open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tonijs Goldvins

**Entonijs Hauards Goldvins** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, dziedātājs, producents un režisors.

Kino debitējis ar lomu šausmu filmā *[[Friday the 13th Part VI: Jason Lives]]* (1986), bet kļuvis pazīstams ar lomu filmā "Spoks" (*Ghost*, 1990), par ko viņu nominēja Saturna balvai. Par filmu "Niksons" (*Nixon*, 1995) Goldvinu nominēja Ekrāna aktieru ģildes balvai. Atveidojis lomas arī tādās filmās kā "Pelikānu lieta" (1993), *[[Kiss the Girls]]* (1997), "Tarzāns" (1999), "Sestā diena" (*The 6th Day*, 2000), "Liktenīgā biļete" (*Bounce*, 2000), "Pēdējais samurajs" (2003), "Pēdējā māja kreisajā pusē" (*The Last House on the Left*, 2009), "Mehāniķis" (2011), "Citādie" (*Divergent*, 2014), "Marks Felts: cilvēks, kurš atmaskoja Balto namu" (2017), "Uzvarētāju ģimene" (*King Richard*, 2021), "Avārijas nosēšanās" (2023) un "Openheimers" (2023).

Režisors filmām *[[A Walk on the Moon]]* (1999), *[[Someone like You (filma)|Someone like You]]* (2001), *[[The Last Kiss]]* (2006), "Notiesāšana" (2010) un *[[Ezra]]* (2023).

## Ārējās saites
O'Connor

***O'Connor*** (no ) ir īru cilmes angļu uzvārds. *O'Connor* var būt:

* O'Konora — uzvārds sieviešu dzimtē;
* O'Konors — uzvārds vīriešu dzimtē.
Vitolds Mašnovskis

**Vitolds Mašnovskis** (1942—2024) bija Latvijas kultūras vēsturnieks, enciklopēdists, fotogrāfs un sabiedriskais darbinieks, Latvijas Zinātņu akadēmijas Goda loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis Otrā pasaules kara laikā 1942. gada 31. oktobrī Tukuma apriņķa Pūres pagastā ukraiņu karagūstekņa un poļu izcelsmes laukstrādnieces ģimenē. Mācījās Cēsu arodskolā par virpotāju, vēlāk Rīgā apguva lauksaimniecības ekonomiku padomju un partijas skolā (1970—1973), bija Tumes ciema izpildkomitejas priekšsēdētājs, Kandavas radiorūpnīcas direktora vietnieks.

Vēlāk strādāja par Tukuma rajona laikraksta fotokorespondentu, bija Tukuma mākslas un novadpētniecības muzeja ārštata līdzstrādnieks.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Vitolds Mašnovskis 1993. gadā kļuva par Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcijas Tukuma rajona galveno inspektoru un kopā ar dzīvesbiedri RSU profesori Ženiju Livdāni vāca informāciju par Latvijas kultūras pieminekļiem, arhitektūras un mākslas vēsturi un izveidoja plašu fotoarhīvu un dokumentu krājumu, ko nodeva Herdera institūtam Marburgā Vācijā. No 2012. gada saņēma finansējumu no UNESCO Latvijas Nacionālās komisijas atbalstītā projekta "Latvijas kultūras mantojums".

Izdevis enciklopēdiskus izdevumus par Latvijas luterāņu baznīcām un Latvijas muižām.

Miris 2024. gada 16. decembrī.

## Darbi
* četri enciklopēdiski sējumi "Latvijas luterāņu baznīcas. Vēsture, arhitektūra, māksla, memoriālā kultūra"
* pieci enciklopēdiski sējumi "Muižas Latvijā. Vēsture, arhitektūra, māksla"

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, 5. šķira (2009)

## Atsauces
Helikoīdejas

**Helikoīdejas** (*Helicoidei*) ir gliemežu klases infrakārta, kas iekļauj sevī sauszemes gliemežus. 2006. gadā britu zoologi Kristofers Veids, Pīters Mordans un Freds Naggs, analizējot rDNS molekulāro filoģenētiku, konstatēja *[[Sagdidae]]* dzimtas radniecību ar *[[Helicoidea]]* virsdzimtu, un tā rezultātā un tika izveidota t.s. helikoīdā klada ("*Helicoid Clade*"). 2017. gadā starptautiska speciālistu grupa, pārstrādājot gliemežu klasifikāciju, uz helikoīdās kladas pamata izveidoja helikoīdeju infrakārtu. Infrakārta piedēvēta franču izcelsmes amerikāņu zoologam Konstantīnam Rafineskam, kurš 1815. gadā izveidoja *Helicinia* dzimtu. Šīs infrakārtas pārstāvji ir plaši izplatīti pa visu pasauli, ieskaitot Latviju. Ģeohronoloģiski helikoīdejas ir zināmas no vēlā krīta perioda līdz mūsdienām.

## Sistemātika
Helikoīdeju infrakārtā ir iekļautas šādas virsdzimtas un tajās ietilpsošās dzimtas:
* infrakārta: ***Helicoidei*** Rafinesque, 1815
:* virsdzimta: *[[Helicoidea]]* Swainson, 1840
::* dzimta: *[[Camaenidae]]* Pilsbry, 1895
::* dzimta: *[[Canariellidae]]* Schileyko, 1991
::* dzimta: *[[Cepolidae]]* Ihering, 1909
::* dzimta: *[[Elonidae]]* E. Gittenberger, 1977
::* dzimta: *[[Epiphragmophoridae]]* Hoffmann, 1928
::* dzimta: *[[Geomitridae]]* C.R. Boettger, 1909
::* dzimta: *[[Helicidae]]* Rafinesque, 1815
::* dzimta: *[[Helicodontidae]]* Kobelt, 1904
::* dzimta: *[[Hygromiidae]]* Tryon, 1866
::* dzimta: *[[Labyrinthidae]]* Borrero, Sei, D. G. Robinson & Rosenberg, 2017
::* dzimta: *[[Laxecostula]]* Harzhauser & Neubauer, 2020 †
::* dzimta: *[[Pleurodontidae]]* Ihering, 1912
::* dzimta: *[[Polygyridae]]* Pilsbry, 1895
::* dzimta: *[[Sphincterochilidae]]* Zilch, 1960 (1886)
::* dzimta: *[[Thysanophoridae]]* Pilsbry, 1926
::* dzimta: *[[Trichodiscinidae]]* H. Nordsieck, 1987
::* dzimta: *[[Trissexodontidae]]* H. Nordsieck, 1987
::* dzimta: *[[Xanthonychidae]]* Strebel & Pfeffer, 1880
:* virsdzimta: *[[Sagdoidea]]* Pilsbry, 1895
::* dzimta: *[[Sagdidae]]* Pilsbry, 1895
::* dzimta: *[[Solaropsidae]]* H. Nordsieck, 1986
::* dzimta: *[[Zachrysiidae]]* D.G. Robinson, Sei & Rosenberg, 2017

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Sorota

**Sorota** () jeb **Sorata** () ir Veļikajas labā krasta pieteka Krievijas Pleskavas apgabalā, kas iztek no Mihalkinskojes ezera Novorževas rajonā un, tecēdama rietumu virzienā starp Bežaņicu un Sudomas augstieni, ieplūst Veļikajā lejpus Puškinskije Goriem un 161 km augšpus Veļikajas grīvas. Lejtecē upe plūst caur Kučanes ezeru Mihailovskojes muzejrezervāta teritorijā.

thumb|500px|center|Sorotas paliene Mihailovskojes muzejrezervāta teritorijā

## Pietekas
**Trekninātas** ir pietekas, kuru garums pārsniedz 50 km.

## Atsauces

## Ārējās saites
Fizokarpi

**Fizokarpi** (*Physocarpus*) ir rožu dzimtas ģints, kuras dabiskais izplatības areāls ir Ziemeļamerikā, kur satopams vairums sugu, un Ziemeļaustrumu Āzijā, kur ir sastopama viena suga.

Ģintī ir klasificētas sugas:

* Irbeņlapu fizokarps (*Physocarpus opulifolius*) (L.) Maxim.
* *Physocarpus alternans* (M.E.Jones) J.T.Howell
* *Physocarpus amurensis* (Maxim.) Maxim.
* *Physocarpus capitatus* (Pursh) Kuntze
* *Physocarpus intermedius* (Rydb.) C.K.Schneid.
* *Physocarpus malvaceus* (Greene) Kuntze
* *Physocarpus monogynus* (Torr.) J.M.Coult.

## Atsauces

## Ārējās saites
Irbeņlapu fizokarps

**Irbeņlapu fizokarps** (*Physocarpus opulifolius*) ir fizokarpu suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Ziemeļamerikas austrumos. Suga ir ieviesta Eiropā, tostarp Latvijā, kā dekoratīvs krūms, un vietām pārgājusi savvaļā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Signe Grūbe

**Signe Grūbe** (dzimusi ) ir latviešu politoloģe un politiķe. Pārstāvējusi "Pēdējo partiju", vēlāk līdz 2022. gadam partiju Kustība "Par!", bet šobrīd pārstāv partiju "Progresīvie". Šobrīd ir Ropažu novada domes priekšsēdētāja.

S. Grūbe ir bijusi Ropažu novada domes deputāte (ievēlēta 2021. gada pašvaldību vēlēšanās no partijas Kustība "Par!") un izpilddirektore. Bijusi arī Rīgas domes priekšsēdētāja Mārtiņa Staķa padomniece. No 2024. līdz 2025. gadam bijusi Kultūras ministrijas parlamentārā sekretāre. Pirms kļūšanas par Kultūras ministrijas parlamentāro sekretāri bija kultūras ministru Agneses Loginas un Agneses Lāces padomniece (parlamentārās sekretāres amatu ieņēma 2024. gadā, kad iepriekšējā sekretāre A. Lāce tika apstiprināta ministres amatā).

2025. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēta Ropažu novada domē no partijas "Progresīvie" saraksta un 27. jūnijā ievēlēta Ropažu novada pašvaldības priekšsēdētājas amatā.

## Atsauces
Japānas makaks

**Japānas makaks** (latīņu: *Macaca fuscata*), zināms arī kā **sniega pērtiķis**, ir pērtiķu suga, kas pieder pie makaku dzimtas (*Cercopithecidae*). Šie primāti ir izplatīti Japānā un ir vieni no vislabāk pielāgotajiem aukstam klimatam starp visiem pērtiķiem.

Japānā šo sugu sauc par ***Nihonzaru*** (ニホンザル, kombinācija no *Nihon* 日本 “Japāna” + *saru* 猿 “pērtiķis”). Lai gan Japānas makakiem nav tiešu izmiršanas draudu, viņu populācijas dažos reģionos samazinās dzīvotņu zaudējuma un cilvēku aktivitāšu dēļ. Suga ir aizsargāta Japānas nacionālajos parkos un rezervātos.

## Morfoloģija
Japānas makaki ir vidēja izmēra pērtiķi. Pieaugušu īpatņu ķermeņa garums svārstās no 50 līdz 60 cm, un tie sver no 5 līdz 14 kg, tēviņi parasti ir lielāki nekā mātītes. Šiem pērtiķiem ir blīvs, brūns vai pelēkbrūns kažoks, kas palīdz tiem saglabāt siltumu aukstajos klimatiskajos apstākļos. Raksturīga iezīme ir sarkanā sejas āda, kas nav klāta ar spalvām, kā arī spilgti sarkana āda uz pēdām.

## Izplatība un biotopi
Japānas makaki dzīvo Japānas salu mežainajos un kalnainajos reģionos. Tie ir sastopami gan mērenā klimatā, gan sniegotos kalnu apgabalos, kur temperatūra var pazemināties līdz -15 °C. Viena no šo pērtiķu populārākajām dzīvesvietām ir Džigokudani karsto avotu apgabals, kur makaki ziemas mēnešos bieži sildās karstajos avotos.

## Uzvedība un dzīvesveids
Japānas makaki ir sabiedriski dzīvnieki, kas dzīvo grupās, kurās ir no 20 līdz 100 īpatņiem. Grupas ir organizētas stingri hierarhiskā struktūrā, kur dominējošās pozīcijas ieņem augstākās pakāpes tēviņi un mātītes. Viņi ir labi zināmi ar savu pielāgošanās spēju un intelektu. Piemēram, novērota uzvedība, kur makaki mazgā pārtiku ūdenī, pirms to ēd. Šāda uzvedība tiek uzskatīta par kultūras pārneses piemēru dzīvnieku vidū.

Japānas makaki ir visēdāji. To uzturā ietilpst augļi, sēklas, lapas, kukaiņi un pat mazi bezmugurkaulnieki. Aukstajā sezonā, kad pārtikas resursi ir ierobežoti, tie barojas ar koku mizu un sūnām.

Vairošanās sezona ir ziemā. Mātītes grūsnības periods ilgst apmēram 170 dienas, un pavasarī vai vasaras sākumā piedzimst viens mazulis. Bērni piedzimšanas brīdī ir ļoti atkarīgi no mātes, taču tie sāk patstāvīgi pārvietoties jau dažu mēnešu laikā.

## Ārējās saites
Sudakas līcis

thumb|Sudakas līča panorāma
**Sudakas līcis** ir līcis Melnās jūras piekrastē, kas atrodas netālu no Sudakas pilsētas Krimā. Līča piekrastes garums ir aptuveni 6 km. Dziļums līdz 50 m.
thumb|200px|Dženoviešu cietoksnis Sudakā
Sudakas līča apkārtnē atrodas vēsturiskas vietas, piemēram, dženoviešu cietoksnis Sudakā — viduslaiku aizsardzības būve, kas celta 14.—15. gadsimtā.

## Ārējās saites
Spirejas

**Spirejas** (*Spiraea*) ir rožu dzimtas ģints, kurā ir 80—100 sugas. Tās dabiskais izplatības areāls ir Ziemeļu puslodē ar  vislielāko sugu daudzveidību Austrumāzijā. Latvijā sastopamas divas sugas: Goblapu spireja (*Spiraea chamaedryfolia*) un Bilarda spireja (*Spiraea x billardii*).

## Sugas
Ģintī klasificētās sugas un dabiski sastopamie hibrīdi (nepilns saraksts):

* Goblapu spireja (*Spiraea chamaedryfolia*) L.
* Bilarda spireja (*Spiraea x billardii*) Hérincq
* *Spiraea adiantoides* Businský
* *Spiraea affinis* R.Parker
* *Spiraea alpina* Pall.
* *Spiraea anomala* Batalin
* *Spiraea bella* Sims
* *Spiraea betulifolia* Pall.
* *Spiraea calcicola* W.W.Sm.
* *Spiraea cana* Waldst. & Kit.
* *Spiraea cardotiana* Businský
* *Spiraea compsophylla* Hand.-Mazz.
* *Spiraea corymbosa* Raf.
* *Spiraea dahurica* (Rupr.) Maxim.
* *Spiraea daochengensis* L.T.Lu
* *Spiraea diversifolia* Dunn
* *Spiraea douglasii* Hook.
* *Spiraea emarginata* K.M.Purohit & Panigrahi
* *Spiraea expansa* Wall. ex K.Koch
* *Spiraea fritschiana* C.K.Schneid.
* *Spiraea gracilis* Maxim.
* *Spiraea hingshanensis* T.T.Yu & L.T.Lu
* *Spiraea hirsuta* (Hemsl.) C.K.Schneid.
* *Spiraea* × *hitchcockii* W.J.Hess
* *Spiraea hypericifolia* L.
* *Spiraea japonica* L.f.
* *Spiraea lanatissima* Businský
* *Spiraea lasiocarpa* Kar. & Kir.
* *Spiraea longigemmis* Maxim.
* *Spiraea lucida* Douglas ex Greene
* *Spiraea micrantha* Hook.f.
* *Spiraea miyabei* Koidz.
* *Spiraea morrisonicola* Hayata
* *Spiraea muliensis* T.T.Yu & L.T.Lu
* *Spiraea nayarii* K.M.Purohit & Panigrahi
* *Spiraea nervosa* Franch. & Sav.
* *Spiraea ovalifolia* (Franch.) Businský
* *Spiraea ovalis* Rehder
* *Spiraea panchananii* Panigrahi & K.M.Purohit
* *Spiraea parkeri* Panigrahi & K.M.Purohit
* *Spiraea* × *pikoviensis* Besser
* *Spiraea* × *prattii* C.K.Schneid.
* *Spiraea prunifolia* Siebold & Zucc.
* *Spiraea robusta* Hand.-Mazz.
* *Spiraea rosthornii* E.Pritz.
* *Spiraea salicifolia* L.
* *Spiraea schochiana* Rehder
* *Spiraea sozykinii* Stepanov & Sonnikova
* *Spiraea splendens* Baumann ex K.Koch
* *Spiraea subdioica* K.M.Purohit & Panigrahi
* *Spiraea sublobata* Hand.-Mazz.
* *Spiraea tarokoensis* Hayata
* *Spiraea tatakaensis* I.S.Chen
* *Spiraea tomentosa* L.
* *Spiraea* × *transhimalaica* Businský
* *Spiraea trilobata* L.
* *Spiraea uratensis* Franch.
* *Spiraea velutina* Franch.
* *Spiraea villosicarpa* K.M.Purohit & Panigrahi
* *Spiraea yunnanensis* Franch.

## Galerija

Attēls:Spiraea alba var. latifolia 15-p.bot-spira.lati-21.jpg|*Spiraea alba*
Attēls:Spiraea betulifolia 2.JPG|*Spiraea betulifolia*
Attēls:Spiraea douglasii 01.jpg|*Spiraea douglasii*
Attēls:Spiraea prunifolia Tawuła śliwolistna 2019-04-28 01.jpg|*Spiraea prunifolia*
Attēls:Spiraea trilobata in Yerevan 02.jpg|*Spiraea trilobata*


## Atsauces

## Ārējās saites
Rimants Liepiņš

**Rimants Liepiņš** (dzimis ) ir latviešu uzņēmējs. Viņš ir dibinājis ierakstu kompāniju *[[Platforma Records]]* un «Stirnu buka» taku skriešanas sacensības.

## Dzīvesgājums
Rimants Liepiņš ir dzimis 1973. gada 10. novembrī Tukumā. Viņš 1991. gadā pabeidza Tukuma 2. vidusskolu, un 1996. gadā absolvēja Latvijas Universitātes Uzņēmējdarbības un vadības fakultāti, iegūstot grādu Ražošanas vadībā.

1998. gadā R. Liepiņš dibināja ierakstu kompāniju *[[Platforma Records]]* un vadīja to līdz 2010. gadam. 2008. gadā viņš no Rīgas pārcēlās uz Ķesterciemu.

2014. gadā R. Liepiņš Sēmes pagasta Āžu kalnā sarīkoja pirmās «Stirnu buka» taku skriešanas sacensības. Kopš tā laika «Stirnu buks» ir kļuvis par ikgadēju taku skriešanas sacensību seriālu un lielāko šāda veida sporta notikumu Latvijā.

2021. gada Tukuma novada domes vēlēšanās R. Liepiņš tika ievēlēts Tukuma novada domē no partijas «Vienotība» saraksta.

## Privātā dzīve
Līdz 2020. gadam Rimants Liepiņš bija precējies ar Līgu Blumfeldi. Attiecībās piedzima trīs dēli. Pēc šķiršanās Liepiņš stājās jaunās attiecībās, un tajās piedzima vēl viens dēls.

Aktīvi nodarbojies ar garo distanču skriešanu, noskrējis vairākus maratonus, bet pēc tam pievērsies taku skriešanai. Piedalījies arī orientēšanās sporta sacensībās.

## Atsauces
Aloļa

**Aloļa** (; *Алоль*) ir Veļikajas labā krasta pieteka Krievijas Pleskavas apgabalā, kas iztek no Arno ezera Bežaņicu augstienē un, plūsdama dienvidu virzienā, ietek Veļikajā lejpus Pustoškas rajona Aloļas ciema un 323 km augšpus Veļikajas grīvas.

[thumb|250px|left|Tilts pār Aloļu uz autoceļa [Autoceļš R23 (Krievija)|R23 Aloļas ciemā]]
Augštecē plūst caur vairākiem ezeriem, tostarp Kudeveras un Bardovas ezeru. Kopumā Aloļas baseins atrodas ezeriem bagātā apvidū. No tiem lielākais ir Kamennojes ezers.

## Atsauces
Vīngliemeži

**Vīngliemeži** (*Helicidae*) ir gliemežu klases dzimta, kas iekļauj sevī sauszemes gliemežus. Dzimtu ar nosaukumu *Helicinia* 1815. gadā izveidoja franču izcelsmes amerikāņu zoologs Konstantīns Rafinesks. Šīs dzimtas pārstāvji ir plaši izplatīti visā pasaulē, ieskaitot Latviju (Latvijā ir zināmas 12 vīngliemežu sugas). Ģeohronoloģiski vīngliemeži ir zināmi no vēlā krīta perioda līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaulai parasti ir sfēriska forma, un tā var būt nedaudz saplacināta un koniska. *[[Cylindrus]]* ģintij čaulai ir cilindriska forma. Dažām ģintīm, īpaši *[[Cepaea]]*, čaulas ir ar košu un ornamentētu krāsojumu. Atvere apaļīga vai apaļīgi ovāla, nedaudz sašķiebta. Tikai nedaudzos gadījumos ir čaulas atveres zobi. Atveres apmale ir plāna, apakšējā daļā nedaudz atliekta. Čaulas ārējā virsma reizēm ir ar švīkām vai nelielu rievojumu, bet parasti gluda. Dzīvnieks spēj pilnībā ievilkties čaulā.

Mutei ir strīpots, ribains, vagots vai krokots žoklis, kas var sastāvēt no vairākiem žokļiem. Radulu veido daudzas šķērseniskas, horizontālas zobu rindas. Centrālie zobi ir trīsdaļīgi, izmēros tik pat lieli, kā sānu zobi. Sānu zobi ir divdaļīgi vai trīsdaļīgi. Marginālo kaulo platums parasti ir lielāks par augstumu. Tie ir īsi ar diviem vai trim izciļņiem.

Vīngliemeži ir samērā lieli dzīvnieki. Viņu āda ir klāta ar blīvu un garu grumbu rindām. Pakauša kroka ir labi izteikta un noroberžota ar paralēlām rievām. No elpošanas atveres uz dzimumatveri stiepjas "dzimuma vaga". Ķermeņa kreisajā pusē tai atbilst otra, nedaudz vājāka vaga. Pēda ir plata, muskuļaina. Pēdas aizmugurējā daļā nav gļotu dziedzera. Matijas mala veido divas daivas: apaļīgi trīsstūrveidīgu, viengabalainu labo daivu un no divām daļām sastāvošu kreiso daivu. Vīngliemeži riesta brīdī pirms kopulācijas izmanto "mīlas bultas". "Mīlas bultu" soma ir īsa, nūjveidīga.

## Sistemātika
Vīngliemežu dzimtā ir iekļautas šādas apakšdzimtas un tajās ietilpstošās ģintis:
* dzimta: ***Helicidae*** Rafinesque, 1815
::* ģints: *[[Nanhaispira]]* W. Yü & X.-Q. Zhang, 1982 †
::* ģints: *[[Praecampylaea]]* Pfeffer, 1930 †
:* apakšdzimta: *[[Ariantinae]]* Mörch, 1864
:* apakšdzimta: *[[Helicinae]]* Rafinesque, 1815
:* apakšdzimta: *[[Murellinae]]* P. Hesse, 1918

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Gandrs, Latvijas daba, sugu enciklopēdija (Vīngliemežu dzimta, ''Helicidae'').
1805. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti **[[1805]]. gada notikumi [[Latvijas vēsture|Latvijas vēsturē]]**. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Krievijas Impērijas Kurzemes guberņas sastāvā, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Krievijas Impērijas Vidzemes guberņas Rīgas, Cēsu, Valmieras un Valkas apriņķu sastāvā. Latgales vēsturiskā zeme atradās Vitebskas guberņas Daugavpils, Ludzas un Rēzeknes apriņķu sastāvā.

Courland governorate 1820.jpg|Kurzemes guberņas karte (1820)
Governorate of Livonia 1820.jpg|Vidzemes guberņas karte (1820)
Latgales karte 1820.jpg|Vitebskas guberņas latviešu apriņķu karte (1820)

## Notikumi

## Kultūra
*

## Zinātne
*

## Dzimuši
*

## Miruši

## Attēlu galerija
Mude

**Mude** ir Krievupes labā pieteka Ropažu novadā. Sākas purvainā apvidū grāvjos 1 kilometru uz dienvidrietumiem no Gāršu skrajciema netālu no Rīgas-Lugažu dzelzceļa. Tek pa Ropažu līdzenumu. Gandrīz visā upes tecējumā krasti purvaini, ietek tikai novadgrāvji. Upe iztaisnota. Apdzīvotu vietu krastos nav. Upe visā tecējumā ir Garkalnes un Ropažu pagasta robežupe.

Upi nešķērso transporta ceļi. Vidustecē pār to ved pārmestu baļķu tiltiņš, kas agrāk bija piemērots vieglajai meža tehnikai.

## Attēli

Mude to E from pedestrian bridge.jpg|Tecējums parasti ir ļoti lēns
Pedestrian bridge over the river Mude.jpg|Tiltiņš
Remains of a former bridge for vehicles can be seen in the water of river Mude.jpg|Ūdenī saskatāmas agrākā tilta paliekas


## Atsauces
1866. gads Latvijā

thumb|315px|Latvijas karte (1859).
Šajā lapā ir apkopoti **[[1866]]. gada notikumi [[Latvijas vēsture|Latvijas vēsturē]]**. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes guberņas sastāvā. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Vidzemes guberņas Rīgas, Cēsu, Valmieras un Valkas apriņķu sastāvā. Abas Baltijas guberņas saglabāja savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu sistēmu. Latgales vēsturiskā zeme atradās Vitebskas guberņas Daugavpils, Ludzas un Rēzeknes apriņķu sastāvā.

## Notikumi

## Kultūra
*

## Zinātne
*

## Dzimuši
*14. decembris — Ādolfs Osvalds Plamšs (*Adolf Oswald Plamsch*), vācbaltiešu luterāņu mācītājs (miris 1939. gadā).

## Miruši

## Attēlu galerija
Jāņa Jaunsudrabiņa iela

**Jāņa Jaunsudrabiņa iela** vai **Jaunsudrabiņa iela** var būt:

* Jāņa Jaunsudrabiņa iela — iela Kaplavas pagasta Kaplavā;
* Jāņa Jaunsudrabiņa iela — iela Neretas pagasta Neretā;
* J. Jaunsudrabiņa iela — iela Krāslavā;
* Jaunsudrabiņa iela — iela Saldū.

## Skatīt arī
* Jānis Jaunsudrabiņš
Goblapu spireja

**Goblapu spireja** (*Spiraea chamaedryfolia*) ir dekoratīva spireju ģints suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir no Dienvidaustrumeiropas līdz Japānai. Tas ir krūms un aug galvenokārt mērenajā joslā. Latvijā diezgan bieži kultivē un apstādījumu apkaimē vietām ir pārgājusi savvaļā.

## Apraksts
Goblapu spireja ir vasarzaļš, 0,7—1,5 m garš krūms ar stāviem zariem, kas galā lokveidīgi izliecas. Miza ir pelēkbrūna, uz jaunajiem dzinumiem gaiši vai dzeltenīgi brūna. Pumpuri smaili. Lapas pamīšus, plati olveidīgas, ar īsu kātu. Plātnes mala divkārtzobaina, uz ziedošajiem zariem strupi vienkārtzobaina, lapas pamata daļa bieži gluda. Ziedi ir izvietoti blīvās vairogskarās ar 6—20 ziediem. Kauslapas īsas, zaļas, paliek pie augļa. Vainaglapas piecas, baltas. Putekšņlapu daudz, tās garas, garākas nekā vainags. Auglis — piecu kailu (reti someņi skraji un pieguloši apmatoti) someņu kopauglis. Zied maijā, jūnijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ogres pilsētas priekšsēdētāju uzskaitījums

150px|thumb|Ogres valstspilsētas ģerbonis
Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Ogre]]s pašvaldības vadītāji** jeb **Ogres domes vadītāji** vai **Ogres mēri**. Atsevišķos periodos amata nosaukumam ir bijušas dažādas variācijas.

## Uzskaitījums

## Atsauces
Lilliju iela

**Lilliju iela** var būt:

* Lilliju iela — iela Limbažos;
* Lilliju iela — iela Drabešu pagasta Agrā;
* Lilliju iela — iela Skultes pagasta Ziemeļblāzmā.

## Skatīt arī
* Liliju iela
* Lilijas iela
Olīvija Hasija

**Olīvija Hasija** (; dzimusi **Olīvija Osuna** (*Olivia Osuna*) , mirusi ) bija britu aktrise. Saņēmusi Zelta globusa balvu un *[[David di Donatello]]* balvu. Argentīnas tango dziedātāja Andrē Osuna meita Hasija piedzima Buenosairesā, bet lielāko daļu savas bērnības pavadīja savas mātes dzimtajā Anglijā. Jaunībā viņa vēlējās kļūt par aktrisi un piecus gadus studēja dramaturģiju *Italia Conti* Teātra mākslas akadēmijā Londonā.

Hasija profesionāli pievērsās aktrises karjerai jau pusaudža gados. Viņa kopā ar Vanesu Redgreivu piedalījās 1966. gada Londonas teātra iestudējumā *The Prime of Miss Jean Brodie*, kas noveda pie tā, ka viņu izvēlējās Džuljetas lomai Franko Dzefirelli 1968. gada filmā "Romeo un Džuljeta". Par šo lomu Hasija saņēma plašu atzinību un starptautisku atpazīstamību. 1974. gadā viņa atveidoja galvenās varones Džesas Bredfordas lomu kulta slešera filmā "Melnie Ziemassvētki". Šī un viņas lomas šausmu filmās *[[Psycho IV: The Beginning]]* (1990) un Stīvena Kinga "Tas" (*It*, 1990) piešķīra viņai Kliedzienu karalienes tituli.

Vēl Hasija atveidoja jaunavas Marijas lomu Dzefirelli miniseriālā *[[Jesus of Nazareth]]* (1977) un spēlēja Džona Giljermina Agatas Kristi romāna adaptācijā "Nāve uz Nīlas" (*Death on the Nile*, 1978). Astoņdesmitajos gados viņa piedalījās vairākās starptautiskās filmās, tostarp Japānas filmā *[[Virus]]* (1980) un Austrālijas distopiskajā asa sižeta filmā *[[Turkey Shoot]]* (1982). Strādāja arī par balss aktrisi, ieskaņojot balss lomas "Zvaigžņu karu" videospēlēs, tostarp *[[Star Wars: Rogue Squadron]]* (1998), *[[Star Wars: Force Commander]]* (2000) un *[[Star Wars: The Old Republic]]* (2011).

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Stīvs Voči

**Stīvens Voči** (dzimis **Voicehovskis**; dzimis ) ir bijušais Kanādas hokejists, kurš no 1944. līdz 1946. gadam spēlēja Nacionālajā hokeja līgā, aizvadot 54 spēles komandā Detroitas "Red Wings". Pārējo karjeras daļu, kas ilga no 1940. līdz 1955. gadam pavadīja Ziemeļamerikas zemāka līmeņa hokeja līgās.

Viņš ir dzimis Fortviljamas pilsētā, Ontārio provincē, bet Soltsentmeri pilsētā dzīvo kopš 1954. gada. Pēc kanādiešu uzbrucēja Džima Konahera nāves 2020. gada aprīlī viņš kļuva par vecāko vēl dzīvo bijušo NHL spēlētāju. Viņš ir otrais NHL spēlētājs, kuram izdevies nodzīvot līdz simts gadiem, pirmais bija amerikāņu uzbrucējs Als Somi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* NHL.com profils
Mitrgliemeži

**Mitrgliemeži** (*Hygromiidae*) ir gliemežu klases dzimta, kas iekļauj sevī sauszemes gliemežus. Dzimta ir piedēvēta amerikāņu malakologam Džonam Trionam, kurš 1866. gadā izveidoja *Hygromiinae* apakšdzimtu. Šīs dzimtas pārstāvji ir plaši izplatīti pa visu pasauli, ieskaitot Latviju (Latvijā ir zināmas 6 mitrgliemežu sugas). Ģeohronoloģiski mitrgliemeži ir zināmi no miocēna līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula ir no plakaniski koniskas līdz sfēriskai. Gliemeža ķermenim ir graudaina virsma. Priekšpusē ir skaidri izteikta pakauša kroka. Mantijas mala veido labo un kreiso pakauša daivu, turklāt pēdējā sastāv no divām daļām. Mantiju klāj plankumains krāsojums, kurš dažām sugām ir redzams cauri čaulas sieniņai. 

Dažām ģintīm nav "mīlas bultu" somas, bet citām ir viena, divas vai četras somas, turklāt tās visas vai daļa no tām ir rudimentāras un bez bultām.

Haploīdo hromosomu skaits dzimtā ir no 26 līdz 30.

## Sistemātika
Mitrgliemežu dzimtā ir iekļautas šādas apakšdzimtas un tajās neietilpstošās ģintis:
* dzimta: ***Hygromiidae*** Tryon, 1866
::* ģints: *[[Archygromia]]* Pfeffer, 1930 †
::* ģints: *[[Cernuellopsis]]* Manganelli & Fo. Giusti, 1988
::* ģints: *[[Helicotricha]]* Fo. Giusti, Manganelli & Crisci, 1992
::* ģints: *[[Hemistenotrema]]* O. Boettger, 1897 †
::* ģints: *[[Hochheimia]]* Harzhauser & Neubauer, 2021 †
::* ģints: *[[Ichnusomunda]]* Fo. Giusti & Manganelli, 1998
::* ģints: *[[Leucochroopsis]]* O. Boettger, 1908 †
::* ģints: *[[Loganiopharynx]]* Wenz, 1919 †
::* ģints: *[[Pseudomonacha]]* Pfeffer, 1930 †
::* ģints: *[[Pseudoxerotricha]]* C. R. Boettger, 1911 †
:* apakšdzimta: *[[Hygromiinae]]* Tryon, 1866
:* apakšdzimta: *[[Leptaxinae]]* C.R. Boettger, 1909
:* apakšdzimta: *[[Metafruticicolinae]]* Schileyko, 1972
:* apakšdzimta: *[[Trochulininae]]* Lindholm, 1927

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Gandrs, Latvijas daba, sugu enciklopēdija (Mitrgliemežu dzimta, ''Hygromiidae'').
Ukajali

**Ukajali** (, ; ) ir upe Peru, Amazones labā satekupe. Pašas Ukajali garums ir 1600 km, bet kopā ar tās garākajām satekupēm Tambo un Apurimaku — 2670 km; tā tiek uzskatīta par Amazones garāko izteku. Hidroloģiskā ziņā par Amazones galveno sākumu uzskata tās kreiso satekupi Maranjonu.

Upe sākas Andu priekškalnēs pie Ukajali departamenta Atalajas pilsētas, satekot Tambo un Urubambas upēm. Plūst ziemeļrietumu un vēlāk ziemeļaustrumu virzienā pa plašu ieplaku, pie Nautas pilsētas saplūst ar Maranjonu, veidojot Amazoni. Upes kritums ir 0,08 m/km, platums — no 400 līdz 1200 m, daudz atteku un salu. Straumes ātrums ap 5—6 km/h. Lielākās pietekas ir Pačitea un Tapiče. Kuģojama visā garumā. Lielākās pilsētas krastos ir Pukaljpa un Rekena.

Upē mīt Amazones delfīns, Brazīlijas dižūdrs, Amazones lamantīns; upes lejtecē 1982. gadā ierīkots Pakajas-Samirijas nacionālais rezervāts.

## Atsauces

## Ārējās saites
13. Saeimas deputāti

2018. gada 6. oktobrī Latvijā notika 13. Saeimas vēlēšanas, kurās 13. Saeimā ievēlēja 100 deputātus.  

## Deputātu saraksts
Sarakstā ir visu 13. Saeimā ievēlēto deputātu vārdi alfabēta kārtībā. Deputātu, kuri nolikuši mandātu pirms termiņa beigām, vārdi uzrakstīti *slīprakstā*. 

## Skatīt arī

* 13. Saeimas vēlēšanas
The Limey

***The Limey*** ir 1999. gada ASV kriminālfilma, kuras režisors ir Stīvens Soderbergs. Filmā galvenās lomas atveido Terenss Stemps, Leslija Anna Vorena, Luiss Gusmans, Berijs Ņūmens un Pīters Fonda.

Filma stāsta par angļu noziedznieku (Stemps), kurš ierodas Losandželosā, lai izmeklētu savas meitas noslēpumaino nāvi.

Filmas *The Limey* pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā. Filma bija finansiāli neveiksmīga, tomēr kritiķu vērtējums bija pozitīvs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Urubamba

**Urubamba** () ir upe Peru, Amazones augšteces Ukajali viena no satekupēm. Upes garums ir 862 km, to divās atšķirīgās daļās dala Pongo de Mainikes aiza, kur upe sašaurinās līdz 45 m platumam. Augšpus aizas Urubamba ir tipiska kalnu upe, kas plūst pa plašu kalnu ieleju ar attīstītu irigāciju seniem kultūras pieminekļiem, tajā skaitā Maču Pikču un Svēto ieleju. Lejpus aizas upe noplūst Amazones lietusmežu līdzenuma, kur tās krasti ir mazapdzīvoti.

Upe sākas Andos Kusko departamentā pie Abralarajas kalnu pārejas 4314 m augstumā. Plūst ziemeļu—ziemeļrietumu virzienā pa plašu ieleju. Augštecē līdz Urubambas pilsētai tiek dēvēta par **Vilkanotu** (*Río Vilcanota*). Saplūst ar Tambo pie Atalajas pilsētas, veidojot Ukajali. Lejtece līdz Pongo de Mainikes aizai kuģojama. Lielākās pilsētas krastos ir Urubamba un Sikvani.

## Atsauces

## Ārējās saites
Zemeņu lauks

**"Zemeņu lauks"** () ir 1957. gada Zviedrijas drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Ingmars Bergmans. Filmā galvenās lomas atveido Viktors Šēstrems, Bibi Andešone, Gunnars Bjernstrands, Folke Sundkvists un Ingrīda Tulina.

Filma stāsta par 78 gadus veco profesoru Īsāku Borgu (Šēstrems), kurš kopā ar savu vedeklu Mariannu (Tulina) dodas no Stokholmas un Lundu, pa ceļam pārdomājot savu dzīvi.

Filmas "Zemeņu lauks" pirmizrāde notika . Filma saņēma Zelta lāci 1958. gada Berlīnes Starptautiskajā kinofestivālā. Tā saņēma Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā", kā arī to nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". "Zemeņu lauks" tiek uzskatīta par vienu no Bergmana vislabākajām filmām, kā arī par vienu no vislabākajām filmām kino vēsturē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Romāns Kvačovs

**Romāns Kvačovs** (dzimis ) ir Latvijas futbola treneris.

## Biogrāfija

2010. gadu sākumā Romāns Kvačovs strādāja par treneri JFC Skonto sistēmā, kā arī Latvijas sieviešu U-19 izlasē. 2013. gada nogalē saņēmis balvu kā “Latvijas 2013. gada labākais jaunatnes futbola treneris”.

2013. gada 20. decembrī Romāns Kvačovs kļuva par FK Jelgava akadēmijas sporta direktoru, kā arī bija FK Jelgava-2 galvenais treneris gaidāmajā dublieru čempionāta sezonā.

2015. gadā Romāns Kvačevs pārgāja uz futbola skolas "Metta" sistēmu, kā arī turpināja vadīt Latvijas sieviešu U-17 izlasi, kuru sāka vadīt gadu iepriekš. Kopš 2018. gada sākuma viņš bija Lienes Vācietes trenera asistents Mettas sieviešu komandā. 2020. gada maijā Romāns Kvačevs tika iecelts Latvijas sieviešu U-15 izlases galvenā trenera amatā.

2021. gada 10. augustā kļuva zināms, ka Romāns Kvačovs vadīs Latvijas sieviešu izlasi. Viņa vadībā valstsvienība izgāja ceļu no nesekmīgā snieguma 2023. gada Pasaules kausa izcīņas kvalifikācijas turnīrā līdz pirmajai trīs uzvaru sērijai valstsvienības vēsturē 2024. gadā. Neskatoties uz to, 2024. gada 27. decembrī kļuva zināms, ka Romāns Kvačovs pēc līguma termiņa beigām sieviešu izlases galvenā trenera amatā nepaliks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Klausiloīdejas

**Klausiloīdejas** (*Clausilioidea*) ir gliemežu klases virsdzimta, vienīgā **klausiloīžu** (*Clausilioidei*) infrakārtā, un tā iekļauj sevī sauszemes gliemežus. 1982. gadā vācu malakologs Hartmuts Nordsiks izvērtēja iespēju izveidot *Clausilioidea* virsdzimtu. 2005. gadā franču biologi Filips Bušē un Žans Klods Rokruā klausiloīdeju virsdzimtu jau iekļāva savā jaunajā gliemežu sistemātikā. 2017. gadā starptautiska speciālistu grupa, pārstrādājot gliemežu klasifikāciju, uz *Clausilioidea* virsdzimtas pamata izveidoja klausiloīžu (*Clausilioidei*) infrakārtu. Virsdzimta piedēvēta britu zoologam Džonam Grejam, kurš 1855. gadā izveidoja *Clausiliana* taksonu. Šīs virsdzimtas pārstāvji ir plaši izplatīti pa visu pasauli, ieskaitot Latviju. Ģeohronoloģiski klausiloīdejas ir zināmas no vēlā krīta perioda līdz mūsdienām.

## Sistemātika
Klausiloīžu  infrakārtā un tās vienīgajā klausiloīdeju virsdzimtā ir iekļautas šādas apakšdzimtas un tajās neietilpsošās ģintis:
* infrakārta: ***Clausilioidei*** Bouchet et al. 2017
:* virsdzimta: ***Clausilioidea*** J.E. Gray, 1855
::* dzimta: *[[Clausiliidae]]* J.E. Gray, 1855
::::* ģints: *[[Cirrobasis]]* Conrad, 1874 †
::::* ģints: *[[Dextrospira]]* Hrubesch, 1965 †
:::* apakšdzimta: *[[Alopiinae]]* A.J. Wagner, 1913
:::* apakšdzimta: *[[Clausiliinae]]* J.E. Gray, 1855
:::* apakšdzimta: *[[Constrictinae]]* H. Nordsieck, 1981 †
:::* apakšdzimta: *[[Eualopiinae]]* H. Nordsieck, 1978 †
:::* apakšdzimta: *[[Garnieriinae]]* C.R. Boettger, 1926
:::* apakšdzimta: *[[Laminiferinae]]* Wenz, 1923
:::* apakšdzimta: *[[Neniinae]]* Wenz, 1923
:::* apakšdzimta: *[[Peruiniinae]]* H. Nordsieck, 2005
:::* apakšdzimta: *[[Phaedusinae]]* A.J. Wagner, 1922
::* dzimta: *[[Filholiidae]]* Wenz, 1923 †
::::* ģints: *[[Filholia]]* Bourguignat, 1877 †
::::* ģints: *[[Triptychia]]* F. Sandberger, 1875 †
::* dzimta: *[[Palaeostoidae]]* H. Nordsieck, 1986 †
::::* ģints: *[[Palaeostoa]]* Andreae, 1884 †
::::* ģints: *[[Ptychicula]]* Tausch, 1886 †

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Tambo

**Tambo** (, ) ir upe Peru, Amazones augšteces Ukajali viena no satekupēm. Kopā ar augštecēm Eni un Apurimaku uzskata pa Amazones sākumu.

Upe sākas Andu austrumu priekškalnēs Huninas departamentā pie Puertoprado pilsētiņas, saplūstot Enei ar Pereni. Plūst austrumu virzienā, bet pēc 70 km pagriežas uz ziemeļiem. Saplūst ar Urubambu pie Atalajas pilsētas, veidojot Ukajali. Krasti mazapdzīvoti un mazattīstīti, lielākā pilsēta krastos Atalaja.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ene

**Ene** (, ) ir upe Peru, Amazones augšteces Tambo viena no satekupēm. Kopā ar augšteci  Apurimaku uzskata pa Amazones sākumu.

Upe sākas Andu austrumu priekškalnēs Huninas, Kusko un Ajakučo departamentu sadures vietā, saplūstot Apurimakai ar Mantaro. Plūst ziemeļu virzienā pa plašu ieleju. Saplūst ar Pereni pie Puertoprado pilsētiņas, veidojot Tambo upi. Krasti mazapdzīvoti un mazattīstīti; plānots būvēt hidroleketrostaciju, kuras ūdenkrātuve applūdinātu lielu daļu upes ielejas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Čārlzs Šaiers

**Čārlzs Ričards Šaiers** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu kinorežisors, scenārists un producents. Šaiera filmas pārsvarā ir kinokomēdijas, bieži vien ar romantisku toni. Kā scenārija autors vai režisors piedalījies tādu filmu veidošanā kā *[[Private Benjamin]]* (1980), *[[Irreconcilable Differences]]* (1984), *[[Baby Boom]]* (1987), "Līgavas tēvs" (1991), "Līgavas tēvs: otrā daļa" (1995), "Dvīņu slazdā" (1998), "Dēka ar kaklarotu" (*Affair of the Necklace*, 2001) un "Alfijs" (2004).

1978. gadā Šaiers bija līdzautors filmai *[[Goin' South]]*, kuras režisors un galvenās lomas atveidotājs bija Džeks Nikolsons, kā arī šajā gadā viņš saņēma savu pirmo Amerikas scenāristu ģildes nomināciju par labāko scenāriju filmai *[[House Calls]]* (1978) ar Volteru Matau un Glendu Džeksoni galvenajās lomās. Par filmas *Private Benjamin* scenāriju Šaiers, Nensija Meiersa un Hārvijs Millers saņēma Amerikas scenāristu ģildes balvu par labāko oriģinālo komēdiju un nomināciju Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs".

## Atsauces

## Ārējās saites
Mežu iela

**Mežu iela** var būt:

* Mežu iela — iela Liepājā;
* Mežu iela — iela Piltenē.

## Skatīt arī
* Meža iela
Meža ceļš

**Meža ceļš** var būt:

* Meža autoceļš — ceļš ar segu vai bez segas, kas nodrošina meža apsaimniekošanu un ir ekspluatējams koksnes izvešanai;
* Meža ceļš — iela Jelgavā;
* Meža ceļš — iela Jelgavas novada Cenu pagasta Raubēnos.

## Skatīt arī
* Meža iela
* Meža prospekts
Apurimaka

**Apurimaka** (,  — ‘dievišķais orākuls’) ir upe Peru, Amazones augšteces Enes viena no satekupēm. Pašas Apurimakas garums ir , bet dažkārt par Apurimaku dēvē visu Ukajali kreiso satekupi, iekļaujot Tambo un Eni ar kopējo garumu .

Upe sākas Andu kalnos Arekipas departamentā, saplūstot nelielajām Santjago un Varvarko upītēm. Plūst austrumu virzienā un pēc  uzņem  garo labo pieteku Orniljosu (*Río Hornillos*), kas sākas tālāk dienvidos no Mismi kalna ledājiem, un tiek uzskatīta par Amazones tālāko izteku. Plūst ziemeļu—ziemeļrietumu virzienā pa šauru, līdz pat  dziļu aizu. Tiek uzskatīta par vienu no straujākajām lielajām upēm pasaulē — tās vidējais kritums ir  un palu laikā straume aizā rada apdullinošu troksni. Saplūst ar Mantaro, veidojot Enes upi. Lielākā pieteka ir Pampasa ( gara, kreisā krasta). Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Sanfransisko, Kimbiri, Pičari un Sivija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pakāršana

thumb|Publiski pakārts uz celtņa par izvarošanu Irānā (2011)
**Pakāršana** ir nāvessoda izpildes metode, kurā persona tiek sodīta ar nāvi, pakarot to ar virvi, kas tiek nostiprināta ap kaklu, parasti tādā veidā, lai pārtrauktu elpošanu vai izraisītu kakla skriemeļu lūzumu. Tā ir viena no senākajām un visplašāk izmantotajām nāvessoda izpildes metodēm.

Pakāršana bija izplatīta soda metode senās sabiedrībās, tostarp Eiropā, Āzijā un Amerikā. Tā tika izmantota gan kā tiesiska soda forma, gan kā veids, kā publiski demonstrēt sodu, lai iebiedētu sabiedrību un uzturētu kārtību. Tā tika izmantota kā oficiāla nāvessoda metode daudzās valstīs līdz 20. gadsimtam, kad to pakāpeniski aizvietoja humānākas vai mazāk brutālas nāvessoda metodes, tomēr pakāršana  joprojām tiek izmantota dažās valstīs, piemēram, Irānā, Irākā un Japānā, kur tā joprojām ir daļa no sodu sistēmas.

## Ārējās saites
Azerbaijan Airlines reisa 8243 katastrofa

**''Azerbaijan Airlines'' reisa 8243 katastrofa** notika 2024. gada 25. decembrī, Azerbaidžānas aviokompānijas pasažieru lidmašīnai *Embraer* E190, veicot reisu J2 8243 no Baku uz Grozniju. Uz klāja atradās 62 pasažieri un 5 apkalpes locekļi. Pēc Krievijas raķetes zeme-gaiss uzbrukuma to pārvirzīja uz Aktau Kazahstānā, tomēr avārijas nosēšanās dēļ avārijā bojā gāja 38 cilvēki.

## Avārijas iemesls

Sākotnēji ziņoja, ka lidmašīna novirzījās no kursa sliktu laika apstākļu dēļ Groznijā vai sadursmes ar putniem dēļ, taču vēlāk parādījās informācija par ārēju ietekmi. Lielākā daļa avotu norādīja, ka lidmašīnu sašāva Krievijas pretgaisa aizsardzības sistēmas, reaģējot uz Ukrainas bezpilota lidaparātu uzbrukumiem objektiem Groznijā. Lidmašīnai netika ļauts nosēsties kādā no Krievijas lidlaukiem, tā vietā liekot tai šķērsot Kaspijas jūru uz Aktau Kazahstānā.

2025. gada 6. janvārī Azerbaidžānas prezidents Ilhams Alijevs paziņoja, ka Krievija ir vainīga incidentā un lidmašīna notriekta no zemes. Krievija atzina, ka incidenta laikā strādāja tās pretgaisa aizsardzība, jo Groznija bijusi pakļauta Ukrainas bezpilota lidaparātu uzbrukumam, taču tā neatzina, ka notrieca lidmašīnu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mantaro

**Mantaro** (, ) ir upe Peru, Amazones augšteces Enes viena no satekupēm. Upes garums ir  un kopā ar Hunina ezera pietekām to dažkārt uzskata par Amazones galveno izteku; klasiskais variants ir  garā otrā Enes satekupe Apurimaka.

Upe sākas Andu kalnos Huninas departamentā no augstkalnu Huninas ezera. Līkumojot plūst dienvidaustrumu—austrumu virzienā. Saplūst ar Apurimaku, veidojot Enes upi. Lielākās pietekas ir Kunasa ( gara, labā krasta) un Iču ( gara, labā krasta). Lielākā apdzīvotā vietas krastos ir Huninas departamenta centrs Vankajo. Upes vidustecē izbūvēts Tablačakas aizsprosts ar Peru lielāko hidroelektrostaciju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vulkāniskie pelni

[thumb|Vulkānisko pelnu izvirdums, [Aļaska]]
**Vulkāniskie pelni** ir viens no galvenajiem vulkānisko izvirdumu produktiem, kas sastāv no smalkām, cietām vulkāniskām daļiņām. Šīs daļiņas veidojas, kad magma un citi vulkāniskie materiāli tiek izsmidzināti gaisā vulkāna izvirduma laikā. Vulkāniskie pelni galvenokārt sastāv no stikla, minerālu un iežu fragmentiem, kuru izmērs parasti nepārsniedz 2 mm un ir ļoti viegli, tāpēc tie var izplatīties simtiem vai pat tūkstošiem kilometru no vulkāna.

Vulkānisko pelnu daļiņas bieži ir ļoti asas un abrazīvas, kas var radīt mehāniskus bojājumus, tie var izraisīt veselības problēmas, piemēram, elpošanas ceļu iekaisumu un plaušu slimības. Pelnu mākoņi ir bīstami lidmašīnām, jo tie var sabojāt dzinējus un ierīces, kas uztver gaisa spiedienu.

## Izvirdumi

# Krakatau (1883): Izvirdums Indonēzijā izraisīja milzīgus pelnu mākoņus, kas izplatījās visā pasaulē.
# Pinatubo (1991): Filipīnu vulkāns izmeta atmosfērā tik daudz pelnu, ka tie ietekmēja globālo klimatu, pazeminot temperatūru.
# Eijafjadlajegidls (2010): Islandes izvirdums paralizēja aviācijas satiksmi Eiropā vairākas nedēļas.

## Ārējās saites
Septiņpadsmit provinces

thumb|(1556—1648)
**Septiņpadsmit provinces** (, ) bija vēsturisks reģions, kas autonomi pastāvēja 15. un 16. gadsimtā Svētās Romas impērijas sastāvā un aptvēra mūsdienu Beļģijas, Nīderlandes, Luksemburgas un daļas Ziemeļfrancijas teritoriju. Provinces tika apvienotas Burgundijas hercogu un vēlāk Hābsburgu dinastijas pārvaldē.

Provinces tika apvienotas 15. gadsimta sākumā, kad Burgundijas hercogi sāka paplašināt savu varu Ziemeļeiropā. Pēc pēdējā Burgundijas hercoga nāves provinces nonāca Hābsburgu kontrolē, sākot ar Maksimiliāna I un vēlāk viņa mazdēla Kārļa V laikā. Provinces darbojās kā autonomas teritorijas, bet bija politiski apvienotas zem viena valdnieka.

Reformācija destabilizēja reģionu, konflikts (1568–1648) starp ziemeļu (protestantu) un dienvidu (katoļu) provincēm noveda pie reģiona sadalīšanās — ziemeļu provinces izveidoja Apvienoto Nīderlandi (mūsdienu Nīderlande), bet dienvidu provinces palika Hābsburgu kontrolē (mūsdienu Beļģija un Luksemburga).

## Skatīt arī

* Nīderlandes Neatkarības karš

## Ārējās saites
Indonēzijas neatkarības karš

thumb|Militārā kolonna pirmās policijas akcijas laikā
**Indonēzijas neatkarības karš** (indonēziešu: *Revolusi Nasional Indonesia*) bija konflikts starp indonēziešu neatkarības kustību un Nīderlandi, kas sākās pēc Otrā pasaules kara beigām (1945—1949). Šis karš bija nozīmīgs posms Indonēzijas ceļā uz suverenitāti, kā arī simbolizēja dekolonizācijas procesu Dienvidaustrumāzijā.

Indonēzija bija Nīderlandes Austrumindijas kolonija vairāk nekā 300 gadus. Koloniālā sistēma bija ekonomiski izdevīga Nīderlandei. Otrā pasaules kara laikā Japāna okupēja Indonēziju, vājinot Nīderlandes kontroli un veicinot vietējo nacionālismu. Japāna atļāva Indonēzijas līderiem, piemēram, Sukarno un Mohamadam Hattam, veidot tautas organizācijas. Pēc Japānas kapitulācijas Sukarno un Hatta pasludināja Indonēzijas neatkarību, izveidojot Indonēzijas Republiku. Tomēr Nīderlande atteicās atzīt šo pasludinājumu, mēģinot atjaunot savu koloniju. 

Britu spēki, kuri ieradās pārņemt varu no Japānas, īslaicīgi atbalstīja Nīderlandes mēģinājumus atjaunot koloniju. Notika sadursmes starp Indonēzijas brīvības cīnītājiem (tostarp TNI – Indonēzijas nacionālajiem bruņotajiem spēkiem) un Nīderlandes karaspēku. 1947. gadā Nīderlande uzsāka operāciju, kas bija pazīstama kā "policijas akcija", lai atkārtoti ieņemtu Javas un Sumatras teritorijas. Nīderlandes rīcība izraisīja starptautisku nosodījumu, tostarp no Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO), kas uzsāka sarunas starp abām pusēm.

Otrā policijas akcijas periodā (1948–1949) Nīderlande ieņēma Džogjakartu un mēģināja sagraut republikas pārvaldi. ANO Drošības padome un starptautiskais spiediens, īpaši no ASV, piespieda Nīderlandi uz sarunām. Tika panākta vienošanās, un 1949. gada 27. decembrī Nīderlande oficiāli atzina Indonēzijas neatkarību.

## Ārējās saites
Huninas ezers

**Huninas ezers** () vai **Činčaikuča** () ir augstkalnu ezers Andos, Peru lielākais ezers, kas atrodas pilnībā valsts teritorijā. Nodēvēts pēc netālās Huninas pilsētas, bet ezera kečvu nosaukums nozīmē ‘Ziemeļu ezers’ vai ‘Ocelotu ezers’. Ezers atrodas Bombonas plato Andu vidienē, lielākā daļa ezera atrodas Huninas departamentā, bet ziemeļu daļa — Pasko departamentā. Tā platība mainās atkarībā no sezonas no  sausajā gadalaikā līdz  mitrajā, kad ūdens līmenis ceļas par . No ezera iztek Mantaro upe, kas ir viena no Amazones augštecēm. Ezera līmeni regulē Upamajo aizsprosts ar hidroelektrostaciju. 1974. gadā ezers un tā apkārtne  platībā iekļauta Huninas nacionālajā rezervātā; 1997. gadā tas iekļauts Rāmsaras vietu sarakstā. Ezers bagāts ar zivīm, tajā skaitā vairākām introducētām sugām, kā arī nozīmīga putnu migrācijas vieta. Piekrastē iegūst kūdru apkurei.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lakstīgalas iela

**Lakstīgalas iela** var būt:

* Lakstīgalas iela — iela Saulkrastos;
* Lakstīgalas iela — iela Siguldā;
* Lakstīgalas iela — iela Allažu pagasta Allažos;
* Lakstīgalas iela — iela Inčukalna pagasta Inčukalnā.

## Skatīt arī
* Lakstīgalu iela
* Mazā Lakstīgalas iela
Streets of Fire

***Streets of Fire*** ir 1984. gada ASV *[[neo-noir]]* asa sižeta trillera filma, kuras režisors ir Volters Hills. Filmā galvenās lomas atveido Maikls Parē, Daiena Leina, Riks Moraniss, EImija Medigana un Vilems Defo.

Filma stāsta par diviem bijušajiem karavīriem Tomu (Parē) un Makkoju (Medigana), kuri dodas misijā izglābt Toma bijušo draudzeni un dziedātāju Elenu (Leina), kuru nolaupīja motociklistu banda.

Filmas *Streets of Fire* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Universal Pictures]]*. Filma bija finansiāli neveiksmīga nopelnot tikai 8 miljonus ASV dolāru pie 14,5 miljonu dolāru budžeta. *Streets of Fire* guva galvenokārt pozitīvu kritiķu novērtējumu un mūsdienās tā tiek uzskatīta par kulta filmu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sazvērestība Kairā

**"Sazvērestība Kairā"** () ir 2022. gada Zviedrijas, Francijas un Somijas kopražojuma politiskā trillera filma arābu valodā, kuras režisors un scenārija autors ir Tāriks Sālihs. Filmā galvenās lomas atveido Taufīks Barhūms, Fāriss Fāriss un Mohameds Bakri.

Filma stāsta par zvejnieka dēlu, kurš negaidīti tiek uzņemts prestižajā Azhara Universitātē Kairā. Tur viņš tiek iesaistīts cīņā starp Ēģiptes reliģiskajiem un politiskajiem līderiem.

Filmas "Sazvērestība Kairā" pirmizrāde notika  75. Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Filma saņēma festivāla labākā scenārija balvu. "Sazvērestība Kairā" tika izvēlēta kā Zviedrijas kandidatūra par labāko starptautisko spēlfilmu 95. Kinoakadēmijas balvai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Perene

**Perene** (, ) ir upe Peru, Amazones augšteces Tambo viena no satekupēm.

Sākas Andu austrumu priekškalnēs Huninas departamentā pie Viljaprogreso pilsētiņas, saplūstot Čančamajo ( gara) ar Paukartambo ( gara). Plūst austrumu virzienā pa plašu ieleju. Upes garums ir , bet kopā ar augštecēm — . Saplūst ar Eni pie Puertopraado pilsētiņas, veidojot Ukajali satekupi Tambo. Krasti mazapdzīvoti, lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Bahopičanaki un Perene.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bibi Andešone

**Berita Elisabete Andešone** (; dzimusi , mirusi ), pazīstama kā **Bibi Andešone**, bija zviedru aktrise, kura vislabāk pazīstama ar lomām Ingmara Bergmana filmās.

Andešone piedalījās 10 filmās un 3 televīzijas filmās, kurām režisors bija Bergmans. Par lomu Bergmana filmā *[[Nära livet]]* (1958) Andešone saņēma Kannu kinofestivāla labākās aktrises balvu. Piedalījusies arī tādās Bergmana filmās kā "Septītais zīmogs" (1957), "Zemeņu lauks" (1957), "Seja" (*Ansiktet*, 1958), "Persona" (1966), *[[En passion]]* (1969), "Pieskāriens" (*Beröringen*, 1971) un "Laulības dzīves ainas" (*Scener ur ett äktenskap*, 1974).

Piedalījusies arī tādās filmās kā *[[Duel at Diablo]]* (1966), "Kremļa vēstule" (*The Kremlin Letter*, 1970), *[[I Never Promised You a Rose Garden]]* (1977), *[[An Enemy of the People]]* (1978), *[[Quintet]]* (1979), *[[Babettes Gæstebud]]* (1987).

## Ārējās saites
Maranjona

**Maranjona** () vai **Avrika** () ir upe Peru,  Amazones kreisā satekupe. Lai arī labā satekupe Ukajali ir ievērojami garāka, hidroloģiski par Amazones galveno izteku izskata Maranjonu — tā dod lielāko ūdens pieplūdumu Amazones augštecei. Otra garākā Peru upe.

Upe sākas Andu vidienē Vanuko departamentā pie Rondosas pilsētiņas, satekot Laurikočai ( gara) un Nupei ( gara). Augštecē plūst ziemeļrietumu virzienā pa dziļu erodētu ieleju gar Andu galvenās grēdas austrumu malu. Upē daudz krāču un ūdenskritumu, populārs raftings. Pēc pietekas Čamajas uzņemšanas upe pagriežas uz ziemeļaustrumiem—austrumiem, un pēc Manseričes aizas šķērsošanas noplūst Amazones līdzenumā. Kuģojama līdz Manseričes aizai. Galvenās pietekas ir Činčipe (148 km), Santjago (530 km), Morona (785 km), Pastasa (740 km), Tigre (1110 km; kreisās), Utkubamba (235 km) un Valjaga (1138 km; labās). Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Nauta, Sanlorenso, Santamarija de Njeva.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jans Šankuņs

thumb|Jans Šankuņs
**Jans Šankuņs** (ķīniešu: 楊尚昆, *Yang Shangkun*; 1907—1998) bija Ķīnas politiķis, militārais līderis un viens no ietekmīgākajiem Ķīnas Tautas Republikas vadītājiem no 1988. līdz 1993. gadam.

Jans spēlēja svarīgu lomu Otrajā Ķīnas-Japānas karā (1937—1945) un pilsoņu karā, palīdzot veidot Ķīnas Tautas atbrīvošanas armiju (ĶTAA). Būdams Dena Sjaopina sabiedrotais, viņš atbalstīja ekonomikas reformas un atvērto durvju politiku 20. gadsimta 80. gados.

Jans Šankuņs spēlēja būtisku lomu Tiaņaņmeņas laukuma protestu apspiešanā, atbalstot militāro iejaukšanos, kas nostiprināja partijas kontroli pār valsti.

Jans Šankuņs ir pretrunīgi vērtēta figūra Ķīnas vēsturē. Viņu atceras gan kā vienu no Ķīnas ekonomiskās modernizācijas arhitektiem, gan kā līderi, kurš atbalstīja represīvu pieeju, lai saglabātu partijas varu.

## Ārējās saites