open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sauriešu karjers

**Sauriešu ģipšakmens karjers** ir mākslīgu ūdenskrātuvju kopa Ropažu novadā, Stopiņu pagasta administratīvajā teritorijā. Tā kopējā platība ir 31 hektārs. Ūdenstilpes iedalāmas Ziemeļu, Rietumu un Dienvidu ūdenstilpēs, kuras ir savstarpēji savienotas, un atsevišķā Austrumu ūdenstilpē.
Ūdenstilpes baro ģipšakmens ieguves laikā atsegtie zemūdens avoti, kas tām piegādā Latvijai neraksturīgi dzidru ūdeni ar redzamību līdz 5 m un vairāk. Tas piesaista gan atpūtniekus, gan nirējus.

## Ūdens līmeņa celšanās
Ģipšakmens ieguve šeit sākta jau 1913. gadā, bet ūdenstilpes radušās SIA "Knauf" darbības rezultātā, un 2010. gadā karjeri ierakstīti Zemesgrāmatā kā Stopiņu pašvaldības īpašums. SIA "Knauf" darbības laikā šajās ūdenskrātuvēs ūdens līmeni regulēja sūkņu stacija. Pašvaldībai pārņemot šos īpašumus, sūkņu stacija tika demontēta, līdz ar to vairs nepastāvēja nekādas ūdens līmeņa kontroles iespējas. Jau no 2008. gada iedzīvotāji informēja par ūdens līmeņa celšanos.

Ūdens līmeņa izmaiņas redzamas piekrastes joslā, kur redzami zem ūdens palikuši koki, kas vietām apzāģēti ūdens līmeņa augstumā. Kāpjot ūdens līmenim, izveidojusies Dienvidu ūdenskrātuve, kas savienota ar rietumu ūdenskrātuvi ar grāvja palīdzību. Pēc ūdens līmeņa celšanās, applūstot ceļam, ziemeļu ūdenskrātuve ir savienota ar rietumu ūdenskrātuvi.

## Apvidus raksturojums
Karjeros raksturīgi stāvi akmeņaini krasti, daudzviet grūti pieejami. Atpūtas iespējas ierobežotas sakarā ar apgrūtinātu piebraukšanu. Apsaimniekotu peldvietu nav. Dienvidu ūdenskrātuves apvidū motokrosa trase un apvidū pastiprināta nekontrolēta motociklistu un kvadraciklistu aktivitāte.

Ūdenskrātuves raksturojamas kā oligotrofi ezeri ar aukstūdens zivjaudzēšanas potenciālu, piemēram ezera forelēm. Bioloģiskā daudzveidība zema. Novērota rauda, rudulis, asaris, vīķe, līdaka, līnis un karpa.

Gar krastiem niedru un vilkvālīšu joslas. Zemūdens veģetācija, kurā dominē daudzlapes, bagātīgāka ir Ziemeļu ūdenskrātuvē, kura appludināta kopš 1984. gada. Sakarā ar atšķirīgu vecumu, ezeros novērojama progresīva barības bāzes izaugsme. Sauriešu karjera dzelmē, kas sasniedz 15 m, nekad nesasilst ūdens, dziļumā tas paliek 6—8 grādu robežās, kaut ūdens virspusē tas var sasniegt 16—18 grādus.

## Atsauces
Coccosteus grossi

***Coccosteus grossi*** ir kokkosteīdu artrodiru suga. Tās pārstāvji dzīvoja vidusdevonā, živetas laikmetā (arukilas svīta). Sugu 1962. gadā pirmo reizi aprakstīja padomju paleontoloģe Olga Obručeva. Sugas holotips ir *[[nuchale]]* kauls, kas tika atrasts Arukilas alās pie Tartu (arukilas svīta). Nosaukums *Coccosteus grossi* nozīmē Grosa (nosaukts vācbaltiešu paleontologa Valtera Grosa vārdā) kokkostejs. Suga bija izplatīta Galvenajā devona laukā Igaunijā, Tartu apkārtnē (Tahtvere), Peipusa ezera krastos (Kallaste), Ļeņingradas apgabalā Orodežas (Novosiverska), Vrudas (Redjkino), Rundas (Pļussas pieteka) krastos (arukilas svīta), kā arī pie Vooru ciema Viljandi pagastā (Burtnieku svīta).

## Apraksts
Sugu pārstāvēja vidēja lieluma zivis. Galvas vairoga garums līdz 10 cm. Ornamentējumu veido apaļi (nevis zvaigžņveidīgi), sīki un lieli pauguriņi, kas izvietoti haotiski vai arī apkopoti kaula malām paralēlās rindās. Kaulu centrālajā daļā pauguriņi ir sīkāki, nekā gar malām un tie izvietoti blīvāk. *Nuchale* kauls ir plakans, tā aizmugurējie sānu stūri nav izstiepti. Kaula aizmugurējā mala ir vāji izliekta un nepilnas divas reizes platāka par priekšējo malu. Uz iekšējās virsmas aizmugurējās malas vidusdaļā izceļas garenisks ķīlītis. Priekš savienojuma ar *[[Paranuchale|paranuchale]]* kaulu, bez šuvju virsmām kaula iekšpusē, vēl ir arī šauras šuvju virsmas gar sānu malām ārpusē, pa kurām *paranuchale* pārklāj *nuchale* kaulu. Uz *paranuchale* kaula virsmas stiepjas virsdeniņu vaga. *[[Rostrale]]* kaulam ir divdaļīga aizmugurējā mala. Pauguriņi kaula priekšējā daļā ir augsti, koniski un reti izvietoti, bet aizmugurējā daļā tie ir sīki. 

Vidējais muguras kauls (*MD*) ir ar garu aizmugures dzelksni, kura gals ir klāts ar pauguriņiem no visām pusēm. Muguras jutīgās vagas zari ir taisni un savienoti savā starpā 100° leņķī. Uz *MD* iekšējās virsmas abpus ķīlim veidojas dziļas nišas, kas vērstas kaula priekšējās malas virzienā. Uz priekšējā sānu-muguras kaula (*ADL*) muguras vaga ir pusapaļa. Pakaļējais vēdera-sānu kauls (*PVL*) ir salīdzinoši īss un plats, un ar izliektām sānu malām. Pakaļējam vidējam vēdera kaulam (*PMV*) ir raksturīgi salīdzinoši lieli pauguriņi, kas izvietoti paralēli kaula malām.

## Atsauces
2022. gada Pasaules čempionāts hokejā junioriem

**2022. gada Pasaules čempionāts hokejā junioriem** norisinājās no  līdz 20. augustam Edmontonā, Kanādā. Tas bija 46. Pasaules čempionāts hokejā junioriem.

Turnīrs tika iecerēts rīkot no 2021. gada 26. decembra līdz 2022. gada 5. janvārim Edmontonā un Reddīrā. Pilsētām sākotnēji tika piešķirts 2021. gada turnīrs, bet tas tika aizvadīts aiz slēgtām durvīm Edmontonā COVID-19 pandēmijas dēļ. Vairāku COVID-19 pozitīvu testu dēļ, turnīrs tika atcelts 29. decembrī.

2022. gada februārī tika paziņots, ka turnīrs vēlāk tika atsākts no jauna, un visi rezultāti tiks anulēti. Par rīkotājpilsētu atkal noteica Edmontonu. Sakarā ar Krievijas iebrukumu Ukrainā Krievija tika izslēgta no starptautiskā hokeja, un Pasaules čempionātā junioriem tās vietā stājās Latvija, kura turnīrā izcīnīja 7. vietu.

## Augstākā divīzija

### Pirmā kārta

### A grupa

|}

### B grupa

|}

### Izslēgšanas kārta

### Vietu sadalījums un statistika

#### Vietu sadalījums

## Ārējās saites
* Starptautiskās hokeja federācijas oficiālā mājaslapa 

## Atsauces
Pavasara muiža

thumb|270px|Pirmajā pasaules karā sagrautā Pavasaru muižas ēka (attēls no: "Latvijas strēlnieks", 1923).
thumb|270px|Pavasara muiža 1791. gada Slokas draudzes novada kartē.
**Pavasara muiža** vai **Pavasaru muiža** () bija muiža Lielupes kreisajā krastā, kuras centrs atradās tagadējā Pavasaru ciemā Mārupes novada Salas pagastā.

Muižas zemes ietilpa Kurzemes un Zemgales hercogistes Jelgavas draudzes novadā, pēc 1783. gada Rīgas apriņķa Slokas draudzes novadā. Muižas kungu māja sagrauta 1915. gada Slokas kaujās Pirmā pasaules kara laikā.

## Vēsture
Dokumentos pirmo reizi minēta 1544. gadā, kad Livonijas ordeņa mestrs to izlēņoja Filipam fon der Brigenam. Kopš 19. gadsimta sākuma muižas teritorijā esošajās akmeņlauztuvēs ieguva kaļķakmeni Rīgas ēku celšanai. Zināms, ka Pavasaru muižas īpašnieks no 1864. līdz 1873. gadam bija Baltijas ģenerālgubernators Vilhelms fon Līvens (1799—1880). Muižai piederošajās "Biezbāržu" mājās dzimis Pirmās tautiskās atmodas darbinieks Kaspars Biezbārdis (1806—1886).

Pirmā pasaules kara laikā pēc Vācijas karaspēka Kurzemes ofensīvas 1915. gada novembra pretuzbrukumā Lielupes kreisā krasta palienēs iesaistījās arī 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljons un 3. Kurzemes latviešu strēlnieku bataljons, kas piespieda vācu 28. landvēra kājnieku pulku atstāt Pavasara muižu, Odiņus un Mežbelti, bet 11. novembrī atkāpties no Ķemeriem. Strēlnieki kaujās zaudēja 89 kritušos, 204 ievainotos un 25 bez vēsts pazudušos.

Pēc pasaules kara bijušās muižas ēkas daļēji ataunotas, līdz mūsdienām saglabājusies muižas kalpu māja. Vēlāk muižas ēkās iekārtota ferma.

## Atsauces
Faktoīds

[thumb|Bieži tiek nepareizi apgalvots, ka [Lielais Ķīnas mūris ir redzams no kosmosa ar neapbruņotu aci]]
**Faktoīds** () ir izdomāts vai pieņemts apgalvojums, kas tiek pasniegts kā fakts. Jēdziens izgudrots ASV 1973. gadā, kad klajā nāca amerikāņu rakstnieka un žurnālista Normana Meilera biogrāfiskā grāmata par Merilinu Monro. Rakstnieks skaidroja, ka faktoīdi ir fakti, kuri pirms parādīšanās publiskajā telpā nav eksistējuši. Faktoīdi ir izdomājumi maldinošas informācijas papildu apstiprināšanai vai pastiprināšanai. Laikraksts ''The'' ''Washington Post'' raksturoja faktoīdu kā informāciju, kura "šķiet kā fakts, varētu būt fakts, bet faktiski nav fakts".

## Izmantošana
Attiecīgi faktoīdi var popularizēt nepareizus priekšstatus, aizspriedumus, leģendas un maldus, vai izrietēt no tiem. Vēsturiski faktoīdi ir bieži izmantoti propagandā. Vēsturnieks Kaspars Zellis darbā "Ilūziju un baiļu mašinērija. Propaganda nacistu okupētajā Latvijā: vara, mediji un sabiedrība*"* aprakstīja, ka vēsturiski nacistu propagandā tika izmantoti faktoīdi, lai pamatotu kara nepieciešamību, nacistu rasistisko doktrīnu un pierādītu “starptautiskā žīdisma sazvērestības plānus". Piemēram, okupētajā Latvijā nacisti savās antisemītisma kampaņās ziņoja, ka “starp Jelgavas čekas ziņotājiem 75% bija žīdi, kuri šo darbu uzņēmās labprātīgi" vai "latviešu patrioti nogalināti ar lielgabalu šāvieniem".

Kopš Meilers šo terminu ieviesa, tam angļu valodā ir parādījušas vairākas, savstarpēji atšķirīgas nozīmes. 1993. gadā Viljams Safīrs identificēja vairākas sabiedrībā eksistējošas, pretrunīgas faktoīda nozīmes:

* "faktoīds: apsūdzošā nozīmē: dezinformācija, kas pasniegta kā faktiska; vai viltota statistika."
* "faktoīds: neitrālā nozīmē: šķietami, lai gan ne vienmēr ir faktisks"
* "faktoīds: (CNN versija): maz zināma informācija; triviāli, bet interesanti dati."

Šo jauno faktoīda nozīmi kā triviālu, bet interesantu faktu popularizēja televīzijas kanāls CNN Headline News, kas 80. un 90. gados triviālus, bet interesantus faktus bieži iekļāva ziņu raidījumos zem virsraksta "faktoīds". BBC Radio 2 vadītājs Stīvs Raits savā šovā plaši izmanto faktus.

Politoloģijā un socioloģijā termins "faktoīds" parasti tiek izmantots, lai runātu tieši par aplamu, nevis triviālu, bet patiesu, informāciju, taču termina pretrunīgās nozīmes angļu valodā to padara par problemātisku. Lai to atrisinātu, Viljams Safīrs savā slejā "Par valodu" iestājās par vārda "*factlet*" (angļu valodā "*fakts*" kombinācijā ar deminutīva galotni "-*let*") izmantošanu, lai apzīmētu īsu, interesantu faktu, taču nepaskaidroja, kā šī jaunā termina pieņemšana mazinātu jau esošo neskaidrību par pretrunīgajām faktoīda nozīmēm.

Latviešu valodā vārdam "faktoīds" gan nav piešķirtas pretrunīgas definīcijas - tas tiek izmantots tikai, lai raksturotu aplamu informāciju.

## Etimoloģija
Vārds "faktoīds" latviešu valodā ir atvasināts no angļu termina "*factoid*". "*Factoid"* tiek veidots, apvienojot vārdu "*fact*" (fakts) un galotni "*-oid"*, kas nozīmē "līdzīgs, bet ne tas pats".

## Atsauces
Kokkosteji

**Kokkosteji** (*Coccosteus*) ir bruņuzivju kokkosteīdu ģints. Ģinti pirmo reizi 1843. gadā aprakstīja šveiciešu dabaszinātnieks Luijs Agasi. Ģints tipveida suga ir *[[Coccosteus cuspidatus]]* Miller, 1841, kas bieži tiek saukta kā *Coccosteus decipiens* Agassiz, 1841. Ģints izplatīta Galvenajā devona laukā (Baltija, Ļeņingradas apgabals), Novajā Zemļā, Boļšezemeļas tundrā, Donbasā, Minusinas katlienē, Centrālajā Kazahstanā, Skotijā, Reinas apgabalā un Ziemeļamerikā vidusdevona nogulumos.

## Apraksts
Ģinti pārstāv neliela izmēra zivis no 15 līdz 70 cm garumā. Bruņas klāj zvaigžņveida vai arī ne zvaigžņveida, reizēm augsti pauguriņi. Pakauša kauls (*Nu*) ir trapecveidīgs, bet tā aizmugurējie sānu stūri nav izstiepti. Uz kaula ārējās puses ir redzamas šuvju virsmas savienojumam ar sānu pakauša kauliem (*Pn*). Galvas vairoga centrālais kauls (*C*) ir salīdzinoši liels, un robežojas ar sānu kaulu (*M*). Suborbitālā kaula (*SO*) zemacs izaugums ir zems, bet aizmugurējā daļa augsta un veido acu atveres aizmugurējo malu. Pineālais kauls (*Pi*) ir atdalīts no centrālā kaula (*C*) ar preorbitālā kaula (*PrO*) izaugumiem. Vidējais muguras kauls (*MD*) pakāpeniski sašaurinās, galā veidojot aizmugurējo dzelksni. Pakaļējā vēdera-sānu kaula (*PVL*) aizmugurējais sānu stūris ir izstiepts izaugumā bez pauguriņiem. Krūšu spuru atvere ir neliela.

## Sistemātika
* **Coccosteus** Agassiz, 1843
:* *[[Coccosteus carbonarius]]* M'Coy, 1848
:* *[[Coccosteus chamberlini]]* Bryant, 1932
:* *[[Coccosteus cuspidatus]]* Miller, 1841
:* *[[Coccosteus cuyahogae]]* Claypole, 1998
:* *[[Coccosteus disjectus]]* Woodward, 1891
:* *[[Coccosteus grossi]]* Obrucheva, 1962
:* *[[Coccosteus hercynius]]* Meyer, 1852
:* *[[Coccosteus macromus]]* Cope, 1892
:* *[[Coccosteus marcae]]* Obrucheva, 1962
:* *[[Coccosteus minor]]* Miller, 1858
:* *[[Coccosteus occidentalis]]* Newberry, 1875
:* ? *[[Coccosteus orvikui]]* Gross, 1940
:* *[[Coccosteus terranovae]]* Obruchev, 1934

## Atsauces
Albedili

thumb|250px|Dzimtas ģerbonis.
**Albedili** (, arī *Albedelle, Albedille;* zviedru: *d'Albedyhll*) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas 14. gadsimtā ieceļoja Latvijā un vēlāk izplatījās arī Igaunijā, Zviedrijā, Polijā, Krievijā, Prūsijā un ASV.

## Vēsture
1349. gadā Rīgā pieminēts Nikolajs Albedelle, bet par Albedilu dzimtas Livonijas zara aizsācēju uzskata Rīgas arhibīskapijas vasali Klāvu Albedilu (*Claves Albedille*, 1473—1503). Stalbes un Ageras muižu īpašnieka Georga fon Albedila dēls ģenerālleitnants Henriks Oto Albedils 1719. gadā kļuva par Zviedru Vidzemes ģenerālgubernatora pienākumu izpildītāju, bet 1720. gadā viņam un kavalērijas ģenerālmajoram Kristeram Hendrikam fon Albedilam Zviedrijas brīvkunga titulu (*Freiherr d'Albedyhll*) un imatrikulēja Zviedrijas bruņinieku kārtā.

Krievijas Impērijas laikā Albedilu dzimtu ierakstīja Igaunijas bruņniecības (1745), Vidzemes bruņniecības (1747) un Kurzemes bruņniecības matrikulās.
1870. gadā Kurts Georgs Emils fon Albedils (1855—1923) izceļoja uz ASV, viņa pēcnācēji dzīvo Vašingtonas un Viskonsinas štatos.

## Muižas
* Lodes muiža (*Lohdenhof*),
* Auciema muiža (*Autzem*),
* Lielstraupes muiža (*Groß-Roop*) un Stalbes muiža (*Stolben*),
* Dzērbenes muiža (*Serben*),
* Vana-Võidu (*Woidoma*),
* Aimla (*Aimel*),
* Kunda (*Kunda*),
* Sauste (*Sauß*),
* Ageru muiža (*Aggers*).

## Dzimtas locekļi
thumb|250px|Emīls Heinrihs Ludvigs fon Albedils, Prūsijas ģenerālis.
* Otto Reinholds fon Albedils (1650—1697), Zviedru Vidzemes landmaršals un ģenerāladjutants, Lielstraupes muižas īpašnieks
* Gustafs Ernests Albedils (1655—1721), Zviedrijas ģenerālmajors, Rīgas gubernatora vietnieks, vēlāk Krievijas ģenerālleitnants, *Vana-Võidu* un *Aimlas* muižnieks
* Henriks Oto Albedils (1666—1738), Zviedrijas ģenerālleitnants, Rīgas gubernators
* Kristers Henriks d'Albedels (1679—1750), Zviedrijas ģenerālmajors un politiķis
* Frīdrihs Kristiāns fon Albedils (1699—1769), Hannoveres ierēdnis
* Gustavs d'Albedels (1758—1819), Zviedrijas diplomāts
* Ērihs Johans fon Albedils, Kurzemes hercogistes ierēdnis
* Pēteris Albedils (*Петр Романович Альбедиль*, 1764—1830), Krievijas galminieks
* Emīls Heinrihs Ludvigs fon Albedils (*Emil von Albedyll*, 1824—1897), Prūsijas ģenerālis
* Pēteris Albedinskis (*Пётр Павлович Альбединский*, 1826—1883), Baltijas ģenerālgubernators 1866—1870


Henrik Otto von Albedyl.jpg|Henriks Oto Albedils (1666-1738)
Albedil by Orest Kiprensky.jpg|Pēteris Albedils (*Петр Романович Альбедиль*, 1764–1830)
Albedinskiypp 02.jpg|Pēteris Albedinskis (*Пётр Павлович Альбединский*, 1826–1883)
Albedil.jpg|Fjodors Albedils (*Фёдор Константинович Альбедиль* 1836—1914)


## Atsauces
Piecpadsmitais Doktors

**Piecpadsmitais Doktors** ir Doktora, BBC zinātniskās fantastikas televīzijas seriāla *[[Doctor Who]]* personāža un galvenā varoņa sešpadsmitā inkarnācija, kuru atveido ruandiešu izcelsmes skotu aktieris Nčuti Gatkva.

Gatkva ir ceturtais skotu aktieris un pirmais melnādainais aktieris, kurš seriālā atveido Doktoru.

Doktors ir vairākus simtus gadu vecs Laika pavēlnieks no planētas Galifrejas, kurš ceļo laikā un telpā savā TARDIS, bieži kopā ar pavadoņiem. Dzīves beigās Doktors var reģenerēties, to darot, mainās viņa izskats un personība, un seriālā viņa lomu uzsāk atveidot jauns aktieris.

Viņš parādās seriāla četrpadsmitajā sezonā, kuras producents ir Rasels T. Deiviss.

## Loma
Pirms tika paziņots par Gatkvas izvēli Doktora lomai, izplatījās baumas par dažādiem aktieriem, kas varētu stāties Vitakeres vietā, tika minēti Hjū Grānts, Maikls Šīns, Kriss Māršals, Ričards Ajoads, Mihaela Koela, Kellija Makdonalda un Lenijs Henrijs. Deivisa atgriešanās kā producentam arī noveda pie pieņēmumiem, ka piecpadsmitā Doktora lomu atveidos kāds no aktieriem, ar kuriem viņš iepriekš bija strādājis citos projektos. Izplatījās arī baumas, ka Doktora lomu varētu atkārtoti atveidot Deivids Tenants, jo iepriekšējā reizē, kad Deiviss bija seriāla producents, Tenants bija attēlojis desmito Doktoru.

2022. gada 8. maijā Gatkva ievietoja Instagram vietnē attēlu, kurā bija divas sarkanas sirsniņu emocijzīmes, plusa zīme un zila kvadrātveida emocijzīme. Šis ieraksts kopā ar seriāla *Doctor Who* produenta Rasela T. Deivisa komentāriem izraisīja pieņēmumus, ka Gatkva kļūs par piecpadsmito Doktoru. To vēlāk tajā pašā dienā apstiprināja oficiālais *Doctor Who* Twitter konts.

Rakstā, kas publicēts vietnē *Doctor Who*, Gatkva izteicās: "Šī loma un izrāde nozīmē tik daudz daudziem cilvēkiem visā pasaulē, tostarp man, un katrs no maniem neticami talantīgajiem priekšgājējiem ir izturējies pret šo unikālo atbildību un privilēģiju ar vislielāko rūpību... Es darīšu visu iespējamo, lai darītu to pašu".

## Uzņemšana
Nčuti Gatkvas kolēģis aktieris Olijs Aleksandrs, kurš, domājams, bija viens no galvenajiem šīs lomas kandidātiem, Twitter pauda prieku par aktiera atlasi. Skots Silvestrs Makojs, kurš atveidoja Septīto Doktoru, tviterī izteica prieku par to, ka kāds cits skotu aktieris "pārņem Doktora grožus". 2022. gada Parīzes fanu festivālā Mets Smits, kurš bija atveidojis Vienpadsmito Doktoru, atklāti pauda atbalstu Gatkvam par viņa izvēli lomai. Pīters Kapaldi, kurš attēloja Divpadsmito Doktoru, intervijā *STV News* paziņoja, ka uzskata, ka Gatkva būs "brīnišķīgs Doktors". 2022. gada Britu akadēmijas televīzijas balvu pasniegšanas laikā Gatkva paziņoja, ka Deivids Tenants un Džodija Vitekere, kuri bija atveidojuši attiecīgi Desmito un Trīspadsmito Doktoru, ir piezvanījuši viņam, lai paustu savu atbalstu.

## Atsauces
Baiama Mārtina sala

**Baiama Mārtina sala** () ir Kanādai piederoša neapdzīvota sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijai.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga rietumu daļā pie Perija šauruma. Ietilpst Perija salu grupā, kas savukārt pieder Karalienes Elizabetes salu grupai. Baiama šaurums rietumos to atdala no Melvila salas, bet Ostina šaurums austrumos — no Batērsta salas. Dienvidos krastus apskalo Vikonta Melvila šaurums. Valda arktiska tuksneša klimats, vietām — tundra.

## Vēsture
Pirmais no eiropiešiem salu atklāja britu kuģotājs Viljams Perijs 1819. gadā. Nosaukta par godu britu flotes admirālim Tomasam Baiamam Mārtinam (*Thomas Byam Martin*).

## Atsauces

## Ārējās saites

* International Map of the World 1:1,000,000 Viscount Melville Sound NS-12/13/14
Olga Obručeva

**Olga Obručeva** (1920—2008, dzimusi **Zlatogurska**) bija krievu ģeoloģe-paleontoloģe, ģeoloģiski mineraloģisko zinātņu kandidāte, Maskavas Universitātes paleontoloģijas un ģeoloģijas katedras docente, PSRS ZA Problēmu padomes komisijas priekšsēdētāja tēmā "Organiskās pasaules vēsturiskās attīstības ceļi un likumsakarības" (1971), Maskavas dabas pētnieku biedrības biedre (1953). Specializējās mugurkaulnieku paleontoloģijas tēmā. Zinātniskais darbs bija veltīts PSRS un pasaules devona nogulumu bruņuzivju pētīšanai.

## Dzīvesgājums
Dzimusi Maskavā, kalpotāja ģimenē. 1938. gadā beidza Maskavas 494. skolu un iestājās Maskavas Universitātes Augšņu ģeoloģijas fakultātē. Otrā pasaules kara laikā palika Maskavā un turpināja mācīties universitātē, kā arī medmāsu kursos (strādāja hospitālī). 1944. gadā beidza Maskavas Universitātes Paleontoloģijas fakultāti. No 1945. gada bija vecākā laborante; no 1946. gada — zinātniskā asistente; no 1957. gada — docents. 1956. gadā aizstāvēja zinātņu kandidāta disertāciju tēmā "PSRS devona bruņuzivis (kokkosteīdas un dinihtīdas)".

Pētīja artrodiru (*Arthrodire*) bruņuzivju apakšklasi. Balstoties uz atsevišķu artrodiru pārstāvju pētījumu rezultātiem izstrādāja kopējos evolūcijas, sistemātikas, atrodiru u.c. primitīvo mugurkaulnieku ekzoskeleta morfofunkcionālās analīzes pamatus. Maskavas Universitātē vadīja nodarbības kursos "Paleontoloģija" un "Vēsturiskā ģeoloģija ar paleontologijas pamatiem", lasīja lekcijas un vadīja praktiskās nodarbības. Izveidoja mācību līdzekļus mugurkaulnieku paleozooloģijā, sarakstīja nodaļas par mugurkaulniekiem visparējās paleontoloģijas mācību grāmatās (redaktori V. Druščica un V. Ņemkova). Organizēja un daudzus gadus vadīja Baltās jūras bioloģijas praksi studentiem-paleontologiem. Piedalījās Krimas prakses organizēšanā. Vadīja kursa un diplomdarbus. Publicēja vairāk, kā 60 zinātniskās publikācijas.

## Apbalvojumi
Apbalvota ar medaļām: "Par izcilu darbu V.Ļeņina dzimšanas simtgadē" (1970), "Dzīļu pētīšanā" (1983), "Darba veterāns" (1984), "Par izcilu darbu Lielajā Tēvijas karā 1941-1945" (1993) u.c.

## Ģimenes stāvoklis
Bija precējusies ar paleontologu Dmitriju Obručevu. Meita Jeļena Obručeva (dzim. 1949) — paleontoloģe. Pirms tam bija precējusies ar Turovski, no kura ir dēls Dmitrijs Turovskis.

## Atsauces
Bleiks Edvardss

**Bleiks Edvardss** (; dzimis **Viljams Bleiks Kramps** () , miris ) bija amerikāņu kinorežisors, producents, scenārists un aktieris.

Edvardss savu karjeru uzsāka 1940. gados kā aktieris, bet ātri pievērsās scenāriju un radio sižetu rakstīšanai, kam sekoja producēšana un režijas televīzijā un kino. Viņa zināmākās režisētās filmas ir "Brokastis pie "Tifanija"" (1961), *[[Days of Wine and Roses]]* (1962), "Lielās autosacīkstes" (1965), *[[The Party]]* (1968), "10" (1979), "Viktor, Viktorija" (*Victor/Victoria*, 1982) un lielu popularitāti ieguvusī "Rozā panteras" filmu sērija ar britu aktieri Pīteru Selersu galvenajā lomā. Lai arī pārsvarā viņš režisēja kinokomēdijas, Edvardss režisējis arī vairākas drāmas, mūziklus un detektīvfilmas. Savas karjeras noslēgumā viņš pievērsās teātra izrāžu režijai, producēšanai un scenāriju rakstīšanai.

Edvardsa režisētā filma "Viktor, Viktorija" (1982) saņēmusi Cēzara balvu "Labākā filma svešvalodā". Par scenāriju šai filmai Edvardss nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai "Labākais adaptētais scenārijs". 2004. gadā viņš saņēma Kinoakadēmijas goda balvu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mārgarita Osborna

**Mārgarita Osborna Duponta** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu tenisiste:
* 37 Grand Slam turnīros izcīnīto titulu īpašniece (1941—1962), no tiem:
** 6 iegūti vienspēlēs;
** 21 sieviešu dubultspēlēs;
** 10 jauktajās dubultspēlēs.
* Desmitkārtēja Vaitmenas kausa ieguvēja kopā ar ASV komandu,
* Starptautiskās tenisa slavas zāles dalībniece kopš 1967. gada.

## Biogrāfija
Mārgarita Osborna dzimusi Oregonas štatā pilsētā Džozefā, un uzaugusi Sanfrancisko. 1938. gadā divdesmit gadu vecumā viņa jau bija Amerikas tenisistu reitinga pirmajā desmitniekā.

1947. gadā Mārgarita apprecējās ar Viljamu Dupontu, Delavēras Dupontu dinastijas dēlu. Viljams bija 22 gadus vecāks par viņu un ar sliktu veselību. Pēc kāzām viņas vīrs pieprasīja, lai Mārgarita tūlīt pēc maču beigām atgriežas mājās, neaizkavējoties, un aizliedza viņai ceļot uz Austrāliju. Rezultātā Mārgarita visas savas karjeras laikā ne reizi nav spēlējusi Austrālijas čempionātā, kur tieši tajā laikā beidzot sāka maksāt dalībniekiem ceļa un uzturēšanās izdevumus. Mārgarita dzemdēja Viljamam dēlu, atstājot tenisu uz dažiem gadiem ģimenes labad, un izšķīrās no vīra gadu pirms viņa nāves, 1964. gadā.

Līdz vīra nāvei Osborna turpināja dzīvot ASV austrumu daļā, lai viņas dēls būtu tuvāk pie tēva. 1966. gadā viņa pievienojās Mārgaritai Vārnerei-Blosai, viņas dubultspēles partnerei pēdējos uzstāšanās gados, kura audzēja sacīkšu zirgus savā fermā netālu no Elpaso. Deviņdesmito gadu vidū īpašā izdevuma *Thoroughbred Times* viņas tika iekļautas starp 20 labākajiem tīrasiņu jājamzirgu īpašniekiem. Mārgarita Osborna nomira Elpaso 2012. gadā 94 gadu vecumā.

## Karjeras statistika

### Grand Slam fināli
#### Vienspēles: 10 (6—4)

#### Sieviešu dubultspēles: 27 (21—6)

#### Jauktās dubultspēles: 14 (10—4)

### Sasniegtā kārta Grand Slam turnīros

R = turnīrs, kurā piedalās tikai Francijas pilsoņi un notiek Vācijas okupācijas laikā.

#### Vienspēles

|}

|}

#### Sieviešu dubultspēles

|}

|}

#### Jauktās dubultspēles

|}

|}

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* 1967. gadā uzņemta Starptautiskajā tenisa slavas zālē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Enna Heiča

**Enna Seleste Heiča** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu aktrise. Savu pirmo atpazīstamību ieguva ar dvīņu Vikijas Hadsones un Mārlijas Lovas lomu ziepju operā *[[Another World]]* (1987—1991), par ko viņa ieguva ''Daytime Emmy'' balvu un divas ''Soap Opera Digest'' balvas. 1990. gadu beigās viņa atpazīstamību ieguva ar lomu kriminālfilmā "Donijs Brasko" (1997), katastrofu filmā "Vulkāns" (*Volcano*, 1997), slešera filmā "Es zinu, ko jūs izdarījāt pagājušajā vasarā" (1997), politiskās satīras filmā "Aste luncina suni" (1997), spriedzes kinokomēdijā "Sešas dienas, septiņas naktis" (*Six Days, Seven Nights*, 1998) un trillera filmā "Atgriešanās paradīzē" (1998).

Atveidojusi Merionas Kreinas lomu Gasa Van Santa šausmu filmā "Psiho" (*Psycho*, 1998), par ko saņēma Saturna balvas nomināciju. Heiča piedalījusies vairākās neatkarīgajās filmās, piemēram drāmas filmā "Piedzimšana" (*Birth*, 2004), seksa kinokomēdijās "Brunču mednieks" (2009), *[[Cedar Rapids]]* (2011), drāmas filmā *[[Rampart]]* (2011) un melnajā kinokomēdijā *[[Catfight]]* (2016). Viņa saņēma labas kritiķu atsauksmes par lomu televīzijas filmā *[[Gracie's Choice]]*, par ko saņēma ''Primetime Emmy'' balvas nomināciju, bet par lomu Brodvejas lugā *Twentieth Century* saņēma nomināciju ''Tony'' balvai.

Papildu kinolomām, Heiča filmējusies arī komēdijdrāmas televīzijas seriālos *[[Men in Trees]]* (2006—2008), *[[Hung]]* (2009—2011), *[[Save Me]]* (2013), *[[Aftermath (seriāls)|Aftermath]]* (2016) un militārajā televīzijas seriālā *[[The Brave (seriāls)|The Brave]]* (2017). Viņa ieskaņojusi tēlu animācijas seriālā "Avatārs: Leģenda par Koru" (*The Legend of Korra*, 2014) un piedalījusies šova *[[Dancing with the Stars]]* (2020) 29. sezonā.

 Ennas Heičas vadītā automašīna ietriecās mājā, kā rezultātā automašīna aizdegās. Aktrise ar smagiem apdegumiem nogādāta slimnīcā, kur dažas dienas vēlāk no gūtajām traumām mira.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mil Mi-17

**Mi-17** (, NATO nosaukums — ***Hip***) ir 1970. gadu sākumā izstrādāts Padomju Savienības daudzfunkcionālais helikopters. Ražots kā Mi-8 modifikācija kopš 1975. gada, līdz 2007. gadam saražojot vairāk kā  šī modeļa helikopteru.

1977. gadā to ieviesa PSRS Gaisa spēkos kā Mi-8MT, bet 1981. gadā kā eksporta variantu Mi-17, vēlāk Mi-171. Tas ir visvairāk ražotais PSRS un Krievijas helikopteru modelis.

## Ražošana
Mi-8MT/Mi-17 izstrādāja Mila (Mi) konstruktoru birojā, helikoptera ražošana notiek Kazaņas un Ulanudes rūpnīcās.

2007. gadā Sičuaņas *Lantian Helicopter Company* sāka licencētu Mi-171 ražošanu Čendu Ķīnā un eksportēja tos uz Pakistānu un Āfrikas valstīm.

## Latvijas bruņotajos spēkos
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Mi-17 bija Latvijas Gaisa spēku bruņojumā.

Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā laikā 2022. gada augustā Latvijas Republikas Aizsardzības ministrija divus Mi-17 daļēji izjauktā veidā piegādāja Ukrainas Gaisa spēkiem. Pirms piegādes vienam Mi-17 veica kapitālo remontu.

## Atsauces
Vilces muiža

**Vilces muiža** ir muiža Vilcē, Jelgavas novadā, līdzās Vilces dabas parkam. To 18. gadsimta 50. gados uzcēla baronu Mēdemu dzimtas pārstāvji Kristofs Dītrihs fon Mēdems ar sievu, grāfa Keizerlinga meitu Annu fon Keizerlingu, un tā tika pārbūvēta 19. gadsimtā, kad tā nonāca Johana Frīdriha Vilhelma fon Hāna īpašumu.

## Vēsture
Vilces muižas kungu mājas celtniecība uzsākta Kristofa Dītriha Georga fon Mēdema (1721—1782) laikā, visticamāk 18. gadsimta 50.—60. gados, uz ko norāda saglabājies barokālais ēkas portāls ar Mēdemu un grāfu Keizerlingu alianses ģerboni frontonā. Saglabājies arī ēkas projekta zīmējums, kurā redzama vienstāva ēka ar mansarda jumtu, mezonīnu un diviem nelieliem sānu rizalītiem. Mezonīna malas iezīmēja akmens rusti, tāda pati dekoratīvā apdare izmantota arī nelielajos sānu rizalītos, kuriem bija izveidoti pusloka frontoni ar savijušos volūtu rotājumu. Ēkas plānā redzams, ka parka pusē bija iecerēti divi sānu korpusi un kāpnes uz verandu.

Pirmajam būvperiodam pieder arī masīvās galvenās ieejas akmens kāpnes, kurām vēl 20. gadsimta 20. gados bija saglabājušās greznas ažūras kaltas metāla margas.

Pirmās ziņas par Vilces muižas kompleksu saistāmas ar 19. gadsimta sākumu, kad muižas mantojuma sarakstā minēti divi ērberģi, divas klētis, stallis, lopu un cūku kūtis, ledus pagrabs, kalte, divi šķūņi un muižas kapela. Ievērojami detalizētāks apraksts atrodams 1921. gada muižas sadalīšanas lietā. Kungu mājas pagalma abās pusēs atradās divi ērberģi — kalpu dzīvojamās mājas, no kurām viena, iespējams, kādreiz bija kalpojusi kā stallis. Jādomā, ka abas ēkas celtas reizē ar kungu māju 18. gadsimta otrajā pusē, par ko liecināja vēl 20. gadsimta 30. gados viena ērberģa barokālās durvju vērtnes. Abas bija koka ēkas, segtas ar kārniņu jumtiem.

1812. gadā pēc Karla Dītriha fon Mēdema nāves Vilces mantojums tika izlikts izsolē. 1818. gadā to nopirka Dītrihs Johans fon Grothuss (*Dietrich Johann von Grotthuß*). 1829. gadā Vilces muižu mantoja viņa meita Adeleide Agnese Marija (*Adelheide Agnes Marie von Grotthuß*), kas bija precējusies ar Ānes-Mēmeles fideikomisa un Montigališekas, Ērberģes, Lielplatones un Blankenfeldes muižu īpašnieku Johanu Frīdrihu Vilhelmu fon Hānu (*Johann Friedrich Wilhelm von Hahn*). Latvijas Nacionālā vēstures muzeja krājumā glabājas laulātā pāra portreti, ko 1849. gadā gleznojis Jelgavas mākslinieks Jūliuss Dērings.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džahongirs Vohidovs

**Džahongirs Vohidovs** (; dzimis , Samarkandā) ir Uzbekistānas starptautiskais lielmeistars šahā (2014).

## Biogrāfija
Džahongirs Vohidovs ir divas reizes dalījis pirmo vietu Hastingsas šaha kongresa galvenajā turnīrā (2013/14, 2015/16).

Divas reizes piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas:
* 2017. gadā 1. kārtā zaudējis Krievijas lielmeistaram Pjotram Svidleram;
* 2021. gadā 2. kārtā pieveicis Leinjeru Domingesu, bet 3. kārtā piekāpies Pāvelam Ponkratovam.

Trīs reizes Uzbekistānas izlases sastāvā piedalījies Pasaules šaha olimpiādēs (2014, 2022, 2024). 2022. gada olimpiādē kļuvis par uzvarētāju gan komandu, gan individuālajā vērtējumā pie 4. galdiņa. 2024. gadā Budapeštā izcīnījis bronzas medaļu komandu vērtējumā.

2025. gada septembrī Samarkandā ierindojies 110. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2011. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2014. gadā — starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jana Šneidere

**Jana Šneidere** (; dzimusi  Karlštatē) ir Vācijas  starptautiskā lielmeistare šahā (2021).

## Biogrāfija
Vairākkārtēja Vācijas jauniešu šaha čempionāta uzvarētāja starp meitenēm dažādās vecuma grupās (2012. gadā — U10, 2013. gadā — U12,  2016. gadā — U14). Divas reizes uzvarējusi Eiropas Savienības meiteņu šaha čempionātos: 2012. gadā U10 vecuma grupā un 2015. gadā U14 vecuma grupā. Saskaņā ar Vācijas šaha jaunatnes internetā veiktā balsojuma rezultātiem Jana Šneidere tika atzīta par 2016. gada labāko šahisti meiteņu grupā līdz 14 gadiem. 2017. gada aprīlī 14 gadu vecumā Jana Šneidere kļuva par otro jaunāko spēlētāju, kas uzvarējusi Vācijas sieviešu šaha čempionātā. Viņa ieguva 7,5 punktus 9 partijās, apsteidzot Martu Mihnu un Zoju Šleiningu, un izpildot sieviešu šaha lielmeistares normu. 2017. gada jūnijā Nīdernhauzenē viņa uzvarēja Vācijas amatieru šaha čempionāta finālā B reitinga grupā (2100–1901). 2017. gada septembrī Jana Šneidere kļuva par Eiropas meiteņu šaha vicečempioni vecuma grupā līdz 16 gadiem.

2021. gada jūlijā Sočos viņa piedalījās Pasaules kausa izcīņā šahā sievietēm, kur cieta zaudējumu 1. kārtā.

2022. gada vasarā Jana Šneidere Vācijas izlases sastāvā piedalījās 44. šaha olimpiādē Indijas pilsētā Čennai, kurā izcīnīja 1. vietu pie rezerves galdiņa.

2025. gada maijā izcīnījusi 4. vietu Vācijas sieviešu šaha čempionātā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM), bet 2021. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Zemītes

**Zemītes** ir ciems Gulbenes novada Galgauskas pagastā. Atrodas pagasta dienvidrietumu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.

## Atsauces
Galgauskas muiža

**Galgauskas muiža** (arī **Muiža**, agrāk arī **Galgauska**, **Galgovska**) ir ciems Gulbenes novada Galgauskas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V418, Tirzas upes krastā.

Ciems izveidojies ap Galgauskas muižu (*Golgowsky*). Galgauskas muižas apbūve (meldera māja, saimniecības ēka) un Galgauskas Sv. Jāņa Kristītāja pareizticīgo baznīca ir vietējas nozīmes kultūras pieminekļi.

## Atsauces
Cilindriskais egilopss

**Cilindriskais egilopss** () ir graudzāļu dzimtas suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Vidusjūras reģiona un stepes joslā Āzijā. Suga ir ievazāta arī Latvijā — tā ir sastopama reti un nevienmērīgi. Sastopamība pa gadiem manāmi variē; atsevišķi eksemplāri un grupas sausās nezālienēs un uz dzelzceļiem.

## Apraksts
Cilindriskais egilopss ir viengadīgs, 20—50 cm garš lakstaugs. Tas veido ceru, no viena cera atiet daudzi stāvi, stīvi stiebri, stiebrs pie pamata lauzīts. Lapas ir kailas vai skraji apmatotas. Mēlīte ir plēvjaina. Ziedkopa ir ļoti šaura (0,3—0,5 cm), vārpa ir cilindriska, 10—15 cm gara, virzienā uz galotni tā sašaurināta. Vārpā ir apmēram 12 sēdošas vārpiņas divās rindās. Vārpiņas plēksnes ir 0,6—1 cm garas, divzobainas, viens no gala zobiņiem pāriet akotveida smailē. Galotnes vārpiņām starp plēksnes zobiņiem atiet 3—7 cm garš akots. Auglis ir grauds. Zied maijā, jūnijā.

## Atsauces
Sīļi (Galgauskas pagasts)

**Sīļi** ir ciems Gulbenes novada Galgauskas pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V847.

## Atsauces
Tauša egilopss

**Tauša egilopss** () ir graudzāļu dzimtas suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Eiropas dienvidaustrumos un Āzijā. Suga ir vienreiz konstatēta Rīgā (20. gadsimtā).

Atšķirībā no Latvijā reti sastopamā cilindriskā egilopsa, tauša egilopsam raksturīgas nošķeltas vārpiņas plēksnes, gals bez zobiņiem un bez akota.

## Atsauces
Lietuvas pašvaldības

**Pašvaldības** (lietuviešu: *savivaldybė*, daudzskaitlī *savivaldybės*) ir Lietuvas otrā līmeņa administratīvais iedalījums. Lietuvā ir 60 pašvaldības. Visu pašvaldību nosaukumi ir sasaistīti ar to administratīvajiem centriem. Šāds iedalījums tika izveidots 1994. gadā un aizvietoja rajonus. Pirms 1994. gada Lietuva līdzīgi kā citas Padomju Savienības republikas dalījās rajonos (lietuviešu: *rajonas*).

Lietuvas pašpārvaldes var iedalīt trīs grupās:

* pilsētu pašvaldības (lit. *miesto savivaldybės*) — 7;
* rajonu pašvaldības (lit. *rajono savivaldybės*) — 43;
* pašvaldības (lit. *savivaldybės*) — 10.

## Pašvaldību uzskaitījums

### Pilsētu pašvaldības

### Rajonu pašvaldības

### Pašvaldības

## Atsauces
Neona pavasaris

**"Neona pavasaris"** ir 2022. gada Latvijas spēlfilma. Filmas režisors, scenārists un producents ir Matīss Kaža. Galvenās lomas atveido Marija Luīze Meļķe, Grēta Trušiņa, Gerds Lapoška, Jānis Skutelis un Agnese Rukšāne. Filmas sižets stāsta par studenti Laini (Marija Luīze Meļķe), kurai jāuzņemas atbildība par mazo brāli, bet paralēli viņa nonāk Rīgas pagrīdes reivu scēnā, kur iemīlas Gundā un atklāj savu seksualitāti.

Filmas pirmizrāde notika  Edinburgas Starptautiskajā kinofestivālā. Latvijā filmas pirmizrāde notika  Rīgas Starptautiskajā kino festivālā.

Filma ieguva divas 2022. gada Lielā Kristapa balvas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Volfgangs Petersens

**Volfgangs Petersens** (; dzimis , miris ) bija vācu kinorežisors, producents un scenārists. Nominēts divām Amerikas Kinoakadēmijas balvām par Otrā pasaules kara zemūdeņu cīņu filmu "Zemūdene" (1981), par šo filmu nominēts arī BAFTA kino balvai un Amerikas režisoru ģildes balvai. Starp citām viņa filmām ir "Bezgalīgais stāsts" (*The NeverEnding Story*, 1984), "Mans ienaidnieks" (1985), "Uguns līnijā" (1993), "Epidēmija" (1995), "Prezidenta lidmašīna" (*Air Force One*, 1997), "Absolūtā vētra" (2000), "Troja" (2004) un "Poseidons" (*Poseidon*, 2006).

## Atsauces

## Ārējās saites
Bada akmens

[link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/12/Hungerstein_in_Decin_%2821%29.JPG/220px-Hungerstein_in_Decin_%2821%29.JPG|thumb| Bada akmens pie [Elba|Elbas upes Dečīnā, Čehijā]]
**Bada akmens** () ir Centrāleiropā izplatīts hidroloģiskais orientieris. Bada akmeņi kalpo kā piemiņas zīmes un brīdinājumi par sausumu un badu; tie tika uzstādīti Vācijā un etnisko vācu apmetnēs visā Eiropā 15.—19. gadsimtā.

Šie akmeņi tika iegremdēti upē sausuma laikā, lai atzīmētu ūdens līmeni kā brīdinājumu nākamajām paaudzēm, ka tām nāksies pārciest ar badu saistītas grūtības, ja ūdens atkal nokritīsies līdz šādam līmenim. Viens populārs piemērs atrodas Elbas upē Dečīnā, Čehijā, kur uz bada akmens rakstīts "*Wenn du mich siehst, dann weine*" (burtiski "Ja redzat mani, raudiet"), kas tajā iegravēts kā brīdinājums.

Daudzi no šiem akmeņiem ar grebumiem vai citiem mākslas darbiem tika uzstādīti pēc bada izraisītas krīzes 1816.—1817. gadā, ko aizsāka Tamboras vulkāna izvirdumi Indonēzijā.

1918. gadā atklājās bada akmens Elbas upes gultnē netālu no Dečīnas, tas sakrita ar bada periodu, ko izraisīja Pirmais pasaules karš. Līdzīgi bada akmeņi upē atkal tika atklāti sausuma laikā 2018. un 2022. gadā. 

## Atsauces
Coccosteus cuspidatus

***Coccosteus cuspidatus*** ir kokkosteīdu artrodiru suga. Tās pārstāvji dzīvoja vidusdevonā, eifela laikmetā (narvas svīta). Sugu 1841. gadā pirmo reizi aprakstīja skotu ģeologs Hags Millers. Sugas lektotips ir vidējais muguras kauls (*MD*), kas tika atrasts Skotijā pie Kromertas pilsētas vidējos senajos sarkanajos smilšakmeņos (*Middle Old Red Sandstone*). Nosaukums *Coccosteus cuspidatus* nozīmē smailais kokkostejs (no vidējā muguras kaula smailā aizmugurējā gala). Suga bija izplatīta Skotijā un Orkneju salās vidējo seno sarkano smilšakmeņu nogulumos, kā arī Igaunijā Gorodenkas upes krastos un Verskas urbumā narvas svītas nogulumos.

## Apraksts
Sugu pārstāv vidēja izmēra zivis. Pieaugušie īpatņi sasniedz 40 cm garumu. Mugurpusē galvas vairogs sastāda 18% no kopējā garuma; vidējais muguras kauls (*MD*) 21% no kopējā garuma. Bruņu ornamentējumu veido pauguriņi, kas caurmērā vienmērīgi izkaisīti pa galvas vairoga un vidukļa bruņām, taču tam ir izteikta tendence koncentrēties galvas vairoga kaulu augšanas centros. Uz galvas vairoga pauguriņi parasti ir mazāki šajos centros, nekā gar malām, kur tie var būt izteikti reti vai pat atsevišķiem īpatņiem to vispār var nebūt. Ļoti lieli un kanālu atveru iekļauti pauguriņi ir uz rostrālo un preorbitālo kaulu lejupejošajām laminām, uz aizdeguna kaula un uz starpdeguna kaula priekšējās apakšējās laminas. Ļoti mazi pauguriņi klāj aizdeguna kaula deguna iedobju virsmas un starpdeguna kaula starpdeguna izaugumu. Priekšējās sānu plātnes priekšējā augšupejošā lamina ir ar lieliem, saplacinātiem zobiņiem, kas vērsti uz leju un uz āru, un sānos klāti ar sekundāriem pauguriņiem. No bruņām brīvā aizmugurējā ķermeņa daļa priekšpusē ir klāta ar sīkām zvīņām.

## Atsauces
Siladzirnavas

**Siladzirnavas** ir ciems Gulbenes novada Jaungulbenes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P37 un V430 krustojuma, Liedes upes un Siladzirnavu ezera krastā.

## Atsauces
Bat-Erdena Mengenzula

**Bat-Erdena Mengenzula** (; dzimusi ) ir Mongolijas starptautiskā meistare šahā (WIM, 2025). 2022. gada šaha olimpiādes individuālās zelta medaļas ieguvēja.

## Biogrāfija
Piedzimusi sešu bērnu ģimenē. Šahu iemācījis spēlēt tēvs, kad meitai bija 5 gadi.

2015. gadā Suvonā piedalījusies Āzijas jauniešu čempionātā šahā un izcīnījusi sudraba medaļu U10 meiteņu vecuma grupā.

2019. gadā Mumbajā piedalījusies Pasaules jauniešu čempionātā šahā U14 meiteņu vecuma grupā un ilgu laiku bijusi turnīra līdere, taču kopvērtējumā ierindojusies augstajā 4. vietā.

2022. gada vasarā Bat-Erdena Mengenzula Mongolijas izlases sastāvā piedalījās 44. šaha olimpiādē Indijas pilsētā Čennai, kurā izcīnīja 1. vietu pie 4. galdiņa.

2025. gada maijā izcīnījusi 2. vietu Āzijas čempionātā šahā sievietēm.

Par panākumiem turnīros FIDE 2025. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kaipi (Jaungulbenes pagasts)

**Kaipi** ir ciems Gulbenes novada Jaungulbenes pagastā. Atrodas pagasta dienvidrietumu daļā. 

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P37 un V447 krustojuma, Grīvupītes upes krastā. Izvietojušies 8 km attālumā no pagasta centra Gulbīša, 21 km attālumā no novada centra Gulbenes un 199 km attālumā no Rīgas.

## Atsauces
Institut des hautes études scientifiques

***Institut des hautes études scientifiques***, dibināta 1958. gadā, ir augstākās izglītības un pētniecības iestāde Francijā. Tā atrodas Parīzē, netālu no Parīzes Saklē Universitātes.

## Slaveni pasniedzēji
* Mihails Gromovs
* Aleksandrs Grotendīks

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā vietne
Briči

**Briči** ir ciems Gulbenes novada Daukstu pagastā. Atrodas pagasta dienvidrietumu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V427, Nidrītes upes krastā.

Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: Priedkalnu senkapi.

## Atsauces
Lejasandži

**Lejasandži** ir ciems Gulbenes novada Daukstu pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V424. Ciemu šķērso dzelzceļa līnija Pļaviņas—Gulbene.

## Atsauces
Elstes (Daukstu pagasts)

**Elstes** ir ciems Gulbenes novada Daukstu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V424. Pie ciema bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Pļaviņas—Gulbene Elste.

## Atsauces
Fricis Labrencis

**Fricis Labrencis** (1894—1920) bija latviešu strēlnieks, 6. Tukuma latviešu sarkano strēlnieku pulka komandieris (1918).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1894. gada 5. februārī Dobeles apriņķī zemnieka Anša Labrenča ģimenē.
Pēc Pirmā pasaules kara sākšanās viņu iesauca Krievijas Impērijas armijā un nosūtīja mācīties uz 2. Kijivas praporščiku skolu. 1915. gadā viņš piedalījās kaujās pie Daugavpils, pēc tam Rumānijas frontē. 1917. gada oktobrī viņu ievēlēja par bataljona komandieri.
1918. gada februārī Labrenci demobilizēja, bet aprīlī viņš iestājās Latviešu strēlnieku divīzijas 6. Tukuma latviešu strēlnieku pulka 3. rotā, tad viņu paaugstināja par 1. rotas komandieri, bet 1918. gada 5. jūnijā par pulka komandiera palīgu. No 1918. gada 7. līdz 22. jūlijam viņš piedalījās Jaroslavļas sacelšanās apspiešanā, pēc tam viņu iecēla par 6. Tukuma pulka komandieri. No 1918. gada augusta līdz novembrim Labrencis piedalījās kaujās pret Čehoslovāku leģionu, Kazaņas un Simbirskas ieņemšanā.

Latvijas brīvības cīņu laikā Labrencis cīnījās Padomju Latvijas armijas sastāvā un piedalījās Rīgas ieņemšanā 1919. gada 3. janvārī. 1919. gada ziemā un agrā pavasarī 6. latviešu strēlnieku pulks Labrenča vadībā piedalījās Igaunijas brīvības cīņu kaujās pret Igaunijas bruņotajiem spēkiem pie Tartu, Izborskas un Alūksnes. 1919. gada maijā viņu kā pulka komandieri iecēla arī par brigādes komandiera vietnieku, atkāpjoties uz Latgales fronti.

1919. gada 11. oktobrī—18. novembrī 6. latviešu strēlnieku pulks Labrenča vadībā piedalījās Orlas-Kromu operācijā pret Dienvidkrievijas bruņotajiem spēkiem. 1920. gada janvārī Labrenci iecēla par Latviešu strēlnieku divīzijas 2. brigādes komandieri un viņš piedalījās kaujās pret Mahno Revolucionāro Ukrainas nemiernieku armiju Ukrainā.
Perekopa-Čongaras operācijas laikā 1920. gada 7.—12. novembrī Labrenča vadītie latviešu strēlnieki uzvarēja Vrangeļa Krievu armiju un ieņēma Eipatorijas pilsētu un Saki izvietoja otrās latviešu brigādes štābu.
1920. gada 22. novembrī Labrenci nogalināja sakautās Mahno armijas kaujinieki, un viņu apbedīja Eipatorijas militārajā kapsētā.

1978. gada 25. oktobrī pie Saki atklāja pelēka granīta krūšutēlu (tēlnieks Leonīds Kristovskis).

## Atsauces
Losandželosas policijas departaments

**Losandželosas policijas departaments** (, **LAPD**), oficiāli **Losandželosas pilsētas policijas departaments** (*City of Los Angeles Police Department*), ir galvenā tiesībsargājošā un izmeklēšanas iestāde Losandželosā, ASV. Departaments tika dibināts 1869. gadā, tā ir trešā lielākā pašvaldības policija ASV.

Departamenta organizācija ir sarežģīta, ietverot 21 nodaļu (staciju), kas sagrupētas četros birojos Operāciju pārvaldē; vairākas nodaļas Īpašo operāciju biroja Detektīvu birojā; un specializētās vienības, piemēram, Losandželosas policijas departamenta Metropolitēna nodaļa, SWAT, K-9 Vienība, jātnieku policija, gaisa atbalsts un Smago noziegumu nodaļa, kas atrodas Terorisma un īpašo operāciju birojā. Citi biroji atbalsta policijas priekšnieku tādās jomās kā konstitucionālā policija un profesionālie standarti, savukārt Atbalsta dienestu birojs cita starpā aptver telpu pārvaldību, personāla apmācību.

Neatkarīgas izmeklēšanas komisija dokumentē policijas brutalitāti, korupcijas un  policijas darbību diskriminējošu gadījumu vēsturi policijas departamentā.

## Ārējās saites
* 

## Atsauces
Sveļmi

**Sveļmi** ir ciems Liezēres pagastā, Madonas novadā. Atrodas 147 km attālumā no Rīgas.

## Atsauces
Egilopsi

**Egilopsi** () ir graudzāļu dzimtas ģints, kura savvaļā ir sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā.

## Sugas
Ir atzītas šādas egilopsu sugas:

* *Aegilops bicornis*
* *Aegilops biuncialis*
* *Aegilops caudata*
* *Aegilops columnaris*
* *Aegilops comosa*
* *Aegilops crassa*
* *Aegilops cylindrica -* cilindriskais egilopss
* *Aegilops geniculata*
* *Aegilops × insulae-cypri*
* *Aegilops juvenalis*
* *Aegilops kotschyi*
* *Aegilops longissima*
* *Aegilops lorentii*
* *Aegilops mutica*
* *Aegilops neglecta*
* *Aegilops peregrina*
* *Aegilops searsii*
* *Aegilops sharonensis*
* *Aegilops speltoides*
* *Aegilops tauschii -* tauša egilopss
* *Aegilops triuncialis*
* *Aegilops umbellulata*
* *Aegilops uniaristata*
* *Aegilops vavilovii*
* *Aegilops ventricosa*

## Atsauces
Līves (Daukstu pagasts)

**Līves** ir ciems Gulbenes novada Daukstu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V847, Āriņupītes upes krastā.

## Atsauces