Tarass Ševčenko

thumb|200px|Pēc atbrīvošanas no karadienesta (1858).
**Tarass Ševčenko** (; dzimis , miris ) bija ukraiņu dzejnieks un mākslinieks. Pazīstamākais Ševčenko darbs ir 1840. gadā publicētais dzejoļu krājumu *[[Kobzar]]s*. Viņu uzskata par mūsdienu ukraiņu literatūras un lielā mērā par mūsdienu ukraiņu valodas pamatlicēju. Rakstījis darbus arī krievu valodā, tāpat pazīstams kā gleznotājs un ilustrators. Attēlots uz 100 Ukrainas hrivnas banknotēm.

## Dzīvesgājums
Dzimis dzimtcilvēku ģimenē Morincu ciemā (mūsdienās Čerkasu apgabalā), dzīvoja tuvējā Kirilivkas ciemā. 1823. gadā Tarass zaudēja māti, bet 1825. gadā, kad Tarasam bija 11 gadu, viņš kļuva par apaļu bāreni, kad klaušu laikā mira tēvs.

Strādāja dažādus darbus dažādās vietās Kijivas guberņā, arī par djaka palīgu skolā, kur iemācījās lasīt, un vietējo ikonu zīmētāju palīgu, kur iemācījās gleznošanas pamatus. Vācbaltiešu muižnieks Pāvils fon Engelharts, pie kura Ševčenko strādāja par kalpu, pamanīja viņa spējas zīmēšanā, un paņēma līdzi Ševčenko iesākumā uz Viļņu, kur ļāva apgūt zīmēšanu pie Viļņas Universitātes pasniedzēja Jana Rustema, bet vēlāk — uz Sanktpēterburgu, kur tika iepazīstināts ar tā laika vadošajiem krievu māksliniekiem. 1838. gada aprīlī, māksliniekiem organizējot loteriju, kurā tika pārdota tieši šim gadījumam radītā mākslinieka Kārļa Brilova glezna ar dzejnieka Vasilija Žukovska portretu, izdevās savākt naudas summu, lai muižnieks būtu ar mieru Ševčenko atbrīvot no dzimtbūšanas.

Ševčenko iestājās Pēterburgas Ķeizariskajā mākslas akadēmijā, kur bija Brilova māceklis. 1843. gadā akadēmija viņam piešķīra brīvmākslinieka titulu. Studiju laikā Ševčenko publicēja lielāko daļu no saviem pazīstamākajiem darbiem — krājumu "Kobzars" (1840), "Haidamaki" (1842). Kritiķi šos darbus uzņēma diezgan nievājoši, un ukraiņu valodu neatzīna par pilnvērtīgu valodu, tomēr Ševčenko tika sirsnīgi uzņemts pašā Ukrainā, uz kurieni viņš vairākkārt devās. Pats Ševčenko par kritiķiem teica — "Lai jau sauc mani par zemnieku dzejnieku, lai tikai būtu dzejnieks, vairāk man neko nevajag" ().

1847. gadā par sodu ķeizarienes asi satīriskai attēlošanai kādā dzejolī, Ševčenko tika iesaukts armijā ar aizliegumu rakstīt dzejas un gleznot. Dienests iesākumā norisinājās Orskā (mūsdienās Orenburgas apgabalā), bet vēlāk Novopetrovskā (vēlāk nosaukta dzejnieka vārdā par Fortševčenko). Dienests turpinājās līdz pat 1857. gadam.

Pēc dienesta atgriezās Sanktpēterburgā, kur mira 1861. gadā, 47 gadu vecumā.

## Piemiņa
2015. gada novembrī Rīgā atklāja pieminekli Ševčenko.

## Gleznas

Attēls:Шевченко Т. Г. Катерина. 1842.jpg|Katrīna (*Кацярына*, 1842)
Attēls:Peasant family by Taras Shevchenko.jpg|Ukraiņu zemnieku ģimene (1843)
Attēls:Taras Shevchenko painting 0144.jpg|Kijivas klosteris (1846)
Attēls:Taras Shevchenko painting 0143.jpg|Aleksandra baznīca Kijivā
Attēls:1848 05 12 - Fire in the Kazakh Steppe - cropped -.jpg|Stepes ugunsgrēks (1848)
Attēls:1848 10 -- -70 - Schooners near Kosaral fort in autumn. Sunset - Shevchenko -.jpg|Arāla jūras skats (1848)
Attēls:Shevchenko Caspian Sea.jpg|Kaspijas jūras krasts
Attēls:Shevch muzej2..jpg|Hamalija (*Гамалія*, 1842)


## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Encyclopedia of Ukraine''