open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Modris Plāte

**Modris Plāte** (dzimis  Ventspilī, miris ) bija latviešu luterāņu mācītājs. Darbojies arī politikā.

## Dzīvesgājums
Dzimis Ventspilī 1951. gadā Popes—Rindas—Selgas luterāņu draudzes mācītāja Nikolaja Plātes (1915—1983) un viņa sievas Modras, dzimušas Augstkalnes, ģimenē.

1975. gadā M. Plāte absolvēja fizikas studijas Latvijas Valsts universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē, strādāja Salaspils atomreaktorā par zinātnisko līdzstrādnieku (1972—1978). Tad līdz 1982. gadam studēja teoloģiju Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas (LELB) Teoloģijas seminārā, līdztekus bija LELB Konsistorijas sekretārs, kancelejas vadītājs (1978—1982). Ordinēts 1979. gadā, bija palīgmācītājs Rīgas Sv. Jāņa luteriskajā draudzē (1980—1981). 1982. gadā viņš pievienojās sešu luterāņu mācītāju (Aivara Beimaņa, Erberta Bikšes, Andreja Kavača, Modra Plātes, Ata Vaickovska un Jēkaba Dzeguzes) grupai, kas nostājās opozīcijā tālaika LELB vadībai.

Vēlāk bija Kuldīgas Sv. Annas luteriskās draudzes un Ēdoles luteriskās draudzes mācītājs (1982—1991), Kuldīgas iecirkņa prāvests (1985—1991). 1987. gadā bija viens no kustības "Atdzimšana un atjaunošanās" dibinātājiem, bet 1988. gadā bija viens no Latvijas Tautas frontes dibinātājiem. 1988. gada 19. aprīlī Modris Plāte teica bēru runu pie Latvijas brīvības cīnītāja Gunāra Astras kapa. Latvijas Universitātes Teoloģijas fakultātes docētājs (1991—1992). ASV prezidenta Reigana oficiālās vizītes laikā 1988. gada 29. maijā—3. jūnijā Maskavā pārstāvēja Latvijas Evaņģēliski luterisko baznīcu PSRS disidentiem rīkotajās pusdienās ASV vēstniecībā.

1991. gadā Modris Plāte kļuva par Jēkabpils Sv. Miķeļa evaņģēliski luteriskās draudzes un Krustpils evaņģēliski luteriskās draudzes (līdz 2007) mācītāju, Sēlpils iecirkņa prāvests (1993—2004).

M. Plāte bija Jēkabpils pilsētas domes deputāts no 1994. līdz 1997. gadam. 1995. gadā viņu ievēlēja Saeimā, un 7. novembrī M. Plāte kļuva par 6. Saeimas deputātu, pārstāvot sarakstu "Tautas kustība Latvijai", bet jau 27. novembrī nolika mandātu. 2005. gada pašvaldību vēlēšanās M. Plāte kandidēja uz vietu Jēkabpils domē no "Jaunā laika" saraksta, bet netika ievēlēts.

Mācītājs *emeritus* kopš 2019. gada.

## Darbi
* "Iesākumā Dievs, 3. Modra Plātes sprediķi". Sakārtojis Juris Rubenis (2003)

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira (1998)
* Jēkabpils Goda pilsonis (2016)

## Atsauces
Dvīņu pētījums

**Dvīņu pētījumi** ir pētījumi, kas veikti ar identiskiem vai divolu dvīņiem. To mērķis ir atklāt vides un ģenētiskās ietekmi uz ārējām pazīmēm, fenotipiem un traucējumiem. Dvīņu pētījumi tiek uzskatīti par galveno rīku uzvedības ģenētikā un ar to saistītās jomās, sākot no bioloģijas līdz psiholoģijai. Dvīņu pētījumi ir daļa no plašākas metodoloģijas, ko izmanto uzvedības ģenētikā, kurā tiek izmantoti visi ģenētiski informatīvie dati – brāļu un māsu pētījumi, adopcijas pētījumi, ciltsraksti utt. Šie pētījumi ir izmantoti, lai izsekotu pazīmes, sākot no personīgās uzvedības līdz smagas garīgās attīstības slimībām, piemēram, šizofrēnijai.

## Piemēri
Ievērojami dvīņu pētījumu piemēri:
* Modslija bipolāru dvīņu pētījums
* Minesotas dvīņu ģimenes pētījums
* Dvīņu agrīnās attīstības pētījums
* NASA dvīņu pētījums (astronauti Marks Kellijs un Skots Kellijs)
Luterāņu mācītājs

**Luterāņu mācītājs** ir evaņģēliski luterisko draudžu garīdznieka latviskots apzīmējums, kas pārņemts no vācu valodas (*Pfarrer* jeb *Prediger*).

Kristīgās mācības sludināšanas, sakramentu pārvaldīšanas un draudzes garīgās vadīšanas amatam Jaunajā Derībā lietoti dažādi vārdi. Piemēram, apustulis Pāvils vēstulē efeziešiem 4. nodaļas 11. pantā lieto tādus nosaukumus kā apustulis, pravietis, evaņģēlists, gans un mācītājs.

## Atsauces
DNS metilēšana

[thumb|300x300px|[Dezoksiribonukleīnskābe|DNS molekulas attēlojums, kas ir metilēta. Divas baltas lodes attēlo metilgrupas. Tās ir saistītas ar diviem citozīna nukleotīdiem — struktūrdaļām, kas veido DNS secību.]]
**DNS metilēšana** ir bioķīmisks process, kurā metilgrupas tiek pievienotas DNS molekulām. Metilēšana var mainīt DNS segmenta aktivitāti, nemainot secību. Atrodoties gēnu veicinātājā, DNS metilēšana parasti darbojas, lai apspiestu gēnu pārrakstīšanu. Zīdītājiem DNS metilēšana ir būtiska normālai attīstībai un ir saistīta ar vairākiem galvenajiem procesiem, tostarp genomu iespiešanu, X-hromosomu inaktivāciju, transponējamo elementu apspiešanu, novecošanu un kanceroģenēzi.
Trogira

**Trogira** () ir vēsturiska pilsēta un osta Adrijas jūras piekrastē Splitas-Dalmācijas župānijā, Horvātijā. Trogiras vēsturiskais centrs atrodas uz nelielas salas starp Horvātijas kontinentālo daļu un Čiovo salu, 27 km uz rietumiem no Splitas pilsētas.

Pilsētai ir 2300 gadu sena vēsture, un tās kultūra veidojusies seno grieķu, pēc tam romiešu un venēciešu ietekmē. Trogirā ir daudz piļu, baznīcu un torņu, kā arī cietoksnis. Trogiras pilsēta ir vislabāk saglabājies romānikas un gotikas laikmeta komplekss ne tikai Adrijas jūras reģionā, bet arī visā Centrāleiropā. Kopš 1997. gada Trogiras vēsturiskais centrs ir iekļauts UNESCO Pasaules kultūras mantojuma sarakstā.

Tūrisms ir vissvarīgākais Trogiras reģiona ekonomiskais faktors, kas nodrošina 50 % no pašvaldības budžeta ar vairāk nekā 20 000 gultasvietām viesnīcās un privātajos apartamentos. Tā ir viena no visstraujāk augošajām jahtu ostām Horvātijā, un tajā ir divas jahtu piestātnes. Apkārtnes teritorijās ir arī spēcīgas zvejniecības un lauksaimniecības tradīcijas.

Trogiras pilsēta atrodas 6 km attālumā no Splitas lidostas, un no Trogiras uz lidostu un Splitu kursē regulāra autobusu satiksme. Nākotnē Splitas piepilsētas dzelzceļš tiks pagarināts lidostas un Trogiras virzienā.

## Galerija

Attēls:City of Trogir and the Tower of the Kamerlengo Castle (5975489212).jpg|Kamerlengo pils
Attēls:Katedrála sv. Vavřince v Trogiru.JPG|Svētā Laurencija katedrāle
Attēls:Croatia-01087 - Trogir (9517365773).jpg|Trogiras panorāma


## Atsauces

## Ārējās saites
Vidits Gudžrāti

**Vidits Santošs Gudžrāti** (; ; dzimis  Nāšikā) ir Indijas FIDE starptautiskais lielmeistars šahā (2013).

## Biogrāfija
Piedzimis ārstu ģimenē un no bērnības nodarbojies ar šahu. 2006. gadā uzvarējis Nāciju Sadraudzības jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā. Sekmīgi pārstāvējis savu valsti Pasaules jauniešu un junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. 2008. gadā uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2009. gadā dalījis pirmo vietu Pasaules jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā, taču pārspēlē zaudējis citam Indijas šahistam Panajapanam Sēturāmanam un palicis otrais. 2013. gadā bijis trešais Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā.

2013. gadā dalījis pirmo vietu Kavalas starptautiskajā šaha turnīrā Grieķijā, bet papildu cīņā par pirmo vietu piekāpies Izraēlas šahistam Tamiram Nabati. 2014. gadā Daramsalā uzvarējis Indijas šaha čempionātā. Tajā pašā gadā uzvarējis arī Armēnijas starptautiskajā šaha festivālā *Lake Sevan*.

2017. gadā Āzijas individuālajā šaha čempionātā izcīnījis bronzas medaļu.

2023. gada novembrī Daglasā uzvarējis "FIDE Grand Swiss" turnīrā un iekļuvis Pasaules šaha čempionāta pretendentu turnīrā. 2024. gada aprīlī Toronto ierindojies 6. vietā Pasaules šaha čempionāta pretendentu turnīrā.

2025. gada septembrī Samarkandā ierindojies 15. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Pārstāvējis Indijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (2018, 2022, 2024) un izcīnījis zelta medaļu komandu vērtējumā (2024);
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 3 reizes (2015, 2017, 2022) un individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu (2017);
* Āzijas valstu komandu šaha čempionātā piedalījies 2016. gadā un komandu un individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta medaļas;
* Pasaules jauniešu komandu šaha olimpiādē U16 vecuma grupā piedalījies 2010. gadā un komandu, un individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 2009. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2013. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eiropas mantojuma zīme

**Eiropas mantojuma zīme** () ir zīme objektiem, kas godina un simbolizē Eiropas integrāciju, ideālus un vēsturi. Izvēlēti 67 objekti. Programmu pārvalda Eiropas Komisija.

Iniciatīva piešķirt šāda veida apzīmējumu aizsākās jau 2006. gadā. Priekšlikumu par zīmes izveidi 2011. gadā iesniedza pieņemšanai Eiropas Savienības Padomē un Eiropas Parlamentā. Pirmās zīmes Eiropas Savienība piešķīra 2013. gadā. Eiropas mantojuma zīmi Latvijā piešķīra ēku kompleksiem Trīs brāļi (2019. gadā) un Turaidas vēsturiskais centrs (2021. gadā).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Eiropas Komisija: Eiropas mantojuma zīme
Meidstona (boro)

**Meidstonas boro** () ir nemetropoles distrikts ar boro statusu Kentas grāfistē Anglijā, Apvienotajā Karalistē. Izvietojies grāfistes vidusdaļā Medvejas upes ielejā, robežojas ziemeļos ar Medvejas unitāro pašvaldību, ziemeļaustrumos — ar Sveilu, dienvidaustrumos — ar Ešfordu, dienvidos — ar Tanbridžvelsu, bet rietumos — ar Tanbridžu un Melingu. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Meidstona, kas ir arī Kentas ceremoniālās un nemetropoles grāfistes centrs.

## Vēsture
Distrikts tagadējās robežās izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Meidstonas municipālo boro ar Meidstonas un Holingbornas lauku distriktiem. Administratīvi distrikts dalās Meidstonas ārpuspagastu teritorijā (*unparished area*), ko tieši pārvalda boro padome un 41 pagastā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dubioza kolektiv

***Dubioza kolektiv*** (pazīstama arī vienkārši kā ***Dubioza***) ir Bosnijas avangarda dabroka grupa, kas pazīstama ar savu savdabīgo stilu, kurā ir ietverti hiphopa, *dub*, ska, regeja, roka, panka, elektroniskās mūzikas un Balkānu mūzikas elementi, kā arī ar sociāli un politiski orientētu dziesmu rakstīšanu, kuru teksti ir vairākās valodās. 2015. gadā *Dubioza kolektiv* dēvēja par populārāko Bosnijas mūzikas grupu.

*Dubioza kolektiv* 2003. gadā dibināja Brano Jakubovičs, Vedrans Mujagičs, Almirs Hasanbegovičs un Adis Zvekičs, apvienojoties divām mūzikas grupām — *Ornament* un *Gluho doba*. Grupas izcelsmes vieta ir Sarajeva un Zenica. Sākotnēji *Dubioza kolektiv* sastāvā bija arī sieviešu vokāls, taču dziedātāja Adisa Zvekiča ar laiku pameta grupu, lai veidotu solokarjeru. Grupas koncerti jau kopš tās pirmsākumiem ir vienlaicīgi bosniešu un angļu valodā. Dziedātājs Adis Zvekičs teicis, ka pirmo reizi grupu, kas kalpoja par *Dubioza* priekšvēstnesi, viņš izveidoja 1993. gadā, kad viņam bija 13 gadi. Bosnijas kara dēļ nebija elektrības, tāpēc grupa satikās vakaros un rīkoja džema sesijas tumsā. Visi grupas dalībnieki apgalvo, ka ir strādnieku un zemnieku bērni.

Grupas mūzika bieži vien apvieno nopietnas liriskās tēmas un saturu ar satīrisku lirisko stilu un pasniegšanas veidu, kā arī vienkāršas melodijas un dejojamus ritmus, cenšoties uzrunāt pēc iespējas plašāku auditoriju, lai izplatītu savu radošo darbību un idejas. *Dubioza* pastāvīgi pievēršas sociāli un politiski orientētām tēmām, runājot par netaisnību, kas piemeklē vienkāršus cilvēkus, politisko korupciju un cenšas veicināt sabiedrības politisko apziņu. Grupas dalībnieki uzskata, ka mākslinieku pienākums ir izmantot savus medijus pozitīvu ideju un vērtību popularizēšanai. Grupas aktīvisms pret labējām partijām, ksenofobiju un fašismu ir daļēji balstīts uz viņu dzimtenes pieredzi ar šādu ideoloģiju sekām.

Lai gan grupa apsvēra iespēju pārstāvēt Bosniju Eirovīzijas dziesmu konkursā, viņi galu galā nolēma atteikties no šīs idejas, jo viņiem būtu jāparaksta līgums, kas uzliek pienākumu atturēties no jebkādiem politiskiem izteikumiem. Tā vietā viņi ierakstīja un izdeva ļoti kritisku un politisku dziesmu *Euro song*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Braņislavs Taraškevičs

**Braņislavs Taraškevičs** (baltkrievu: *Браніслаў Адамавіч Тарашкевіч*, dzimis 1892. gada 20. janvārī, miris 1938. gada 29. novembrī) bija baltkrievu sabiedriskais darbinieks, politiķis un valodnieks.

Viņš bija pirmās mūsdienu baltkrievu valodas standartizācijas autors 20. gadsimta sākumā. Šo standartu vēlāk rusificēja padomju varas iestādes. Tomēr pirmsrusificēto (klasisko) standarta versiju jeb taraškevicu aktīvi lietoja un joprojām lieto inteliģence un baltkrievu diaspora.

Taraškevičs bija aizliegtās Rietumbaltkrievijas Komunistiskās partijas (KPZB) pagrīdes biedrs Polijā un divus gadus (1928—1930) atradās ieslodzījumā. Būdams Baltkrievu deputātu kluba biedrs, viņš no 1922. līdz 1927. gadam bija Polijas Seima deputāts. Viņš pārtulkoja Panu Tadeušu baltkrievu valodā.

1933. gadā Taraškevičs tika atbrīvots, pateicoties Polijas un Padomju Savienības ieslodzīto atbrīvošanai apmaiņā pret gulagā ieslodzīto baltkrievu žurnālistu un dramaturgu Frančišaku Aļahnoviču, un kopš tā laika dzīvoja padomju trimdā.

1938. gadā Lielā terora laikā viņš tika nošauts Komunarkas poligonā pie Maskavas, bet 1957. gadā tika reabilitēts.

## Atsauces
Karačaji

thumb|Karačajieši
**Karačaji** (pašnosaukums — *къарачайлыла*) ir tjurku tauta, kas apdzīvo Karačaju-Čerkesiju. Faktiski ir viena tauta ar balkāriem, kas dzīvo kaimiņos Kabardā-Balkārijā. Runā karačaju un balkāru valodā. Lielākā daļa ir sunnītu islāma piekritēji.

Skaits Krievijā ir  (2021. gadā), no tiem Karačaja-Čerkesijā —  cilvēki, kas ir 44,38 % no republikas iedzīvotājiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aguli

thumb|Agulu karogs
**Aguli** (pašnosaukums — *агъулар*) ir viena no Dagestānas tautām. Lielākā daļa ir musulmaņi sunnīti. Runā agulu valodā (*Агъул чӏал*).

Saskaņā ar 2010. gada tautas skaitīšanas datiem Krievijā dzīvoja 34,2 tūkstoši agulu, no kuriem 28,1 tūkstotis dzīvoja Dagestānā.

## Ārējās saites
Meidstona

**Meidstona** () ir pilsēta (*town*) Anglijā, Kentas grāfistē, Meidstonas distriktā, grāfistes un distrikta lielākā apdzīvotā vieta un administrtīvais centrs. Atrodas grāfistes ziemeļos Medvejas upes krastos  no valsts galvaspilsētas Londonas centra.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta anglosakšu hartijās ap 975. gadu kā *Maegdan stane* — ‘Jaunavu akmens’. Pastardienas grāmatā 1086. gadā minēta kā *Meddestane*, 1396. gadā — *Maydenstan*, bet mūsdienu nosaukums pirmoreiz lietots 1610. gadā. Mazpilsētas hartija Meidstonai pirmoreiz piešķirta 1549. gadā, bet jau 1551. gadā no jauna piešķirta ar boro statusu. 1619. gadā pilsētai piešķirts ģerbonis.

Anglijas pilsoņu kara laikā 1648. gadā notika Meidstonas kauja, kuras rezultātā parlamentārieši uzvarēja. Endrjū Brotons, kurš 1649. gadā bija Meidstonas mērs (un arī Augstākās tiesas ierēdnis), bija atbildīgs par nāvessoda pasludināšanu Čārlzam I, un šodien plāksne Meidstonas pilsētas centrā piemin Brotonu kā «mēru un karaļa slepkavu».

Pilsētas industrializācijas laikā šeit attīstījās papīra ražošana, akmens ieguve un dzērienu ražošana. Rūpnieks Džeimss Vatmans (*James Whatman*) ap 1740. gadu šeit izgudroja tā saukto pergamentpapīru vai «vatmani», kas bija nozīmīgs drukas attīstībai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sjoguns (miniseriāls)

**Sjoguns** (*Shōgun*) ir ASV vēsturiskās drāmas miniseriāls, kas ir Džeimsa Klavela tāda paša nosaukuma vēsturiskā romāna otrā ekranizācija (pirmais miniseriāls izdots 1980. gadā). Televīzijas kanāls FX 2018. gada augustā pasūtīja seriāla desmit sērijas.

Filmēšana notika Kanādā no 2021. gada septembra līdz 2022. gada aprīlim. Pirmās divas sērijas pirmizrādi piedzīvoja 2024. gada 27. februārī. Pēc pirmās sezonas panākumiem pieņemts lēmums par vēl vairāku sezonu filmēšanu, un otrā un trešā sezona jau ir agrīnā izstrādes procesā.
[thumb|Aktieris [Hirojuki Sanada, arī viens no seriāla producentiem, atveido Lordu Joši Toranagu]]
2024. gadā tas kļuva par pirmo seriālu japāņu valodā, kas ieguva ''Primetime Emmy'' balvu kategorijā "Labākais drāmas seriāls", un tas ieguva kopā 18 balvas 25 *Emmy* nominācijās. Tā ir arī visvairāk godalgotā televīzijas seriāla sezona *Emmy* balvas vēsturē. Šis ir otrais seriāls, kas nav angļu valodā un nominēts šai balvai pēc korejiešu valodā izdotā seriāla *[[Squid Game]]*, un pirmais, kas saņēma balvu.

## Sižets
Miniseriāla darbība norisinās 1600. gadā. Angļu jūrasbraucējs Džons Blektorns ierodas Japānā, kur norisinās iekšējais karš. Pamazām viņam izdodas ne tikai adaptēties japāņu sabiedrībā, bet arī iegūt ietekmīgā valdnieka patronāžu, kura vēsturiskais prototips bija Japānas vienotājs šoguns Tokugava Iejasu. Angļa ienaidnieki ir ietekmīgie portugāļu jezuīti, savukārt viņa sabiedrotie ir japāņu kristieši, tostarp lēdija Toda Mariko, kura viņu iecienījusi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Shōgun'' kanāla FX vietnē
Krievu imperiālisms

thumb|Krievijas Impērijas karte
[thumb|1935. gada [padomju propagandas plakāts ar uzrakstu "Visa pasaule būs mūsu!"]]
**Krievu imperiālisms** ir imperiālisma politika, ko īstenoja Maskavija, Krievijas cariste, Krievijas Impērija, Padomju Savienība un īsteno Krievijas Federācija. Krievu imperiālisms kā valsts politika balstās uz ideoloģiskām klišejām, kas radītas, lai attaisnotu "pārākuma tiesības", "izredzētību", "Krievijas svētumu", "pareizticības aizsardzību", "tūkstošgadību", "iekļaušanos civilizācijā", "miera un nelabvēlīgo aizsardzību", "krievu kultūras pārākumu" un konfrontāciju ar "naidīgu vidi".

Vēsturiski Krievijas imperiālisms ir pārmantojis Zeltas Ordas varas kultūru: varas koncentrēšanu vienās rokās, atteikšanos no līgumiem un vardarbību.

Krievijas Impērijas teritorijas izveidošanās 18.—20. gadsimtā bija saistīta ar tālāku paplašināšanos. Piemēram, 1654. gadā sākās Ukrainas pievienošana, 1792. gada krievu-poļu karā Krievija Impērija savā sastāvā (līdz 1918. gadam) kā koloniju ieguva Polijas austrumu daļu.

Dienvidu kampaņas ietvēra virkni Krievu-persiešu karu. 1796. gada krievu-persiešu kara tā ieguva Gruziju kā protektorātu. Austrumu Gruzijas pievienošana Krievija Impērijai tika oficiāli noformēta ar Georgijevskas līgumu jau 1783. gadā.

Līdz 1921. gadam boļševiki faktiski bija atjaunojuši valsts teritoriju aptuveni tādu pat kā Krievijas Impērijas laikā, taču ar internacionālistisku ideoloģiju un ierobežotām mazākumtautību pašnoteikšanās tiesībām. No 1923. līdz 1932. gadam un līdz 1953. gadam tika īstenota iesakņošanas politika, lai atbalstītu un attīstītu nacionālās kultūras sociālisma ietvaros. Kad iesakņošana tika pakāpeniski pārtraukta, sākās krievu valodas kā starptautu saziņas valodas ieviešana. Lai gan Padomju Savienība sevi pasludināja par antiimperiālistisku (1960. gada Ņikitas Hruščova runa ANO konferencē), kritiķi apgalvoja, ka PSRS piemīt vēsturiskajām impērijām kopīgas iezīmes.

Krievijas pašreizējās imperiālistiskās politikas pamatā galvenokārt ir civilizācijas vērtību neievērošana un dažos gadījumos militārais vai ekonomiskais pārākums pār kaimiņvalstīm. Galvenie Krievijas nostiprināšanas veidi okupētajās teritorijās ir militārā klātbūtne, policijas spiediens, nesaskaņu radīšana okupētajās teritorijās, ideoloģiskais pamatojums (propaganda), nacionālo kultūru iznīcināšana, pārkrievošanas politika un mākslīga demogrāfiskā sastāva maiņa. Krievijas—Ukrainas karš un Krievijas uzbrukums Ukrainai ir mūsdienu krievu imperiālisma izpausme.

## Skatīt arī
* Krievu iredentisms
* Rašisms
* Krievu nacionālisms
* Krievu pasaule
* Putinisms

## Atsauces

## Ārējās saites
Monika Limane

**Monika Limane** (dzimusi , mirusi ) bija Latgales keramiķe.

Raipoles un Janovas krejotavu vadītāja. Pēc laulībām pārcēlās uz dzīvi Limanu sādžā, kur strādāja vairāki podnieki. Ar podniecību nodarbojās no 1952. gada. Piedalījusies izstādēs Rīgā, Daugavpilī un citās Latvijas pilsētās, kā arī Maskavā un Varšavā. Darbi Latvijas Nacionālās mākslas muzeja un Latvijas Nacionālā vēstures muzeja kolekcijās. Apglabāta Eisāgu kapos.

## Ārējās saites
Greivsenda

**Greivsenda** () ir pilsēta (*town*) Anglijā, Kentas grāfistē, Greivšemas distrikta lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Atrodas grāfistes ziemeļrietumos Temzas upes labajā krastā  no grāfistes centra Meidstonas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1086. gadā Pastardienas grāmatā kā *Gravesham*. Greivsenda ir viena no senākajām tirgus pilsētām valstī — pirmo hartiju tai piešķīra Henrijs III 1268. gadā kā Greivsendai un Miltonai. Pilsēta attīstījās kā osta un prāmja piestātne Temzas krastā. Tagadējā krastmala ir atliekas no Henrija VIII laikā būvētajiem krasta nocietinājumiem. 19. gadsimtā attīstījās cementa un papīra ražošana. 1835. gadā pilsētai piešķirts municipālā boro statuss un nosaukums saīsināts līdz tagadējam. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Māris Ludviks

**Māris Ludviks** (dzimis 1948. gada 2. maijā Ventspilī) ir latviešu luterāņu mācītājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1948. gada 2. maijā Ventspilī. Studēja teoloģiju Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas (LELB) Teoloģijas seminārā. 1986. gada 23. martā Lietuvas luterāņu bīskaps Jons Kalvāns viņu ordinēja par mācītāju. Kalpojot Liepājas Lutera draudzē, viņš kopā ar draudzes mācītāju Juri Rubeni bija viens no galvenajiem cilvēktiesību aizstāvju grupas "Helsinki-86" dokumentu izstrādātājiem un ideoloģisko nostādņu veidotājiem.
Laikraksts "Padomju Jaunatne" 1987. gada 7. janvārī nopublicēja pret M. Ludviku vērstu VDK inspirētu ķengu rakstu "Bada laikā velns pat mušas ēd…".
LELB mācītāji Aivars Beimanis, Juris Rubenis, Modris Plāte, Jānis Vanags un Atis Vaickovskis nosūtīja laikraksta "Padomju Jaunatne" redaktorei Monikai Zīlei protesta vēstuli.

1987. gada 14. jūnijā Māris Ludviks bija viens no garīdznieku grupas "Atdzimšana un atjaunošanās" dibinātājiem. 1987. gada 23. augustā Ludviku līdz ar grupas "Helsinki-86" pārstāvjiem apcietināja par piedalīšanos protesta demonstrācijā Brīvības pieminekļa pakājē.
Kad LELB Konsistorija arhibīskapa Ērika Mestera vadībā 1987. gada jūlijā un augustā atcēla no amatiem vairākus opozīcijas kustības locekļus, 1987. gada decembrī Māris Ludviks atstāja Latviju un astoņus gadus kalpoja Toronto Sv. Andreja draudzē un Otavas latviešu draudzē Kanādā. Pēc atgriešanās Latvijā kalpo Talsu evaņģēliski luteriskajā draudzē.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Mācītāji zem lupas EGĪLS ZIRNIS diena.lv 2017. gada 28. aprīlī
Rio de Oro

**Rio de Oro** (; , *Nāhīr-aḏ-Ḏāhab*) bija Spānijas kolonija Āfrikas rietumos no 1884. līdz 1958. gadam. Aizņēma mūsdienu Rietumsahāras dienviddaļu, uz kuru mūsdienās pretendē Maroka un Sahāras Arābu Demokrātiskā Republika. 

Tiesības Spānijai kolonizēt Rietumsahāru tika apstiprinātas Berlīnes kongresā 1878. gadā. Kopā ar Sagijas el Hamras koloniju (Rietumsahāras ziemeļdaļu) 1958. gadā tika izveidota Spānijas province Spāņu Sahāra. Nosaukumu (tulkojumā "Zelta upe") reģionam 1436. gadā deva portugāļu jūrasbraucējs Afonsu Gonsalvišs Baldaja (*Afonso Gonçalves Baldaia*), kurš noturēja Dahlas līci par upes grīvu un pieņēma, ka tās krastos atrodas zelta atradnes. Tomēr gan viens, gan otrs pieņēmums izrādījās nepatiess.

## Ārējās saites
Alūksnes novada dome

**Alūksnes novada dome** ir Alūksnes novada pašpārvaldes augstākā iestāde. Sastāv no 15 deputātiem, kurus ievēl reizi četros gados pašvaldību vēlēšanās. Tā darbojas Dārza ielā 11, Alūksnē.

2021. gada Alūksnes novada domes vēlēšanās uzvarēja Zaļo un Zemnieku savienības saraksts ar 23,96% balsu, iegūstot 4 vietas novada domē.

## Termiņa sākumā

Pēc 2025. gada Alūksnes novada domes vēlēšanām Alūksnes novada domē iekļuva deputāti no pieciem vēlēšanu sarakstiem. Vislielāko vēlētāju atbalstu ieguva Zaļo un zemnieku savienības saraksts.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Alūksnes novada pašvaldība
Greivšema

**Greivšemas boro** (; ) ir nemetropoles distrikts ar boro statusu Kentas grāfistē Anglijā, Apvienotajā Karalistē. Izvietojies grāfistes ziemeļrietumos, robežojas ziemeļos pa Temzu ar Eseksu, austrumos — ar Medvejas unitāro pašvaldību, dienvidos — ar Tanbridžu un Melingu, bet rietumos — ar Sevenoksu un Dārtfordu. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Greivsenda.

## Vēsture
Distrikts tagadējās robežās izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Greivsendas municipālo boro, Nortflītas urbāno distriktu un daļu no Strūdas lauku distrikta. Nosaukts pēc tās centrālās pilsētas Greivsendas vēsturiskā nosaukuma, kāds tas minēts 1086. gadā Pastardienas grāmatā. Administratīvi Greivsendas un Nortflītas pilsētas ir ārpuspagastu teritorija (*unparished area*), ko tieši pārvalda boro padome, kā arī 6 pagasti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Miniseriāls

**Miniseriāls** ir televīzijas pārraide vai seriāls, kas sastāv no iepriekš izplānota sēriju kopuma, kas veido pabeigtu stāstu. Daudzus miniseriālus sauc un demonstrē kā televīzijas filmas. "Ierobežota sērija" (*Limited series*) ir jaunāks ASV termins, ko dažkārt izmanto kā sinonīmu vārdam miniseriāls. No 2021. gada miniseriālu formāta popularitāte pieaugusi gan straumēšanas pakalpojumos (piemēram, *[[Netflix]]*), gan televīzijas apraides jomā. Šis formāts ļauj dziļāk attīstīt varoņus un sižeta līnijas nekā tradicionālās filmas, vienlaikus sniedzot skatītājiem noteiktu noslēguma sajūtu, kas bieži trūkst ilgākos seriālos.

Apvienotajā Karalistē tiek lietots termins *serial*, kas atšķiras no termina *series* vai *TV show*, kas varētu atsaukties uz ilgāku pārraidi ar vairākiem stāsta lokiem un vairākām sezonām. *Serial* bieži lieto BBC un citu britu televīzijas kanālu produkcijās, kur stāsts ir koncentrēts un noslēgts vienā secīgā izrādes kopumā, līdzīgi kā miniseriāls citās valstīs.

## Ārējās saites
Acāliju iela

**Acāliju iela** var būt:

* Acāliju iela — iela Jūrmalā;
* Acāliju iela — iela Rīgā;
* Acāliju iela — iela Ķekavas pagasta Katlakalnā;
* Acāliju iela — iela Saulkrastu pagasta Ķīšupē;
* Acāliju iela — iela Skultes pagasta Skultē;
* Acāliju iela — iela Glūdas pagasta Viesturciemā.
Airu iela

**Airu iela** var būt:

* Airu iela — iela Jūrmalā;
* Airu iela — iela Rīgā;
* Airu iela — iela Saulkrastos;
* Airu iela — iela Ventspilī;
* Airu iela — iela Garkalnes pagasta Baltezerā;
* Airu iela — iela Salacgrīvas pagasta Lāņos;
* Airu iela — iela Lapmežciema pagasta Ragaciemā.
Aiviekstes iela

**Aiviekstes iela** var būt:

* Aiviekstes iela — iela Rīgā;
* Aiviekstes iela — iela Daugavpilī;
* Aiviekstes iela — iela Jēkabpilī;
* Aiviekstes iela — iela Jūrmalā;
* Aiviekstes iela — iela Ķekavā;
* Aiviekstes iela — iela Lubānā;
* Aiviekstes iela — iela Madonā;
* Aiviekstes iela — iela Mārupē;
* Aiviekstes iela — iela Pļaviņās;
* Aiviekstes iela — iela Ļaudonas pagasta Ļaudonā;
* Aiviekstes iela — iela Barkavas pagasta Stalīdzānos.
Latvijas Teātra darbinieku savienība

**Latvijas Teātra darbinieku savienība** (LTDS) ir teātra darbinieku biedrība, kas ik gadu organizē Gada balvu teātrī "Spēlmaņu nakts", pasniedz Teātra dienas izcilības balvas (Harija Liepiņa balva, Lilitas Bērziņas balva, Eduarda Smiļģa balva, Jēkaba Dubura balva, Veras Singajevskas balva, Helēnas Tangijevas-Birznieces balva, Andra Freiberga balva), rīko Latvijas Teātra Zelta fonda pasākumus.

2024. gada 25. marta biedru kongresā par LTDS valdes priekšsēdētāju atkārtoti ievēlēja Ojāru Rubeni.

LTDS valdes sastāvā trīs gadu periodam (2024—2026) ievēlēti un darbojas — Ojārs Rubenis, Valmieras drāmas teātra valdes locekle Evita Ašeradena, Mihaila Čehova Rīgas Krievu teātra valdes locekle Dana Bjorka, Jaunā Rīgas teātra aktieris Gundars Āboliņš, Liepājas teātra aktieris Kaspars Kārkliņš, teātra zinātniece un teātra kritiķe Līga Ulberte, producente un *[[Dirty Deal Teatro]]* vadītāja Anna Sīle, Latvijas Nacionālā teātra aktieris Egils Melbārdis, Dailes teātra aktieris un prokūrists Gints Andžāns.

## Ārējās saites
* Latvijas Teātra darbinieku savienība
Filips Noiss

**Filips Noiss** (; dzimis ) ir Austrālijas kinorežisors, producents un scenārists.

Noiss ir režisors filmām dažādos žanros, kā, piemēram, vēsturiskām drāmām (*[[Newsfront]]*, *[[Rabbit-Proof Fence]]*, "Klusais amerikānis" (*The Quiet American*)), trilleriem ("Nāvējošais klusums", "Skaida" (*Sliver*), "Kaulu kolekcionārs"), asa sižeta filmām (*[[Blind Fury]]*, "Patriotu spēles" (*Patriot Games*), "Svētais" (*The Saint*), "Reālie draudi" (*Clear and Present Danger*), "Solta").

Noiss vairākkārt sadarbojies ar tādiem aktieriem kā Velu Kilmeru, Harisonu Fordu, Denzelu Vašingtonu, Maiklu Keinu, Andželīnu Džoliju, Nikolu Kidmenu, Merilu Strīpu un Ritgeru Haueru.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Bernhards Eizels

**Bernhards Eizels** (; dzimis 1981. gada 17. februārī) ir bijušais Austrijas šosejas riteņbraucējs, kurš no 2001. līdz 2019. gadam pārstāvēja **', **', **', **' un **' komandas. Pēc karjeras beigām viņš strādāja par analītiķi un raidījumu vadītāju ''[[Eurosport]]'' un [[Globālais riteņbraukšanas tīkls|''Global Cycling Network'']] (GCN), bet 2022. gadā pievienojās **' komandai kā sporta direktors.

## Karjera
Foitsbergā dzimušais Eizels savās pirmajās sacensībās uzvarēja 11 gadu vecumā. Kad viņam bija 17 gadi, viņš pārcēlās uz Itāliju, lai brauktu *Rinascita Ormelle* komandā no Trevīzo pilsētas. Pēc tam viņš pārcēlās uz Moreno Ardžentina komandu *Gli Amici Piave*. 2001. gadā viņš pievienojās **' komandai un kļuva par profesionālu riteņbraucēju, bet pirms 2003. gada sezonas viņš pievienojās **'.

2007. gadā Eizels pārgāja uz **'. Eizelam bija veiksmīga pirmā sezona ar uzvaru ''[[Volta ao Algarve]]'' 2. posmā. Eizels kļuva par sprintera un komandas biedra [[Marks Kevendišs|Marka Kevendiša]] labo roku, palīdzot viņam līdzenumos un kalnu posmos un veidojot daļu no HTC sprinteru "vilciena", ar kura palīdzību Kevendišs guva daudzas uzvaras ''[[Tour de France]]'' un citās sacīkstēs. Arī Eizelam bija iespējas uzņemties līdera lomu, galvenokārt [[Klasiskās šosejas riteņbraukšanas sacensības|klasikās]]. 2008. gadā viņš uzvarēja [[Parīze—Burža]] un 2010. gadā [[Gente—Vevelgema]] viendienas sacensībās, bet 2011. gadā Eizels izcīnīja savu augstāko vietu klasiku pieminekļos ar septīto vietu [[Parīze—Rubē]]. 2011. gadā Eizels kļuva par jaunizveidotās UCI Atlētu komisijas locekli.

Pēc paziņojuma, ka **' 2011. gada beigās beigs pastāvēt, Eizels pievienojās Markam Kevendišam, pārejot uz **'. Pēc tam, kad vēlāk Kevendišs paziņoja, ka pārtrauks trīs gadu līgumu ar komandu, lai pārietu uz **', Eizels paziņoja, ka paliks **' līdz 2015. gada sezonas beigām.

2015. gada 28. septembrī, pēc četrām komandām pavadītajām sezonām, ''Sky'' paziņoja, ka Eizels būs starp tiem braucējiem, kas gada beigās pametīs komandu. Nākamajā dienā tika paziņots, ka viņš ir pievienojies Kevendišam (un [[Marks Renšo|Markam Renšo]], abu bijušajam komandas biedram HTC), parakstot līgumu ar **', kas drīz tika pārdēvēta par **'.

2020. gada 14. janvārī viņš paziņoja, ka beidz profesionāļa karjeru. Neilgi pēc tam viņš kļuva par ''[[Eurosport]]'' un ''[[Globālais riteņbraukšanas tīkls|Global Cycling Network]]'' (GCN) raidījumu vadītāju, reportieri un sacensību pārraižu komentētāju. 2021. gada novembrī **' paziņoja, ka Eizels pievienosies viņiem kā sporta direktors līdz ar 2022. gada sezonas sākumu.

### Rezultāti Lielajās tūrēs

## Atsauces

## Ārējās saites
Dārtforda (boro)

**Dārtfordas boro** () ir nemetropoles distrikts ar boro statusu Kentas grāfistē Anglijā, Apvienotajā Karalistē. Izvietojies grāfistes ziemeļrietumos, robežojas ziemeļos pa Temzu ar Eseksu, austrumos — ar Greivšemu, dienvidos — ar Sevenoksu, bet rietumos — ar Lielo Londonu. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Dārtforda.

## Vēsture
Distrikts tagadējās robežās izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Dārtfordas municipālo boro, Svonskomas urbāno distriktu un daļu no Dārtfordas lauku distriktu. Administratīvi dalās ārpuspagastu teritorijā (*unparished area*), ko tieši pārvalda boro padome un kas iekļauj Dārtfordas un Ebsflītas pilsētas, Svonskomas pilsētu un 7 pagastus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dārtforda

**Dārtforda** () ir pilsēta (*town*) Anglijā, Kentas grāfistē, Dārtfordas distrikta lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Atrodas grāfistes ziemeļrietumos Temzas upes labajā krastā  no grāfistes centra Meidstonas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Pilsēta pieķļaujas Lielās Londonas robežai un ietilpst Londonas aglomerācijā.

## Vēsture
Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka apdzīvota vieta Darentas upes krastā, kur to šķērsoja Duvras—Londonas ceļš, pastāvējusi romiešu apmetne. Pilsētas vārds nozīmē ‘Darentas brasls’. Dārfordas muiža vēstures avotos pirmoreiz minēta 1086. gadā Pastardienas grāmatā kā karaļa īpašums. Viduslaikos Dārforda bija nozīmīga pieturas vieta svētceļniekiem ceļā uz Kenterberiju un tālāk uz kontinentu. Līdz 16. gadsimtam pilsētiņa bija apkārtējā lauksaimniecības reģiona tirgus vieta. 1588. gadā Dārtfordā tika ierīkotas pirmās Anglijā papīra dzirnavas. Attīstījās arī dzelzs apstrāde no netālajām Vīldas kausētavām. 18. gadsimtā attīstījās mašīnbūve un pulvera ražošana. 20. gadsimtā attīstījās aviācijas rūpniecība (*Vickers*), autobūve (*[[Mazda]]*) un farmācija (*GlaxoSmithKline*). 20. gadsimta beigās liela daļa ražotņu tika slēgtas, kas izraisīja bezdarbu un problēmas ar piesārņotajām rūpniecības teritorijām.

Dārtfordā uzbūvēta galvenā Temzas šķērsošanas vieta upes lejtecē, kas sastāv no divu dzīslu urbtajiem tuneļiem zem Temzas, kas pabeigti 1963. (rietumu tunelis) un 1980. gadā (austrumu tunelis), kā arī Karalienes Elizabetes II vanšu tilta, kas nodots ekspluatācijā 1991. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sabrukums (filma)

**"Sabrukums"** () ir 2015. gada ASV komēdijdrāmas filma, kuras režisors ir Žans Marks Valē. Filmā galvenās lomas atveido Džeiks Jillenhols, Naomi Votsa, Kriss Kūpers un Džūda Lūiss. "Sabrukums" bija Valē pēdējā režisētā filma pirms viņa nāves 2021. gadā.

Filma stāsta par investīciju baņķieri Deivisu (Jillenhols), kurš piedzīvo krīzi, kad viņa sieva iet bojā autokatastrofā.

Filmas "Sabrukums" pirmizrāde notika  Toronto Starptautiskajā kinofestivālā, kur tā bija festivāla atklāšanas filma. To izplatīja *[[Fox Searchlight Pictures]]*. Filma saņēma atšķirīgus kritiķu vērtējumus.

## Atsauces

## Ārējās saites
2025. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm

**2025. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm** bija šaha mačs par Pasaules šaha čempiones titulu. Tajā sacentās divas Ķīnas šahistes Dzjui Veņdzjuņa (2023. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm uzvarētāja) un pretendente Taņa Džunji (2024. gada pretendenšu turnīra uzvarētāja). Abas šahistes jau bija spēlējušas maču par Pasaules šaha čempiones titulu 2018. gada Pasaules čempionātā, kad pretendente Dzjui uzvarēja toreizējo Pasaules čempioni Taņu ar rezultātu 5½:4½ un kļuva par čempioni. Arī šajā mačā Dzjui Veņdzjuņa bija pārāka ar 6½:2½ (+5, =3, -1).

## Pretendenšu turnīrs
Sieviešu pretendenšu turnīrs tika izspēlēts no 3. līdz 22. aprīlim Kanādas pilsētā Toronto vienlaicīgi ar tādu pašu vīriešu pretendentu turnīru. Par turnīra uzvarētāju kļuva Ķīnas šahiste Taņa Džunji, kas ieguva līderes poziciju jau no pirmās kārtas un finišā tuvākās konkurentes apsteidza par 1½ punktu. Visas Krieviju pārstāvošās šahistes spelēja zem FIDE karoga.

### Turnīra tabula


**''Piezīme:** tabulā kvadrāta krāsa nozīmē figūru krāsu konkrētā partijā:*
<span style="background: #FFF; border: 1px solid #A2A9B1;">    </span> — *baltie,*
<span style="background: #DDD; border: 1px solid #A2A9B1;">    </span> — *melnie''.


### Virzība pa kārtām
200px|left|thumb|Taņa Džunji un Aleksandra Gorjačkina pretendenšu turnīrā Toronto 2024. gadā

## Mačs par čempiones titulu
Mačs notika no 2025. gada 3. līdz 16. aprīlim. Tāpat kā 2023. gadā tas tika izspēlēts divos atsevišķos posmos, katram spēlētājam dodot iespēju spēlēt savā mājas pilsētā. Pirmais posms notika Šanhajā, bet otrais — Čuncjinā. Mača par čempiones titulu formāts tāpat kā iepriekšējos gados bija 12 partiju mačs. Neizšķirta gadījumā bija paredzētas 4 papildus ātrā šaha partijas, bet, ja arī pēc tām rezultāts ir neizšķirts, tad visu vajadzēja izšķirt šaha ātrspēles papildu partijām. Mača balvu fonds bija 500 tūkstoši eiro. Uzvarētāja saņēma 60% no šīs summas, ja uzvarēja partijās ar klasisko laika kontroli, un būtu saņēmusi 55%, ja būtu uzvarējusi papildu partijās.

### Mača grafiks
* 2. aprīlis: Atklāšanas ceremonija (Šanhaja)
* 3. un 4. aprīlis: 1. un 2. partija
* 6. un 7. aprīlis: 3. un 4. partija
* 9. un 10. aprīlis: 5. un 6. partija
* 11. aprīlis: Pārbrauciens uz Čuncjinu
* 13. un 14. aprīlis: 7. un 8. partija
* 16 un 17. aprīlis: 9. un 10. partija
* 19. un 20. aprīlis: 11. un 12. partija
* 21. aprīlis: papildu partijas (ja vajadzēs)
* 22. aprīlis: Noslēguma ceremonija

### Mača gaita
Atklāšanas ceremonijā Dzjui Veņdzjuņa izlozēja pirmajā partijā balto figūru krāsu, pēc tam katrā nākamajā partijā pretinieču figūru krāsa mainījās. Uzvarot 2. partijā, Taņa Džunji izvirzījās vadībā, taču mača 3. partijā Dzjui Veņdzjuņa izlīdzināja rezultātu. No 5. līdz 8. partijai ar četrām uzvarām Dzjui Veņdzjuņa pārliecinoši nodemonstrēja savu pārsvaru, un pēdējā, 9. partijā viņai pietika ar neizšķirtu, lai nosargātu Pasaules šaha čempiones titulu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājas lapa
Grēcīgā kaislība

**"Grēcīgā kaislība"** () ir 2012. gada Francijas un Vācijas erotiskā trillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Braiens De Palma. Filmā galvenās lomas atveido Reičela Makadamsa, Noumi Rapasa, Karolīna Herfurta un Pols Andersons. Filma ir 2010. gada filmas franču valodā *[[Crime d'amour]]* angļu valodas jauns ekranizējums.

Filma stāsta par sāncensību starp manipulatīvo reklāmas aģentūras priekšnieci (Makadamsa) un viņas talantīgo protežē, kas pārvēršas ideju zagšanā, publiskā pazemošanā un slepkavībā.

Filmas "Grēcīgā kaislība" pirmizrāde notika  Venēcijas kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta lauvu. Filma saņēma atšķirīgus kritiķu vērtējumus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tods Heinss

**Tods Heinss** (; dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists un producents.

Heinsa pirmā pilnmetrāžas filma *[[Poison]]*, kas iznāca 1991. gadā, saņēma Sandensas kinofestivāla žūrijas balvu. Viņa nākamajā filmā, psiholoģiskajā šausmu filmā *[[Safe]]* (1995), galveno lomu atveidoja Džūliana Mora. Kritiķu atzinību saņēma arī Heinsa režisētā muzikālā drāma "Spožā zelta dzīsla" (*Velvet Goldmine*, 1998).

Par romantisko drāmu "Tālu no debesīm" (2002) Heinsu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Vēlāk veidojis kritiķu slavētas filmas "Manis tur nav" (2007), "Kerola" (2015), *[[Wonderstruck]]* (2017), "Tumšie ūdeņi" (2019) un "Maijs decembrī" (2023).

## Ārējās saites
Ūdenskliņģeris

[thumb|250px|[Minhenes ūdenskliņģeru paveids]]
**Ūdenskliņģeris** () ir cepts mīklas izstrādājums raksturīgā mezgla formā. Raksturīgs vācu, sevišķi Dienvidvācijas, virtuvei. Klasiskais ūdenskliņģeris tiek apkaisīts ar sāli, tomēr sastopami arī ūdenskliņģeru paveidi ar sieru, sēklām, riekstiem u.c. Tie ēsti gan atsevišķi, gan kopā ar alu vai desiņām. Ūdenskliņģeri pazīstami vismaz kopš 7. gadsimta. 12. gadsimtā tie kļuva par maiznieku cunftes simbolu. Tā kā ūdenskliņģerus parasti gatavoja tikai no miltiem un ūdens, tos saista arī ar Lielo gavēni.

## Galerija

Alsace,_Bas-Rhin,_Strasbourg,_"_marché_de_Noël_"_place_de_Broglie_(4840720073).jpg|Ūdenskliņģeru tirgotājs Strasbūrā
Weisswursttopf_Brezn_Senf.jpg|Ūdenskliņģeris ar baltajām desiņām un sinepēm
Ravensburg_Bäckereischild.jpg|Ceptuves ūdenskliņģera formas izkārtne Rāvensburgā
Hortus_Deliciarum_1190.jpg|Ūdenskliņģeris 12. gadsimta rokrakstā


## Ārējās saites
Alkšņu iela

**Alkšņu iela** var būt:

**Latvijas pilsētās:**
* Alkšņu iela — iela Daugavpilī;
* Alkšņu iela — iela Jelgavā;
* Alkšņu iela — iela Jūrmalā;
* Alkšņu iela — iela Ventspilī;
* Alkšņu iela — iela Aucē;
* Alkšņu iela — iela Cēsīs;
* Alkšņu iela — iela Gulbenē;
* Alkšņu iela — iela Ikšķilē;
* Alkšņu iela — iela Ogrē;
* Alkšņu iela — iela Talsos;
* Alkšņu iela — iela Tukumā.

**Citās apdzīvotās vietās:**
* Alkšņu iela — iela Garkalnes pagasta Amatniekos;
* Alkšņu iela — iela Svētes pagasta Atpūtā;
* Alkšņu iela — iela Carnikavas pagasta Carnikavā;
* Alkšņu iela — iela Jaunsvirlaukas pagasta Dzirniekos;
* Alkšņu iela — iela Mārupes pagasta Jaunmārupē;
* Alkšņu iela — iela Salas pagasta Kūdrā;
* Alkšņu iela — iela Ķekavas pagasta Lielvāržos.
Pilsoniskais nacionālisms

[thumb|[Baltgalvas ērglis, viens no ASV valsts simboliem]]
**Pilsoniskais nacionālisms** ir iekļaujoša nacionālisma forma, kas balstās uz pilsoniskas nācijas vērtību un ievēro tradicionālās liberālās vērtības — politisko brīvību, liberālo demokrātiju, politisko plurālismu, iecietību un cilvēktiesības.

Pilsoniskais nacionālisms bieži tiek pretstatīts etniskajam nacionālismam.

## Pamatidejas
Pilsoniskais nacionālisms apgalvo, ka valsts leģitimitāti nosaka tās pilsoņu aktīva līdzdalība politisko lēmumu pieņemšanas procesā, t.i., cik lielā mērā valsts pārstāv “tautas gribu”. Galvenais instruments nācijas gribas noteikšanai ir plebiscīts, kas var izpausties kā vēlēšanas, referendums, aptauja, atklāta publiska diskusija utt. Tajā pašā laikā personas piederība nācijai tiek noteikta, pamatojoties uz brīvprātīgu personisku izvēli, un tiek identificēta ar pilsonību. Cilvēkus vieno vienlīdzīgs pilsoņu politiskais statuss, vienlīdzīgs tiesiskais statuss likuma priekšā, personīga vēlme piedalīties nācijas politiskajā dzīvē, apņemšanās ievērot kopīgas politiskās vērtības un kopīgu pilsonisko kultūru.

Pilsoniskais nacionālisms ir izteiktāks tajās jaunajās tautās, kas radušās jau pastāvošā valstī ar kulturāli viendabīgiem iedzīvotājiem. Tāda bija pirmsrevolūcijas Francija, tāpēc agrīnais nacionālisms aktīvi atbalstīja individuālās brīvības, humānisma, cilvēktiesību un vienlīdzības idejas. To raksturoja racionāla ticība universālajam un liberālajam progresam. Tomēr tai bija liela nozīme arī vēlākos laikos. Tā, piemēram, 20. gadsimta vidū Trešās pasaules valstu nacionālās atbrīvošanās cīņas pret koloniālismu bieži balstījās uz pilsonisko nacionālismu kā sociālās iekļaušanas līdzekli, pretstatot to imperiālismam raksturīgajam “skaldi un valdi” principam. Šādas idejas pauda Mahātma Gandijs, Džavāharlāls Nehru, Nelsons Mandela, Roberts Mugabe un citi.

## Ārējās saites
Skaldi un valdi

**Skaldi un valdi** (latīņu: *divide et impera*) ir valsts varas princips, pie kura nereti ķeras to valstu valdības, kuras sastāv no neviendabīgām daļām, un saskaņā ar kuru labākais veids, kā pārvaldīt šādu valsti, ir kurināt un izmantot naidīgumu starp tās daļām. Šīs metodes efektīva izmantošana ļauj maziem spēkiem kontrolēt tos, kuriem kopā ir lielāka vara (vai kuriem būtu lielāka vara, ja viņi spētu apvienoties).

Plašākā nozīmē — taktika (biežāk slēpta), lai radītu, pastiprinātu un izmantotu pretrunas, domstarpības vai nesaskaņas starp divām vai vairāk pusēm, lai tās kontrolētu. Bieži vien to izmanto vājāks mazākums, lai kontrolētu vairākumu. 

## Piemēri vēsturē
Gajs Jūlijs Cēzars bija viens no pirmajiem, kas šo politiku īstenoja praksē, cenšoties nostādīt atsevišķas ģermāņu ciltis vienu pret otru. Dažas no tām viņš pieņēma darbā un piešķīra tām privilēģijas, bet citas atstāja novārtā.

Šo stratēģiju ar lielu efektu izmantoja milzīgu impēriju valdnieki, tostarp Britu un Romas impērijas, kas, izmantojot minimālus spēkus, uzspieda nesaskaņas starp ciltīm, lai saglabātu kontroli pār savām teritorijām. Principa “skaldi un valdi” piemērošanai bija ļoti liela nozīme, kad Indija bija daļa no Britu impērijas. Briti izmantoja šo stratēģiju, lai iegūtu kontroli pār lielu Indijas teritoriju, pakļaujot tās iedzīvotājus, kurus šķīra reliģija, valoda, kastas utt., un pakāpeniski nodibināja kontroli pār mazām Indijas valstīm.

## Ārējās saites
Truso travertīni

**Truso travertīni** () ir travertīni Gruzijas Kazbegi municipalitātē. Tie atrodas Truso ielejā, Terekas upes labajā krastā 2093 m virs jūras līmeņa, aptuveni 2 km uz dienvidaustrumiem no Keterisi ciema, kur vietējie iedzīvotāji dzīvo tikai sezonāli. 2012. gadā Starptautiskā dabas un dabas resursu aizsardzības savienība Truso travertīniem piešķīra dabas pieminekļa III kategorijas statusu.

Vairākās vietās Truso ielejā ir avotu nogulsnētu kaļķakmens travertīnu uzkrājumi. Tie galvenokārt ir saistīti ar virsmas karbonātu veidošanos. Viena no nozīmīgākajām un gleznainākajām travertīnu vietām atrodas pie Kasrishevi akmeņainā posma, kur izplūst minerālavoti. Šeit ir intensīvas attīstības procesā esošie travertīna lauku bloki, kuru žilbinoši baltā virsma noklāta ar plānu caurspīdīga ūdens kārtiņu.

Travertīnu formas ir loti trauslas, un šobrīd daļa travertīnu ir bojāti dažādu antropogēno ietekmju rezultātā, tos sabojā arī aitu ganāmpulku pārvietošanās.

Augu nospiedumi travertīnos liecina, ka agrāk šajās teritorijās bijuši meža augi.

## Attēlu galerija

Truso Travertines 3.jpg
თრუსოს ტრავენტინები 25.jpg
თრუსოს ტრავენტინები 11.jpg
Truso travertines 7.jpg
თრუსოს ტრავენტინები 15.jpg
თრუსოს ტრავენტინები 30.jpg


## Ārējās saites
* Travertine of Truso ProtectedPlanet
Aļņu iela

**Aļņu iela** var būt:

* Aļņu iela — iela Jūrmalā;
* Aļņu iela — iela Ventspilī;
* Aļņu iela — iela Garkalnes pagasta Langstiņos;
* Aļņu iela — iela Skultes pagasta Ziemeļblāzmā.

## Skatīt arī
* Aļņu salas iela — iela Salas pagasta Varkaļos.
Amatas iela

**Amatas iela** var būt:

* Amatas iela — iela Jūrmalā;
* Amatas iela — iela Liepājā;
* Amatas iela — iela Cēsīs;
* Amatas iela — iela Mārupē;
* Amatas iela — iela Ropažu pagasta Silakrogā.

## Skatīt arī
* Amatu iela
El club

***El club*** ir 2015. gada Čīles drāmas filma, kuras režisors, kā arī viens no scenāristiem un producentiem ir Pablo Larrains. Filmā galvenās lomas atveido Roberto Fariass, Antonio Segersa un Alfredo Kastro.

Filma stāsta par četriem bijušajiem priesteriem, kurus baznīca nosūta dzīvot vienā mājā nelielā ciematā, lai attīrītu viņus no pagātnes grēkiem.

Filmas *El club* pirmizrāde notika  Berlīnes Starptautiskajā kinofestivālā, kur tā saņēma Žūrijas balvu. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 88% vērtējums. *El club* izvēlējās kā Čīles kandidatūru 88. Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākai filmai svešvalodā, tomēr to nenominēja. Filmu nominēja Zelta globusa balvai kategorijā "Labākā filma svešvalodā".

## Atsauces

## Ārējās saites
Politiskais plurālisms

**Politiskais plurālisms** ir politikas filozofijas princips, kas veicina politisko spēku daudzveidības pastāvēšanu un to savstarpējo konkurenci par pārstāvību valsts iestādēs.

Politiskā plurālisma pastāvēšanai nepieciešami, bet ne pietiekami nosacījumi ir demokrātija, ideoloģiskā daudzveidība, brīvība, tostarp politiskā brīvība, vārda brīvība un plašsaziņas brīvība, daudzpartiju sistēma, politiskā opozīcija, godīgas un brīvas vēlēšanas, parlamentārisms, kā arī no valsts neatkarīgas sabiedriskās organizācijas.

## Ārējās saites
Sevenoksa (distrikts)

**Sevenoksas distrikts** () ir nemetropoles distrikts Kentas grāfistē Anglijā, Apvienotajā Karalistē. Izvietojies grāfistes rietumos, robežojas ziemeļos ar Dārtfordu, ziemeļaustrumos — ar Greivšemu, austrumos — ar Tanbridžu un Melingu, dienvidaustrumos — ar Tanbridžvelsu, dienvidos — ar Austrumsaseksu, bet rietumos — ar Sari un Lielo Londonu. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Sevenoksa.

## Vēsture
Distrikts tagadējās robežās izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Sevenoksas urbāno distriktu, Sevenoksas lauku distriktu un daļu no Dārtfordas lauku distriktu. Administratīvi dalās trijās pilsētās (Sevenoksa, Svonli, Īdenbridža) un 28 pagastos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Andreja iela

**Andreja iela** var būt:

* Andreja iela — iela Jūrmalā;
* Andreja iela — iela Ogrē;
* Andreja iela — iela Rīgā;
* Andreja iela — iela Ventspilī;
* Andreja iela — iela Baldonē;
* Andreja iela — iela Salaspils pagasta Mežezeros.

## Skatīt arī
* Andrēja iela — iela Ķekavas novada Baložos
* Andreja Pumpura iela
* Andreja Upīša iela
* Andreja Saharova iela
* Andreja Pormaļa iela
* Andreja Paulāna iela
Sevenoksa

**Sevenoksa** () ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Kentas grāfistē, Sevenoksas distrikta lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Atrodas grāfistes rietumos Darentas upes krastos  no grāfistes centra Meidstonas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra. Sevenoksā atrodas Dienvidaustrumanglijas reģiona padomes ofiss.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta ap 1100. gadu kā *Seouenaca* — ‘septiņu ozolu vieta’ — nosaukta pēc Nola muižas parkā augošajiem septiņiem ozoliem, kas gadsimtu gaitā vairākas reizes stādīti no jauna. 13. gadsimtā Sevenoksai piešķirtas tirgus tiesības. 

## Atsauces

## Ārējās saites