Grāmata

right|thumb|Grāmatas

**Grāmata** ir neperiodisks iespieddarbs kodeksa formā ar muguriņā sastiprinātām lapām. Lapu daudzums ir ne mazāks par 3 iespiedloksnēm, tas ir 48 lappuses. Mūsdienās grāmatu lapas izgatavo no papīra. Parasti grāmata ir pabeigts teksts, kas izteikts ar rakstu zīmēm vai attēliem.

Mūsdienās bez grāmatām pastāv arī elektroniski informācijas nesēji — elektroniskās grāmatas.

## Jēdziena izcelsme
Jēdziens *grāmata* latviešu valodā cēlies no sengrieķu valodas. Sākotnēji par *grāmatu* uzskatīja tikai un vienīgi Svētos rakstus, lai gan vārds *grāmata* nozīmēja arī mācēšanu rakstīt, lasītprasmi un zināšanas kopumā.
Termins *grāmata* ir saistīts arī ar lapu tīstokli, vārdu *grāmata* var attiecināt arī uz dažiem senajā pasaulē tapušajiem literārajiem darbiem, piemēram, seno ēģiptiešu *Mirušo grāmatu* un *[[Bībele|Bībeli]]*.
Kopš 15. gadsimta jēdzienu *grāmata* uztver tāpat kā mūsdienās, kā iespieddarbu kopumu.

## Grāmatu veidi
### Iespiedtehnikas veidi
[right|thumb|[Manuskripts, kas glabājas Britu bibliotēkā]]
* ***Manuskripti*** jeb rokraksta grāmatas bija pirmās, kas parādījās. Tās pastāvēja vēl ilgi vienlaikus ar iespiestajām grāmatām. Vairums viduslaiku rokraksta grāmatu ir tapušas klosteros un visbiežāk tās bija dažādi noraksti, klosteros tika izveidotas pat īpašas telpas pārrakstīšanai — skriptoriji. Grāmatu tapšanā bija iesaistīti daudzi cilvēki, no kuriem galvenie bija skriptors — galvenā teksta pārrakstītājs, rubrikators — iniciāļu un svarīgāko tekstu iezīmētājs un iluminators — iniciāļu izzīmētājs un ilustrators. thumb|left|Bugundiešu skriptors 15. gadsimtāĻoti svarīga bija arī lapu — pergamenta izveide. Tā kā lapas veidoja no teļu ādām, kam bija samērā līdzīgs izmērs, bet kuras bija dārgas, svarīgi bija aizņemt pēc iespējas vairāk vietas. Izveidojās standarta izmērs — pilnu formātu sauca par foliantu, vienreiz locītu par folio, nākamo — oktāvu. Lapas izmēri veidojās pēc zelta griezuma proporcijas.

right|thumb|200px|Inkunābulas lappuse, Bernhard von Breydenbach, sanctae peregrinationes Mainz: Erhard Reuwich 11. Februar 1486
* ***Inkunābulas *** — grāmatas, kas izdotas grāmatu iespiešanas pirmajā posmā, līdz 1500. gadam. Tās sākumā ļoti atgādināja rokraksta grāmatas, iniciāļus un sākumā arī ilustrācijas iezīmēja ar roku, vēlāk kokgriezuma ilustrācijas tiek tikai iekrāsotas ar roku. Burtu formas un teksta iekārtojums vēl ilgi saglabāja rokraksta tekstu tradīcijas. Taču līdz pat 19. gadsimtam grāmatu iespiešana un iesiešana bija nošķirtas darbības, grāmatas pārdeva neiesietas un grāmatas jaunā īpašnieka pienākums bija rūpēties, lai tās tiktu iesietas. Pastāvēja arī noteikti noteikumi, kā iesiet inkunābulas — ar ādu apsisti koka vāki, ar apkalumiem, slēdzenēm un ķēdi, kas saista grāmatu pie plaukta vai lasāmpults, kas pierāda, ka vēl arvien grāmatas mantiskā vērtība bijusi ievērojama.

thumb|200px|Paleotipa lappuse — Johannes Geiler von Kaysersberg: Navicula sive Speculum fatuorum. Straßburg, 1510
* ***Paleotipi*** — grāmatas, kas izdotas no 1501. līdz 1550. gadam. Pamazām grāmatnieki sāka iet citus ceļus, tomēr tas notika reti. Viens no šādiem piemēriem ir atkāpšanās no iesējuma tradīcijām — zuda masīvie apkalumi un ķēdes, radās daži īpatnēji iesējumi. Veidojās arī jauni izdevumu tipi — polemiskas ievirzes raksti, pamfleti. Tomēr grāmatas vēl arvien saglabāja savu krāšņumu, to bagātīgās ilustrācijas bija mākslas darbi, lai arī tie tapa iespiežot, kokgrebuma tehnikā.
* ***Iespieddarbi*** — pastāv vairāki mūsdienu iespieddtehnikas veidi, tos vieno iespēja ātri pavairot tekstu lielos daudzumos.
### Grāmatu satura veidi
Pastāv vairāki veidi, kā klasificēt grāmatas pēc to satura. Vienkāršākais dalījums ir dalījums daiļliteratūrā un specializētā literatūrā. Taču tas ir pārāk izplūdis un neizsakošs dalījums. Tālāk grāmatas tiek iedalītas, sadalot abus galvenos tipus apakštipos.

Daiļliteratūru iedalīt ir visvienkāršāk, tās apakštipi ir epika jeb proza, lirika jeb dzeja, dramaturģija un liroepika. Tie savukārt iedalās katrs savos apakštipos. Pie prozas pieder romāni, noveles, stāsti, garstāsti, esejas, arī literārā pasakas, miniatūras, humoreskas, tēlojumi. Pie dzejas savukārt pieder elēģija, romance, idille, oda, himna, epigramma, sonets, rondo, rondele, trioleta, glosa, haiku. Dramaturģiju iedala drāmā, traģēdijā un komēdijā. Liroepikas iedalījums ir eposs, sāga, balāde, poēma, fabula.

Taču tikpat labi daiļliteratūru var iedalīt arī pēc mērķorientētās grupas — bērnu, pusaudžu un pieaugušo literatūra.

Specializētā literatūra ir ļoti daudzveidīga un to nav viegli klasificēt viennozīmīgi. Nosacīti varētu iedalīt reliģiskā, dažādu zinātņu nozaru, populārzinātniskā literatūrā.

## Grāmatu vēsture Latvijā
thumb|200px|Grāmattirgotāja Gotfrīda Ginceļa Jelgavā iespiestais 1709. gada Kurzemes kalendārs.

Pirmais zināmais kristiešu misionārs Austrumbaltijā bija islandietis Torvalds Kodransons, saukts Ceļotājs (*Þorvaldr Koðránsson inn víðförli*, ap 950—1002). Viņam jau 985. gadā Bizantijas imperators Bazilejs II (*Βασίλειος*) izsniedza "grāmatu", saskaņā ar kuru Torvaldu iecēla par Konstantinopoles pilnvaroto sūtni pie rūsu ķēniņiem.

* 1203. gadā Romas pāvests Inocents III Livonijas bīskapam Albertam kā dāvanu nosūtīja Bībeli, kuru atveda Kaupo kopā ar Turaidas priesteri Teoderihu. 
* 1225. — 1227. gadā uzrakstīta Indriķa hronika — pirmā Latvijā tapusī grāmata.
* 1524. gada 6. martā pēc Rīgas rātes locekļa Paula Dreilinga norādījumiem mācītājam Nikolajam Rammam nodeva pirmās grāmatas, lai tās *tiktu lietotas un kalpotu vispārīgam labumam*, Rīgā izveidoja pirmo publisko bibliotēku Latvijā. 
* 1585. gadā izdeva Pētera Kanīzija katoļu katehisma tulkojumu latviešu valodā, kas ir pirmā droši zināmā grāmata latviešu valodā.
* 1588. gadā izveidoja N. Mollīna tipogrāfiju Rīgā, kas bija pirmā grāmatu spiestuve Latvijā.
* 1615. gadā izdeva baznīcas rokasgrāmatu, kas ir pirmā Latvijā latviešu valodā iespiestā grāmata.
* 1638. gadā izdeva G. Manceļa "*[[Lettus]]*", kas ir pirmā latviešu valodas vārdnīca.
* 1649. gadā izdeva P. Einhorna "*[[Historia Lettica]]*", kas ir pirmā vēstures grāmata par latviešiem.
* 1676. gadā hercogs Jēkabs Jelgavā izsniedza grāmatu tirgošanas privilēģiju Johanam Gincelim, kurš ir senākais zināmais grāmatnīcas īpašnieks Latvijā.
* 1685. — 1691. gadā Ernests Gliks pilnā apjomā latviešu valodā pārtulkoja Bībeli.
* 1782. gadā G. F. Stenders izdeva pirmo latviešu ābeci.
* 1807. — 1808. gadā izdeva pirmos latviešu tautasdziesmu krājumus.

## Skatīt arī
* Bibliotēka
* Johans Gūtenbergs — metāla burtu iespiešanas tehnoloģijas izveidotājs Eiropā
* ABINIA — Latīņamerikas valstu asociācija grāmatu apzināšanai un saglabāšanai
* Žurnāls

## Atsauces

## Ārējās saites