open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lidija Semjonova

**Lidija Semjonova** (; dzimusi , Voločiskas rajonā, Hmeļnickas apgabalā, Ukrainā, mirusi ) bija Ukrainas starptautiskā sieviešu lielmeistare šahā (WGM, 1982).

## Biogrāfija
1971. gadā uzvarējusi Ukrainas sieviešu šaha čempionātā. 1978. gadā kļuvusi par PSRS sieviešu šaha čempioni. Ukrainas izlases sastāvā uzvarējusi PSRS komandu čempionātos šahā 1979. un 1981. gadā. 1978. gadā uzvarējusi PSRS komandu kausa izcīņā šahā «Avangard» komandas sastāvā, bet 1982. gadā atkārtojusi šo panākumu «Trud» komandas sastāvā. 1984. gadā PSRS izlases sastāvā uzvarējusi Pasaules šaha olimpiādē Salonikos (Grieķija), parādot sacensību labāko rezultātu — 9½ punktus no 10.

1980. gadu vidū sekmīgi spēlējusi Pasaules šaha čempionāta izcīņas ciklos. 1982. gadā izcīnījusi 2. vietu starpzonu turnīrā Badkisingenā (Vācija) un iekļuvusi pretendentu mačos. 1983. gadā pretendentu maču ceturtdaļfinālā uzvarējusi Margaretu Murešanu ar 5½ : 4½ (+4 −3 =3), pusfinālā - Nanu Joseliani ar 5½ :4½ (+5 −4 =1), bet 1984. gadā finālā piekāpusies Irinai Levitinai ar 5 : 7 (+2 −4 =6). Vēlāk šo panākumu vairs nav izdevies atkārtot. 1986. gadā pretendentu turnīrā Malmē Semjonova palika 5. vietā. Pēc gada  starpzonu turnīrā Tuzlā dalījusi 3.-4. vietu, taču papildmačā par iekļūšanu pretendentu turnīrā zaudējusi Agneškai Brustmanei ar 1 : 4 (+0 =2 -3).

Pēc Ukrainas neatkarības iegūšanas 1992. gadā palīdzējusi savas valsts izlasei iegūt sudraba medaļas Pasaules šaha olimpiādē Manilā.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista profils vietnē chessgames.com
*  šahista profils vietnē 365chess.com
*  šahista profils vietnē chesstempo.com
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu kausi)
Renārs Kazanovs

**Renārs Kazanovs** (dzimis ) ir Latvijas hokejists. Pašlaik (2019) spēlē Latvijas virslīgas klubā HK Mogo.

## Spēlētāja karjera
HK SMScredit.lv sastāvā Kazanovs ir kļuvis par Latvijas čempionu un divreiz atzīts par čempionāta labāko spēlētāju. 2013. starpsezonas periodā Kazanovs spēlēja AIHL klubā Sidnejas "Bears".

## Ārējās saites
Niks Apsītis

**Niks Apsītis** (dzimis ) ir bijušais Latvijas hokejists. Savas karjeras laikā spēlējis vairākās Latvijas čempionāta komandās un Spānijas hokeja līgas klubā CH Vitoria-Gasteiz, 2012.-13. gada sezonā kļūstot par Spānijas čempionu. 2014. gadā kļuvis par Latvijas čempionu.

## Ārējās saites
Punktu ieskaite Tour de France

**Punktu ieskaite ''Tour de France*** ir viena no papildu ieskaitēm *Tour de France* sacensībās, kas tika izveidota 1953. gadā. Punkti tiek piešķirti par augstu vietu ieņemšanu posma finišā un starpfinišos. Tā tiek uzskatīta par sprinteru ieskaiti un tās līderi norāda ar zaļu krekliņu.

== Punktu sistēma ==

=== No 2011. līdz 2014. gadam ===
Šobrīd punkti tiek aprēķināti, skaitot kopā posmos iegūtos punktus un atņemot soda punktus. Punktus piešķir pirmajiem braucējiem, kuri šķērso finiša vai starpfiniša līniju un braucējiem, kuri ir ātrākie prologā vai individuālajā braucienā. 2011. gada *Tour de France* tika izmantota šāda sistēma:


Braucēji var zaudēt punktus par dažādiem noteikumu pārkāpumiem, kas nozīmē, ka daži braucēji var pabeigt tūri ar negatīvu punktu summu.

Pirms *Tour de France* starta organizatori nosaka, kuri posmi tiks uzskatīti par līdzeniem, kuri par vidējiem kalniem un kuri par kalnu posmiem. Līdzenumu posmos parasti ir maz vai nav vispār kategorizētu kalnu (daži ceturtās vai reizēm trešās kategorijas kalni), vidēju kalnu posmos ir vairāki kāpumi, parasti otrās vai trešās kategorijas, un kalnu posmos ir vairāki lieli kāpumi, bieži pirmās vai *hors categorie*.

Ja braucēju secību nevar noteikt vai tie uzrāda identisku laiku prologā vai individuālajā braucienā, braucēji dala punktus uz pusēm, noapaļojot līdz tuvākajam puspunktam. Ja braucējs nepabeidz posmu un izstājas no sacensībām, viņa rezultāts tiek izņemts no punktu ieskaites. Pēc katra posma finiša punktu ieskaites līderim piešķir zaļo krekliņu. Ja rangā rezultāts ir vienāds, līderis ir braucējs ar visvairāk posmu uzvarām, pēc tam tiek skaitītas starpfinišu uzvaras. Ja joprojām ir neizšķirts rezultāts, [[kopvērtējums Tour de France|kopvērtējums]] nosaka līderi.

*Tour de France'' noslēgumā punktu ieskaites līderis tiek pasludināts par zaļā krekliņa ieguvēju.

### Pirms 2011. gada

Pirms 2011. gada tūres punktu aprēķins bija šāds, katrā posmā iekļaujot divus vai trīs starpfinišus

## Uzvarētāji
### Vairākkārtēji punktu ieskaites uzvarētāji

## Atsauces
7 Up

***7 Up*** ir uzņēmuma *The Pepsi Co* ražots gāzēts, atspirdzinošs dzēriens ar laima un citrona garšu. Dzēriens ir pieejams 14 dažādos veidos, 188 valstīs. *7 Up* ir radīts 1929. gadā Sentluisā, ASV un tas ir kļuvis par vienu no populārākajiem dzērieniem pasaulē. Dzērienu radīja divas nedēļas pirms 1929. gada Volstrītas krīzes.

## Skatīt arī
* *[[Mountain Dew]]*
* *[[Sprite]]*

## Atsauces
Labradora

**Labradora** var būt:
* Labradoras pussala
* Ņūfaundlenda un Labradora

## Skatīt arī
* Labradoras retrīvers
* Labradors — minerāls
Rozentova

**Rozentova** ir mazciems Rēzeknes novada Maltas pagasta centrālajā daļā. Tā robežojas ar Maltas lielciemu un atrodas pie vietējā autoceļa P57 (Malta — Sloboda). Rozentova ievērojama ar savu 18. gs. beigās celto koka baznīcu, kas pieder vietējai Rozentovas (Maltas) Svētā Krusta pagodināšanas Romas katoļu baznīcas draudzei un ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Ciema teritorijā atrodas vietējās nozīmes arheoloģiskais piemineklis — Rozentovas senkapi (Kara kapi).

1897. gadā katoļu ciemā bija 6 sētas ar 29 cilvēkiem.

## Atsauces
Džu Čeņa

**Džu Čeņa** (, ; dzimusi , Džedzjanā, Ķīnā) ir Ķīnā dzimusi Kataras starptautiskā lielmeistare šahā (GM, 2001). 9. Pasaules čempione šahā (2001—2004).

## Biogrāfija
Džu Čeņa bija pirmā ķīniešu šahiste, kas uzvarēja starptautiskā šaha turnīrā. 1988. gadā Rumānijā viņa kļuva par Pasaules čempioni šahā meitenēm U12 vecuma grupā. Pēc tam Džu Čeņa uzvarēja Pasaules junioru šaha čempionātos U20 vecuma grupā 1994. un 1996. gadā.

Pasaules šaha čempiones nosaukuma izcīņas ciklos pirmo reizi debitējusi 1995. gadā, kad starpzonu turnīrā Kišiņevā ierindojusies 19. vietā, atpaliekot no savas tautietes Vanas Lei. Nākamajā savā Pasaules čempionātā 2000. gadā Deli Džu Čeņa zaudēja jau pirmajā kārtā pēc izslēgšanas sistēmas.

Tomēr jau 2001. gadā Maskavā Džu Čeņa kļuva par Pasaules čempioni šahā. Pusfinālā viņa ar 2½ : 1½ pieveica Maiju Čiburdanidzi, bet finālā ar 5 : 3 Aleksandru Kosteņuku. 2004. gadā Džu Čeņa nevarēja aizstāvēt savu titulu, jo gatavojās kļūt par māmiņu.

No 1994. līdz 2002. gadam piecas reizes Ķīnas izlases sastāvā piedalījusies Pasaules šaha olimpiādēs. Ieguvusi 5 medaļas komandu vērtējumā - 3 zelta (1998, 2000, 2002), sudraba (1996) un bronzas (1994) - un 3 medaļas individuālā vērtējumā - 2 zelta (1996, 2000) un sudraba (1994).

2001. gadā Džu Čeņa apprecējās ar labāko Kataras šahistu Mohamedu el Modīahkī un tagad šaha turnīros pārstāv Kataru. Kataras vīriešu izlases sastāvā ir piedalījusies 2006. un 2010. gada Pasaules šaha olimpiādēs.

Pasaules šaha čempionātā sievietēm 2012. gadā Hantimansijskā 1. kārtā uzvarējusi Nastasju Zjazjuļkinu, bet 2. kārtā zaudējusi Antoanetai Stefanovai.

2014. gada marta beigās Rīgā piedalījās Latvijas dzelzceļa organizētajā starptautiskajā ātrā šaha turnīrā "Latvian Railway Open", kurā kļuva par uzvarētāju sieviešu konkurencē.

2017. gadā Teherānā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā uzvarējusi Irini Harismu Sukandaru, bet 2. kārtā zaudējusi Dzjui Veņdzjuņai.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista profils vietnē fide.com
*  šahista profils vietnē chessgames.com
*  šahista profils vietnē 365chess.com
*  šahista profils vietnē chesstempo.com
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules sieviešu šaha olimpiādes)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules vīriešu šaha olimpiādes)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Āzijas komandu šaha čempionāti)
Pēteris Pauls Jozuus

**Pēteris Pauls Jozuus** (dzimis , miris ) bija latviešu ērģelnieks, diriģents un mūzikas pedagogs.
Vairāku Vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģents.

## Biogrāfija
1895. gadā Jozuus beidza studijas Pēterburgas konservatorijas Luija Homiliusa ērģeļu klasē. Laikā no 1897. līdz 1903. gadam bija ērģelnieks Pēterburgas Jēzus baznīcā, 1906. gadā kļuva par ērģelnieku Rīgas Jaunajā Svētās Ģertrūdes baznīcā. Laikā no 1903. līdz 1907. gadam Jozuus diriģēja Rīgas Latviešu teātrī.
No 1903. līdz 1936. gadam vadīja Rīgas Latviešu biedrības kori.

1919. gadā Jozuus bija viens no Latvijas Konservatorijas dibinātājiem. 
No 1919. līdz 1937. gadam vadīja konservatorijas Ērgļu un Kora klases, no 1935. līdz 1937. gadam bija konservatorijas rektors.
1919. gadā kļuva par Latvijas Nacionālās operas kormeistaru, par to strādāja līdz 1935. gadam, bet no 1927. līdz 1929. gadam bija arī operas direktors.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
1926. gadā Jozuus tika apbalvots ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, 1928. gadā — trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Studentu korporācijas "Vendia" goda filistrs.

## Atsauces
2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona

2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija ir UEFA zonas kvalifikācijas turnīrs, kas noteiks tās 13 Eiropas valstu komandas, kas piedalīsies finālturnīŗā. Kvalifikācija norit divās kārtās.

## Pirmā kārta
Komandas tika sadalītas 9 grupās un izspēlē grupu turnīru. Finālturnīram kvalificējās katras grupas uzvarētājs. Astoņi (no deviņiem) labāko otro vietu ieguveji kvalificēsies otrajai kārtai.

### A grupa

|}

### B grupa

|}

### C grupa

|}

### D grupa

|}

### E grupa

|}

### F grupa

|}

### G grupa

|}

### H grupa

|}

### I grupa

|}

### Otro vietu reitings
Otrajai kārtai kvalificēsies astoņas labākās otro vietu ieguvējas grupu turnīrā. Nosakot otrās vietas reitingu, netiek ņemtas vērā spēles pret sestās vietas komandu (jo vienā grupā spēlē piecas komandas).

## Otrā kārta
Otrās kārtas play-off pāri tika izlozēti 21.oktobrī.

|}
Sje Dzjuņa

**Sje Dzjuņa** (, ; dzimusi , Baodinā, Hebei provincē, Ķīnā) ir Ķīnas starptautiskā sieviešu lielmeistare šahā (WGM, 1991). 7. Pasaules čempione šahā (1991—96, 1999—2001).

## Biogrāfija
Agrā bērnībā iemācījusies spēlēt vietējo šaha paveidu, pēc tam pārgājusi uz tradicionālo šahu. 1984. un 1985. gadā kļuvusi par Ķīnas junioru čempioni, bet gadu vēlāk uzvarējusi arī Ķīnas sieviešu šaha čempionātā.

1990. gadā sekmīgi debitējusi starptautiskajā arēnā. Starpzonu turnīrā Kualalumpurā Sje Dzjuņa ieņēma 2. vietu aiz Pasaules eksčempiones Nonas Gaprindašvili. Pēc tam sekoja uzvara pretendentu turnīrā Bordžomi, papildmačā par 1. vietu pieveicot Alisi Mariču ar 4½ : 2½ (+3 -1 =3). 1991. gadā Manilā mačā par Pasaules čempiones nosaukumu šahā Sje Dzjuņa pieveica ilggadējo čempioni Maiju Čiburdanidzi ar 8½ : 6½ (+4 -2 =9), tādējādi izbeidzot trīsdesmit gadus ilgo Gruzijas šahistu dominanci sieviešu šahā. 1993. gadā Sje Dzjuņa vairāk nekā pārliecinoši aizstāvēja savu titulu mačā pret Nanu Joseliani, uzvarot ar 8½ : 2½ (+7 -1 =3).

Nākamajā Pasaules čempiones nosaukuma ciklā par titula pretendenti kļuva Žuža Polgāra, kas 1996. gadā atņēma Sje Dzjuņai čempiones nosaukumu uzvarot mačā ar 8½ : 4½ (+6 -2 =5). Tomēr 1999. gadā Žuža Polgara atteicās aizstāvēt savu titulu, un, lai noskaidroto čempioni, tika sarīkots Sje Dzjuņas mačs ar Alisi Gaļļamovu. Tas notika gan Kazaņā, gan Šeņjanā un beidzās ar Sje Dzjuņas uzvaru ar 8½ : 6½ (+5 -3 =7). Ķīniete kļuva par otro šahisti pēc Jeļizavetas Bikovas, kurai izdevās atgūt Pasaules šaha čempiones titulu. Gadu vēlāk FIDE mainīja Pasaules čempionātu izspēles kārtību, tomēr arī pirmajā čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas Sje Dzjuņai izdevās nosargāt savu čempiones titulu.

No 1988. līdz 2004. gadam astoņas reizes Ķīnas izlases sastāvā piedalījusies Pasaules šaha olimpiādēs. Ieguvusi 7 medaļas komandu vērtējumā - 3 zelta (1998, 2000, 2004), sudraba (1996) un 3 bronzas (1990, 1992, 1994) - un 4 medaļas individuālā vērtējumā - sudraba (2004) un 3 bronzas (1990, 1992, 2000).

1990. gadu beigās beigusi psiholoģijas fakultāti Pekinas Universitātē. Daudz laika veltījusi darbam Pekinas sporta komisijā, kur rūpējusies par dažādu sportistu sagatavotību. 2004. gada jūlijā FIDE Sje Dzjuņai piešķīra starptautiskā tiesneša un trenera nosaukumus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Terēze Broka

**Terēze Broka** (dzimusi **Šadurska** , mirusi ), pazīstama arī kā **Terezija Broka**, bija latviešu diriģente un mūzikas pedagoģe.

## Dzīvesgājums
Mācījās Vītolu pamatskolā, Rēzeknes 1. vidusskolān un Rēzeknes mūzikas vidusskolā, pēc kuras pabeigšanas sāka mūzijas studijas Latvijas Valsts Konservatorijā, 
1954. gadā absolvēja Kordiriģentu klasi. Pēc tam strādāja Daugavpils mūzikas koledžā par Kordiriģēšanas nodaļas pedagoģi.

Viņa ir bija vairāku koru diriģente, tai skaitā Daugavpils rajona kora "Latgale", Daugavpils Centrālā kultūras nama kora "Daugava". Latgalē vadīja vairākus muzikālos kolektīvus. Bija Radiokomitejas bērnu kora dibināšanas iniciatore, arī tā vadītāja.
1990. gada 26. un 27. maijā Daugavpilī notika Latgales novada dziesmu svētki T. Brokas vadībā.
Viņa bija arī vairāku Vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģente.
Vīrs — diriģents un mūzikas pedagogs Staņislavs Broks.

T. Brokas audzēkņi: E. Znutiņš, Z. Semčuka, J. Ustinskovs, I. Lūse un citi.

## Piemiņa
2018. gadā izdota Annas Rancānes grāmata "Aiz azara bolti bārzi…", kas veltīta Terēzai Brokai.

## Apbalvojumi
* Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbiniece (1977)
* Latvijas PSR Tautas māksliniece (1986)
* Triju Zvaigžņu ordenis, ceturtā šķira (1995)
* Latvijas Kultūras fonda Spīdolas balva par mūža ieguldījumu Latvijas kultūrā (1998)
*Lielā mūzikas balva par mūža ieguldījumu (2003)
*Latgaliešu kultūras balva "Boņuks" par mūža ieguldījumu latgaliešu kultūrā (2013)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Dziesmu svētku krātuve — Terēzija Broka
* Daugavpils novadnieki — Latgales Centrālā bibliotēka
Pauls Kvelde

**Pauls Kvelde** (līdz 1940. gadam — **Kreišmanis**; dzimis , miris ) bija latviešu diriģents.

## Biogrāfija
thumb|Goda krēsls Paulam Kveldem
Viņa tēvs Pāvils Kvelde bija agronoms, viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Mācījās Rīgas 1. vidusskolā. 1950. gadā absolvēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Lauksaimniecības mehanizācijas fakultāti, 1955. gadā — Latvijas Valsts Konservatorijas Kordiriģēšanas klasi.

Laikā no 1951. līdz 1972. gadam Kvelde diriģēja Ogres rajona kolhoza kori "Lāčplēsis". 1980. gadā dibināja kori *Silvicola*, bija arī tā diriģents līdz 2012. gadam, kad kļuva par kora goda diriģentu. Laikā no 1962. līdz 2011. gadam Kvelde bija vīru kora "Absolventi" mākslinieciskais vadītājs, galvenais diriģents un diriģents. Komponējis arī mūziku teātra izrādēm.

No 1961. līdz 1994. gadam bija docētājs Latvijas Valsts Konservatorijā, no 1963. gada arī vadīja Mūzikas pedagoģijas katedru.

Vairāku Vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģents.

1977. gadā saņēmis Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu, 1990. gadā — Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieka goda nosaukumu. 1997. gadā Kvelde tika apbalvots ar piektās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. 2015. gadā par godu diriģentam Lielvārdē, Rembates muižas parkā atklāja vides objektu "Goda Krēsls Paulam Kveldem".

Pauls Kvelde miris 2017. gada 18. jūnijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* LCB ieraksts
Kvelde

**Kvelde** ir latviešu uzvārds. Personas ar šādu uzvārdu:

* Dina Kvelde (1938—2024) — latviešu aktrise;
* Pauls Kvelde (1927—2017) — latviešu diriģents;
* Pāvils Kvelde (1885—1963) — latviešu agronoms.
Ojārs Rubenis

**Ojārs Rubenis** (dzimis  Smiltenē) ir latviešu žurnālists, sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Nacionālā teātra direktors.

1978. gadā Rubenis absolvējis Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultāti. Pēc tam sācis karjeru Latvijas Televīzijā, Atmodas laikā veidojis raidījumu "Labvakar!". Vēlāk publicētajā VDK kartotēkā uzrādīts kā 1988. gadā savervēts aģents ar pseidonīmu Valts. Pats Rubenis filmā "Lustrum" un citur teicis, ka savu "savervētāju" saticis tikai vienreiz pirms ārzemju brauciena un nekādas sekas viņu sarunai nav bijušas.

Latvijas Televīziju pametis 1993. gadā, kad kļuva par AS "Software House Rīga" (SWH Rīga) preses sekretāru, tur nostrādāja līdz 1995. gadam.

1995. gadā Rubenis kļuva par Nacionālās radio un televīzijas padomes locekli un priekšsēdētāju (līdz 2003. gadam).

Laikā no 2003. līdz 2005. gadam bijis Latvijas Televīzijas apvienības "Labvakar!" radošais direktors.

2006. gadā kļuvis par Latvijas Nacionālā teātra direktoru. Vadīja to 11 gadus un šajā laikā teātris ir piedzīvojis uzplaukumu: tika  sakārtota tā ēka, teātris  ir radījis daudzas Latvijas kultūrtelpā paliekošas vērtības. Bet 2017. gadā decembrī Rubenis nolēmis neturpināt darbu kā valdes loceklis un turpmāk, līdz teātra simtgadei, strādāt pie iesāktajiem darbiem kā teātra izpilddirektors.

## Apbalvojumi
2001. gadā Rubenis saņēmis ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Digitālās TV lieta
2003. gada 1. septembrī Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs ierosināja krimināllietu par Digitālās TV ieviešanu, pamatojoties uz toreizējā satiksmes ministra Roberta Zīles iesniegumu. Lieta bija saistīta ar DLRTC un KML meitasuzņēmuma *Kempmayer Media Latvia* vienošanos, kas paredzēja  Latvijā nogādāt dažādu specifisku aparatūru digitālajai apraidei. Aparatūras izmaksas iepriekš lēstas daudzos desmitos miljonu latu, kas jāizmaksā valstij.

Krimināllietā apsūdzības uzrādītas par krāpšanu lielos apmēros un noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu  20 personām, t.sk. O.Rubenim kā *Latvijas Valsts radio un televīzijas centra* (LVRTC) valsts pilnvarniekam.

Tiesas sastāvs ar tiesnesi Juri Stukānu priekšgalā šo lietu sāka skatīt 2008. gada 28. augustā.

2015. gada 15. maijā tiesa nolēma atzīt par vainīgiem 13 digitālās televīzijas krimināllietā apsūdzētos, septiņiem no viņiem piespriežot reālu cietumsodu, bet sešiem nosakot naudas sodu. 18 000 eiro sods tika piemērots arī bijušajam LVRTC valsts pilnvarniekam Nacionālā teātra direktoram Ojāram Rubenim.

2018. gada 20. jūnijā Rīgas apgabaltiesa attaisnoja iepriekš notiesāto bijušo Nacionālā teātra direktoru Ojāru Rubeni.

## Atsauces
Bruno Rubess

**Bruno Rubess** (dzimis  Rīgā, miris ) bija latviešu uzņēmējs.

## Biogrāfija
Dzimis 1926. gadā Rīgā, 1944. gadā iesaukts latviešu leģionā, kara beigās nokļuva Vācijā, kur 1948. gadā absolvēja Minsteres latviešu ģimnāziju.

1953. gadā pārcēlās uz dzīvi Kanādā. 1950. gados bija viens no trimdas latviešu jauniešu kongresu organizētājiem.  No 1964. līdz 1972. gadam strādāja uzņēmumā *Harbridge House*, vadīja *Dresdner Bank Canada*, kā arī Ontārio Tirdzniecības palātu. 1970. gados Rubess kopā ar Vairu Vīķi-Freibergu piedalījās Ziemeļamerikas latviešu jauniešu nometņu "2x2" organizēšanā.

1971. gada absolvēja Hārvarda Biznesa skolas (*Harvard Business School*) Augstākās vadības kursus un kļuva par *[[Volkswagen]] Canada* uzņēmuma prezidentu (1972—1987). No 1988. līdz 1991. gadam Rubess bija koncerna *[[Volkswagen AG]]* stratēģijas izpilddirektors.

Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 1992. gadā viņu apstiprināja par Latvijas Bankas padomes locekli, bet 1999. gadā par bankas padomnieku.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, ceturtā šķira (1997)

## Atsauces

## Ārējās saites
* In Memoriam Biruta un Brunis Rubess stipendija
Jānis Erenštreits

**Jānis Erenštreits** (dzimis ) ir latviešu diriģents un mūzikas pedagogs. Erenštreits tiek uzskatīts par vienu no zēnu koru kustības pamatlicējiem Latvijā.

## Dzīvesgājums
1960. gadā beidza mācības Ventspils mūzikas vidusskolā, 1970. gadā absolvēja studijas Latvijas Valsts Konservatorijā.

No 1969. līdz 1994. gadam diriģēja Emīla Dārziņa speciālās mūzikas vidusskolas zēnu kori. 1994. gadā kļuva par Rīgas Doma zēnu kora diriģentu un māksliniecisko vadītāju. No 1994. līdz 2010. gadam bija Rīgas Doma kora skolas direktors.

Vairāku Vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģents un goda virsdiriģents.

## Apbalvojumi
1982. gadā saņēma Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu. 1997. gadā Erenštreitu apbalvoja ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

2018. gadā viņš saņēma Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu par mūža ieguldījumu Latvijas mūzikas attīstībā

## Atsauces
Diarilheptanoīdi

**Diarilheptanoīdi** (pazīstami arī kā kurkuminoīdi) ir organiskas vielas, kuru molekula satur divus benzola gredzenus, kas savā starpā ir savienoti ar alifātisko ķēdi, kas sastāv no 7 oglekļa atomiem. Tos var iedalīt divās grupās: lineārajos un cikliskajos diarilheptanoīdos. Cikliskie diarilheptanoīdi var saturēt bifenila vai difenilētera saites. Diarilheptanoīdi ir augu sekundārie metabolīti, kuri visvairak ir izplatīti ingvera (*Zingiberaceae*) un bērzu dzimtas (*Betulaceae*)  augos. Augos diarilheptanoīdi ir sastopami brīvā veidā vai kā glikozīdi. Pazīstamākais pārstāvis kurkumīns, kuru pirmo reizi izdalīja 19. gadsimtā no kurkumas (*Curcuma longa*) dzeltenā pigmenta (pārtikas piedeva E100).
Eiropas autoceļš E263

|}
|}

**Eiropas autoceļš E263** ir daļa no Starptautiskā E ceļu tīkla B klases maršrutiem. Tas ved cauri tikai Igaunijai, no Tallinas uz Luhamā, Veru apriņķī. E263 pilnībā dublē Igaunijas galvenā autoceļa 2 maršrutu. Autoceļa kopējais garums ir 293 kilometri.

## Atsauces
Diriģēšana

**Diriģēšana** ir lielākam izpildītāju skaitam rakstītu skaņdarbu iestudēšana un tā atskaņojuma vadīšana. Diriģenti parasti ir orķestriem, koriem, koncertgrupām un citiem muzikālajiem ansambļiem.
Marģeris Līdaka

**Marģeris Līdaka** (dzimis , miris ) bija latviešu ķīmiķis.

## Dzīvesgājums
1951. gadā absolvējis Latvijas Valsts universitātes Ķīmijas fakultāti. Pēc tam sācis strādāt trešajā Rīgas ķīmiski farmaceitiskajā rūpnīcā par inženieri un laboratorijas vadītāju. 1958. gadā kļuvis par Latvijas Organiskās sintēzes institūta laboratorijas vadītāju, to vadījis līdz 1998. gadam, piecus gadus (1964—1971) Līdaka bijis arī institūta direktora vietnieks. Laikā no 1990. līdz 1998. gadam vadījis Latvijas Zinātņu akadēmijas Ķīmijas un bioloģijas zinātņu nodaļu. Laikā no 1976. līdz 1992. gadam bijis galvenais redaktors laikrakstā *Экспериментальная и клиническая фармакотерапия* *(Eksperimental'naja i kliničeskaja farmakoterapija)*.

Līdaka tiek uzskatīts par vienu no medicīniskās ķīmijas un sintētisko zāļu tehnoloģijas pamatlicējiem Latvijā. Viņš ir bijis viens no dažādu pretvēža preparātu izstrādātājiem, tai skaitā imifosa, ftorafūra, nifurona, ginihina (hinifurils) un liofura. Ir publicējis vairāk nekā 400 zinātniskos rakstus.

## Apbalvojumi
1976. gadā saņēmis Latvijas PSR Nopelniem bagātā zinātnes darbinieka goda nosaukumu. Tāpat saņēmis vairākus apbalvojumus un medaļas, tai skaitā 1998. gadā ticis apbalvots ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Atsauces
Automaģistrāle S1 (Polija)

|}
|}

Automaģistrāle **S1** Pižovice—Čehija ir zemākās klases automaģistrāle Polijā. Automaģistrāle sastāv no vairākiem posmiem, un tās aptuvenais garums pēc pilnas pabeigšanas būs 130 kilometri. S1 atrodas Silēzijas un Mazpolijas vojevodistēs, un tas savieno Automaģistrāli A1 ar Čehiju, kur S1 turpinās kā zemākās klases automaģistrāle R48. Lielākajā daļā no maršruta, tas veido austrumu apvedceļu Augšsilēzijas industriālajam reģionam. Lai automaģistrāle būtu pilnība pabeigta un pilnā garumā atbilstu tās statusam, tuvāko gadu laikā ir plānots izbūvēt vēl 57 kilometrus autoceļa. S1 ir daļa no E75 un lielākās pilsētas tiešā tuvumā no automaģistrāles ir Dombrova Gurņiča, Sosnoveca, Mislovice un Belsko-Bjala

## Atklātie posmi
*Pirzovice-Pirzovices lidosta. Ved no Automaģistrāles A1 līdz Vojevodistes autoceļam 913, 1,9 kilometrus garš un atklāts 2012. gada 1. jūnijā. 

*Pirzovices lidosta-Podvarpa. Ved no Vojevodistes autoceļa 913 līdz Galvenajam autoceļam 86. Šis posms atbilst zemākās klases automaģistrāles statusam, taču tam ir izbūvēta tikai viena brauktuve, taču to ir paredzēts paplašināt tuvāko gadu laikā. Posms ir 9,5 kilometrus garš un tas tika atklāts 2006. gada 20. novembrī. 

*Dombrova Gurņiča-Kostcovi-Tihi. Ved no Vojevodistes autoceļa 796 līdz Galvenajam autoceļam 86. Posms izbūvēts laikā no 1978. - 1983. gadam, un tas ir 30,2 kilometrus garš. Plānots ka jauns S1 posms atdalīsies no Kostcovas uz dienvidu pusi.

*Belsko-Bjala-Cešina. 16 kilometrus garš posms no Belsko-Bjalas līdz Pogorzei izbūvts laika no 2002. - 2006. gadam, ieskaitot Grodzejcas apvedceļu, kurš atvērts 2006. gada 18. decembrī. Pārējie 20 kilometri izbūvēt laika posmā no 1991. - 2007. gadam. 

## Atsauces
Kamara (polārstacija)

**Kamara** () ir Argentīnas vasaras polārstacija Antarktīdā. Izvietojusies nelielajā Hāfmūnas saliņā Mūnbeja līcī Livingstona salas austrumu piekrastē Dienvidšetlendas salās. Stacija izveidota 1953. gada 1. aprīlī kā Argentīnas Kara flotes bāze ar nosaukumu **Baijaluna** *(Destacamento Naval Bahía Luna)* pēc Mūnbeja argentīniešu nosaukuma «Lunas līcis». 1955. gadā pārdēvēta par godu flotes leitnantam Huanam Kamaram *(Juan Ramón Cámara)*, kas 1955. gada 16. janvārī gāja bojā negadījumā Potera līcī *(Destacamento Naval Teniente Cámara)*. 1990. gadā nodota Argentīnas Antarktikas institūtam un pārdēvēta tagadējā nosaukumā. Līdz 1959. gadam stacija funkcionēja vissezonas režīmā, 1959./1960. gada sezonā — slēgta, vēlāk darbojās tikai kā vasaras stacija. Galvenās pētniecības nozares ir meteoroloģija, okeanogrāfija, ģeoloģija, ornitoloģija. Populārs tūrisma galamērķis.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kamaras polārstacijas fotogalerija
Jablonne pie Orlices

**Jablonne pie Orlices** () ir pilsēta Čehijā, Pardubices apgabala Ūstu pie Orlices apriņķī.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1093. gadā. Ilgu laiku atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijā.

## Ārējās saites
Sjui Juihua

**Sjui Juihua** (, ; dzimusi , Ķīnā) ir Ķīnas starptautiskā lielmeistare šahā (GM, 2006). 11. Pasaules čempione šahā (2006—2008).

## Biogrāfija
Pirmo reizi starptautiskajās sacensībās piedalījusies 1993. gadā, kad spēlējusi starpzonu turnīrā Džakartā. 1996. gadā izcīnījusi 3. vietu Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. 1998. gadā uzvarējusi Āzijas sieviešu šaha čempionātā.

2000. gadā  Šeņjanā (Ķīna) uzvarējusi I Pasaules kausa izcīņā šahā. Tajā pašā gadā piedalījusies FIDE Pasaules sieviešu čempionātā, kur, spēlējot pēc izslēgšanas sistēmas, tikusi līdz 3. raundam. Pēc gada Haidarābādu (Indija) otrreiz savā karjerā izcīnījusi Pasaules kausu šahā, finālā uzvarot Antoanetu Stefanovu. 2004. gadā Elistā iekļuvusi Pasaules sieviešu šaha čempionātā ceturtdaļfinālā, kur zaudējusi Humpi Koneru. Vislielāko panākumu guvusi 2006. gadā, kad Pasaules čempionātā finālā Jekaterinburgā (Krievija) uzvarējusi Alisi Gaļļamovu un kļuvusi par Pasaules čempioni šahā. Par šo uzvaru FIDE viņai piešķīra lielmeistara nosaukumu. 2009. gadā Nankinā (Ķīna) uzvarējusi FIDE sieviešu Grand Prix izcīņā.

No 2000. līdz 2004. gadam trīs reizes Ķīnas izlases sastāvā uzvarējusi Pasaules šaha olimpiādēs. No 1995. līdz 2003. gadam trīs reizes Ķīnas izlases sastāvā uzvarējusi Āzijas komandu šaha čempionātos, kuros ieguvusi arī 3 zelta medaļas individuālā vērtējumā.

Sjui Juihua ir beigusi Pekinas universitāti un ieguvusi bakalaura grādu tiesību zinātnē (2004) un maģistra grādu ķīniešu valodniecībā (2011).

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista profils vietnē fide.com
*  šahista profils vietnē chessgames.com
*  šahista profils vietnē 365chess.com
*  šahista profils vietnē chesstempo.com
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Āzijas komandu šaha čempionāti)
Eiropas autoceļš E265

|}
|}

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoline",
  "ids": "Q2728829",
  "properties": {
    "title": "E265",
    "stroke": "#007f00",
    "stroke-width": 3
  }
}

**Eiropas autoceļš E265** ir daļa no Starptautiskā E ceļu tīkla B klases maršrutiem. Tas savieno Tallinu ar Paldiskiem, un no Paldiskiem ar prāmi pāri Baltijas jūrai — ar Kapelšēras ostu Zviedrijā. Igaunijā E265 seko valsts galvenā autoceļa 11 (Tallinas apvedceļš) maršrutam, un pēc tam daļēji seko valsts galvenajam autoceļam 8 (no Keilas uz Paldiskiem). Zviedrijā tas turpina maršrutu kā E18. Autoceļš E265 izveidot 2008. gadā.

## Atsauces
Latvijas Zinātņu akadēmijas Lielā medaļa

**Latvijas Zinātņu akadēmijas Lielā medaļa** ir Latvijas Zinātņu akadēmijas augstākais apbalvojums, kas tiek piešķirts Latvijas un ārzemju zinātniekiem par izciliem sasniegumiem.

Medaļas aversā ir attēlots Latvijas Zinātņu akadēmijas ģerbonis, kā arī uzraksts *Academia Scientiarum Latviensis*, reversā — iegravēts medaļas saņēmēja vārds, uzvārds, kā arī tās piešķiršanas datums. Pati medaļa ir atlieta bronzā, tās dizaina autors ir mākslinieks Jānis Strupulis. Medaļa tiek piešķirta kopš 1993. gada.

Lielo medaļu saņēmuši izcili, tostarp ārzemju zinātnieki, kuri devuši būtisku pienesumu Latvijai. Tās laureāti ir profesori J. Hartmanis, V. Toropovs, Trevors Gārts Fennels,  Mārcis Auziņš, akadēmiķi Kurts Švarcs, Vitauts Tamužs, Elmārs Blūms, LZA ārzemju loceklis, kvantu ķīmijas teorētiķis Roberts Evarestovs, LZA akadēmiķis, algoritmu teorijas pētnieks Jānis Bārzdiņš, Baiba Rivža, Tālavs Jundzis, Latvijas kardioķirurgs, LZA goda doktors Romans Lācis, Dr.biol. Arvīds Barševskis, Latvijas fiziķi, LU Cietvielu fizikas institūta bijušais direktors Dr.habil.phys. Andris Šternbergs, LU Cietvielu fizikas institūta vadošais pētnieks un Plāno kārtiņu laboratorijas vadītājs Dr.habil.phys Juris Purāns un daudzi citi.

No 2013. gada apbalvošanu atbalsta Borisa un Ināras Teterevu fonds, kas nodrošina laureātiem naudas prēmijas 10 tūkstoši eiro (pēc nodokļu nomaksas) katram.

## Lielās medaļas saņēmēju uzskaitījums
Lielo medaļu ir saņēmuši
* 1993: Jānis Graudonis, Jānis Stradiņš
* 1994: Edgars Dunsdorfs, Egons Lavendelis
* 1995: Elmārs Grēns, Dītrihs Andrejs Lēbers
* 1996: Edmunds Lukevics, Magda Štaudingera-Voita
* 1997: Edgars Imants Siliņš, Vaira Vīķe-Freiberga
* 1998: Dainis Draviņš, Jānis Krastiņš
* 1999: Oļģerts Lielausis, Juris Upatnieks
* 2000: Mārtiņš Beķers, Gunārs Birkerts
* 2001: Andris Caune, Juris Hartmanis
* 2002: Tālis Millers, Vladimirs Toporovs
* 2003: Rūsiņš Mārtiņš Freivalds, Indriķis Šterns
* 2004: Imants Lancmanis, Andris Padegs
* 2005: Elmārs Blūms, Edvīns Vedējs
* 2006: Rihards Kondratovičs, Trevors Fennels
* 2007: Viktors Hausmanis, Roberts Evarestovs
* 2008: Vitauts Tamužs, Ēriks Kupče
* 2009: Ivars Kalviņš, Kristaps Zariņš
* 2010: Mārcis Auziņš, Kurts Švarcs
* 2011: Ēvalds Mugurēvičs, Rihards Villems
* 2012: Pauls Pumpēns, Andrievs Ezergailis
* 2013: Andris Ambainis, Alvis Brāzma
* 2014: Viktors Ivbulis, Regīna Žuka
* 2015: Arvīds Barševskis, Andris Šternbergs
* 2016: Tālavs Jundzis, Romans Lācis
* 2017: Jānis Visvaldis Bārzdiņš, Baiba Rivža
*2018: Vija Kluša, Kalvis Torgāns
*2019: Bruno Andersons, Linards Skuja
*2020: Eduards Kļaviņš, Andrejs Ērglis
*2021: Edīte Kaufmane, Jānis Spīgulis
*2022: Māra Grudule, Olafs Daugulis
*2023: Aivars Bērziņš, Pauls Stradiņš
*2024: Maija Dambrova, Kristiāna Ābele
*2025: Juris Purāns, Donāts Erts

## Atsauces

## Ārējās saites
* LZA Lielā medaļa
Aleksandrs (garīdznieks)

**Aleksandrs** var būt:
* Aleksandrs (pilsoniskais vārds Andrejs Zaķis) — Latvijas pareizticīgo garīdznieks (1834—1899);
* Aleksandrs (pilsoniskais vārds Aleksandrs Kudrjašovs) — Latvijas pareizticīgo garīdznieks (1939).
Aleksandrs (Andrejs Zaķis)

**Aleksandrs** (dzimis , miris ), pilsoniskais vārds — **Andrejs Zaķis**, bija Latvijas pareizticīgo garīdznieks, pirmais latviešu pareizticīgo bīskaps.

## Dzīves gājums
Dzimis 1834. gadā Puiķeles pagasta Krieviņu mājās zemnieka Jura Zaķa ģimenē. 1859. gadā beidzis Rīgas Garīgo semināru, tāpat studējis Kijivas Garīgajā akadēmijā. 1865. gadā Zaķis iestājies mūkos, pieņēmis vārdu Aleksandrs. Strādājis Rīgas Garīgajā seminārā (līdz 1881. gadam), pēc tam kļuvis par Mogiļevas Garīgā semināra rektoru. 1883. gadā Aleksandrs tika iesvētīts par Vitebskas un Polockas bīskapu.

Viņa darbības laikā Latgalē tikušas atvērtas vairākas skolas latviešiem. Viņš ir noturējis dievkalpojumus arī latviski, veicinājis latviešu kultūras atdzimšanu, kā arī izglītību.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Aleksandrs (Zaķis)
Aleksandrs (Aleksandrs Kudrjašovs)

**Aleksandrs** (dzimis ), pilsoniskais vārds — **Aleksandrs Kudrjašovs**, ir Latvijas Pareizticīgās Baznīcas garīdznieks, Rīgas un visas Latvijas metropolīts.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1939. gada 3. oktobrī Rudzētu pagasta Rudzētu ciemā (tagad Līvānu novadā).
1964. gadā beidza Daugavpils Pedagoģisko institūtu, bija skolotājs Kalupē, Biķerniekos un krievu valodas skolotājs Rīgas 4. vidusskolā. 1970. gadā Kudrjašovs strādāja restorānā "Tallina" par oficiantu.

1982. gadā Permas apgabala Ustj-Sinu (*Усть-Сыны*) sādžas Sv. Elijas baznīcā tika iesvētīts par priesteri, 1983. gadā iecelts par virspriesteri un Rīgas Kristus Apskaidrošanās draudzes pārzini. 1989. gadā viņš beidza Maskavas Garīgo semināru un kļuva par mūku, arhimandrītu, pēc kāda laika arī par vikāro bīskapu.  Kopš 1990. gada oktobra ir Rīgas un visas Latvijas metropolīts.

2002. gadā saņēma otrās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, 2010. gadā — I šķiras Atzinības krustu. Apbalvots ar LPB Svētā svētmocekļa Rīgas arhibīskapa Jāņa ordeņa pirmo šķiru.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija
Aleksis Mierlauks

**Aleksis Mierlauks** (īstajā vārdā **Aleksis Frīdenfelds**; dzimis  Ikšķilē, miris  Rīgā) bija latviešu teātra režisors un aktieris, viens no latviešu režijas mākslas pamatlicējiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1866. gada 15. aprīlī Ikšķilē. Bijis adoptēts, bet pēc audžuvecāku nāves no 13 gadu vecuma strādāja fabrikā, piedalījās Jonatāna biedrības teātra trupas izrādēs no 1886. gada.
Strādāja Rīgas Latviešu teātrī (1890-1908), tad  Jaunajā Rīgas teātrī (1908-1915), 1909. gadā papildinājās Maskavas Dailes teātŗī un un Berlīnē 1914. gadā.

Pirmo pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Petrogradu, pēc kara atgriezās dzimtenē un strādāja par Nacionālā teātra direktoru (1919-1921), tad līdz 1938. gadam par režisoru.
Miris 1943. gada 19. aprīlī.

## Daiļrade
Aleksis Mierlauks bijis aktieris, kas atveidojis izteiksmīgas raksturlomas. Viņu uzskata par vienu no latviešu režijas mākslas pamatlicējiem un psiholoģiskā reālisma virziena veidotājiem. 
Mierlauka nozīmīgākais sasniegums ir Raiņa lugas "Uguns un nakts" pirmuzvedums Jaunajā Rīgas teātrī 1911. gadā, kas apliecināja latviešu skatuves mākslas briedumu 20. gadsimta sākumā. Pats Mierlauks tajā atveidoja Kangara lomu.

Viņš piedalījies arī vairākās kinofilmās, viņa pēdējā loma bija mācītājs Loders filmā "Kaugurieši" (1941).

## Apbalvojumi
Apbalvots ar III un IV (1935) šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
1937. gadā saņēma Tēvzemes balvu.

## Literatūra
* Valts Grēviņš. *Aleksis Mierlauks* (monogrāfija). Latvijas Valsts izdevniecība, Rīga 1956.
* Arturs Bērziņš. ''Aleksis Mierlauks''. // *[[Latvju Mēnešraksts]]* Nr. 1, 1943, 277.-286. lpp.
* Roberts Kroders. ''Aleksis Mierlauks. Monogrāfiska studija'' . // *[[Ilustrēts Žurnāls]]* Nr. 5, 1926, 138.-143. lpp.
* Aspazija. ''A. Mierlaukam uz 40 gadu darba jubileju'' (dzejolis). // ''Trejkrāsaina saule'' , Rīga 1926, 82. lpp.

## Atsauces
Andris Caune

**Andris Caune** (dzimis  Rīgā) ir latviešu vēsturnieks un arheologs. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1937. gadā Rīgā mākslinieka Voldemāra Caunes ģimenē.

Studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Hidrotehnikas fakultātē (absolvēja 1961. gadā), tad LVU Vēstures un filoloģijas fakultātē (absolvēja 1969. gadā).

Strādāja Latvijas PSR Kultūras ministrijas Zinātniskās restaurācijas projektēšanas birojā (1959—1969), tad kļuva par LZA Vēstures institūta Arheoloģijas nodaļas darbinieku. 1970. gadā sāka vadīt arheoloģiskos izrakumus Rīgā. Sevišķi aktīvi un vispusīgi veica pētījumus Vecrīgā.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1993. gadā turpināja strādāt Latvijas Universitātes Latvijas vēstures institūtā, bija tā direktors (1996—2002). 1998. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Valsts prezidenta izveidotās vēstures komisijas vadītāju. Viņa vadītā komisija izdeva vairāk nekā 20 rakstu sējumus par 20. gadsimta Latvijas vēsturi. Publicējis vairāk nekā 700 publikācijas.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, ceturtā šķira (1997)
* Latvijas Zinātņu akadēmijas Lielā medaļa (2001)
* Atzinības krusts, II šķira (2007)

## Atsauces
Daugavpils Borisa un Gļeba pareizticīgo katedrāle

**Daugavpils Svētā Borisa un Svētā Gļeba pareizticīgo katedrāle** ir Latvijas Pareizticīgās Baznīcas katedrāle Daugavpilī, Latvijā. Baznīcā vienlaikus var atrasties 5000 cilvēki, kas to padara par lielāko pareizticīgo baznīcu Latvijā.

Viena no četrām Latvijas pareizticīgo katedrālēm (Rīgā, Daugavpilī, Jelgavā un Liepājā).

## Vēsture
Daugavpils Svētā Borisa un Svētā Gļeba pareizticīgo katedrāle uzcelta laikā no 1904. līdz 1905. gadam. Būvēta pēc šķirsta (kuģa) baznīcas parauga. Katedrālei ir trīs jomi, tā ir 40 m gara, 20 m plata un 16 m augsta.
Sākotnēji tika paredzēts, ka baznīca tiks izmantota garnizona vajadzībām.
Baznīca atrodas tā sauktajā Baznīcu kalnā, kur vēl atrodas Jaunavas Marijas Bezvainīgās Ieņemšanas Romas katoļu baznīca, Mārtiņa Lutera evaņģēliski luteriskā baznīca un Svētā Nikolaja vecticībnieku baznīca.

1913. gadā tā kļuva par Polockas eparhijas Daugavpils vikariāta baznīcu, 1938. gadā par Latvijas Pareizticīgo baznīcas Jersikas bīskapijas, bet 1989. gadā par Rīgas eparhijas Daugavpils vikariāta, 2013. gadā par Daugavpils un Rēzeknes eparhijas galveno baznīcu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Daugavpils Sv. Borisa un Gļeba katedrāle
Ilmārs Blumbergs

**Ilmārs Blumbergs** (dzimis  Rīgā, miris ) bija latviešu mākslinieks, scenogrāfs un grafiķis.

## Biogrāfija
Dzimis kalpotāju ģimenē. 1963. gadā beidza mācības Rīgas lietišķas mākslas vidusskolas Dekoratīvās noformēšanas nodaļā, 1972. gadā absolvējis Latvijas Mākslas akadēmijas Glezniecības nodaļu. 1972. gadā Gunāra Zemgala vadībā apguvis scenogrāfa specialitāti.

Laikā no 1969. līdz 1978. gadam Blumbergs strādājis Dailes teātrī par scenogrāfu, 1976. gadā kļuvis par galveno mākslinieku (amatā bijis līdz 1985. gadam). Tāpat sadarbojies ar vairākiem citiem teātriem gan Rīgā, gan citās Latvijas pilsētās, gan ārzemēs. No 1962. gada piedalījies izstādēs. Vairāki viņa darbi saņēmuši dažādus apbalvojumus. Bijis viens no ievērojamākajiem novatorisko tendenču pārstāvjiem 20. gadsimta 70. gadu latviešu scenogrāfijā.

1972. gadā kļuva par Latvijas Mākslinieku savienības biedru, 1973. gadā — Latvijas Teātra darbinieku savienības biedru. 1989. gadā saņēma Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu. 1995. gadā Blumbergs tika apbalvots ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. 2009. gadā saņēma Spēlmaņu nakts balvu par mūža ieguldījumu.

Viņa dzīvesbiedre bija aktrise Marīna Janaus, par pāri 1989. gadā uzņemta dokumentālā filma "Ilmārs un Marina" (režisore Daila Rotbaha).

## Atsauces

## Ārējās saites
*  
* Latvijas Nacionālās operas ieraksts

* Ilmārs Blumbergs izrades.lv
Ēģiptiešu valoda

**Ēģiptiešu valoda** (**) ir afroaziātu saimes valoda.

Senākie rakstītie ieraksti ēģiptiešu valodā tiek datēti ar 3400. gadu p.m.ē., tādējādi tā ir viena no senākajām valodām, kur ir saglabājies kāds rakstīts dokuments. Šīs valodas jaunākajā posmā (koptu valoda) cilvēki runāja līdz 17. gadsimtam. Mūsdienu Ēģiptē valsts valoda ir Ēģiptes arābu valoda, kas nomainīja koptu valodu.

## Atsauces
Vičenca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q6537"
}


**Vičenca** () ir pilsēta Veneto reģionā, Itālijā.

Pirmie cilvēki pilsētas vietā uz dzīvi apmetās 3.—2. gadsimtā p.m.ē. Mūsdienās Vičenca ir viena no bagātākajām pilsētām Itālijā, kā arī tas ir trešais lielākais industriālais centrs valstī pēc eksporta vērtības. 2012. gadā pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedza 111,6 tūkstošus cilvēku. Tajā atrodas 23 Andrea Palladio projektētas ēkas.
## Galerija

Basilica Palladiana (Vicenza) - facade on Piazza dei signori.jpg|Basilica Palladiana
Piazza dei Signori - Torre Bissara - Piazza della Biade - Vicenza.jpg|Piazza dei Signori - Torre Bissara - Piazza della Biade
Palazzo Chiericati (Vicenza).jpg|Palazzo Chiericati
Monument to Andrea Palladio (Vicenza).jpg|Andrea Palladio
Cathedral (Vicenza) - Sud esposizione.jpg|Santa Maria Annunciata
Interior of Teatro Olimpico (Vicenza).jpg|Teatro olimpico

## Iedzīvotāji
### Ievērojamas personības
Vičencā dzimuši vai dzīvojuši:
* Džans Džordžo Trisīno (1877—1963), itāļu jātnieks, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs — pirmais Itālijas sportists, kurš olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu.
* Adolfo Farsari (1841—1898), itāļu fotogrāfs.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Kalnu karaļa ieskaite Tour de France

[thumb|[Pjērs Rolāns kalnu ieskaites līdera krekliņā 2013. gadā]]
**Kalnu ieskaite ''Tour de France*** ir viena no papildu ieskaitēm *Tour de France* sacensībās. Punkti tiek piešķirti ātrākajiem braucējiem, kuri sasniedz kalnu virsotnes. Tās līderis kopš 1975. gada saņem baltu, sarkani punktotu krekliņu ().

== Vēsture ==
Kopš 1905. gada sacensību organizatori, laikraksts *l'Auto* izvēlējās vienu *Tour de France* riteņbraucēju kā *meilleur grimpeur* (labākais kalnu braucējs).  1933. gadā ieskaites uzvarētājs bija [[Visente Trjeba]]. Tomēr Trjeba bija krietni vājāks nobraucienos, tāpēc viņš nekad neko neieguva no tā, ka virsotnes sasniedza pirmais. *Tour de France* direktors [[Anrī Degranžs]] nolēma, ka riteņbraucējiem būtu jāsaņem bonuss par virsotņu sasniegšanu pirmajiem. No 1934. gada pirmajam virsotnes sasniedzējam tika papildu piešķirta laika atstarpe ar otro virsotnes sasniedzēju. Šie laika bonusi vēlāk tika atcelti, bet kalnu karaļa atzinība saglabājās.

Lai arī labākais kalnu braucējs pirmoreiz tika atzīts 1933. gadā, īpašs ieskaites krekliņš netika ieviests līdz pat 1975. gadam. Tā krāsas noteica tā brīža sponsors *Chocolat Poulain*, kura šokolādes tāfelītes tika saiņotas punktotā iepakojumā.

Kopš 1993. gada kreklu sponsorē *Carrefour* lielveikalu ķēde, sākotnēji kā *Champion* zīmols, nomainot uz *Carrefour* 2009. gadā. Tūres krekliņu krāsas ir pieņēmušas arī citas [[šosejas riteņbraukšana]]s daudzdienu sacensības, piemēram, *Tour of Britain'' arī ir punktotais krekliņš.

## Uzvarētāji
### Vairākkārtēji kalnu ieskaites uzvarētāji

## Atsauces
3. kilometrs

**3. kilometrs** ir dzelzceļa izmaiņas punkts dzelzceļa līnijās Daugavpils—Kurcums un Eglaine—Daugavpils. Tas atrodas Daugavpils pilsētā. Izmaiņas punktam pieslēdzas līnijas uz Daugavpils Pasažieru parku, Daugavpils Šķirošanas parku, Grīvas staciju un 5. kilometra posteni.

## Vēsture
Otrā pasaules kara laikā — 1942. gadā tika atvērts izmaiņas punkts **Daugavtilts**. Mūsdienās tas nes nosaukumu 3. kilometrs.

## Atsauces
Mohendžodaro

**Mohendžodaro** (,  — ‘mirušo pakalns’) bija viens no nozīmīgākajiem Indas ielejas civilizācijas centriem. Mūsdienās tas atrodas Sindas provincē, Pakistānā.

Pilsēta tika uzbūvēta aptuveni 2600. gadā p. m.ē. Šī ir viena no senākajām lielajām apdzīvotajām vietām pasaulē. Mohendžodaro cilvēki pameta 19. gadsimtā p. m.ē. un tikai mūsu ēras 1922. gadā to atklāja no jauna (to paveica indietis Rakalds Bandopadhjajs).

1980. gadā Mohendžodaro tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* UNESCO Pasaules mantojuma saraksta ieraksts
Malmes "Redhawks"

**Malmes "Redhawks"** ir hokeja komanda, kas bāzēta Malmē, Zviedrijā, un spēlē Zviedrijas hokeja līgā. Klubs dibināts 1972. gadā. 1992. un 1994. gadā komanda izcīnīja Zviedrijas čempiones titulu. Komanda savas mājas spēles aizvada Malmes arēnā.

No 1990. līdz 2005. gadam, kā arī 2006.—07. gada sezonā, komanda spēlēja Zviedrijas Elitsērijā, tad izkrita uz Allsvenskan, bet 2015. gadā atgriezās Zviedrijas augstākajā līgā.

2005.—06. gada sezonā komandā spēlēja Aleksandrs Semjonovs.

## Ārējās saites
* Komandas oficiālā mājaslapa
* Eliteprospects.com komandas lapa
Cur Mīleni

thumb|right|260px|Cur Mīlenu dzimtas ģerbonis (no "Baltisches Wappenbuch").

**Fon cur Mīleni** () ir vācbaltiešu dzimta, kas ieceļoja Livonijas Konfederācijā 16. gadsimtā un kļuva par turīgiem tirgotājiem. 
Dzimtas piederīgie bija ierakstīti Vidzemes bruņniecības, Kurzemes bruņniecības, Igaunijas un Sāmsalas bruņniecības matrikulās.

## Vēsture
Dzimtas vēsture ir izsekojama līdz Dzirnavu Hermanim (*Hermann thor Moelen*, ap 1505–1559), kas bija tirgonis un 1539. gadā kļuva par Narvas rātskungu. Iespējams, ka viņš bija cēlies no tagadējās Holandes, kaut arī līdzīgi uzvārdi sastopami arī Rīgas pilsētas dokumentos.

Livonijas kara laikā Hermanis aizbēga uz Lībekas pilsētu un mira 1559. gadā Amsterdamā. Viņa dēli atgriezās Zviedru Igaunijā un piederēja pie bagātākajām Tallinas tirgotāju un rātkungu dzimtām, kas 17. gadsimtā uzvārdu nomainīja uz "cur Mīleni". 
Tallinas birģermeistara Indriķa cur Mīlena (*Hinrich zur Mühlen*) trīs dēli 18. gadsimta sākumā nodibināja trīs dzimtas atzarus, no kuriem vecākā dēla Tomasa pēcnācēji apmetās uz dzīvi Holandē, vidējā dēla Hermaņa Johana pēcnācēji izveidoja piecus dzimtas atzarus, bet jaunākā dēla Kornēlija pēcnācēji līdz pat Pirmajam pasaules karam saimniekoja dzimtas īpašumā Pīrsalas (*Piirsalu, Piersal*) muižā tagadējā Lēnes apriņķī Igaunijā.

1792. gadā Svētās Romas impērijas ķeizars Leopolds II pēc 6000 guldeņu iemaksas piešķīra dzimtas piederīgajiem bruņnieku statusu, kas deva papildus iespējas iegādāties lauku muižas un taisīt karjeru valsts pārvaldē un militārajā dienestā.

Pēc Molotova-Rībentropa pakta noslēgšanas 1939. gadā cur Mīlenu dzimta izceļoja uz okupētās Polijas zemēm, pēc kara pārcēlās uz VFR. Pašlaik dzimtas pārstāvji mīt ne tikai Vācijā un Nīderlandē, bet arī Zviedrijā, Šveicē, Beļģijā, Luksemburgā, Krievijā, ASV, Kanādā, Taizemē un Ķīnā. Uz dzimtas saietiem parasti pulcējas vairāk kā 100 cilvēku no visas pasaules.

## Slaveni Cur Mīleni
* Vilhelms fon cur Mīlens (1792–1847), Krievijas Impērijas armijas ģenerālmajors 
* Rūdolfs Jūlijs fon cur Mīlens (1845-1913), gleznotājs
* Raimunds fon cur Mīlens (1854–1931), dziedātājs (tenors)
* Heincs fon cur Mīlens (*Heinrich Dieter von zur Mühlen*, 1914-2005), vēsturnieks

## Cur Mīlenu muižas
* *Piersal*, tagad *Piirsalu* (Lēnes apriņķī)
* *Neu-Tennasilm*, tagad *Uusna* (Viiratsi pagasts, Vīlandes apriņķis)

## Literatūra
* Heinz von zur Mühlen, Reval vom sechzehnten bis zum achtzehnten Jahrhundert. Gestalten und Generationen eines Ratsgeschlechts, Köln – Wien 1985;
* Die Familie thor Moelen/zur Mühlen im Wandel der Zeiten 1505-2005, Tallinn 2005.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Familie von zur Muehlen
* Jubilaeumszeitung (PDF; 2,2&nbsp;MB)
Dzeloņcūkveidīgo apakškārta

**Dzeloņcūkveidīgo apakškārta** (*Hystricomorpha*) ir grauzēju kārtas (*Rodentia*) apakškārta, kas apvieno gandveidīgos un dzeloņcūkveidīgos grauzējus. Šajā apakškārtā ir 17 mūsdienās dzīvojošu sugu dzimtas.

Dzeloņcūkveidīgo apakškārtas sugas sastopamas Vecajā pasaulē un Dienvidamerikā, bet to daudzveidība pamatā attīstījusies Dienvidamerikā. Dzeloņcūkveidīgās sugas šajā kontinentā dzīvoja jau oligocēna laikā, lai gan pirms tam vienīgie nelidojošie dzīvnieki, kas šeit mājoja, bija somaiņi (*Metatheria*), placentāļi (*Xenarthra*) un nagaiņi (*Meridiungulata*). Daļa zinātnieku uzskata, ka Dienvidamerikā grauzēju sugas ieradās no Āfrikas, pārpeldot Atlantijas okeānu, lai gan tas ir diskusiju temats un vienprātības par šo sugu nokļūšanu Dienvidamerikā nav.

## Sistemātika
* **Dzeloņcūkveidīgo apakškārta** (*Hystricomorpha*)
** *incertae sedis*
*** 
** 
*** 
** 
*** †
*** 
**** sīkkārta: 
***** 
***** 
***** 
***** 
**** sīkkārta: 
***** Amerikas dzeloņcūku virsdzimta (*Erethizontoidea*)
****** 
***** Jūrascūciņu virsdzimta (*Cavioidea*)
****** 
****** 
****** 
****** 
***** Degu virsdzimta (*Octodontoidea*)
****** 
****** 
****** 
****** †
****** 
****** 
***** Šinšillu virsdzimta (*Chinchilloidea*)
****** 
****** 

## Atsauces
Kārlis Kurcs

**Kārlis Kurcs** (; dzimis , miris  Bāzelē, Šveicē) bija Austrijas futbolists (malējais pussargs) un treneris. Aizvadījis 32 spēles Austrijas izlases rindās. Kā treneris vadījis LSB Rīga (1927. gada Virslīgas sezonā izcīnīja 3. vietu), FK Austria Wien, FC Grenchen un FC Basel (1933. gadā ieguva Šveices kausu). Miris 35 gadu vecumā no leikēmijas.

## Ārējās saites

* Austrijas futbola arhīvs  (vāciski)