Turcijas Lielā nacionālā asambleja

**Turcijas Lielā nacionālā asambleja** (turku: **Türkiye Büyük Millet Meclisi**, vai **TBMM**, sarunvalodā parasti saukta par *Meclis* — "sanāksme", "saiets", līdzīgi latviešu "Saeima") ir Turcijas parlaments un vienīgais institūts, kam Turcijas konstitūcijā dota likumdevēja vara. TBMM dibināta , Ankarā, Turcijas neatkarības kara laikā. Parlamenta izveide bija Mustafa Kemala Ataturka plānu pamatā, kad Pirmā pasaules kara beigās, uz sabrukušās Osmaņu impērijas pamatiem tika veidota jauna valsts.

Parlaments sastāv no 600 deputātiem, kurus ievēlē uz pieciem gadiem pēc D'Hondta metodes, proporcionāli no partiju sarakstiem, kas iedalīti 87 vēlēšanu apgabalos: 81 Turcijas ils un pa trijiem Stambulas un Ankaras un pa diviem Izmiras un Bursas vēlēšanu apgabaliem. Lai izvairītos no parlamenta sadrumstalotības, no 1982. līdz 2022. gadam vēlēšanās bija noteikta 10% balsu barjera, kas jāpārvar, lai iekļūtu parlamentā gan sarakstiem, gan individuālajiem kandidātiem. Barjeras ierobežojuma dēļ 2002. gada vēlēšanās parlamentā iekļuva tikai divas partijas, bet 2007. gadā — trīs. 10% augsto ierobežojumu ir ticies apstrīdēts Eiropas cilvēktiesību tiesā, bet tā visas sūdzības ir noraidījusi. 2022. gadā šī barjera tika pazemināta līdz 7%.

Jau kopš 2002. gada vēlēšanām, lielākā pārstāvētā partija parlamentā ir Taisnības un attīstības partija, kas ir izveidojusi vienas partijas valdību. 2007. gadā otra partija, kurai izdevās pārvarēt 10% barjeru bija Republikāņu tautas partija, bet šobrīd parlamentā ir septiņas partijas un vairāki neatkarīgie deputāti, kas izstājušies no ievēlētajām partijām un izveidojuši savus politiskos grupējumus.

## Vēsture
Pirms Nacionālās asamblejas izveidošanas Turcijas priekštecei — Osmaņu impērijai arī bija parlaments, kura darbība tika izbeigta līdz ar impērijas sadalīšanu.

### Parlaments pirms republikas izveidošanas

#### Osmaņu impērija

[left|thumb|180x180px|Osmaņu impērijas parlamenta atklāšana 1876. gadā, [Dolmabahčes pils|Dolmabahčes pilī, Konstantinopolē (tag. Stambula).]]
Osmaņu impērijas pastāvēšanas laikā divas reizes tika izveidota parlamentāra monarhija un šos laika posmus iedala: pirmās konstitūcijas un otrās konstitūcijas laikmetos. Pirmās konstitūcijas laikmets bija ļoti īss un tā laikā notika tikai divas parlamenta vēlēšanas. Pēc pirmajām vēlēšanām sabiedrībā valdīja ļoti liela neapmierinātība ar valdības darbu, jo tika ciesta neveiksme krievu-turku karā (1877—1878). Pirmais parlaments tika atlaists un  tika sarīkotas jaunas vēlēšanas. Otro parlamentu atlaida  sultāns Abdulhamīds II.

Otrais konstitūcijas laikmets sākās  un jaunajā konstitūcijā sultānam pamazām tika atņemtas vairākas tiesības. "Brīvības deklarācijā" ar grozījumiem 1909., 1912., 1914. un 1916. gadā tika atņemtas sultāna tiesības deportēt iedzīvotājus, kas pārkāpuši likumu, nodrošinātas tiesības uz preses brīvību un ieviests cenzūras aizliegums. Tika atzītas pilsoņu tiesības uz pulcēšanos un partiju veidošanu, bet valdība tika pakļauta parlamentam, nevis sultānam.

## Parlaments
**[[Valdība]] (319)**
*  Ak Parti (264)
Atbalsts valdībai
*  MHP (50)
*  Hüda Par (4)
*  DSP (1)

**[[Opozīcija]] (281)**
*  CHP (130)
*  HDP (57)
*  İYİ (43)
*  SP (20)
*  DEVA (15)
*  YRP (5)
*  TİP (4)
*  DP (3)
*  EMEP (2)
*  DBP (2)

## Atsauces

## Ārējās saites

* 

* hurriyetdailynews.com