open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zaļā iela (Daugavpils)

**Zaļā iela** ir iela Daugavpilī, Ruģeļu apkaimē. Tā sākas no Naujenes ielas, ved pārsvarā austrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Strazdu ielu. Zaļās ielas turpinājums ir Vecpils iela.

Zaļās ielas kopējais garums ir aptuveni 525 metri, sarkano līniju platums ir 10—15 metri. Visā garumā iela klāta ar grants segumu. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Zaļo ielu nekursē, bet Nometņu ielā ir 10. un 23. autobusu maršrutu pietura "Zaļā iela".

Iela izveidota 1990. gados un apbūvēta ar savrupmājām. Tā pārņēma nosaukumu no Zaļās ielas (), kura pastāvēja Ruģeļos Latvijas PSR laikā (mūsdienu Vecpils ielas sākumā).

## Ielu savienojumi
Zaļā iela ir savienota ar šādām ielām:
* Naujenes iela (T veida krustojums)
* Sauleskalna iela
* Zaķu iela (T veida krustojums)
* Strazdu iela
* Vecpils iela (Y veida krustojums)

## Atsauces

## Skatīt arī
* Imantas iela
* Zaļumu iela
DJ Krankenwagen

**DJ Krankenwagen** ir latviešu rokgrupa, kas dibināta 2014. gadā Rīgā.

Grupa izdevusi divus studijas albumus — Albums un Lēnā palīdzība, kā arī vienu dzīvo albumu — "Paliec vesels!".

Par grupas rokrakstu var uzskatīt medicīnas tēmu, pašironiju un humoru. DJ Krankenwagen savā mūzikā izmanto gan oriģinālkompozīcijas, gan parodijas un aranžijas no citu komponistu skaņdarbiem, kā arī tautasdziesmām, paši sevi dēvējot par "tautisko industriālismu". Grupas dalībnieki uzstājas medicīnas ķiteļos un aksesuāros ar sarkaniem akcentiem. Grupa ir pazīstama ar savu perfomatīvo pieeju koncertiem, iesaistot publiku, viesmāksliniekus vai izpildot performanču mākslu dziesmu laikā un starp dziesmām.

Grupa ieguva pirmo vietu Latvijas Universitātes jauno mūziķu konkursā "HADRONS 2014", pēc kura uzreiz ierakstīja savu debijas albumu "Albums".

Par otro studijas albumu "Lēnā palīdzība" 2024. gadā grupa saņēma Zelta Mikrofona nominācijas kategorijās "Labākais alternatīvās, indie vai eksperimentālās mūzikas albums" un "Labākais albuma dizains". Dizaina kategorijā grupa kļuva par laureātiem.

Grupa bieži savus koncertus papildina ar kori Dziesmuvara un ir sadarbojusies ar tādiem māksliniekiem kā ansis, 181h.

2025. gadā Mežaparka Lielajā estrādē grupa uz galvenās skatuves atklāja mūzikas festivālu "Ecosystemic".

## Apbalvojumi

## Diskogrāfija

### Studijas albumi

Attēls:DJ_Krankenwagen_Albums_2014.jpg|1. Albums (2014)
Attēls:DJ_Krankenwagen_Lēnā_palīdzība_2024.jpg|2. Lēnā palīdzība (2024)

### Dzīvie albumi

Attēls:DJ_Krankenwagen_Paliec_vesels_2021.jpg|1. Paliec vesels! (2021)


## Dalībnieki
* Linards Kalniņš — balss, sintezators
* Renāte Kalniņa — balss, sintezators, metalofons, tamburīns
* Mārtiņš Ennītis — balss, ģitāra
* Toms Gaļinauskis — balss, basģitāra
* Krišjānis Purens — bungas

## Bijušie dalībnieki
* Staņislavs Kuļikovs — balss, bungas, ģitāra
* Gints Rausis — balss, basģitāra
* Artjoms Baharevs — bungas
* Rinalds Maksimovs — bungas (sesijas dalībnieks)

### Laika josla

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* 
* ''Spotify''
Līga Celma

**Līga Celma-Kursiete** (dzimusi  Jelgavā) ir latviešu komponiste, diriģente, mūzikas pedagoģe un dziedātāja.

Izglītību ieguvusi Jelgavas 4. vidusskolā (1984—1996) un Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā, kur studējusi mūzikas pedagoģiju (1996—2000, bakalaura grāds) un kompozīciju pie Pētera Plakida (2000—2004, bakalaura grāds, 2006—2007, maģistra grāds). Mācījusies dziedāšanu pie Ainas Bajāres (1997—2003). 2005—2006 studējusi kompozīciju arī Hāgas Karaliskajā konservatorijā pie Hiljusa van Bērgeika (*[[:en:Gilius van Bergeijk|Gilius van Bergeik]]*) un Dānijas Karaliskajā konservatorijā pie Benta Serensena (*[[:en:Bent Sørensen (composer)|Bent Sørensen]]*).

Kopš 1997. gada strādā par mūzikas skolotāju un meiteņu kora "Spīgo" diriģenti Jelgavas 4. vidusskolā. Dziedājusi jauniešu korī "Kamēr..." (1997—2001), bijusi grupas "Māsas" vadītāja un soliste (1998—2003), dziedājusi soprāna solo dāņu komponista Gunnera Mellera Pedersena (*[[:en:Gunner Møller Pedersen|Gunner Møller Pedersen]]*) baleta uzvedumā "Tauriņu ieleja" (Dānija 2001, 2003). Kopš 2006. gada muzicē urbānā folka grupā "Gosti".

## Apbalvojumi un godalgas
Saņēmusi Dmitrija Kabaļevska mūzikas skolotāju konkursa galveno balvu "Kristāla roze" (Maskava, 2002), trešo vietu Nacionālo bruņoto spēku Štāba orķestra rīkotajā komponistu oriģinālskaņdarbu konkursā (2003). L. Celmas-Kursietes vadītais meiteņu koris "Spīgo" ieguvis pirmo vietu Pērnavas starptautiskajā koru konkursā (Igaunija, 2004), divas zelta medaļas Tamperes starptautiskajā kora festivālā (Somija, 2005), *Grand Prix* IX Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētku koru konkursā (2005), divas zelta kategorijas un skatītāju balvu koru konkursā *Tonen2000* (Nīderlande, 2006), galveno balvu Torrevjehas habanēru konkursā jauniešu kategorijā (Spānija, 2007).
Kriņicas iela

**Kriņicas iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Judovkas apkaimē. Iela sākas krustojumā ar Lielo ielu un ved dienvidu virzienā līdz savienojumam ar Austrumu ielas turpinājumu. Kriņicas ielā ir privātmāju apbūve.

Ielas garums ir 270 metri, visā garumā tā ir klāta ar grants segumu. Ielas sarkano līniju platums ir 8 metri. Satiksmes kustība norit abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Kriņicas ielu nekursē, bet 2025. gada remontdarbu laikā Kriņicas ielas galā tika izveidota pagaidu autobusu pietura "Judovka" ar apgriešanās loku.

Agrākais ielas nosaukums bija **Avotu iela**. Padomju okupācijas laikā to dēvēja par **[[Aleksandrs Matrosovs|Matrosova]] ielu**. Tagadējo nosaukumu iela ieguva pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas.

## Ielu savienojumi
Kriņicas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Lielā iela (T veida krustojums)
* Braslavas iela (savienojums ar bezvārda ielu)
* Austrumu iela

## Atsauces

## Skatīt arī
* Avotu iela
Gruzijas Komunistiskā partija

**Gruzijas Komunistiskā partija** () bija komunistiskā partija PSKP sastāvā. Tā bija valdošā politiskā partija Gruzijas PSR laikā.

Partiju oficiāli likvidēja 1991. gada decembrī pēc Padomju Savienības sabrukuma.
Leonīds Gozmans

**Leonīds Gozmans** (; dzimis 1950. gada 13. jūlijā Ļeņingradā) ir ebreju izcelsmes Krievijas politologs, opozicionārs un politiķis.

## Dzīvesgājums
Leonīds Gozmans ieguva psiholoģijas zinātņu doktora grādu Maskavas Valsts universitātē un vēlāk darbojās akadēmiskajā un politiskajā vidē. Viņš bija viens no SPS līderiem un strādāja dažādās valdības un biznesa struktūrās.

2008. gadā Gozmans kļuva par partijas "Taisnīgums" (*Pravoe delo*) līdzpriekšsēdētāju, vēlāk kļūstot par tās vadītāju. Viņš atklāti kritizējis autoritāro virzienu Krievijas politikā, Vladimira Putina režīmu un Krievijas Federācijas propagandas mašīnu.

Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā Gozmans stingri nosodīja karu.

2022. gadā Gozmanu īslaicīgi aizturēja Krievijas drošības dienesti par sociālo tīklu ierakstiem, kuros viņš kritizēja padomju un mūsdienu Krievijas politiku. Viņam tika piemērots arī statuss kā “ārzemju aģentam”. Gozmans vēlāk emigrēja no Krievijas un turpina publiski paust savu viedokli par Krievijas politisko situāciju un karu Ukrainā.

## Ārējās saites
Armēnijas bruņotie spēki

thumb|Armēnijas bruņoto spēku emblēma
**Armēnijas bruņotie spēki** () ir Armēnijas Republikas militārā struktūra, kas atbild par valsts suverenitātes, teritorijas vienotības un neatkarības aizsardzību. Tie sastāv no vairākām galvenajām sastāvdaļām:

* Sauszemes spēki — galvenais spēku veids, kas īsteno sauszemes operācijas un aizsardzību uz sauszemes.
* Gaisa spēki un pretgaisa aizsardzība — atbildīgi par valsts gaisa telpas aizsardzību un aviācijas atbalsta sniegšanu.
* Aizsardzības armija — īpašs militārais formējums, kas vēsturiski bija saistīts ar Kalnu Karabahu.

Armēnijas bruņotie spēki tika izveidoti 1992. gadā, pēc valsts neatkarības atjaunošanas un Padomju Savienības sabrukuma. Sākotnēji tos veidoja bijušie padomju karavīri un brīvprātīgo vienības, kas jau bija iesaistītas konfliktā Kalnu Karabahā.

Bruņotie spēki gadu gaitā ir pakāpeniski attīstīti, tostarp modernizēti ar jaunu aprīkojumu un ieročiem. Armēnijai ir ciešas militārās attiecības ar Krieviju, kura nodrošina militāro palīdzību, apmācību un uztur kopīgus militāros objektus, tostarp 102. Krievijas militāro bāzi Gjumri pilsētā.

Armēnijas bruņotie spēki ir spēlējuši nozīmīgu lomu konfliktos ar Azerbaidžānu, īpaši 1990. gadu Pirmajā Kalnu Karabahas karā un 2020. gada Otrajā Kalnu Karabahas karā, kā arī vairākos pierobežas sadursmēs pēc tam.

Armēnijas bruņotajos spēkos dienē aptuveni 45 000 aktīvā dienesta karavīru, un valstij ir arī ap 200 000 rezervistu, kurus iespējams mobilizēt ārkārtas situācijās. Armēnijā pastāv arī obligātais militārais dienests, kas ilgst 24 mēnešus.

## Ārējās saites
Adama Barovs

**Adama Barovs** (, dzimis ) ir Gambijas politiķis. Kopš 2017. gada Barovs ir Gambijas prezidents.

Dzimis nelielā ciematā valsts austrumos. Viņš studējis grāmatvedību Londonā un pēc atgriešanās dzimtenē kļuvis par veiksmīgu nekustamo īpašumu uzņēmēju. 2007. gadā pievienojies Vienotās Demokrātijas partijai. 2016. gadā Barovs kļuva par opozīcijas partiju apvienības kandidātu prezidenta vēlēšanās. Neskatoties uz ilggadējā prezidenta Jahjas Džameha autoritāro režīmu, Barovs uzvarēja vēlēšanās. Lai gan Džameha sākotnēji atteicās atzīt sakāvi, viņš vēlāk tika piespiests atkāpties pēc reģionālā spiediena, un Barovs tika inaugurēts 2017. gada janvārī.

Barova prezidentūru raksturo centieni atjaunot demokrātiskās institūcijas, tiesiskumu un vārda brīvību pēc Džameha represīvās prezidentūras. 2021. gadā Barro tika pārvēlēts uz otro termiņu, šoreiz kandidējot ar savu jauno partiju — Nacionālās tautas partiju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džons Mahāma

**Džons Dramani Mahāma** (, dzimis ) ir Ganas politiķis. Kopš 2025. gada janvāra Mahāma ir 14. Ganas prezidents. Bijis arī 12. Ganas prezidents no 2012. līdz 2017. gadam. Pārstāv sociāldemokrātisko Nacionālās Demokrātijas kongresa (NDC) partiju.

Savu politisko karjeru sācis kā Ganas parlamenta deputāts no 1997. līdz 2009. gadam. No 1998. līdz 2001. gadam bijis Ganas sakaru ministrs. 2009. gadā Mahāma kļuva par viceprezidentu prezidenta Džona Atas Milsa vadībā. Pēc prezidenta Milsa nāves 2012. gada 24. jūlijā viņš automātiski pārņēma prezidenta pienākumus, kļūstot par pirmo Ganas viceprezidentu, kurš stājies prezidenta amatā sava priekšgājēja nāves dēļ. Tāpat viņš ir pirmais valsts vadītājs, kurš dzimis pēc Ganas neatkarības iegūšanas 1957. gadā.

2012. gada vēlēšanās Mahāma tika ievēlēts uz pilnu prezidentūras termiņu kā Nacionālā Demokrātijas kongresa kandidāts. Kandidējis arī 2016. gada vēlēšanās, tomēr zaudējis Jaunās patriotiskās partijas kandidātam Nanam Akufo Ado, kļūstot par pirmo Ganas prezidentu, kurš nav ticis pārvēlēts uz otro termiņu. 2020. gadā Mahāma atkal kandidēja uz prezidenta amatu kā NDC kandidāts, bet atkārtoti zaudēja Akufo Ado. 2024. gadā viņš tomēr tika ievēlēts atkārtoti, šoreiz uzvarot tā brīža viceprezidentu Mahmudu Bavumiju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sjomara Kastro

**Irisa Sjomara Kastro Sarmiento** (, dzimusi ) ir Hondurasas politiķe. Kopš 2022. gada Kastro ir 39. Hondurasas prezidente. Pirmā sieviete, kas ir ieņēmusi šo amatu. No 2006. līdz 2009. gadam bijusi Hondurasas pirmā lēdija Manuela Selajas prezidentūras laikā.

Uzaugusi valsts galvaspilsētā Tegusigalpā, kur studējusi uzņēmējdarbības vadību. 1976. gadā viņa apprecējās ar Manuelu Selaju un sāka darboties Hondurasas Liberālās partijas sieviešu organizācijā. Pēc Selajas uzvaras 2005. gada prezidenta vēlēšanās viņa kļuva par valsts pirmo lēdiju. Pēc tam, kad prezidents Selaja 2009. gadā atteicās izpildīt Hondurasas Augstākās tiesas rīkojumu, viņš tika gāzts apvērsuma ceļā un izsūtīts trimdā. Pēc šiem notikumiem Kastro aktīvi iesaistījās Nacionālajā tautas pretestības frontē, kas iestājās pret militāro apvērsumu.

2013. gada vēlēšanās Kastro tika nominēta par prezidenta amata kandidāti kreisā spārna partijā "Brīvība un atjaunošana" (*Libertad y Refundación*; LIBRE). Viņa ieguva otro vietu, zaudējot Nacionālās partijas pārstāvim Huanam Orlando Ernandesam. 2017. gadā Kastro kandidēja kā viceprezidenta amata kandidāte, taču viņas saraksts ar nelielu pārsvaru zaudēja Ernandesam. Šīs vēlēšanas izraisīja plašu kritiku par iespējamiem pārkāpumiem.

2021. gada vēlēšanās Kastro tika ievēlēta par prezidenti, uzvarot Nacionālās partijas kandidātu Nasriju Asfuru. Ar šo uzvaru Kastro kļuva ne tikai par pirmo sievieti prezidenti Hondurasā, bet arī par pirmo valsts vadītāju kopš 1982. gada, kura nav pārstāvējusi tradicionālo divpartiju sistēmu. Kastro prezidentūra tika vērsta uz sociālo taisnīgumu, valsts sektora stiprināšanu un centieniem atjaunot demokrātiskās institūcijas pēc ilggadējās autoritārās valdīšanas. Viņas politika ir kreisi orientēta, un īpaša uzmanība tiek pievērsta sieviešu tiesību stiprināšanai, dzimumu līdztiesībai un nabadzības mazināšanai.

2023. gadā *[[Forbes]]* ierindoja viņu 94. vietā savā ikgadējā sarakstā “Pasaules 100 ietekmīgākās sievietes".

## Atsauces

## Ārējās saites
Telts iela (Daugavpils)

**Telts iela** ir iela Daugavpilī, Jaunās Forštates apkaimē. Telts iela sākas krustojumā ar Rēzeknes ielu, ved dienvidu virzienā un beidzas krustojumā ar Ormaņu ielu. Ielā ir daudzstāvu dzīvojama apbūve.

Ielas garums ir aptuveni 620 metri, visā garumā tā klāta ar asfalta segumu. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos, pa vienu joslu katrā virzienā. Divos posmos ielas braukšanas joslas ir atdalītas ar zālienu. Sabiedriskais transports pa Telts ielu nekursē.

## Vēsture
Iela izveidojusies 19.—20. gadsimtu mijā Raipoles ciemā (no 1930. gadiem Vecās Forštates sastāvā). Tolaik iela stiepās no tagadējās Ormaņu ielas līdz Kalnu ielai un bija apbūvēta ar privātmājām. 1980. gados, ar Jaunās Forštates (tolaik 1. Maija) rajona būvniecību, Telts ielas teritorija tika iekļauta šajā jaunajā rajonā. Ielas vecā apbūve tika nojaukta un tās vietā izbūvēja tipveida piecstāvu mājas.

Agrākais ielas nosaukums bija **Augšiela**. Kopš 1930. gadiem Telts ielas nosaukums nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Telts iela ir savienota ar šādām ielām:
* Rēzeknes iela (T veida krustojums)
* Stāvā iela
* Ezeru iela
* Ormaņu iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Kērks

**Kērks** () ir skotu un ziemeļangļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Čārlijs Kērks (*Charles Kirk*, 1993—2025) — ASV aktīvists, rakstnieks un mediju personība;
* Liams Kērks (*Liam Kirk*, dzimis 2000. gadā) — Lielbritānijas hokejists.
Stirnu iela (Daugavpils)

**Stirnu iela** ir iela Daugavpilī, Viduspoguļankas apkaimē. Stirnu iela sākas no Ventas un Liepziedu ielas krustojuma, ved austrumu virzienā un beidzas pēc krustojuma ar Zemeņu ielu, sasniedzot pilsētas robežu. Ielas turpinājums ir meža ceļš Līksnas pagasta teritorijā.

Stirnu iela atrodas privātmāju rajonā. Tomēr mūsdienās nevienai celtnei vai zemesgabalam nav adreses šajā ielā, un dabā tā ir apzīmēta kā Zemeņu ielas posms.
Stirnu ielas garums ir aptuveni 100 metri. Visā garumā tā klāta ar grants segumu, satiksmes kustība norit abos virzienos pa vienu joslu. Sabiedriskais transports pa Stirnu ielu nekursē, tuvākā autobusu pietura ir "Stacija Mežciems" Ventas ielā.

Ielas sākotnējais nosaukums bija **Priežu iela**. 1957. gadā iela ieguva tagadējo nosaukumu, kurš vairs nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Stirnu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Ventas iela / Liepziedu ielu
* Zemeņu iela

## Atsauces
Kauja pie Zilajiem ūdeņiem

[thumb|upright=1.2|Lietuva pēc [Kijivas kņazistes (*RUŚ*) pievienošanas. Apakšējā labajā pusē redzama Siņuhas upe (*Sine Wody*).]]
**Kauja pie Zilajiem ūdeņiem** (, ) jeb **Kauja pie Siņuhas** bija militāra sadursme 1362. gadā tagadējā Kirovohradas apgabala teritorijā Ukrainā, kurā Lietuvas dižkunigaitis Aļģirds uzvarēja Zelta Ordas karaspēku un pievienoja saviem valdījumiem Kijivas kņazisti un Melnās jūras piekrastes stepes. 

## Priekšvēsture
Pēc Zelta Ordas hana Berdibeka nogalināšanas 1359. gadā uz Ordas hana troni pretendēja vairākas Čingishana pēcteču sānu līnijas, reizēm vienlaikus pat četri pretendenti sacentās par ietekmīgo karavadoņu labvēlību. Maskavas kņazs Dmitrijs 1362. gadā ieguva Vladimiras lielkņaza jarliku.
Šis laiks sakrita ar nestabilitātes periodu Mongoļu impērijas centrā Ķīnā, kur uzvarēja Sarkano apsēju sacelšanās.

## Sekas
Mazgadīgā hana Muhameda Bolaka valdīšanas laikā 1370. gadā Dženovas tirgotāju atbalstītais karavadonis Mamajs kļuva par reģentu un patieso Ordas valdnieku, kaut arī, nebūdams Čingishana pēctecis, viņš formāli nevarēja kļūt par hanu. To izmantoja Maskavas kņazs Dmitrijs Donskis, kas 1371. gadā atteicās pakļauties Mamaja prasībai atdot lielkņaza titulu savam sāncensim Tveras kņazam.

1375. gadā Horezmas hanam Urusam izdevās ieņemt Saraju un apvienot lielāko daļu no Mamajam nepakļautajām Ordas zemēm. 1377. gadā Mamajs vēlējās iegūt tiesības ievākt nodokļus krievu zemēs, un viņa sabiedrotais karavadonis Arpašs sakāva Maskavas kņazu Dmitriju kaujā pie Pianas upes, savukārt 1378. gadā kņazam Dmitrijam izdevās uzvarēt karavadoni Murzu Begiču kaujā pie Vožas upes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Supermens (2025. gada filma)

**"Supermens"** () ir 2025. gada ASV supervaroņu filma, kuras pamatā ir *[[DC Comics]]* varonis Supermens. Filmas scenārija autors un režisors ir Džeimss Ganns, un tā ir pirmā *[[DC Universe]]* (DCU) filma, ko producējusi *[[DC Studios]]*, un otrā Supermena filmu cikla atsāknēšana. Deivids Korensvets atveido Klārku Kentu/Supermenu kopā ar Reičelu Brosnahenu, Nikolasu Holtu, Edi Gategi, Entoniju Kariganu, Natanu Filjonu un Isabelu Mersedu. Filmā Supermenam ir jāpierāda pasaulei, ka viņš ir viņu aizstāvis pēc tam, kad miljardieris Lekss Lutors īsteno plānu, lai noskaņotu sabiedrību pret viņu.

*[[DC Extended Universe]]* (DCEU) filmas "Tērauda vīrs" (2013) turpinājuma izstrāde sākās 2014. gada oktobrī, un bija paredzēts ka Henrijs Kevils atgriezties Supermena lomā. Plāni mainījās pēc sarežģījumiem filmas "Taisnības līga" (2017) filmēšanas laikā, un "Tērauda vīra" turpinājuma filmēšanas ideja līdz 2020. gada maijam vairs netika attīstīta. Ganns sāka strādāt pie jaunas Supermena filmas ap 2022. gada augustu. Oktobrī viņš kļuva par *DC Studios* līdzdirektoru kopā ar producentu Pīteru Safranu, un viņi sāka darbu pie jauna DC Visuma. Decembrī ziņoja, ka Ganns raksta scenāriju filmai, un jau nākamajā mēnesī ziņoja, ka nosaukums tai būs nosaukums "Supermens: Mantojums" (*Superman: Legacy*). 2023. gada martā apstiprināja, ka Gans būs filmas režisors, un jūnijā galvenajām lomām apstiprināja Korensvetu un Brosnahenu. Nosaukumu nomainīja 2024. gada februāra beigās, kad filmēšana sākās Svalbārā, Norvēģijā. Filmēšana galvenokārt notika *Trilith Studios* studijā Atlantā, Džordžijas štatā, un dažādās vietās Džordžijas un Ohaio štatos. Filmēšana noslēdzās jūlijā. Filma iedvesmota no komiksu grāmatu sērijas *All-Star Superman* (2005—2008).

Filmas "Supermens" pirmizrāde notika TCL ķīniešu teātrī 2025. gada 7. jūlijā, un *[[Warner Bros. Pictures]]* to sāka izplatīt Amerikas Savienotajās Valstīs 11. jūlijā. Latvijā filmas pirmizrāde notika 9. jūlijā. Tā ir pirmā DCU sērijas *[[Chapter One: Gods and Monsters]]* filma. "Supermens" saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un nopelnījis vairāk nekā 618 miljonus ASV dolāru, pie 225 miljonu ASV dolāru liela ražošanas budžeta. Tā ir desmitā ienesīgākā 2025. gada filma.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Centrālā iela (Daugavpils)

**Centrālā iela** ir iela Daugavpilī, Gajoka apkaimē. Centrālā iela sākas krustojumā ar Nometņu ielu, ved dienvidu virzienā un beidzas krustojumā ar Fabrikas ielu. Centrālā iela ir apbūvēta ar privātmājām.

Ielas garums ir 236 metri, sarkano līniju platums ir 14—15 metri. Visā garumā Centrālajai ielai ir asfalta segums un divas braukšanas joslas. Satiksmes kustība norit abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Centrālo ielu nekursē.

Agrākais ielas nosaukums bija **Šķērsiela**. 1930. gados to nosauca par **Centrāles ielu**, bet kopš Latvijas PSR gadiem ielai ir tagadējais nosaukums.

## Ielu savienojumi
Centrālā iela ir savienota ar šādām ielām:
* Nometņu iela (T veida krustojums)
* Tirgus iela (T veida krustojums)
* Vidus iela
* Fabrikas iela (T veida krustojums)

## Atsauces

## Skatīt arī
* Neļķu iela (Daugavpils)
Limaksi

**Limaksi** (*Limax*) ir gliemežu klases ģints, kas iekļauj sevī sauszemes kailgliemežus. Ģinti 1758. gadā izveidoja zviedru zoologs Kārlis Linnejs. Limaksu tipiskā suga ir milzu kailgliemezis (*Limax maximus*). Ģeohronoloģiski limaksi ir zināmas no neogēna (miocēns) līdz mūsdienām.

## Apraksts
Limaksi ir vidēji vai lieli kailgliemeži. To mantija sedz apmēram ceturto daļu no ķermeņa. Pneimostoma ir postmediāla. Ķīlis ir labi redzams, bet bieži vien īss. Penis ir garš, cauruļveidīgs, izlocīts vai savīts, retāk vicveidīgs. Peņa un labā taustekļa retraktori krustojas. Peņa iekšpusē ir gareniskas krokas. Sēklas izsviedējvads atveras penī apikāli vai subapikāli. Tādēļ peņa terminālā daļa var veidot aklo izaugumu. Penim nav papildus struktūru. 

## Ekoloģija
Limaksu sugas sākotnēji apdzīvoja Eiropu, Ziemeļāfriku un Rietumāziju. Nesen viena suga tika aprakstīta Nepālā, taču tagad dažas sugas ir izplatījušās praktiski pa visu pasauli. Introdukcijas dēļ ar lauksaimniecības kultūrām un precēm dažu sugu sākotnējo izplatības areālu pašlaik noteikt ir grūti. 

Taču limaksu sugu lielākā daļa ir retas, sastopamas galvenokārt savvaļā, bet arī kultivējamās teritorijās, dārzos, parkos un pagrabos. Dažu sugu izplatības areāls arī ir visai ierobežots. Limaksi barojas pārsvarā ar sēnēm, ķērpjiem, aļģēm un maitu, vai arī ar pūstošu, retāk svaigu augu paliekām. Patreiz praktiski neviena kailgliemežu suga nespēj izveidot pietiekoši lielu populāciju, lai būtiski kaitētu lauksaimniecības kultūrām. Reģionos, kur tos ieveda cilvēki, tie var radīt būtisku kaitējumu lauksaimniecības kultūrām un dārziem kā invazīvas grupas.  

## Sistemātika
Limaksu ģinti sastāda šādas sugas:
* ģints: ***Limax*** Linnaeus, 1758

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Gaujas iela (Daugavpils)

**Gaujas iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Grīvas apkaimē. Gaujas iela sākas krustojumā ar Oškalna ielu, ved rietumu virzienā un beidzas krustojumā ar Gulbju ielu. Ielā ir privātmāju apbūve.

Gaujas ielas kopējais garums ir 317 metri, tās sarkano līniju platums ir 20—23 metri. Gandrīz visā garumā ielai ir grants segums, bet neliels posms no Oškalna ielas līdz Staru ielai ir asfaltēts. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Gaujas ielu nekursē, pie krustojuma ar Staru ielu atrodas 9. maršruta pietura "Oškalna iela".

Nosaukums jaunizveidotajai Gaujas ielai piešķirts 1957. gadā. Laika gaitā tas nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Gaujas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Oškalna iela (T veida krustojums)
* Staru iela
* Skuju iela (T veida krustojums)
* Blaumaņa iela (T veida krustojums)
* Gulbju iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Priežu iela (Daugavpils)

**Priežu iela** ir iela Daugavpilī, Jaunbūves apkaimē. Priežu iela sākas krustojumā ar Kluso ielu, ved ziemeļaustrumu virzienā un beidzas krustojumā ar bezvārda ceļu. Priežu ielā ir privātmāju apbūve.

Ielas garums ir 258 metri, sarkano līniju platums ir 12 metri. Visā garumā iela klāta ar grants segumu. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Priežu ielu nekursē, tuvākā pietura ir "Klusā iela" 18. novembra ielā.

Ielas nosaukums ir zināms kopš 1950. gadiem un laika gaitā nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Priežu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Klusā iela (T veida krustojums)
* Gāršas iela (T veida krustojums)
* 18. novembra iela (savienojums ar bezvārda ceļu)

## Atsauces
Cauri horizontam

**"Cauri horizontam"** () ir 1997. gada Apvienotās Karalistes un ASV zinātniskās fantastikas šausmu filma. Tās režisors ir Pols V. S. Andersons. Filmā galvenās lomas atveido Lorenss Fišbērns, Sems Nīls, Ketlina Kvinlana, Džolina Ričardsone un Džeisons Aizekss.

Filmas darbība norisinās 2047. gadā. Tā vēsta par astronautu grupu, kuru nosūta glābt kosmosa kuģi *Event Horizont*, kurš pēc vairāku gadu pazušanas pēkšņi parādījies pie Neptūna.

Filmas "Cauri horizontam" pirmizrāde notika , un to izplatīja *[[Paramount Pictures]]*. Filmas sākotnējā versija bija 130 minūšu gara, tomēr *Paramount Pictures*, pretēji Andersona vēlmēm, uzstāja uz filmas saīsināšanu. Filma saņēma negatīvu kritiķu novērtējumu, un bija finansiāli neveiksmīga, nopelnot tikai 42 miljonus ASV dolāru pie 60 miljonu dolāru budžeta. Mūsdienās "Cauri horizontam" kļuvusi par kulta filmu, un uz to atsaucas arī citi populārās kultūras darbi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pols V. S. Andersons

**Pols Viljams Skots Andersons** (; dzimis ) ir angļu kinorežisors, scenārists un producents. Zināms kā zinātniskās fantastikas un videospēļu adaptāciju filmu režisors.

Kino debitējis ar neatkarīgo filmu *[[Shopping]]* (1994), bet pirmos komerciālos panākumus guvis ar ASV uzņemto filmu "Cīņa līdz nāvei" (*Mortal Kombat*, 1995). Vislabāk pazīstams kā filmu cikla "Nezūdošais ļaunums" četru filmu režisors. Citas Andersona zināmākās filmas ir "Cauri horizontam" (1997), "Svešais pret Plēsoņu" (2004), "Sacīkstes uz dzīvību un nāvi" (2008) un "Pompeji" (*Pompeii*, 2014).

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Prabovo Subjanto

**Prabovo Subjanto** (, dzimis ) ir Indonēzijas politiķis, uzņēmējs un atvaļināts armijas ģenerālis. Kopš 2024. gada Subjanto ir Indonēzijas 8. prezidents.

Pirmo reizi Indonēzijas prezidenta vēlēšanās kandidējis 2014. gadā, zaudējot Džoko Vidodo. Arī 2019. gada vēlēšanās Subjanto zaudēja Vidodo. Viņa nevēlēšanās atzīt sakāvi radīja plašus protestus un nemierus valsts galvaspilsētā Džakartā. Tomēr vēlāk Subjanto pievienojās Vidodo valdībai, kļūstot par aizsardzības ministru. 2024. gadā ticis ievēlēts par Indonēzijas prezidentu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sigeru Isiba

**Sigeru Isiba** (, dzimis ) ir Japānas politiķis. No 2024. līdz 2025. gadam Isiba bija Japānas premjerministrs. Pārstāv Liberāli demokrātisko partiju (LDP).

Kopš 1986. gada Isiba ir Japānas Pārstāvju palātas deputāts. No 2007. līdz 2008. gadam bijis valsts aizsardzības ministrs, bet no 2008. līdz 2009. gadam bijis lauksaimniecības, mežsaimniecības un zvejniecības ministrs. Vairākkārt kandidējis uz Liberāli demokrātiskās partijas līdera amatu. Viņam tas izdevās ar piekto reizi, 2024. gadā kļūstot par partijas līderi un Japānas premjerministru.

Kļūstot par premjerministru, Isiba nekavējoties sarīkoja jaunas parlamenta vēlēšanas, kurās LDP partija pirmo reizi kopš 2009. gada zaudēja vairākumu, kā arī piedzīvoja sliktāko rezultātu partijas vēsturē. Viņam izdevās izveidot mazākuma valdību, tādējādi saglabājot premjerministra amatu. Ārpolitikā Isiba tuvināja Japānu ekonomiski tuvāk Ķīnai un Dienvidkorejai, ASV īstenotās protekcionisma politikas dēļ, kā arī turpinājis atbalstīt Ukrainu tās karā ar Krieviju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tianzhou 9

***Tianzhou 9*** (,  — "Debess kuģis 9") ir Ķīnas *[[Tianzhou]]* sērijas automātiskais kravas kosmosa kuģis orbitālās stacijas *[[Tiangong]]* apgādei. Orbītā to palaida 2025. gada 14. jūlijā.

## Krava
*Tianzhou 9* kravā (masa aptuveni 6,5 tonnas) bija krājumi un iekārtas stacijai un apkalpei, to skaitā stacijas iekārtas, zinātniskās kravas, pārtika.

## Lidojuma gaita
*Tianzhou 9* tika palaists  21:34:23 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Chang Zheng 7]]* no Venčanas pavadoņu palaišanas centra 201. starta laukuma.
15. jūlijā 00:52 *UTC* kravas kuģis saslēdzās ar orbitālo staciju *[[Tiangong]]* pie tās moduļa *[[Tianhe]]* pakaļgala pieslēgvietas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Tianzhou 6, 7, 8, 9 (TZ 6, 7, 8, 9) Gunter Dirk Krebs
Rodrigo Čavess Robless

**Rodrigo Alverto de Hesuss Čavess Robless** (, dzimis ) ir Kostarikas politiķis un ekonomists. Kopš 2022. gada Čavess ir Kostarikas 49. prezidents.

Pirms politiķa karjeras strādājis Pasaules Bankā. No 2019. līdz 2020. gadam Karlosa Alvardo Kvesadas prezidentūras laikā bijis Kostarikas finanšu ministrs. Uzvarējis 2022. gada Kostarikas prezidenta vēlēšanās, tādējādi kļūstot par 49. valsts prezidentu.

Čavesa sieva ir latviete Signe Zeikate.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sojuz-19

***Sojuz-19*** (*Союз-19*) bija PSRS *[[Sojuz (kosmosa kuģu sērija)|Sojuz]]* sērijas pilotējams kosmosa kuģis, kas veica ASV un PSRS kopīgu kosmisko lidojumu projektā *[[Apollo — Sojuz]]*. To orbītā palaida 1975. gada 15. jūlijā, un 17. jūlijā saslēdzās ar kosmosa kuģi *[[Apollo (ASTP)|Apollo]]*. Abu kuģu apkalpes kopā pavadīja divas dienas, un *Sojuz* uz zemes atgriezās 21. jūlijā.

Šī misija bija pirmais kopīgais ASV un Padomju Savienības lidojums kosmosā. Tā galvenais mērķis bija simbolizēt abu lielvaru tolaik īstenoto starptautiskā saspīlējuma atslābuma politiku, un tas iezīmēja 1957. gadā aizsāktās kosmosa sacensības starp abām lielvarām beigas.

Lidojumam izmantoja modificētu kosmosa kuģi *[[Sojuz (7K-TM)|7K-TM]]*, kas bija aprīkots ar saslēgšanās mezglu *APAS-75*.

## Apkalpe
Kuģa *Sojuz-19* apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublējošā apkalpe:
* Anatolijs Fiļipčenko
* Nikolajs Rukavišņikovs

Rezerves apkalpe:
* Jurijs Romaņenko un Aleksandrs Ivančenkovs
* Vladimirs Džanibekovs un Boriss Andrejevs

## Lidojuma gaita
*Sojuz-19* tika palaists  12:20:00 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz-U]]* no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.
Tajā pašā dienā 19:50:01 *UTC* startēja kosmosa kuģis *[[Apollo (ASTP)|Apollo]]*.

17. jūlijā 16:09:09 *UTC* *Sojuz-19* saslēdzās ar kosmosa kuģa *Apollo* speciālo saslēgšanās moduli. Tuvošanās un saslēgšanās laikā *Apollo* bija "aktīvais" kuģis, bet *Sojuz* — "pasīvais".

Saslēgšanās modulis kalpoja kā slūžu kamera, jo *Apollo* komandmodulī bija skābekļa atmosfēra ar spiedienu 0,35 atm, bet *Sojuz* gaisa sastāvs un spiediens bija tāds kā uz Zemes.
Kad Aleksejs Leonovs un Valērijs Kubasovs atvēra lūku, viņus saslēgšanās modulī gaidīja Tomass Stefords un Donalds Sleitons. Apkalpes locekļi rotācijas kārtībā pārvietojās starp abiem kosmosa kuģiem un veica eksperimentus. Misija ietvēra gan kopīgus, gan atsevišķus zinātniskos eksperimentus. Viņi apmainījās ar karogiem un dāvanām (tostarp koku sēklām, kas vēlāk tika iestādītas abās valstīs), parakstīja sertifikātus, apmeklēja viens otra kuģus, kopā ēda un sarunājās viens otra valodās.

19. jūlijā 12:03:20 *UTC* *Sojuz-19* atvienojās no *Apollo*, un 12:33:39 *UTC* atkārtoti saslēdzās ar to. Šoreiz *Sojuz* bija "aktīvais" kuģis.

19. jūlijā 15:26:12 *UTC* *Sojuz* pēdējo reizi atvienojās no *Apollo*; abi kuģi bija pietauvoti kopumā 46 stundas un 47 minūtes.

21. jūlijā 10:10:21 *UTC* *Sojuz-19* iedarbināja dzinēju, lai veiktu bremzēšanas manevru. Nolaižamais aparāts 10:50:51 *UTC* nosēdās Kazahijas PSR 87 km uz ziemeļaustrumiem no Arkalikas. Lidojuma ilgums bija 5 dienas 22 stundas 30 minūtes.

## Ārējās saites
* Soyuz 19 spacefacts.de
* Soyuz 19 (ASTP) Mark Wade, Encyclopedia Astronautica
* Soyuz 16, 19 (7K-TM, 11F615A12) Gunter Dirk Krebs, Gunter's Space Page
Viljams Ruto

**Viljams Ruto** (, dzimis ) ir Kenijas politiķis. Kopš 2022. gada Ruto ir Kenijas 5. prezidents. Pirms kļūšanas par prezidentu viņš no 2013. līdz 2022. gadam bija pirmais ievēlētais Kenijas viceprezidents. Iepriekš viņš ieņēma vairākus amatus valdībā, tostarp bija iekšlietu ministrs, lauksaimniecības ministrs un augstākās izglītības ministrs.

2022. gada vēlēšanās Ruto veiksmīgi kandidēja uz prezidenta amatu, pārstāvot partiju *United Democratic Alliance* (UDA). Neskatoties uz domstarpībām ar bijušo sabiedroto un prezidentu Uhuru Kenjatu, kurš šoreiz atbalstīja viņa sāncensi  Railu Odingu, Ruto guva uzvaru vēlēšanās. Odingas sabiedrotie apgalvoja, ka vēlēšanas esot bijušas negodīgas, taču starptautiskie novērotāji šos apgalvojumus nav apstiprinājuši.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vingru iela

**Vingru iela** ir iela Daugavpilī, Vecās Forštates apkaimē. Vingru iela sākas krustojumā ar Artilērijas ielu, ved rietumu virzienā un beidzas krustojumā ar Vidzemes ielu. Vingru ielā ir savrupmāju apbūve.

Ielas kopējais garums ir 333 metri. Īstenībā pastāv tikai posms pie Vidzemes ielas, kas klāts ar asfalta segumu, bet posms pie Artilērijas ielas vēl nav izbūvēts. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Vingru ielu nekursē, bet pie krustojuma ar Vidzemes ielu atrodas 4., 5., 18. un 21. autobusu maršrutu pietura "Pļavu iela".

Vingru iela izveidota kādreizējā siltumnīcu uzņēmuma "Daugavpils zieds" teritorijā. Nosaukums jaunizveidotajai ielai piešķirts 2009. gada 13. augustā, iemūžinot toponīmu "Vingri", kas pastāvēja šajā apkārtnē, pie Adatiņas ezera.

## Ielu savienojumi
Vingru iela ir savienota ar šādām ielām:
* Artilērijas iela (T veida krustojums)
* Vidzemes iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Otava (upe)

**Otava** () ir Vltavas kreisā krasta pieteka Čehijā. 

Upe sākas Šumavā Čehijas dienvidrietumos, satekot Vidras un Kržemelnas upēm. Plūst ziemeļaustrumu—austrumu virzienā pa pa kalnainu apvidu, bieži pa dziļu, izteiktu ieleju ar klinšainiem krastiem. Pašas Otavas garums ir 112 km, bet kopā ar garāko augšteci Vidru — 135 km. Ieplūst Vltavā pie Zvīkovas pils. Lielākā pieteka ir Blanice (96 km gara, labā krasta pieteka). Lielākās pilsētas krastos ir Pīseka un Strakonice.

## Ārējās saites
Antonijas iela (Daugavpils)

**Antonijas iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Nīderkūnu apkaimē. Antonijas iela sākas krustojumā ar Kaļķu ielu, ved ziemeļrietumu virzienā un beidzas krustojumā ar Ciņu ielu. Antonijas ielā ir privātmāju apbūve.

Ielas garums ir aptuveni 160 metri, sarkano līniju platums ir 7 metri. Visā garumā Antonijas iela klāta ar grants segumu. Satiksmes kustība norit abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Antonijas ielu nekursē.

Antonijas iela ir šīs ielas vienīgais nosaukums, tas zināms no starpkaru perioda un laika gaitā nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Antonijas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Kaļķu iela (T veida krustojums)
* Ciņu iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Precinieki

**Precinieki** ir ciems Smiltenes novada Raunas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā. Ciems ir daļēji izzudis.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa A2.

## Atsauces
Sabiles iela (Daugavpils)

**Sabiles iela** ir iela Daugavpilī, Jauno Stropu apkaimē. Sabiles iela sākas krustojumā ar Dzintaru ielu, ved dienvidrietumu virzienā un beidzas krustojumā ar Turaidas ielu. Sabiles iela atrodas privātmāju rajonā, tomēr mūsdienās nevienai celtnei vai zemesgabalam nav adreses šajā ielā.

Sabiles ielas garums ir 110 metri, sarkano līniju platums pakāpeniski palielinās no 6 metriem ielas sākumā līdz 16 metriem tās beigās. Ielai nav ceļa seguma. Tuvākā sabiedriskā transporta pietura ir kādreizējais tramvaja galapunkts "Stropu ezers".

Sabiles iela izveidota 20. gadsimta pirmajā pusē Stropu vasarnīcu ciematā. Sākumā tās nosaukums bija **3. šķērsiela**, bet  ielai piešķirts tagadējais nosaukums, kas vairs nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Sabiles iela ir savienota ar šādām ielām:
* Dzintaru iela (T veida krustojums)
* Turaidas iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Silikātu iela (Daugavpils)

**Silikātu iela** ir iela Daugavpilī, Jaunbūves apkaimē. Silikātu iela sākas krustojumā ar Kauņas un Siguldas ielu, ved austrumu un ziemeļaustrumu virzienā gar dzelzceļa līniju un beidzas strupceļā pēc krustojuma ar Valkas ielu. Silikātu ielā ir pārsvarā rūpnieciska apbūve.

Ielas kopējais garums ir aptuveni 1750 metri. No tās sākuma līdz krustojumam ar Jelgavas ielu Silikātu iela ir divu joslu platumā un klāta ar asfalta segumu. Īsajā posmā no Jelgavas ielas līdz Sloku ielai Silikātu ielai nav brauktuves, bet tālāk tai ir grants segums un viena braukšanas josla. Satiksmes kustība visā garumā atļauta abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Silikātu ielu nekursē.

Ielas nosaukums ir zināms kopš 1950. gadiem. Tas cēlies no kādreizējās silikātu ķieģeļu rūpnīcas un laika gaitā nav mainījies.

## Ievērojami objekti
* Nr. 1 — būvmateriālu ražošanas uzņēmums "Daugavpils CMK".
* Nr. 8 — PAS “Daugavpils siltumtīkli” siltumcentrāle Nr. 2 (1954).

## Ielu savienojumi
Silikātu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Kauņas iela / Siguldas iela
* Jelgavas iela
* Sloku iela (T veida krustojums)
* Liepu iela (T veida krustojums)
* Valkas iela / Dunduru iela

## Atsauces
Manuels Regeiro

**Manuels Regeiro** (; dzimis  Pontevedrā, Spānijā) ir spāņu aktieris un dziedātājs, kurš pazīstams ar pulkveža Arturo Valverdes lomu ziepju operā *Acacias 38*, Ignasio Solosabala lomu ziepju operā *El secreto de Puente Viejo* un Alonso de Luhana lomu ziepju operā "Solījums".

## Karjera
Manuels Regeiro dzimis 1968. gada 21. decembrī Pontevedrā, Galisijā, Spānijā. Viņš studēja aktiermākslu *Palacio de Festivales*, Santanderā, no 1993. līdz 1997. gadam. 1998. gadā Regeiro apmeklēja aktiermākslas, dziedāšanas un ķermeņa izteiksmes kursus Madrides Deju teātra trupā. 1991. gadā viņš apmeklēja balss un aktiermākslas kursus filmu dublēšanai Madrides Karaliskajā aktiermākslas skolā.

2000. gadā Regeiro apmeklēja dublāžas kursus profesionālā skolā, pie Havjera Dotu. 2002. gadā viņš apmeklēja audiovizuālās interpretācijas kursus pie Haimes Čavarri. 2006. gadā Regeiro apmeklēja audiovizuālās tālākizglītības semināru pie Iņaki Ajerras. Tajā pašā gadā viņš apmeklēja profesionālās apmācības kursus pie Huana Karlosa Koracas.

No 2013. līdz 2016. gadam filmējās seriālā *El Faro*, piedaloties 242 sērijās. No 2016. līdz 2018. gadam Regeiro filmējās seriālā *Acacias 38*, atveidojot Arturo Valverdes lomu 416 sērijās. No 2019. līdz 2020. gadam viņš piedalījās seriālā *El secreto de Puente Viejo*, ņemot dalību 164. sērijās, bet kopš 2023. gada filmējās ziepju operā "Solījums", atveidojot Alonso de Luhana lomu.

## Filmogrāfija

### Filmas

### Televīzija

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Manuels Regeiro mayteortega.com vietnē
* Manuels Regeiro listal.com vietnē
Niks Kristodulids

**Niks Kristodulids** (, dzimis ) ir Kipras politiķis, diplomāts un akadēmiķis. Kopš 2023. gada viņš ir 8. Kipras prezidents.

Savu karjeru 1999. gadā Kristodulids sāka kā diplomāts. No 2007. līdz 2010. gadam strādājis Kipras Universitātē kā pasniedzējs un pētnieks. No 2014. līdz 2018. gadam bijis Kipras valdības pārstāvis, bet no 2018. līdz 2022. gadam bijis Kipras ārlietu ministrs prezidenta Nika Anastasjadisa vadībā. Bijis partijas Demokrātiskā Savienība biedrs, tomēr 2023. gadā ticis izslēgs, jo nolēma kandidēt prezidenta vēlēšanās, sacenšoties ar partijas izvēlētu kandidātu.

## Ārējās saites
Gustavo Petro

**Gustavo Fransisko Petro Urrego** (, dzimis ) ir Kolumbijas politiķis un ekonomists. Kopš 2022. gada Petro ir 34. Kolumbijas prezidents.

17 gadu vecumā Petro pievienojās partizānu grupējumam "19. aprīļa kustība" (M-19). Petro darbojās arī kā savas dzimtās Sipakiras pilsētas padomes loceklis. 1985. gadā viņu arestēja un armija spīdzināja saistībā ar viņa dalību M-19. Pēc miera procesa starp Kolumbijas valdību un M-19 viņš tika atbrīvots, un 1991. gada parlamenta vēlēšanās tika ievēlēts Kolumbijas Pārstāvju palātā. Vēlāk viņš tika ievēlēts arī Kolumbijas Senātā kā "Apternatīvā demokrātiska pola" (PDA) partijas pārstāvis pēc 2006. gada parlamenta vēlēšanām, iegūstot otru lielāko balsu skaitu. 2009. gadā Petro atteicās no senatora amata, lai kandidētu 2010. gada prezidenta vēlēšanās, kur viņš ieguva ceturto vietu.

Ideoloģisku domstarpību dēļ ar PDA vadību viņš nodibināja kustību "Humānā Kolumbija", lai kandidētu Bogotas mēra vēlēšanās. 2011. gada oktobrī ticis ievēlēts par mēru un šajā amatā pavadījis līdz 2014. gadam. Kandidējis 2018. gada prezidenta vēlēšanās, otrajā kārtā piekāpjoties Ivanam Dukem. 2022. gada prezidenta vēlēšanās uzvarējis, iegūstot nedaudz vairāk kā 50% balsu.

Pēc stāšanās amatā Petro un viņa sabiedrotie ir nonākuši vairākos skandālos. Viņa prezidentūras laikā ir audzis noziedzības līmenis, vairākas viņa reformas ir izgāzušās parlamentā, viņa atbalstītāji vardarbīgai ir uzbrukuši Augstākajai tiesai, kā arī citi viņa ministri ir nokļuvuši skandālos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Felikss Čisekedi

**Felikss Antuāns Čisekedi Čilombo** (, dzimis ) ir Kongo DR politiķis. Kopš 2019. gada viņš ir 5. Kongo Demokrātiskās Republikas prezidents.

Čisekedi pārstāv valsts lielāko un vecāko politisko partiju — "Demokrātijas un sociālā progresa apvienība" (UDPS). Bijis UDPS kandidāts 2018. gada prezidenta vēlēšanās, kurās uzvarējis. Šī kļuva par pirmo reizi Kongo DR vēsturē, kad notika miermīlīga varas maiņa. Viņa prezidentūru raksturo cīņa pret korupciju, centieni attīstīt infrastruktūru un piesaistīt ārvalstu investīcijas, kā arī izaicinājumi saistībā ar bruņotu konfliktu ar Ruandu valsts austrumos. No 2021. līdz 2022. gadam bijis Āfrikas Savienības priekšsēdētājs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Helikīnas

**Helikīnas** (*Helicina*) ir gliemežu klases apakškārta, kas iekļauj sevī sauszemes gliemežus. 1900. gadā amerikāņu malakologs Henrijs Pilsbrijs izveidoja *Sigmurethra* taksonu. 1992. gadā vācu malakologs Hartmuts Nordsiks *Sigmurethra* apakškārtu pielīdzināja *Arionoidei* apakškārtai un tās grupu ar 29 hromosomām sadalīja divās daļās, ahatinīdās un helikīdās. Pirmajām stimulators atradās uz peņa, taču pārsvarā bija reducēts, bet otrajām tas bija biežāk sastopams un atradās pārsvarā uz ātrija jeb vagīnas. 2005. gadā franču zoologi Filips Bušē un Žans Pjērs Rokruā, klasificējot gliemežus, konstatēja *Sigmurethra* "neformālās grupas" polifilētisko raksturu, un pēc neradniecīgu grupu izslēgšanas *Sigmurethra* grupa tika pārdēvēta par *Helicina* apakškārtu. Vēlākajā 2017. gada redakcijā, kuru veica šie autori, un kuru 2020. gadā pieņēma Pasaules jūras sugu reģistrs, *Helicina* grupa tika atzīta par *[[Stylommatophora]]* kārtas apakškārtu ar 9 infrakārtām. Apakškārta piedēvēta franču izcelsmes amerikāņu zoologam Konstantīnam Rafineskam, kurš 1815. gadā izveidoja *Helicinia* dzimtu. Šīs apakškārtas pārstāvji ir plaši izplatīti pa visu pasauli, ieskaitot Latviju. Ģeohronoloģiski helikīnas ir zināmas no vēlā krīta perioda līdz mūsdienām. 

## Sistemātika
Helikīnu apakškārtā ir iekļautas šādas infrakārtas:
* apakškārta: ***Helicina*** Rafinesque, 1815
:* ifrakārta: *[[Arionoidei]]* H. Nordsieck, 1993
:* ifrakārta: *[[Clausilioidei]]* Bouchet et al. 2017
:* ifrakārta: *[[Helicoidei]]* Rafinesque, 1815
:* ifrakārta: *[[Limacoidei]]* Bouchet et al. 2017
:* ifrakārta: *[[Oleacinoidei]]* Bouchet et al. 2017
:* ifrakārta: *[[Orthalicoidei]]* Hausdorf & Bouchet, 2017
:* ifrakārta: *[[Pupilloidei]]* Bouchet et al. 2017
:* ifrakārta: *[[Rhytidoidei]]* Bouchet et al. 2017
:* ifrakārta: *[[Succineoidei]]* Bouchet et al. 2017

## Atsauces
Trinity (kodolizmēģinājums)

thumb|Sprādziens 0,016 sekundes pēc detonācijas, plazmas lodes izmērs — apmēram 200 metri***Trinity*** bija pirmais pasaulē veiksmīgais kodolizmēģinājums, kas tika veikts ASV, Manhetenas projekta laikā. Šis izmēģinājums notika 1945. gada 16. jūlijā plkst. 5:29:45 no rīta pie Alamogordo pilsētas, Ņūmeksikas štatā.

## Nosaukums
Precīzs iemesls, kāpēc Openheimers izvēlējās šo nosaukumu, nav pilnībā dokumentēts, taču pastāv vairākas versijas un interpretācijas. Vēlāk viņš atzina, ka viņu iedvesmojusi angļu metafiziskā dzejnieka Džona Donna (*John Donne*) dzeja, īpaši dzejolis "*Batter my heart, three-person'd God*". Šajā dzejolī autors runā par Dieva trīsvienību (angļu: *Holy Trinity*) un iekšēju cīņu starp grēku un garīgo atjaunošanos. Šī dzeja varēja rezonēt ar Openheimera paša iekšējo pretrunu – zinātnisko progresu pret ētiskām sekām.

## Konteksts
*Trinity* izmēģinājums bija daļa no plašāka ASV militārā projekta, kura mērķis bija pirmā atomieroča izstrādāšana, pirms to izdarītu Vācija vai Japāna. Šo projektu vadīja Roberts Openheimers, un tas bija zinātniski un inženieriski ļoti sarežģīts.

## Izmēģinājuma norise
Izmēģinājuma laikā tika izmantota plutonija bumba ar segvārdu "Ierīce" (*"The Gadget"*). Tā bija tāda paša veida kā vēlāk nomestā ''Fat Man'' bumba uz Nagasaki pilsētu. Sprādziena enerģija bija apmēram 21 kilotonnas trotila ekvivalenta, un tas atstāja aiz sevis trinitīta lauku – stiklainu materiālu, kas izveidojies no kūstošām smiltīm.

## Sekas un nozīme
*Trinity* izmēģinājums pavēra ceļu kodolieroču izmantošanai karā, kad vien dažas nedēļas vēlāk Hirosima un Nagasaki tika bombardētas ar kodolbumbām. Šis notikums arī iezīmēja Aukstā kara ēras sākumu un izraisīja globālas diskusijas par kodoldrošību, ieroču kontroles jautājumiem un ētiskiem apsvērumiem.

*Trinity* izmēģinājuma vieta šodien ir daļa no *[[White Sands Missile Range]]* un tiek uzturēta kā vēsturisks objekts. Tā ir pieejama apmeklētājiem tikai dažas reizes gadā, īpašos atvērto durvju pasākumos.

## Ārējās saites
New York Post

***New York Post*** ir Ņujorkas dienas laikraksts, kas tika dibināts 1801. gadā. To izveidoja ASV pirmais finanšu ministrs Aleksandrs Hamiltons. Šobrīd tas ir viens no vecākajiem nepārtraukti izdotajiem laikrakstiem ASV.

Laikraksts izceļas ar tabloīda formātu, sensacionāliem virsrakstiem un populārās kultūras aptvērumu. Vidējais *New York Post* metiens pārsniedz 400 000 eksemplāru darba dienās.

*New York Post* pieder News Corp, ko kontrolē uzņēmējs Rūperts Mērdoks. Papildus drukātajam izdevumam *New York Post* piedāvā plašu interneta saturu, tostarp sadaļas par ziņām, slavenībām, sportu, biznesu un dzīvesstilu.

Neskatoties uz kritiku par tā sensacionālo pieeju, laikraksts spēlē nozīmīgu lomu ASV mediju ainavā un bieži ietekmē sabiedrisko diskusiju.

## Atsauces

## Ārējās saites
The Sun

***The Sun*** () ir Apvienotās Karalistes dienas laikraksts, kas pazīstams ar savu tabloīda stilu un populāro ziņu toni. Tas pašreiz tiek izdots sešas dienas nedēļā, bet tā svētdienas izdevums iznāk ar nosaukumu *The Sun on Sunday*.

Laikraksts tika dibināts 1964. gadā, aizstājot iepriekšējo *Daily Herald*. 1969. gadā to iegādājās Rūperts Mērdoks, kurš pārveidoja to par tabloīdu, balstoties uz amerikāņu dzeltenās preses piemēru. Kopš tā laika *The Sun* ir kļuvis par vienu no pārdotākajiem laikrakstiem Lielbritānijā.

Līdz 2000. gadiem *The Sun* bija vispopulārākais laikraksts Apvienotajā Karalistē, ar metienu, kas pārsniedza 3 miljonus eksemplāru dienā. Tomēr pēdējos gados drukātās versijas metiens ir samazinājies, līdz ar pieaugošo digitālo mediju izmantošanu.

*The Sun* ir pazīstams ar saviem provokatīvajiem virsrakstiem, skandaloziem rakstiem un ilgstošo tradīciju publicēt vieglas izklaides saturu. Tas ir arī bijis pretrunu avots – piemēram, par "Page 3" sadaļu, kurā tika publicēti puspliki modeļi, ko vēlāk pārtrauca, saskaroties ar sabiedrības spiedienu.

Laikraksts pieder uzņēmumam News UK, kas ir News Corp daļa. *The Sun* interneta vietne ir viena no visvairāk apmeklētajām Apvienotajā Karalistē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Anrī V

**Anrī V** (, dzimis , miris ), dzimis kā Bordo hercogs (*duc de Bordeaux*), vēlāk pazīstams kā Šamboras grāfs (comte de Chambord), bija Burbonu dinastijas titulārais Francijas karalis no 1830. līdz 1883. gadam. Viņš bija Šarla X mazdēls un Luijs XVI un Luijs XVIII brāļadēls.

Anrī piedzima 1820. gada 29. septembrī Tilerī pilī, dažus mēnešus pēc viņa tēva Berri hercoga slepkavības. Viņa dzimšana tika uztverta kā cerība Burbonu dinastijas turpinājumam un viņš tika iesaukts par „brīnumu bērnu“ (enfant du miracle).

Kad 1830. gadā Jūlija revolūcija gāza Šarlu X, viņš atteicās no troņa sava mazdēla Anrī labā. Tomēr pārejas valdība un tautas spiediens noveda pie Luija Filipa I pasludināšanas par „Franču karali“, un Anrī tika liegta iespēja valdīt reāli.

Pēc 1830. gada viņš dzīvoja trimdā, galvenokārt Austrijā, kur uzturējās līdz pat savai nāvei. Visu dzīvi viņš saglabāja titulārā karaļa statusu un bija galvenais leģitīmistu pretendents uz Francijas troni.

1846. gadā Anrī apprecējās ar Modēnas princesi Mariju Terēzi, taču pāris palika bez bērniem. Tā kā viņam nebija pēcnācēju, pēc viņa nāves 1883. gadā par legitimistu troņa pretendentu kļuva Žans, Parīzes grāfs no Orleānu dinastijas.

## Ārējās saites
Luijs XIX

**Luijs XIX** (, dzimis , miris ), dzimis kā Angulēmas hercogs (*duc d'Angoulême*), bija Burbonu dinastijas titulārais Francijas karalis ļoti īsu brīdi 1830. gada 2. augustā, pēc viņa tēva Šarls X atteikšanās no troņa. Viņa valdīšana ilga tikai dažas minūtes, līdz viņš pats atteicās no troņa sava brāļadēla Anrī V labā.

Luijs XIX bija Luijs XVI un Luijs XVIII brāļadēls un Šarls X vecākais dēls. Viņš dzimis 1775. gada 6. augustā Versaļā.

1799. gadā viņš apprecējās ar Mariju Terēzi Šarloti, Luijs XVI meitu. Pāris bērnu neizaudzināja.

Pēc 1830. gada Jūlija revolūcijas viņš kopā ar tēvu un citiem ģimenes locekļiem devās trimdā. Lielāko daļu dzīves viņš pavadīja ārpus Francijas, galvenokārt Austrijā un Goricijā, kur viņš nomira 1844. gadā.

Lai gan Luijs XIX nekad netika kronēts un faktiski nevaldīja, viņu daži legitimisti uzskatīja par īsto Francijas karali.

## Ārējās saites