Krievu nacionālā vienotība

**Viskrievijas sabiedriskā patriotiskā kustība "Krievu nacionālā vienotība" (KNV)** (), arī dēvēti par **Barkašoviešiem** (*Баркашовцы*), bija krievu neonacistu, imperiālistu un pareizticīgo fundamentālistu paramilitāra politiskā organizācija. Barkašovieši atbalstīja 20. gadsimta sākuma kustības "Melnā sotņa" idejas. "Krievu nacionālā vienotību" 1990. gada 16. oktobrī dibināja bijušo Nacionāli patriotiskās frontes "Atmiņa" aktīvistu grupa Aleksandra Barkašova vadībā.

Ievērojamākā un daudzskaitlīgākā krievu nacionālistu politiskā organizācija 1990. gados. Organizācija Krievijā nekad nebija oficiāli reģistrēta federālā līmenī, taču ierobežotā apjomā sadarbojās ar Krievijas Federālo drošības dienestu (FSB). Organizāciju Maskavā aizliedza 1999. gadā. Pēc tam, sākot ar 2000. gadu, oriģinālā partija pakāpeniski faktiski sadalījās mazākās grupās, kas joprojām pastāv pagrīdē, un partijas tīmekļa vietni slēdza 2006. gadā.

## Ideoloģija
Veicinot ideju "Krievija krieviem un tautiešiem", partijas biedri atbalsta politiku, kas ietver minoritāšu, kurām "ir dzimtene ārpus Krievijas", izraidīšanu, īpaši ebreju un migrantu no Dienvidkaukāza, piemēram, azerbaidžāņu, gruzīnu un armēņu, kā arī Centrālāzijas tautu, piemēram, kazahu, uzbeku, tadžiku un citu, piemēram, Dienvidāzijas iedzīvotāju, izraidīšanu. KNV Krievijas vīzija bija sadalīta privileģētajos etniskajos krievos, kuriem tiktu garantēta vairākuma politiskā pārstāvniecība, un nekrievos, kuri dzīvo Krievijā un kuriem tur ir sava nacionālā dzimtene, tostarp Krievijas Tālo Austrumu, ziemeļu, tjurku un dažu citu minoritāšu pamatiedzīvotājus.

Jaunajiem organizācijas rekrūšiem (*storonņiki*, burtiskā nozīmē "atbalstītāji" vai "piederošie") tradicionāli ir jākalpo kā zemāka līmeņa funkcionāriem, pildot šoferu pienākumus un izdalot skrejlapas, kā arī apmeklējot instruktāžas par grupas filozofiju un uzskatiem, no kuriem daudzi ir atvasināti no Barkašova sarakstītas grāmatas. Biedriem virzoties amatā, viņi var iegūt *spodvižņiku* pakāpi (arhaisks apzīmējums "kolēģiem" vai "līdzstrādniekiem") un ir tiesīgi valkāt partijas simboliku un piedalīties paramilitārajā apmācībā. Visapņēmīgākie biedri kļūst par *soratņikiem* (burtiski "cīņas biedri"), kas kalpo kā grupas vadība.

Dažu reģionālo KNV nodaļu locekļi ir notiesāti par nopietniem rasistiskiem noziegumiem, piemēram, KNV nodaļas Tverā gadījumā, kas cita starpā vandalizēja ebreju un musulmaņu kapus, slepkavoja un uzbruka etnisko minoritāšu pārstāvjiem, kā arī izplatīja rasu naidu.

Ziņots, ka KNV runāja par Krievijā dzīvojošo ebreju un čigānu nogalināšanu. Runājot par Ādolfu Hitleru, Barkašovs paziņoja: "Es uzskatu [Hitleru] par lielu vācu nācijas un visu balto rasu varoni. Viņam izdevās iedvesmot visu nāciju cīnīties pret degradāciju un nacionālo vērtību bojāeju." Neskatoties uz KNV līdzību ar nacistu partiju, dibinātājs Barkašovs noraidīja apzīmējumus "fašists" un "nacists", tomēr atzina, ka ir nacionālsociālists. Pirms grupas izjukšanas 2000. gadā tai bija aptuveni 20 000—25 000 biedru.

## Vēsture
Barkašovs 1989. gadā bija otrā vadošā amatpersona Krievijas Nacionāli patriotiskajā frontē "Atmiņa". Konflikts ar "Atmiņas" vadītāju Dmitriju Vasiļjevu noveda pie tā, ka Barkašovs, viņa vārdiem runājot, no "Atmiņa" izveda "disciplinētākos un aktīvākos biedrus, kas bija neapmierināti ar tukšām runām un teatrāliem trikiem". KNV attīstījās, saskaroties ar ekonomiskajām un sociālajām grūtībām, ar kurām krievi saskārās Padomju Savienības sabrukuma laikā.

Kustību "Krievu nacionālā vienotība" 1990. gada 16. oktobrī dibināja atšķēlusies Nacionāli patriotiskās frontes "Atmiņa" grupa. Tā auga no 1990. līdz 1991. gadam. Ir ziņots, ka biedri valkāja melnas un maskējošas formas tērpus. Grupa sāka lietot sarkanbaltu svastikas emblēmu un atklāti pauda apbrīnu par vācu nacionālsociālismu un nacistu publiskajiem pasākumiem, lai gan organizācija oficiāli noliedza jebkādu atbalstu nacistu ideoloģijai. Grupa darbojās ne tikai Krievijā, bet arī Igaunijā, Latvijā, Lietuvā, Baltkrievijā un Ukrainā. KNV ir mēģinājusi apvienot nacionālistu grupas, organizējot slāvu un pēc tam krievu sinodes. KNV tikās ar dažādām grupām, lai sasniegtu kopīgus mērķus, taču guva nelielus panākumus.

Līdz 1993. gada vidum "Krievu nacionālā vienotība" (KNV) bija kļuvusi par ievērojamāko krievu nacionālistu kustību ar plašu reģionālo nodaļu tīklu. Papildus politiskajām aktivitātēm, KNV veica militārās mācības un taktiskās apmācības. Attīstoties 1993. gada Krievijas konstitucionālajai krīzei, KNV kareivīgi atbalstīja Krievijas Federācijas Augstāko Padomi pret KF prezidentu Borisu Jeļcinu. 1993. gadā tā piedalījās arī Baltā nama, Krievijas Federācijas Augstākās Padomes ēkas, aizstāvēšanā pret Krievijas prezidenta karaspēku. Pēc Jeļcina uzvaras pār Augstāko Padomi, KNV vairākus mēnešus darbojās nelegāli. Darbojoties pagrīdē, kustība turpināja izdot savu laikrakstu "Krievijas kārtība".

Tajā pašā gadā, organizācija tika reģistrēta kā "militāri patriotiskās audzināšanas klubs", un vēlāk vietējās amatpersonas to atzina par "brīvprātīgo tautas pašaizsardzības vienību". Lai sasniegtu savus mērķus, KNV izveidoja bruņotu paramilitāru vienību, kas pazīstama kā "Krievu bruņinieki", un kura tika apmācīta kājnieku ieroču un sprāgstvielu lietošanā.

1995. gada 15. oktobrī 304 delegāti no 37 reģionālajām nodaļām apmeklēja KNV konferenci Maskavā.

Maskavas mērs Jurijs Lužkovs 1998. gadā ar augstāku valdības amatpersonu atbalstu aizliedza rīkot otro KNV reģionālo konferenci Maskavā.

Partijai esot popularitātes virsotnē 1999. gadā, valsts amatpersonas lēsa, ka KNV ir 20 000—25 000 aktīvu biedru visā Krievijā.

Maskavā KNV aizliedza 1999. gadā, un Barkašovs zaudēja kontroli pār partiju ap 2000. gadu, pēc kā organizācija beidza pastāvēt.

Pēc partijas aizliegšanas, KNV biedrus bieži ieslodzīja, un organizācija sadalījās vairākās citās grupās. Šo jauno grupu biedri, proti, Aleksandrs Barkašovs, Krievu Pareizticīgā armija un citi, kopš tā laika ir iesaistījušies reliģiskās aktivitātēs un prokrieviskā aktīvismā karā Donbasā. Viņi arī atbalsta 2022. gada Krievijas iebrukumu Ukrainā un pauda gatavību cīnīties pret Ukrainu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* soratnik.com - Partijas mājaslapa 
* rusnation.org - Partijas mājaslapa