open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Subantarktika

**Subantarktika** vai **subantarktiskā josla** ir klimatiskā josla Dienvidu puslodē starp Antarktiku dienvidos un mēreno joslu ziemeļos. Visā izplatības apgabalā subantarktiskā josla ir okeāniska un sauszeme pārstāvēta ar dažiem izklaidus arhipelāgiem un salām, kuros pārsvarā ir tundras vai okeānisko pļavu augājs.

Subantarktikas ziemeļu un dienvidu izplatības robežas tiek traktētas dažādi, bet pārsvarā tās saistāmas ziemeļos ar Antarktiskās konverģences ziemeļu malu, bet dienvidos — ar Rietumvēju straumes dienvidu malu.

Klimatu subantarktiskajā joslā nosaka sezonālā Antarktikas un mērenās joslas gaisa masu nomaiņa. Vidējā gaisa temperatūra ziemā ir -5° līdz -15° C, vasarā — 0° līdz 2° C. Ziemā lielāko daļu akvatorijas aizņem peldošais ledus. Augsts gaisa mitrums, spēcīgs vējš. Nokrišņi līdz 500 mm gadā, pārsvarā sniega veidā.

## Subantarktiskās salas

Tabulā iekļautas salas, kas pilnībā atrodas dienvidos no Antarktiskās konverģences. Dažkārt subantarktiskajām salām pieskaita arī Tristana da Kunjas salas, Gofa salu, Folklenda salas, Ugunszemi un Estadosu Atlantijas okeānā un Amsterdamu un Sentpolu Indijas oeānā.

}
| Klusais okeāns
| Jaunzēlande
|-
| Kergelēna arhipelāgs
| 
| Indijas okeāns
| Francija
|-
| Krozē salas
| 
| Indijas okeāns
| Francija
|-
| Makdonalda salas
| 
| Indijas okeāns
| Austrālija
|-
| Makvorija sala
| 
| Klusais okeāns
| Austrālija
|-
| Oklendas salas
| 
| Klusais okeāns
| Jaunzēlande
|-
| Prinča Edvarda salas
| 
| Indijas okeāns
| Dienvidāfrika
|-
| Snērsu salas
| 
| Klusais okeāns
| Jaunzēlande
|}

## Atsauces

## Ārējās saites
Edgars Klāvs

**Edgars Pēteris Klāvs** (dzimis , miris ) bija latviešu hokejists, hokeja treneris un tiesnesis, Latvijas hokeja izlases dalībnieks.

## Spēlētāja karjera
Laika posmā no 1933. līdz 1940. gadam Klāvs spēlēja Rīgas US sastāvā, 1937. un 1940. gadā kļūstot par Latvijas čempionu. Klāvs bija viens no komandas vadošajiem uzbrucējiem.

1946. gadā pirms pirmā PSRS čempionāta sākuma kopā ar Hariju Vītoliņu un Aleksandru Rehtšpreheru devās uz Maskavu, lai mācītu krievu hokejistus kanādiešu hokeja spēlē. Klāvs bija viens no aktīvākajiem padomju hokeja skolotājiem. No 1946. līdz 1952. gadam spēlēja PSRS čempionāta komandā Rīgas "Dinamo", daļu laika bija komandas spēlējošais treneris.

Latvijas hokeja izlases sastāvā laika posmā no 1935. līdz 1940. gadam piedalījās trīs pasaules čempionātos, kā arī rezervista statusā devās uz 1936. gada olimpisko spēļu turnīru, kur gan laukumā nedevās. 1938. gada čempionātā Klāvs bija komandas pirmās maiņas uzbrucējs un aizvadīja visas četras turnīra spēles. Kopumā izlases sastāvā 20 spēlēs guvis sešus vārtus.

## Trenera karjera
Pēc sportista karjeras beigām 1950., 1960. gados strādājis par treneri. Par viņa audzēkni uzskatāms Helmuts Balderis. Lielāko daļu laika perioda no 1952. līdz 1960. gadam bijis Rīgas "Dinamo" galvenais treneris. No 1969. līdz 1973. gadam bija komandas administrators. Tāpat tiesājis hokeja spēles, kā arī futbolu, vairākas reizes bijis iekļauts PSRS piecu labāko futbola tiesnešu sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Klāvs

**Klāvs** var būt:

* Klāvs (personvārds)

## Cilvēki ar šādu vārdu
* Klāvs Elsbergs
* Klāvs Olšteins
* Klāvs Lorencs
* Klāvs Sedlenieks

## Cilvēki ar šādu uzvārdu
* Edgars Klāvs

## Skatīt arī
* Klāvs — Mārtiņa dēls
Roberts Lapainis

**Roberts Lapainis** (dzimis , miris ) bija latviešu hokejists, spēlēja vārtsarga pozīcijā.

Pārstāvēja Rīgas US un Rīgas ASK hokeja klubus. Vairākas reizes izcīnījis Latvijas čempiontitulu. Latvijas izlases sastāvā spēlēja vairākos Pasaules čempionātos un .

## Dzīvesgājums
Dzimis 1913. gadā Seces pagastā. Mācījās Rīgas pilsētas 1. ģimnāzijā (1928–1932). No 1932. gada ar pārtraukumiem studēja Latvijas Universitātes Arhitektūras fakultātē, bija  studentu korporācijas “Lettgallia” loceklis. Strādāja par mērnieka palīgu.

Otrā pasaules kara laikā 1944. gada jūlijā Lapainis, līdz ar izlases kapteini Leonīdu Vedēju brīvprātīgi iestājās 506. SS zenītartilērijas divizionā un cīnījās tā sastāvā VI SS korpuss pakļautībā.
Pēc kara bija ieslodzīts karagūstekņu nometnē Ļeņingradas apgabala Ņevdubstrojas ciemā. Miris 1947. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lapainis

**Lapainis** (sieviešu dzimtē Lapaine) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Pēteris Lapainis (1897—1990) — Latvijas Bruņoto spēku un Latviešu leģiona virsnieks;
* Roberts Lapainis (1913—1947) — latviešu hokejists.
Kārlis Paegle

**Kārlis Paegle** (dzimis , miris ) bija latviešu hokejists, spēlēja aizsarga pozīcijā.

Pārstāvēja RFK, ASK, RSK hokeja klubus. Vairākas reizes izcīnījis Latvijas čempiontitulu. Latvijas izlases sastāvā spēlējis vairākos Pasaules čempionātos un  . Tāpat ir startējis Pasaules čempionātā galda tenisā, vienu spēli aizvadījis Latvijas futbola izlases sastāvā.

## Ārējās saites

* LOK profils
Jānis Bojārs

**Jānis Bojārs** (dzimis , miris ) bija latviešu vieglatlēts, startējis lodes grūšanas sacensībās.

1982. gada Eiropas čempionātā ir izcīnījis sudraba medaļu, tāpat divas reizes kļuvis par Eiropas čempionu telpās. 1985. gada Pasaules spēlēs telpās izcīnīja bronzu. Bojāram pašlaik pieder arī Latvijas rekords — 21,74 m (1984. gada jūlijs). 1982. gada sezonas rangā ierindojies 5. vietā pasaulē.

Publiski atzinis, ka karjeras laikā lietojis dopingu.

Vairākas reizes izcīnījis uzvaru PSRS čempionātā, vēl uzvarēja VIII PSRS Tautu spartakiādē.

## Personiskie rekordi

## Sasniegumi

## Atsauces

## Ārējās saites
Porhovas rajons

**Porhovas rajons** () ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Dno, Dedoviču, Novorževas, Ostrovas, Pleskavas un Strugi Krasnijes rajoniem, kā arī Novgorodas apgabala Soļcu rajonu.

Porhovas rajona Hilovas ciemā atrodas 1865. gadā dibinātais balneoloģiskais kūrorts.

Porhovas rajona Slavkoviču sādžā dzimusi Latvijas krievu dzejniece un latviešu dzejas tulkotāja krievu valodā Larisa Romaņenko (*Лариса Николаевна Романенко*, 1923-2007).

## Ārējās saites

*Hilovas sanatorija
Porhova

**Porhova** () ir pilsēta pie Šeloņas upes Pleskavas apgabalā Krievijā. Smiltenes sadraudzības pilsēta.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1239. gadā kā pleskaviešu cietoksnis, 1387. gadā (1430. gadā) uzbūvēja mūra pili, kuras drupas saglabājušās līdz mūsdienām. 1346. gadā pils izturēja Aļģirda, bet 1428. gadā - Vītauta aplenkumu. 1442. gadā Porhovu pievienoja Maskavijai un tā zaudēja militāro nozīmi. 
1609. gadā pilsēta zvērēja uzticību Viltusdmitrijam I, bet 1611. gadā to ieņēma zviedri Jakoba Delagardija vadībā. Pēc Stolbovas miera Porhovu atstāja Krievijai.

Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 11. jūlija līdz 1944. gada 26. februārim pilsēta atradās Vācijas okupācijā. 1941. gadā vasaras kaujās pilsētu  izpostīja, gūstā padevās padomju 22. strēlnieku korpuss jeb bijusī Igaunijas armija. 1943. gada 13. novembrī Porhovā notika diversija - kinoseansa laikā uzspridzināja ēku, kurā atradās vācu karavīri.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Porhova ekciklopēdijā "Mana pilsēta"
Pleskavas rajons

**Pleskavas rajons** () ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Gdovas, Strugi Krasnijes, Porhovas, Ostrovas, Palkinas un Pečoru rajoniem, kā arī Pleskavas ezeru.

Tradīcija vēsta, ka Vibuti (mūsdienu Tjamšas pagastā) uz dienvidrietumiem no Pleskavas ir Kijivas kņazienes Olgas dzimtene.

## Ārējās saites
Puškinskije Goru rajons

**Puškinskije Goru rajons** () ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Ostrovas, Novorževas, Opočkas un Krasnogorodskas rajoniem.

Pie Puškinskije Goru pilsētciemata atrodas Mihailovska - bijušais dzejnieka Aleksandra Puškina mātes īpašums. Šajā vietā  Puškins vairākkārt dzīvoja un radīja savus darbus, arī izsūtījuma laikā no 1824. līdz 1826. gadam. Puškinskije Goru Svetogorskas klosterī atrodas arī dzejnieka kaps. Mūsdienās šeit ierīkots kompleksais muzejs - rezervāts.

## Ārējās saites

*Puškina muzejs-rezervāts  ,
Pustoškas rajons

**Pustoškas rajons** () ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Bežaņicu, Novosokoļņiku, Ņeveļas, Sebežas un Opočkas rajoniem.

## Ārējās saites
Pustoška

**Pustoška** () ir Pleskavas apgabala pilsēta Krievijā. Dzelzceļa stacija Rīgas - Maskavas dzelzceļa līnijā. Autoceļa Rīga-Maskava un autoceļa R23 Pēterburga-Kijiva krustpunkts.

## Vēsture
Izveidojusies līdz ar dzelzceļa līnijas Ventspils—Maskava izbūvi 1901. gadā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 16. jūlija līdz 1944. gada 27. februārim bija Vācijas okupācijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Pustoška ekciklopēdijā "Mana pilsēta"
Antipodu salas

**Antipodu salas** () ir Jaunzēlandei piederošs neapdzīvotu vulkānisku salu arhipelāgs Klusā okeāna dienvidos Subantarktikā, administratīvi daļa no Jaunzēlandes Ārējām salām. Izvietojies ap  uz dienvidaustrumiem no Dienvidsalas dienvidu gala. Arhipelāgs sastāv no 20 km² lielās Antipodu salas, 2 km lielās Bolonsa salas un vairākām sīkām saliņām un klintīm. Salas klinšainas, augstākais punkts ir Gelovejas kalns  vjl. Salās subantarktisks klimats, ligzdo ap  divu sugu pingvīnu pāru. Kopš 1998. gada kopā ar pārējām Jaunzēlandes Subantarktikas salām pasludinātas par UNESCO Pasaules mantojuma vietu. Antipodu salas atzītas arī par putniem nozīmīgu vietu.

Salas 1800. gada 26. martā arklāja britu kuģa *Reliance* kapteinis Henrijs Voterhauss *(Henry Waterhouse)* un sākotnēji nosauca par **Penantipodu salām** *(Penantipodes)*, jo pēc viņa aprēķiniem salas atradās aptuvenā antipodu pozīcijā Londonai, kaut arī īstenībā antopodu pozīcijā arhipelāgam ir ciems Francijā netālu no Šerbūras.

## Atsauces
Pīts Sīgers

**Pīters "Pīts" Sīgers** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu folkdziedātājs un sociālais aktīvists.

Kopumā karjeras laikā izdevis 52 studijas albumus, 23 labāko dziesmu izlases, kā arī 5 singlus. Viņa pazīstamākās dziesmas ir *Where Have All the Flowers Gone?*, *If I Had a Hammer* un *Turn! Turn! Turn!*.

## Atsauces
Antipodi

**Antipodi** (,  — ‘pretējs’ un  — ‘kāja’) ģeogrāfijā ir Zemeslodes pretējie punkti (vietas) vai to iedzīvotāji. Terminu ieviesis Platons savā dialogā «Tīmejs», lai izskaidrotu jēdzienu «augša» un «apakša» nosacītību; vēlāk izmantojuši Aristotelis un citi sengrieķu un romiešu ģeogrāfi, fiziķi un filosofi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Šafhauzene

**Šafhauzene** (, , ) ir pilsēta Šveices ziemeļos netālu no Vācijas robežas. Šafhauzenes kantona administratīvais centrs un lielākā pilsēta.

1944. gada 1. aprīlī Šafhauzeni kļūdas dēļ bombardēja ASV gaisa spēki. Incidentā bojā gāja vairāk kā simts cilvēku. Pēc šī incidenta ASV piedāvāja Šveicei vienu miljonu dolāru kompensāciju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Amarkords

**"Amarkords"** () ir 1973. gada Itālijas un Francijas kopražojuma komēdijdrāmas filma. Filmas režisors un scenārija autors ir Federiko Fellīni. Filmas nosaukums *Amarcord* ir Ziemeļitālijas romagnolo dialekta jaunvārds, kas nozīmē: "Es atceros".

Filma daļēji ir Fellīni autobiogrāfiskas atmiņas. Galvenais varonis Tita (Bruno Zanins) ir pusaudzis, parādīta viņa dzīve pārejas posmā uz pieaugušu cilvēku. Filmas darbība notiek nelielā ciemā Bordžo San Džuliano, netālu no Rimini, 1930. gados fašistiskās Itālijas laikā. Filmā darbojas ciemā dzīvojošie pesonāži, bieži vien dīvaina rakstura un ekscentriski. Daudzus no personāžiem netēlo profesionāli aktieri. Filmā parādīts viens gads Titas dzīvē, ciešā saistībā ar visdažādākiem notikumiem ciemā.

Kinokritiķi filmu augsti novērtēja, saucot to par vienu no labākajām Fellīni filmām un izceļot viņa režisora mākslu un humāno dzīves atainojumu.

Filma saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu "Labākā filma svešvalodā" 1975. gadā, kā arī nākamajā gadā Fellīni tika nominēts balvām "Labākais režisors" un "Labākais oriģinālscenārijs" (kopā ar Tonino Gueru).

## Atsauces

## Ārējās saites
Sebežas rajons

**Sebežas rajons** () ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Krasnogorodskas, Opočkas, Pustoškas un Ņeveļas rajoniem, kā arī ar Baltkrieviju un Latviju.

Rajons bagāts ezeriem. Sebežas pilsēta un apkārtne iekļauta Sebežas nacionālajā parkā.

## Ārējās saites

*Sebežas nacionālais parks
Sebeža

**Sebeža** () ir pilsēta Krievijā, Pleskavas apgabalā, Sebežas rajona centrs. Dzelzceļa stacija Rīgas - Maskavas dzelzceļa līnijā. Izvietojusies uz strēles starp Sebežas un Orono ezeriem. Pilsēta un tās apkārtne iekļauta Sebežas nacionālā parka teritorijā.

## Vēsture
Pirmoreiz rakstos minēta 1414. gadā Pleskavas kņazistes pakļautībā. 1535. gadā šeit tika uzcelta koka pils Krievijas caristes rietumu robežas  aizsardzībai. To iekaroja Lietuvas dižkunigaitijas karaspēks Livonijas kara laikā un tā palika Polijas-Lietuvas kopvalsts sastāvā līdz Polijas pirmajai dalīšanai 1772. gadā.

Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 9. jūlija līdz 1944. gada 17. jūlijam - Vācijas okupācijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Sebeža ekciklopēdijā "Mana pilsēta"
Strugi Krasnijes rajons

**Strugi Krasnijes rajons** () ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Porhovas, Pleskavas, Gdovas un Pļusas rajoniem, kā arī ar Novgorodas apgabala Šimskas un Soļcu rajoniem.

## Ārējās saites
*
Usvjatu rajons

**Usvjatu rajons** () ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Ņeveļas, Veļikije Luku un Kuņjas rajoniem, Smoļenskas apgabala Veļižas rajonu, kā arī Baltkrieviju.

## Ārējās saites
Veļikije Luku rajons

**Veļikije Luku rajons** () ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Kuņjas, Usvjatu, Ņeveļas, Novosokoļņiku un Lokņas rajoniem, kā arī Tveras apgabala Toropecas rajonu.

## Cilvēki
Rajona teritorijā dzimuši futbolists Dmitrijs Aļeņičevs (*Дмитрий Анатольевич Аленичев*, 1972), matemātiķis Ivans Vinogradovs (*Иван Матвеевич Виноградов*, 1891-1983) un polārpētnieks Dmitrijs Laptevs (*Дмитрий Яковлевич Лаптев*, 1701-1771). Rajona teritorijā bērnības gadus pavadīja matemātiķe Sofija Kovaļevska.

## Ārējās saites
Jaunzēlandes Ārējās salas

thumb|260px|Jaunzēlandes Ārējo salu izvietojums
**Jaunzēlandes Ārējās salas** ( vai *New Zealand Outlying Islands*) ir kopīgs apzīmējums neapdzīvotajām Jaunzēlandes salu teritorijām ārpus tās kontinentālā šelfa, kas neietilpst nevienā no valsts administratīvajām vienībām (izņemot Solandera salas) un tiek pārvaldītas tieši. Piecas Jaunzēlandes Subantarktikas salu grupas, tostarp to jūras teritorijas, ir iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Šajā uzskaitījumā ietilpst:

## Atsauces

## Ārējās saites

* New Zealand Offshore Islands
Daudzvērtīgie spirti

**Daudzvērtīgie spirti** jeb **polioli** ir spirti, kuru molekulās ir divas vai vairāk hidroksilgrupas (OH grupas).

## Izmantošana

Daudzvērtīgajiem spirtiem piederošie cukurspirti tiek izmantoti kā pārtikas piedevas. Lai arī to salduma pakāpe ir zemāka, nekā attiecīgajiem cukuriem, no kā tie iegūti, cukurspirtiem ir mazāka kaloritāte, un tos parasti lieto kopā ar citiem saldinātājiem, kuriem ir ļoti augsta salduma pakāpe, piemēram, acesulfāmu un aspartāmu.

## Atsauces
Andris Vilks (filologs)

**Andris Vilks** (dzimis  Rīgā, miris ) bija latviešu filologs, bibliotēku darbinieks. Latvijas Zinātņu akadēmijas goda loceklis. A. Vilks bija Latvijas Nacionālās bibliotēkas direktors no 1989. līdz 2024. gadam.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1957. gadā Grīziņkalna apkaimē Rīgā. Mācījās Rīgas 24. vidusskolā, 1980. gadā absolvēja studijas Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātē. No 1978. līdz 1986. gadam A. Vilks bija bibliotekārs V. Lāča Latvijas PSR Valsts bibliotēkas (pašlaik Latvijas Nacionālā bibliotēka) Reto grāmatu un rokrakstu nodaļā, pēc tam līdz 1989. gadam vadīja Reto grāmatu un rokrakstu sektoru un Reto grāmatu un rokrakstu nodaļu. 1989. gadā A. Vilks kļuva par Latvijas Nacionālās bibliotēkas direktoru. Bija lektors Latvijas Universitātes Sociālo zinātņu fakultātē.

No 1998. līdz 2002. gadam A. Vilks bija Latvijas Republikas Kultūras ministrijas Nacionālās kultūras padomes priekšsēdētājs, no 2004. līdz 2008. gadam vadīja Baltijas jūras valstu bibliotēku apvienību *Bibliotheca Baltica*. Viņš bija vairāku profesionālo organizāciju valdes vai padomes loceklis, tai skaitā valdes loceklis Eiropas zinātnisko bibliotēkas līgu valdē, kā arī UNESCO Zināšanu sabiedrības programmu padomes priekšsēdētājs.

Miris 2025. gada 26. februārī.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, ceturtā šķira (1997)
* Ģedimina ordenis (Lietuva, 2001)
* Latvijas Ministru kabineta balva (2007)
* Atzinības krusts, otrā šķira (2014)
* 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme (2009)
* "Zelta ābeles" balva par mūža ieguldījumu grāmatniecībā (2017)

## Atsauces
Andris Vilks

**Andris Vilks** var būt:
* Andris Vilks — latviešu ekonomists un politiķis;
* Andris Vilks — latviešu filologs;
* Andris Vilks — latviešu jurists un politiķis.
Sprādzieni Oklahomasitijā

**Sprādzieni Oklahomasitijā** bija terora akts Alfrēda Maraha federālajā ēkā Oklahomasitijas centrā, Oklahomas štatā, ASV, . Tas bija lielākais terorisma akts ASV vēsturē līdz 2001. gada 11. septembra uzbrukumam. Sprādziena rezultātā bojā gāja 168 cilvēki, kā arī tika ievainoti vairāk nekā 600 cilvēki. Sprādziena viļņa rezultātā tika sagrautas ēkas vai tika izdarīti mazāki postījumi 16 kvartālu rādiusā, tika iznīcinātas vai nodega 86 mašīnas, 258 netālu esošajām ēkām tika izsisti stikli, kopumā tika izdarīti apmēram 652 miljonus ASV dolārus lieli zaudējumi.

90 minūtes pēc sprādziena Oklahomasitijas štata policists Čārlijs Hendžers apturēja Timotiju Makveju, un viņš tika aizturēts par ieroču nēsāšanu bez atļaujas. Tiesas izmeklēšana ātri spridzināšanu sasaistīja ar Makveju un Teriju Nikolsu. Nikolss tika arestēts un tuvāko dienu laikā viņiem abiem tika izvirzītas apsūdzības. Maikls un Lori Fortjē vēlāk tika identificēti kā līdzdalībnieki. Makvejs, ASV milicijas kustības piekritējs un Līča kara veterāns, detonēja sprāgstvielas nomātā kravas auto. Makveja līdzsazvērnieks Nikolss palīdzēja bumbas sagatavošanas procesā. Makveja motivācija izdarīt šo uzbrukumu bija naids pret federālo valdību, bumbas taimeris tika iestatīts tā, lai uzbrukums sakristu ar otro gadadienu kopš nāvējošās apšaudes, kas izbeidza Vako aplenkumu.

Oficiālā izmeklēšana bija lielākā noziegumu izmeklēšana ASV vēsturē. FIB aģenti veica 28 000 nopratināšanu, savāca 3,2 tonnas pierādījumu, tāpat tika savākts 1 miljards informācijas vienību. Spridzinātāji tika notiesāti 1997. gadā. Makvejam  tika izpildīts nāvessods ar nāvējošu injekciju, Nikolsam tika piespriests mūža ieslodzījums. Maikls un Lori Fortjē liecināja pret Makveju un Nikolsu, Maiklam tika piespriesti 12 gadi cietumā par ASV valdības nebrīdināšanu un Lori saņēma imunitāti pret apsūdzībām apmaiņā pret liecībām. Tāpat kā citos lielos teroristu uzbrukumos, arī Oklahomasitijas spridzināšanā pastāv dažādas sazvērestības teorijas.

Sprādziena rezultātā ASV valdība pieņēma Pretterorisma un nāves soda likumu. Tāpat tika pieņemts likums apsardzības pastiprināšanai ap federālajām ēkām, lai izvairītos no turpmākajiem uzbrukumiem.  tika atvērts Oklahomasitijas nacionālais memoriāls uzbrukuma upuru piemiņai.

## Atsauces
LitSat-1

***LitSat-1*** ir Lietuvas viens no diviem pirmajiem pavadoņiem. Otrs ir *[[LituanicaSAT-1]]*; tie Starptautiskajā kosmosa stacijā nogādāti 2014. gada janvārī, bet februārī palaisti brīvā lidojumā.

Projekta primārais mērķis ir izmēģināt jauna veida pjezoelektrisko orientācijas sistēmu, kas tālāk varētu tikt pārbaudīta nākamajā lidojumā 2015. gadā. Paredzēts, ka *LitSat-1* no orbītas translēs trīs sabiedrības balsojumā izvēlētus vārdus lietuviešu valodā.

*LitSat-1* veidojusi komanda no Lietuvas kosmosa asociācijas, Kauņas tehnoloģiju universitātes, Kosmosa zinātņu un tehnoloģiju institūta un Viļņas Ģedimina tehnikas universitātes.

Pavadonis veltīts lietuviešu pilotu *Steponas Darius* un *Stasys Girėnas* pirmā transatlantiskā lidojuma 80 gadadienai. Misija nosaukta par *Misija Lituanica 80*.

## Konstrukcija
*LitSat-1* veidots pēc *[[CubeSat]]* 1U standarta kuba formā ar malām 10 cm un masu 1,33 kg. 

## Lidojuma gaita
*LitSat-1* līdz ar citiem 32 nanopavadoņiem tika palaists  plkst. 18:07:05 UTC kosmosa kuģa *[[Orb-1|Cygnus Orb-1]]* kravas telpā ar nesējraķeti *[[Antares 120]]* no Vidusatlantiskā reģionālā kosmoporta (MARS) starta laukuma LP-0A. 12. janvārī *Cygnus* ieradās Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS).

*LitSat-1* brīvā lidojumā palaists no stacijas *[[Kibo (SKS)|Kibo]]* moduļa īpašas nanopavadoņu palaišanas ierīces 28. februārī 07:30 UTC. Reizē ar to palaisti pavadoņi *[[LituanicaSAT-1]]*, *[[SkyCube-1]]*, *[[ArduSat-2]]* un *[[UAPSAT]]*.

## Skatīt arī
* *[[LituanicaSAT-1]]*
* *[[ESTCube-1]]*
* *[[Venta-1]]*

## Atsauces

## Ārējās saites
* Misija Lituanica 80
Raibie dzeņi

**Raibie dzeņi** (*Dendrocopos*) ir dzilnu dzimtas (*Picidae*) ģints, kas apvieno 12 mūsdienās dzīvojošas sugas. Raibo dzeņu sugas mājo Eirāzijā un Ziemeļāfrikā. Tie ir tipiski mežu iemītnieki, kas barojas un ligzdo kokos, ar aso knābi izcērtot stumbrā dobumu.

## Latvijā
[thumb|left|180px|Visbiežāk Latvijā ir sastopams [dižraibais dzenis (*Dendrocopus major*)]]
Saskaņā ar jaunāko sistemātiku Latvijā sastopamas 2 raibo dzeņu ģints sugas: baltmugurdzenis (*Dendrocopos leucotos*) un dižraibais dzenis (*Dendrocopus major*). Visbiežāk sastopamais Latvijā ir dižraibais dzenis.

## Izskats un īpašības
Dzeņi ir mazi vai vidēji lieli putni. Lielākais ģintī ir baltmugurdzenis (*Dendrocopos leucotos*), kura ķermeņa garums ir 28 cm, svars 115 g. Raibo dzeņu ģints putniem ir raksturīga liela galva, spēcīgs, taisns, konusveidīgs knābis, stīva aste un gara mēle. Visām dzeņu sugām ir raibs meln-balts apspalvojums. Lielākajai daļai ir arī koši sarkana vai dzeltena galvas virsa vai kāda cita koša ķermeņa daļa.

Dzeņi meža veselībai ir ļoti nozīmīgi un vērtīgi putni, tie barojas ar kukaiņiem, kurus atrod koku stumbros, ar aso knābi izcērtot nelielu caurumu un ar garo mēli tos izvelkot pat no vismazākajām spraugām. Ligzdai tiek izcirsts lielāks un plašāks dobums. Dzeņi ir iecienījuši mirušus vai slimus kokus. Olas kā visiem dzilnu dzimtas putniem ir baltā krāsā. Dzeņi sit pa koku stumbriem arī, lai savstarpēji sazinātos. Reizēm putni izmanto tukšu konservu kārbu vai metāla gabalu.

## Vēsture
Pagātnē dzeņus uzskatīja par mežam kaitīgiem putniem. Valdīja uzskats, ka dzeņi cērtot kokos dobumus, norauj mizu un traucē kokam attīstīties, tādēļ mežsaimnieki, lai "aizsargātu" jaunos stādījumus, centās dzeņus kā kaitīgus putnus pat iznīcināt. Tikai 18. gadsimta beigās un 19. gadsimta sākumā dabas pētnieki pierādīja, ka dzeņi dobumus izcērt tieši mirušos vai slimos kokos, reizēm koku izglābjot no bojāejas, kā arī samazinot kaitēkļu izplatību uz citiem kokiem. Pirmais, kurš sāka aktīvi aizstāvēt dzeņus, bija vācu ornitologs un naturālists Johans Bekšteins.

## Sistemātika
[thumb|220px|[Baltspārnu dzenis (*Dendrocopos leucopterus*)]]
[thumb|220px|[Himalaju dzenis (*Dendrocopos himalayensis*)]]
**Raibo dzeņu ģints** (*Dendrocopos*)
*Baltmugurdzenis (*Dendrocopos leucotos*)
*Baltspārnu dzenis (*Dendrocopos leucopterus*)
*Dardžilingas dzenis (*Dendrocopos darjellensis*)
*Dižraibais dzenis (*Dendrocopos major*)
*Dzeltenkrūšu dzenis (*Dendrocopos macei*)
*Himalaju dzenis (*Dendrocopos himalayensis*)
*Okinavas dzenis (*Dendrocopos noguchii*)
*Raibkrūšu dzenis (*Dendrocopos atratus*)
*Rudvēdera dzenis (*Dendrocopos hyperythrus*)
*Sindas dzenis (*Dendrocopos assimilis*)
*Sīrijas dzenis (*Dendrocopos syriacus*)
*Sumatras dzenis (*Dendrocopos analis*)

## Atsauces

## Ārējās saites

*Dzeņveidīgo putnu noteicējs
*Apdraudētie un aizsargājamie putni 
*Xeno-canto: Genus Dendrocopos
*iNaturalist: Genus Dendrocopos
*Birds in the Dendrocopos Genus
Jānis Macītis

**Jānis Macītis** (1913-1940) bija latviešu karavīrs robežsargs. Viens no Masļenku robežincidentā kritušajiem latviešu robežsargiem.

## Biogrāfija
Jānis Macītis ir dzimis 1913. gada 11. jūnijā Skrundā.
1935-1936. gadā dienējis Latvijas armijā, 2. Ventspils kājnieku pulkā. Beidzis pulka sakaru kursus.
1939. gada septembrī iekļuvis Latvijas rezerves armijas iesaucamo sarakstos un iekļauts 3. Jelgavas kājnieku pulka ložmetēju rotā. Tā paša gada novembrī atvaļināts.

1940. gada 8. maijā uzsācis dienestu Robežsargu brigādes 3. Abrenes bataljona 1. rotas 2. sardzē. Dienesta vieta: Augšpils pagasta *Masļenkos*.
Kritis sadursmē ar NKVD uzbrucējiem 1940. gada 15. jūnija rītausmā. Apbedīts Kuldīgas apriņķa Sātiņu kapsētā.

## Masļenku robežincidents
thumb|250px|left|Kaujā nogalinātā robežsarga J. Macīša līķis
Jānis Macītis, atrodoties apgaitā, bija pirmais, kurš pamanīja Ludzas upi šķērsojušos uzbrucējus. Visticamāk, viņš rīkojās saskaņā ar instrukciju un skaļi uzsauca pārkāpējiem. Tajā brīdī viens no uzbrucējiem izšāva kārtu no automātiskā ieroča Macīša virzienā un viņš tika smagi ievainots. Par spīti smagajam ievainojumam Macītis bija mēģinājis sasniegt sardzes ēku, bet tumsā uzkāpa vienam no uzbrucēju izliktajiem granātu saišķiem, kas bija izvietoti ap ēku. Eksplozijā viņam tika norauta pēda.

## Izmantotā literatūra
* Feldmanis, Andrejs Edvīns, *Masļenku traģēdija - Latvijas traģēdija*, Rīga, 2002.
* Grīnvalds, Valdis, *Iebrukums Masļenkos*, Daugavas Vanagu Mēnešraksts, no. 2, 1979
Zaļās dzilnas

**Zaļās dzilnas** (*Picus*) ir dzilnu dzimtas (*Picidae*) ģints, kas apvieno 13 mūsdienās dzīvojošas sugas. Tās sastopamas Eirāzijā un Ziemeļāfrikā. Zaļās dzilnas ir tipiski meža putni, kas barojas un ligzdo kokos, ar aso knābi izcērtot stumbros dobumus. Latvijā sastopamas 2 dzilnu ģints sugas: pelēkā dzilna (*Picus canus*) un zaļā dzilna (*Picus viridis*).

## Izskats un īpašības
[thumb|left|250px|[Zvīņotā dzilna (*Picus squamatus*) ir viena no lielākajām zaļo dzilnu ģintī]]
Zaļās dzilnas ir vidēji lieli putni un tām uz muguras ir raksturīgs sūnu zaļš apspalvojums, bet uz galvas sarkana "cepurīte". Lielākajai daļai sugu zaļi ir arī spārni, bet dažām sugām, piemēram, sarkanspārnu dzilnai spārni ir sarkani. Daudzām sugām ir cekuls. Lielākās zaļo dzilnu ģintī ir zvīņotā dzilna (*Picus squamatus*) un zaļā dzilna, abu sugu lielāko īpatņu ķermeņa garums ir 36 cm, svars 250 g. Viena no mazākajām ir  sarkanspārnu dzilna (*Picus puniceus*), kuru ķermeņa garums ir apmēram 25 cm. Zaļo dzilnu ģints putniem ir liela galva, stīva aste un gara mēle. Salīdzinot ar citiem dzilnveidīgajiem putniem, to knābis ir vājāks un zaļās dzilnas kaļ tikai mīkstu koku.

## Uzvedība
Zaļās dzilnas meža veselībai ir ļoti nozīmīgi un vērtīgi putni, tie barojas ar kukaiņiem, kurus atrod koku stumbros, ar aso knābi izcērtot nelielu caurumu un ar garo mēli tos izvelkot pat no vismazākajām spraugām. Dažas sugas ir specializējušās skudru un termītu ķeršanā. Ir sugas, kas barojas arī ar augļiem un citu putnu olām. Šīs grupas sugas uzturas arī atklātākās vietās, reizēm barojoties uz zemes, rakņājoties skudru pūžņos un termītu mājās. Ligzdai tiek izcirsts lielāks un plašāks dobums. Zaļās dzilnas ir iecienījušas mirušus vai slimus kokus. Olas kā visiem dzilnu dzimtas putniem ir baltā krāsā. Šīs ģints sugām ir raksturīgi katrā vairošanās sezonā izkalt jaunu ligzdošanas dobumu, tādējādi to pamestajos dobumos citus gadus ligzdo citu sugu putni vai apmetas mazie zīdītāji, kas dzīvo kokos. Zaļās dzilnas sit pa koku stumbriem arī, lai savstarpēji sazinātos.

## Sistemātika
[thumb|280px|[Berberu dzilna (*Picus vaillantii*)]]
**Zaļo dzilnu ģints** (*Picus*)
*Berberu dzilna (*Picus vaillantii*)
*Japānas dzilna (*Picus awokera*)
*Mazā dzeltencekula dzilna (*Picus chlorolophus*)
*Melngalvas dzilna (*Picus erythropygius*)
*Mežģīņudzilna (*Picus vittatus*)
*Pelēkā dzilna (*Picus canus*)
*Pireneju zaļā dzilna (*Picus sharpei*)
*Raibkakla dzilna (*Picus xanthopygaeus*)
*Raibkrūšu dzilna (*Picus viridanus*)
*Sarkanapkakles dzilna (*Picus rabieri*)
*Sarkanspārnu dzilna (*Picus puniceus*)
*Zaļā dzilna (*Picus viridanus*)
*Zvīņotā dzilna (*Picus squamatus*)

## Atsauces

## Ārējās saites

*Dzeņveidīgo putnu noteicējs
*Apdraudētie un aizsargājamie putni 
*iNaturalsist: Genus Picus
Melnās dzilnas

**Melnās dzilnas** (*Dryocopus*) ir dzilnu dzimtas (*Picidae*) ģints, kas apvieno 6 mūsdienās dzīvojošas sugas. Tās sastopamas Eirāzijā, Ziemeļāmerikā un Dienvidamerikā. Trīs sugas mājo Vecajā Pasaulē, bet četras Jaunajā Pasaulē. Melnās dzilnas ir tipiski meža putni, kas barojas un ligzdo kokos, ar aso knābi izcērtot stumbros dobumus. Līdz ar mežu izciršanu un izplatības areālu sadrumstalotību dažu Dienvidamerikas sugu izdzīvošana mūsdienās ir apdraudēta. Latvijā sastopama viena melno dzilnu ģints suga - melnā dzilna (*Dryocopus martius*).

## Izskats un īpašības
[thumb|left|260px|[Melnā dzilna (*Dryocopus martius*) ir lielākā melno dzilnu ģintī]]
Melnās dzilnas ir lieli, spēcīgi putni. Lielākā ģintī ir melnā dzilna (*Dryocopus martius*), kuras ķermeņa garums lielākajiem īpatņiem ir 55 cm, svars 370 g. 

Melno dzilnu ģints putniem ir raksturīga liela galva, spēcīgs, taisns, konusveidīgs knābis, stīva aste un gara mēle. Visām melno dzilnu sugām ir melns apspalvojums, uz kura izceļas sarkanā galvas virsa, turklāt lielākajai daļai sugu ir cekuls. Daudzām sugām melnais apspalvojums kombinējas ar baltu spalvu laukumiem, visbiežāk uz galvas. Tēviņa, mātītes un jauna putna apspalvojums melnajām dzilnām ir atšķirīgs, atšķiroties sarkanā galvas kroņa izmēram. Melnās dzilnas ir labas lidotājas. Lidojums ir taisns un spēcīgs.

Melnās dzilnas meža veselībai ir ļoti nozīmīgi un vērtīgi putni, tie barojas ar kukaiņiem, kurus atrod koku stumbros, ar aso knābi izcērtot nelielu caurumu un ar garo mēli tos izvelkot pat no vismazākajām spraugām. Melnās dzilnas barojas arī ar augļiem, ogām un riekstiem. Ligzdai tiek izcirsts lielāks un plašāks dobums. Melnās dzilnas ir iecienījušas mirušus vai slimus kokus. Olas kā visiem dzilnu dzimtas putniem ir baltā krāsā. Šīs ģints sugām ir raksturīgi katrā vairošanās sezonā izkalt jaunu ligzdošanas dobumu, tādējādi to pamestajos dobumos citus gadus ligzdo citu sugu putni vai apmetas mazie zīdītāji, kas dzīvo kokos. Melnās dzilnas sit pa koku stumbriem arī, lai savstarpēji sazinātos. Visas ģints sugas ir nometnieces.

## Sistemātika
[thumb|260px|[Svītrainā dzilna (*Dryocopus lineatus*)]]
**Melno dzilnu ģints** (*Dryocopus*)
*Andamanu dzilna (*Dryocopus hodgei*)
*Baltvēdera dzilna (*Dryocopus javensis*)
*Baltzoda dzilna (*Dryocopus pileatus*)
*Melnā dzilna (*Dryocopus martius*)
*Melnvēdera dzilna (*Dryocopus schulzi*)
*Svītrainā dzilna (*Dryocopus lineatus*)

## Atsauces

## Ārējās saites

*Dzeņveidīgo putnu noteicējs
*Apdraudētie un aizsargājamie putni 
*Xeno-canto: Genus Dryocopus
*iNaturalist: Genus Dryocopus
*Birds in Focus: Genus Dryocopus
IP kods

**IP Kods** (IP saīsinājuma nozīme — ) klasificē iekārtu aizsardzību pret apkārtējās vides iedarbību. 

Standartu ir veidojusi un pieņēmusi Starptautiskā elektrotehniskā komisija Ženēvā. Standarta (Kods :  IEC 60529) mērķis ir nodrošināt lietotājus ar standartizētu informāciju par iekārtu raksturlielumiem. Standarta teksts gan nav brīvi pieejams.

Standarts izšķir 3 veidu aizsardzību :
pirmais cipars apzīmē aizsardzību pret cietu objektu iekļūšanu;
otrais cipars apzīmē aizsardzību pret šķidrumu iekļūšanu;
trešais cipars apzīmē aizsardzību pret mehāniskiem triecieniem (vairs netiek lietots).

Jaunākām iekārtām 3. cipars tiek izlaists. Ja aizsardzība nav definēta, cipars var tikt aizstāts ar burtu *X*. 

Piemēram, iekštelpu elektriskajām kontaktligzdām parasti IP kods ir *IP22*, kas nozīmē pietiekamu aizsardzību pret pirkstu nokļūšanu ligzdas iekšienē, un vertikāli, vai maksimāli 15 grādu leņķī pilošu ūdeni. Cits piemērs ir Sony Xperia Z Ultra mobilais telefons, kuram ir IP kods IP58. Telefons ir aizsargāts pret putekļiem, un līdz 30 minūtēm var tikt iemērkts 1,5 metru dziļā ūdenī. *IP22* vai *IP2X* ir tipiskais minimums iekštelpu elektriskajām iekārtām.

## Koda uzbūve

### Aizsardzība pret cietiem objektiem

### Aizsardzība pret šķidrumiem

### Papildus apzīmējumi

Standarts definē papildus burtus, kas var tikt pievienoti kodam un nozīmē aizsardzību pret bīstamām ķermeņa daļām vai darba rīkiem :

Papildus aizsardzība un to apzīmējumi:

### Aizsardzība pret mehānisku triecienu

Papildus cipars dažreiz apzīmē iekārtas spēju izturēt mehāniskus triecienus. Cipars norāda uz trieciena enerģiju džoulos, kas iekārtai jāiztur, lai atbilstu aizsardzības līmenim. Šis cipars IP kodā šobrīd ir aizstāts ar IK kodu, kas ir definēts standartā EN 62262.

Kopš IEC 60529 standarta 3. versijas cipars nav IP koda sastāvdaļa, bet uz vecākām iekārtām tas vēl joprojām ir atrodams. Uz jaunākām iekārtām visticamāk ir atrodams IK kods. Starp IP koda 3. ciparu un IK kodu nav tiešas atbilstības.

## Ārējās saites
*IEC Mājas lapa
*IEC interneta veikals (iespējams iegādāties IEC standartus)
*ASV IP definīcija
*Austrālijas IP definīcija
Ernsts Mahs

**Ernsts Valfrīds Jozefs Vencels Mahs** (, dzimis , miris ) bija austriešu fiziķis, filozofs un fiziologs. Fizikāli pētījis triecienviļņus. Maha vārdā nosaukts Maha skaitlis aerodinamikā.

Iespaidojis loģiskā pozitīvisma un pragmatisma skolas uzskatus. Kritizēja Ņūtona uzskatus, viens no Einšteina relativitātes teorijas priekštečiem.

Dzimis Brno, no 1855. līdz 1860. gadam studēja Vīnē. No 1864. līdz 1867. gadam strādāja Grācā, vēlāk 28 gadus darbojās eksperimentālajā fizikā Kārļa Universitātē Prāgā, kad atgriezās Vīnē. 1913. gadā pārcēlās uz dzīvi Minhenes pievārtē.

## Ārējās saites

* Mahs Stenfordas filzofijas eciklopēdijā
1229. gads

**1229**. () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
## Notikumi
* Notiek Aizkraukles kauja, kura bija atbildes karagājiens pēc Zobenbrāļu ordeņa karaspēka iebrukuma Zemgales teritorijā 1228. gadā
* Vācu krustnešu Karagājiens uz Abavas kuršu zemi
* Vismāra iegūst pilsētas tiesības
* Dibināta Somijas pilsēta Turku
* Smoļenskas kņazi noslēdz miera līgumu ar Rīgu
* Palmas pilsētu Spānijā, iekaro Aragonas karalis Haime I
## Miruši
* 17. janvāris — Alberts fon Bukshēvdens (*Albrecht von Buxthoeven*), diplomāts, politiķis, trešais Livonijas bīskaps, vēlāk pirmais Rīgas bīskaps. Tiek uzskatīts par Rīgas dibinātāju (dzimis 1165.)
1141. gads

**1141**. () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
## Notikumi
* Jehuda Halevi aicina ebrejus emigrēt uz Svēto Zemi
* 
## Dzimuši
* Mjoans Eisajs, japāņu budistu priesteris, ieviesa Japānā no Ķīnas dzenbudisma Rinzai skolu un zaļās tējas dzeršanas kultūru (miris 1215.)
* Malkolms IV Dankelds, Skotijas karalis (miris 1165.)

## Miruši
* 13. februāris — Bēla II, Ungārijas karalis (dzimis 1108. gadā)
Kārlis Beizaks

**Kārlis Beizaks** (1915 - 1940) bija latviešu karavīrs robežsargs. Viens no Masļenku robežincidentā kritušajiem Latvijas robežsargiem.

## Biogrāfija
Kārlis Beizaks ir dzimis 1915. gada 16. decembrī Vadakstes pagasta Priedulā. Mācījies Vadakstes pamatskolā.

No 1937 līdz 1938. gadam dienējis Latvijas Bruņotajos spēkos, Štāba bataljonā. Beidzis instruktoru rotas kursu.
1938. gadā paaugstināts par dižkareivi un kļuvis par 1. klases šāvēju vingrinājumā ar kaujas šauteni.
1939. gada aprīlī uzsācis dienestu Robežsargu brigādes 3. Abrenes bataljonā.

Kritis 1940. gada 15. jūnija rītausmā sadursmē ar NKVD uzbrucējiem. Apbedīts Auces Sniķerkalna kapos.

## Masļenku robežincidents
NKVD uzbrukuma brīdī Beizaks bija brīvais sargs un gulēja sardzes ēkā. Apšaudes laikā sardzes priekšnieka p.i. Valdis Grīnvalds norīkoja Beizaku skriet uz kaimiņu 1. sardzi pēc palīdzības, jo telefona sakari nedarbojās. Izlēcis pa logu, Beizaks spēja noskriet 200 metrus, kad viņu nošāva sardzes ēku aplenkušie uzbrucēji.

## Izmantotā literatūra
* Feldmanis, Andrejs Edvīns, *Masļenku traģēdija - Latvijas traģēdija*, Rīga, 2002.
* Grīnvalds, Valdis, *Iebrukums Masļenkos*, Daugavas Vanagu Mēnešraksts, no. 2, 1979
1222. gads

**1222**. () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
## Notikumi
* Karagājieni uz Novgorodu un Ingriju, kuri bija kā atriebības karagājieni par krievu un lietuviešu iebrukumu Līvzemē
* Dāņu karagājiens uz Sāmsalu, kuru vadīja Dānijas karalis Valdemārs II
## Miruši
* 10. marts — Jūhans I Sverkersons (*Johan Sverkersson*), Zviedrijas karalis (dzimis 1201.)
* Vasiļko Volodarevičs (*Васілька Валадаравіч*), Polockas kņazs (dzimis 1135.)
* Vladislavs Jindžihs (*Vladislav Jindřich*), Čehijas kņazs (dzimis 1160.)
Eiropas Ekonomikas zona

thumb|300px|Eiropas Ekonomiskās telpas dalībvalstis (2013)

**Eiropas Ekonomikas zona** (EEZ - kādreizējā Eiropas Ekonomiskā telpa) ir brīvās tirdzniecības zona, kurā ietilpst Eiropas Savienības (ES) un trīs Eiropas brīvās tirdzniecības asociācijas (EBTA) valstis: Islande, Lihtenšteina un Norvēģija. EEZ mērķis ir ļaut EBTA valstīm piedalīties Eiropas vienotajā tirgū bez pievienošanās ES.

## Dalības principi
EEZ apvieno tās dalībvalstis iekšējā tirgū, kas balstās uz četrām brīvībām: preču, pakalpojumu, personu un kapitāla brīva kustība starp EEZ valstīm. Tomēr atsevišķas dalībvalstis ir noteikušas pārejas periodu jaunajām dalībvalstīm, kas ierobežos brīvu darbaspēka kustību no jaunajām ES dalībvalstīm uz jau esošajām. Katrai esošajai ES dalībvalstij ir tiesības vienpusēji atcelt šos brīvas darbaspēka kustības pagaidu ierobežojumus.

## Vēsture
Uz līdzīgiem principiem balstījās jau 1960. gada 3. maijā izveidotā EBTA, kurā tolaik ietilpa septiņas Eiropas valstis (Apvienotā Karaliste, Austrija, Dānija, Īrija, Norvēģija, Portugāle, Šveice), kuras netika uzņemtas vai nevēlējās pievienoties Eiropas Kopienai, kurā dominēja Francija un VFR. Pēc tam, kad 1973. gadā Apvienotā Karaliste, Īrija un Dānija tomēr pievienojās Eiropas Kopienai, arī atlikušās EBTA valstis līdz 1977. gadam noslēdza divpusējos sadarbības līgumus ar Eiropas Kopienas valstīm. Vēlāk EBTA pievienojās arī Islande, Lihtenšteina, Somija un Zviedrija.
 
EEZ izveidojās 1994. gada 1. janvārī pēc ES un EBTA valstu (Austrijas, Islandes, Lihtenšteinas, Norvēģijas, Somijas, Šveices, Zviedrijas) 1992. gada koplīguma ratifikācijas, lai ļautu EBTA valstīm piedalīties Eiropas vienotajā tirgū bez pievienošanās ES. Šobrīd EBTA ir palikušas tikai Islande, Lihtenšteina, Norvēģija un Šveice, no kurām tikai Šveice nav iekļāvusies EEZ. Tomēr Šveicei ar ES ir divpusējs līgums, kas pēc satura ir līdzīgs EEZ līgumam.

## Skatīt arī
* Mercosur

## Atsauces
Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācija

thumb|300px|Eiropas Brīvās Tirdzniecības Asociācijas dalībvalstis (2013).

**Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācija (EBTA)** () ir brīvās tirdzniecības telpa, kurā ietilpst četras Eiropas valstis (Islande, Lihtenšteina, Norvēģija un Šveice). Lai arī to valdības vai arī iedzīvotāji referendumu balsojumu veidā ir atteikušies pievienoties Eiropas Savienībai (ES), tomēr to ekonomikas ir cieši integrētas ar ES valstu ekonomikām.

## Dalības principi
EBTA apvieno tās dalībvalstis iekšējā tirgū, kas balstās uz četrām brīvībām: brīva preču, brīva pakalpojumu, brīva personu un brīva kapitāla kustība starp EBTA valstīm.

## Vēsture
Eiropas brīvās tirdzniecības asociācija dibināta 1960. gada 3. maijā. Tajā tolaik ietilpa septiņas Eiropas valstis (Apvienotā Karaliste, Austrija,  Dānija, Norvēģija, Portugāle, Šveice un Zviedrija), kas netika uzņemtas vai nevēlējās pievienoties Eiropas Kopienai, kurā dominēja Francija un VFR. 1970. gadā EBTA pievienojās Islande.
Pēc tam, kad 1973. gadā Apvienotā Karaliste un Dānija tomēr pievienojās Eiropas Kopienai, arī atlikušās EBTA valstis līdz 1977. gadam noslēdza divpusējos sadarbības līgumus ar EK valstīm. 1986. gadā Portugāle pievienojās Eiropas Savienībai, bet EBTA iestājās Somija (1986) un Lihtenšteina (1991).
 
Lai ļautu EBTA valstīm piedalīties Eiropas vienotajā tirgū bez pievienošanās ES, 1994. gada 1. janvārī pēc Eiropas Brīvās Tirdzniecības Asociācijas (EBTA) valstu (Austrijas, Islandes, Lihtenšteinas, Norvēģijas, Somijas, Šveices un Zviedrijas) un Eiropas Savienības 1992. gada koplīguma ratifikācijas,  izveidojās Eiropas Ekonomiskā Telpa (EET), kurā neiekļāvās Šveice. Tomēr Šveicei ar ES ir divpusējs līgums, kas pēc satura ir līdzīgs EET līgumam.

1995. gadā Austrija, Somija un Zviedrija pievienojās Eiropas Savienībai un EBTA palika tikai četras valstis.

## Atteikšanās iestāties ES
Norvēģija divreiz (1972. un 1994. gadā) un Šveice vienreiz (1992. gadā) referendumos noraidīja iestāšanos ES. Lihtenšteina politiski un ekonomiski ir cieši saistīta ar Šveici.
2013. gadā arī Islandes valdība pieņēma lēmumu par iestāšanās sarunu apturēšanu.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Dziļās un aptverošās brīvās tirdzniecības zona
* Centrāleiropas Brīvās Tirdzniecības vienošanās
* Eiropas Ekonomiskā Telpa
* Eiropas Savienība
Centrāleiropas Brīvās tirdzniecības vienošanās

thumb|300px|Centrāleiropas Brīvās Tirdzniecības vienošanās dalībvalstis (2014).

**Centrāleiropas Brīvās tirdzniecības vienošanās (CEBTV)** () ir brīvās tirdzniecības telpa, kuru 1994. gadā izveidoja četras Centrāleiropas valstis (Polija, Ungārija, Čehija un Slovākija), kurām pakāpeniski pievienojās Slovēnija, Rumānija, Bulgārija un Horvātija. Pēc to pievienošanās Eiropas Savienībai CEBTV ekonomisko telpu paplašināja uz dienvidaustrumu Eiropas valstīm. Patlaban tajā ietilpst septiņas valstis (Albānija, Bosnija un Hercegovina, Kosova, Ziemeļmaķedonija, Moldova, Melnkalne un Serbija). To ekonomikas ir vairāk vai mazāk integrētas ar Eiropas Savienības valstu ekonomikām un daļa no tām ir ES kandidātvalstis.

## Vēsture
Sākotnējā Centrāleiropas Brīvās Tirdzniecības vienošanās tika noslēgta 1992. gada 21. decembrī starp Višegrādas grupas valstīm, pie kurām piederēja Polija, Ungārija, Čehu un Slovāku Federatīvā Republika, no kuras vēlāk izveidojās Čehija un Slovākija. Vienošanās stājās spēkā 1994. gada jūlijā. Vēlāk CEBTV pievienojās Slovēnija (1996), Rumānija (1997), Bulgārija (1999), Horvātija (2003) un Maķedonija (2006).

Pēc tam, kad 2004. gadā Polija, Ungārija, Čehija, Slovākija un Slovēnija pievienojās Eiropas Savienībai, arī atlikušās četras CEBTV valstis 2006. gada 6. aprīlī Bukarestē noslēdza vienošanos par citu Dienvidaustrumeiropas valstu uzņemšanu vienošanās zonā. 2007. gada 1. janvārī Bulgārija un Rumānija iestājās Eiropas Savienībā, 2007. gada 26. jūlijā noslēdza jaunu Centrāleiropas Brīvās Tirdzniecības vienošanos, kurai pievienojās Albānija, Kosova, Maķedonija, Moldova un Melnkalne, 22. augustā Horvātija, 24. oktobrī Serbija, bet 22. novembrī Bosnija un Hercegovina. Kosovas neatkarības pasludināšanas dēļ pēc 2008. gada ir pārtraukta brīvā tirdzniecība starp Kosovu un Serbiju. 2013. gada 1. jūlijā Horvātija iestājās Eiropas Savienībā.

## Vēlēšanās iestāties ES
Starpvaldību sarunas par iestāšanos Eiropas Savienībā notiek ar Albānijas, Maķedonijas Republikas, Melnkalnes un Serbijas valdībām. Kā potenciālās kandidātvalstis, kurām ir solīts uzsākt sarunas par iestāšanos pēc zināmu nosacījumu izpildes, ir Bosnija un Hercegovina, kā arī Kosova. Moldova un Ukraina 2014. gadā noslēdza asociācijas un tirdzniecības līgumu ar Eiropas Savienību.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācija
* Eiropas Ekonomiskā Telpa
* Eiropas Savienība
Talrids Rullis

**Talrids Rullis** (dzimis  Ventspilī, miris ) bija latviešu tulkotājs.

Studējis Latvijas Universitātes Vēstures un filoloģijas (vēlāk - Filoloģijas) fakultātē. Ar tulkošanu no krievu, baltkrievu un ukraiņu valodas sācis nodarboties 1962. gadā, bet lietuviešu literatūras tulkošanā debitējis 1991. gadā. 2005. gadā saņēmis Literatūras gada balvu par mūža ieguldījumu literatūrā. 2006. gadā Valsts kultūrkapitāla fonda (VKKF) padome piešķīra Talridam Rullim mūža stipendiju.

Talridam Rullim ir būtiski nopelni lietuviešu literatūras popularizēšanā Latvijā — "Tulkojot piecdesmit gadu garumā, atveda mums lietuviešu literatūru," nekrologā raksta Gundega Repše.

2008. gadā Talrids Rullis par profesionāli un mākslinieciski iztulkotiem lietuviešu daiļliteratūras darbiem, kā arī ilgstošu un nozīmīgu pašaizliedzīgu darbu, popularizējot lietuviešu literatūru Latvijā, saņēma Sv. Hieronīma prēmiju, ko piešķir Lietuvas Literatūras tulkotāju savienība.

## Tulkojumi
Starp Talrida Ruļļa pēdējo gadu nozīmīgākajiem tulkojumiem ir:
* Jurgas Ivanauskaites
** "Ragana un lietus" (1994),
** "Ceļojums uz Šambalu" (1998),
** "Agnijas Maģija" (1999),
** "Zaudētā Apsolītā zeme" (2000),
** "Trimdā aizdzītā Tibeta" (2001),
** "Sapņiem līdzi" (2006),
* Antana Šķēmas "Balta drāna" (2000),
* Sauļus Toma Kondrota
** "Un apmāksies tie, kas skatās pa logu" (2006),
** "Čūskas skatiens" (2000),
*Romualda Granauska "Kenotafs" (2006).

## Atsauces

## Ārējās saites
* Talrids Rullis — tulkotāja profils, Latvijas Radošo savienību padomes vietnē makslinieki.lv.
* In memoriam. Tulkotājs Talrids Rullis — Talrids Rullis Latvijas Radio 3 raidījumā "Mana mūzika",
IK kods

**IK kods** ir skaitlis, kas norāda elektroiekārtas aizsardzības pakāpi pret mehāniskiem triecieniem.  Eiropas standartizācijas komisijas standarts **EN 62262**, vai internacionālais standarts IEC 62262 (2002) ar IK koda palīdzību definē iekārtas aizsardzību pret mehāniskiem triecieniem. IK kods tika 1995. gadā definēts (un 1998. gadā labots) kā Eiropas standarts **BS EN 50102**. Pēc standarta globālas atzīšanas, tas tika pārsaukts par EN 62262.

Pirms IK koda ieviešanas, aizsardzību pret triecieniem dažreiz norādīja kā 3. ciparu IP kodā, piemēram IP66(9), bet koda nestandarta pielietojums bija viens no IK koda ieviešanas iemesliem. Standarts stājās spēkā 1995. gada oktobrī, ar pārejas laiku līdz 1997. gada aprīlim.

EN 62262 definē kā, testējot mehāniskās aizsardzības pakāpi, iekārtām ir jābūt stiprinātām, kādam ir jābūt atmosfēras spiedienam, triecienu skaitu un to vienmērīgu klājumu, testēšanas aparatūras triecienāmuru izmēru, izskatu, materiālu, utt.

 Aizsardzības nav

# R100 Rokvela cietība () pēc ISO 2039/2
# Fc 490-2, Rokvela cietība  pēc ISO 1052

## Ārējās saites
* BS EN 62262:2002
* IEC 62262 Ed. 1.0 b:2002
Verčelli province

**Verčelli province** () ir viena no Itālijas provincēm valsts ziemeļrietumos, Pjemontas reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Verčelli. Verčelli province sīkāk sadalās 82 komūnās. Province plašāk ir pazīstama ar rīsu audzēšanu.

## Ārējās saites
Hermipe (pavadonis)

**Hermipe**, arī **Jupiters XXX** ir Jupitera pavadonis. To  atklāja Havaju Universitātes zinātnieku komanda, kuru vadīja Skots Šepards (*Scott S. Sheppard*). Pavadoņa pagaidu apzīmējums bija S/2001 J3.  Starptautiskā Astronomijas savienība pavadonim piešķīra vārdu Hermipe. Hermipe ir tēls grieķu mitoloģijā, viena no Zeva mīļākajām.

Hermipe ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir tikai apmēram 4 km. Pavadonis ir piederīgs Anankes grupai.

## Atsauces
Pāsiteja (pavadonis)

**Pāsiteja**, arī **Jupiters XXXVIII** ir Jupitera pavadonis, ko  Skota Šeparda (*Scott S. Sheppard*) vadībā atklāja Havaju Universitātes zinātnieku komanda. Pavadoņa pagaidu apzīmējums bija S/2001 J6.  Starptautiskā Astronomijas savienība pavadonim piešķīra vārdu Pāsiteja. Pāsiteja ir tēls grieķu mitoloģijā, viena no haritām.

Pāsiteja ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir tikai apmēram 2 km. Pavadonis ir piederīgs Karmes grupai.

## Atsauces
Kermadeka salas

**Kermadeka salas** () ir Jaunzēlandei piederošs neapdzīvotu vulkānisku salu arhipelāgs Klusā okeāna dienvidos, administratīvi daļa no Jaunzēlandes Ārējām salām. 

## Ģeogrāfija
Salas izvietojušās ap  uz ziemeļaustrumiem no Jaunzēlandes Ziemeļsalas. Arhipelāgs izstiepts ap 250 km garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā gar 10 047 m dziļo Kermadeka dziļvagu un ir vulkāniskās zemūdens Kermadeka grēdas virsūdens daļa. Arhipelāga lielākā sala ir 29 km² lielā Raula sala, kas ir aktīvs vulkāns ar tā augstāko punktu Mumukai smaili (pēdējais izvirdums 2006. gadā ar vēlākām zemestrīcēm). Pārējās salas ir nelielās Makoli sala, Kērtisa sala, Havra, Makdonalda klints un Lesperānsa klints, kā arī sīkās Heralda salas Raula salas piekrastē.

## Vēsture
Arhipelāga lielākajā, Raula salā, ir saglabājušās vēsturiskas polinēziešu apdzīvotības liecības. Pirmie eiropieši, kas nonāca Kermadeka salās, bija britu cietumnieku transporta kuģis *Lady Penrhyn*, kas 1788. gada 31. maijā atklāja Makoli un Kērtisa salas. Arhipelāgs nosaukts par godu d'Antrkasto ekspedīcijas dalībniekam kapteinim Žanam Mišelam Ionam de Kermadekam *(Jean-Michel Huon de Kermadec)*.

Raula salā kopš 1937. gada darbojas Jaunzēlandes meteostacija un tiek uzturēts hostelis dabas aizsardzības departamenta darbiniekiem.

## Atsauces

## Ārējās saites