open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Korora

**Korora** () ir pilsēta Palau, valsts lielākā pilsēta (šeit dzīvo 56 % valsts iedzīvotāju), tās ekonomiskais, kultūras un izglītības centrs, līdz 2006. gadam bija valsts galvaspilsēta. Administratīvi ietilpst Kororas štatā, tā administratīvais centrs. Pilsēta atrodas nelielajā Kororas salā dienvidos no valsts lielākās salas Babeldaopas; ar to savienota ar tiltu. Nozīmīgs transporta (osta) un tūrisma centrs.

## Vēsture
Spāņu koloniālajā periodā Kororas salā bija nelieli zvejnieku ciemi. Par pilsētas dibināšanas gadu uzskata 1866. gadu, kad Vācu Jaungvinejas koloniālā administrācija šeit izveidoja Palau apriņķa administratīvo centru un uzsāka ostas būvniecību. Pirmā pasaules kara sākumā Palau okupēja Japāna un no 1919. gada Korora kļuva par Dienvidjūru salu mandātteritorijas administratīvo centru. Japāņu laikā Korora izauga no neliela miestiņa ar 500 iedzīvotājiem 1914. gadā līdz nozīmīgai pilsētai ar 38 tūkstošiem iedzīvotāju 1941. gadā, no kuriem tikai ap 5 tūkstošiem bija palauieši. Otrā pasaules kara beigās japāņi no pilsētas tika padzīti un pilsēta ievērojami nopostīta. Palau tika iekļauta ASV Klusā okeāna salu aizbildniecības teritorijās. Korora kļuva par Palau distrikta administratīvo centru, bet par visas ASV aizbildniecības teritorijas administratīvo centru kļuva Guama, kas nobremzēja Kororas atjaunošanos un attīstību. Pēc Palau neatkarības pasludināšanas 1994. gadā Korora kļuva par tās galvaspilsētu, līdz 2006. gadā tika uzsākta jaunās galvaspilsētas Nerulmudas būvniecība Babeldaopas austrumos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dienvidu pūslene

**Dienvidu pūslene** jeb **novārta pūslene** (*Utricularia australis; Utricularia x neglecta*) ir pūsleņu suga, kura ir sastopama Eiropā, tostarp reti Latvijā.

Molekulārās izpētes rezultātā 21. gadsimta 20. gados secināts, ka faktiski šis taksons ir hibrīdsuga, kas veidojusies parastās pūslenes (*Utricularia* *vulgaris*) un *Utricularia* *tenuicaulis* krustošanās rezultātā un ir sterils hibrīds. Suga dēvējama (latviskojama) par novārta pūsleni.

## Atsauces
Franču grauzdiņi

**Franču grauzdiņi** jeb **franču tosti** ir ēdiens, kurā šķēlēs sagriezta maize, kas apmērcēta sakultās olās un bieži vien pienā vai krējumā, un pēc tam apcepta uz pannas.

Kad franču grauzdiņus pasniedz kā saldo ēdienu, tad pirms cepšanas tam parasti pievieno arī cukuru, vaniļu un kanēli, un pēc tam to var pārklāt ar cukuru (bieži vien pūdercukuru), sviestu, augļiem vai sīrupu. Ja to gatavo kā sāļo ēdienu, to parasti apcep ar šķipsniņu sāls vai piparu, un pēc tam to var pasniegt ar mērci, piemēram, kečupu vai majonēzi.

Šis ēdiens daudzviet sastopams dažādās formās un ar dažādiem nosaukumiem. Parasti franču valodā to sauc par *pain perdu* () (‘zaudētā maize’), ar ko apzīmē vecas vai sakaltušas maizes izmantošanu. Kanādā to sauc arī par *pain doré* (‘zelta maize’).

*Aliter Dulcia* recepte no mūsu ēras 1. gadsimta romiešu pavārgrāmatas, ir līdzīgs mūsdienu franču grauzdiņiem. Ap 1300. gadu sarakstītajā pavārgrāmatā *Le Viandier* franču šefpavārs Gijoms Tirels piedāvāja *tostées dorées* recepti, kurā izmantotas olas un cukurs. 14. gadsimta vācu receptē tiek izmantots nosaukums *Arme Ritter* (‘nabaga bruņinieki’), šo nosaukumu lieto arī angļu valodā un ziemeļvalstu valodās. 15. gadsimtā sastopama angļu *pain perdu* recepte. Austriešu un bavāriešu ēdiena nosaukums ir *Pofesen*, jo ēdiena forma atgādina viduslaiku Pāvijas pilsētas bruņinieku vairogus. Ungārijā tos parasti sauc *bundáskenyér* ('pūkaina maize'). Osmaņu virtuvē ēdienu, kas pagatavots no maizes, kas mērcēta olās ar medu, bet bez piena, sauc *fāvniyye*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kongresa bibliotēkas kontroles numurs

**Kongresa bibliotēkas kontroles numurs** (, saīsināti **LCCN**) ir unikāls identifikators, ko piešķir ASV Kongresa bibliotēka saviem bibliogrāfiskajiem un autoritatīvajiem ierakstiem. Šis numurs kalpo kā pastāvīgs atsauces kods, kas ļauj precīzi identificēt konkrētu bibliogrāfisko ierakstu bibliotēkas datubāzē, nevis pašu fizisko grāmatu vai izdevumu. LCCN sistēma tika ieviesta 1901. gadā, lai vienkāršotu kataloģizēšanas procesu un nodrošinātu efektīvu bibliogrāfiskās informācijas apmaiņu starp bibliotēkām. Mūsdienās tā tiek plaši izmantota bibliotēku katalogos, zinātniskajās datubāzēs un starpbibliotēku sadarbības sistēmās, tostarp MARC formātā, veicinot datu importu, eksportu un metadatu sasaisti.

LCCN parasti sastāv no gada komponentes un kārtas numura (dažkārt ar papildus nullēm) un var tikt attēlots ar vai bez defises. Tas tiek lietots kā noturīgs identifikators bibliogrāfiskās un autoritatīvās kontroles uzturēšanai. Atšķirībā no ISBN (Starptautiskā grāmatas standartnumura) un ISSN (Starptautiskā standarta seriālizdevuma numura), kas ir standartizēti izdevumu identifikatori (attiecīgi grāmatām un periodiskajiem izdevumiem) un tiek piešķirti publikācijām tirgū, LCCN identificē ierakstu Kongresa bibliotēkas sistēmā. Tādējādi LCCN ir kataloģizēšanas un metadatu pārvaldības rīks, savukārt ISBN un ISSN — publicēšanas un izplatīšanas ekosistēmas identifikatori.

## Ārējās saites
Rumours (filma)

***Rumours*** ir 2024. gada Kanādas un Vācijas šausmu kinokomēdija, kuras režisori un scenārija autori ir Gajs Medins, Evans Džonsons un Gelens Džonsons. Filmā galvenās lomas atveido Keita Blanšeta, Rojs Dupuī, Deniss Menošē, Čārlzs Denss, Rolando Ravello, Takehiro Hira, Zlatko Buričs un Alīsia Vikandere.

Filma stāsta par vairākiem valstu līderiem, kuri, dodoties uz ikgadējo G7 samitu, apmaldas mežā un nonāk arvien lielākās briesmās, cenšoties izstrādāt paziņojumu par globālu krīzi.

Filmas *Rumours* pirmizrāde notika  77. Kannu kinofestivālā. Filma saņēma pārsvarā pozitīvu kritiķu novērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tabiata tilts

**Tabiata tilts** (, *Pol-e Tabiat* — ‘Dabas tilts’) ir lielākais gājēju pārvads Teherānā, Irānā. 270 metrus garais tilts savieno divus publiskos parkus — Talegani parku un Ab-o-Atašas parku — šķērsojot Modarresas ātrgaitas ceļu, vienu no galvenajiem autoceļiem Teherānas ziemeļos. Nosaukums *Tabiat* ir persiešu vārds, kas aizgūts no arābu valodas un nozīmē "daba". Arābu valodā šim vārdam ir vairākas citas nozīmes.

Tiltu projektējis uzņēmums *Diba Tensile Architecture* (arhitekti Leila Aragjana un Alireza Behzadi). Tas saņēmis vairākas starptautiskas balvas, tostarp "Tautas izvēles balvu" kategorijā *Highways & Bridges* no *Architizer A+ Awards* — globāla arhitektūras konkursa, kas notiek Ņujorkā. Tilts ieguvis arī 2016. gada *Aga Khan* balvu arhitektūrā par priekšzīmīgu pieeju infrastruktūras projektēšanā, ko žūrija raksturoja kā "svaiga gaisa malku".

## Vēsture
Leilas Aragjanas projektētais Tabiata tilts uzvarēja vietējā dizaina konkursā, kura mērķis bija savienot divus parkus Teherānas ziemeļos, kurus šķīra galvenais autoceļš. Projektēšana ilga četrus gadus. Aragjana vēlējās, lai tilts būtu vieta, kur cilvēki varētu uzkavēties un pārdomāt, nevis tikai pāriet pāri. Šī iemesla dēļ tilts nav taisns — tajā ierīkotas sēdvietas un atpūtas zonas.

Būvniecība sākās 2010. gadā, izmantojot aptuveni 2000 tonnu tērauda un 10 000 m³ betona, un tika pabeigta 2014. gada oktobrī. Darbi virs noslogotā autoceļa bija tehniski sarežģīti — tika izbūvētas pagaidu platformas un tuneļi, lai nodrošinātu drošību un nepieļautu, ka būvmateriāli nokrīt uz ceļa.

## Arhitektūra
left|thumb|300x300px|Tabiata tilts 2024. gadā
Trīs koku formas kolonnas balsta trīs nepārtrauktus klāja līmeņus; apakšējais līmenis ir daļēji pārsegts, tāpēc to var izmantot visos gadalaikos. Tas paredzēts gājējiem un velosipēdistiem. Vidējā līmenī atrodas kafejnīcas un atpūtas zonas, kas piedāvā apmeklētājiem vietu, kur atpūsties un baudīt ainavu. Augšējā līmenī ir panorāmas skatu punkti, kas ļauj viesiem iemūžināt apkārtnes skatus.

Tērauda konstrukcija veidota kā dinamiska trīsdimensiju kopne ar izliekumiem un mainīgu platumu. Tās ģeometriskā struktūra atkārtojas un pagriežas vairākās dimensijās, radot tilta raksturīgo telpisko formu.

Tilta abos galos atrodas restorāni, starp tiem — sēdvietas un kioski. Dažās vietās caur segumu aug koki, un ir iekārtotas zaļās zonas, lai veicinātu apmeklētāju atpūtu. No tilta paveras skats uz Alborzas kalniem, un tā mērogs ir piemērots apkārtējai videi. Katrs no diviem parkos esošajiem celiņiem ved uz tiltu.

## Pulcēšanās vieta
Tabiata tilts ir ne tikai satiksmes pārvads, bet arī populāra pulcēšanās vieta. Šeit cilvēki satiekas, atpūšas, ietur maltītes un izbauda skatus. To bieži dēvē par vietu ar pozitīvu enerģiju, kur iespējams "atgūt spēkus" un justies līdzīgi, kā ejot cauri mežam. Pirmajā gadā pēc atklāšanas tiltu apmeklēja vairāk nekā četri miljoni cilvēku.

## Atsauces

## Ārējās saites
Raudāšana

thumbnail|upright=1.2|Raudoša meitenīte
**Raudāšana** ir emocionāla un fizioloģiska parādība, kas izpaužas kā asaru izdalīšanās no asaru dziedzeriem, bieži vien kopā ar sejas, balss un elpošanas izmaiņām. Tā parasti rodas spēcīgu emocionālu pārdzīvojumu, piemēram, skumju, sāpju, prieka, aizkustinājuma, dusmu vai atvieglojuma, ietekmē un ietekmē autonomo nervu sistēmu, tostarp sirdsdarbību, elpošanu un hormonu līdzsvaru. Raudāšana ir komplekss bioloģisks un psiholoģisks process, kurā iesaistīti nervu, endokrīnie un sociālās uzvedības mehānismi. Parasti izšķir emocionālo raudāšanu un fizioloģisko asarošanu. Fizioloģiskā asarošana kalpo kā aizsargreakcija, kas mitrina un attīra acis no putekļiem, kairinātājiem vai ķīmiskām vielām, savukārt emocionālā raudāšana ir cilvēkiem specifiska uzvedības forma, kas rodas psiholoģiska stimula ietekmē un kalpo kā iekšējā stāvokļa signāls. To bieži pavada uzvedības un sociālās izpausmes, piemēram, balss lūzums, sejas grimases vai acu kontakta meklēšana.

Raudāšana tiek uzskatīta par universālu cilvēka emocionālās komunikācijas līdzekli ar gan individuālu, gan sociālu nozīmi. Tā var mazināt stresa fizioloģiskos rādītājus, veicināt emocionālo līdzsvaru un izsaukt empātiju un līdzjūtību citiem, tādējādi stiprinot sociālās saiknes un grupas saliedētību. Pētījumi liecina, ka raudāšana ir evolucionāri nozīmīga cilvēka uzvedības sastāvdaļa, kas apvieno emociju regulāciju, psiholoģisko atvieglojumu un indivīdu savstarpējo saziņu.

## Ārējās saites
Kļavu sīrups

**Kļavu sīrups** ir salds sīrups, ko gatavo no kļavu sulas. Aukstā klimatā šie koki pirms ziemas uzkrāj cieti savos stumbros un saknēs; ciete pēc tam pārveidojas cukurā, kas ziemas beigās un agrā pavasarī sajaucās ar koka sulu. Sulu vāc caur kļavu stumbros izurbtiem caurumus, tad to karsē, lai iztvaicētu lielu daļu ūdens, atstājot tikai koncentrētu sīrupu.

Kļavu sīrupu pirmie gatavoja Ziemeļamerikas ziemeļaustrumu pamatiedzīvotāji. Šo praksi pārņēma Eiropas kolonisti, kuri pakāpeniski pilnveidoja sīrupa pagatavošanas metodes. Tehnoloģiskie uzlabojumi 20. gadsimta 70. gados veicināja sīrupa pārstrādes tālāku rafinēšanu. Gandrīz visu pasaules kļavu sīrupu ražo Kanādā un Amerikas Savienotajās Valstīs.

Kļavu sīrupu klasificē pēc tā krāsas un garšas. Saharoze ir visizplatītākais cukurs kļavu sīrupā. Kanādā sīrupiem jābūt ražotiem tikai no kļavu sulas, lai tos varētu saukt par kļavu sīrupu, un tajos jābūt vismaz 66 procentiem cukura. Kļavu sīrupu bieži izmanto kā garšvielu pankūkām, vafelēm, franču grauzdiņiem, auzu pārslām vai putrai. To izmanto arī kā sastāvdaļu cepšanā un kā saldinātāju vai aromatizētāju.

Galvenokārt kļavu sīrupu iegūst no trim kļavu sugām: cukura kļavas (*Acer saccharum*), melnās kļavas (*Acer nigrum*), un sarkanās kļavas (*Acer rubrum*), jo to sulā ir augsts cukura saturs — no diviem līdz pieciem procentiem. No tām sarkanajai kļavai ir īsāks sulas ņemšanas laiks, jo tā pumpurojas agrāk nekā cukura un melnās kļavas, kas maina sulas garšu.

Dažreiz arī citas kļavu sugas izmanto kā sulas ieguves avotus kļavu sīrupa ražošanai, tostarp ošlapu kļavas (*Acer negundo*), sudrabkļavas (*Acer saccharinum*) un liellapu kļavas (*Acer macrophyllum*). ASV dienvidaustrumos kļavu sīrupa ražošanai reizēm izmanto Floridas cukura kļavu (*Acer floridanum*).

Līdzīgus sīrupus var iegūt arī no valriekstiem, bērziem vai palmām, kā arī citiem avotiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Apsolītā zeme (2023. gada filma)

**"Apsolītā zeme"** () ir 2023. gada vēsturiskā drāmas filma, kuras režisors ir Nikolajs Arcels. Filmā galvenās lomas atveido Madss Mikelsens, Amanda Kollina un Simons Bennebjergs. Filma balstīta uz Idas Jesenas 2020. gada grāmatu *The Captain and Ann Barbara*.

Filmas darbība norisinās 1755. gadā, kad kapteinis Ludvigs Kalens Dānijas karaļa vārdā nolemj iekarot un izveidot koloniju skarbajos Jitlandes tīreļos.

Filmas "Apsolītā zeme" pirmizrāde notika  80. Venēcijas kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta lauvas balvu. Filma saņēma augstu kritiķu novērtējumu. "Apsolītā zeme" tika izvēlēta kā Dānijas kandidatūra par labāko starptautisko spēlfilmu 96. Kinoakadēmijas balvai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Laima latgalica

***Laima latgalica*** ir ir izmirušu bezslēdzenes pleckāju suga, kas dzīvoja galvenā devona lauka teritorijā vidusdevonā, eifela laikmetā, un kuru fosilijas konstatētas Rēzeknes svītas nogulumos. Sugu 1981. gadā aprakstīja latviešu paleontologs Viktors Grāvītis. Sugas nosaukums "*latgalica*" ir veidots no Latgales kultūrvēsturiskā novada Latvijā, kur tika atrastas šīs sugas pārstāvju fosilijas. *Laima latgalica* ir Laimu ģints tipiskā suga. Baltkrievijā *Laima latgalica* ir vitebskas svītas vadfosilija.

## Apraksts
Čaulai ir vidējs līdz liels izmērs un noapaļoti piecstūraina forma. Tā ir nedaudz izstiepta, ar noapaļotiem stūriem, ar platu, taisnu priekšējo un gandrīz taisnām vai ļoti vāji izliektām sānu malām, kas nedaudz atiet virzienā uz priekšējo malu. Čaula savu lielāko platumu sasniedz pie priekšējās malas. Čaulas ventrālajam (pedikālajam) vākam galotne ir strupa, bet dorsālajam (brahiālajam) vākam noapaļota. Čaulas galotnes daļa ir trīsstūrveidīga, ar tainām malām, kas salīdzinoši krasi pāriet sānu malās. No galotnes daļas, kur vāki ir vairāk piepacelti, uz priekšējās malas stūriem stiepjas divi vāji izteikti, lēzeni pacēlumi, uz kuriem augšanas līnijas izlokas krasāk. Vāku virsma ir klāta vienīgi ar augšanas līnijām, vidēji 15—20 uz 1 mm (vāka priekšējā daļā), bet dažas no tām (vidēji 5 uz 1 mm) izceļas reljefāk. Vāku sānu apgabalos augšanas līnijas ir nedaudz sabiezinātas. Paralēli tām stiepjas dažāda platuma josliņas ar dažādas intensitātes pigmentāciju — no melnas un brūnganmelnas hitīnveidīgās līdz gaiši pelēkām, iespējams, fosfātiskām.

## Atsauces
Laima seliana

***Laima seliana*** ir ir izmirušu bezslēdzenes pleckāju suga, kas dzīvoja galvenā devona lauka teritorijā vidusdevonā, eifela laikmetā, un kuru fosilijas konstatētas Narvas svītas nogulumos. Sugu 1981. gadā aprakstīja  latviešu paleontologs Viktors Grāvītis, pamatojoties uz Seces urbumā ievākto materiālu. Citur sugas izplatība pagaidām nav konstatēta. Sugas nosaukums "*seliana*" ir veidots no Sēlijas kultūrvēsturiskā novada Latvijā, kur tika atrastas šīs sugas pārstāvju fosilijas.

## Apraksts
Čaulai ir vidējs līdz liels izmērs un noapaļoti piecstūraina forma. Tā ir plakana, plata, vāji izstiepta, ar izliektām sānu malām, ļoti noapaļotiem priekšējās malas stūriem un šauru priekšējo malu. Čaula savu lielāko platumu sasniedz attālumā, kas sastāda 0,6 no čaulas kopējā garuma, skaitot no galotnes. No galotnes daļas uz priekšējās malas stūriem stiepjas divas, vāji izteiktas, lēzeni piepaceltas joslas ar asu leņķi starp starp tām, kas atgādina bikarinatinu ģints ķīļveidīgās krokas. Čaulas vāku ornamentējums un dažādās pigmentācijas joslas ir līdzīgas kā *[[Laima latgalica]]*. No citām šīs ģints sugām *Laima seliana* atšķiras ar lielāku sānu malu izliekumu, noapaļotākiem priekšējās malas stūriem, šaurāku priekšējo malu un mediālo leņķi starp čaulas vāka piepaceltajām joslām, kas no galotnes stiepjas uz priekšējās malas stūriem.

## Atsauces
Lūcijas Rancānes Makašānu Amatu pamatskola

**Lūcijas Rancānes Makašānu Amatu pamatskola** ir vispārējās izglītības pamatskola, kas atrodas Rēzeknes novada Vērēmu pagasta Iugulovā.

## Vēsture
Skolu nodibināja 1992. gadā, lai līdzās vispārizglītojošajiem priekšmetiem piedāvātu iespēju attīstīt talantus mākslā un tradicionālajā daiļamatniecībā, lai saglabātu un nodotu nākamajām paaudzēm latviešu tautas mākslas prasmes.
2024. gada 31. jūlijā Lūcijas Rancānes Makašānu Amatu vidusskolu reorganizēja par pamatskolu.

## Izglītības programmas
* Pamatizglītības programma (kods 210171111)
Astrometrija

[thumbnail|upright=1.3|Ilustrācija par [interferometrijas izmantošanu optisko viļņu garumu diapazonā, lai noteiktu precīzas zvaigžņu pozīcijas]]
**Astrometrija** ir astronomijas nozare, kas nodarbojas ar debess ķermeņu stāvokļu, kustību un to izmaiņu laika gaitā precīzu noteikšanu un mērīšanu. Tā ir viena no senākajām un fundamentālākajām astronomijas disciplīnām, kas veido bāzi visai novērojumu un teorētiskajai astronomijai, kalpojot par atskaites sistēmu Visuma uzbūves, dinamiskās evolūcijas un navigācijas pētījumos. Galvenie astrometrijas uzdevumi ir debesu koordinātu sistēmu izveide, definēšana un uzturēšana (tostarp to realizācija zvaigžņu katalogos), paralakses mērīšana, lai noteiktu attālumus līdz tuvākajām zvaigznēm, pašu kustību aprēķināšana, kas raksturo zvaigžņu un citu objektu telpisko dinamiku, Zemes rotācijas parametru (polārās kustības, diennakts ilguma svārstību, precesijas un nutācijas) precizēšana, nodrošinot saskaņu starp Zemes un debess atskaites sistēmām.

Astrometrija ir būtiska navigācijā, kosmiskajos pētījumos un fundamentālās fizikas testēšanā, jo ļauj precīzi definēt debess sfēru un Saules sistēmas pozīcijas telpā. Mūsdienu astrometrija izmanto augstas precizitātes instrumentus un kosmiskās observatorijas, piemēram, *[[Hipparcos]]* un *[[Gaia]]* misijas, kas nodrošina mikrolokālās precizitātes mērījumus miljoniem zvaigžņu. Līdz ar to astrometrija ir kritiski svarīga disciplīna gan astronomijas teorētiskajos un praktiskajos pētījumos, gan globālo laika, telpas un navigācijas standartu uzturēšanā, vienlaikus palīdzot izprast mūsu galaktikas struktūru un zvaigžņu sistēmu attīstību.

## Ārējās saites
Nežegoļ (grupa)

**Nežegoļ** () ir Krievijā radusies Ukrainas smagā metāla grupa no Belgorodas apgabala Šebekinas pilsētas, mūziķa Aleksandra solo projekts. Nosaukta par godu tāda paša nosaukuma upei Belgorodas apgabalā.

2014. gadā projekts *Nežegoļ* izlaida dziesmu “Ukraina”, kas kļuva par vienu no pazīstamākajiem ierakstiem grupas diskogrāfijā. Dziesmas tematiskais saturs ir veltīts Ukrainas zemei, brīvībai un tautas spēkam. Tā ieguvusi ievērojamu popularitāti straumēšanas platformās un bieži tiek minēta kā viena no atpazīstamākajām *Nežegoļ* kompozīcijām.

## Vēsture
Grupa dibināta 2004. gadā. 2005. gada augustā pabeigts darbs pie albuma *От сердца к солнцу* (“No sirds saulei”), kura ierakstīšana sākās pavasarī. Albums izdeva ierobežotā tirāžā — 500 kopiju — izdevniecībā *Ancient Nation Productions*.

2006. gadā izdevniecībā *Armour Get Dawn* izdots albums *Маршем Грома в Парад Осенних Ночей*, kas kļuva par jaunu posmu Aleksandra radošajā darbībā, pateicoties plašākai instrumentālai pieejai.

2007. gadā tajā pašā izdevniecībā izdots albums *Копится Ярость*, bet 2008. gadā *Lost Reich Records* izdeva albumu *Истоки*, kurā papildus septiņām oriģinālkompozīcijām bija arī kaverversija *Burzum* dziesmai *Lost Wisdom*.

2008. gadā izdots ierobežots CD-R izdevums (300 kopijas) ar profesionālu noformējumu, kurā bija apvienoti abi pirmie demo — *Край* un *На Севере Мира* — kā arī dziesmas *Stahl Blitz Kalt* versija.

2009. gadā Nežegoļ sadarbojās ar Tveras grupu *M8L8TH*, kopīgi ierakstot split-albumu *Молодь Вотана*. Tajā bija četras no jauna ierakstītas dziesmas no agrīnajiem Nežegoļ albumiem. Sadarbība ļāva projektam paplašināt skanējumu un uzlabot ierakstu kvalitāti.

2010. gadā *Lost Reich Records* izdeva pilnmetrāžas albumu *Асгарда Рейд*, kura izdošana bija plānota jau 2010. gadā, taču aizkavējās tehnisku iemeslu dēļ. Albuma tekstus rakstīja gan Aleksandrs, gan Oleksijs Ļovkins no *M8L8TH*. Viena no dziesmām — *Вічна земля під нашими ногами* (“Mūžīgā zeme zem mūsu kājām”) — balstīta uz seno dzejoli Amergina dziesmas motīviem.

2011. gadā izdots albums *Молодёжь*.

Krievijas galēji labējo mūzikas projektu mūziķi, tostarp *M8l8th*, *My Skin Is Multicam*, *Ares* un *Nežegoļ*, ir Krievu brīvprātīgo korpusa (RDK) dalībnieki.

## Atsauces

## Ārējās saites
Metjū Šeifers

**Metjū Šeifers** (; dzimis ) ir Kanādas profesionāls hokejists, aizsargs. Pašlaik (2025) Šeifers spēlē Nacionālās hokeja līgas (NHL) komandas Ņujorkas "Islanders" sastāvā. Šeiferu "Islanders" komanda izvēlējās ar pirmo numuru 2025. gada NHL draftā.
## Spēlētāja karjera
### Junioru karjera
Šeiferu Ontārio hokeja līgas draftā izvēlējās Ēri "Otters" komanda. Viņš kļuva par trešo spēlētāju "Otters" vēsturē pēc Raiena O'Railija un Konora Makdeivida, kurš tika izvēlēts ar pirmo numuru. 2023. gada maijā viņš parakstīja līgumu ar "Otters" komandu, lai pievienotos viņiem nākamajā rudenī.

Šeifers sezonu noslēdza ar 17 punktiem (3 vārti un 14 rezultatīvas piespēles) un tika iekļauts līgas labāko debitantu pirmajā izlasē. Nākamās sezonas sākumu viņš izlaida infekciozās mononukleozes dēļ. Atslēgas kaula lūzums lika viņam izlaist lielāko daļu 2024.–2025. gada sezonas, taču viņš tik un tā tika atzīts par CHL daudzsološāko jauno spēlētāju. Pirmsdrafta sezonā viņš guva 22 punktus, gūstot 7 vārtus un pievienojot 15 rezultatīvas piespēles..
### NHL Karjera
2025. gada 27. jūnijā Šeiferu ar pirmo numuru 2025. gada NHL draftā izvēlējās Ņujorkas "Islanders" komanda. Un viņš 4. augustā parakstīja trīs gadu jauno spēlētāju līmeņa līgumu. Šeifers debitēja NHL komandā 9. oktobrī pret Pitsburgas "Penguins" komandu un guva savu pirmo NHL punktu, asistējot Džonatana Druāna vārtos pirmajā periodā. Divas dienas vēlāk, 11. oktobrī, Šeifers guva savus pirmos NHL vārtus pret Vašingtonas "Capitals" komandu, kad "Islanders" zaudēja spēli ar rezultātu 4:2. 21. oktobrī Šeifers aizvadīja savus pirmo NHL vairāku punktu spēli ar vieniem vārtiem un vienu rezultatīvu piespēli Ņujorkas komandas uzvarā pār Sanhosē "Sharks" ar rezultātu 4:3, kļūstot arī par otro debitantu aizsargu NHL vēsturē, kurš guvis punktu savās pirmajās sešās karjeras spēlēs.
### Karjera nacionālajā izlasē
Kanādas jauniešu izlases sastāvā viņš ieguva zelta medaļas 2024. gada pasaules jauniešu čempionātā. Turnīrā viņš nopelnīja 5 punktus (1+4).
## Atsauces

## Ārējās saites
* NHL.com profils
* Eliteprospects.com profils
Breds Viljams Henke

**Breds Viljams Henke** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris un profesionāls amerikāņu futbola spēlētājs. Kā aktieris, viņš ir plašāk pazīstams pēc Desija Piskatela lomās seriālā *[[Orange Is the New Black]]*, kā arī pēc lomām seriālos     "Pazudušie" un "Deksters", un filmās "Sašķeltais", "Niknais" un "Džobss".

## Dzīvesgājums un sporta karjera
Breds Viljams Henke dzimis 1966. gada 10. aprīlī Kolumbusā, Nebraskā. Studējot Arizonas Universitātē, viņš kļuva par universitātes futbola komandas aizsardzības spēlētāju. 1989. gadā viņš parakstīja līgumu ar Ņujorkas "Giants", taču vēlāk tajā pašā gadā tika atlaists un pievienojās Denveras "Broncos". Henke turpināja spēlēt līdz 1994. gadam, kad potītes trauma piespieda viņu beigt sportista karjeru.

## Karjera
Pateicoties bijušajam NFL spēlētājam, Breds Henke ieguva iespēju piedalīties *[[Pizza Hut]]* reklāmā. Tur kāds viņu uzaicināja apmeklēt aktiermākslas nodarbības, un Henke piekrita.

Viņa aktiera karjera sākās ar nelielām lomām filmās "Līdzjutējs" un "Zvaigžņu basketbols", kā arī seriālos "Emulators" un ER. Vēlāk, no 2000. līdz 2001. gadam, Henke atveidoja otrā plāna lomu seriālā *[[Nikki]]*, bet no 2001. līdz 2002. gadam viņš spēlēja galveno lomu seriālā ''Going to'' ''Kalifornia'', kas tika atcelts pēc vienas sezonas. 2006. gadā Henke parādījās četrās seriāla "Deksters" pirmās sezonas sērijās, kā arī filmējās kritiķu atzinīgi novērtētajās filmās "Holivudlenda" un "Ziemeļu zeme".

2009. gadā Breds Henke parādījās seriāla "Pazudušie" piektajā sezonā, atveidojot Bramu — lomu, ko viņš atkārtoja arī sestās sezonas pirmajā sērijā. 2011. gadā aktieris paradījas septiņās seriāla *[[Justified]]* sērijās. 2013. gadā Henke atveidoja otrā plāna lomas filmā "Sasalusī zeme", kas balstīta uz sērijveida slepkavas Roberta Hansena notveršanu, un filmā "Džobss", kas balstīta uz Stīva Džobsa dzīvi. 2014. gadā Breds Henke spēlēja otrā plāna lomu filmā "Niknais".

No 2016. līdz 2018. gadam Henke atveidoja otrā plāna lomu seriālā *[[Orange Is the New Black]]*, par ko saņēma Ekrāna aktieru ģildes balvu 2017. gadā. Tajā pašā gadā viņš piedalījās filmā "Sašķeltais". No 2020. līdz 2021. gadam aktieris filmējās miniseriālā "Pretošanās", kas ir Stīvena Kinga tāda paša nosaukuma romāna adaptācija. Pēc Henke teiktā, viņš iepazinās ar seriāla "Pretošanās" scenāristiem jau seriāla *Justified* filmēšanas laikā, un 2020. gadā viens no viņiem piezvanīja Henke, piedāvājot lomu šajā projektā. Aktiera pēdējā ekrāna parādīšanās bija epizodiska loma seriālā "Bezgalīgās debesis".

## Personīgā dzīve un nāve
No 2001. līdz 2008. gadam Breds Henke bija precējies ar aktrisi Ketlinu Česniju.

Kopš 2021. gada aktieris saskārās ar veselības problēmām, par kurām viņš atklāti runāja vietnē *[[Instagram]]*. Pēc Henke teiktā, viņam bija 90% artērijas nosprostojums, un tika veikta sirds stenta ievietošana. Viņam arī tika izņemts liels audzējs no aizkuņģa dziedzera. 2022. gada gada 29. novembrī Breds Viljams Henke mierīgi nomira savās mājās. Nāves cēlonis netika atklāts.

## Filmogrāfija

### Filmas

### Televīzija

## Atsauces
Salas vidusskola

thumbnail|290px|Salas "vecā skoliņa"
**Salas vidusskola** ir vispārējās izglītības vidusskola, kas atrodas Skolas ielā 3, Salas pagasta Salas ciemā.

## Vēsture
1879. gada rudenī uzbūvēja un iesvētīja skolas veco ēku, kuras pirmajā stāvā bija divas klašu telpas, virtuve ar lielu krāsni un plīti, uz kuras skolēni vārīja tēju, gatavoja sev maltīti, un kanceleja. Otrajā stāvā bija divas guļamistabas un divas istabas palīgskolotājam. Skolas galā uz Auzānu pusi atradās skolas pārziņa dzīvoklis. Zem kāpnēm iebūvēja karceri nepaklausīgo skolēnu pāraudzināšanai.
Mācības sākās oktobrī un beidzās aprīlī vai maija sākumā, mācīja ticības mācību, lasīšanu, rakstīšanu un rēķināšanu.
1887. gadā Salas skolā bija divas klases, kurās mācījās 103 skolēni.

Pēc Pirmā pasaules kara izveidoja 4-klasīgu pamatskolu, vēlāk atvēra 5. un 6. klasi. No 1923. līdz 1924. gadam skolai uzcēla otro stāvu ar jumta izbūvi trešajā stāvā. Pirmajā stāvā ierīkoja zāli, ēdamistabu, virtuvi un skolas pārziņa dzīvokli ar kanceleju. Otrajā stāvā atradās sešas klases; trešajā — iekārtoja zēnu un meiteņu guļamistabas.
1925. gada septembrī Salas pamatskolā mācījās 80 skolēni un strādāja 3 skolotāji. Pamatskolas pirmais izlaidums notika 1927. gada jūnijā ar 14 jaunajiem absolventiem. 1937. gadā skolu kapitāli izremontēja.

Otrā pasaules kara laikā 1943. gada vasarā vācu armija skolā ierīkoja kara slimnīcu. Mācību stundas notika divas reizes nedēļā vietējo saimnieku mājās. Pēc kara beigām 1945. gadā skolu pārdēvēja par Salas 7-gadīgo skolu, 1962. gadā par Salas 8-gadīgo skolu.
1974. gadā uzbūvēja jaunu vidusskolas ēku, bet “vecajā skoliņā” 1978. gadā ierīkoja traktorapmācības klasi.
1982. gadā vecajā skolas ēkā iekārtoja internātu un meiteņu rokdarbu kabinetu, 1989. gadā skolas vēstures izpētes kabinetu.

## Izglītības programmas
* Pamatizglītības programma (21011111)
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar valodas traucējumiem (21015511)
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (21015611)
* Vispārējās vidējās izglītības programma (31016011)

## Atsauces
Siguldas 1. pamatskola

**Siguldas 1. pamatskola** ir izglītības iestāde, kas atrodas Pulkveža Brieža ielā 105 Siguldā.

## Izglītības programmas
* Pamatizglītības programma (21011111)
* Speciālā pamatizglītības programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (21015611)

## Vēsture
Par skolas pirmsākumu uzskata 1869. gadu. 2017.gadā skola ieguva ekoskolas nosaukumu. 2018./2019. mācību gadā skola kalpoja kā A/S Latvijas Valsts Meži projekta “Mammadaba” vēstniecība.

## Atsauces
Āzijas zeltainais kaķis

**Āzijas zeltainais kaķis** () ir viena no divām vēl joprojām dzīvojošajām Āzijas zeltaino kaķu ģints (*Catopuma*) sugām vidēja lieluma savvaļas kaķis, kura dzimtene ir Indijas subkontinenta ziemeļaustrumi, Dienvidaustrumāzija un Ķīna. Kopš 2025. gada tas ir iekļauts IUCN Sarkanajā grāmatā kā apdraudēta suga, un to apdraud malumedniecība un dzīvotņu iznīcināšana, jo Dienvidaustrumāzijas mežos notiek pasaulē visstraujākā reģionālā mežu izciršana.

Āzijas zeltainā kaķa zinātniskais nosaukums ir dots par godu holandiešu zoologam Konrādam Jākobam Teminkam. To sauc arī par **Teminka kaķi**.

## Izskats
Āzijas zeltainais kaķis ir vairāk nekā divreiz lielāks nekā mājas kaķis. Tā garums ir 90 cm, neskaitot asti, kuras garums ir 50 cm. Tā biezā kažoka krāsa parasti ir zeltaina vai brūna, taču ir sastopami arī pelēki un melni eksemplāri. Dažos izplatības reģionos kaķiem uz kažoka ir vairāk vai mazāk pamanāmi plankumi. Uz tā sejas ir melnas un baltas svītras.

## Izplatība
Āzijas zeltainā kaķa izplatības areāls sniedzas no Himalajiem un Ķīnas dienvidiem līdz Indoķīnas pussalai, un tas ir sastopams arī Sumatrā. Dzīvnieks apdzīvo mežainus biotopus.

Ir zināmas trīs pasugas:
* *Catopuma temminckii temminckii* — sastopama Himalajos, Dienvidaustrumāzijā (no Nepālas līdz Malaizijai un Indoķīnai) un Sumatrā.
* *Catopuma temminckii dominicanorum* — sastopama Ķīnas dienvidaustrumos.
* *Catopuma temminckii tristis* — sastopama Ķīnas dienvidrietumos (Tibetā) un Mjanmas ziemeļos.

## Uzvedība
thumb|Āzijas zeltainais kaķis ar gaļas gabalu|left
Āzijas zeltainie kaķi ir vientuļnieki un diezgan bailīgi dzīvnieki. Tie ir nakts dzīvnieki un labi kāpj kokos, taču galvenokārt pārvietojas pa zemi. To medījums ir peles, zaķi, jauni brieži un putni.

## Mijiedarbība ar cilvēkiem un aizsardzība
Mežu izciršanas un medību dēļ Āzijas zeltainais kaķis ir kļuvis par retu dzīvnieku. Ķīnā tā gaļa tiek uzskatīta par delikatesi, un tā kauli tiek izmantoti tradicionālajā ķīniešu pseidomedicīnā. Taizemē ar Āzijas zeltaino kaķi ir saistītas daudzas leģendas. Vienā fabulā tas tiek raksturots kā mežonīgs un drosmīgs, un tajā tiek apgalvots ka kaķis ir uzvarējis pat tīģeri. Tiek uzskatīts, ka zeltainā kaķa kažoka dedzināšana aizbaida tīģerus no šīs teritorijas, un pat viena kažoka mata nēsāšana, saskaņā ar vietējo māņticību, pasargā no tīģeru uzbrukumiem.

Āzijas zeltainais kaķis ir iekļauts CITES I pielikumā. Tā medīšana un pārdošana ir aizliegta visās valstīs, kur tas ir sastopams.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Animaldiversity.org
Elektriskā jauda

thumb|upright|Elektroenerģiju pārvada pa šādām gaisvadu līnijām, kā arī pazemes augstsprieguma kabeļiem
**Elektriskā jauda** (apzīmē ar burtu **P**) ir elektroenerģijas pārneses ātrums elektriskajā ķēdē. Elektriskās jaudas mērvienība starptautiskajā mērvienību sistēmā (SI) ir vats, vispārīgā jaudas mērvienība ir viens džouls sekundē. Vatiem, tāpat kā citām SI mērvienībām, tiek piemēroti standarta prefiksi, lai apzīmētu tūkstošus, miljonus un miljardus vatu, attiecīgi — kilovati, megavati un gigavati.

Sarunvalodā terminu elektriskā jauda izmanto arī, lai apzīmētu elektroenerģijas ražošanu un piegādi, kas ir būtisks sabiedriskais pakalpojums lielākajā daļā pasaules. Elektroenerģiju parasti ražo elektroģeneratori, bet to var piegādāt arī no tādiem avotiem kā elektriskās baterijas. Uzņēmumiem un mājsaimniecībām to parasti piegādā elektroenerģijas nozare, izmantojot elektrotīklu.

Elektroenerģiju var piegādāt lielos attālumos pa pārvades līnijām un izmantot tādām vajadzībām kā kustība, apgaismojums vai siltums.

## Elektriskās jaudas veidi

### Momentānā elektriskā jauda
Momentānā jauda, kas izdalās uz elektriskās ķēdes elementa, ir vienāda ar momentānās strāvas un momentānā sprieguma reizinājumu:
:  P = I \cdot U 

Ja ķēdes elements ir rezistors ar pretestību **R**, tad

 P = I^2 \cdot R = \frac{U^2}{R} 

### Līdzstrāvas jauda
Tā kā līdzstrāvas spriegums un strāvas stiprums ir pastāvīgi un momentānie spriegumi un strāvas ir vienādas jebkurā laika momentā, tās aprēķina pēc formulām:

 P = I \cdot U = I^2 \cdot R = \frac{U^2}{R} 

### Maiņstrāvas jauda
Izšķir aktīvo un reaktīvo maiņstrāvas jaudu.

#### Maiņstrāvas aktīvā jauda
Sinusoidālas maiņstrāvas vidējā jauda:
P = I_{ef} \cdot U_{ef} \cdot \cos\phi 

I_{ef} = \frac{I}{\sqrt2} ; U_{ef} = \frac{U}{\sqrt2} 

**I** un **U** — strāvas stipruma un sprieguma amplitūdas vērtības;

**I<sub>ef</sub>** un **U<sub>ef</sub>** — strāvas un sprieguma vidējās kvadrātiskās jeb efektīvās vērtības;

\phi  — fāzu nobīde starp strāvu un spriegumu.

Koeficientu \cos\phi  sauc par jaudas koeficientu.

#### Maiņstrāvas reaktīvā jauda
Raksturo enerģijas apmaiņu starp elektriskās ķēdes induktīvajiem un kapacitatīvajiem elementiem un barošanas avotu.

Q = I_{ef} \cdot U_{ef} \cdot \sin\phi 

Reaktīvo jaudu mēra reaktīvajos voltampēros.

#### Maiņstrāvas pilnā jauda
Maiņstrāvas pilno jeb šķietamo jaudu izsaka ar sprieguma un strāvas efektīvo vērtību reizinājumu un mēra voltampēros.
Lietderības koeficients n=cosф

S = I_{ef} \cdot U_{ef}

## Ārējās saites
Mīļdzīvnieks

[thumb|Cilvēks ar [suns|suņiem un kaķi]]
**Mīļdzīvnieks**, bieži arī vienkārši **mājdzīvnieks**, ir dzīvnieks, ko galvenokārt tur cilvēka kompānijai vai izklaidei, nevis kā darba dzīvnieku, mājlopu vai laboratorijas dzīvnieku. Bieži tiek uzskatīts, ka populāriem mīļdzīvniekiem ir pievilcīgs/mīlīgs izskats, inteliģence un saprotama personība, taču dažus mīļdzīvniekus (piemēram, klaiņojošu dzīvnieku) var uzņemt altruistisku iemeslu dēļ un saimnieks tos var pieņemt neatkarīgi no iepriekš pieminētajām īpašībām.

Divi no populārākajiem mīļdzīvniekiem ir suņi un kaķi. Citi bieži turēti dzīvnieki ir truši; seski; cūkas; grauzēji, piemēram, smilšu peles, kāmji, šinšillas, žurkas, peles un jūrascūciņas; putni, piemēram, papagaiļi, zvirbuļveidīgie un vistas; rāpuļi, piemēram, bruņrupuči, ķirzakas, čūskas un iguānas; ūdensdzīvnieki, piemēram, zivis, saldūdens un sālsūdens gliemeži; abinieki, piemēram, vardes un salamandras; un posmkāji, piemēram, tarantuli un vientuļniekvēži. Mazākie mīļdzīvnieki ir grauzēji, savukārt zirgu un vēršu grupā ietilpst lielākie mīļdzīvnieki.

Mīļdzīvnieki sniedz to saimniekiem jeb īpašniekiem gan fiziskus, gan emocionālus ieguvumus. Pastaigas ar suni var nodrošināt gan cilvēkam, gan sunim fiziskās aktivitātes, svaigu gaisu un sociālo mijiedarbību. Mīļdzīvnieki var sniegt biedriskumu cilvēkiem, kas dzīvo vieni, vai vecāka gadagājuma pieaugušajiem, kuriem nav pietiekamas sociālās mijiedarbības ar citiem cilvēkiem. Ir medicīniski apstiprināta terapijas dzīvnieku klase, kurus atved, lai apciemotu daļēji izolētos cilvēkus, piemēram, bērnus slimnīcās vai vecāka gadagājuma cilvēkus pansionātos. Dzīvnieku terapijā tiek izmantoti apmācīti dzīvnieki un aprūpētāji, lai sasniegtu konkrētus fiziskus, sociālus, kognitīvus vai emocionālus mērķus ar pacientiem.

Cilvēki visbiežāk iegādājas mīļdzīvniekus biedriskuma dēļ, lai aizsargātu māju vai īpašumu, vai arī dzīvnieku skaistuma vai pievilcības dēļ. 1994. gadā veikts Kanādas pētījums atklāja, ka visbiežāk minētie iemesli, kāpēc nav mīļdzīvnieka, bija nespēja rūpēties par to ceļojuma laikā (34,6 %), laika trūkums (28,6 %) un piemērotas mājvietas trūkums (28,3 %), bet nepatika pret mīļdzīvniekiem bija retāk sastopama (19,6 %). Daži zinātnieki, ētikas speciālisti un dzīvnieku tiesību aizsardzības organizācijas ir paudušas bažas par mīļdzīvnieku turēšanu to autonomijas trūkuma un dzīvesveida nepiemērotības dēļ.

## Atsauces

## Ārējās saites
Šūpoles

thumb|upright|Meitene šūpolēs (Vācija, 1941)
**Šūpoles** ir sēdeklis vai platforma, kas iekārta ķēdēs, virvēs vai piestiprināta pie stieņiem, uz kuras viens vai vairāki cilvēki var šūpoties uz priekšu un atpakaļ priekam vai atpūtai. Šūpoles ir izplatīts bērnu rotaļu laukumu aprīkojums, un tās bieži sastopamas arī māju pagalmos vai dārzos, uz lieveņiem, iekšā mājās (piemēram, Indijas ūndžals) vai kā brīvi stāvošs publisks rotaļu aprīkojums. Šūpolēm ir sena vēsture dažādās pasaules daļās, un tās ir pieejamas dažādos veidos.

Rotaļu laukumos vairākas šūpoles bieži tiek piekārtas pie kopīga metāla vai koka rāmja, ļaujot vienlaikus šūpoties vairāk nekā vienam bērnam. Šādas šūpoles ir pieejamas dažādos izmēros un formās. Zīdaiņiem un maziem bērniem paredzētajām šūpolēm paredzēti kāju caurumi, kas atbalsta bērnu vertikālā stāvoklī. Vecākiem bērniem šūpoles mēdz būt izgatavotas no elastīga audekla sēdekļa, no virvē iesietas gumijas riepas, no plastmasas vai no koka materiāliem. Bieži sastopamas pagalma šūpoles ir vienkāršs koka dēlis, kas no abām pusēm ar virvēm piekārts pie koka zara.

Speciāli veidotas šūpoles izmanto sporta un izklaides veidam kīkingam, ko 1993. gadā Igaunijā izgudroja Ado Kosks. Kīkingā cilvēks ar savu ķermeni cenšas iekustināt šūpoles tā, lai ar tām varētu veikt 360º apli ap šūpoļu asi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Leons VIII

**Leons VIII** (; dzimis ap 915. gadu, miris ) bija Romas pāvests no 964. līdz 965. gadam, kura ievēlēšana un pontifikāts notika Svētās Romas impērijas imperatora Otona I tiešas politiskās un militārās ietekmes apstākļos. Viņa iecelšana pāvesta amatā bija strīdīga, jo tronī joprojām atradās pāvests Jānis XII, un tādēļ Leona VIII leģitimitāte tika apstrīdēta gan laikabiedru, gan vēlākas kanoniskās un vēsturiskās tradīcijas skatījumā. Pirms ievēlēšanas Leons VIII bija pāvesta sūtnis un lajs, kurš, imperatora atbalstīts, tika strauji iecelts garīdzniecības kārtā un intronizēts pēc Romas sinodes lēmumiem. Šie notikumi atspoguļoja Otona I mēģinājumus nostiprināt imperiālo kontroli pār Romas Katoļu baznīcu un pāvesta ievēlēšanu 10. gadsimta vidū.

Leona VIII pontifikāts iezīmēja vienu no sarežģītākajiem pāvesta un imperatora varas attiecību posmiem, kad Romas aristokrātijas un impērijas nometnes cīņa izraisīja virkni sinodālu un pretsinodālu lēmumu, kas vēl gadsimtiem ilgi radīja leģitimitātes diskusijas. Vēsturiskajā skatījumā Leons VIII tiek uzlūkots kā pāvesta institūcijas politiskās ievainojamības simbols otoniešu laikmetā un priekšvēstnesis investitūras strīdam, kas 11.–12. gadsimtā noteica viduslaiku Eiropas garīgās un laicīgās varas līdzsvaru. Lai arī viņa valdīšana bija īsa un pretrunīga, tā spilgti ilustrē, kā sekulārā vara 10. gadsimtā spēja noteikt pāvestu gaitas.

## Ārējās saites
Ubihu valoda

**Ubihu** (vai ubiku) **valoda** ir izmirusi ziemeļrietumu Kaukāza valoda, ko savulaik runāja ubiku tauta — čerkesu tautas etniskā grupa, kas sākotnēji apdzīvoja Melnās jūras austrumu piekrasti, pirms čerkesu genocīda laikā masveidā tika deportēta uz Osmaņu impēriju.

Ubihu valodas sākotnējais izplatības areāls bija Kaukāza Melnās jūras piekraste, kas mūsdienās ir Soču pilsētas rusificētais Lazarevas, Centrālā un Hostinas rajonu reģions.

19. gadsimta 60. gados pēc Kaukāza kara ubihiem no Krievijas Impērijas iestādēm tika izvirzīts ultimāts, kurā viņiem tika pieprasīts vai nu pieņemt Krievijas pilsonību un pārcelties uz dzīvi Kubaņas stepēs, vai arī pārcelties uz Osmaņu impēriju (tagad Turciju). Lielākā daļa ubihu izvēlējās emigrēt uz Turciju. Pēc deportācijas Kaukāzā palika piecas vai sešas ģimenes (aptuveni 40 cilvēki), kas dzīvoja adigu ciemos Kubaņas apgabalā un netālu no Golovinkas ciema, kā arī atsevišķi ubihi, kas bija precējušies ar vietējiem adigu iedzīvotājiem.

Tā rezultātā valoda zaudēja savu dabisko dzīvotni. Turcijā ievērojami pastiprinājās jau iepriekš notiekošā ubihu valodas vārdu aizstāšana ar turku valodas vārdiem. Tā rezultātā, kā arī asimilācijas ar turkiem un čerkesiem dēļ Turcijā pašlaik dzīvo līdz pat 10 000 ubihu pēcteču; viņi ir stipri asimilējušies un runā turku un čerkesu valodā.

Ubihu valodā runāja līdz 20. gs. deviņdesmito gadu sākumam. Pēdējais zināmais šīs valodas runātājs Tevfiks Esenčs nomira 1992. gadā Hadžiosmanas ciematā Turcijā.

Ubihu valoda ir ergatīva un polisintētiskā valoda ar augstu aglutinācijas pakāpi, polipersonālu verbālu saskaņu un ļoti lielu skaitu atšķirīgu līdzskaņu, bet tikai diviem fonēmiski atšķirīgiem patskaņiem. Ar aptuveni astoņdesmit līdzskaņiem tai ir viens no lielākajiem līdzskaņu krājumiem pasaulē un lielākais skaits jebkurā valodā bez klikšķiem.

## Atsauces
Lēdmanes pamatskola

**Lēdmanes pamatskola** ir vispārizglītojoša mācību iestāde Ogres novada Lēdmanē.

## Vēsture
Izglītības pirmsākumi Lēdmanes pagastā meklējami 1641. gadā, kad parādās pirmās rakstītās ziņas par izglītības iestādi Lēdmanē. 1861. gadā tika atvērta svētdienas skola. Pirmā skola atradās "Vecbekās", kur par skolotāju strādāja Mārtiņš Vīksna. 1870. gadā sāka celt jauno skolas ēku, ko pabeidza 1873. gadā. 1884. gadā skola daļēji nodega, bet tika atjaunota un tai piebūvēts otrais stāvs. 1957.—58. gadā skolai uzbūvēts arī trešais stāvs. 1967. gadā skolai uzbūvēta skolas internāta ēka. 1976. gadā, blakus vecajai skolas ēkai, uzcelta jaunā pašreizējā skolas ēka. 1998. gadā skolai blakus piebūvēta sporta halle. 2005. gadā oficiāli tika pievienota 1,5 – 4 gadīgo bērnu pirmskolas grupa. Līdz 2022. gadam skolai kā struktūrvienība bija pievienota arī Krapes pamatskola.

## Programmas
# Vispārējās pamatizglītības programma (kods 21011111);
# Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (kods 21015611);
# Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem (kods 21015811);
# Vispārējās pirmsskolas izglītības programma (kods 01011111);
# Speciālās pirmsskolas izglītības programma izglītojamajiem ar jauktiem attīstības traucējumiem (kods 01015611).

## Atsauces
1-Oktanols

**1-Oktanols** (zināms arī kā oktān-1-ols) ir organiskais savienojums ar formulu CH3(CH2)7OH. Tas ir augstākais spirts. Daudzi tā izomēri ir zināmi arī kā oktanoli. Oktanolu ražo esteru sintēzei, ko izmanto smaržvielās un aromātos. Tam ir asa smaka. Tā esteri, tādi kā oktilacetāts, ir sastopami ēteriskajās eļļās (greipfrūtu eļļā, apelsīnu eļļā, bergamotes eļļā, mandarīnu eļļā un laima eļļā). To izmanto, lai noteiktu farmaceitisko preparātu lipofilitāti.

## Iegūšana

Oktanolu rūpnieciski galvenokārt ražo, oligomerizējot etilēnu trietilalumīnija klātienē, ar sekojošu oksidēšanu un hidrolīzi. Šī metode ir zināma kā Cīglera spirtu sintēze jeb Cīglera process. Notiek šādas reakcijas:
:Al(C2H5)3  +  9 C2H4   →  Al(C8H17)3
:Al(C8H17)3 +  3 O  +  3 H2O  →  3 HOC8H17  +  Al(OH)3
Procesā rodas vairāku spirtu maisījums, kuru sadala ar destilēšanu.

Kuraraja process piedāvā alternatīvu 1-oktanola iegūšanas ceļu, bet izmantojot C4 + C4 veidošanas stratēģiju. 1,3-butadiēns dimerizējas, pievienojot vienu molekulu ūdens. Šo pārvērtību katalizē pallādija kompleksi. Iegūtais divkārši nepiesātinātais spirts pēc tam tiek hidrogenēts.

## Ūdens un oktanola sadalījums

Oktanols un ūdens nav sajaucami. Savienojuma sadalījums starp ūdeni un oktanolu tiek izmantots, lai aprēķinātu šī savienojuma sadalījuma koeficientu *P* (bieži izsaka kā tās logaritmu, log *P*). Ūdens/oktanola sadalījums ir relatīvi labs dzīvo sistēmu citosola un lipīdu membrānu sadalījuma aptuvens attēlojums. Daudzi dermālās absorbcijas modeļi uzskata, ka raga slāņa/ūdens sadalījuma koeficients ir aptuveni aprēķināms ar ūdens/oktanola sadalījuma koeficienta funkciju:

:\log(K_{sc/w}) = a + b\log(K_{w/o})

kur *a* un *b* ir konstantes, K_{sc/w} ir raga slāņa/ūdens sadalījuma koeficients, un K_{w/o} ir ūdens/oktanola sadalījuma koeficients. *a* un *b* vērtības dažādos avotos atšķiras, bet Klīks un Bundžs ir ziņojuši par vērtībām *a* = 0, un *b* = 0,74.

## Īpašības un izmantošana

Ar uzliesmošanas temperatūru 81°C, 1-oktanols nav nopietni uzliesmojošs, lai gan tā pašaizdegšanās temperatūra ir tikai 245°C. 1-oktanolu galvenokārt patērē, kā smaržu izejvielu. Tas ir pārbaudīts esenciālā tremora un cita veida piespiedu neiroloģiskā tremora kontrolēšanai, jo pierādījumi liecina, ka tas var mazināt tremora simptomus mazākās devās nekā nepieciešams, lai panāktu līdzīgu simptomu mazināšanas līmeni pēc etanola lietošanas, tādējādi samazinot alkohola intoksikācijas risku terapeitiskās devās.

1-oktanols veido ūdeņraža saites ar Lūisa bāzēm. ECW modelī tā ir Lūisa skābe, un tās skābes parametri ir EA = 0.85 un CA = 0.87.

## Skatīt arī

* 1-Heptanols
* 1-Nonanols

## Atsauces
Balsošana

thumbnail|upright=1.0|Balsošanā nosaka cilvēku grupas izvēli
**Balsošana** ir lēmumu pieņemšanas mehānisms, kas ļauj personai, cilvēku grupai vai institūcijai izvēlēties starp vairākām alternatīvām, izsakot savu balsi (izvēli), piemēram, “par”, “pret”, izvēlēties vienu variantu no vairākiem vai konkrēta kandidāta izvēli. Tā ir pamata metode, ar kuru tiek noteikts vairākuma viedoklis un pieņemti saistoši lēmumi politiskos, sabiedriskos un institucionālos kontekstos. Balsošana var būt tieša (kad pilsoņi lemj paši) vai netieša (kad ievēlēti pārstāvji lemj vēlētāju vārdā), kā arī atklāta vai aizklāta, un to iespējams īstenot, izmantojot papīra biļetenus, elektroniskas sistēmas vai citas procedūras. Atkarībā no situācijas tiek lietoti dažādi balsošanas noteikumi un sistēmas — vienkāršs vai relatīvais vairākums, kvalificēts vairākums, preferenču balsojums un citi.

Kā demokrātijas pamatelements, balsošana nodrošina pilsoņu līdzdalību valsts pārvaldē, leģitimitāti, pārstāvniecību un miermīlīgu interešu konfliktu atrisināšanu. Tā tiek plaši izmantota parlamentu un pašvaldību darbā, uzņēmumu un biedrību pārvaldē, tiesu kolēģijās, akadēmiskās institūcijās, kā arī neformālās kopienās un organizācijās, kur nepieciešams pieņemt kolektīvus lēmumus vai ievēlēt pārstāvjus. Balsošanai ir izšķiroša nozīme politiskajos, ekonomiskajos un sabiedriskajos procesos, jo tā nosaka valdību un institūciju sastāvu, publiskās politikas virzienu, resursu sadali un sabiedrības attīstības stratēģiskās izvēles. Metožu un noteikumu izvēle, piemēram, vēlēšanu sistēma, balsstiesību apjoms, kvorums vai balsojuma sliekšņi, ietekmē iznākumu un pārstāvniecības taisnīgumu, tādēļ balsošanas veids ir centrāls jautājums politoloģijā, tiesībās un sociālās izvēles teorijā.

## Ārējās saites
Mana brīvība

**"Mana brīvība"** ir 2023. gada Latvijas drāmas filma, kuras režisore ir Ilze Kunga-Melgaile. Galvenās lomas filmā atveido Ērika Eglija-Grāvele, Darius Meškauskas, Gints Grāvelis, Ilze Ķuzule-Skrastiņa un Egons Dombrovskis. Galvenās varones prototips aizgūts no poļu izcelsmes sabiedriski aktīvās personības, žurnālistes un politiķes Itas Kozakevičas, un tās darbība notiek Atmodas laikā, kad I. Kozakeviča bija viena no Latvijas Tautas frontes līderiem.

Filmas pirmizrāde notika .

## Atsauces

## Ārējās saites

* “Сьвітанку” — 35! У Рызе адзначылі юбілей таварыства...
* Мая свабода
* „Mana brīvība”. Koridorā starp fikciju un drosmi
* Mūsu un jūsu brīvības — personisks filmas «Mana brīvība» apskats
* Mana Brīvība — Forum Cinemas
* Мая свабода
* Мая свабода
* Мая свабода
* Par Atmodu un mīlestību. Spēlfilmas Mana brīvība recenzija
* „Mana brīvība”. Atmodas iekalšana
* Мая свабода
* Мая свабода
* Мая свабода
* Мая Свабода продаж квіткоў
Tukuma novada pamatskola "Spārni"

thumb|Lamiņu muižas pils (2000).
**Tukuma novada pamatskola "Spārni"** ir viena no Tukuma novada pamatizglītības iestādēm. Tā darbojas agrākajā Lamiņu muižā, Pūres pagasta Lamiņos (speciālā pamatskola) un Raudas ielā 6, Tukumā (komerczinības).

## Izglītības programmas
Skola piedāvā speciālās pirmsskolas un pamatizglītības programmas, kā arī profesionālās pamatizglītības programmas. 

## Vēsture
1920. gada zemes reformas gaitā Lamiņu muižu (*Lievenhof*) atsavināja un 1921. gadā muižas kungu ēkā atvēra skolu, bet 1961. gadā - internātskolu. 2023. gada 31. decembrī Tukuma novada speciālās izglītības iestādi pārveidoja par Tukuma novada pamatskolu "Spārni".
Skola ieguva balvu “Spārni” nominācijā “Erasmus+ projekts skolu izglītības sektorā, prioritātē ‘Digitālā pārveide'” par projektu “Efektīvas e-mācību vides izveide Moodle platformā” un ar dalību valsts olimpiādes angļu valodā un matemātikā speciālo izglītības programmu skolēniem satura veidošanā.

## Atsauces