuņģa gļotādu, tādējādi sekmējot kuņģa sulas izdalīšanos. Tiek veicināta apetīte, un uzlabojas gremošanas process. Tāpat pikanti ēdieni veicinot vielmaiņu, un tiek sadedzināts vairāk kaloriju. Taizemiešu zinātnieki esot pierādījuši, ka čili kapsaicīns spējot ietekmēt glikozi sieviešu asinīs. Kapsaicīns samazinot gan taukaudu daudzumu organismā, gan tauku daudzumu asinīs. Pipariem piemīt arī pretmikrobiska ietekme zarnu traktā un asins viskozitāti mazinošas īpašības.

"Dziednieciskie čili pipari" uzlabojot aknu darbību un aizkavē vēža šūnu augšanu. Tie spējot uzlabot veselības stāvokli hepatītu, astmas, epilepsijas un alerģijas gadījumā. Kapsaicīns tiek izmantots pretsāpju ziedēs pret artrītu, jostas rozi (*herpes zoster*) un citām kaitēm.

## Ārējās saites
* Čili datubāze 
* Čili piparu institūts 
* Čili arheoloģija  

## Atsauces
Prinča Edvarda sala

**Prinča Edvarda sala** () var būt:
* Prinča Edvarda Sala — sala un province Kanādā
* Prinča Edvarda sala — sala Dienvidāfrikā

## Skatīt arī
* Prinča Edvarda salas
3dfx Interactive

***3dfx Interactive*** bija ASV uzņēmums, kurš specializējās 3D grafikas apstrādes procesoru un vēlāk arī grafikas karšu ražošanā. Tā bija savas jomas pionieris 1990. gadu beigās līdz 2000. gadam, kad tā piedzīvoja vienu no ievērojamākajiem sabrukumiem personālo datoru industrijā. Tās galvenā mītne līdz uzņēmuma bankrotam atradās Sanhosē, Kalifornijā. Lielu daļu uzņēmuma intelektuālā īpašuma iegādājās tās sāncensis Nvidia, pieņemot darbā arī daudzus bijušos darbiniekus. *3dfx Interactive* bankrota procedūru uzsāka 2002. gada 15. oktobrī.

Uzņēmums sākotnējais pamatprodukts bija *Voodoo Graphics*, paplašināšanas karte, kura paātrināja 3D grafikas apstrādi. Aparatūra paātrināja tikai 3D renderēšanu, 2D atbalstam paļaujoties uz datora esošo video karti. Par spīti šim ierobežojumam, *Voodoo Graphics* bija ļoti populāra un kļuva par standartu daudzām 3D spēlēm, atbalstot kompānijas Glide API. Mēģinājums piedāvāt apvienotu 2D/3D risinājumu rezultējās ar *Voodoo Rush* iznākšanu, kura piemita vairākas savietojamības un ātrdarbības problēmas. 3dfx turpinājums *Voodoo Graphics* bija *Voodoo 2*, kuram joprojām bija tikai 3D apstrādes iespējas. Uzņēmums piedāvāja vēl vienu 2D/3D karti, *Voodoo Banshee*, kura guva labākus panākumus kā *Rush*.

Par spīti panākumiem, *3dfx* savas vēstures gaitā piedzīvoja vairākas būtiskas neveiksmes. Pirmā bija neizdevusies sadarbība ar Sega, kuram *3dfx* izstrādātu un piegādātu video aparatūru Sega Dreamcast spēļu konsolei. Sega tā vietā projektam izvēlējās konkurējošo kompāniju NEC. Otrs bija uzņēmuma *STB Systems*, kurš tobrīd bija liels videokaršu piegādātājs,* *iegāde. Kopā ar STB, *3dfx* vairs nelicencēja savu tehnoloģiju citiem ražotājiem, lai tie izlaistu savas *3dfx* aparatūras versijas. *Voodoo 3* bija pirmais *3dfx* produkts, kuru ražoja tikai pats *3dfx*. Uzņēmums vairs nesaņēma ienākumus no sadarbības ar citiem ražotājiem, kur sāka ražot videokartes, izmantojot *3dfx* konkurentu kā Nvidia un ATI tehnoloģijas. *Voodoo 3* un tā pēcteči *Voodoo 4* un *Voodoo 5* sīvi konkurēja ar šo aparatūru, kas vēlāk noveda pie *3dfx *bankrota 2002. gadā.

## ''3dfx'' grafiskās kartes

## Atsauces
Augusts Lebrehts Bretšneiders

**Augusts Lebrehts Bretšneiders** (*Bretschneider*, 1771-1840) bija Jelgavas akadēmiskās ģimnāzijas mūzikas profesors.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1771. gada 3. oktobrī Gersdorfā (Saksija) luterāņu virsmācītāja Johana Gotlība Bretšneidera un viņa sievas Johannas Kristīnes, dzim. Kitneres, 10 bērnu ģimenē. Viņa jaunākais brālis Kārlis Gotlībs Bretšneiders (1776-1848) kļuva par vienu no ievērojamākajiem vācu 19. gs. pirmās puses teologiem. 
Mācījās Altenburgas ģimnāzijā, pēc mūzikas studijām universitātē strādāja par mūzikas skolotāju Drēzdenē un Vīnē. Pieņēma uzaicinājumu doties uz Jelgavu, kur strādāja par mūzikas skolotāju Jelgavas akadēmiskajā ģimnāzijā. Tur viņš 1808. gadā apprecējās ar Friederiku Šarloti Eleonoru Štarku (1787-1831).

Pēc Napoleona armijas iebrukuma Kurzemē viņš 1813. gadā pārcēlās uz dzīvi Rīgā. Strādāja par dziedāšanas skolotāju un Sv. Ģertrūdes baznīcas ērģelnieku.  

Miris 1840. gada 31. maijā Rīgā pēc smadzeņu insulta. 

## Sabiedriskā darbība
Jelgavas brīvmūrnieku ložas „Zu den drey gekrönten Schwerdtern“ brālis (1816-1821).
Jānis Stendzenieks

**Jānis Stendzenieks** (dzimis , miris ) bija latviešu vieglatlēts, startēja šķēpa mešanas sacensībās.

1936. gadā šķēpu raidījis 54,10 m tālumā, 1938. gadā pārvarējis 60 m atzīmi (60,80 m), pēc gada atradās otrajā vietā pēc Oto Jurģa šķēpa metēju rangā ar 62,96 m tālu raidījumu.

 pirmo reizi karjerā labojis Latvijas rekordu — 69,35 m, nākamā gada  Stendzenieks kļuva par pirmo latvieti, kas šajā disciplīnā pārsniedzis 70 m robežu — šķēps tika raidīts 70,80 m tālumā. Pēdējā reizē pirms emigrācijas sportists raidīja šķēpu 68,80 m tālumā (1944. gada vasara).

1948. gadā neilgi pirms vasaras olimpiskajām spēlēm Londonā viņš Apvienotās Karalistes pilsētā Linkolnā sasniedza rezultātu 71,31 m, tā gada olimpiskajās spēlēs uzvarētāja rezultāts bija 69,76 m. Vēlāk pārcēlās uz dzīvi Čīlē, kur 1950. gadā kļuva par kontinenta neoficiālo čempionu — 67,19 m.

Pēc sportista karjeras beigām kopā ar citu Čīlē dzīvojošu latvieti Edgaru Laipenieku strādāja par vieglatlētikas treneriem Čīles izlasē.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Ernests Johans Bīnemanis

thumb|270px|Gaisa balona palaišana
**Ernests Johans Bīnemanis** (1753—1806) bija latviešu cilmes izgudrotājs, *[[Academia Petrina]]* mehāniķis (1778—1788), skolotājs. Izgatavoja astronomijas instrumentus, globusus, aerostatus un zibensnovedējus.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1753. gada 27. (16.) janvārī Vilces pagasta Blankenfeldes muižas pavāra Ērmaņa un viņa sievas Līzes ģimenē. Viņa tēvs pēc brīvlaišanas pieņēma Bīnemaņa uzvārdu un pārcēlās uz dzīvi Jelgavā. Ernests Johans Bīnemanis mācījās Jelgavas Svētās Trīsvienības baznīcas skolā, no 1775. līdz 1778. gadam bija viens no pirmajiem Pētera akadēmijas studentiem (imatrikulēts ar kārtas numuru 2). Pēc akadēmijas beigšanas viņš strādāja par profesora Vilhelma Beitlera palīgu, konstruēja astronomijas instrumentus, globusus un mašīnu modeļus. 1779. gadā Londonā papildināja savas zināšanas mehānikā un matemātikā.

Jau pāris gadu pēc sensacionālajiem brāļu Mongolfjē lidojumiem Francijā 1785. gada 26. jūnijā notika viņa izgatavotā aerostata pirmā publiskā demonstrēšana Jelgavā. Tas bija apmēram 54 cm diametrā ar uzrakstu *Vivat P. et D.! Et Mitavia missus sum die XXVI to mensis Junii MDCCLXXXV* (latīniski — "Lai dzīvo Kurzemes un Zemgales hercogs Pēteris Bīrons un viņa sieva hercogiene Doroteja! No Jelgavas esmu palaists 1785. gada 26. jūnijā"). 1785. gada oktobrī viņš palaida gaisa balonu apmēram divu metru diametrā, bet 1786. gada 26. jūnijā ar ūdeņradi pildītu balonu 5,2 m diametrā ar uzrakstu "Tas dodas uz zvaigznēm".
1786. gada 28. aprīlī viņš veica arī publiskus elektrības demonstrējumus un reklamēja paša izgudrotos zibensnovedējus.

Sakarā ar apsūdzību nepiedienīgās attiecībās 1788. gadā hercogs Pēteris atlaida Bīnemani no darba akadēmijā un viņš kļuva par Jelgavas pilsētas skolas kantoru (priekšdziedātāju) un baznīcas ērģelnieku. 1792. gadā izdeva Bīnemaņa no angļu valodas tulkoto viņa drauga Jelgavas mehāniķa Džozefa Mēdžera uzrakstīto brošūru par pilsētas ūdensvada modernizēšanas projektu.
  
Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes inkorporācijas Krievijas impērijā E. J. Bīnemanis pārcēlās uz Pēterburgu, strādāja par uzraugu Petrozavodskas pogu rūpnīcā. 1801. gadā atgriezās Pēterburgā, kur bija mājskolotājs, vēlāk skolotājs Gatčinas pilsētas skolā.

Miris 1806. gada 17. februārī Gatčinā.

## Atsauces

## Literatūra
* Jānis Stradiņš, Heinrihs Strods. "Ernestam Johanam Bīnemanim — 250". Dabas un vēstures kalendārs, 2003.
Slovākijas eiro monētas

**Slovākijas eiro monētas** ir eiro monētas, kuras izdevusi Slovākija.

## Valsts puses izskats
Slovākijas eiro monētu valsts puses dizainā izmantoti trīs attēli. Uz 1, 2 un 5 centu monētām attēlots Krivana kalns — augstiene Tatros, kas kalpojusi kā motīvs slovāku mākslā un literatūrā, kļūstot par nozīmīgu nacionālo simbolu. Uz 10, 20 un 50 centu monētām attēlota Bratislavas pils. Uz 1 un 2 eiro monētām attēlots Slovākijas ģerboņa galvenais motīvs - trīs pakalni ar dubultu krustu pār tiem.

## 2 eiro apgrozības piemiņas monētas
Slovākija 2 eiro piemiņas monētas izdod kopš 2009. gada. Slovākija ir izdevusi Samta revolūcijas divdesmitajai gadadienai veltītu monētu (2009), Slovākijas, Čehijas, Polijas un Ungārijas sadarbības organizācijas — Višegrādas grupas — izveides divdesmitgadei veltītu monētu (2011) un monētu, kas veltīta 1150 gadiem kopš kristiešu misionāru un pirmā slāvu valodu alfabēta Glagolicas izgudrotāju Konstantīna un Metodija misijas Lielmorāvijā, kas iezīmēja šīs valsts un vietējo rietumslāvu kultūras uzplaukumu (2013). Kopīgi ar citām valstīm Slovākija 2009. gadā un 2012. gadā ir izdevusi Eiropas ekonomiskajai vienotībai veltītas monētas, kuras izdeva visas eirozonas valstis kopā. Turklāt Slovākija ir izdevusi vairākas zelta un sudraba piemiņas monētas, kas nav paredzētas apgrozībai.

Attēls:2 Euro Gedenkmünze Slowakei 2009.jpg|2009 — 20 gadi kopš Samta revolūcijas
Attēls:EWWU 1999 - 2009 Slowakei.jpg|2009 — 10 gadi kopš Eiropas Ekonomikas un monetārā savienības izveides
Attēls:2 Euro Gedenkmünze Slowakei 2011.jpg|2011 — 20 gadi kopš Višegrādas grupas izveides
Attēls:2 Euro Slowakei 2012 Bargeld.jpg|2012 — 10 gadi kopš eiro ieviešanas
Attēls:2 € Slowakei 2013..jpg|2013 — 1150 gadi kopš Konstantīna un Metodija misijas Lielmorāvijā

## Īpašas iezīmes
Uz Slovākijas monētām ir kaltuves zīme un dizaineru iniciāļi. Kaltuves zīme ir Kremnicas kaltuves logo — burti MK. Dizaineru iniciāli ir burts Z (dizaineris Drahomirs Zobeks) uz 1, 2 un 5 centu monētām, stilizēti burti JČ un PK (Jans Černajs and Pavols Karolijs) uz 10, 20 un 50 centu monētām, un stilizēti burti IŘ (Ivans Rehaks).

## Skatīt arī
62. Kinoakadēmijas balva

**62. [[Amerikas Kinoakadēmijas balva]]s ceremonija** norisinājās  Dorotijas Čandleres paviljonā, Losandželosā, ASV. Balvas pasniedza Kino mākslas un zinātnes akadēmija labākajām 1989. gada filmām. Balvas pasniedza 23 kategorijās. ASV ceremonija translēja televīzijas kanālā ABC, to producēja Gils Keits un režisēja Džefs Margolis. Balvu pasniegšanu pirmo reizi vadīja Billijs Kristels. Trīs nedēļas agrāk, 3. martā, *[[The Beverly Hilton]]* Beverlihilsā norisinājas Kinoakadēmijas balvas par tehniskajiem sasniegumiem ceremonija.

Nominantus paziņoja . Visvairāk nomināciju (9) ieguva filma "Deizijas kundzes šoferis" (*Driving Miss Daisy*), kas arī ieguva balvu četrās kategorijās, tostarp kategorijā "Labākā filma". Filma "Slava" (*Glory*) ieguva trīs balvu trīs kategorijās, "Dzimis 4. jūlijā" (*Born on the Fourth of July*), "Mazā nāriņa" un "Mana kreisā kāja" (*My Left Foot*) - divas, bet "Bezdibenis" (*The Abyss*), *[[Balance (filma)|Balance]]*, "Betmens", "Jaunais kinoteātris "Paradiso"" (*Cinema Paradiso*), *[[Common Threads: Stories from the Quilt]]*, "Mirušo dzejnieku biedrība", "Henrijs V", "Indiana Džonss un pēdējais krustakarš", *[[The Johnstown Flood]]* un *[[Work Experience]]* pa balvai vienā kategorijā. Televīzijas translāciju ASV skatījās vairāk nekā 40 miljoni skatītāju.

## Laureāti un nominācijas

Balvas ieguvējs atzīmēts **treknrakstā**.

## Atsauces
Anna Favella

**Anna Favella** (dzimusi ) ir itāļu aktrise.

## Filmas
* 2008 — Enrico Mattei — L'uomo che guardava al futuro
* 2009 — Don Matteo 7
* 2010 — Terra Ribelle
* 2012 — Terra Ribelle — Il Nuovo mondo
* 2013 — Mr. America

## Ārējās saites
Ņujorkas Universitāte

**Ņujorkas Universitāte** () ir uz pētniecību orientēta privāta universitāte. Tā atrodas Ņujorkā, ASV.

Universitāte tika dibināta 1831. gadā, pašlaik tā ir viena no lielākajām privātajām universitātēm visā valstī. Pašreizējie lielākie akadēmiskie novirzieni universitātē ir māksla un zinātne. 36 universitātes studenti, pasniedzēji un darbinieki ir bijuši Nobela prēmijas laureāti.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Bērkli

**Bērkli** () ir pilsēta Kalifornijas štatā, ASV. 2010. gadā pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedza 112,58 tūkstošus cilvēku. Pilsēta nosaukta bīskapa Džordža Bērklija vārdā. Bērkli ir ievērojams izglītības un zinātnes centrs, te atrodas Kalifornijas Universitāte Bērkli.

## Ārējās saites

*
Alona smirnovi

***Alona smirnovi*** ir ūdensblusu suga. Atrasta Ohridas ezerā (uz Ziemeļmaķedonijas un Albānijas robežas) un aprakstīta 1972. gadā. Tas ir zemūdens vēžveidīgais, kas apdzīvo pazemes alas (stigobionts).

## Atsauces
Alona hercegovinae

***Alona hercegovinae*** ir ūdensblusu suga. Apdzīvo karsta procesos radušos veidojumus pie saldūdens ezeriem Bosnijā un Hercegovinā. Abām, *Alona hercegovinae* un *[[Alona smirnovi]]*, sugām ir izteiktas pazemes iedzīvotāju pazīmes: ir reducēts acu aparāts. Tas ir zemūdens vēžveidīgais, kas apdzīvo pazemes alas (stigobionts).

## Atsauces
Alona quadrangularis

***Alona quadrangularis*** ir ūdensblusu suga. Izplatīta Ukrainā (Melnajā jūrā), Grenlandē, Austrālijā (Rietumaustrālijas un Viktorijas štatos), Jaunzēlandē. Apdzīvo ezerus, dīķus, jūras. Pieaudzis īpatnis ir 0,52 mm garš.

Ārēji ir līdzīgs ar *[[Alona affinis]]*, taču atšķiras no tā ar šādām raksturīpašībām:
* galvas vairodziņš ir ar trim lielām porām, kuras ir apvienotas;
* uz I. ekstremitātes *endite* ārēja zara ir trīs sariņi, viens no kuriem ir mazs un nav āķveidīgs.

## ''A. quadrangularis'' sugu grupa
A. quadrangularis sugu grupā ir apvienotas nākamās sugas:
* *Alona quadrangularis*
* *[[Alona boliviana]]*  Artem Y. Sinev, 2006
* *[[Alona kolwezii]]* Van Damme & Dumont, 2008
* *[[Alona kotovi]]* Artem Y. Sinev, 2012

## Atsauces
Vašingtonas Universitāte

**Vašingtonas Universitāte** () ir uz pētniecību orientēta publiska universitāte. Tā atrodas Sietlā, Vašingtonas štatā, ASV.

Universitāte tika dibināta 1861. gadā, pašlaik tā ir viena no vecākajām universitātēm ASV rietumu krastā. Te ir viena no labākajām medicīnas skolām pasaulē. Tāpat universitātes pētniecības budžets ir viens no lielākajiem ASV. 12 universitātes studenti, pasniedzēji un darbinieki ir bijuši Nobela prēmijas laureāti.
Pasaules universitāšu akadēmiskajā reitingā ieņem 15. vietu (2016).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Alona sketi

***Alona sketi*** ir ūdensblusu suga. Atrasta ezerā Slovēnijas dienvidrietumos un aprakstīta 1992. gadā. Apdzīvo zemūdens alas. Šī suga ir radnieciska sugai *[[Alona hercegovinae]]* no Bosnijas un Hercegovinas ezeriem, taču atšķiras ar ārējo izskatu.

## Atsauces
Maskarēna smaile

**Maskarēna smaile** (), līdz 2003. gadam **Prezidenta Svarta smaile** (), ir aktīvs vulkāns Prinča Edvarda salu Mariona salā Indijas okeānā, salas un visa arhipelāga augstākā virsotne, Dienvidāfrikas vienīgais aktīvais vulkāns.

Mariona salu veido  divi vulkāni, kas paceļas virs zemūdens plato deinvidrietumos no zemūdens Atlantijas-Indijas grēdas. Veidoti galvenokārt no bazalta. Maskarēna smaile ir šī vulkāna augstākais punkts, bet visā salā ir ap 150 pelnu un izdedžu konusi. Senākais izvirdums datēts pirms apmēram 450 000 gadiem, kamēr jaunākās, ar veģetāciju vēl neklātās, lavas straumes radušās tikai pirms dažiem simtiem gadu. Senākais reģistrētais izvirdums noticis 1980. gada septembrī, pēdējais — 2004. gada jūnijā.

Līdz 2003. gadam salas augstākā virsotne saucās par godu Dienvidāfrikas pirmajam prezidentam Čārlzam Robertsam Svartam, bet 2003. gadā tika pārdēvēta par godu salas otrreizējā atklājēja Marka Žozefa Mariona Difrena kuģim *Le Mascarin*.

## Atsauces
Kairas muhāfaza

**Kairas muhāfaza** () ir viena no divdesmit septiņām muhāfazām Ēģiptē, Nīlas austrumu krastā. Tās lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Kaira.

Ar 13 miljoniem iedzīvotājiem 2011. gadā, tā ir visapdzīvotākā no visām Ēģiptes muhāfazām.

## Ārējās saites
Alona kotovi

***Alona kotovi*** ir ūdensblusu suga. Atrasta saldūdens straumēs Dienvidvjetnamā un aprakstīta 2012. gadā. Ietilpst *[[Alona quadrangularis]]* grupā, no kuriem atšķiras ar postabdomena, labruma un toraksa posmu morfoloģiskām īpašībām.

## Atsauces
Georgs Frīdrihs Sigismunds Bilterlings

**Georgs Frīdrihs Sigismunds Bilterlings** (*Georg Sigismund von Bilterling*, 1733-1803) bija Kurzemes luterāņu mācītājs, teoloģijas un filozofijas virsskolotājs (1803—1821), vācu valodas virsskolotājs (1822—1829) Jelgavas akadēmiskajā ģimnāzijā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1767. gada 16. februārī Krūtes mācītājmuižā luterāņu mācītāja Kārļa Jākoba Frīdriha Bilterlinga un viņa sievas Annas Kristīnes, dzim. Laurences ģimenē. Mācījās Pētera akadēmijā (1784-1786), studēja teoloģiju Vitenbergas universitātē (1786-1789). Bija Priekules un Asītes draudzes palīgmācītājs (1790), 1792. gadā viņš Vitenbergas universitātē ieguva filozofijas doktora grādu.

Pēc Kurzemes inkorporācijas Krievijas impērijā 1796. gadā Bilterlingu iecēla par Priekules un Asītes draudzes mācītāju. 1799. gadā viņš apprecējās ar Šarloti Katarīnu Štempeli. 1801. gadā viņu apstiprināja par jaundibināmās Jelgavas universitātes teoloģijas (*Homiletik und Pastoraltheologie*) profesoru, 1803. gadā par Jelgavas akadēmiskās ģimnāzijas ticības mācības virsskolotāju. No 1820. gada Bilterlings bija vācu un latīņu valodas virsskolotājs. 1826. gadā ieguva galma padomnieka titulu.

Miris 1829. gada 14. oktobrī Jelgavā.

## Atsauces
Jelgavas Svētās Annas evaņģēliski luteriskā baznīca

thumb|300px|Jelgavas Sv. Annas luterāņu baznīca (2003).
**Jelgavas Svētās Annas evaņģēliski luteriskā baznīca** ir vecākā Jelgavas baznīca. Atrodas Lielajā ielā 22a, Jelgavā.

## Vēsture
Kad hercogs Gothards Ketlers izvēlējās Jelgavu par savu rezidenci un piešķīra tai pilsētas tiesības, 1573. gadā viņš lika uzcelt koka baznīcu pilsētas latviešu luterāņu draudzei. Jaunais dievnams tika veltīts Svētajai Annai un tā celšanu atbalstīja hercoga Gotharda sieva Mēklenburgas princese Anna Ketlere (1531–1602). 
1619.–1621. gadā pie vecās koka baznīciņas uzcēla mūra torni. Vecās baznīcas vietā Frīdriha Ketlera valdīšanas laikā 1638. - 1641. gadā būvmeistars Johans Kolhauers uzcēla jaunu mūra dievnamu. Veco mūra torni 1649. gadā pagarināja līdz 49 metriem.

1730. gadā baznīcā uzbūvēja balkonu, ko dēvēja par "jauno miesnieku luktu", 1750. gadā pārbūvēja torni, 1777. gadā uzbūvēja otru balkonu, ko dēvēja par "zilās gvardes luktu", bet 1782. gadā jaunās hercoga pils latviešu amatnieki un mākslinieki baznīcā uzcēla pašu greznāko balkonu.

1859. gada 7. maijā baznīcas torņa smailē iespēra zibens, un torni atkal vajadzēja pārbūvēt. Mācītāja Morica Vilhelma Konrādija (1850–1902) kalpošanas laikā 1883. gadā baznīcas dārzā iestādīja ozolu M. Lutera 400 gadu atcerei. Ap 1910. gadu baznīca ieguva J. Rozentāla altārgleznu "Kristus un samāriete". Pēc Brīvības cīņu beigām baznīcā uzstādīja piemiņas plāksni Pirmā pasaules karā un Brīvības cīņās kritušajiem.

Ēku pārbūvēja 1930.-1932. gados pēc arhitekta P. Kundziņa projekta. Otrā pasaules kara laikā 1944. gada 4. augustā baznīca nodega, bet draudze to atjaunoja 1948. - 1968. gadā pēc arhitekta P. Saulīša projekta. 1997. gadā baznīcu izremontēja.

### Ievērojami mācītāji
* Johans Frīdrihs Rozenbergers (kalpoja 1758–1772)
* Vilhelms Kristiāns Pantēnijs (1835-1849)

## Atsauces
Maltas eiro monētas

**Maltas eiro monētas** ir eiro monētas, kuras izdevusi Malta.

## Valsts puses izskats
Maltas eiro monētu valsts puses dizainā izmantoti trīs attēli. Uz 1, 2 un 5 centu monētām attēlots UNESCO Pasaules mantojuma objekts Mnaidra — templis, kas celts ceturtajā tūkstošgadē pirms mūsu ēras; uz monētas attēlots tā altāris. Uz 10, 20 un 50 centu monētām attēlots Maltas ģerbonis. Uz 1 un 2 eiro monētām attēlots Maltas krusts.

## 2 eiro apgrozības piemiņas monētas
Malta 2 eiro piemiņas monētas izdod kopš 2009. gada. No 2011. līdz 2015. gadam Malta izdos Maltas konstitucionālo tiesību vēsturei veltītu monētu sēriju.

Kopīgi ar citām valstīm Malta 2009. gadā un 2012. gadā ir izdevusi Eiropas ekonomiskajai vienotībai veltītas monētas, kuras izdeva visas eirozonas valstis kopā. Turklāt Malta ir izdevusi vairākas zelta un sudraba piemiņas monētas, kas nav paredzētas apgrozībai.

Attēls:EWWU Malta 2009.jpg|2009 — 10 gadi kopš Eiropas Ekonomikas un monetārā savienības izveides
Attēls:Euro-Bargeld Malta 2012.jpg|2012 — 10 gadi kopš eiro ieviešanas


## Īpašas iezīmes
Uz Maltas monētām ir kaltuves zīme un dizainera iniciāļi. Kaltuves zīme ir burts F, kas apzīmē Parīzes naudas kaltuvi Francijā. Dizainera iniciāli ir burti NGB (dizaineris Noels Galea Basons) uz 1, 2 un 5 centu monētām.

## Skatīt arī
Prusakveidīgie

**Prusakveidīgie** jeb **prusakveidīgo virskārta** (*Dictyoptera*) ir jaunspārņu infraklases (*Neoptera*) kukaiņu virskārta, kas apvieno dievlūdzējus, prusakus un termītus. Saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem atklājumiem tās mūsdienās ir divas kārtas kādreizējo trīs kārtu vietā - tā kā termīti ir ļoti tuvu radniecīgi prusakiem,  termītu kārta (*Isoptera*) mūsdienās ir likvidēta un termīti tiek sistematizēti prusaku kārtā, izdalot termītu virsdzimtu (*Termitoidae*). Mūsdienās visām prusakveidīgajām sugām ir īss olu dējeklis, bet fosilajām sugām tas ir bijis garš, līdzīgi kā taisnspārņiem. 

## Sistemātikas diskusija
Šīs taksonomiskās vienības pielietojums gadu gaitā ir mainījies vairākkārtīgi. 20. gadsimtā tā pamatā netika izmantota, bet mūsdienās sistemātiķi arvien biežāk izmanto šo virskārtu. Visbiežāk tā tiek izmantota kā virskārta, dažos gadījumos kā kārta, bet visos gadījumos tā apkopo dievlūdzējus, prusakus un termītus. Saskaņā ar ģenētiskajiem pētījumiem, prusakveidīgajiem kukaiņiem tuvākie radinieki ir zarkukaiņu kārtas (*Phasmatoptera*) un grilloblatīdu kārtas (*Notoptera*) sugas, mantofazmatīdu dzimtu (*Mantophasmatodea*) ieskaitot. Daži sistemātiķi visas šīs kārtas sistematizē vienā prusakveidīgo kukaiņu virskārtā.

Pastāv arī alternatīva sistemātika - visas prusakveidīgās kārtas tiek sistematizētas nepilnas pārvērtības kukaiņu virskārtā (*Exopterygota*).

## Sistemātika
**Prusakveidīgo virskārta** (*Dictyoptera*)
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
*Isoptera, Blattaria and Mantodea
*Cockroaches:  An amazing diversity
Blakšveidīgie

**Blakšveidīgie** jeb **blakšveidīgo virskārta** (*Paraneoptera*) ir jaunspārņu infraklases (*Neoptera*) monofilētiska kukaiņu grupa, kas apvieno 4 kārtas: blaktis, utis, ķērpjutis un tripšus. Blakšveidīgajiem kukaiņiem mutes orgāni atkarībā no to attīstības pakāpes piemēroti atšķirīgiem barošanās veidiem. Primitīvākie kukaiņi barojas ar mikroorganismiem, bet attīstītākas sugas barojas ar augu vai dzīvnieku šķidrumiem. To mutes orgāni ir piemēroti, lai, piemēram, pārdurtu cilvēka ādu un sūktu asinis. Blakšveidīgajām sugām atšķirībā no taisnspārņiem nav cerku (), to vietā tām ir dzeloņveida struktūra, kas asociējas ar mutes orgānu. Lielākā daļa šīs grupas sugu barojas ar augu sulu, bet dzīvniekutu kārtas un dažas blakšu sugas barojas ar asinīm.

Lielākā daļa blakšveidīgo sugu ir nepilnas pārvērtības kukaiņi, bet daudzas tripšu sugas un dažas blakšu sugas fizioloģiski ir pilnas pārvērtības kukaiņi.

## Sistemātika
**Blakšveidīgo virskārta** (*Paraneoptera*)
* 
* 
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
*Definition of paraneoptera