Dmitrijs Medvedevs

**Dmitrijs Medvedevs** (; dzimis ) ir Krievijas politiķis un valstsvīrs, juridisko zinātņu kandidāts.
Trešais Krievijas Federācijas prezidents (2008—2012), tad Krievijas Federācijas premjerministrs (2012—2020). 
2020. gada 15. janvārī Medvedevs paziņoja par viņa vadītās valdības atkāpšanos saistībā ar prezidenta Putina ierosinātajiem grozījumiem konstitūcijā.
Pēc demisijas no premjera amata ieņem Krievijas Federācijas Drošības padomes priekšsēdētāja vietnieka amatu.

## Dzīvesgājums
left|200px|thumb|Dmitrijs Medvedevs 1967. gadā, aptuveni 2 gadu vecumā
Dzimis  Ļeņingradas nomalē Kupčino rajonā Ļeņingradas tehnoloģiskā institūta profesora Anatolija Medvedeva un viņa sievas Jūlijas Sapošņikovas ģimenē.
Absolvēja Ļeņingradas Valsts universitātes Juridisko fakultāti (pilsonisko tiesību katedru) 1987. gadā un 1990. gadā pabeidza šīs pašas universitātes aspirantūru. Jaunībā ir aizrāvies ar smago rokmūziku, fotografēšanu, nodarbojies ar sportu.
No 1988. gada pasniedza civiltiesības un romiešu tiesības Ļeņingradas Valsts universitātes Juridiskajā fakultātē. Viens no Krievijā plaši izmantotā mācību materiāla „Civiltiesības” autoriem, sarakstījis 4 nodaļas — par valsts un pašvaldības uzņēmumiem, kredītu pienākumiem, transporta tiesībām, alimentu pienākumiem. Pasniedzēja darbu beidza 1999. gadā, jo devās strādāt uz Maskavu.

## Politiķa karjera
[thumb|250px|Dmitrijs Medvedevs un [Vladimirs Putins 2000. gada 27. martā, otro dienu pēc Putina uzvaras prezidenta vēlēšanās]]
No 1990. līdz 1995. gadam Medvedevs bija Ļeņingradas Pilsētas padomes priekšsēdētāja Anatolija Sobčaka padomnieks, Sanktpēterburgas mērijas Ārējo sakaru komitejas padomnieks — šeit viņš strādāja tiešā Vladimira Putina pakļautībā. Bijis stažēties Zviedrijā vietējo pašvaldību jautājumos. Pēc dažu avotu ziņām, Medvedevu tajā laikā daudzi uztvēra tikai kā Putina sekretāru. Nacionālās stratēģijas institūta prezidents Staņislavs Belkovskis raksturo Dmitriju Medvedevu kā paklausīgu, psiholoģiski atkarīgu — visādā ziņā psiholoģiski komfortablu personāžu Vladimiram Putinam. Taču citi domā, ka Medvedevs nemaz nav tāds, bet ir pat izteikti varaskārs.

Pēc politologa Alekseja Muhina rīcībā esošajiem datiem, Medvedevs ir devis lielu ieguldījumu viena korupcijas skandāla izbeigšanā, kas tika vērsts pret Putinu.
1999. gadā Medvedevs tika iecelts par Krievijas Federācijas Valdības aparāta vadītāja Dmitrija Kozaka vietnieku.
1999. — 2000. gadā, pēc Borisa Jeļcina aiziešanas no Prezidenta amata, Medvedevs kļuva par Krievijas Federācijas Prezidenta administrācijas vadītāja vietnieku un vadīja Vladimira Putina priekšvēlēšanu kampaņu. Pēc Staņislava Belkovska domām, toreizējais Prezidenta administrācijas vadītājs Aleksandrs Vološins un uzņēmējs Romāns Abramovičs paši izvirzīja Medvedeva kandidatūru kampaņas vadītāja amatam. Pēc tam, kad Vološins aizgāja no Prezidenta administrācijas, to sāka vadīt Dmitrijs Medvedevs.

2000. — 2001. gadā Medvedevs strādāja par AAS „Gazprom” Direktoru padomes priekšsēdētāju, 2001. gadā — par AAS „Gazprom” Direktoru padomes priekšsēdētāja vietnieku, bet no 2002. gada jūnija — atkārtoti par AAS „Gazprom” Direktoru padomes priekšsēdētāju.
No 2003. gada oktobra līdz 2005. gada novembrim Medvedevs vadīja Krievijas Federācijas Prezidenta administrāciju.
 Medvedevs tika iecelts par Krievijas Federācijas Valdības vadītāja pirmo vietnieku.

## Prezidentūra

 ar Dmitrija Medvedeva iecelšanu par Valdības vadītāja pirmo vietnieku ar uzdevumu vadīt nacionālos projektus, *[[de facto]]* sākās viņa priekšvēlēšanu kampaņa centrālajos televīzijas kanālos
2007. gada janvārī Dmitrijs Medvedevs bija galvenais potenciālais kandidāts uz Prezidenta amatu. Pēc Jurija Levadas Analītiskā centra datiem, par Medvedevu pirmajā balsošanas kārtā bija gatavi balsot 33% vēlētāju, otrajā kārtā — 54% vēlētāju.
2007. gada maijā Dmitrijs Medvedevs reitingos piekāpās citam Kremļa izvirzītam kandidātam — Sergejam Ivanovam. Saskaņā ar Levadas centra pētījumiem par Medvedevu pirmajā kārtā bija gatavi balsot 18% vēlētāju, bet par Sergeju Ivanovu — 19%. Ja Ivanovs un Medvedevs tiktos vēlēšanu otrajā kārtā, tad uzvarētu Ivanovs, saņemot 55% balsu.
, kad premjerministrs Viktors Zubkovs atcēla praksi, ka valdības sēdes tiek translētas tiešajā ēterā žurnālistiem, sākās Medvedeva kampaņas aktīvā fāze.
 partijas „Vienotā Krievija”, „Taisnīgā Krievija”, Krievijas Agrārā partija un „Pilsoniskais spēks” izvirzīja Dmitriju Medvedevu par savu partiju vienoto kandidātu Krievijas Federācijas prezidenta amatam. Spēkā esošā likumdošana nosaka, ka kandidātu uz prezidenta amatu var izvirzīt tikai no vienas politiskās partijas, nevis no partiju grupas.
 Vladimirs Putins atbalstīja Medvedeva kandidatūru prezidenta amatam. „Kas attiecas uz Dmitrija Medvedeva kandidatūru, es ar viņu esmu ļoti cieši pazīstams jau vairāk kā 17 gadus un pilnībā atbalstu šo kandidatūru” — tā kandidatūru komentēja Vladimirs Putins.
 Dmitrijs Medvedevs savā paziņojumā, kas tika parādīts valsts televīzijā, teica: „vēršos pie viņa [Putina] ar lūgumu dot principiālu piekrišanu vadīt valdību pēc tam, kad būs ievēlēts jaunais prezidents.”
 Dmitrijs Medvedevs partijas „Vienotā Krievija” kongresā tika izvirzīts par kandidātu uz Krievijas Federācijas Prezidenta amatu. Aizklātās balsošanas rezultātā par Medvedevu nobalsoja 478 kongresa delegāti, pret bija viens delegāts.
 Dmitrijs Medvedevs informēja Krievijas Federācijas Centrālo vēlēšanu komisiju par savas kandidatūras iesniegšanu prezidenta amatam.
 Dmitrijs Medvedevs paziņoja par atteikšanos piedalīties priekšvēlēšanu debatēs.

 Medvedevs tika izvirzīts par Krievijas Federācijas Prezidenta amata kandidātu no partijas „Vienotā Krievija”. Tajā pašā dienā Medvedeva kandidatūru atbalstīja arī partijas „Taisnīgā Krievija”, Krievijas Agrārā partija un „Pilsoniskais spēks”.
"Kopā uzvarēsim" — Medvedeva kā kandidāta uz Prezidenta amatu priekšvēlēšanu lozungs.
Vladimirs Putins atbalstīja Medvedeva kandidatūru, oficiāli par kandidātu viņš tika izvirzīts .
 Medvedevs, iesniedzot nepieciešamos dokumentus Krievijas Federācijas Centrālajā vēlēšanu komisijā, paziņoja, ka Krievijas prezidenta atbalsta gadījumā, kā to pieprasa likumdošana, viņš pametīs darbu AAS „Gazprom”.

250px|thumb|Dmitrijs Medvedevs  nododam prezidenta zvērestu
 Dmitrijs Medvedevs tika ievēlēts par Krievijas Federācijas prezidentu. Līdz oficiālajai inaugurācijai Medvedevs palika strādāt valdībā, kā arī ieguva jaunu amatu — Jaunievēlētais Krievijas Federācijas Prezidents.

Saskaņā ar Konstitūciju, Medvedeva stāšanās amatā notika divus mēnešus pēc 2008. gada vēlēšanu rezultātu oficiālās paziņošanas un 4 gadus pēc Vladimira Putina stāšanās amatā 2004. gadā —  (12:09 pēc Maskavas laika).
Savā inaugurācijas runā Dmitrijs Medvedevs paziņoja, ka par savu galveno uzdevumu prezidenta amatā viņš uzskata „pilsonisko un ekonomisko brīvību tālāko attīstību, jaunu pilsonisko iespēju radīšanu”. Savu kursu viņš apstiprināja ar pirmajiem lēmumiem, kas visvairāk skāra sociālo sfēru. Pirmais federālais likums, ko Medvedevs parakstīja, bija par Vācijas—PSRS kara veterānu nodrošināšanu ar dzīvojamo platību no federālā budžeta līdz 2010. gadam.

 Dmitrijs Medvedevs uzvarēja Krievijas prezidenta vēlēšanās, iegūstot 70,28% balsu.  nodeva Prezidenta zvērestu un oficiāli stājās amatā.

Dmitrija Medvedeva izvirzīšanu par kandidātu uz prezidenta amatu atbalstīja virknes dažādu reliģisko organizāciju oficiālā vadība: Krievijas Pareizticīgās baznīcas, Krievijas Eiropas daļas musulmaņu garīgā padome, Krievijas Ebreju reliģisko kopienu un organizāciju kongress.

Lai uzlabotu savu tēlu vēlētāju acīs, Dmitrijs Medvedevs nometa svaru. Šim mērķim viņa kabinetā tika uzstādīts skriešanas trenažieris.

## Attiecības ar reliģiju
[220px|thumb|right|Dmitrijs Medvedevs ar sievu [Ziemassvētki|Ziemassvētku dievkalpojumā 2013. gada 7. janvārī Kristus Glābēja katedrālē]]
Saskaņā ar Dmitrija Medvedeva sniegto pirmsvēlēšanu interviju, pareizticību viņš pieņēmis 23 gadu vecumā, pēc sava personiskā lēmuma „vienā no centrālajām Pēterburgas baznīcām”, pēc kā, kā apgalvo pats Medvedevs, „viņam sākās jauna dzīve...”.

2007. gada novembrī, Kazaņā, Dmitrijs Medvedes paziņoja: „Paaugstināt reliģisko apgaismību — tas ir gan valsts, gan reliģisko apvienību, gan izglītības sistēmas uzdevums”. Turpat Kazaņā Medvedevs izteica atbalstu musulmaņu organizāciju idejai, ka Krievijas tradicionālo reliģisko konfesiju pārstāvjiem ir jādod tiesības uzstāties federālajos televīzijas kanālos.

Medvedevs uzskatīja par lietderīgu reliģisko pārstāvju klātbūtni bruņotajos spēkos.

## Interesanti fakti
Prezidents Medvedevs kļuva par:
* trešo Krievijas Federācijas prezidentu pēc Borisa Jeļcina un Vladimira Putina
* pašu jaunāko Krievijas vadītāju (ieskaitot Padomju Savienības periodu) pēc 1917. gada, kad Pagaidu valdību vadīja 36 gadus vecais Aleksandrs Kerenskis
* atbilstošu jau 183 gadus vecajam principam, kad pamīšus par Krievijas vadītājiem kļūst plikgalvaini un ne-plikgalvaini prezidenti.

Dmitrijs Medvedevs bija piektais valsts galva, kurš ir ieguvis jurista diplomu. Iepriekšējie bija Kerenskis, Ļeņins, Gorbačovs un Putins, turklāt, Kerenskis, Putins un Medvedevs ir ieguvuši diplomus vienā un tai pašā universitātē un fakultātē.

Dmitrija Medvedeva augums ir 162-168 cm, dažādos avotos ir minēti atšķirīgi dati. Laikraksts «Аргументы и Факты» ziņo, ka Medvedeva augums ir „zem 175 cm”.

Tika ziņots, ka Dmitrijs Medvedevs lieto Apple iPhone, lai gan Krievijā šis telefona modelis netiek pārdots un nav sertificēts.

Medvedevs ir slavens ar saviem aforismiem, piemēram: "Naudas nav, bet jūs turieties!", "Neviens nekad neatgriezīsies 2007. gadā", "Viss, ko es saku, tiek atliets granītā".

## Kritika
Vairāki opozīcijas pārstāvji uzskata, ka Medvedevs nebija leģitīms prezidents, jo 2008. gada prezidenta vēlēšanas, viņuprāt, nebija uzskatāmas par vēlēšanām, bet drīzāk par farsu vai specoperāciju.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Medvedevam veltīta mājaslapa