open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Joks

thumb|200px|Joku ceļa zīme
**Joks** () ir kas izteikts, uzrakstīts vai darīts ar humoristisku mērķi. Joki var būt dažādas formas — tas var būt viens vārds vai žests (noteiktā kontekstā), jautājums un atbilde, pat neliels stāsts vai arī kāda fiziska darbība ar humoristisku mērķi, piemēram, praktiskais joks atšķiras no izteiktā joka ar to, ka lielākā daļa smieklīgās aktivitātes tiek darīta fiziski, nevis verbāli. Reizēm jokus izsaka ar ironiju vai sarkasmu. Cerētā pretreakcija uz joku ir smiekli. Dažās valstīs tiek atzīmēta Joku diena, kad cilvēki cenšas izjokot cits citu.

## Vēsture
Joki ir bijuši daļa no cilvēku kultūras vismaz kopš aptuveni 1900. gada p.m.ē. Pēc Volverkamptonas Universitātes profesora Pola Makdonalda pētījuma rezultātiem tiek uzskatīts, ka pasaulē senākais joks ir bijis senās Šumeras joks par gāzu izvadīšanu caur anālo atveri.

Viduslaiku Eiropā karaļus un galminiekus ar jokiem un trikiem izklaidēja galma jokdari, kas sākotnēji apdziedāja izcilus varoņdarbus un drošsirdīgus varoņus, bet vēlāk arī stāstīja jokus un aizraujošus atgadījumus. Šīs jokdaru stāstītās anekdotes vēlāk sāka apkopot, un tās izdeva tā sauktajās jokdaru grāmatās.

## Skatīt arī
* Joku diena
* Anekdote
* Vikipēdija:Joki

## Ārējais saites
* Neciklopēdija
Aukstuma jūra

**Aukstuma jūra** jeb ***Mare Frigoris*** ir Mēness jūra Mēness redzamajā pusē. Atrodas Mēness ziemeļdaļā, uz ziemeļiem no Lietus jūras, plešas līdz Skaidrības jūras ziemeļdaļai. 

thumb|left|200px|Aukstuma jūra parādīta ar apli
No dienvidiem Aukstuma jūrai piekļaujas Alpu kalni, kurus šķērso ap 170 km gara un 10 km plata Alpu ieleja. Uz dienvidiem no jūras atrodas krāteris ar tumšu dibenu – Platons. Kopējā jūras platība ir apmēram  km2.

Nosaukumu 'Aukstuma jūra' ieviesa itāļu astronoms Džovanni Batista Ričoli (*Giovanni Battista Riccioli*), pirmoreiz to publicējot 1651. gadā. 1935. gadā nosaukumu apstiprināja Starptautiskā Astronomijas savienība. Viljams Gilberts (*William Gilbert*) 1600. gadā izveidotā kartē to iekļāvis *Insula Borealis* (Ziemeļu salā). Mihaels van Langrēns (*Michael Van Langren*) 1645. gadā izveidotā kartē to atzīmējis kā *Mare Astronomicum* (Astronomijas jūra).

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Boriss Henrihsons

**Boriss Henrihsons** (, dzimis , miris ) bija Alūksnē dzimis igauņu matemātikas pedagogs un sporta darbinieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1899. gadā Alūksnē ierēdņa ģimenē. No 1909. gada mācījās Pērnavas ģimnāzijā, kas Pirmā pasaules kara laikā tika evakuēta uz Novgorodu. 1918. gadā sāka mācības Rīgas pilsētas ģimnāzijā, turpinot mācības Tartu. No 1919. līdz 1944. gadam Tartu strādāja kā matemātikas privātskolotājs. 

Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā pārcēlās uz Viljandi. 1955. gadā beidza Tallinas pedagoģisko institūtu. No 1945. līdz 1970. gadam Viljandi strādāja par vidusskolas matemātikas skolotāju.

## Ārējās saites
*Boriss Henrihsons, leģendārais Viljandi matemātikas skolotājs
Šuņezers

**Šuņezers** vai **Šuņazars** (arī Šuņa ezers, Šuņas ezers, Šuņu ezers, Šūņu ezers, Sūnu ezers; ) ir publisks dzidrūdens ezers Daugavpils pilsētā. Izvietojies pilsētas ziemeļdaļā Daugavas labajā krastā starp Viduspoguļanku ziemeļos, Veco Forštati austrumos un Ezermalu dienvidos. Krasti lēzeni, slīpi, dibens smilšains, dūņains, dūņu slānis 0,2—2,0 m. Ezerā viena 0,2 ha liela sala. Ietek Čornaja upīte no Plocina ezera, iztek Šuņica uz Daugavu. Mīt karūsa, rauda, līnis, līdaka, asaris, plaudis. Ziemeļaustrumu krastā peldvieta.

## Atsauces
Interbaltija

***Interbaltija*** ir Latvijas pilna servisa nekustamo īpašumu kompānija. Dibināta 1992. gadā. Galvenais birojs atrodas Rīgā, Martas ielā 5. Uzņēmums un tā darbinieki sertificēti Latvijas un starptautiskajā nekustamā īpašuma tirgū, ir «Atzīti Eiropas vērtētāji» (Recognized European Valuer) un Latvijas Nekustamo Īpašumu Darījumu Asociācijas (LANĪDA) biedri.

## Uzņēmuma virzieni

* nekustamo īpašumu vērtēšana
* biznesa vērtēšana
* kustamās mantas vērtēšana
* attīstīšana
* īpašumu tirdzniecība
* būvekspertīze
* energoaudits

## Ārējās saites
* http://www.varianti.lv/sakums/news/show/13035
* http://ibaltija.lv/lv/par-interbaltija 
* https://www.riga.lv/LV/PostingData/News/2014/5/tiks-atklata-pieminas-plaksne-janim-grestem.htm?WBCMODE=PresentationUnpublished 
* http://www.la.lv/grestes-pieminai/
* https://web.archive.org/web/20150519140507/http://www.intereses.lv/aicinam-uz-jana-grestes-pieminas-plaksnes-atklasanu/
* http://www.iksd.riga.lv/public/60281.html
Solomona Gugenheima muzejs

**Solomona Gugenheima muzejs** () ir mākslas muzejs Manhatanā, Ņujorkā, ASV.

Muzejā atrodami impresionisma, postimpresionisma, modernās un mūsdienu mākslas darbi. Muzeju ar *Museum of Non-Objective Painting* nosaukumu 20. gadsimta 30. gadu beigās dibināja Solomona Gugenheima fonds. 1952. gadā pēc Solomona Gugenheima nāves tas pārsaukts pašreizējā nosaukumā. Kopš 1959. gada atrodas Frenka Loida Raita projektētajā ēkā.

Solomona Gugenheima fondam pieder vēl vairāki muzeji, piemēram, Bilbao, Spānijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
Lielais diktators

**"Lielais diktators"** () ir 1940. gada ASV satīriska politiskā komēdijdrāmas filma, kuras režisors, scenārija autors, galvenais aktieris bija Čārlijs Čaplins.

Filma ir satīra par Ādolfu Hitleru, Benito Musolīni fašismu, antisemītismu un nacistiem. Pats Čaplins filmā attēlo Adenoīdu Hinkelu un ebreju bārddzini.

Filma iznāca deviņus mēnešus pēc pirmās Holivudas parodijas par Hitleru — *You Nazty Spy!* ar *The Three Stooges* galvenajās lomās. Čaplins bija vienīgais filmu veidotājs, kas skaņu kino ērā vēl turpināja veidot mēmās filmas, šī ir Čaplina pirmā īstā skaņu filma, kā arī viņa komerciāli veiksmīgākā filma. 1964. gada autobiogrāfijā Čaplins atzina, ka nebūtu veidojis šo filmu, ja zinātu par koncentrācijas nometnēs notiekošajām šausmām.

Filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai piecās nominācijās, tomēr netika saņemta neviena. 1997. gadā "Lielais diktators" tika iekļauts ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". 2000. gadā Amerikas Kinoinstitūts to ierindoja 37. vietā labāko komēdiju sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Septiņi (filma)

**"Septiņi"** () ir 1995. gada ASV psiholoģiskais trilleris, kura režisors ir Deivids Finčers.

Filma ir par policistu darba pāri Deividu Milsu, kas tikko pievienojies departamentam, un Viljamu Somersetu, kurš grasās iet pensijā un izmeklē sērijveida slepkavas lietu. Noziegumi tiek saistīti ar septiņiem nāves grēkiem: rijību, alkatību, slinkumu, dusmām, lepnumu, iekāri un skaudību. Galvenās lomas filmā attēlo Breds Pits, Morgans Frīmens, Kevins Speisijs, Džons Makginlijs un Gvineta Paltrova.

Filmas pirmizrāde notika 1995. gada septembrī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hatora

thumb|Hatora
**Hatora** (,  — ‘Hora mājoklis’) ēģiptiešu mitoloģijā ir  mīlestības, skaistuma, prieka, māšu, mūzikas un auglības dieviete. Viena no nozīmīgākajām un populārākajām dievībām Senajā Ēģiptē. Iespējams,  viņas sākotnējais vārds nav bijis Hatora. Kults attīstījies agrīnajos dinastijas laikos 3. gadu tūkstotī p. m.ē.

Galvenais kulta centrs — Dendera Dienvidēģiptē. Te tikusi dēvēta par "Denderas valdnieci". Denderā tikusi pielūgta kopā ar Horu un viņu dēlu Ihi arī grieķu-romiešu periodā. Vēl tikusi pielūgta 29 vietās Augšēģiptē un Lejasēģiptē. Svētais dzīvnieks — parasti govs. Vairākos solārajos un eshatoloģiskajos mītos veikusi dažādas funkcijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
Pauls Teodors Kerkoviuss

**Pauls Teodors Kerkoviuss** (; dzimis  Rīgā, miris  Magdeburgā) bija vācbaltu žurnālists, redaktors un šahists.

## Biogrāfija
Mācījies Rīgas pilsētas ģimnāzijā. Pēc tās beigšanas strādājis H. Štīdas un J. Hammera tirdzniecības uzņēmumos. Strādājis par žurnālistu vācu laikrakstā "Rigasche Rundschau", vēlāk pārgājis uz "Rigaer Tageblatt" redakciju. 1903. gadā kļuvis šīs avīzes līdzīpašnieks, redaktors un izdevējs.

## Šaha aktivitātes
No 1899. gada līdz 1921. gadam bija Rīgas Šaha biedrības priekšsēdētājs. "Paula Kerkoviusa laikā, biedrība piedzīvoja savas vēstures vislielāko uzplaukumu un lika pamatakmeni savai labai slavai, kas Rīgas Šaha biedrību padarīja pazīstamu visā pasaulē".
No 1902. gada P. Kerkoviuss kopā ar K. Bētiņu turpina almanaha "Baltische Schachblätter" izdošanu un laika periodā līdz 1912. gadam papildus F. Amelunga izdotajām 8 burtnīcām iespiež vēl četras. P. Kerkoviuss arī pats piedalās šaha turnīros. 1924.gada Rīgas turnīrā viņš bija trešais aiz H. Matisona un F. Apšenieka.

## Atsauces

## Ārējās saites
* P. Kerkoviusa šaha partijas
Andrejs Zadneprovskis

**Andrejs Zadneprovskis** (; dzimis ) ir bijušais Lietuvas modernās pieccīņas sportists.

Četras reizes piedalījies olimpiskajās spēlēs (, , , ). 2004. gadā Atēnās izcīnīja sudraba medaļu, savukārt 2008. gada Pekinā — bronzas. Ar panākumiem startējis Pasaules un Eiropas čempionātā, četras reizes (divas reizes individuālajās sacensībās) kļuvis par pasaules un divas reizes (vienu reizi individuālajās sacensībās) par Eiropas čempionu. 2010. gadā beidzis sportista karjeru.

2012. gadā ievēlēts Starptautiskās modernās pieccīņas federācijas izpildkomitejā. 2014. gadā kļuvis par Lietuvas *Padel* tenisa federācijas prezidentu.

2009. gadā apprecējies ar modernās pieccīņas sportisti Lauru Asadauskaiti, kas  izcīnīja zelta medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Šuņica

**Šuņica** vai **Šuņupe** (arī Adatiņa, Sūnupīte, Šuņīca)  ir Daugavas labā krasta pieteka Daugavpils pilsētas teritorijā. Sākas no Šuņezera dienvidu gala, tek pa purvainu, daļēji apbūvētu teritoriju dienvidu—dienvidrietumu virzienā, ietek Daugavā 300 m augšpus dzelzceļa tiltam. Upe visā garumā regulēta. Pāri Šuņicai uzbūvētas divas dzelzceļa līnijas un vairākas ielas.

## Atsauces
Adatiņa

**Adatiņa** (deminutīvs no «adata») var būt:
* Adatiņa — ezers Daugavpilī
* Šuņicas upes cits nosaukums
Sebastjāns Pabērzs

**Sebastjāns Pabērzs** (dzimis , miris ) bija Latvijas politiķis un sabiedrisks darbinieks. Bijis 3. Saeimas deputāts. Jura Pabērza brālis.

## Biogrāfija
Sebastjāns Pabērzs piedzima  Kalupes pagasta «Pabērzos». 1916. gadā kā eksterns pabeidza vidusskolu.

Pabērzs pabeidza Pēterhofas 2. praporščiku skolu, bija virsnieks Pirmajā pasaules karā un Neatkarības karā. Vēlāk Pabērzs bija Aizsargu komandieris.

Pabērzs nodarbojās ar koku audzēšanu Ambeļu pagastā. Viņš bija Valsts Zemes bankas padomes loceklis, kā arī Daugavpils Valsts Zemes bankas direktors. No 1928. līdz 1931. gadam — 3. Saeimas deputāts, pārstāvot Progresīvo tautas apvienību.

1941. gada jūnijā izsūtīts uz Sibīriju.  viņam tika izpildīts nāvessods nošaujot.

## Atsauces
Vladimirs Piguļevskis

**Vladimirs Piguļevskis** ( — ) bija baltkrievu izcelsmes Latvijas pedagogs un politiķis. Bijis 3. Saeimas deputāts, pārstāvēja Latvijas Sociāldemokrātisko strādnieku partiju.

## Biogrāfija
Vladimirs Piguļevskis piedzima  Minskā (pēc citiem datiem — Grodņā). Mācijās Minskas ģimnāzijā, pēc tam Pēterburgas Universitātes Vēstures un filoloģijas fakultāti, kuru absolvēja 1912. gadā.

Piedalījies Pirmajā pasaules karā, iesaukts Krievijas armijas dienestā kā rezerves virsnieks. Vispirms dienējis artilērijā, pēc tam — aviācijā. 1919. gadā sāka strādāt par pedagogu, organizēja baltkrievu skolas vispirms Ukrainā, tad Lietuvā. 1922. gadā ieradās Latvijā, bija baltkrievu vidusskolas skolotājs Daugavpilī un vidusskolas direktors Ludzā. Piguļevskis iztulkoja Rūdolfa Blaumaņa lugu «Pazudušais dēls» baltkrievu valodā.

1924. gadā iestājās Latvijas Sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā (LSDSP). 1927. gadā iecelts par Latvijas Republikas Izglītības ministrijas Baltkrievu skolu pārvaldes priekšnieku. 1928. gadā ievēlēts 3. Saeimā no LSDSP saraksta Latgales apgabalā, amatā bija līdz 1931. gadam.

Pēc Otrā pasaules kara baltkrievu valodā iztulkoja vairākus latviešu literatūras darbus. 1950. gadā devās pensijā. Miris . Apglabāts Raiņa kapos.

## Atsauces
Viļņa (upe)

**Viļņa** (, , ) ir upe Lietuvā. Tās izteka atrodas pie Vindžūnu ciemata  uz dienvidiem no Šumskas pie Lietuvas—Baltkrievijas robežas. Upe ir  gara, un tās baseins aizņem .  garumā tā plūst pa Lietuvas—Baltkrievijas robežu, bet pārējie  atrodas Lietuvas teritorijā līdz ietekai Nerē Viļņas pilsētas teritorijā. Pēcāk tās ūdeņi no Neres nonāk Nemunā un pēc tam — Baltijas jūrā. Tiek uzskatīts, ka pilsētas nosaukums cēlies no upes.

Upi visā garumā papildina strauti. 20. gadsimta sākumā Viļņas pilsētā gar upi izurba daudzas akas, lai tiktu pie upes pazemes ūdeņiem. No tām ņēma dzeramo ūdeni līdz pat 20. gadsimta beigām.

Upes nosaukums cēlies no lietuviešu valodas vārda *vilnis* un *vilnyti* ("viļņot"). Lietuviešu valodā upi sauc arī par *Vilnelė*, deminutīva formā no *Vilnia*.
2000. gadā uz upes izveidots zivju ceļš ar mērķi atjaunot upes augštecē lašu dzimtas zivju migrāciju.

## Atsauces

## Ārējās saites
21 Lutēcija

**Lutēcija**, arī **21 Lutēcija** ir asteroīds ar diametru apmēram 96 km, atrodas asteroīdu joslā (iekšmalā), pieder M tipa asteroīdu grupai.

## Atklāšana un nosaukums
Asteroīdu atklāja  vācu-franču astronoms Hermanis Goldšmits (*Hermann Goldschmidt*) no sava dzīvokļa Parīzē. Goldšmitam tas bija pirmais atklātais asteroīds (kopā 14). Asteroīds nodēvēts Lutēcijas vārdā, tā latīņu valodā sauca Parīzi. Vārdu izvēlējās Parīzes observatorijas direktors Fransuā Arago (*François Arago*). Lutēcija ir pirmais asteroīds, kuru atklājis astronoms-amatieris. 

## Fiziskie parametri
Lutēcija ir neregulāras formas asteroīds, tā virsma stipri izrobota ar krāteriem (lielākais zināmais – Masīlijas krāteris ar diametru 61 km) 2010. gada 10. jūlijā ESA starpplanētu zonde Rosetta pa ceļam uz Čurjumova—Gerasimenko komētu pārlidoja asteroīdu tikai 3168 ± 7,5 km attālumā. Pārlidojuma laikā tika izpētīta apmēram puse asteroīda virsmas. Tad tika noteikta arī asteroīda masa un blīvums, attiecīgi (1,7 ± 0,017)×1018 kg un 3,4 ± 0,3 g/cm3. Pieņemot, ka asteroīda porainība ir ap 10 – 15 %, tā blīvums ir lielāks nekā parastiem akmens meteorītiem. Lutēcijas sastāvs nav īsti zināms. Asteroīds tiek klasificēts pie M tipa asteroīdiem, taču atšķirībā no vairuma šīs grupas objektu, kuriem virsmas satur metālus, uz Lutēcijas virsmas metāli nav konstatēti. Lutēcijas spektrs vairāk atbilst oglekļa hondrītiem un C tipa asteroīdiem. Novērojumu dati liecina, ka Lutēcijas virsma satur, vai nu E tipa hondrītus, vai arī ar metāliem bagātus, bet ūdeni maz saturošus oglekļa hondrītus. *Rosetta* atklāja, ka Lutēcijas virsmu klāj līdz 600 m biezs regolīta slānis, kuru veido 50–100 μm lielas putekļu daļiņas.

## Veidojumu nomenklatūra
Lutēcijas virsma ir stipri izrobota, to klāj krāteri, gravas, plaisas u.c. veidojumi. Uz nofotografētās asteroīda virsmas tika saskaitīti 350 krāteri (diametri no 600 m līdz 61 km).

2011. gada martā Starptautiskās Astronomijas savienības Planētu nomenklatūras darba grupa noteica, ka veidojumi uz Lutēcijas dēvējami ar Romas impēriju saistītos vārdos, kuri attiecas uz laikposmu 52. g.p.m.ē. - 360 g.m.ē., kad pastāvēja Lutēcija. Tā, krāteri uz Lutēcijas dēvējami Romas impērijas laika pilsētu vārdos, apgabalus jādēvē asteroīda atklājēja un Romas impērijas laika provinču vārdos, pārējiem veidojumiem jāpiešķir Romas impērijas un tai piegulošo teritoriju upju vārdi.

Līdz 2015. gada aprīlim bija apstiprināti 37 veidojumu vārdi, t.sk. 19 krāteri, 8 apgabali, 1 kalnu grēda, 2 gravas, 3 grunts noslīdeņi, 2 plaisas un 2 pakāpes.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Lutēcijas orbīta
Kama (ēdiens)

[250px|thumb|Kama ar [jogurts|jogurtu]]
**Kama** () vai **talkkuna** () ir somu un igauņu tradicionālais ēdiens. Tas ir no rupji samaltiem un grauzdētiem rudzu, kviešu un miežu graudiem un sausajiem zirņiem veidots miltu maisījums, ko sākotnēji kopā ar cūku taukiem vai sviestu ēda kā uzkodu, jo tas bija viegli pārnēsājams, ilgi uzglabājams un nebija jāgatavo.

Mūsdienās miltu maisījumu izmanto konditorejā dažu saldo ēdienu un dzērienu gatavošanā, kā arī saldinātā (visbiežāk ar cukuru, medu, mellenēm vai augļiem) vai nesaldinātā veidā ēd brokastīs. To izmanto arī piena un skābo desertu gatavošanā, kas kopā ar meža ogām ir Igaunijai un Somijai raksturīgs ēdiens.

Līdzīgs ēdiens ar nosaukumu pūtelis (), kas gatavots no vārītiem, kaltētiem un maltiem graudiem un rūgušpienu vai svaigu pienu un ievārījumu, sastopams arī lībiešu virtuvē.

## Atsauces

## Ārējais saites
* Informācija par kamu
Progress M-27M

***Progress M-27M*** (***Прогресс М-27M***; SKS apzīmējums ***ISS-59P***) bija Krievijas automātisks kravas kosmosa kuģis, kurš paredzēts kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Tas palaists 2015. gada aprīlī, bet pēc starta ar to nav nodibināti sakari, un desmit dienu laikā nogāja no orbītas.

## Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2357&nbsp;kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela 1375&nbsp;kg, skābeklis (50&nbsp;kg), ūdens (420&nbsp;kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1393&nbsp;kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces.

## Lidojuma gaita
*Progress M-27M* tika palaists  07:09:50  UTC ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1a]]* no Baikonuras kosmodroma. Pēc ieiešanas orbītā ar kosmisko aparātu neizdevās nodibināt sakarus. No tā pienāca video signāls, pēc kura tika secināts, ka nav atvērušās trīs no piecām tuvošanās sistēmas *Kurs* antenām, bet pats kuģis nekontrolēti griežas.

Nākamajās dienās nekontrolētais kravas kuģis zaudēja orbītas augstumu. 8. maijā 02:04 UTC *Progress M-27M* iegāja atmosfēras blīvajos slāņos. Aptuveni 02:20 UTC tā nesadegušās daļas iekrita Klusajā okeānā.

1. jūnijā *Roskosmos* paziņoja, ka avārijas cēlonis ir nesējraķetes *[[Sojuz-2.1a]]* trešās pakāpes un *Progress M-27M* savienojuma konstruktīvas īpatnības.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Progress M-27M lapa SKS Lidojumu vadības centrā
Lambda-sat

***Lambda-sat*** jeb ***Λ-sat*** bija eksperimentāls pavadonis, To izgatavoja Grieķijas zinātnieku un studentu grupa *Lambda Team* Silīcija ielejā, ASV. Pavadonis sākotnēji tika nogādāts Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) ar kravas kuģi *[[CRS Orb-2]]* 2014. gada jūlijā, bet brīvā lidojumā no stacijas palaists 2015. gada martā.

*Lambda-sat* starta konfigurācijā bija *[[CubeSat]]* *1U* formā. Tam bija atlokāmas saules baterijas, kas izvēršas *3U* formā. Pavadonī izvietota eksperimentāla iekārta, kas mērīja radiācijas efektus uz grafēna materiāla. Tam bija uzstādīts arī Automātiskās identifikācijas sistēmas uztvērējs. Pavadonī uzstādīts arī modems, ko varēja izmantot *[[Iridium (pavadoņsistēma)|Iridium]]* sistēmā.

## Lidojuma gaita
*Lambda-sat* tika palaists  16:52:14 UTC ar nesējraķeti *[[Antares 120]]* no Vidusatlantiskā reģionālā kosmoporta (*MARS*) starta laukuma *LP-0A* kravas kuģa *Cygnus* *[[Orb-2]]* hermētiskajā kravas telpā kopā ar 30 citiem nanopavadoņiem.
16. jūlijā *Cygnus* sasniedza SKS. Vēlāk kravas no kuģa tika pārkrautas stacijā.

Pavadoni no stacijas brīva lidojumā bija paredzēts palaist 2014. gada 26. augustā, un orbītā tas darbotos 9 līdz 11 mēnešus. Neilgi pirms tam sabojājās pavadoņu palaišanas iekārta *[[NanoRacks CubeSat Deployer]]* (*NRCSD*), kura atradās *[[Kibo (SKS)|Kibo]]* moduļa ārpusē. *NRCSD* tika atgriezts atpakaļ stacijas iekšienē un līdz 2015. gada februārim saremontēts.

2015. gada 4. martā *Lambda-sat* tika palaists brīvā lidojumā no SKS ārpusē piestiprinātās pavadoņu palaišanas iekārtas *NRCSD*.
2015. gada 16. maijā pavadonis iegāja Zemes atmosfērā un sadega.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Lambdasat (Λ-sat) Gunter Dirk Krebs
Balks

**Balks** var būt:

*Daniels Georgs Balks (*Daniel Georg Balk*, 1764―1826) ― vācu ārsts Baltijā;
*Hermanis Balks (*Hermann Balck*, 1897―1982) ― vācu ģenerālis.
Oto Girgensons

**Oto Kristofs Heinrihs Girgensons** (, dzimis , miris ) bija Jaunpiebalgā dzimis vācbaltiešu luterāņu mācītājs, kritiķis un cenzors.

## Dzīvesstāsts
Dzimis Jaunpiebalgas draudzes novada mācītāja Kristofera Reinholda Girgensona ģimenē. Mācījās Cēsu apriņķa skolā. No 1811. līdz 1812. gadam mācījās ģimnāzijā Viborgā, no 1813. līdz 1814. gadam - ģimnāzijā Tartu. No 1814. līdz 1819. gadam Tartu universitātē studēja teoloģiju. No 1819. līdz 1835. gadam - mācītājs Opekalna draudzē, bet no 1835. līdz 1847. gadam - Alūksnes un Zeltiņu draudzē. 1835. gadā ieguva Kēnigsbergas universitātes filozofijas doktora grādu. No 1847. līdz 1869. gadam virsmācītājs Tallinas Olava baznīcā, no 1849. līdz 1869. gadam Tallinas superintendants. 

Rakstījis par baznīcas iekšējās dzīvas jautājumiem. Atbalstīja Latviešu literārās biedrības dibināšanu. Garlība Merķeļa laikrakstā "Provinzialblatt für Kur-, Liv- und Estland" 1829. gadā publicēja apskatu par latviešu literatūras stāvokli. Cenzējis Augusta Hāgena "Meldiju grāmatu četrās balsīs" luterāņu draudzēm latviešu, igauņu un vācu valodā (1849. un 1852. gads) un "To Jaunu derību" (1854. gads).

## Ārējās saites
*
*Oto Girgensons ''Deutsche Biographie'' 
*Oto Girgensons ''Latviešu grāmatniecības darbinieki līdz 1918. gadam''
Kirjanišku ezers

**Kirjanišku ezers** vai **Kirjaņiška** (arī Kirjaniška, Kirjanišķu ezers, Ķirlānišķu ezers, Luknas ezers) ir sekls dzidrūdens ezers Augšdaugavas novada Salienas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā pie pašas Baltkrievijas robežas dienvidos no autoceļa V707. Krasti zemi, lēzeni, dibens smilšains, dūņains, dūņu slānis 0—3 m. Ezerā viena 1,5 ha liela sala. Ietek viens grāvis, iztek Borne uz Kamenkas ezeru. Mīt asaris, līdaka, karūsa, līnis, rauda. Ziemeļu krastā Zaļesjes ciems.

## Atsauces
Hermanis Balks

**Hermanis Balks** (; dzimis , miris ) bija vācu tanku ģenerālis (*General der Panzertruppe*) Otrā pasaules kara laikā. Viens no 27 karavīriem, kuri saņēmuši Dzelzs krusta Bruņinieka krustu ar Ozollapām, Zobeniem un Briljantiem (*Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes mit Eichenlaub, Schwertern und Brillanten*).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1897. gadā militārpersonas ģimenē. 1913. gadā iestājās militārajā dienestā. Pirmā pasaules kara laikā leitnanta dienesta pakāpē karoja Rietumu, Austrumu un Balkānu un Itālijas frontēs. Vairākkārt ievainots. Pēc kara turpināja dienestu Reihsvērā. 1938. gadā iekļāvās motorizēto vienību sastāvā.

Otrā pasaules kara laikā piedalījās kaujā par Franciju, kaujā par Grieķiju un Austrumu frontes dienvidu sektorā, kur izvirzījās par vienu no spējīgākajiem tanku vienību komandieriem. Kara beigās karoja arī Elzasā un Ungārijā.

1947. gadā tika atbrīvots no ASV gūsta. 1948. gadā tika arestēts par to, ka 1944. gadā bez tiesas sprieduma ar nāvi sodīja vācu pulkvežleitnantu, kurš bija piedzēries un nespēja pildīt kaujas uzdevumu. Tika notiesāts uz 3 gadiem, ieslodzījumā pavadīja pusi no termiņa.

## Ārējās saites
Izidors Muižnieks

**Izidors Muižnieks** ( — ) bija Latvijas jurists, pedagogs un politiķis. Bijis 3. un 4. Saeimas deputāts.

## Biogrāfija
Izidors Muižnieks piedzima  Līvānu pagastā.  No 1909. līdz 1915. gadam mācījās Līvānu pagasta skolā. 1916. gadā absolvēja četrklasīgo augstāko tautskolu.

1919. gadā Muižnieks sāka strādāt par skolotāju Līvānu pagasta Šlosbergas skolā. 1920. gadā sāka strādāt Līvānu pagasta pamatskolā. 1920. gadā pabeidza skolotāju kursus Rēzeknē, 1927. gadā — Rīgas Valsts vidusskolu pieaugušajiem. No 1922. līdz 1926. gadam strādāja Līksnas pagasta Tiltu pamatskolā. Vēlāk strādāja par revidenta palīgu Valsts kontrolē. No 1927. līdz 1934. gadam studēja jurisprudenci Latvijas Universitātē.

Muižnieks sākotnēji darbojās Latgales Zemnieku partijā, bet 1923. gadā kļuva par Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (LSDSP) biedru, organizēja partijas nodaļu Līksnas pagastā. No 1926. līdz 1928. gadam bija LSDSP Latgales apgabala komitejas laikraksta «Latgolas Darbs» redakcijas kolēģijā. 1928. gadā ievēlēts 3. Saeimā no LSDSP saraksta Latgales apgabalā. 1931. gadā ievēlēts 4. Saeimā. 1932. gadā par komunistisku propagandu izslēgts no LSDSP; Saeimā izveidoja frakciju «Latgales Kreisais sociālists».

Pēc Ulmaņa apvērsuma  arestēts un nogādāts Rīgas Centrālcietumā, pēc tam — Liepājas koncentrācijas nometnē. No tās atbrīvots . No 1938. gada Daugavpilī strādāja par advokāta D. Hibšmana palīgu. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā iecelts par Daugavpils apriņķa Tautas Saeimas vēlēšanu komisijas locekli.  arestēts un nogādāts Daugavpils cietumā.  piespriesti 8 gadi ieslodzījumā. 1949. gadā atbrīvots.

Miris . Apglabāts Jersikas Škaparu kapos.

## Atsauces
Nikolajs Ostrovskis

**Nikolajs Ostrovskis** (; dzimis , miris ) bija Ukrainā dzimis padomju rakstnieks, romāna "Kā rūdījās tērauds" autors.

## Dzīvesstāsts
Dzimis krievu apakšvirsnieka ģimenē. Beidzis draudzes skolu. 1913. gadā ģimene pārcēlās uz Šepetivku. No 1916. gada Nikolajs Ostrovskis strādāja dažādus vienkāršus darbus, vienlaicīgi mācoties skolā. 1919. gadā iestājās komjaunatnē. 1919. gada augustā brīvprātīgi devās uz fronti, kur Sarkanās armijas 1. kavalērijas armijas sastāvā piedalījās Krievijas pilsoņu karā. 1920. gadā pēc ievainojuma pie Ļvivas demobilizēts. Piedalījās cīņās pret nemierniekiem Īpašo vienību (*Части особого назначения*) sastāvā. Strādāja par komjaunatnes funkcionāru. 1924. gadā iestājās VK(b)P.

No 1927. gada līdz savai nāvei bija piekalts pie gultas, jo sirga ar progresējošu ankilozējošo spondilartrītu. Slimības laikā sarakstīja un 1932. gadā publicēja autobiogrāfisku romānu "Kā rūdījās tērauds", kas kļuva par vienu no redzamākajiem sociālistiskā reālisma darbiem.

## Ārējās saites
Gustavs Ozoliņš

**Gustavs Ozoliņš** (dzimis , miršanas datums nav zināms) bija Latvijas lauksaimnieks un politiķis. Bijis 3. Saeimas deputāts un Rugāju pagasta padomes priekšsēdētājs, Latviešu zemnieku savienības biedrs.

## Biogrāfija
Gustavs Ozoliņš piedzima  (pēc vecā stila — ) Rugāju pagastā zemnieku ģimenē. Ozoliņš bija Rugāju Lauksaimniecības biedrības priekšnieks un Latvijas Zemnieku kredītbankas padomes loceklis.

1928. gadā ievēlēts 3. Saeimā no Latviešu zemnieku savienības saraksta Latgales apgabalā. Parlamentā darbojās līdz 1931. gadam. 1930. gadu otrajā pusē bija Rugāju pagasta padomes priekšsēdētājs.

1944. gadā dzīvoja Balvu pagastā, par tālāko likteni ziņu nav.

## Atsauces
Kama

**Kama** tulkojumā no sanskrita nozīmē bauda vai estētisks dzīves baudījums.

**Kama** arī var būt:
* Kama — upe Krievijā;
* Kama — igauņu tradicionālais ēdiens;
* Kama — apgabals Afganistānā;
* Kama — (arī Kamadeva) indiešu dievs.
Klepinu ezers

**Klepinu ezers** vai **Kleipine** (arī Klapiņa ezers, Klapiņu ezers, Zaklepiņu ezers, Zaķlīpiņu ezers) ir beznoteces ezers Augšdaugavas novada Salienas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā. Krasti slīpi, lēzeni, vietām — stāvi, dibens dūņains, smilšains, dūņu slānis 0—3 m. Ietek divi avoti, izteka uz Borni aizbērta 1965. gadā. Pārvērsts par kultivētās zivsaimniecības ūdenstilpi, audzēta karpa, sudrabkarūsa.

## Atsauces
NICE Systems

[thumb|180px|''NICE Systems'' galvenā biroja ēka [Raanana|Raananā]]
***NICE Systems Limited***  (; agrākais nosaukums ***NICE Systems***) ir Izraēlas datu analīzes risinājumu uzņēmums. Dibināts 1986. gadā. Galvenais birojs atrodas Raananā.

*NICE* uzņēmumiem un ar drošību saistītām institūcijām piedāvā risinājumus, kas palīdz novērst finanšu noziegumus un krāpšanu, nodrošina sabiedrisko drošību, ļauj izpētīt klientu paradumus. To veic, savācot dažāda veida datus no dažādiem avotiem (sakaru kanāliem, operatīvām sistēmām u.c.) un analizējot tos reāllaikā.

*NICE* akcijas tiek kotētas *[[NASDAQ]]* biržā (kods *NICE*) un Telavivas fondu biržā, kur tas ietilpst *TA-25* indeksā.

## Vēsture
Uzņēmumu ar nosaukumu ***Neptune Intelligence Computer Engineering*** 1986. gadā dibināja Izraēlas armijas bijušie kolēģi. Sākotnēji uzņēmums piedāvāja risinājumus drošības un aizsardzības sektoram. Drīz tas pārorientējās uz civilajiem lietojumiem, galvenokārt kontaktu centriem, finanšu pakalpojumiem, biznesa inteliģences tirgum.

2000. gados *NICE* strauji paplašinājies, iegādājoties datu apstrādes un analīzes uzņēmumus.
2002. gadā no *[[Thales Group]]* nopirkts Apvienotās Karalistes uzņēmums *Thales Contact Solutions* (agrāk *Racal Recorders*).
2005. gada 1. jūnijā no ASV *Dictaphone* nopirkts sakaru ieraksta sistēmas bizness. 1. septembrī iegādāts *Hannamax Hi-Tech*.
2006. gada 4. janvārī nopirkts *FAST Video Security*. 22. maijā nopirkts *Performix*. 7. jūlijā iegādāts *IEX Corporation*, kas izstrādājis darbinieku pārvaldības un efektivitātes optimizācijas risinājumus.
2007. gada 30. augustā nopirkts *Actimize*, tādējādi *NICE* ļaujot piedāvāt krāpšanās, naudas atmazgāšanas un riska pārvaldības risinājumus.
2008. gada 8. aprīlī nopirkts *Quality Plus Group*.
2009. gada 31. augusta iegādāts *Hexagon System Engineering Ltd.* 1. septembrī *Actimize* nopirka uzņēmumu *Fortent*.

2011. gada 15. februārī nopirkts *CyberTech International*. 19. septembrī iegādāts *Fizzback*. 2. decembrī nopirkts *Merced Systems*.
2012. gada 22. oktobrī nopirkts *Redkite Financial Markets*, kas piedāvāja reāllaika mākoņbāzētus tirdzniecības uzraudzības risinājumus.
2013. gada 7. augustā iegādāts *Causata*.
2014. gada 3. jūlijā Somijas *[[Nokia Networks]]* pārdoti ģeolokācijas risinājumi.
2015. gadā *NICE* izlūkošanas risinājumu nodaļa par 157,9 miljoniem ASV dolāru pārdota *[[Elbit Systems]]* meitas uzņēmumam *Cyberbit*; fiziskās drošības biznesa nodaļa par 100 miljoniem USD pārdota investīciju uzņēmumam *Battery Ventures*.
2016. gada janvārī par 135 miljoniem dolāru nopirkts analītikas uzņēmums *Nexidia*.
2016. gada maijā par aptuveni 940 miljoniem USD nopirkts ASV kontaktu centra pakalpojumu sniedzējs *inContact*. 2016. gadā uzņēmuma nosaukums no *NICE Systems Ltd.* mainīts uz  ***NICE Ltd.***

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā vietne
Dūnakļu ezers

**Dūnakļu ezers** vai **Dūnakļa ezers** (arī Dūnaklis, Dunākļa ezers, Dūnekļa ezers, Dunakles ezers) ir sekls ezers Augšdaugavas novada Salienas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā Dūnakļu purvā netālu no Baltkrievijas robežas. Krasti zemi, lēzeni, grūti pieejami, dibens dūņains, dūņu slānis >3 m. Ezerā viena 1,2 ha liela sala. Ietek viens strauts, iztek Akmenīca uz Strustas ezeru Baltkrievijā. Mīt karūsa, līnis, līdaka, asaris, rauda.

## Atsauces
Kama (upe)

**Kama** (; ; ; ) ir upe Krievijas Federācijā, Volgas kreisā krasta pieteka un lielākā no tās pietekām. Kama ir 1805 kilometrus gara, kā arī Kamas baseinā atrodas 73 718 upes. Tā sākas Udmurtijā, tad tek ziemeļrietumu virzienā 200 km, pie Lojno tecējumu maina uz ziemeļaustrumiem, pagriežas uz dienvidiem uz rietumiem Permas novadā, līdz, iztekot cauri Tatarstānai, tā ietek Volgā. Uz Kamas ir izvietotas vairākas hidroelektrostacijas — pie Permas, Čaikovskas un Naberežnije Čelni. 19. gadsimtā tika izveidots Ziemeļu Katrīnas kanāls, kas savienoja Kamas upes baseinu ar Vičegdas upes baseinu, bet kanāls tika pamests pāris gadus vēlāk mazā izmantojuma dēļ.

## Galerija

Attēls:Prokudin-Gorskii-25.jpg|Tilts pār Kamu starp 1905. un 1915. gadu, Sergeja Prokudina-Gorska attēls
Attēls:Красавинский мост.jpg|Kama ziemā
Attēls:Kama bridge.JPG|Kama ziemā pie Permas
Attēls:Река Кама в Тупрунке.jpg|Kama Tuprunkē
Attēls:Kama yelabuga.jpg|Kama Jelabugā


## Ārējās saites

## Atsauces
Hermanis Goldšmits

**Hermanis Maiers Salomons Goldšmits** (;  — ) bija vācu-franču gleznotājs un astronoms. Atklājis 14 asteroīdus.

Hermanis Goldšmits piedzima Frankfurtē turīga ebreju tirgoņa ģimenē. Kāda ceļojuma laikā pa Nīderlandi, viņš apmeklēja gleznu galerijas, kur gūto iespaidu rezultātā nolēma kļūt par gleznotāju. Vairākus gadus viņš Minhenē mācījās gleznošanu pie pazīstamiem māksliniekiem. 1836. gadā pārcēlās uz Parīzi, lai pilnveidotu gleznošanas prasmi.
 
45 gadu vecumā H. Goldšmits nolēma pievērsties astronomijai. Uz to viņu pamudināja franču astronoma Leverjē lekcija, kuru tas nolasīja Sorbonā 1847. gada 31. martā. Lekcijas tēma bija par pilno Mēness aptumsumu, kas notika tanī pašā diennaktī. Goldšmits esot gājis garām universitātei un nolēmis paklausīties lekciju. Tās iespaidots, viņš sācis pastiprināti interesēties par astronomiju.

1849. gada beigās Goldšmits iegādājās nelielu (2 collas) teleskopu. To viņš nopirka par naudu, kuru ieguva pārdodot vienu no divām Galileo Galileja portreta kopijām. Teleskopu viņš uzstādīja savā dzīvoklī, sestajā stāvā. Drīz vien viņš sāka papildināt savā rīcībā esošās zvaigžņu kartes ar jauniem objektiem. Goldšmits novēroja vienu debess apgabalu vairākas naktis pēc kārtas un spēja noteikt vairākas maiņzvaigznes. 1852. gada 15. novembrī Goldšmits atklāja savu pirmo asteroīdu. 18. novembrī ar Fransuā Arago palīdzību atklājums tika apstiprināts Parīzes observatorijā. Asteroīdu Fransuā Arago nodēvēja par Lutēciju, nosaucot to Romas impērijas laika apmetnes vārdā, kura atradās Parīzes vietā.
  
Nākamajos gados Goldšmits ieguva nedaudz lielāku teleskopu un līdz 1856. gada maijam bija atklājis vēl 4 asteroīdus. Nākamais teleskops bija jau ar 10 cm diametra lēcu. Tas viņam ļāva atklāt vēl 9 asteroīdus laikposmā no 1857. gada maija līdz 1861. gada maijam.

Francijas Zinātņu akadēmija Goldšmitam vairākkārt (1852., 1854., 1855., 1857., 1858. un 1861. g.) piešķīra Lalanda balvu par nozīmīgiem atklājumiem astronomijā. 1857. gadā Hermanis Goldšmits tika apbalvots ar Goda Leģiona ordeni. Pirms 1861. gada maija Goldšmits saņēma arī Karaliskās astronomijas savienības zelta medaļu, kā astronoms, kurš atklājis visvairāk asteroīdu (tobrīd 13). Džons Hainds un Roberts Luters tobrīd bija atklājuši pa 10 asteroīdiem katrs.

Hermaņa Goldšmita vārdā nosaukti asteroīds 1614 Goldšmits, Mēness krāteris Goldšmits un apgabals uz asteroīda Lutēcija.

## Atsauces
Dmitrijeva

**Dmitrijeva** () ir pilsēta Krievijā, Kurskas apgabalā, Dmitrijevas rajona administratīvais centrs. Izvietojusies apgabala ziemeļrietumos Svapas upes krastos 120 km no apgabala centra Kurskas. 

Būtiskākās saimniecības nozares: pārtikas rūpniecība un mašīnbūve.

## Vēsture
Sena apdzīvota vieta Svapas krastos ar nosaukumu **Svapska** *(Свапск)*. Ar laiku pārdēvēta par **Dmitrijevsku** *(Дмитриевское)* pēc Solunas Dmitrija baznīcas. 1779. gadā ciema vietā izveidota apriņķa pilsēta Dmitrijeva. 1784. gadā pārdēvēta par **Dmitrijevu pie Svapas** *(Дмитриев-на-Свапе)* lai labāk atšķirtu no Dmitrovskas Orlas guberņā. Kopš 1920. gadiem bieži dēvēta par **Dmitrijevu-Ļgovsku** pēc Ļgovas apriņķa, kurā pilsēta ietilpa, kaut arī oficiāli nekad nav pārdēvēta. 

## Atsauces

## Ārējās saites

* Исторические хроники
Luajs el Atāsī

thumbnail|right|Luajs el Atāsī
thumbnail|right|Al-Bakrs (Irāka), Gamāls Abdels Nāsers (Ēģipte) un Luajs el-Atāsī (Sīrija) 1963. gada 16. aprīļa sarunu laikā

**Luajs el Atāsī** (; dzimis 1926. gadā, miris 2003. gada novembrī) bija Sīrijas armijas ģenerālleitnants, pēc 1963. gada militārā apvērsuma iecelts par Sīrijas Arābu Republikas prezidenta funkciju izpildītāju no 1963. gada 9. marta līdz 27. jūlijam.

## Biogrāfija

Dzimis Homsā, Sīrijas politikā ievērojamā el Atāsī dzimtā. Pabeidzis Homsas Militāro akadēmiju; karojot Izraēlas neatkarības karā viegli ievainots. Bijis Alepo militārās policijas priekšnieks. 1954. gadā Sīrijas prezidents Hašims el Atāsī savu radinieku iecēla par Militārā protokola vadītāju. 1956. gadā iecelts par Sīrijas vēstniecības Ēģiptē militārā atašeja vietnieku. Šajā laikā kļuva par dedzīgu Ēģiptes prezidenta Nāsera un panarābisma ideju atbalstītāju.

Luajs el Atāsī bija viens no virsniekiem, kurš aktīvi aicināja Sīriju apvienoties ar Ēģipti. Tas tika panākts 1958. gada 1. februārī līdz ar Apvienotās Arābu Republikas izveidošanu.

Viņš kritizēja 1961. gada 28. septembra apvērsumu, kas izbeidza AAR pastāvēšanu un noveda pie Sīrijas Arābu Republikas izveidošanas. 1962. gada aprīlī-maijā el Atāsī piedalījās neveiksmīgajos bāsistu un nāserītu virsnieku organizētajos valsts apvērsuma mēģinājumos. Pēc to apspiešanas el Atāsī tika nosūtīts trimdā kā militārais atašejs uz Sīrijas vēstniecību Vašingtonā. Kad apvērsuma rīkotājus tiesāja kara tiesa, el Atāsī tika atsaukts uz Sīriju kā liecinieks, taču atteicās liecināt pret saviem līdzgaitniekiem, tika arestēts un ieslodzīts cietumā.

Pēc bāsistu Militārās komitejas sarīkotā 1963. gada 8. marta apvērsuma tika atbrīvots no cietuma, paaugstināts par ģenerālleitnantu un iecelts par Nacionālās Revolucionārās Pavēlniecības Padomes priekšsēdētāju, kas pielīdzināms valsts galvas amatam.

Al Atāsī bija izdevīga kompromisa figūra bez reālas varas un ietekmes uz notiekošo. Varu ieguvusī Militārā komiteja bija nestabila Baas partijas radikāļu, nāserītu un neatkarīgo virsnieku koalīcija. Nāserītu ietekme jaunajā režīmā un iedzīvotāju vidū bija pietiekoši liela, lai drīz pēc apvērsuma el Atāsī un premjerministrs al-Bitars dotos uz Kairu un ar Nāseru vestu sarunas par jaunas Ēģiptes, Sīrijas un Irākas savienības izveidošanu, kas noveda pie vienošanās parakstīšanas 1963. gada 17. aprīlī. Paralēli šīm sarunām Baas virsnieki organizēja un īstenoja nāserītu tīrīšanas no armijas un valdības. Situācijai stabilizējoties, 18. jūlijā el Atāsī devās uz Aleksandriju, lai tiktos ar Nāseru un censtos normalizēt attiecības. Tajā pašā dienā Džasīma Alvana vadībā nāserīti organizēja valsts apvērsuma mēģinājumu, kas tika asiņaini apspiests un 27 tajā dalību ņēmušie virsnieki tika nekavējoties sodīti ar nāvi. Protestējot pret tik Sīrijai neierasti nežēlīgu apiešanos ar apvērsuma organizētājiem, daudzi no kuriem bija viņa paziņas, el Atāsī 27. jūlijā atkāpās no visiem amatiem, atlikušo dzīvi pavadīja Homsā un turpmāk Sīrijas politikā nepiedalījās.
Dņiprorudne

**Dņiprorudne** () ir pilsēta Ukrainas dienvidaustrumos, Zaporižjas apgabala Vasiļivkas rajonā. Izvietojusies apgabala rietumdaļā Kahovkas ūdenskrātuves kreisajā krastā  no apgabala centra Zaporižjas.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1961. gadā kā **Družbas** ciems sakarā ar dzelzs rūdas atradnes apguvi un ir vienīgā kalnraču pilsēta Zaporižjas apgabalā. 1963. gadā pārdēvēta par **Dņiprohradu** (*Дніпроград*), bet 1964. gadā piešķirts pilsētciemata statuss un pārdēvēta tagadējā vārdā. 1970. gadā Dņiprorudnei piešķirts pilsētas statuss. Pilsētu veidojošais uzņēmums ir  no tās uzbūvētais Zaporižjas dzelzsrūdas kombināts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ziāds el Harīrī

thumbnail|right|Ziāds el-Harīrī

**Ziāds el Harīrī** (, dzimis 1930. gadā Franču Sīrijas un Libānas mandātteritorijā) ir bijušais Sīrijas Republikas un Apvienotās Arābu Republikas armijas ģenerālmajors. Kā dedzīgs arābu nacionālists, atbalstīja Sīrijas un Ēģiptes apvienošanos 1958. gadā; neatbalstīja 1963. gada apvērsumu un pēc 1966. gada apvērsuma uz dažiem mēnešiem bija Sīrijas armijas ģenerālštāba priekšnieks un arī Aizsardzības ministrs. Amatus zaudējis 1963. gada 8. jūlijā pēc *[[Baas]]* piekritēju veiktās armijas tīrīšanas.

## Dzīvesgājums

Dzimis Hamā liela zemes īpašnieka ģimenē. Mācījies Homsas Militārajā Akadēmijā un 1954. gadā kļuvis par virsnieku Sīrijas armijā. Politikā atbalstīja Nāseru un bija Sīrijas un Ēģiptes apvienošanās atbalstītājs. Pēc Apvienotās Arābu Republikas izveidošanas nosūtīts uz nenozīmīgu posteni Ēģiptē. Pēc 1961. gada apvērsuma un Sīrijas neatkarības atjaunošanas el-Harīrī bija pulkvedis un tika iecelts par Dienvidu frontes komandieri. Šis bija lielākais Sīrijas armijas grupējums un atradās pie robežas ar Izraēlu. El-Harīrī bija aktīvs jaunā Sīrijas režīma pretinieks un iesaistījās sazvērestībās, lai panāktu Sīrijas un Ēģiptes savienības atjaunošanu. Šī iemesla dēļ valdība sāka plānot viņa pārcelšanu uz Bagdādi par militāro atašeju. Lai nezaudētu savu ietekmi, el-Harīrī iesaistījās Militārās komitejas apvērsuma plānošanā un īstenošanā.

Naktī uz 1963. gada 8. martu el-Harīrī piedalījās valsts apvērsuma īstenošanā, vedot savā pakļautībā esošās armijas daļas uz Damasku. Pēc apvērsuma el-Harīrī tiek paaugstināts rangā par ģenerālmajoru un iecelts par armijas ģenerālštāba priekšnieku.

Lai arī el-Harīrī spēlēja ievērojamu lomu veiksmīgajā apvērsumā, viņa vara bija ierobežota un situāciju aizvien vairāk kontrolēja radikālie Baas partijas virsnieki. Attiecības starp nāserītiem un bāsistiem kļuva aizvien saspringtākas, kad izrādījās, ka bāsistiem nav vēlēšanās īstenot 1963. gada 17. aprīlī panākto vienošanos par Ēģiptes, Sīrijas un Irākas apvienošanos. Nāseristi zaudēja varu — vai nu atkāpās paši, vai tika pakļauti tīrīšanām. Kad 19. jūnijā el-Harīrī devās vizītē uz Alžīriju, bāsisti izmantoja iespēju, lai 23. jūnijā no amatiem atbrīvotu ap 30 viņam draudzīgus virsniekus. 8. jūlijā arī el-Harīrī tika atbrīvots no militārajiem amatiem un iecelts par Sīrijas militāro atašeju Vašingtonā. El-Harīrī atteicās no šī amata un devās brīvprātīgā trimdā uz Franciju.

## Atsauces
Omārs Torihoss

**Omārs Torihoss** (; 1929 — 1981) bija panamiešu militārais un politiskais darbinieks, Panamas *[[de facto]]* līderis no 1969. līdz 1981. gadam.

Dzimis Santjago, Veragvasas provincē, skolotāju ģimenē. No 1947. līdz 1951. gadam mācījies militārajā akadēmijā Salvadorā. Pēc mācībām uzsācis dienesta gaitas Panamas Nacionālajā policijā (no 1953. gada — Nacionālā gvarde) kā jaunākais leitnants (1955. gadā — leitnants). 1956. gadā Panamas kanāla zonā pabeidzis augstāko virsnieku kursus “ASV skolu”, kapteinis. No 1960. gada majors, 2. kara apgabala komandieris. Vēlāk, no 1963. gada 5. kara apgabala — Čiriki provincē komandieris. Dienesta laikā piedalījies un vadījis vairākas nemieru apspiešanas, 1958. gadā kaujā ar partizāniem ievainots.

No 1966. gada Torihoss pildīja Nacionālās gvardes izpildsekretāra pienākumus. 1968. gadā vadījis virsnieku grupu, kas veica valsts apvērsumu pret Panamas prezidentu Arjasu, kurš bija iecerējis reformēt Nacionālo gvardi. Tajā pašā gadā Torihoss tika iecelts par Nacionālās gvardes komandieri, paaugstinot viņu par pulkvedi.

1969. gadā Torihoss veica tīrīšanas Nacionālajā gvardē, kā rezultātā vairāki augstākie virsnieki tika atlaisti no tās rindām un bija spiesti pamest valsti. Koncentrējis varu savās rokās, Torihoss kļuva par Panamas *de facto* līderi.

Vēlāk, no 1972. gada Torihoss ieņēma arī premjerministra amatu, ar konstitūcijas labojumiem iecelts par Panamas revolūcijas augstāko līderi. No premjera amata ASV spiediena rezultātā atkāpies 1978. gadā.

Ārpolitikā viņa lielākais sasniegums bija Torihosa—Kārtera līgumu noslēgšana. Ar minētajiem līgumiem Panama atguva kontroli pār Panamas kanālu. Iekšpolitikā viņa laiks saistīts ar vairākām reformām nodokļu, izglītības, sociālajā, agrārajā u. c. jomās.

Gājis bojā 1981. gada 31. jūlijā aviokatastrofā, kas pēc oficiālās versijas notika pilota kļūdas dēļ.
2015. gada Pasaules čempionāta hokejā izlašu sastāvi

Šajā lapā ir apkopoti visu **[[2015. gada Pasaules čempionāts hokejā|2015. gada Pasaules čempionāta hokejā augstākās divīzijas]] izlašu sastāvi**.

## A grupa
### 
* **Galvenais treneris**:  Pērs Morts

### 
* **Galvenais treneris**:  Tods Maklelans

### 
* **Galvenais treneris**:  Vladimīrs Rūžička

### 
* **Galvenais treneris**:  Glens Henlons

### 
* **Galvenais treneris**:  Aleksandrs Beļavskis

###### 

***Galvenais treneris**:  Deivs Hendersons

###### 

***Galvenais treneris**:  Pets Kortina


###### 

***Galvenais treneris**:  Dans Ratušnijs

## B grupa

###### 

***Galvenais treneris**:  Kari Jalonens

###### 

***Galvenais treneris**:  Oļegs Znaroks


###### 

***Galvenais treneris**:  Tods Ričards

###### 

***Galvenais treneris**:  Vladimīrs Vūjteks


###### 

***Galvenais treneris**:  Rojs Jūhensens

###### 

***Galvenais treneris**:  Deivs Lūiss


###### 

***Galvenais treneris**:  Matjažšs Kopitars


###### 

***Galvenais treneris**:  Janne Karlsons

## Skatīt arī
* 2015. gada Pasaules čempionāts hokejā

## Atsauces
Kalvuko

**Kalvuko** () ir aktīvs stratovulkāns Čīlē, Andu kalnu grēdā, viens no aktīvākajiem Dienvidandu vulkāniem. Izvietojies valsts dienviddaļā uz ziemeļiem no Korkovado līča. Ietilpst Ljankives ezera dabas rezervātā. Kalvuko ir ap 2015 m augsts, tā virsotnē 400—500 m diametra krāteris. Vulkāns kopš 1837. gada izvirdis vismaz 10 reižu. Viens no ievērojamākajiem izvirdumiem novērots 1893.—1894. gadā, kad 30 cm diametra lavas bumbas tika izmestas līdz pat 8 km tālu. Izvirdumus parasti pavada plašas postošas dubļu straumes. Pēdējais izvirdums novērots 2015. gada 22. aprīlī, un to pavadīja plaši vulkānisko pelnu mākoņi.

## Atsauces
Andešs Nilsons

**Andešs Nilsons** (; dzimis ) ir bijušais zviedru hokejists, vārtsargs, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks.  Nilsons spēlēja NHL vienībā Tampabejas "Lightning".

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Nilsons sāka 2008.—09. gada sezonā, kad debitēja Zviedrijas Elitsērijas kluba Luleå HF sastāvā. Nākamajās divās sezonas Nilsons jau dalīja spēles laiku vārtos ar otru komandas vārtsargu. 2010.—11. gada sezonu noslēdza ar labāko vidēji spēlē ielaisto vārtu rādītāju visā līgā.

2011. gada vasarā Nilsons pārcēlās uz Ziemeļameriku, nākamajā sezonā aizvadot četras spēles NHL kluba Ņujorkas "Islanders" rindās. 2013.—14. gada sezonā Nilsons "Islanders" sastāvā aizvadīja vēl 19 spēles, taču 2014. gada vasarā pievienojās KHL klubam Kazaņas "Ak Bars". Pēc gada atgriezās Ziemeļamerikā, aizvadot 26 spēles NHL vienības Edmontonas "Oilers" sastāvā. Sezonas otrajā pusē tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues", taču vasarā noslēdza viena gada līgumu ar Bufalo "Sabres". Gadu vēlāk pievienojās Vankūveras "Canucks", taču 2019. gada janvārī tika aizmainīts uz Otavas "Senators".

## Ārējās saites
Martins Džonss

**Martins Džonss** (; dzimis ) ir kanādiešu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2023) Džonss spēlē Nacionālās hokeja līgas klubā Toronto "Maple Leafs".

## Spēlētāja karjera
No 2006. līdz 2010. gadam Džonss spēlēja Rietumu hokeja līgas kluba Kalgari "Hitmen" sastāvā. 2010. gadā kopā ar komandu izcīnīja līgas čempiona titulu, Džonss ieguva arī līgas labākā vārtsarga un izslēgšanas kārtas vērtīgākā spēlētāja balvas.

2010. gadā pievienojās AHL klubam Mančestras "Monarchs". 2013. gada novembrī Džonsu izsauca NHL klubs Losandželosas "Kings", kura sastāvā hokejists aizvadīja 19 spēles. 2014.—15. gada sezonā Džonss bija jau komandas otrais vārtsargs pēc Džonatana Kvika. 2015. gada vasarā tika aizmainīts uz Bostonas "Bruins", taču vien pāris dienas vēlāk "Bruins" Džonsu aizmainīja uz Sanhosē "Sharks". 2021. gada jūlijā Džonss kā brīvais aģents pievienojās Filadelfijas "Flyers".

Kā brīvais aģents trešo starpsezonu pēc kārtas Džounss 2023. gada 9. augustā parakstīja līgumu uz vienu gadu par 875 000 ASV dolāru ar Toronto "Maple Leafs".Viņš apmeklēja "Maple Leafs" 2023. gada treniņnometni, taču neiekļuva komandā un Džonss tika iekļauts atteikuma draftā. Pēc tam, kad Džonss netika izvēlēts kādas citas komandas sastāvā, viņš tika nosūtīts uz Maple Leafs AHL fārmklubu Toronto Marlies, kur sāka 2023.–2024. gada sezonu. Viņš "Maple Leafs" sastāvā debitēja 2023. gada 7. decembrī, aizstājot Džozefu Volu pēc tam, kad Vols guva savainojumu . Džounss atvairīja deviņus no desmit metieniem spēlē, kur guva pirmo uzvaru kā "Maple Leafs" spēlētājs.

## Ārējās saites

## Atsauces
Šons Kutirjē

**Šons Kutirjē** (; dzimis ) ir kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2026) Kutirjē spēlē Nacionālās hokeja līgas vienībā Filadelfijas "Flyers" un pilda komandas Kapteiņa funkcijas.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Kutirjē sāka 2011.—12. gada sezonā, kad aizvadīja debijas sezonu NHL kluba Filadelfijas "Flyers" sastāvā. 77 spēlēs hokejists atzīmējās ar 27 rezultativitātes punktiem.

Kanādas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2015., 2017. un 2019. gada Pasaules čempionātos. Junioru vecumā spēlējis 2011. gada Pasaules čempionātā junioriem.
## Atsauces

## Ārējās saites
Lielgalvis

**Lielgalvis** var būt:
* lielgalvis — nirējpīļu suga;

## Uzvārds
Latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
:* Ansis Lielgalvis (1878—1921) — latviešu strēlnieku virsnieks.
Muižniecība

[250px|thumbnail|[Jaungulbenes muiža]]
**Muižniecība** bija priviliģētu zemes īpašnieku kārta, kas kopā ar augstāko garīdzniecību bija valdošā šķira feodālismā.
Muižniecība sastāvēja no lielajiem, vidējiem un sīkajiem zemes īpašniekiem. Augstāko muižniecību pārstāvēja galvenokārt augstdzimušie jeb dižciltīgie (, , ). Pie vidējās un sīkās muižniecības piederēja lielo feodāļu vasaļi un valdnieku ierēdņi.

Muižniecības ekonomiskās un politiskās varas pamatā bija feodālais zemes īpašums. Lai iegūtu līdzekļus, muižniecība un augstākā garīdzniecība ar feodālisma rentes starpniecību piesavinājās ekspluatēto un feodāli atkarīgo zemnieku darba produktus. Muižniecībā pastāvēja stingri hierarhijas principi. Muižnieki nedrīkstēja nodarboties ar zemo šķiru profesijām.
Pīlādži

**Pīlādži** (*Sorbus*) ir rožu dzimtas ģints. Tie ir vasarzaļi koki vai krūmi. Lapas ir vienkāršas vai plūksnaini saliktas ar pielapēm. Ziedi ir balti vai sārti,  sakārtoti vairoga formā. Augļi ir sīki sarkanas, dzeltenas vai brūnas krāsas ogveida āboli. Pīlādži galvenokārt ir sastopami ziemeļu puslodē. Latvijā savvaļā sastopams vienīgi parastais pīlādzis (*Sorbus aucuparia*).

Tos audzē arī kā krāšņumaugus. Pīlādžu augļos ir daudz vitamīnu, tāpēc tie tiek izmantoti zāļu un vitamīnu ražošanā, kā arī pārtikas rūpniecībā.

## Atsauce

## Ārējās saites