open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Elvis Opmanis

**Elvis Opmanis** (dzimis  Rīgā) ir latviešu kalnu slēpotājs.

## Karjera
E. Opmanis starptautiskās sacensībās debitēja 2014. gada 10. janvārī FIS milzu slalomā Bjorli, Norvēģijā. Opmaņa pirmās nozīmīgākās starptautiskās sacensības bija Pasaules čempionāts junioriem 2014. gada martā Jasnā, Slovākijā, kur viņa labākais rezultāts bija 53. vieta slalomā. 2015. gada Pasaules čempionātā junioriem Norvēģijā viņš startēja visās individuālajās disciplīnās, bet labāko rezultātu sasniedza slalomā, ieņemot 50. vietu. 2015. gadā piedalījās arī Eiropas jaunatnes olimpiskajā festivālā un slalomā ieņēma 32. vietu, bet milzu slalomā bija 56. Turpmākajos gados, izņemot lielos starptautiskos pasākumus, Opmanis galvenokārt piedalījās FIS sacensībās Eiropā.

Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Orē, Zviedrijā. Labāko rezultātu sasniedza kombinācijā, ieņemot 43. vietu. 2021. gada Pasaules čempionātā Kortīnā d'Ampeco uzlaboja savu Pasaules čempionāta labāko sasniegumu — ierindojās 33. vietā supergigantā. 2023. gadā sasniedza 16. vietu kombinācijā. Tā bija augstākā vieta Pasaules čempionātā Latvijas kalnu slēpotājiem kopš neatkarības atgūšanas un otrs labākais latviešu kalnu slēpotāju rezultāts aiz Ullas Ģērmanes 1989.gadā nobraucienā izcīnītās 14. vietas. 2025. gada Pasaules čempionātā Zālbahā komandu kombinācijā startēja kopā ar brāli Lauri, veica slaloma daļu un kopvērtējumā ieguba 24. vietu.

, kas Opmanim bija olimpiskā debija, nobraucienā ierindojās 32. vietā. Vēlāk supergigantā viņš ieņēma 35. vietu, startēja arī milzu slalomā, kur ierindojās 45. vietā.

## Rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

## Ģimene
Arī viņa jaunākais brālis Lauris Opmanis ir kalnu slēpotājs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dāvis Kaufmanis

**Dāvis Kaufmanis** (dzimis  Bauskā) ir latviešu bobslejists, stūmējs. Karjeras sākumā startēja kā pilots, 2022. gada pasaules junioru čempions četrinieku sacensībās.

Viņa dvīņu brālis Lauris Kaufmanis arī ir bobslejists.

## Karjera
Ar bobsleju D. Kaufmanis sāka nodarboties 2017. gadā. Pirms tam trenējās vieglatlētikas daudzcīņā, startējis vairākās sacensībās. Eiropas kausā bobslejā pirmo reizi piedalījās  Lillehammerē kā stūmējs Ralfa Bērziņa pilotētajā divnieku ekipāžā un ieņēma 14. vietu. 2018.—2019. gada sezonas sākumā sāka startēt kā pilots. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Siguldas trasē ar 10. vietu divnieku sacensībās. 2022. gada Pasaules čempionātā junioriem Insbrukā četriniekā, arī startējot kā pilots, izcīnīja zelta medaļu.  Eiropas kausa posmā Siguldā kopā ar stūmēju Edgaru Unguru izcīnīja trešo vietu.

Sākot ar 2023.—2024. gada sezonu, pārgāja uz stūmēja pozīciju. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2024. gadā Vinterbergā, kur kopā ar pilotu J. Kalendu startēja četrinieku sacensībās, bet ekipāža piedzīvoja kritienu otrajā braucienā un sacensības neturpināja. Nākamajās sezonās kļuva par regulāru Pasaules kausa sacensību dalībnieku stūmēja pozīcijā Jēkaba Kalendas un Renāra Grantiņa pilotētajās ekipāžās. D. Kaufmanis tika iekļauts Latvijas izlases sastāvā dalībai .

## Atsauces

## Ārējās saites
Džubalenda

**Džubalendas reģiona Somālijas pavalsts** (; ) ir viena no Somālijas federatīvajām pavalstīm. Tā atrodas valsts dienvidos Džubas upes lejtecē, robežojas rietumos ar Keniju, ziemeļos — ar Etiopiju, austrumos — ar Dienvidrietumu pavalsti, bet dienvidos krastus apskalo Indijas okeāns. Pavalsts oficiālā galvaspilsēta ir Buāle, bet faktiskā galvaspilsēta un lielākā apdzīvotā vieta — ostas pilsēta Kismājo. Lielākā daļa iedzīvotāju ir somālieši, pēc konfesionālās pārliecības — musulmaņi.

## Vēsture
Džubas upes lejtece kopš 13. gadsimta piederēja Adžurānas sultanātam, bet no 17. gadsimta beigām — Geledi sultanātam. 19. gadsimta beigās Džubas lejteces kreisā krasta teritorijas tika iekļautas Britu Austrumāfrikā. 1925. gadā šī teritorija tika cedēta Itālijai un 1926. gadā iekļauta Itāļu Somālijā. 1960. gadā Itāļu Somālija kopā ar Britu Somālilendu tika apvienotas neatkarīgajā Somālijas Republikā.

1974.–1975. gadā Somālijas ziemeļdaļu skāra ilgstošs sausums un uz Džubas ieleju tika pārcelti ap 90 tūkstošiem cilvēku no sausuma skartajiem reģioniem.

Somālijas pilsoņu kara laikā 1980. gadu beigās reģionā notika cīņa starp dažādiem grupējumiem par ietekmi. 1998. gada 3. septembrī ģenerālis Mohammeds Saids Hersi pasludināja netkarīgu Džubalendu, bet tā pastāvēja tikai līdz nākamā gada vasarai, kad Kismājo ieņēma Apvienotie Somālijas spēki (ASF).  2001. gadā ASF administrācija pārdēvējās par Džubas Ielejas aliansi un nolēma pievienoties Pārejas federālajai valdībai (PFV).

2006. gadā lielākajā daļā Džubalendas kontroli pārņēma Islāma Tiesu Savienība (ITS), kas šeit iedibināja šariata likumus. 2007. gada janvārī ar Etiopijas, ASV un Āfrikas Savienības spēku atbalstu ITS tika sakauts, bet sašķēlās vairākās sīkākās frakcijās, kas turpināja pretoties Pārejas federālajai valdībai; zināmākā no šīm frakcijām bija Al-Šabāb.

2011.–2012. gadā ar Kenijas armijas atbalstu islāmisti tika padzīti no Džubalendas. 2011. gada 3. aprīlī daļā Džubalendas teritorijas ar Kenijas atbalstu tika pasludināta autonomā Azānijas Republika kā bufervalsts starp islāmistu kontrolēto Somālijas daļu un Keniju; tā pastāvēja līdz 2013. gada 15. maijam.

2013. gada augustā Džubalendas pagaidu administrācija Adisabebā ar Etiopijas atbalstu noslēdza nacionālā izlīguma līgumu ar Somālijas federālo valdību, kā rezultātā Džubalenda ieguva autonomas federālas pavalsts statusu. Pirmais Džubalendas parlaments tika inaugurēts 2015. gada 15. aprīlī Kismājo.

## Atsauces

## Ārējās saites
Artūrs Burke

**Artūrs Burke** (1886—1942) bija latviešu jūrnieks, Arhangeļskas Hidrogrāfijas bāzes dibinātājs. A. Burkes vārdā nosaukts Franča Jozefa Zemes līcis un divi kuģi.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1886. gada 1. aprīlī Jaungulbenes pagastā zemnieka ģimenē. Pēc mācībām pamatskolā strādāja par skārdnieka mācekli, tad pārcēlās uz Rīgu, kur uzsāka mācības Mangaļu jūrskolā. Lai nopelnītu naudu mācību turpināšanai, A. Burke strādāja par jungu uz burinieka "Berta", vēlāk par matrozi. Pēc mācību beigšanas kļuva par tvaikoņa “Klaudijs Olanjons” kapteiņa otro palīgu.

Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā devās uz Arhangeļsku, bija ledlauža “Georgijs Sedovs” kapteiņa palīgs. 1919. gadā pabeidza mācības Arhangeļskas jūrniecības tehnikumā, iegūstot tālbraucēja stūrmaņa kvalifikāciju, bija ledlauža “Leitnants Šmidts” kapteiņa vecākais palīgs, tad ledlaužu “Skuratovs”, “Fjodors Litke”, “Aleksandrs Sibirjakovs” kapteinis. No 1928. gada A. Burke nodarbojās ar Barenca un Karas jūras baltvaļu medībām. 1934. gadā Burke kļuva par ledlauža “Sadko” kapteini. 1936. — 1937. gadā Artūrs Burke iesaistījās Ivana Papaņina ekspedīcijas no Franča Jozefa Zemes uz Ziemeļpolu sagatavošanā un nogādāja tai nepieciešamās kravas.

1938. gadā viņu atbrīvoja no amata, taču viņš turpināja darbu pie grāmatas “Jūras ledi” sagatavošanas, izmantojot savas gadu gaitā veiktās piezīmes. Otrā pasaules kara laikā bija kara flotes konsultants ledus operāciju veikšanai. Miris 1942. gadā, apglabāts Arhangeļskas Salambolas kapsētā.

## Atsauces
Mārtijs Lieliskais

**"Mārtijs Lieliskais"** () ir 2025. gada ASV sporta komēdijdrāmas filma, kuras režisors ir Džošs Safdijs. Filmā galvenās lomas atveido Timotejs Šalamē, Gvineta Paltrova, Odesa Ezaiona, Kevins O'Līrijs, Tailers Okonma, Abels Ferrara un Frena Drešere.

Filma stāsta par jaunu un ambiciozu galda tenisa spēlētāju, kurš ir gatavs darīt jebko, lai piepildītu savu sapni. Filmas darbība norisinās 1950. gados un tā ir daļēji balstīta un amerikāņu galda tenisa spēlētāja Mārtija Raizmena dzīvi.

Filmas "Mārtijs Lieliskais" pirmizrāde notika  Ņujorkas kinofestivālā. Filmu izplatīja A24. Latvijā filmas pirmizrāde notika . Nacionālā kinofilmu pārraudzīšanas padome un Amerikas Kinoinstitūts to nosauca par vienu no desmit labākajām 2025. gada filmām. Filmu nominēja 98. Kinoakadēmijas balvai 9 kategorijās, kā arī 79. BAFTA kino balvai 11 kategorijās. To nominēja arī 83. Zelta globusa balvai trīs kategorijās, tai skaitā kā labākais mūzikls vai kinokomēdija, Šalamē saņemot balvu kategorijā "Labākais aktieris mūziklā vai kinokomēdijā".

## Atsauces

## Ārējās saites
Linda Kaparkalēja

**Linda Kaparkalēja** (dzimusi  Madonā) ir latviešu distanču slēpotāja, piedalās arī rollerslēpošanas sacensībās.

Viņas brālis Lauris Kaparkalējs arī ir distanču slēpotājs.

## Karjera
Starptautiskās sacensībās L. Kaparkalēja sāka piedalīties 2022. gada vasarā. Pasaules čempionātā rollerslēpošanā junioriem kopā ar Samantu Krampi uzvarēja komandu sprintā. 2023. gada ziemā viņa piedalījās Eiropas jaunatnes olimpiskajā festivālā Sapadā, Itālijā, kur viņa pārvarēja kvalifikāciju sprintā klasiskajā stilā un iekļuva ceturtdaļfinālā, ierindojoties 29. vietā. Tajās pašās sacensībās viņa ieņēma 44. vietu 7,5 km distancē klasiskajā stilā un 41. vietu 5 kilometru brīvā stila distancē. Starēja arī jauktajā stafetē, kur Latvijas komanda ieguva 9. vietu. Pasaules čempionātā pieaugušajiem pirmo reizi piedalījās 2023. gadā Planīcā. Sprinta kvalifikācijā viņa ieguva 80. vietu, tādējādi neiekļuva ceturtdaļfinālā. Viņa piedalījās arī 10 kilometru brīvā stila distancē ar individuālo startu, kur ieguva 84. vietu. Piedalījās arī 4x5 km sieviešu stafetē un kopā ar Kitiju Auziņu, Samantu Krampi un Patrīciju Eiduku ieņēma 13. vietu. 2023. gada vasarā Kaparkalēja savā dzimtajā Madonā izcīnīja zeltu 200 metru rollerslēpošanas sprintā pasaules čempionātā junioriem.

Piedalījusies 2024. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēlēs Kanvondo, Dienvidkorejā, kur sprintā pārvarēja kvalifikāciju un ieņēma 23. vietu. Viņa kļuva par pirmo Latvijas slēpotāju sievietēm, kas tikusi ceturtdaļfinālā Jaunatnes olimpiskajās spēlēs. Startēja arī 4x5 km jauktajā stafetē, kur Latvijas komanda ieguva 17. vietu. 2024. gada Pasaules čempionātā junioriem Planīcā sprinta kvalifikācijā ierindojās 43. vietā, 20 km distancē brīvajā stikā ar kopēju startu bija 59., bet jauktajā stafetē ieņēma 17. vietu. 2024. gada Pasaules čempionātā rollerslēpošanā junioriem izcīnīja bronzas medaļu 200 m sprintā.

2025. gada Pasaules čempionātā junioriem Kaparkalēja sprintā ieņēma 51. vietu, 10 km distancē finišēja 60. vietā, bet jauktajā stafetē bija 16. vietā. Tajā pašā gadā piedalījās arī Pasaules čempionātā pieaugušajiem Tronheimā, kur sprinta kvalifikācija ierindojās 75. vietā, bet komandu sprintā kopā ar Auziņu bija 19. vietā. Sieviešu stafetē kopā ar Auziņu, Adriānu Šuminsku un Krampi ieņēma 16. vietu. 2025. gada Pasaules čempionātā rollerslēpošanā junioriem izcīnīja vēl vienu sudraba medaļu.

Kaparkalēja tika iekļauta Latvijas izlases sastāvā dalībai . Tajās sprinta kvalifikācijā viņa ieņēma 82. vietu, bet 10 km distancē brīvajā stilā ar intervāla startu ierindojās 94. vietā. Startēja arī Latvijas komandas sastāvā sieviešu stafetē, kur komanda tika apdzīta par apli un ieņēma 17. vietu.

## Rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

## Atsauces

## Ārējās saites
Kismājo

**Kismājo** (, ) ir ostas pilsēta Somālijas dienvidos, Džubalendas pavalsts faktiskā galvaspilsēta un Lejasdžubas apgabala administratīvais centrs. Pilsēta atrodas ielejā Indijas okeāna krastā 15 km uz dienvidrietumiem no Džubas upes grīvas un 480 km no valsts galvaspilsētas Mogadīšo.

## Vēsture
Pilsētu ap 1868. gadu dibināja Ogadenas darodu klans, bet 1870. gadā to pakļāva Zanzibāras sultāns. 1896. gadā pilsētu līdz ar visu Džubas kreisā krasta teritoriju iekļāva Britu Austrumāfrikas teritorijā, bet 1925. gadā nodeva Itālijas valdījumā, kas to iekļāva Itāļu Somālijā.

Pēc Somālijas neatkarības iegūšanas 1960. gados Kismājo osta tika ievērojami paplašināta un kļuva par nozīmīgu lauksaimniecības produktu eksportostu. Somālijas pilsoņu kara laikā pilsētā vairākkārt norisinājās karadarbība un tajā vairākkārt mainījas vara.

## Atsauces

## Ārējās saites
Marija Korina Mačado

**Marija Korina Mačado Pariska** (; dzimusi ) ir Venecuēlas politiķe, rūpniecības inženiere, sabiedriskā aktīviste un viena no valsts redzamākajām opozīcijas līderēm autoritāro režīmu Ugo Čavesa un Nikolasa Maduro laikos. Viņa ir *[[Vente Venezuela]]* politiskās partijas nacionālā koordinatore un līdzdibinātāja pilsoniskās sabiedrības organizācijai *[[Súmate]]*, kas koncentrējas uz brīvām, godīgām vēlēšanām un pilsoņu tiesību aizstāvību. Savu politisko karjeru Mačado uzsāka kā aktīva civilās sabiedrības pārstāve, vēlāk kandidējot un kļūstot par deputāti Venecuēlas Nacionālajā asamblejā, kur viņa darbojās no 2011. līdz 2014. gadam. Mačado ieņem nozīmīgu vietu Venecuēlas opozīcijā, kur viņa konsekventi iestājas par liberāli demokrātiskām vērtībām, cilvēktiesībām, varas dalīšanu un institucionālo reformu nepieciešamību, kā arī stingri kritizē autoritāro varas koncentrāciju izpildvaras rokās. Viņa ir bijusi saistīta ar plašākām prodemokrātiskām koalīcijām, tostarp 2017. gada aliansi *[[Soy Venezuela]]*. 2023. gadā viņa uzvarēja opozīcijas primārajās vēlēšanās, tomēr valsts varas iestādes viņu 2024. gada prezidenta vēlēšanās diskvalificēja no kandidēšanas, un viņa kā opozīcijas kandidātu publiski atbalstīja Edmundo Gonsalesu Urutiju.

Starptautiski Mačado ir guvusi ievērojamu atpazīstamību kā Venecuēlas demokrātiskās opozīcijas balss. Par savu darbu demokrātisko tiesību un taisnīgas, miermīlīgas pārvaldības nostiprināšanā viņai 2025. gadā piešķirta Nobela miera prēmija, ko pasniedz Norvēģijas Nobela komiteja “par nenogurstošu darbu, veicinot Venecuēlas iedzīvotāju demokrātiskās tiesības un par cīņu par taisnīgu un miermīlīgu pāreju no diktatūras uz demokrātiju”. Mačado veltīja šo balvu Venecuēlas tautai un ASV prezidentam Donaldam Trampam par “izšķirošo atbalstu mūsu lietai”, vienlaikus Nobela komiteja skaidroja, ka balvu nedrīkst atsaukt, koplietot vai nodot citiem personām. Starptautiskos plašsaziņas līdzekļos Mačado tiek raksturota kā viena no svarīgākajām un ietekmīgākajām Venecuēlas opozīcijas līderēm mūsdienās, kuras aktivitātes aptver gan nacionālu politisku mobilizāciju, gan starptautisku runāšanu par politisko krīzi, cilvēktiesību pārkāpumiem un humāno situāciju valstī.

## Ārējās saites
Pandora (orbitālā observatorija)

thumb|280px|''Pandora'' pēc testa pārbaudēm
***Pandora*** ir ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (*NASA*) maza orbitālā observatorija, lai pētītu tranzīta citplanētu (citplanētas, kuras var novērot, šķērsojot savas zvaigznes) atmosfēru. Kosmiskais aparāts palīdzēs arī identificēt citplanētas, kas ir piemērotas padziļinātiem atmosfēras pētījumiem, izmantojot jaudīgākus kosmiskos teleskopus.
Tā ietilpst *NASA* mazās klases *Pioneers* programmā. Kosmiskais aparāts solārsinhronā orbītā tika palaists 2026. gada 11. janvārī.

Derīgo kravu izstrādāja Lorensa Livermoras nacionālā laboratorija un tās partneri. Kosmiskā aparāta bāzes platformu piegādāja *[[RTX Corporation]]* meitas uzņēmums *Blue Canyon Technologies*, kas veica arī kopējo montāžu, integrāciju un vides testēšanu. *NASA* Godarda Kosmosa lidojumu centrs nodrošināja infrasarkano detektoru un detektora elektroniku. Arizonas Universitāte ir atbildīga par misijas darbību un kosmiskā aparāta vadību, bet *NASA* Eimsa pētniecības centrs nodrošina datu apstrādi, arhivēšanu un izplatīšanu.

## Uzbūve
Kosmiskais aparāts ar masu 325 kg veidots uz platformas *Saturn-200* bāzes. Elektroenerģiju tam nodrošina viens saules bateriju panelis.

Uz platformas ir uzmontēts alumīnija Kasagrēna teleskops ar 45 cm apertūru un ārējo deflektoru, kas samazina izkliedēto gaismu. Staru sadalīšanas spogulis sadala ienākošo gaismu divos kanālos, ļaujot vienlaikus veikt fotometriskos un spektroskopiskos novērojumus. Redzamās gaismas kanāls darbojas aptuveni 0,38 — 0,75 mikrometru viļņu garuma diapazonā un tiek izmantots, lai novērotu zvaigžņu spožuma izmaiņas. Tuvais infrasarkanais kanāls aptver aptuveni 0,87 līdz 1,63 mikrometrus un ir paredzēts tranzīta spektroskopijai. Tuvais infrasarkanais detektors ir *Teledyne HAWAII-2RG* sensors, kas sākotnēji tika ražots kā rezerves daļa Džeimsa Veba kosmiskā teleskopa *NIRCam* instrumentam. Lai nodrošinātu mērījumu stabilitāti, detektors tiek atdzesēts līdz temperatūrai zem 110 K (−163 °C), izmantojot kriogēnisko dzesētāju un siltuma kontroles sistēmu.

## Lidojuma gaita
*Pandora* tika palaista  13:44:50 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Falcon 9 Block 5]]* no Vandenberga Kosmosa spēku bāzes starta laukuma *SLC-4E*. Reizē ar to tika palaistas orbitālās observatorijas *[[SPARCS]]*, *[[BlackCAT]]* un vēl 37 kosmiskie aparāti. Raķetes pirmā pakāpe *1097*, kas bija jau lidojusi 4 reizes, nosēdās nolaišanās laukumā *Landing Zone 4* Vandenbergā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pandora NASA 
* Pandora, a keen-eyed satellite built to study exoplanets, takes flight Daniel Stoltem, The University of Arizona, 2026-01-13
* Pandora Gunter Dirk Krebs
Pandora (nozīmju atdalīšana)

**Pandora** var būt:
* Pandora, tēls sengrieķu mitoloģijā — pirmā sieviete, ko radīja dievi
* Pandora (pavadonis), Saturna dabiskais pavadonis
* 55 Pandora, asteroīds
* Pandora (orbitālā observatorija), mazs kosmiskais teleskops tranzīta citplanētu atmosfēru pētīšanai
Kārlis Grasis

**Kārlis Grasis** (1894—1937) bija latviešu revolucionārs, padomju bruņoto iestāžu darbinieks, laikrakstu redaktors, Lielā terora upuris.

## Dzīvesgājums
Piedzima 1894. gadā zemnieku ģimenē. 1908. gadā, mācīdamies Vecpiebalgas draudzes skolā, iesaistījās revolucionārajos pulciņos. Kopš 1909. gada darbojās Krievijas Sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā. Mācījās Valmieras skolotāju seminārā un Nikolaja ģimnāzijā Rīgā, bet apmācību nepabeidza. Strādāja rūpnīcās Rīgā, darbojās Latvijas Sociāldemokrātijā. Pēc Pirmā pasaules kara sākšanās uz laiku izslēgts no partijas. 1914.—1915. gadā mācījās Šaņavska universitātē Maskavā. 1915. gada decembrī arestēts, sodīts ar administratīvo izsūtījumu uz Harkivu, pēc tam uz Kazaņu, no 1916. gada — uz Čeboksariem.

Amnestēts pēc Februāra revolūcijas. 1917. gada martā—aprīlī bija Čeboksaru apriņķa milicijas priekšnieks, 17. martā izvēlēts par Čeboksaru Padomes priekšsēdētāju, kopš jūlija bija avīzes *«Чебоксарская правда»* redaktors, 10. jūlijā K. Grasi apcietināja reakcionāri, 20. septembrī atbrīvots un līdz 1918. gada 20. martam bija KSDS(b)P Kazaņas guberņas komitejas priekšsēdētājs, tāpat 1917. gada oktobrī—novembrī bija Kazaņas Kara revolucionārās komitejas priekšsēdētājs. Piedalījās Oktobra revolūcijas sagatavošanā Kazaņā, arestēts 1917. gada 24. oktobrī, 26. oktobrī, pēc sekmīgā apvērsuma, atbrīvots. No 1917. gada decembra — Kazaņas avīzes *«Знамя революции»* redaktors, bijis Kazaņas kara apgabala sakaru komisārs, Austrumu frontes Revolucionārās kara padomes Literatūras izdevniecības pārzinis, avīzes *«Гражданская война»* redaktors.

No 1918. gada augusta — Kazaņas guberņas čekas komisārs, no 1918. gada novembra līdz 1919. gada martam bijis Dienvidu frontes Kaspijas—Kaukāza nodaļas bruņoto spēku čekas priekšsēdētājs, Kaspijas—Kaukāza frontes Sevišķās nodaļas (čeka) priekšnieks, Kaspijas—Kaukāza frontes štāba Izlūkošanas nodaļas komisārs. 1918. gadā uzstājās pret Krievijas SFPR Nacionalitāšu lietu tautas komisāra Staļina ierosināto Pievolgas tautu apvienošanu vienā Tatāru—Baškīru republikā. No 1919. gada aprīļa — Austrumu frontes Izlūkošanas nodaļas komisārs, Simbirskas avīzes *«Заря»* redaktors, Simbirskas guberņas kara komisariāta Politiskās apgaismības nodaļas pārzinis.

No 1920. gada oktobra — Bandītisma uz Krievijas Dienvidu dzelzceļiem apkarošanas centrālās komitejas priekšsēdētājs, strādāja Ukrainas PSR Apgaismības tautas komisariātā, bija avīzes *«Харьковский рабочий»* redaktors. No 1921. gada augusta līdz 1922. gada janvārim strādāja Krievijas SFPR Apgaismības tautas komisariātā. No 1925. gada oktobra — Valsts izdevniecības Informācijas biroja pārzinis. 1927. gadā izslēgts no VK(b)P, 1933. gadā arestēts.

1937. gadā bija Staļinskas avīzes *«Большевистская Сталь»* Masu kultūras sektora pārzinis, arestēts 21. oktobrī, apsūdzēts spiegošanā un dalībā pretrevolucionārā teroristiskā organizācijā, 10. decembrī Augstākās tiesas Kara kolēģija K. Grasim piesprieda nāvessodu, kurš izpildīts tajā pašā dienā. Reabilitēts 1958. gada 1. februārī.

## Piemiņa
Kārļa Graša vārdā nosaukta iela Čeboksaros.

## Atsauces

## Ārējās saites
Niks Saulītis

**Niks Saulītis** (dzimis  Madonā) ir latviešu distanču slēpotājs.

## Karjera
2017. gada decembrī N. Saulītis debitēja Skandināvijas kausā, piedaloties sacensībās Vuokati, Somijā. 2019. gada Pasaules čempionātā junioriem Lahti viņš ieņēma 76. vietu sprintā un 93. vietu 10 km distancē brīvajā stilā ar intervāla startu. Tajā pašā gadā piedalījās arī Eiropas jaunatnes olimpiskajā festivālā Sarajevā, kur labāko rezultātu ieguva 7,5 km distancē brīvajā stilā ar intervāla startu, ierindojoties 56. vietā. 2019. gada vasarā Pasaules čempionātā rollerslēpošanā junioriem Madonā izcīnīja bronzas medaļu 200 metru sprintā.

Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2021. gadā Oberstdorfā. Tur sprinta kvalifikācijā viņš ieņēma 83. vietu, 15 km distancē brīvajā stilā ierindojās 90. vietā, bija arī Latvijas vīriešu stafetes  komandā, kas tika apsteigta par apli un ierindota 15. vietā. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Rukā, Somijā. 2023. gada Pasaules čempionātā Planīcā Saulītis sprintā ieņēma 93. vietu, 15 km distancē brīvajā stilā bija 89. vietā, kā arī veica stafetes otro posmu (14. vieta). 2024. gada Pasaules U-23 čempionātā, kas risinājās turpat Planīcā, labāko rezultātu sasniedza sprintā, kur ieņēma 54. vietu, startēja arī 20 km brīvā stila distancē ar kopēju startu (66. vieta) un 10 km klasiskajā stilā (70. vieta). 2024.—2025. gada sezonā debitēja *[[Tour de Ski]]* sacensībās.

2025. gada Pasaules čempionātā Tronheimā augstāko vietu ieguva sprintā, kur kvalifikācijā bija 74. pozīcijā.  Saulītis sprinta kvalifikācijā ieņēma 77. vietu, 10 km distancē brīvajā stilā ar intervāla startu ierindojās 75. vietā, bet 50 km distancē klasiskajā stilā ar kopēju startu tika apdzīts par apli un ieguva 51. vietu. Startēja arī komandu sprintā kopā ar Lauri Kaparkalēju, kur neizdevās iekļūt finālā un kvalifikācijā ieņēma 17. vietu.

## Rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

## Atsauces

## Ārējās saites
Biatlons 2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

**[[Biatlons]] [[2026. gada ziemas olimpiskās spēles|2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs]]** bija viens no 16 sporta veidiem, kas tika aizvadīts XXV ziemas olimpisko spēļu laikā. Sacensības notika Dienvidtiroles arēnā Antholcā no 2026. gada 8. februāra līdz 21. februārim. Tajās tika izcīnīti medaļu komplekti 11 disciplīnās — 5 vīriešiem, 5 sievietēm un 1 jauktajām komandām.

Latviju šajās olimpiskajās spēlēs pārstāvēja astoņi biatlonisti — Andrejs Rastorgujevs, Renārs Birkentāls, Rihards Lozbers un Edgars Mise vīriešiem, kā arī Baiba Bendika, Estere Volfa, Sanita Buliņa un Annija Sabule sievietēm.

## Kvalifikācija
Maksimālais sportistu skaits, kas varēja kvalificēties biatlonam, bija 210 sportisti (105 vīrieši un 105 sievietes). Pirmās 93 kvotas katram dzimumam tika piešķirtas, izmantojot 2024.—2025. gada Pasaules kausa sezonas Nāciju kausa ieskaiti. Pēdējās 12 vietas katram dzimumiem tika piešķirtas, izmantojot IBU kvalifikācijas punktu sarakstu (2026. gada 18. janvārī), valstīm, kuras vēl nebija kvalificējušās, bet ne vairāk kā diviem sportistiem no katras valsts.

## Sacensību kalendārs

## Medaļnieki

### Vīrieši

### Sievietes

### Jaukti


## Medaļu kopvērtējums

## Latvijas sportisti

## Atsauces
Mariu Suarešs

**Mariu Albertu Nobre Lopešs Suarešs** (dzimis , miris ) bija portugāļu politiķis, kurš bija Portugāles premjerministrs no 1976. līdz 1978. gadam un no 1983. līdz 1985. gadam, un pēc tam Portugāles prezidents no 1986. līdz 1996. gadam. Viņš bija Sociālistiskās partijas pirmais ģenerālsekretārs no tās dibināšanas 1973. gadā līdz 1986. gadam. Būdams nozīmīga politiskā figūra Portugālē, viņš reizēm tiek uzskatīts par Portugāles demokrātijas tēvu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nana Akufo-Ādo

**Nana Ādo Dankva Akufo-Ādo** (; dzimis ) ir Ganas politiķis, jurists un ilggadējs sabiedriskās dzīves darbinieks, kurš ieņem nozīmīgu vietu mūsdienu Ganas politiskajā vēsturē un tiek uzskatīts par vienu no ietekmīgākajiem Ganas Ceturtās republikas līderiem. Viņš ir pazīstams kā demokrātiskas pārvaldības, tiesiskuma un pilsonisko brīvību aizstāvis, kura politiskā darbība aptver vairākas desmitgades gan izpildvaras, gan likumdevēja līmenī. Akufo-Ādo pārstāv *[[New Patriotic Party]]* (NPP) un pirms prezidentūras ieņēmis vairākus nozīmīgus amatus valdībā, tostarp bijis Ganas ģenerālprokurors un tieslietu ministrs, kā arī ārlietu ministrs. Viņš no 2017. gada 7. janvāra līdz 2025. gada 7. janvārim bija Ganas 13. prezidents, nostrādājot divus četru gadu termiņus atbilstoši konstitucionālajam prezidentūras termiņa ierobežojumam.

Prezidentūras laikā Akufo-Ādo akcentēja saimniecības attīstības veicināšanu, institucionālo reformu nozīmi un izglītības pieejamības paplašināšanu, īpaši 2017. gadā ieviešot bezmaksas vidējo izglītību. Viņa vadībā Gana saglabāja stabilu daudzpartiju demokrātijas modeli un Rietumāfrikas reģionā salīdzinoši augstu politisko stabilitāti. Nacionālā mērogā Nana Akufo-Ādo tiek uzskatīts par vienu no ietekmīgākajiem mūsdienu Ganas līderiem, savukārt reģionālajā kontekstā viņš ieņēmis nozīmīgu lomu Rietumāfrikas politiskajā un diplomātiskajā telpā. Viņš aktīvi iesaistījās reģionālās drošības, demokrātijas stiprināšanas un ekonomiskās sadarbības jautājumos, īpaši Rietumāfrikas valstu ekonomiskās kopienas (ECOWAS) ietvaros, tostarp no 2020. gada pildot ECOWAS valstu un valdību vadītāju institūcijas priekšsēdētāja pienākumus. Šī darbība nostiprināja viņa starptautisko atpazīstamību kā konstitucionālu pārvaldību un reģionālo stabilitāti atbalstošam Āfrikas valstu vadītājam.

## Ārējās saites
Kaunuma apmatojums

thumbnail|upright=1.2|Vīrieša un sievietes kaunuma apmatojums
**Kaunuma apmatojums** ir cilvēka ķermeņa apmatojuma veids, kas attīstās pubertātes jeb dzimumgatavības laikā hormonālo izmaiņu ietekmē un gan sievietēm, gan vīriešiem veidojas kā viena no sekundārajām dzimumpazīmēm. Tā augšanu galvenokārt regulē androgēnie hormoni, kuru iedarbības rezultātā smalkie matiņi šajā apvidū pubertātes laikā pārvēršas par terminālo apmatojumu. Kaunuma apmatojumu raksturo salīdzinoši rupji, biezi un bieži cirtaini matiņi ar tumšāku pigmentāciju un lēnāku augšanas ciklu nekā, piemēram, galvas matiem. Anatomiski kaunuma apmatojums atrodas kaunuma apvidū ap ārējiem dzimumorgāniem un virs kaunuma kaula. Sievietēm tas parasti aptver kaunuma pauguru un apvidu ap lielajām kaunuma lūpām, savukārt vīriešiem — zonu ap dzimumlocekļa pamatni un sēklinieku maisiņu. Tas var izplatīties arī cirkšņu apvidū un augšstilbu iekšējās virsmās. Apmatojuma blīvums, krāsa, izplatības robežas un forma ir individuāli mainīgas un atkarīgas no ģenētiskajiem faktoriem, vecuma un hormonālā fona.

Bioloģiski kaunuma apmatojumam tiek piedēvēta aizsargfunkcija, jo tas var samazināt berzi un mehānisku kairinājumu dzimumorgānu apvidū, kā arī veicināt lokālās mikrovides stabilitāti. No citiem ķermeņa apmatojuma veidiem tas atšķiras gan pēc lokalizācijas, gan pēc struktūras un attīstības mehānisma. Atšķirībā no vellus apmatojuma — smalkā, gaišā apmatojuma, kas klāj lielu daļu ķermeņa — kaunuma apmatojums pieder pie androgēnjutīgā terminālā apmatojuma grupas, līdzīgi kā paduses vai bārdas apmatojums. Tā veidošanās ir tieši saistīta ar pubertāti un dzimumhormonu iedarbību, kas to skaidri nodala no apmatojuma veidiem, kuri attīstās jau bērnībā vai kuru augšanu regulē citi hormonālie mehānismi.

## Ārējās saites
Pedru Pasušs Koelju

**Pedru Manuels Mamede Pasušs Koelju** (dzimis ) ir portugāļu politiķis un universitātes vieslektors. Viņš bija Portugāles 117. premjerministrs, ieņēmis amatu no 2011. līdz 2015. gadam. Koelju bija Sociāldemokrātiskās partijas (PSD) vadītājs no 2010. līdz 2018. gadam.

Koelju politikā sāka darboties ļoti agri un bija PSD jaunatnes nodaļas nacionālais līderis. No 2011. gada 21. jūnija līdz 2015. gada 26. novembrim viņš vadīja Portugāles 19. un 20. konstitucionālo valdību kā valdības vadītājs. Viņa amata pilnvaru termiņā tika pārraudzīta Eiropas glābšanas paketes piemērošana Portugālei (ko pieprasīja iepriekšējais premjerministrs Žuzē Sokratešs no Sociālistiskās partijas), un to iezīmēja plašs taupības vilnis gan Portugālē, gan ārvalstīs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ķirezers

**Ķirezers** (arī **Linezers**, **Līņu ezers** un **Kirezers**) ir neliela beznoteces ūdenstilpe Rīgavas līdzenumā, Saulkrastu novada Saulkrastu pagasta dienvidos. Krasti zemi, īpaši rietumos ezers stipri aizaudzis un pārpurvojies, vienīgi dienvidrietumos tuvu krastam ir 4 metrus augsts uzkalns. Atrodas purvainā mežā starp veco Tallinas šoseju (V101) un Rīgas—Skultes dzelzceļu ap 100 metrus no abiem, 1,5 km uz dienvidiem no Inčupes stacijas. No šosejas tuvu ezera ziemeļu krastam pieved nobrauktuve. Ap ezeru 2022. gadā izveidota 1,2 km gara Ķirezera dabas taka. Taka ir marķēta ar zilu krāsu, taču purvainā apvidus dēļ mitrā laikā var būt grūti izejama un prasīt gumijas zābakus. Ezers atrodas Latvijas Valsts mežu teritorijā.

Ezera izmēri, pēc dažādiem avotiem, 2,2—2,5 ha. Ezerā dzīvo karūsas un sudrabkarūsas. Ūdens brūngans, kas tipiski purva ezeriem. Piekrastē cūkauši, grīšļi u.c. tipiska purva ezera krasta veģetācija. Dabas datu bāzē "Ozols" no aizsargājamajām sugām pie ezera atzīmēts raibspārnu smiltājsisenis un sīkspāre.

## Atsauces
Žēlastība (2025. gada filma)

**"Žēlastība"** () ir 2025. gada Itālijas drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Paolo Sorrentīno. Filmā galvenās lomas atveido Toni Servillo, Anna Ferceti un Massimo Venturiello.

Filma stāsta par Itālijas prezidentu Mariāno De Santisu (Servillo), striktu katoli un pieredzējušu juristu, kurš uzsāk savu pēdējo pusgadu amatā. Pirms pilnvaru beigām viņam ir divi pēdējie uzdevumi — izskatīt divu personu apžēlošanas lūgumus, kā arī apsvērt vai parakstīt strīdīgu likumu par eitanāzijas legalizēšanu.

Filmas "Žēlastība" pirmizrāde notika  82. Venēcijas kinofestivālā, kur tā bija festivāla atklāšanas filma. Servillo tika pasniegta festivāla labākā aktiera balva. Filma kopumā saņēma pozitīvu kritiķu novērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Poļarnaja Zvezda

**Poļarnaja Zvezda** ( — ‘Polārzvaigzne’) ir Krievijas militārā bāze Vrangeļa salā. Izveidota 2014. gadā kā kara bāze starp Austrumsibīrijas un Čukču jūru pie Ziemeļu jūrasceļa. Bāzē nav pastāvīgo iedzīvotāju.

## Vēsture
Jau pirms Otrā pasaules kara  Vrangeļa salā izveidoja polārstaciju, vēlāk radaru vienības, pretgaisa aizsardzības vienības un rezerves lidlauku, kas pārtrauca darbību pēc PSRS sabrukuma. 
Lai atjaunotu Krievijas bruņoto spēku pastāvīgo militāro klātbūtni Arktikā, pie pamestā Ušakova ciema Vrangeļa salā 2014. gada septembrī uzsāka jaunas militārās bāzes būvniecību. 
Administratīvais un dzīvojamais komplekss sastāv no divām 34 moduļu administratīvām un dzīvojamām ēkām. Ēkas, kas projektētas zvaigznes formā, ļauj militārajam personālam brīvi pārvietoties konstrukcijā, samazinot viņu pakļaušanu ārējai iedarbībai zemā temperatūrā.
Salā ir izvietoti radara posteņi un gaisa vadības punkti.

## Skatīt arī
* Severnijkļevera, Krievijas militārā bāze Jaunsibīrijas salu arhipelāgam piederošajā Koteļnijas salā
* Krievijas militārā bāze "Arktiskais trejlapis" pie Nagurskas Franča Jozefa Zemei piederošajā Aleksandras Zemē  
* Pitufikas Kosmosa spēku bāze, ASV militārā bāze Grenlandē
* Alerta, Kanādas militārā bāze Elsmīra salas ziemeļos

## Atsauces
Toni Servillo

**Marko Antonio Servillo** (; dzimis ) ir itāļu aktieris un teātra režisors.

Saņēmis ''David di Donatello'' balvu kā labākais aktieris par lomām Paolo Sorrentīno filmās *[[Le Conseguenze dell'Amore]]* (2004), *[[Il divo]]* (2008) un "Dižais skaistums" (*La grande bellezza*, 2013). Piedalījies arī Sorrentīno filmās *[[L'uomo in più]]* (2001), "Silvio" (*Loro*, 2018), "Tā bija Dieva roka" (2021) un "Žēlastība" (2025), kā arī citu režisoru filmās kā "Gomora" (*Gomorra*, 2008), *[[La ragazza nella nebbia]]* (2017), *[[Esterno notte]]* (2022), *[[Adagio]]* (2023) un *[[Iddu – L'ultimo padrino]]* (2024). Par filmu "Žēlastība" saņēmis Venēcijas kinofestivāla labākā aktiera balvu.

2020. gadā *[[The New York Times]]* Servillo iekļāva savā 25 labāko 21. gadsimta aktieru sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Upmalis

**Jānis Upmalis** (**Jānis Upmalis-Angarskis**, krievu: *Ян Янович Упмал-Ангарский*; 1893—1938) bija latviešu izcelsmes padomju diplomāts, Lielā terora upuris.

## Dzīvesgājums
Piedzima 1893. gadā Pļaviņās.

1920. gadā no oktobra līdz decembrim bija Padomju Krievijas pilnvarotais lietvedis Osmaņu Impērijā (diplomātiskās pārstāvniecības vadītājs). Tikās ar Osmaņu Impērijas premjerministru Mustafu Kemalu un pārrunās aicināja legalizēt komunistisko partiju Turcijā, kas arī tika izdarīts.

No 20. gadu beigām strādāja Padomju Savienības un Dienvidamerikas tirdzniecības veicināšanas sabiedrībā "*Južamtorg*" Buenosairesā.

Arestēts ne vēlāk kā 1936. gadā, vismaz divas reizes (1936. gada 22. aprīlī un 10. maijā) nopratināts IeTK Valsts drošības galvenās pārvaldes Slepeni politiskajā nodaļā, cita starpā, par saistību ar agrāk arestēto Juri Gavēni.

Atrodams vēl viens Upmaļa aresta datums — 1938. gada 3. augusts. Pirms aresta strādāja pārtikas rūpniecības sistēmā. 1938. gada 17. septembrī Augstākās tiesas Kara kolēģija piesprieda Upmalim nāvessodu par dalību pretrevolucionārā teroristiskā organizācijā, kurš izpildīts tajā pašā dienā. Reabilitēts 1958. gadā.

## Atsauces
Džēreds Kušners

**Džēreds Korijs Kušners** (, dzimis ) ir amerikāņu uzņēmējs un investors. Viņš ir ASV prezidenta Donalda Trampa znots, būdams precējies ar Ivanku Trampu. No 2017. gada līdz 2021. gadam pildīja vecākā padomnieka pienākumus sava sievastēva pirmajā administrācijā. Viņš bija arī Amerikas inovāciju biroja (*Office of American Innovation*) direktors.

Lielāko daļu savas karjeras Kušners ir strādājis kā nekustamo īpašumu investors Ņujorkā, galvenokārt ģimenes uzņēmumā *Kushner Companies*. Viņš pārņēma uzņēmuma vadību pēc tam, kad viņa tēvu Čārlzu Kušneru 2005. gadā notiesāja par 18 kriminālnoziegumiem, tostarp nelikumīgu kampaņu finansēšanu, izvairīšanos no nodokļu nomaksas un liecinieku ietekmēšanu; tomēr 2020. gadā Tramps Čārlzu Kušneru apžēloja. Džēreds Ivanku Trampu iepazina ap 2005. gadu, bet pāris apprecējās 2009. gadā. Viņš iesaistījās arī preses nozarē, 2006. gadā iegādājoties laikrakstu *[[The New York Observer]]*. Lielu savas dzīves daļu Kušners bija reģistrēts kā Demokrātiskās partijas atbalstītājs un ziedoja demokrātu politiķiem, taču 2009. gadā reģistrējās kā neatkarīgais, bet 2018. gadā — kā Republikāniskās partijas biedrs. Viņam bija nozīmīga loma Donalda Trampa 2016. gada prezidenta vēlēšanu kampaņā, un kādā brīdī viņu uzskatīja par tās faktisko kampaņas vadītāju. Ap Trampa ievēlēšanas laiku Kušneru bieži apsūdzēja interešu konfliktos, tostarp par personīga labuma gūšanu no politikas priekšlikumiem, kurus viņš pats atbalstīja Trampa pirmajā administrācijā.

2017. gadā Kušners kļuva par Trampa vecāko padomnieku un šo amatu ieņēma līdz Trampa aiziešanai no amata 2021. gadā. Viņa iecelšana amatā izraisīja bažas par nepotismu. Kušners bija galvenais Trampa administrācijas pārstāvis Tuvo Austrumu miera procesa jautājumos — viņš bija Trampa miera plāna autors un veicināja sarunas, kuru rezultātā 2020. gadā tika parakstīti Ābrahama nolīgumi un citi normalizācijas līgumi starp Izraēlu un vairākām arābu valstīm. Kušneram bija arī ietekmīga loma Trampa administrācijas reakcijā uz COVID-19 pandēmiju, tostarp viņš pārliecināja Trampu, ka plašsaziņas līdzekļi pārspīlē slimības draudus. Viņš bija viens no galvenajiem starpniekiem ASV-Meksikas-Kanādas tirdzniecības līguma noslēgšanā. Pēc Baltā nama atstāšanas Kušners nodibināja privātā kapitāla fondu *Affinity Partners*, kura finansējuma lielākā daļa nāk no Saūda Arābijas investīciju fonda.

2025. gadā Kušners atgriezās neformālā padomnieka lomā Trampa otrajā administrācijā, kur kopā ar Stīvu Vitkofu darbojās kā viens no galvenajiem starpniekiem diplomātiskajās sarunās par Izraēlas—Hamās kara un Krievijas uzbrukuma Ukrainai jautājumiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Severnijkļevera

**Severnijkļevera** ( — "Ziemeļu āboliņš") ir Krievijas militārā bāze Jaunsibīrijas salu arhipelāgam piederošajā Koteļnijas salā Laptevu jūras austrumos. Izveidota 2013. gadā kā kara bāze un lidlauks pie Ziemeļu jūrasceļa. Bāzē nav pastāvīgo iedzīvotāju.

## Vēsture
Jau pirms Otrā pasaules kara Kotelnijas salas rietumos un dienvidos pie Sanņikova šauruma izveidoja polārstacijas, kas pārtrauca darbību pēc PSRS sabrukuma. 
Lai atjaunotu Krievijas bruņoto spēku pastāvīgo militāro klātbūtni Arktikā, Koteļnijas salā nolēma uzbūvēt pastāvīgu piestātni baržu un vidējas klases kuģu uzņemšanai un izmantot Tiksi ostu kā bāzi piegāžu piegādei. 2013. gada septembrī uzsāka jaunas militārās bāzes būvniecību. Atjaunotais lidlauks 2016. gada oktobrī bija spējīgs uzņemt An-26, An-72 un An-74 lidmašīnas. 2014. gada naktī 13. uz 14. martu salā notika militārās mācības, kuru laikā to ieņēma 98. gaisa desanta divīzijas izpletņlēcēju bataljons 350 cilvēku sastāvā un 40 minūšu laikā ieņēma lidlauku.

2014. gada 6. septembrī uz salu devās Ziemeļu flotes kuģu konvojs, kas pārvadāja bruņutransportierus, traktorus un pārvietojamas dzīvojamās ēkas, un sāka militārās bāzes būvniecību.

500px|thumb|center|Šaušana ar spārnotajām raķetēm ''Оникс'' 2018. gada 25. septembrī

Aerodrom Temp.jpg|Kara lidlauks (2013. gada 29. oktobrī)
Base the Arctic Shamrock v.png|Pabeigtās ēkas 2016. gada 29. jūlijā
Kotelny Island 05.jpg|Militārās mācības (2017. gada 22. septembrī)
Russian Arctic military base Northern Clover (2).png|Raķešu palaišanas iekārtas (2019. gada 5. aprīlī)
Russian Arctic military base Northern Clover (3).png|Sakaru būves (2019)


## Skatīt arī
* Krievijas militārā bāze "Arktiskais trejlapis" pie Nagurskas Franča Jozefa Zemei piederošajā Aleksandras Zemē  
* Pitufikas Kosmosa spēku bāze, ASV militārā bāze Grenlandē
* Alerta, Kanādas militārā bāze Elsmīra salas ziemeļos

## Atsauces
Izšūšana

thumbnail|upright=1.0|Izšūšanā ar adatu un diegu uz auduma tiek veidoti ornamentāli un figurāli raksti
**Izšūšana** ir dekoratīva tekstilmākslas un amatniecības tehnika, kurā ar adatu un diegu — dažkārt arī ar citiem pavedieniem vai materiāliem, piemēram, smalku metāla stiepli — uz auduma, ādas vai citas piemērotas pamatnes virsmas veido ornamentālus vai figurālus rakstus un attēlus. Tā tiek uzskatīta par dekoratīvu virsmas šūšanu, kuras pamatā ir noteikta dūrienu sistēma, ievērojot materiāla struktūru, diega spriegojumu un raksta kompozīciju. Vēsturiski izšūšana pildījusi gan funkcionālu, gan estētisku lomu. Tā izmantota apģērba detaļu nostiprināšanai, malu un apmaļu apstrādei, kā arī vizuālai izcelšanai. Vienlaikus izšuvumi kalpojuši kā sociālā statusa, reģionālās piederības, reliģiskās vai simboliskās nozīmes nesēji. Tekstilmākslas un amatniecības vēsturē izšūšana ieņem nozīmīgu vietu kā viena no senākajām virsmas dekorēšanas metodēm, kas sastopama dažādu kultūru tradicionālajā lietišķajā mākslā, tautastērpos, reliģiskajos tekstilos un interjera priekšmetos. Tāpat izšūšana bijusi būtiska mājamatniecības un prasmju apguves tradīcija, tostarp paraugu izšuvumu veidošanā.

Mūsdienās izšūšana tiek praktizēta gan tradicionālās amatniecības saglabāšanas kontekstā, gan laikmetīgajā tekstilmākslā un dizainā, kur tā autoru radošo ideju īstenošanai kalpo kā daudzpusīgs izteiksmes līdzeklis. Tehnikas vizuālo un māksliniecisko daudzveidību nodrošina plašs dūrienu klāsts un to kombinācijas. Pie biežāk lietotajiem pamatdūrieniem pieder svītru dūriens, ko izmanto vienkāršu līniju veidošanai un kā pamatu citiem dūrieniem; atpakaļdūriens nepārtrauktu kontūrlīniju izšūšanai; krusta dūriens, īpaši raksturīgs skaitāmdiega izšuvumiem; gludais jeb satīna dūriens laukumu aizpildīšanai; ķēdītes dūriens dekoratīvām līnijām un ornamentiem; kā arī cilpiņu dūriens malu apdarei. Šo dūrienu variācijas un savstarpējās kombinācijas ļauj veidot plašu vizuālo efektu spektru, padarot izšūšanu par tehniski un mākslinieciski bagātu auduma apstrādes veidu.

## Ārējās saites
Jauko

**Jauko** () ir pašvaldība Puertoriko dienvidrietumos, kas pazīstama ar savu vēsturisko saistību ar kafijas audzēšanu un lomu salas lauksaimniecības attīstībā. Pilsētai ir tradicionāls pilsētas centrs ar koloniāla stila arhitektūru, ko ieskauj kalni un lauku kopienas.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta oficiālu pilsētas statusu ieguva 1756. gada 29. februārī, kad Fernando Pačeko de Matosa vadītie kolonisti saņēma Spānijas kroņa apstiprinājumu pēc kapelas uzcelšanas un koloniālo prasību izpildes. Pirms Spānijas kolonizācijas šis reģions bija daļa no taíno indiāņu teritorijas un bija saistīts ar virsaiti Agvejbanu.

## Kultūra
19. gadsimtā Jauko kļuva par nozīmīgu kafijas audzēšanas centru Puertoriko, jo īpaši pēc tam, kad šajā apgabalā apmetās eiropiešu imigranti un veicināja šīs nozares attīstību; tādēļ pilsēta ieguva iesauku *El Pueblo del Café* (“Kafijas pilsēta”). Viens no svarīgākajiem ikgadējiem pasākumiem ir Jauko Nacionālais kafijas festivāls.

## Atsauces

## Ārējās saites
Fraskati

**Fraskati** (, ) ir pilsēta un pašvaldība (*comune*) Itālijas centrālajā daļā, Lacio reģionā, kas administratīvi ietilpst Romas Galvaspilsētas metropoles struktūrā. Tā atrodas *[[Castelli Romani]]* apvidū Albānu paugurainē, aptuveni 20 km uz dienvidaustrumiem no Romas centra, un tradicionāli tiek uzskatīta par vienu no pazīstamākajām Romas piepilsētas vēsturiskajām apdzīvotajām vietām. Castelli Romani jau kopš antīkajiem laikiem kalpojis kā Romas apkārtnes atpūtas un rezidenču reģions. Fraskati ģeogrāfiskais novietojums kalnainā teritorijā nodrošina labvēlīgu klimatu un ainavisku vidi, kas veicinājusi pilsētas attīstību kā rezidenču, kultūras un tūrisma centram. Vēsturiski tā bijusi Romas aristokrātijas vasaras rezidenču atrašanās vieta, ko apliecina daudzas renesanses un baroka villas, panorāmas skati uz Romas apkārtni un bagāts kultūras mantojums. Pilsēta ir plaši pazīstama arī ar vīna darīšanas tradīcijām un Fraskati vīna nosaukumiem, kas veido nozīmīgu vietējās gastronomiskās kultūras daļu.

Romas metropoles funkcionālajā telpā Fraskati ieņem nozīmīgu lomu kā dzīves, atpūtas un pakalpojumu vide ar tiešu saikni ar galvaspilsētu, tostarp ar regulāru dzelzceļa savienojumu līdz *[[Roma Termini]]*, kuru iespējams sasniegt aptuveni 25 minūtēs. Vienlaikus pilsēta ir nozīmīgs zinātnes un pētniecības centrs. Fraskati *[[Area di Ricerca]]* teritorijā darbojas Eiropas Kosmosa aģentūras Zemes novērošanas centrs (ESRIN), ENEA Fraskati izpētes centrs un INFN Fraskati nacionālās laboratorijas. Šo institūciju klātbūtne veido Fraskati starptautisko pētniecisko profilu, īpaši kodolfizikas, kodolsintēzes, lāzertehnoloģiju, daļiņu paātrinātāju un Zemes novērošanas jomās, nostiprinot pilsētas nozīmi gan reģionālā, gan visas Romas metropoles mērogā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pasaules Pasta savienība

**Pasaules Pasta savienība** (**PPS**; , UPU) ir starptautiska starpvaldību organizācija, kas koordinē un regulē globālo pasta pakalpojumu sistēmu un kalpo kā galvenais starptautiskās sadarbības forums pasta nozarē. Tā tika izveidota 1874. gadā ar mērķi nodrošināt vienotus noteikumus, tarifu principus un tehniskos standartus starptautiskajai pasta apmaiņai, ļaujot dažādu valstu nacionālajām pasta administrācijām darboties kā vienotam tīklam. Šī iemesla dēļ Pasaules Pasta savienība tiek uzskatīta par vienu no senākajām nepārtraukti funkcionējošajām starptautiskajām organizācijām pasaulē. Starptautiskajā pasta sistēmā Pasta savienības centrālais uzdevums ir veicināt un pilnveidot pasta pakalpojumu organizāciju, sekmēt dalībvalstu sadarbību un nodrošināt tā dēvētās vienotās pasta teritorijas darbību, kurā sūtījumu apmaiņa notiek saskaņā ar kopīgiem savienības aktiem, tostarp tranzīta brīvības principu. Organizācija izstrādā un uztur pasta apmaiņas noteikumus, tehniskās normas un sadarbības mehānismus, kas starp valstīm nodrošina drošu, efektīvu un pieejamu sūtījumu apriti.

Vienlaikus Pasaules Pasta savienība veicina pasta nozares modernizāciju, tostarp elektroniskās tirdzniecības attīstību, digitālo risinājumu ieviešanu un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanu, īpašu uzmanību pievēršot attīstības valstīm un globālās pieejamības nodrošināšanai. Organizācijas darbība aptver arī plašāku līdzdalību saimniecības, tirdzniecības un ilgtspējīgas attīstības procesos, ciktāl tie saistīti ar pasta sistēmas lomu. ANO sistēmā kopš 1948. gada 1. jūlija Pasaules Pasta savienība darbojas kā Apvienoto Nāciju Organizācijas specializētā aģentūra. Šis statuss nostiprina tās institucionālo nozīmi globālajā pārvaldībā un padara Pasta savienību par galveno starptautisko pamatu pasaules pasta infrastruktūras koordinācijai un attīstībai 21. gadsimtā.

## Ārējās saites
Džuba

**Džuba** () ir upe Austrumāfrikā, Somālijas galvenā upe. Sākas uz Etiopijas un Somālijas robežas, saplūstot Genales un Davas upēm, kas sākas Etiopijas kalnienes austrumu nogāzē. Džuba plūst dienvidu virzienā pa līdzenu savannas apvidu, ieplūst Indijas okeānā 15 km uz ziemeļaustrumiem no Kismājo. Galvenās pietekas ir Šabēlle (1820 km gara, kreisā krasta pieteka) un Dera (700 km gara, labā krasta pieteka); šīs pietekas ieplūst Džubā tikai nokrišņiem bagātās sezonās, bet parasti izsīkst to lejtecē. Pašas Džubas garums ir 875 km, kopā ar garāko satekupi Genali — 1634 km, bet kopā ar garāko pieteku Šabēlli — 2064 km.

Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Dolova, Lūka, Bārdēre, Buāle un Džiliba. Kuģojama lietus sezonā līdz Bārdērei.

## Atsauces

## Ārējās saites
Usejnu Njangs

**Usejnu Njangs** (, dzimis ) ir Senegālas futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā. Kopš 2024. gada Njangs spēlē Beļģijas Pro līgas komandā *[[Royale Union Saint-Gilloise|Union Saint-Gilloise]]*.

Savu karjeru sācis Senegālas komandā *[[Diambars FC|Diambars]]*. 2022. gada pavasarī pievienojies Latvijas Virslīgas komandai *[[FK Auda|Auda]]*. 2023. gada beigās pārcēlies uz *[[Riga FC]]*. 2024. gada septembrī pārcēlies uz Beļģijas Pro līgas komandu *[[Royale Union Saint-Gilloise|Union Saint-Gilloise]]*. Ar komandu uzvarējis 2024.—2025. gada Beļģijas līgas sezonā.

Njangs tika iekļauts Senegālas futbola izlases sastāvā 2025. gada Āfrikas Nāciju kausam, kurā izlase izcīnīja čempionu titulu.

## Sasniegumi
**Union SG**

* Beļģijas Pro līga: 2024—25

**Senegāla**

* Āfrikas Nāciju kauss: 2025

## Atsauces

## Ārējās saites
Ķīnas rozes hibisks

**Ķīnas rozes hibisks** (*Hibiscus × rosa-sinensis*), arī vienkārši **Ķīnas roze** vai **Havajas puķe**, ir daudzgadīgs, mūžzaļš dekoratīvs krūms, retāk arī neliels kociņš, kas plaši pazīstams ar lieliem, košiem un vizuāli izteiksmīgiem ziediem. Tas pieder malvu dzimtai, kurai raksturīgi augi ar lieliem ziediem, piecdaļīgu vainagu un saplūdušām putekšņlapām. Taksonomiski Ķīnas rozes hibisks ir hibrīdaugs, proti, cilvēka veidots augs, kas savvaļā dabiski nav sastopams. Mūsdienu botāniskajos avotos tas raksturots kā hibrīds, kura izcelsme saistīta ar mākslīgiem krustojumiem, visbiežāk norādot hibridizācijas formulu *[[Hibiscus cooperi|H. cooperi]]* × *[[Hibiscus kaute|H. kaute]]*. Vēsturiski un kultūrvēsturiski augs bieži ticis saistīts ar Austrumāziju un Klusā okeāna reģionu, taču tā precīza dabiskā izcelsme nav pilnībā noskaidrota.

Ķīnas rozes hibiskam raksturīgas spīdīgas, tumši zaļas lapas un lieli, piltuvveida ziedi ar izteiktu putekšņlapu kolonnu. Ziedu krāsu gamma ir ļoti plaša — no baltas un dzeltenas līdz sarkanai, rozā un oranžai —, un selekcijas rezultātā izveidotas daudzas šķirnes ar atšķirīgu ziedu lielumu, krāsojumu un pildījuma pakāpi. Augam piemīt augsta fenotipiskā daudzveidība, kas ir ilgstošas selekcijas un hibridizācijas rezultāts. Dekoratīvajā dārzkopībā Ķīnas rozes hibisks ieņem īpaši nozīmīgu vietu kā viens no visizplatītākajiem krāšņumaugiem tropu un subtropu reģionos, kur to plaši izmanto dārzos, parkos, apstādījumos un dzīvžogos. Mērenajā klimata joslā, ņemot vērā auga jutību pret zemām temperatūrām, tas parasti tiek audzēts telpās un podiņos. Ilgstošā ziedēšana, krāšņums un šķirņu daudzveidība padara Ķīnas rozes hibisku par nozīmīgu selekcijas objektu un vienu no populārākajiem dekoratīvajiem augiem mūsdienu dārzkopībā.

## Atsauces

## Ārējās saites