open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pāvils Sakss

**Pāvils Sakss** bija Latvijas Bankas prezidents no 1990. līdz 1991. gadam.

Ar  Augstākās padomes lēmumu Nr. 587 par Latvijas Bankas prezidentu iecēla Pāvilu Saksu, amatā nomainot Artūru Graudiņu. Līdz tam viņš bija Latvijas Republikas Ekonomikas ministrijas Metodoloģijas un kopsavilkuma departamenta direktors.  Sakss tika atbrīvots no amata, viņu nomainīja Einars Repše.

Vēlāk viņš bija Rīgas pils pārvaldes direktors.

## Atsauces
Rihards Veiss

**Rihards Veiss** (; dzimis , miris ) bija ungāru grieķu-romiešu stila cīkstonis, 1908. gada vasaras olimpisko spēļu čempions un septiņkārtējais Ungārijas čempions.

## Biogrāfija
Pirms pāriešanas uz cīņas sportu Veiss trenējās vieglatlētikā un airēšanā. Viņš 1899. gadā ieguva neoficiālu nacionālās cīņas titulu, bet pēc tam no 1903. līdz 1909. gadam vēl septiņus oficiālus Ungārijas čempiona titulus. Veiss  sacentās arī svarcelšanā un no 1905. līdz 1908. gadam izcīnīja uzvaru valsts čempionātos smagajā svarā.

1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā Veiss sacentās grieķu-romiešu cīņas svara kategorijā virs 93,0 kg. Viņš uzvarēja visās trijās cīņās un kļuva par olimpisko čempionu, saņemot zelta medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Portal

***Portal*** ir puzļu platformas videospēle, kuru izstrādājušas un publicējušas kompānijas Valve Corporation un Source Games. Tā tika izlaista 2007. gadā kā daļa no spēļu pakas ar nosaukumu *The Orange Box* operētājsistēmai Windows, Xbox 360 un PlayStation 3. Kopš tā laika spēle tika pārnesta arī uz citām sistēmām, ieskaitot Mac OS X un Linux.

## Apraksts
*Portal* sastāv galvenokārt no mīklu sērijām, kuras jāatrisina, teleportējot spēlētāju un vienkāršus objektus, izmantojot "*Aperture Science* portatīvo portālu ierīci" - ierīci, kas var radīt portālus starp divām plaknēm. Spēlētāja varoni Šella izaicina un pievilina mākslīgais intelekts ar nosaukumu *GLadOS* (Ģenētiskā dzīvības forma un diska operētājsistēma), *GLadOS* solīja Šellai balvu, kad visas mīklas būs atminētas. Spēles unikālā fizika ļauj saglabāt kinētisko enerģiju caur portāliem, liekot radoši izmantot portālus, lai manevrētu caur testa kamerām. Šis spēles elements ir balstīts uz līdzīgu koncepciju no spēles *Narbacular Drop*; vispār daudzus no *DigiPen* Tehnoloģiju institūta komandas locekļiem, kuri strādāja pie *Narbacular Drop*, *Valve* nolēma piesaistīt pie *Portal* izveides komandas.

*Portal* ir viena no *[[Valve Corporation]]* oriģinālajām spēlēm.

## Ārējās saites
BMW M5

alt=|thumb|BMW M5 F90 2018. gada.
thumb|BMW M5 e28
**BMW M5** ir biznesa klases auto kuru Vācijas kompānijas BMW Motorsport nodaļa izveidoja 1985. gadā un ražo līdz pat mūsu dienām. Šo auto būvē uz BMW 5. sērijas bāzes un uz šo dienu ir jau sešas BMW M5 paaudzes. Uz šo momentu paša jaunākā BMW M5 paaudze ir BMW M5 virsbūvē F90, kura tika izveidota uz BMW 5. sērijas sedana G30 bāzes.

## Ātrums

BMW M5 f90 maksimālais ātrums bez ierobežotāja ir 325 km/h, paātrinājums līdz 100 km/h ir 3,29 sekundes.
Pēteris Koroševskis

**Pēteris Koroševskis** (dzimis 1940. gada 2. maijā) ir latviešu lauksaimnieks un valsts darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Ezernieku pagasta "Medņos" zemnieka ģimenē, Otrā pasaules kara beigās tēvs bijis iesaukts Latviešu leģionā un pēc kara nokļuvis filtrācijas nometnē Maskavā. Koroševska krusttēvu izsūtīja 1949. gada deportācijās. Mācījās Maltas tehnikumā, tad studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Veterinārmedicīnas fakultātē.

Strādāja par Krāslavas rajona padomju saimniecības “Ezernieki” galveno veterinārārstu (1968—1974), no 1974. gada bija kolhoza “Borecs” valdes priekšsēdētājs, pēc kolhozu “Borecs” un “Skaista” apvienojošanas bija kolhoza “Skaista” valdes priekšsēdētājs (1979—1990) un Krāslavas rajona Tautas deputātu padomes izpildkomitejas Lauksaimniecības departamenta direktors.

1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 136. Grāveru vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā Koroševskis kā neatkarīgais deputāts (pirms vēlēšanām Koroševskis ir izstājies no PSKP) balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

2000. gadā apbalvots ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Atsauces
Cordae

**Kordejs Amarijs Danstons** (; dzimis ), plašāk zināms ar pseidonīmu ***Cordae*** (iepriekš ***YBN Cordae***), ir amerikāņu reperis, dziedātājs un dziesmu autors.

Repot sācis aptuveni 15 gadu vecumā, tomēr sākumā to uztvēris par hobiju. Viņš zem pseidonība ***Entendre*** izlaida trīs *miksteipus* — "Anxiety" (2014), "I'm So Anxious" (2016), "I'm So Anonymous" (2017). 2015. gadā viņš pabeidza vidusskolu un iestājās Tounsonas Universitātē, kuru gan pameta 2018. gadā.
Repu viņš sāka uztvert nopietni 2018. gada sākumā. Izmantojot sociālos tīklus viņš iepazinās ar reperiem *[[YBN Nahmir]]* un *[[YBN Almighty Jay]]*, kā arī kļuva par daļu no YBN repa grupas, nomainot savu pseidonīmu no *Entendre* uz *YBN Cordae*. Atpazīstamību ieguva ar dažādu populāru dziesmu, piemēram Eminema "My Name Is", remiksiem, kā arī ar dziesmu "Old Niggas", kas bija kā atbilde uz repera J. Cole dziesmu "1985".  *YBN Cordae* izlaida savu pirmo studijas albumu "The Lost Boy". Šis albums tika nominēts 2020. gada ''Grammy'' balvai kategorijā "labākais repa albums", kā arī šī albuma dziesma "Bad Idea", kurā piedalās arī *[[Chance the Rapper]]*, tika nominēta *Grammy* kategorijā "labākā repa dziesma".

2020. gadā *Cordae* izņēma *YBN* no sava pseidonīma pēc grupas izjukšanas.

 iznāca *Cordae* otrais albums *[[From a Birds Eye View]]*.

*Cordae* mūzika ietver gan mūsdienu, gan senāka repa elementus. Viņš vairākkārt ir izteicies, ka viņš mēģina samazināt paaudžu plaisu hiphopā.

Viņš satiekas ar Japānas tenisisti Naomi Osaku.

## Atsauces
Daimjo

**Daimjo** (jap. 大名; *daimyō* — "dižens vārds") — feodālie aristokrāti, lielie zemes īpašnieki Japānā (pēc statusa var tikt pielīdzināmi eiropiešu pēriem). Sākotnēji (VII-IX gs.) turīgākie zemnieki, zemnieku kopienu, pēc tam samuraju klanu vadoņi. XIV-XVI gs. absolūti neatkarīgi no centrālās varas. Sākot ar XVII gs. pamazām zaudēja savu neatkarību un ietekmi. Pēc 1868. gada zaudēja savu tiešo politisko un ekonomisko varu, tomēr līdz 1945. gadam daimjo bija plašas privilēģijas parlamentā un atbilstoša ietekme valstī.

## Literatūra
* Valsts un tiesību vēsture jēdzienos un terminos. / Sast. P.Valters. / — Rīga: Divergens, 2001., 18. lpp.

## Ārējās saites
* World History: Patterns of Interaction
* Samurai, Chōnin and the Bakufu: Between Cultures of Frivolity and Frugality.

## Skatīt arī
* Kadzoku
2015. gada Pasaules čempionāta hokejā 1. divīzija

**2015. gada Pasaules čempionāts hokejā 1. divīzija** bija hokeja sacensības, kas laika posmā no 13. līdz 25. aprīlim norisinājās Krakovā un Eindhovenā. A grupas pirmo divu vietu ieguvēji iekļuva elites divīzijā, bet B grupas uzvarētāji kvalificējās uz A grupu. Šajā čempionātā A grupā uzvarēja Kazahstāna un Ungārija.

## A grupa

* ▼
* ▼
* *
* *
* *
* †^

: * automātiski kvalificējas 2015. gada Pasaules hokeja čempionāta 1. divīzijas A grupā*
: *^ kvalificējas, uzvarot 2014. gada Pasaules čempionātā hokejā 1. divīzijas B grupā*
: *<sup>†</sup> rīkotāji*
: *▼ kvalificējās izkrītot no 2014. gada Pasaules čempionāta hokejā elites divīzijas*

## B grupa
* ▼
* *
* *
* *
* †*
* ^

: * automātiski kvalificējas 2015. gada Pasaules hokeja čempionāta 1. divīzijas B grupā*
: *^ kvalificējas, uzvarot 2014. gada Pasaules čempionātā hokejā 2. divīzijas A grupā*
: *<sup>†</sup> rīkotāji*
: *▼ kvalificējās izkrītot no 2014. gada Pasaules čempionāta hokejā 1. divīzijas A grupas*

## Atsauces
Nintendo Switch

***Nintendo Switch*** ir *[[Nintendo]]* izstrādāta videospēļu konsole, kas izlaista 2017. gada 3. martā. Tā ir hibrīda konsole, ko var izmantot kā stacionāru un pārnēsājamu ierīci. Tās bezvadu *Joy-Con* kontrolleri  var tikt piestiprināti abās konsoles pusēs.
Stefans Rāzna

**Stefans Rāzna** (dzimis  Bebrenes pagastā) ir latviešu uzņēmējs, politiķis un pašvaldību darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts. Ilggadējs Ilūkstes novada domes priekšsēdētājs, pārstāv Latvijas Zemnieku savienību.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Bebrenes pagastā zemnieka ģimenē. Studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Mehanizācijas fakultātē. Kopš 1974. gada strādāja par Bebrenes sovhoztehnikuma galveno inženieri.

Atmodas kustības laikā 1988. gadā Rāzna kļuva par zemnieku saimniecības “Teikas” īpašnieku. Iesaistījies Latvijas Tautas frontē (LTF), viņu ievēlēja par Tautas frontes pirmās un otrās domes locekli un LTF valdes locekli. 1990. gadā S. Rāznu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 120. Ilūkstes vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā balsojis par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

1993. gadā S. Rāzna kļuva par kooperatīvās sabiedrības “Tehniskais centrs” valdes priekšsēdētāju un SIA “TC konstrukcijas” direktoru.

2005. gada pašvaldību vēlēšanās S. Rāznu ievēlēja Ilūkstes novada domē no Latvijas Zemnieku savienības saraksta un ievēlēja arī par domes priekšsēdētāju. Līdzīgi vēlētāju atbalstu guvis arī trīs sekojošajās pašvaldību vēlēšanās, vienmēr tiekot ievēlēts arī par domes priekšsēdētāju.

## Apbalvojumi
2000. gadā S. Rāznu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Atsauces
Kalanhojas

**Kalanhoja** (*Kalanchoe*) ir biezlapju dzimtas ģints, kurā ietilpst aptuveni 125—200 augu sugu. Dabā tās ir galvenokārt sastopamas Madagaskarā un Āfrikas tropiskajos reģionos, taču arī bieži tiek audzētas kā telpaugi, kā arī izmantošanai tradicionālajā vai tautas medicīnā. Kalanhoja bija viens no pirmajiem augiem, kas tika nosūtīts kosmosā — uz padomju kosmosa staciju *[[Salyut 1]]* (1971. gadā).

## Morfoloģija
Lielākā daļa kalanhoju ir krūmi vai daudzgadīgi zālaugi, kaut gan dažas sugas ir viengadīgas vai divgadīgas. Parasti šīs ģints pārstāvji var maksimāli sasniegt 1 metra augstumu; vislielākos izmērus var sasniegt suga Behāras kalanhoja, kas var sasniegt pat 6 metru augstumu. Kalanhojām parasti ir taisns, bet dažām arī nedaudz klājenisks, sulīgs stublājs. Kalanhoju lapas pārsvarā ir biezas un sulīgas, lai uzkrātu ūdens rezerves, un saknes ir īsas, zarotas, tādēļ lielāko daļu kalanhoju sugu uzskata par sukulentiem. Dažām kalanhoju sugām (piemēram, tūbainajai kalanhojai) lapas ir klātas ar maziem matiņiem.
Attēls:Kalanchoe beharensis, elephant's ear kalanchoe at Myddelton House, Enfield, London 01.jpg|Behāras kalanhoja
Attēls:Kalanchoe tomentosa (4508582330).jpg|Tūbainā kalanhoja
Attēls:Bryophyllum daigremontianum nahaufnahme1.jpg|Degremona kalanhoja


## Sugas
Ģintī ir klasificētas 125—200 sugas, tostarp (nepilns saraksts):

* Blosfelda kalanhoja (*Kalanchoe blossfeldiana*)
* Degremona kalanhoja (*Kalanchoe daigremontiana*)
* Mangina kalanhoja (*Kalanchoe manginii*)
* Orgala kalanhoja (*Kalanchoe orgyalis*)
* Plūksnainā kalanhoja (*Kalanchoe pinnata*)
* Rombiskā kalanhoja (*Kalanchoe rhombopilosa*)
* Stobrziedu kalanhoja (*Kalanchoe tubiflora*)
* Tūbainā kalanhoja (*Kalanchoe tomentosa*) 
* Vienziedu kalanhoja (*Kalanchoe uniflora*)
* Zemā kalanhoja (*Kalanchoe pumila*)

## Pavairošana
Kalanhojas var pavairot ar vairākiem paņēmieniem:

# veģetatīvi, izmantojot lapas un augu zariņus — kalanhojas lapas vai zari tiek novietoti uz augsnes un pēc laika nogrieztajam auga fragmentam sāks augt saknes;
# ar sēklām, kas veidojas no augu ziediem, ja tie tika apputeksnēti;
# vai ar sīkiem augiem "bērniņiem", kas dažām kalanhoju šķirnēm (piemēram, degremona kalanhoja) izaug uz lapu malām, nokrīt un iesakņojas augsnē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Juris Aizezers

**Juris Aizezers** (dzimis  Rēzeknē) ir latviešu inženieris, uzņēmējs, politiķis un pašvaldību darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rēzeknē Pētera Aizezera ģimenē. Mācījās Rēzeknes astoņgadīgajā skolā (1961—1969) un Maltas sovhoztehnikumā (1969—1972), iegūstot tehniķa mehāniķa specialitāti.

1982. gadā absolvēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Mehanizācijas fakultāti, strādāja par inženieri. J. Aizezers ir bijis kolhoza priekšsēdētājs un Liepājas lauktehnikas vadītājs. Bijis PSKP biedrs.

Atmodas kustības laikā iesaistījies Latvijas Tautas frontē. 1989. gadā J. Aizezeru ievēlēja par Liepājas rajona izpildkomitejas priekšsēdētāju (amatā līdz 1992. gadam). 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 143. Grobiņas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā Aizezers balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

1992. gadā kļuva par Liepājas rajona padomes priekšsēdētāju. 1993. gadā J. Aizezers tika apstiprināts par Unibankas valdes locekli, vēlāk par bankas viceprezidentu. 1994. gada pašvaldību vēlēšanās J. Aizezers tika ievēlēts Liepājas domē no “Vienotā saraksta” un atkal kļuva par Liepājas rajona padomes priekšsēdētāju. 1996. gadā viņš ieņēma Ministru prezidenta Andra Šķēles padomnieka amatu, bet līdztekus bija Liepājas rajona padomes priekšsēdētāja vietnieks.

2002. gadā J. Aizezers bija partijas "Jaunais laiks" dibinātāju skaitā, eet divus gadus vēlāk iesaistījās citas partijas — "Latvijas Kalve" veidošanā. No tās saraksta kandidēja 2005. gada Rīgas domes vēlēšanās (saraksts neguva pietiekošu vēlētāju atbalstu).

Pēc 2009. gada administratīvi teritoriālās reformas J. Aizezers nodibināja biedrību “Liepājas Novadu padome”, kurā darbojās bijušā Liepājas rajona teritorijā izveidoto astoņu novadu vadītāji. Tajā pašā gadā nesekmīgi kandidēja pašvaldību vēlēšanās uz vietu Grobiņas novada domē no partijas "Jaunais laiks" saraksta.

Līdz 2019. gadam J. Aizezers bija pārtikas tirgotāja (veikalu tīkls *[[top!]]*) un konditorejas izstrādājumu ražotāja AS LPB ("Liepājas patērētāju biedrība") padomes priekšsēdētājs, vēlāk padomes loceklis.

## Apbalvojumi
2000. gadā J. Aizezeru apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Gāzes gaisma

**"Gāzes gaisma"** () ir 1944. gada ASV psiholoģiska trillera filma, kas balstīta uz Patrika Hamiltona tāda paša nosaukuma lugu. Filmas režisors ir Džordžs Kjūkors. Galvenās lomas atveido Šarls Bojērs, Ingrīda Bergmane (ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā aktrise galvenajā lomā), Džozefs Kotens, Meja Vītija un Andžela Lensberija. Filmas pirmizrāde notika 1944. gada 4. maijā. Šī ir otrā Hamiltona lugas ekranizācija, pirmā filma ar tādu pašu nosaukumu izdota 1940. gadā.

Filmā dziedātāja Pola Alkvista kopā ar savu līgavaini Gregoriju ievācas namā, kur kādreiz tika nogalināta Polas tante. Gregorijs vēlas dabūt nelaiķes dārglietas un sāk psiholoģiski manipulēt ar sievu, liekot Polai noticēt, ka viņa ir kļuvusi ārprātīga. No filmas angliskā nosaukuma cēlies psiholoģijas termins "gazlaitings".

Šo filmu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai septiņās kategorijās, no kurām tā ieguva divas. 2019. gadā filmu iekļāva Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturālu, vēsturisku vai estētiski ievērojamu".

## Atsauces

## Ārējās saites
Skaidrīte Albertiņa

**Skaidrīte Albertiņa** (dzimusi , mirusi ) bija latviešu ekoloģe un sabiedriskā darbiniece, bijusī Latvijas Augstākās Padomes deputāte.

## Dzīvesgājums
Dzimusi  Rīgā Jāņa Tuča un viņa sievas Amālijas (dzimušas Bramanes) ģimenē. 1958. gadā absolvēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Meža fakultāti.

Strādāja par Rīgas Politehniskā institūta docētāju, bija fakultātes dekāne.

Atmodas kustības laikā 1990. gadā Albertiņa kļuva par Latvijas Zaļās partijas (LZP) biedri. 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputāti no 157. Pārogres vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā Albertiņa balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

1992. gadā S. Albertiņa kļuva par Ogres Lauksaimniecības Inovāciju centra direktoru padomes locekli.

1995. gadā viņa nesekmīgi kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās no LZP un LNNK kopējā saraksta.

Mirusi 2016. gada 9. februārī.

## Apbalvojumi
2000. gadā S. Albertiņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Leonīds Alksnis

**Leonīds Alksnis** (dzimis  Rīgā) ir latviešu arhitekts, politiķis un pašvaldību darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts un Jūrmalas pilsētas domes priekšsēdētājs (1997—2001).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā Voldemāra Alkšņa ģimenē. Absolvēja Rīgas Politehniskā institūta Arhitektūras fakultāti, kopš 1976. gada bija Arhitektu savienības biedrs. Strādāja par institūta "Tirdzniecības projekts" galveno arhitektu, bija PSKP biedrs.

Atmodas kustības laikā iesaistījās Latvijas Tautas frontē, un L. Alksni 1990. gadā ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 84. Jūrmalas vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā L. Alksnis balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

Kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās 1993. gadā un 6. Saeimas vēlēšanās 1995. gadā no Latvijas Tautas frontes saraksta, bet abas reizes saraksts neiekļuva Saeimā.

1994. gada pašvaldību vēlēšanās L. Alksnis tika ievēlēts Jūrmalas pilsētas domē no saraksta "Par Tevi"’. 1997. gada pašvaldību vēlēšanās atkal ievēlēts pašvaldībā no "Tēvzemei un Brīvībai" un Kristīgās Tautas partijas (daļa bijušās Latvijas Tautas frontes) saraksta un ievēlēts par Jūrmalas pilsētas domes priekšsēdētāju (amatā 1997—2001). 2001. gadā atkal ievēlēts Jūrmalas domē, tagad no Kristīgi demokrātiskās savienības. Divās sekojošajās pašvaldību vēlēšanās nav guvis pietiekošu vēlētāju atbalstu, attiecīgi pārstāvot Kristīgi demokrātiskās savienības sarakstu 2005. gadā un Latvijas Zemnieku savienības, Kristīgi demokrātiskās savienības un LPP/LC kopējo sarakstu 2009. gadā.

## Apbalvojumi
2000. gadā L. Alksni apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Andris Apinītis

**Andris Apinītis** (dzimis , miris ) bija latviešu lauksaimnieks un pašvaldību darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts un Gulbenes novada domes priekšsēdētājs (2015—2017).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Alūksnes rajona Trapenē zemnieka Raimonda Apinīša ģimenē. Mācījās Trapenes astoņgadīgajā skolā, tad Gaujienas vidusskolā. Studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā, kuru absolvēja 1980. gadā, iegūstot lauksaimniecības ekonomista organizatora diplomu.

Strādāja kolhozā "Trapene" par ekonomistu (1980—1981), pēc tam bija kolhoza "Ilzene" priekšsēdētājs (1981—1990), PSKP biedrs.

Atmodas kustības laikā A. Apinītis iesaistījās Latvijas Tautas frontē un 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 105. Apes vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā A. Apinītis balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. LR Augstākajā padomē vadīja Lauksaimniecības uzņēmumu privatizācijas komisiju.

No 1994. gada A. Apinītis bija Unibankas Gulbenes filiāles vadītājs. 2013. gadā ievēlēts Gulbenes novada domē no partijas “Reģionu alianse” saraksta Gulbenes pilsētas domes deputāts (ievēlēts no "Reģionu alianses") un 2015. gadā ievēlēts par Gulbenes novada domes priekšsēdētāju mirušā Nikolaja Stepnova vietā (amatā līdz 2017. gadam). 2017. gada pašvaldību vēlēšanās atkal kandidēja uz vietu novada domē, taču netika ievēlēts.

Miris 2017. gada decembrī.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (2000)
* 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Aivars Berķis

**Aivars Berķis** (dzimis  Annas pagastā, miris ) bija latviešu mežsaimnieks, žurnālists un politiķis, Latvijas Zemnieku savienības biedrs, bijis Augstākās Padomes un 5. Saeimas deputāts, Saeimas priekšsēdētāja biedrs (1993—1995).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1936. gada 24. septembrī Annas pagastā. Augstāko izglītību ieguva 1959. gadā Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas (LLA) Mežsaimniecības un mežtehnikas fakultātē, līdz 1960. gadam strādāja par mežziņa palīgu Smiltenes mežrūpniecības Sikšņu mežniecībā, papildinājās LLA Meliorācijas un hidrotehnikas fakultātē.

Mācījās Tautas universitātes Literatūras un mākslas fakultātē, no 1969. gada darbojās Latvijas Radio kā vecākais redaktors, komentētājs, Lauksaimniecības redakcijas vadītājs, līdztekus 1973. gadā pabeidza studijas Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātes Žurnālistikas nodaļā un 1986. gadā pabeidza divu gadu kursus Marksisma un ļeņinisma vakara universitātes Diplomātijas fakultātē. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas kļuvis par studentu biedrības ''Fraternitas Rusticana'' biedru.

## Politiskā darbība
Atmodas kustības laikā A. Berķis 1990. gadā iestājās Latvijas Zemnieku savienībā (LZS) un kandidēja Augstākās Padomes vēlēšanās Elejas vēlēšanu apgabalā, taču netika ievēlēts. 1991. gada 16. februārī tika ievēlēts par pirmo LZS priekšsēdētāju. 1991. gada augustā A. Berķi ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no Aizkraukles 180. vēlēšanu apgabala deputāta mandātu nolikušā Imanta Ziedoņa vietā.

Pēc 1993. gada 5. Saeimas vēlēšanām A. Berķis kļuva par 5. Saeimas deputātu un Saeimas priekšsēdētāja biedru. 1994. gadā apguva parlamenta darba pieredzi Kanādā.

1994. gadā A. Berķis atkāpās no LZS priekšsēdētāja amata un 1995. gadā tika ievēlēts Nacionālajā radio un televīzijas padomē, kur ievēlēts vēl vairākkārt, tostarp no 2005. līdz 2007. gadam bija padomes priekšsēdētājs.

1999. gadā kļuva par LZS ģenerālsekretāru. Kandidējis vēlēšanās arī pēc 5. Saeimas, taču nav ticis ievēlēts (2001. gada Rīgas domes vēlēšanās, 2002. gada 8. Saeimas vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta). 2003. gadā A. Berķis tika ievēlēts Centrālajā vēlēšanu komisijā, savukārt 2004. gadā viņš varēja kļūt par 8. Saeimas deputātu ar "mīksto mandātu", taču atteicās no šīs iespējas. 2007. gadā A. Berķis netika pārvēlēts Nacionālajā radio un TV padomē uz atkārtotu termiņu.

Miris .

## Apbalvojumi
* Lielā Kristapa medaļa par dokumentālās filmas "Ar zemīti sadzīvot" scenāriju (1987)
* P. Stučkas prēmija žurnālistikā (1988)
* 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme (1996)
* Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira (2000)

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Oļegs Batarevskis

**Oļegs Batarevskis** ( Rīgā) ir latviešu jurists un politiski represētais, vēlāk politiķis, pašvaldību darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts un Rīgas domes priekšsēdētāja vietnieks (1994—1997).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā Vladimira Batarevska un viņa sievas Maigas, dzimušas Vītoliņas, ģimenē. Studēja Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē (1969-1974), strādāja par juristu.

1980. gadā viņu apcietināja VDK un kopā ar Andri Šulcu, Gundaru Gerbaševski un Ivaru Ivanovu tiesāja par "aizliegtu un pretvalstisku grāmatu izplatīšanu, nepatiesu izdomājumu izplatīšanu, padomju valsts un sabiedriskās iekārtas diskreditēšanu". Piesprieda gada un sešu mēnešu ieslodzījumu labošanas darbu kolonijā, sodu viņš izcieta Šķirotavas cietumā.

Atmodas kustības laikā O. Batarevskis 1989. gadā iestājās Vides Aizsardzības klubā, 1990. gadā bija viens Latvijas Zaļās partijas (LZP) dibinātājiem, ievēlēts par vienu no partijas pirmajiem līdzpriekšsēdētājiem. Darbojās laikraksta "Elpa" informācijas daļā.

1990. gadā O. Batarevski ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no Rīgas 7. vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

5. Saeimas vēlēšanās 1993. gadā kandidēja no "Zaļā saraksta" un netika ievēlēts. Šajā pašā gadā ieņēma Tieslietu ministrijas valsts sekretāra amatu. 1994. gadā O. Batarevski ievēlēja par Rīgas domes deputātu no LNNK un LZP saraksta, viņš bija domes priekšsēdētāja vietnieks (1994—1997). 1997. gadā viņu atkārtoti ievēlēja par Rīgas domes deputātu no LZP saraksta. 1998. gadā izstājās no paša dibinātās Latvijas Zaļās partijas, iesaistoties Tautas partijas veidošanā (bija starp tās dibinātājiem, vairākkārt pārvēlēts par līdzpriekšsēdētāju). 2000. gadā O. Batarevskis izstājās no domes Tautas partijas frakcijas un partijas, pievienojoties "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK". 2001. gadā kļuva par Rīgas domes priekšsēdētāja Andra Ārgaļa padomnieku, kā arī kandidēja pašvaldības vēlēšanās, taču netika ievēlēts. Tāpat pietiekošu vēlētāju atbalstu nesaņēma 8. Saeimas vēlēšanās 2002. gadā.

2004. gadā O. Batarevskis bija partijas "Latvijas Kalve" dibinātāju skaitā, no tās saraksta nesekmīgi kandidējot nākamā gada Rīgas domes vēlēšanās. 2008. gadā piedalījās partijas "Sabiedrība citai politikai" dibināšanā.

## Apbalvojumi
2000. gadā O. Batarevski apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Arnolds Bērzs (vēsturnieks)

**Arnolds Bērzs** (dzimis  Zvārdes pagastā) ir latviešu vēsturnieks, izglītības un kultūras darbinieks, publicists, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Zvārdes pagastā. Mācījās Kabiles septiņgadīgajā skolā un Kuldīgas vidusskolā.
No 1962. līdz 1969. gadam studēja vēsturi Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātē, 1985. gadā beidza LVU aspirantūru, bet zinātņu kandidāta disertāciju neaizstāvēja. Strādāja par vecāko pasniedzēju Liepājas Pedagoģiskajā institūtā.

Atmodas kustības laikā A. Bērzs bija Latvijas Tautas frontes Liepājas nodaļas valdes loceklis. 1990. gadā A. Bērzu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 89. Liepājas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

Pēc Augstākās Padomes deputāta pilnvaru beigām strādājis Aizsardzības ministrijā.

## Apbalvojumi
2000. gadā A. Bērzu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Apbalvots arī ar 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi un goda zīmi “Par ieguldījumu Militārās pretizlūkošanas dienesta attīstībā”.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Jānis Biezais

**Jānis Biezais** (dzimis  Galgauskas pagastā; miris ) bija latviešu ekonomists, publicists, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Galgauskas pagastā zemnieku ģimenē. Mācījās Gulbenes vidusskolā, studēja Latvijas Valsts Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē, bet 4. kursā studijas pārtrauca, jo 1960. gadu sākumā viņu aizturēja Valsts drošības komiteja un pratināja politisko uzskatu dēļ, J. Biezā vārds atrodams VDK aģentu kartotēkā.

Vairākus gadus strādāja par skolotāju, tad atsāka mācības un 1968. gadā pabeidza Zaļenieku sovhoztehnikumu. Pēc tam strādāja dažādos amatos lauksaimniecībā, līdztekus neklātienē studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Ekonomikas fakultātē. Strādāja par vecāko inženieri matemātiķi-programmētāju Lauksaimniecības ministrijas informatīvajā skaitļošanas centrā, pēc tam par vecāko ekonomistu kolhozā „Ķekava” (1980—1990).

Atmodas kustības laikā 1988. gadā J. Biezais piedalījās Latvijas Atdzimšanas partijas un Latvijas Nacionālās neatkarības kustības (LNNK) dibināšanā. LNNK Ķekavas nodaļa, kurā bija ap 40 dalībnieku, viņu deleģēja uz Latvijas Tautas frontes dibināšanas kongresu 1988. gada 8. un 9. oktobrī. 1989. gadā viņš piedalījās arī Latvijas Lauksaimnieku savienības un Latvijas Tautsaimnieku savienības dibināšanā.

1990. gadā J. Biezo ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no Ķekavas 168. vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Augstākajā Padomē vadīja Nacionālā īpašuma aizsardzības un konversijas komisiju.

Beidzoties deputāta pilnvarām, J. Biezais strādāja par 5. Saeimas deputāta Alfrēda Žīgura palīgu, pēc tam bija Ķekavas pagasta ekonomists (1994—1997), skolotājs Ķekavas vidusskolā, kopš 1998. gada septembra — galvenais speciālists Latvijas Lauksaimniecības universitātes Ekonomikas katedrā.

Pensionējās 2000. gadā. 2001. gada pašvaldību vēlēšanās nesekmīgi kandidēja Ķekavas pagasta padomes vēlēšanās no apvienības “Tēvzeme”.

Miris 2017. gada 30. augustā.

## Apbalvojumi
2000. gadā J. Biezo apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Čikāga liesmās

**"Čikāga liesmās"** () ir ASV asa sižeta un drāmas televīzijas seriāls, kura autori ir Maikls Brendts un Dereks Hāss. Seriāla izpildproducents ir Diks Volfs. Seriāls ir par Čikāgas ugunsdzēsēju departamenta 51. depo ugunsdzēsēju un paramediķu brigādi.

Šis ir pirmais darbs Dika Volfa "Čikāgas" seriālu sērijā (pašlaik vēl tiek pārraidīti seriāli par Čikāgas mediķiem un policistiem). Seriāls kopš  tiek pārraidīts NBC televīzijas kanālā. Pašlaik seriālam ir trīspadsmit sezonas un vairāk nekā 250 sērijas. "Čikāga liesmās" pārraidīta arī Latvijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Matočkinšars

**Matočkinšars** () ir jūras šaurums Novaja Zemļas arhipelāgā Krievijā. Tas atdala arhipelāga lielākās salas Ziemeļu salu un Dienvidu salu un savieno Barenca jūru rietumos ar Karas jūru austrumos. Šaurums ir 107 km garš un 0,6 līdz  plats, kuģojams, bet no janvāra līdz maijam klāts ar līdz pat  biezu ledus slāni.

Krasti stāvi, vietām krauji, līčaini. Austrumu daļā uz ziemeļiem atzarojas 16 km garš Belušja Gubas līcis. šaurumā ietek vairākas upes, lielākās no kurām ir Čirakina, Šumiļiha, Matočka (Dienvidu salā), Jepiškina (Ziemeļu salā).

Šauruma nosaukums, domājams, cēlies vai nu no tajā pie rietumu ieejas ietekošās Matočkas upes, vai arī Novaja Zemļas senā nosaukuma «Matka». Šaurumu pirmais caurkuģoja Jakovs Čirakins 1766. gadā. 1887. gadā Pomorskas līcī pie šauruma rietumu ieejas tika nodibināta Matočkinšaras apmetne. Vēlāk šauruma krastos tika izveidotas Matočkinšaras, Misstolbovojas un Misvihodnojas polārstacijas un Lagernojes apmetne. 1950. gados kodolizmēģinājumu poligona vajadzībām pie Šumiļihas ietekas tika izbūvēts Severnijas ciemats ar kuģu piestātni.

## Atsauces

## Ārējās saites
Valdis Biķis

**Valdis Biķis** (dzimis 1940. gada 25. septembrī Dundagas pagastā; miris 2021. gada 9. augustā) bija latviešu inženieris, sabiedriskais darbinieks un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1940. gada 25. septembrī Dundagas pagastā. 1949. gada marta deportācijas laikā viņu kopā ar ģimeni izsūtīja uz Sibīriju. Pēc atgriešanās dzimtenē absolvēja Dundagas vidusskolu un studēja Rīgas Politehniskā institūta Aparātbūves un automatizācijas fakultātē, pēc studiju beigšanas 1965. gadā strādāja Aizputes metāla furnitūras rūpnīcā "Kurzeme" par galveno konstruktoru, vēlāk par galveno tehnologu (1966—1984), tad par galveno inženieri (1985—1990), bija Liepājas rajona Tūristu kluba vadītājs (1970—1990).

Atmodas kustības laikā 1990. gadā V. Biķi kā Latvijas Tautas frontes kandidātu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 141. Aizputes vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā viņš balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

Pēc deputāta pilvaru beigām V. Biķis strādāja par a/s "Kurzemes atslēga — 1" valdes priekšsēdētāju (1994—2009) un tehnisko direktoru.

1995. gadā V. Biķis nesekmīgi kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Zemnieku savienības (LZS), Kristīgi demokrātiskās savienības un Latgales Demokrātiskās partijas saraksta. Šajā pašā gadā pirmo reizi ievēlēts Aizputes domē no LZS saraksta, vairākus sasaukumus bija Aizputes pilsētas domes deputāts un domes priekšsēdētāja vietnieks (1995—2001), Aizputes Izglītības fonda dibinātājs un vadītājs (kopš 1996). Uz vietu Aizputes domē kandidēja arī 2005. gada pašvaldību vēlēšanās, tomēr šajā reizē netika ievēlēts.

Miris 2021. gada 9. augustā.

## Apbalvojumi
2000. gadā Valdi Biķi apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Ierakstīts Aizputes pilsētas Goda grāmatā (2002).

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Karas Vārti

**Karas Vārti** () ir jūras šaurums Ziemeļu Ledus okeānā Krievijā. Tas atdala Novaja Zemļas arhipelāga Dienvidu salu un Vaigačas salu un savieno Barenca jūru un Pečoras jūru rietumos ar Karas jūru austrumos. Šaurums ir  garš un  plats, kuģojams. Karas Vārtos ir Ziemeļu jūras ceļa dienvidu maršruta rietumu ieeja.

Krasti augstu, akmeņaini, līčaini. Vidējā ūdens temperatūra šaurumā 0,9°С. Parasti lielāko gada daļu klāts ar ledu, bet siltākos gados straumju un vēja ietekmē var būt brīvs no ledus lielāko daļu ziemas.

Šauruma dienvidaustrumos izvietojusies Bolvanskijnosas polārstacija, ziemeļos — pamestā Mismenšikovas polārstacija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mārtiņš Arnītis

**Mārtiņš Arnītis** (dzimis  Ogrē) ir latviešu lauksaimnieks, uzņēmējs un valsts darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Ogrē.

Pēc Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Zootehnikas fakultātes absolvēšanas strādāja par galveno zootehniķi Jelgavas rajona padomju saimniecībā "Dzirnieki" (1975—1982), tad kolhozā "Staļģene" par valdes priekšēdētāju. Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1990. gadā Arnītis vēlēšanu otrajā kārtā pārspēja Latvijas Tautas frontes atbalstīto kandidāti Ainu Labanovsku un tika ievēlēts par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 134. Ozolnieku vēlēšanu apgabala. Kā deputāts neiestājās nevienā no AP frakcijām. 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Darbojās Ekonomikas komisijā, 1991. gadā kļuva par agrofirmas “Staļģene” ģenerāldirektoru.

Beidzoties deputāta pilnvarām, M. Arnītis bija Valsts ieņēmumu dienesta Muitas departamenta direktors (1994—1995), darbu atstājis iesniedzot atlūgumu pēc aizdomām par iespējamu interešu konfliktu. Uzcēla viesnīcas «Dalbes līcis» ēku Dalbē Rīgas — Jelgavas šosejas malā, kuru nepabeidza parādu dēļ. 1995. gadā agrofirma “Staļģene” maksātnespējas dēļ ieķīlāja savus nekustamos īpašumus AS „Parex banka”. Pēc agrofirmas bankrota Arnītis strādāja par vecāko padomnieku 1996. gadā Jaunsvirlaukas pagasta Staļģenē reģistrētajā SIA «Fito—AL», kuras īpašnieks ir viņa dēls Artūrs Arnītis.

## Apbalvojumi
2000. gadā M. Arnīti apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. 2016. gadā viņam piešķīra Jelgavas novada pašvaldības Goda diplomu.

## Atsauces
Lašodefona

**Lašodefona** (, ) ir pilsēta Šveices ziemeļrietumos, Neišateles kantonā. Pilsēta atrodas Juras kalnos, netālu no Šveices un Francijas robežas. 2018. gada beigās pilsētā dzīvoja 37,9 tūkstoši iedzīvotāju, no kuriem lielākā daļa ir frančvalodīgie.

Rakstiskajos avotos Lašodefona minēta sākot ar 14. gadsimtu. 1656. gadā tā ieguva pilsētas tiesības. Pēc 1794. gada ugunsgrēka pilsēta uzcelta no jauna. 18. gadsimta sākumā pilsētā tika uzsākta rokas pulksteņu ražošana. 2009. gadā Lašodefona un blakus esošā Lelokla (*Le Locle*) tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Pulksteņu ražošanas kompānijas
Lašodefonā ir izveidojušās daudzas rokas pulksteņu ražošanas kompānijas:
* Corum
* Omega SA, 1848. gadā
* Invicta Watch Group, dibin. Rafaēls Pikārs 1837. gadā
* Rolex preču zīme, ko 1908. gadā reģistrēja Hanss Vilsdorfs. Viņa uzņēmums Wilsdorf and Davis, Londona, vēlāk tika pārdēvēts par Rolex Watch Company, Ženēvā un Bīlē
* Rotary, dibin. Moiss Dreifuss 1895. gadā

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Blaževičs

**Jānis Blaževičs** (dzimis  Konstantinovas pagastā) ir latviešu inženieris mehāniķis, tautsaimniecības un sabiedriskais darbinieks, uzņēmējs, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993), PSRS un Latvijas politiķis (1980—1996).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1947. gada 8. oktobrī Konstantinovas pagastā Vladislava Blaževiča ģimenē. Studēja Rīgas Politehniskā institūta Aparātbūves un automatizācijas fakultātē, pēc studiju beigšanas strādāja Līvānu bioķīmiskajā rūpnīcā kā inženieris mehāniķis, pēc tam bijis ceha priekšnieks, vēlāk - nodaļas vadītājs. 1974. gadā kļuva par PSKP biedru.

Bija Preiļu rajona izpildkomitejas priekšsēdētājs (1980—1986). Vēlāk bija PSKP Ventspils rajona komitejas pirmais sekretārs un Ventspils rajona Tautas deputātu padomes priekšsēdētājs. Sadarbojies ar Latvijas Tautas fronti. Bija viens no autoriem Latvijas Komunistiskās partijas jaunajai programmai, kas krasi atšķīrās no PSKP principiem. 

Pēc Latvijas PSR Augstākās Padomes 1990. gada 15. februāra "Deklarācijas jautājumā par Latvijas valstisko neatkarību" Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidija priekšsēdētājs Anatolijs Gorbunovs Jāni Blaževiču iekļāva komisijā pasākumu sagatavošanai Latvijas ekonomiskās un politiskās neatkarības atjaunošanai.

Atmodas kustības laikā 1990. gadā J. Blaževiču ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 199. Ziru vēlēšanu apgabala. Kā neatkarīgais deputāts darbojās Latvijas Tautas frontes frakcijā (1990—1993), bijis Tautas pašvaldības un sabiedrisko lietu komisijā. 1990. gada 4. maijā viņš balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

right|310px|thumb|Kopā ar AS “RCS” jaunā naftas vada būvniecības projekta ekspertiem Ventspils birojā 1998. gadā 
Pēc deputāta pilnvaru termiņa beigām J. Blaževiču iecēla par valsts akciju sabiedrības  "Ventspils nafta" direktoru. No 1997. gada viņš bija AS "Ventspils nafta" prezidents un padomes priekšsēdētāja vietnieks, vēlāk AS "Rietumu cauruļvadu sistēma" (AS “RCS”) prezidents. No 1999. līdz 2006. gadam viņam kopā ar Aivaru Lembergu, Igoru Skoku un Genadiju Ševcovu piederēja Nīderlandē reģistrētā kompānija *Yelverton Investments B.V.*, kas bija uzņēmuma AS "Ventbunkers" lielākais akcionārs.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme (1991)
* Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira (2000)

## Vaļasprieks
Medības un sporta nodarbības.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Ārējās saites
* «Latvijas Republikas dibinātāji un atjaunotāji — Jānis Blaževičs» // Dokumentālā filma par J. Blazeviču, Autors: Vidzemes Augstskola, 2020.

## Atsauces
Ojārs Blumbergs

**Ojārs Blumbergs** (dzimis  Tukuma apriņķī) ir latviešu uzņēmējs un politiķis, Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Tukuma apriņķī. Mācījās Rīgas Raiņa 8. strādnieku jaunatnes vakara vidusskolā, strādāja akmens apstrādes rūpnīcā "Granīts".

Atmodas laikā 1989. gadā iesaistījies Latvijas Tautas frontē. 1990. gadā O. Blumbergu vēlēšanu otrajā kārtā ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 43. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Vadīja Arhitektūras un celtniecības, enerģētikas, transporta un informātikas komisiju, sadarbojās ar no Kanādas atbraukušo vēlāko politiķi Gundaru Valdmani.

No 1993. gada O. Blumbergs bija "Krievijas-Amerikas-Latvijas starptautiskās sabiedriskās asociācijas" (*ROS-AM-LAT*) valdes priekšsēdētājs, kā arī izveidoja politisku organizāciju "Saimnieciskās rosības līga".

1995. gadā nesekmīgi kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Zemnieku savienības, Kristīgi demokrātiskās savienības un Latgales Demokrātiskās partijas saraksta. 1996. gada sākumā viņa vadītā "Saimnieciskās rosības līga" iekļāvās Latvijas Zemnieku savienības (LZS) sastāvā. 1998. gadā izstājies no LZS un pametis politiku.

## Apbalvojumi
2000. gadā Blumbergu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Malije Karmakuli

**Malije Karmakuli** () ir Krievijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Novaja Zemļas arhipelāga Dienvidu salas rietumu krastā Barenca jūras piekrastē. Dibināta 1896. gadā un tiek uzskatīta par Krievijā pirmo un pasaulē otro Arktisko meteostaciju, kurā tiek veikti regulāru novērojumi.

## Vēsture
Malije Karmakuli dibināti 1877. gadā kā pirmā Krievijas kolonistu apmetne arhipelāgā. Apmetnes iedzīvotāji bija sešas ņencu ģimenes. 1878. gadā Krievijas Biedrība glābšanai uz ūdeņiem norīkoja uz Malije Karmakuliem hidrogrāfa Tjagina ekspedīciju, kura šeit izbūvēja glābšanas staciju un veica hidrometeoroloģiskos novērojumus ziemošanas laikā. No 1882. gada 1. septembra līdz 1883. gada 3. septembrim Malije Karmakulos darbojās kompleksa pētniecības stacija 1. Starptautiskā polārā gada programmas ietvaros. 1896. gadā tika atvērta pastāvīga meteostacija, kas nepārtraukti darbojas joprojām.

Līdz kodolieroču izmēģinājumu poligona izveidošanai Malije Karmakuli bija viena no lielākajām arhipelāga apdzīvotajām vietām ar baznīcu un medpunktu. Līdz 1924. gadam tā bija arhipelāga administratīvais centrs. 1957. gadā visi arhipelāga civiliedzīvotāji tika pārvietoti uz kontinentu. Mūsdienās stacijā visu gadu strādā 7—8 cilvēki; līdzās stacijai ir armijas radiolokācijas apakšvienība.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Служебно-жилой комплекс полярной станции Малые Кармакулы на о.Новая Земля.
* ЕДЕЙ-Я ИЛИ АРХИПЕЛАГ ЛЕТАЮЩИХ СОБАК
European Hit Radio Top 100 (2019)

[thumb|200px|[The Chainsmokers singla "Takeaway" vāka noformējums. Singls topā pirmo vietu ieguva 7 nedēļas.]]

Šis ir European Hit Radio 2019. gada noslēguma Top 100. Tops tika atskaņots radiostacijā European Hit Radio otrdien, 2019. gada 31. decembrī plkst. 12.00.
*Nezināmu iemeslu dēļ radio ēterā izskanējušajā topā netika iekļauta gada pirmā nedēļa. Šeit iespējams aplūkot, kāds izskatās EHR 2019. gada Top 100, ņemot vērā visus 2019. gada Top 40 rezultātus.

## Top 100 sastādīšanas princips
European Hit Radio Top 100 tiek sastādīts, pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas ik nedēļu tiek apkopoti Top 40. Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, kas kaut reizi ir pabijušas Top 40 sarakstā. No vidēji 250 līdz 280 gada laikā Top 40 iekļuvušajām dziesmām tiek noteiktas populārākās 100.

Katrai dziesmai, kas kaut reizi ir iekļuvusi Top 40, tiek piešķirts punktu skaits, atkarībā no dziesmas atrašanās vietas topā. Piemēram, ja dziesma iknedēļas Top 40 ieņem 1. vietu, tad dziesmai tiek pieskaitīts 1 punkts, ja dziesma ieņem 12. vietu, tad 12 punkti, ja 37. vietu, tad 37 punkti un tā tālāk. Nedēļās, kurās dziesma nav iekļuvusi Top 40 populārāko dziesmu sarakstā, dziesmai tiek pieskaitīts 41 punkts. Veidojot Top 100, visi punkti tiek skaitīti kopā un augstāko vietu iegūst dziesma ar vismazāko punktu skaitu. Ja vairākām dziesmām ir vienāds punktu skaits, tad augstākā vietā nonāk tā dziesma, kurai ir bijusi augstākā vieta Top 40, tad nākamā augstākā vieta un tā tālāk.

[thumb|200px|[Ed Sheeran singla "Beautiful People" vāka noformējums.]]
[thumb|200px|[Lil Nas X singls "Old Town Road" topā pavadīja 28 nedēļas.]]
[thumb|200px|[Meduza singla "Piece Of Your Heart" vāka noformējums.]]
[thumb|200px|[Sam Smith singla "How Do You Sleep?" vāka noformējums.]]

## Top 100 dziesmu saraksts

### Piezīmes
**N** — nedēļas Top 40, **Av** — augstākā vieta Top 40, **NAv** — nedēļas augstākajā vietā

## Skatīt arī
* European Hit Radio
* European Hit Radio Top 40
* European Hit Radio Top 40 Nr. 1 (2019)

## Atsauces

## Ārējās saites
Alfreds Asikainens

**Alfreds Asikainens** (; dzimis , miris ) bija somu grieķu-romiešu stila cīkstonis, 1912. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieks, 1911. gada pasaules čempions.

## Biogrāfija
Alfreds Asikainens dzimis 1888. gadā Viborgā (Somijas lielhercogistē). 1910. gadā viņš uzvarēja Somijas čempionātā, bet 1911. gadā kļuva par pasaules čempionu. 1912. gadā viņš piedalījās Stokholmas olimpiādē. Viņa cīņa ar Martinu Kleinu vēsturē iegājusi kā garākā cīkstoņu cīņa olimpiskajās spēlēs: tā ilga 11 stundas 40 minūtes. Šo cīņu Alfreds Asikainens zaudēja un izcīnīja bronzas medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mārtiņš Bērziņš

**Mārtiņš Bērziņš** (dzimis 1949. gada 9. aprīlī) ir latviešu inženieris mehāniķis un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1949. gada 9. aprīlī Gaiķu pagastā. Absolvēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Mehanizācijas fakultāti (1974), strādāja par inženieri, bija Saldus rajona kolhoza «Druva» valdes priekšsēdētājs.

Atmodas kustības laikā 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 178. Saldus vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.
1992. gadā Bērziņu atkārtoti ievēlēja par paju sabiedrības "Druva" priekšnieku, taču 1993. gada nogalē viņš smagi cieta nelaimes gadījumā un kļuva darba nespējīgs.

## Apbalvojumi
2000. gadā Mārtiņu Bērziņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Apbalvots arī ar 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Airēšana 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**[[Airēšana]] [[2020. gada vasaras olimpiskās spēles|2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]** Tokijā norisinājās no 2021. gada 23. līdz 30. jūlijam *Sea Forest Waterway* airēšanas trasē 14 disciplīnās (7 vīriešu, 7 sieviešu). Sacīkstēs piedalījās 526 atlēti.

## Sacensību formāts
Atšķirībā no 2016. gada olimpiskajām spēlēm gan vīrieši, gan sievietes aizvadija sacīkstes 7 disciplīnās — gan bez atlētu svara ierobežojumu, gan vieglsvara kategorijās, gan vienairu (katrs atlēts darbojas ar vienu airi abās rokās), gan pārairu (katrs atlēts darbojas ar diviem airiem abās rokās). Vienairu sacīkstes tika aizvadītas bezstūrmaņu pāros, bezstūrmaņa četriniekos un astoņniekos. Pārairu sacīkstes tika aizvadītas vieniniekos, divniekos, vieglsvara divniekos un četriniekos.

## Kvalifikācija
Katra valsts varēja kvalificēties katrā disciplīnā ar vienu laivu. Ceļazīmes tika piešķirtas valstu Olimpiskajām komitejām, nevis individuāliem sportistiem. Lielākā daļa kvalifikācijas vietu noteica 2019. gada Pasaules čempionāts airēšanā Austrijā Pārējās vietas tika izcīnītas četrās kontinentālajās sacīkstes 2020. gada pavasarī un noslēguma olimpiskās kvalifikācijas sacīkstēs.

## Medaļnieki

### Vīrieši

### Sievietes

## Atsauces

## Ārējās saites

* Airēšana 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
* Starptautiskā airēšanas federācija
Meža skola

**Meža skola** var būt:
* Rīgas Sanatorijas internātpamatskola;
* Cēsu Bērzaines pamatskola — attīstības centrs.
Badmintons 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**[[Badmintons]] [[2020. gada vasaras olimpiskās spēles|2020. gada vasaras olimpiskajā spēlēs]]** Tokijā norisinājās no 2021. gada 24. jūlija līdz 2. augustam. Piecās disciplīnās piedalījās 172 spēlētāji — vīriešu vienspēles un dubultspēles, sieviešu vienspēles un dubultspēles un jaukto pāru dubultspēles.

## Kvalifikācija
Olimpiskā kvalifikācija norisinājās no 2019. gada 29. aprīļa līdz 2020. gada 26. aprīlim — Pasaules Badmintona federācija 2020. gada 20. aprīlī publicēja reitinga tabulas. Valstis varēja pārstāvēt maksimums divi spēlētāji katrā vienspēļu disciplīnās un divi pāri dubulstpēļu disciplīnās. Papildus nosacījumi garantēja, ka rīkotājvalsts tika pārstāvēta vienspēlēs un katrs kontinents bija pārstāvēts katrā disciplīnā.

## Medaļnieki

## Atsauces

## Ārējās saites

* Badmintons 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Jonass Korpisalo

**Jonass Korpisalo** (, dzimis ) ir Somijas hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Pašlaik (2026) Korpisalo pārstāv NHL komandu Bostonas "Bruins".

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru sāka 2012.—13. gada sezonā, kad aizvadīja savu debijas spēli SM līgas vienībā Helsinku "Jokerit". Nākamās sezonas gaitā tika izīrēts citam līgas klubam Tamperes "Ilves", tā sastāvā aizvadot astoņas spēles. 2014.—15. gada sezonā Korpisalo bija "Ilves" pamatvārtsargs.

Pēc sezonas beigām Somijā, Korpisalo pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur sezonas izskaņā aizvadīja vēl trīs spēles Amerikas hokeja līgā. Nākamajā sezonā Korpisalo debitēja NHL, Kolumbusas "Blue Jackets" sastāvā aizvadot 31 spēli. Turpmākajās sezonās Korpisalo nostiprinājās kā komandas otrais vārtsargs aiz Sergejs Bobrovskis. 2019. gada vasarā Bobrovskis komandu pameta, un 2019.—20. gada sezonas ievadā Korpisalo kļuva par "Blue Jackets" pamatvārtsargu.

2023. gada 1. martā Korpisalo kopā ar Vladislavu Gavrikovu tika aizmainīts uz Losandželosas Kings, apmaiņā pret Džonatanu Kviku, nosacītu drafta pirmās kārtas izvēli 2023. gadā un trešās kārtas izvēli 2024. gadā.

2024. gada 24. jūnijā Korpisalo kopā ar Marku Kasteliču un 2024. gada NHL drafta pirmās kārtas izvēli tika aizmainīts uz komandu Bostonas Bruins, apmaiņā pret vārtsargu Līnusu Ulmarku.
## Atsauces

## Ārējās saites