open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bernards Tomičs

**Bernards Tomičs** (*Bernard Tomic*, dzimis  Štutgartē, Vācijā) ir dienvidslāvu izcelsmes Austrālijas tenisists. Augstāko 17. vietu ATP rangā sasniedzis 2016. gada 11. janvārī. Piedalījies 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Ieguvis ''Grand Slam'' junioru titulu 2008. gada Austrālijas atklātajā čempionātā tenisā un 2009. gada ASV atklātajā čempionātā tenisā.

Pēc spēles pret Mišu Zverevu 2017. gada Vimbldonas čempionātā Tomičs izteicās, ka laukumā ir garlaikots un medicīnisko pauzi ņēmis, lai traucētu pretiniekam, par ko saņēma 15 tūkstošu naudas sodu un zaudēja sponsoru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Brīvprātīgo maršs

**"Brīvprātīgo maršs"** (, ) ir Ķīnas oficiālā himna. Tā ir arī Honkongas un Makao himna. Šīs dziesmas vārdus 1934. gadā sarakstīja Tiaņs Haņs, bet mūziku 1935. gadā sakomponēja Nie Ers. "Brīvprātīgo maršs" 1949. gadā kļuva par Ķīnas pagaidu himnu, bet 1982. gadā tā tika apstiprināta oficiāli. 2004. gadā Ķīnas konstitūcijā tika iekļauts punkts, ka "Brīvprātīgo maršs" ir Ķīnas himna.

## Ārējās saites
Epimētejs (pavadonis)

**Epimētejs** () ir Saturna iekšējais pavadonis. Nosaukts sengrieķu mitoloģiska personāža Epimēteja vārdā. Vēl pavadonis tiek apzīmēts kā **Saturns XI**.

## Atklāšana
1966. gada decembrī franču astronoms Odvens Dolfuss (*Audouin Dollfus*) novēroja Saturna pavadoni, kuru nosauca par Jānusu. Tai pašā mēnesī trīs dienas vēlāk Ričards Valkers (*Richard L. Walker*) arī novēroja objektu tajā pat orbītā. Tobrīd likās, ka tas ir viens un tas pats pavadonis. Bet divpadsmit gadus vēlāk 1978. gada oktobrī Stīvens Larsons un Džons Faunteins (*John W. Fountain*) atklāja, ka patiesībā tie ir divi atšķirīgi objekti, kas kustas pa ļoti tuvām orbītām. To apstiprināja kosmiskās zondes "Voyager-1" atsūtītie dati.

## Orbitālie parametri
left|thumb|Jānusa un Epimēteja orbitālās mijiedarbības shēma
Attālums starp abu pavadoņu orbītām ir tikai 50 km, kas ir būtiski mazāk par to izmēriem. 1997. gadā astrofiziķi Lora Betta un Pols Devrīzs no Maiami Universitātes izskaitļoja Saturna unikālā pavadoņu pāra kustības trajektorijas. Epimētejs un Jānuss kustas pa savām orbītām neatkarīgi viens no otra līdz brīdim, kamēr iekšējais pavadonis panāk ārējo. Tad gravitācijas spēka ietekmē Epimētejs tiek izstumts uz augstāku orbītu, bet Jānuss pāriet uz orbītu tuvāk Saturnam, t.i. pavadoņi apmainās vietām. Šāda pārvietošanās notiek reizi četros gados. Pēc visa spriežot, abi pavadoņi senāk veidoja vienu kopīgu ķermeni, bet Saturna sistēmas veidošanās agrīnajā stadijā sadalījās divos objektos. Spriežot pēc zemā blīvuma (mazāks par ūdens blīvumu, ap 0,69 gr./cm³), Epimētejs ir porains ķermenis, kas galvenokārt sastāv no ledus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Slāpējošais mats

frame|right|Slāpējošais mats

**Slāpējošais mats** ir mats ar zirdziņu, kad apdraudētajam karalim atkāpšanās lauciņus bloķē paša figūras.

Kombināciju ar slāpējošo matu pirmoreiz 1497. gadā publicējis spāņu šahists Luijs Ramiress de Lusena. Šī kombinācija vēlāk nosaukta par **Lusēnas matu** (skat. diagrammu). Lusēnas pozīcijā seko: **1. De6+ Kh8** (1. ... Kf8 2. Df7#) **2. Zf7+ Kg8 3. Zh6+** (dubultšahs) **3. ... Kh8 4. Dg8+! Txg8 5. Zf7#**.

## Piemērs
Slāpējošo matu sastopams dažādās partijas stadijās.

### Slāpējošais mats atklātnē

: **1. piemērs**
: Šāda slāpējošā mata pozīcija izveidojās pēc gājieniem: **1. e4 e5 2. Zf3 Zc6 3. Lc4 Zd4?! 4. Zxe5!? Dg5! 5. Zxf7?? Dxg2 6. Tf1 Dxe4+ 7. Le2 Zf3#**
: **2. piemērs**
: 1. **e4 c5 2. Zf3 Zc6 3. d4 cxd4 4. Zxd4 Zf6 5. Zc3 e5 6. Zdb5 d6 7. Zd5 Zxd5 8. exd5 Ze7 9. c3 Ld7?? 10. Zxd6×**

#### Skatīt arī
* Karo—Kana aizsardzība

### Slāpējošais mats vidusspēlē

: **3. piemērs**
: Partijā sekoja: **1. e5! Dg5 2. h4! Dg4** (Baltie spiesti atteikties no punkta e7 kontroles.) **3. Da3+ Kg8 4. Ze7+ Kf8 5. Zg6+ Kg8 6. Df8+! Txf8 7. Ze7#**
: **4. piemērs**
: Tāls turpināja **1. Zh6!** un melnie padevās, jo no slāpējošā mata drauda **2. Dg8+ Txg8 3. Zgf7 (Zhf7)#** nav apmierinošas aizsardzības.
 

## Slāpējošais mats šaha kompozīcijā
Šaha kompozīcijā slāpējošais mats sastopams dažādu žanru darbos.

: **5. piemērs**
: **1. a1L Za3 2. B1L Zxc2 3. g1T+ Ze1 4. Tg8 Zxd3 5. Lg7 Ze5 6. Lh7 Zf7#**
: **6. piemērs**
: **1. Dg5!! Ke6+** (1. ... Lxd7 2. Zf4+-) **2. Kg1! Kxd7 3. Zc5+ Kc8** (Uz 3. ... Kd6 seko 4.Dg3+! Kd5 5. Lc4+! Kxc4 6. Db3+ ar dāmas ieguvumu, ja 4. ... Ke7, tad 5. De5+ Kf7 6. Lc4+ Kg6 7. Ld3+ Lh6 8. Dh2+ un ar sekojošo zirdziņa dakšiņu baltie arī iegūst dāmu.) **4. La6+ Kb8 5. Dg3+ Ka8 6. Lb7+ Lxb7 7. Zd7!! Dd8 8. Db8+ Dxb8 9. Zb6#**

## Skatīt arī
* Ievilināšana
* Bloķēšana

## Atsauces

## Papildu literatūra
* 

## Ārējās saites
* Smothered mate collection Slāpējošo matu kolekcija saitā *chessgames.com*.
Bieķengrāvis

**Bieķengrāvis** ir Daugavas atteka starp tās kreiso krastu un Lucavsalu, kas sākas pie Zaķusalas un ietek Mazajā Daugavā.  

Tā garums 3,8 km, bet vidējais platums mainīgs — no dažiem desmitiem metru augštecē un lejtecē, kamēr vidustecē pat vairāk par 100 metriem. Bieķengrāvja hidroloģiskā nozīme pamazām samazinās, jo tas stipri aizaug.

## Atsauces
Surveyor

right|thumb|200px|''Surveyor'' modelis uz Zemes

***Surveyor*** bija ASV kosmosa aģentūras NASA automātisko Mēness nolaižamo aparātu programma, kas realizēta no 1966. līdz 1968. gadam. Tās primārais mērķis bija pierādīt iespējamību mīksti nosēsties uz Mēness,  gatavojoties *[[Apollo programma|Apollo]]* pilotējamiem lidojumiem. Programmu īstenoja *NASA* Reaktīvās kustības laboratorija. Kosmiskos aparātus izstrādāja un izgatavoja uzņēmums *[[Hughes Aircraft]]*.

No septiņiem palaistajiem *Surveyor* pieci veiksmīgi nosēdās uz Mēness virsmas. *[[Surveyor 3]]* 2,5 gadus pēc nosēšanās apmeklēja *[[Apollo 12]]* apkalpe.

Visiem nolaižamajiem aparātiem bija uzstādītas televīzijas kameras. Trešajam, ceturtajam un septītajam *Surveyor* bija grunts paraugu ņemšanas ierīces. Piektajam, sestajam un septītajam bija alfa analizators, ar kuru varēja noteikt grunts ķīmisko sastāvu. Piektajam, sestajam un septītajam *Surveyor* bija ierīces, ar kurām varēja noteikt magnētiskās vielas gruntī.

## Lidojumi

## Ārējās saites
* Surveyor (1966 - 1968)  NASA
* Surveyor Program Results (PDF) 1969
* Surveyor 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 Gunter Dirk Krebs
Potīte

**Potīte** (), arī **talokrurālais reģions**, ir kājas daļa, kurā pēda ir savienota ar apakšstilbu. Potītē atrodas trīs locītavas: **talokrurālā locītava** (potītes locītava), subtalārā locītava un tibiofibulārā locītava. Visas šīs locītavas savieno pēdas kaulus ar lielo un mazo liela kaulu. Potīte ir arī izcilnis šajā reģionā, kuru veido apakšstilba kaula apakšējais gals. No kauliem potītē atrodas lielais liela kauls, mazais liela kauls un pēdas pamats.

## Ārējās saites
Tarsus

***Tarsus*** var būt:

* Tarsusa — pilsēta Turcijā;
* potīte (*tarsus* ir potītes latīniskais nosaukums).
Timeja Bačinska

**Timeja Bačinska** (*Timea Bacsinszky*, dzimusi  Lozannā, Šveicē) ir bijusī Šveices tenisiste. Augstāko 9. vietu WTA rangā sasniegusi 2016. gada 16. maijā. Bačinskas lielākais sasniegums ''Grand Slam'' ir sasniegts pusfināls 2015. un 2017. gada Francijas atklātajā čempionātā tenisā.

2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs kopā ar Martinu Hingisu izcīnījusi sudraba medaļu sieviešu dubultspēlēs.

2021. gada 16. jūlijā Bačinska paziņoja par profesionālās karjeras beigām.

## Statistika
### Vietas ''Grand Slam'' turnīros

### Vienspēles

|}

## Atsauces

## Ārējās saites
Mazā Daugava (Rīga)

**Mazā Daugava** jeb **Lucavdaugava** ir Daugavas atteka starp Lucavsalu un Zaķusalu.  

Tās garums 3,5 km, platums 200—300 metri, bet dziļums 3—4 metri. Pa Mazo Daugavu atkarībā no kopējā Daugavas caurplūduma noplūst 13—25% Daugavas ūdeņu.

## Atsauces
Vīberta sala

thumb|260px|Vīberta sala un apkārtējās salas 1937. gada Rīgas pilsētas plānā.
**Vīberta sala** () ir bijusī sala Daugavas lejteces paplašinājumā pie upes labā krasta Ķengaragā, iepretim 1860. gadā dibinātajai Baltijas linu audeklu manufaktūrai, Augusta Dombrovska kokzāģētavai un Kuzņecova porcelāna rūpnīcai. Tās garums bija 1,6 km, platums 0,3 km.

Mūsdienās agrāko Vīberta un Putnu salu apvidū daļēji atrodas atpūtas centrs "Lido" Krasta ielā 76.

## Vēsture
[thumb|250px|left|Vīberta sala un [Ķengarags Rīgas kartē (1876).]]
16. gadsimta beigās sala piederējusi Dāvidam Hilchenam. 18. gadsimta Hūpeļa kartē pretī Vīberta salai, agrāko Brāļa Bertolda dzirnavu vietā, atzīmētas Šrēdera dzirnavas. Uz Vīberta salas atradās privāta muižiņa, kas ietilpa Akmeņsalas draudzes novadā un 1782. gadā piederēja leitnantam A. Rihteram. Līdz 1899. gadam uz salas bijusi bruņniecības muižiņa, bet tad šīs tiesības zaudējusi.

Pēc dambju izbūves 19. gadsimtā Vīberta sala savienojās ar krastu.

## Atsauces
Akmeņsalas draudzes novads

thumb|250px|Akmeņsalas draudzes novads ietvēra Akmeņsalu (''Steinholm'') un daudzas Daugavas salas (1782. gada karte).
**Akmeņsalas draudzes novads** () bija viens no 25 Rīgas apriņķa draudzes novadiem, kas atradās uz Daugavas lejteces salām un robežojās ar Rīgas pilsētu.

Mūsdienās tā teritorijā atrodas Katlakalns un Rīgas pilsētas Salu apkaimes, kā arī daļa no Daugavas labajā krastā esošās Latgales apkaimes un Pētersalas-Andrejsalas apkaimes.

## Vēsture
Akmeņsalas draudzes novads izveidojās uz bijušās Mazjumpravas muižas īpašumiem, kuriem 16. gadsimta beigās pievienoja daudzas Daugavas salas. Zviedru Vidzemes laikā 1627. gadā muižu ieguva Rīgas monētu kaltuves meistars Martins Vulfs, kas 1636. gadā to pārdeva Rīgas pilsētai par septiņiem tūkstošiem dālderu.
Pēc Lielā Ziemeļu kara beigām 1732. gadā uz Akmeņsalas uzbūvēja koka baznīcu.  
1792. - 1794. gadā uzcēla jaunu mūra Katlakalna baznīcas ēku, kuru projektēja Rīgas pilsētas galvenais būvmeistars Kristofs Hāberlands.

Taču uz Daugavas salām atradās deviņas tā saucamās bruņinieku muižas: Bukultu, Hermeliņa, Mellera, Lucavsalas, Kojusalas, Vējzaķsalas, Šlotmakera salas, Vīberta salas un Lībiešu jeb Lībekas salas muižiņas, kas bija pakļautas Rīgas patrimonālajam apgabalam, bet administratīvi ietilpa Akmeņsalas draudzes novadā.

19. gadsimta beigās Akmeņsalas draudzes novads tika likvidēts un iekļauts Rīgas robežās.

## Muižas
19. gadsimta pirmajā pusē pie Akmeņsalas draudzes novada piederēja šādas muižas un salas:

*Bukultu muiža (*Bellenhof*) uz Akmeņsalas
*Lībiešu sala (*Liebets Holm*), arī Lībeka sala vai Lībeķu sala (*Lübeksholm, Lübecksholm*)
*Vīberta sala (*Wibers, Wiberts, Wiebertsholm*)
*Kojusala (*Kojenholm*) 
*Lucavsalas muiža (*Lutzausholm*)
*Šlotmakera sala (*Schlottmakersholm*) un Frīdriha muižiņa (*Friedrichshöfchen*) 
*Mellera muiža (*Möllershofchen*), arī Meldera muiža
*Hermeliņa muiža (*Hermelingshof*), arī Ermeliņu muiža


BM09184ABm.jpg|Doles sala, Akmeņsala (*Stein Holm*), Katlakalns 1793. gada kartē 
BM10120Am.jpg|Bukultu muižas kopskats Akmeņsalas lejasgalā Daugavas krastā (Broce, 1816).
Lucavsalas kauja 1701.jpg|Lucavmuiža ar nocietinājumiem Lielā Ziemeļu kara Daugavas kaujas laikā (1701)
Lībiešu salas muiža 1930.jpg|Akmeņsalas draudzes novada dienvidu daļa 1930. gada kartē ar Lībiešu salas muižu 
Akmeņsala ar jauno un veco baznīcu 1793.jpeg|Akmeņsala ar jauno un veco Katlakalna baznīcu (Broce, 1793).


## Ārējās saites
*
*

## Atsauces
Alize Kornē

**Alizē Kornē** (*Alizé Cornet*, dzimusi  Nicā, Francijā) ir profesionāla franču tenisiste. Augstāko 11. vietu WTA rangā sasniegusi 2009. gada 16. februārī.

Karjeras laikā Kornē izcīnījusi 6 WTA un 3 ITF titulus vienspēlēs, kā arī 3 WTA un 3 ITF titulus dubultspēlēs.

## Statistika
### Vietas ''Grand Slam'' turnīros

### Vienspēles

|}

## Ārējās saites
Lībiešu sala

thumb|260px|Lībiešu sala un apkārtējās salas 1937. gada Rīgas pilsētas plānā.
**Lībiešu sala** () jeb **Lībeķu sala** (*Lübeksholm, Lübecksholm*) ir bijusī sala Daugavas lejteces paplašinājumā pie upes labā krasta, no kura to atdalīja 50 - 300 m platais Kojusalas līcis. Tās garums bija 1,6 km, platums 0,4 km.

## Vēsture
thumb|270px|left|Lībiešu sala un Maskavas forštate Rīgas kartē (1876).
Sala pastāvējusi vismaz no 18. gs. vidus, līdz 19. gadsimta beigām ietilpa Akmeņsalas draudzes novadā. Salas dienvidu smaili ar upes labo krastu savienoja Krīdenera dambis.

Pēc Salu tilta izbūves un Kojusalas līča aizbēršanas sala saplūda ar Putnu salu un apkārtējo uzbērto Daugavas krastmalas līdzenumu, tai pāri izbūvēja Krasta ielu.

### Muiža
Uz Lībiešu salas kopš 17. gadsimta atradās privāta muižiņa, kas 1782. gadā piederēja pulkvedim Gustavam Veismanim fon Veisenšteinam (*Weißmann von Weissenstein*).

Rīgas pilsētai muižu pievienoja tikai 1899. gadā. Līdz 1930. gadiem tajā dzīvoja skolu virsvaldes direktors Reinis Liepiņš. Otrā pasaules kara laikā muižiņā darbojās putnkopības uzņēmums "A. Šteinīts".
Muižiņas ēkas Krīdenera dambja galā bija aplūkojamas vēl 1960. gados. Mūsdienās šeit palikušas tikai drupu kaudzes.

## Atsauces
Mazā Daugava

**Mazā Daugava** ir apzīmējums Daugavas sāntekām.
Tā var būt:

* Mazā Daugava (Jēkabpils)
* Mazā Daugava (Rīga)
Burke

**Burke** var būt:

* Artūrs Burke (1886—1942) — latviešu jūrnieks;
* Bērks () — īru cilmes angļu uzvārda atveide latviešu valodā.
Chirico

***Chirico*** var būt:
* Džordžo de Kīriko — itāliešu mākslinieks;
* Luisa Čiriko — amerikāņu tenisiste.
Kojusala

thumb|260px|Kojusalas ielas 1937. gada Rīgas pilsētas plānā.
**Kojusala** () ir bijusī sala Daugavas lejteces paplašinājumā pie upes labā krasta. Tās garums bija 1,2 km, platums 0,3 km. Tagad teritoriju, kur atradās sala, norobežo Latgales, Toma, Krasta un Grēdu iela. Vēl saglabājies Kojusalas grāvis, kas Kojusalu šķīra no Lībiešu salas. Uz tās zemes atrodas Kojusalas dārzs.

## Vēsture

Sala pastāvējusi vismaz no 17. gadsimta vidus un tā ietilpa Akmeņsalas draudzes novadā. 18. gadsimta beigās sala savienojās ar Daugavas krastu, uz agrākā Mazjumpravas muižas kroga zemes izveidojās dārzs, ko sauca arī par Cūku dārzu.
19. gadsimtā Daugavas atteka gar tagadējo Latgales ielu aizsērēja un tika aizbērta.

### Muiža
Uz Kojusalas 16. gadsimtā atradās privāta muižiņa, kuras īpašnieks 1596. gadā bijis Rīgas ostas pārzinis Andreass Koje. Kojusalas muižai bija privātīpašuma ("bruņinieku muižas") statuss. Kad Lielā Ziemeļu kara sākumā 1700. gadā Saksijas karaspēks aplenca Rīgu, uz Kojusalas atradās ierakumi, Kurzemes hercoga un Polijas karaļa mītnes.

1754. gadā muiža ar dārzu kļuva par Rīgas īpašumu. 19. gadsimtā Rīgas pilsēta Kojusalas muižas zemi izpārdeva un tā tika blīvi apbūvēta. Kojusalas grāvja malā esošās ūdens platības 19. gadsimta otrā pusē tika iznomātas koktirgotāju firmai "Jēkabs Dombrovskis", kas zemi nomāja vairākus gadu desmitus.

1899. gadā muižas zemi pievienoja Rīgas pilsētai, tās ēkas līdz mūsdienām nav saglabājušās.

Attēls:Bm04004abm.jpg|thumb|250px|Kojusala Rīgas aplenkuma laikā ar Saksijas un Kurzemes karaspēku izvietojumu (Broces kolekcija, 1700)
Attēls:Kojusala Rīgas aplenkuma laikā 1700.jpg| Kurzemes hercoga (apvilkta "Herz:zu:Curl:Quart:") un Polijas karaļa mītnēm (1700)


## Atsauces
Oto Ādolfs Veismanis fon Veisenšteins

**Oto Ādolfs Veismanis fon Veisenšteins** (, 1726—1773) bija vācbaltiešu izcelsmes Krievijas impērijas ģenerālmajors (1770). Veismaņu muižas (*Weißenstein*, no 1770) un Dzērbenes muižas (no 1771) īpašnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1726. gada 20. decembrī Vecķeipenes muižas (*Alt-Kaipen*) īpašnieka virsleitnanta Ādama Johana fon Veismaņa un viņa sievas Evas Marijas, dzimušas Osterstokas, ģimenē.
Viņa jaunākais brālis bija Daugavas dambju sistēmas izveidotājs Gustavs Emanuēls fon Veismanis.
1744. gadā sāka dienestu Krievijas impērijas armijā, piedalījās Septiņgadu karā, 1756. gadā ieguva kapteiņa, 1763. gadā pulkveža pakāpi.     
1768. gadā viņš komandēja 13. Belozerskas kājnieku pulku kaujās pret Polijas-Lietuvas kopvalsts konfederātu armiju. 

Vajādams poļu karaspēku, ielauzās Osmaņu impērijas teritorijā, izraisot Krievu-turku karu (1768-1774). 
Par kaujām pie Largas un Kagulas apbalvots ar Aleksandra Ņevska ordeni un Sv. Jura ordeni. 1770. gadā paaugstināts par ģenerālmajoru. 1772. gadā viņa dzimtai piešķīra mantojamu barona Veismaņa fon Veisenšteina titulu. 
Pēc pārcelšanās pāri Donavai komandēja krievu karaspēka avangardu.
Kritis kaujā pie Kučuk-Kajnardžas (Kajnardžas) 1773. gada 22. jūnijā tagadējās Bulgārijas teritorijā.

## Atsauces
Hromskābe

**Hromskābe** (H2CrO4) ir vidēji stipra skābe, kas eksistē tikai ūdens šķīdumos un brīvā veidā nav iegūta. Hromskābes šķīdumi ir dzeltenā krāsā. Tās sāļus sauc par hromātiem.

## Iegūšana
Iegūst, šķīdinot ūdenī hroma(VI) oksīdu:
: CrO3 + H2O → H2CrO4

## Īpašības
Ūdens šķīdumos hromskābe atrodas līdzsvarā ar **dihromskābi** H2Cr2O7:
:2[HCrO4]− ⇌ [Cr2O7]2− + H2O
Atšķaidot šķīdumu, līdzsvars nobīdās hromskābes virzienā.  Koncentrētos stipri skābos hroma trioksīda šķīdumos veidojas arī **polihromskābes** — trihromskābe H2Cr3O10, tetrahromskābe H2Cr4O13 utt. Dihromskābes un polihromskābju šķīdumi ir oranžā līdz sarkanā krāsā.
 
## Izmantošana
Hromskābes šķīdumus lieto elektrolītiskajai metālu hromēšanai un metāliskā hroma iegūšanai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Veismaņi fon Veisenšteini

thumb|right|Veismaņu fon Veisenšteinu dzimtas ģerbonis.
**Veismaņu fon Veisenšteinu dzimta** () ir vācbaltiešu dzimta, kuras priekštecis bijis tieslietu doktors Mihaels Veismanis, ko Svētās Romas impērijas ķeizars Matiass 1615. gadā iecēlis dižciltīgo kārtā. 

1772. gadā Krievijas impērijas ģenerālmajoram Oto Ādolfam fon Veismanim (1726—1773) tika piešķirts mantojams barona tituls "Veismanis fon Veisenšteins" () un ģerbonis. Viņa brālis Gustavs Emanuēls fon Veismanis (1729—1800) bija Krievijas armijas inženieris, kas 1764. - 1782. gadā vadīja Daugavas dambju būvēšanu. Barona titulu piešķīra arī Krievijas armijas ģenerālmajoram Francim Gothardam fon Veismanim (miris 1807).

## fon Veismaņu dzimtas īpašumi
* Veismaņu muiža (*Weißenstein*) Vaives pagastā
* Dzērbenes muiža
* Šreienbušas muiža
* Dreiliņmuiža 
* Lāču muiža
* Lībiešu salas muiža 
* Šarlotentāles muiža

## Atsauces
Veismaņu muiža

300px|thumb|Veismaņu muižas pils 21. gadsimta sākumā.
**Veismaņu muiža** () ir historisma stilā celta muižas kungu māja, kas atrodas Cēsu novada Vaives pagastā. Muižas ēkas un apkārt esošais parks ir valsts aizsargājams kultūras piemineklis.

Pašreizējā apbūve veidojusies 18. gadsimta otrajā pusē. Ēkas simetriski izkārtotas ap taisnstūrveida pagalmu. Tā vienā galā ir divas saimniecības ēkas, ar vārtiem vidū, bet otrā — kungu māja. Saglabājusies 1908. gadā celtā mūra kungu māja, bet vecā koka ēka sabrukusi.

## Vēsture
Muiža rakstiskajos avotos pirmo reizi minēta kā Tulmēnu muiža Pārdaugavas Livonijas hercogistes laikā, kad 1585. vai 1586. gadā tā dāvināta Heinriham Lodem. Zviedru Vidzemes laikā tā 1630. gadā bija grāfa Uksenšernas īpašums. Pēc Lielā Ziemeļu kara tā tika pievienota Priekuļu muižai. 1770. gadā Krievijas ķeizariene Katrīna II agrāko Lodes muižu (*Lodenhof*) piešķīra turku kara varonim ģenerālim Otto Veismanim fon Veisenšteinam, pēc viņa nāves to 1773. gadā mantoja viņa brālis inženieris Gustavs Emanuēls Veismanis fon Veisenšteins, kas to atstāja mantojumā savai meitai Šarlotei, kas bija precējusies ar majoru Pēteri Aleksandru fon Ekesparri. 
19. gadsimta sākumā kungu mājai uzbūvēts portiks un mezonīns, izmainīts plānojums, iebūvēti jauni logi un durvis, izveidota jauna interjeru apdare. Šos pārbūves darbus veicis vietējais namdaris Dāvids. 

1830. gadā muižu savā īpašumā ieguva Johans fon Blankenhāgens. Viņš izveidoja ainavu parku ar tālām skatu perspektīvām. 
1908. gadā veco muižas ēku apšuva ar dēļiem, piebūvēja jaunu mūra dzīvojamo ēku un abas ēkas savienojošu galeriju. Muižas kompleksā bija saimniecības ēkas - klētis, stallis, siernīca, putnu māja u.c. Sākotnēji muižā bijuši augļu un sakņu dārzi, aiz kungu mājas izveidoti dīķi.
1920. gada zemes reformas laikā 1922. gadā muižas zemi sadalīja jaunsaimniecībās.

## Muižas komplekss
* Muižkunga māja 
* Muižnieka dzīvojamā ēka 
* Aitu kūts, vēlāk kalpu māja 
* Klēts 
* Parks  
* Ratnīca 
* Saimniecības ēka 
* Stallis 

## Atsauces
Mašīnkods

**Mašīnkods**, arī **mašīnvaloda** vai **datorvaloda**, ir instrukciju kopa, kuru pazīst un kuras komandas izpilda datora centrālais procesors. Datorprogrammām, kas rakstītas mašīnvalodā, nav nepieciešama iepriekšēja kompilēšana.
Gustavs Emanuēls fon Veismanis

[thumb|270px|G. E. fon Veismanim piederējusī Šarlotentāles, vēlākā [Vāgnera muižiņa]]
thumb|270px|Veismaņa projektētie Daugavas dambji 1791. gada kartē
**Gustavs Emanuēls fon Veismanis**, vēlāk **Gustavs Emanuēls Veismanis fon Veisenšteins** (, 1729—1800) bija vācbaltiešu izcelsmes Krievijas impērijas armijas inženieris. 1764. — 1782. gadā viņš vadīja Daugavas dambju būvēšanu upes straumes iegrožošanai.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1729. gadā Vecķeipenes muižas (*Alt-Kaipen*) īpašnieka virsleitnanta Ādama Johana fon Veismaņa un viņa sievas Evas Marijas, dzimušas Osterstokas, ģimenē. Viņa vecākais brālis bija vēlākais ģenerālis Oto Ādolfs fon Veismanis (1726—1773).
Dienēja Krievijas impērijas armijā, pēc Septiņgadu kara beigām 1763. gadā inženieris kapteinis Gustavs fon Veismanis atgriezās Rīgā un piedāvāja Rīgas rātei projektu par Daugavas dambju sistēmas būvi no Ķengaraga un Katlakalna līdz Daugavgrīvai, kas bija domāta upes gultnes sašaurināšanai un salu aizsardzībai pret plūdiem. Projektu atbalstīja ķeizariene Katrīna II savas vizītes laikā Rīgā 1764. gadā, liekot izsniegt 3000 Alberta dālderu darbu uzsākšanai.

Būvdarbu laikā viņš ieguva lielus naudas līdzekļus, apprecējās ar Annu Elizabeti fon Štrokirhu (*Strokirch*, dzim. 1743) un nopirka Rīgas patrimonālā apgabala Šreienbušas, Dreiliņbušas, Lāču, Lībiešu salas, Švarca un Šarlotentāles muižas. Kad 1772. gadā Katrīna II viņa brālim ģenerālim Oto Ādolfam fon Veismanim piešķīra mantojamu barona titulu "Veismanis fon Veisenšteins" to ieguva arī Gustavs Emanuēls fon Veismanis. Pēc brāļa nāves viņš 1773. gadā mantoja Veisenšteinas jeb Veismaņu muižu.

1781. gadā Veismani no dambju izbūves darbiem atbrīvoja sakarā ar nesamērīgajām darbu izmaksām. Dambju būvniecībā pieļautās kļūdas bija par iemeslu tam, ka ledus iešanas laikā un plūdos tos bieži sapostīja.

Miris 1800. gadā.

## Dambju būve
G. E. fon Veismanis bija solījis veikt darbus trīs gados, aplēšot izmaksas ap 200 tūkstoš dālderu apjomā, taču desmit gados kopš darbu sākšanas bija iztērēti 600 tūkstoši dālderu. Daugavas kreisajā krastā dambji izbūvēti tika no Klīversalas līdz Podragam, vienā virknē tika savienotas sešas salas: Bieķensala, Mūkusala, Lielā Klīversala, Burkānu sala, Mazā Klīversala un Ķīpsala. Tam perpendikulāri uzbūvēja Āgenskalna, Augsto jeb Tortlera dambi, kas bija domāts Burkānu salā izvietoto kaņepāju noliktavu aizsardzībai pret pavasara ledus iešanu. Lai padziļinātu Daugavas jauno ieteku pie Daugavgrīvas cietokšņa, tās sānietekas nosprostoja ar Fortkomētas dambi.

1785. vai 1786. gada pavasara palos Daugava pārrāva salas savienojošo dambi starp Lielo Klīversalu un Burkānu salu, izveidojot Āgenskalna līci.

No viņa projektētajiem dambjiem Daugavas labajā krastā saglabājušies
* Krīdenera dambis (būvēts 1768. gadā),
* Kaķasēkļa dambis,
* Katrīnas dambis,

bet kreisajā krastā
* Balasta dambis (celts 1764.—1784. gadā, atjaunots 1869.—1870. gadā, 1885. gadā krasta nogāze nostiprināta ar laukakmeņu bruģi),
* Kuģu iela (izveidota pa 1764.—1784. gadā celtā dambja gaitu),
* Mūksalas iela (izveidota pa 1764.—1784. gadā celtā dambja gaitu),
* Komētforta dambis (uzbūvēts 1782.—1789. gadā).

## Atsauces
Zunds (Rīga)

**Zunds** jeb **Zunda kanāls** ir Daugavas atteka starp Ķīpsalu un tās kreiso krastu, sākas no Āgenskalna līča un beidzas Daugavā pie Podraga. Zunda garums ir aptuveni 3 km, platums ir 50—200 m, dziļums 3—7 m. Pāri Zundam izbūvēts Vanšu tilts un vairāki mazāki tilti. Zunda kreisajā krastā agrāk atradās vairākas rūpnīcas.

Zunda augšgala nosaukums starp agrāko Peldu salu un Daugavas krastu ir Āzene, tās platums ir 40—50 m un to šķērso divi tilti, kas savieno Āgenskalnu ar Ķīpsalu. Rīgas dome 2019. gadā nolēma slēgt avārijas stāvoklī esošo gājēju tiltu pāri Zunda kanālam Mazās Ūdens ielas galā.

## Vēsture
Agrāk, kad Daugavā notika ledus sastrēgumi, ūdens no Daugavas starp mazo Klīversalu, Burkānu salu, Ķīpsalu ieplūda Zundā. 17. gadsimtā caur Zundu Rīgā iebrauca 65—75% visu kuģu.

1764.—1784. gadā inženieris Gustavs Emanuēls fon Veismanis no Klīversalas līdz Podragam uzcēla Balasta dambi, vienā virknē tika savienotas sešas salas: Bieķensala, Mūkusala, Lielā Klīversala, Burkānu sala, Mazā Klīversala un Ķīpsala, šķērsattekas starp salām aizbēra. Tam perpendikulāri uzbūvēja Āgenskalna, Augsto jeb Tortlera dambi, kas bija domāts Burkānu salā izvietoto kaņepāju noliktavu aizsardzībai pret pavasara ledus iešanu.

1785. vai 1786. gada palos ledus pārrāva jaunuzcelto dambi starp Lielo Klīversalu un Burkānu salu. 1807. un 1814. gadā pārrāvums paplašinājās un izveidojās Āgenskalna līcis, kurā ietek Mārupīte. Pārrāvumā ierīkoja upju kuģu piestātni, viens kuģīšu maršruts veda cauri Zundam.


Zunda krastmala ar fabriku un kuģu būvētavu 1911.jpg|Zunda krastmala ar fabriku un kuģu būvētavu (1911)
Kuģi Zundā pie Iļģuciema 1935.jpg|Kuģi Zundā pie Iļģuciema (1935)


## Atsauces
Senecas apriņķis

**Senecas apriņķis** () ir Slovākijas Bratislavas apgabala administratīvā iedalījuma vienība valsts rietumos. Robežojas ar Bratislavas apgabala Bratislavas V apriņķi dienvidrietumos, Bratislavas II apriņķi dienvidos, Bratislavas III apriņķi dienvidos un Pezinokas apriņķi dienvidos, Trnavas apgabala Trnavas apriņķi ziemeļaustrumos, Dunajska Stredas apriņķi dienvidaustrumos un Trnavas apriņķi austrumos, kā arī tam ir apmēram 1 kilometru robeža ar Ungāriju.

Senecā dzimis ungāru vesermetējs Jožefs Čermāks (*József Csermák*, 1932 – 2001), bet Bernolākovo ciemā dzimis futbolists Jans Popluhārs (*Ján Popluhár*, 1935 – 2011).

1919. gadā Ivankas pie Donavas apkaimē aviokatastrofā gāja bojā viens Čehoslovākijas pamatlicējiem Milans Rastislavs Štefāniks (*Milan Rastislav Štefánik*, 1880 – 1919).

## Ārējās saites
*
Rota (Vācija)

thumb|Barnsdorfa, pilsētas daļa no Rotas
**Rota** (, agrāk ) ir pilsēta Rotas rajonā, Vidusfrankonijas apgabalā, Bādenē-Virtembergā, Vācijā. Tā atrodas 25 km uz dienvidiem no Nirnbergas.

## Vēsture
Pirmo reizi Rota vēstures avotos ir minēta 1060. gadā, bet ziņas par apmetnēm ir senākas. Viduslaikos pilsētai tika dotas tiesības uzņemt bēgļus pilsētas sienu iekšienē. Vēlāk šīs tiesības piesaistīja hugenotu bēgļus, kuriem bija jābēg no Francijas, kur tie tika vajāti. Viņiem bija zināšanas par stiepļu veidošanu, kas joprojām ir attīstīta industrija pilsētā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Zunds

**Zunds** (no  — 'šaurums') var būt:

* Zunds (Rīga), Daugavas atteka starp Ķīpsalu un tās kreiso krastu Rīgā
* jūras šauruma apzīmējums Ziemeļeiropas valstīs (piemēram, Ēresunds)

## Skatīt arī
* Jūras kauja Zundā (1210), 1210. gada jūras kauja starp krustnešiem un kuršiem
* Zunda, uzvārds un mēbeļu ražotne
* Zunda krastmala, iela Ķīpsalā
* Zunda salas, Malajas arhipelāga galvenā daļa
* Zunda šaurums, jūras šaurums, kas savieno Indijas okeānu ar Javas jūru
* Zunda (upe), Mazbriedes pieteka.
* Zundi, ciema nosaukums
Āzene

**Āzene** ir Zunda augšgala nosaukums starp agrāko Peldu salu un Daugavas krastu.
Tās platums ir 40-50 m un to šķērso divi tilti, kas savieno Āgenskalna apkaimi ar Ķīpsalas apkaimi.

## Atsauces
Birži (Rudbāržu pagasts)

**Birži** ir ciems Kuldīgas novada Rudbāržu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā, uz ziemeļiem no Rudbāržiem, 1,5 km no pagasta centra Rudbāržiem, 10,8 km no Skrundas un 160,7 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, netālu no Kukuļupītes.

## Atsauces
Pugači (Bērzpils pagasts)

**Pugači** ir ciems Balvu novada Bērzpils pagastā. ir ciems Balvu novada Bērzpils pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 12 km no pagasta centra Bērzpils, 39 km no novada centra Balviem un 242 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V489 (Tilža–Bērzpils).

1897. gadā ciemā bija 9 sētas ar 55 cilvēkiem.
## Atsauces
EUTELSAT 172B

***EUTELSAT 172B*** ir Francijā reģistrēta uzņēmuma *[[Eutelsat]]* sakaru pavadonis. Orbītā tas tika palaists 2017. gada 1. jūnijā. Ģeostacionārajā orbītā pavadonis nodrošina sakarus un datu pārraides pakalpojumus Āzijai un Klusā okeāna reģionam.

Pavadonis tika izgatavots uz *[[Airbus Defence and Space]]* platformas *[[Eurostar-3000EOR]]* bāzes. Šī bija pirmā pilnībā elektriskā dzinējspēka platformas *Eurostar-3000EOR* realizācija. Elektriskos dzinējus *SPT-140* izgatavoja Krievijas uzņēmums *Fakel*.
Kosmiskais aparāts bija apgādāts ar 47 Ku un 14 C joslas raidītājiem.

Līgumi par *EUTELSAT 172B* būvi ar *Airbus Defence and Space* un palaišanu ar *[[Arianespace]]* tika noslēgti 2014. gada jūlijā.

*EUTELSAT 172B* palaists  23:45 *[[UTC]]* no Gviānas kosmiskā centra ar nesējraķeti *[[Ariane 5ECA]]* (lidojums *VA237*) kopā ar sakaru pavadoni *[[ViaSat-2]]*.

Ģeostacionāro orbītu *EUTELSAT 172B* sasniedza 11. oktobrī, uzstādot rekordu (četri mēneši) ģeostacionārās orbītas sasniegšanai tikai ar elektriskajiem dzinējiem. Tas tika novietots punktā 172° austrumu garuma, kur jau atradās *[[EUTELSAT 172A]]*. *EUTELSAT 172B* ekspluatācijā tika nodots 207. gada novembrī.

## Atsauces

## Ārējās saites
* EUTELSAT 172B  Eutelsat 
* Airbus: First high power all-electric satellite, EUTELSAT 172B, launched by Ariane 5 Airbus 
* VA-237 Launch Kit Arianespace 
* Eutelsat 172B Gunter Dirk Krebs
Kolokāzija

**Ēdamā kolokāzija** (*Colocasia esculenta*) jeb **ziloņa ausis** ir daudzgadīgs kallu dzimtas tropu lakstaugs. Tā saknēs veidojas 2 līdz 4 kg smagi bumbuļsīpoli, kas tiek saukti par taro, un tajos ir daudz cietes. Bumbuļsīpoli un auga lapas tiek izmantotas uzturā. Par **taro** mēdz saukt arī visu augu. Kolokāzijas dabiskais izplatības areāls ir reģions no Dienvidaustrumāzijas līdz Polinēzijai. Mūsdienās tas ir izplatīts pārtikas augs arī Āfrikā un citos tropu reģionos.

## Ārējās saites
ViaSat-2

***ViaSat-2*** ir ASV uzņēmuma *[[ViaSat]]* sakaru pavadonis. To ģeostacionārajā orbītā palaida 2017. gada jūnijā. *ViaSat-2* sniegs sakaru pakalpojumus Ziemeļamerikā, Centrālamerikā, Dienvidamerikas ziemeļdaļā, kā arī Atlantijas okeānā.

Kosmisko aparātu izgatavoja ASV uzņēmums *[[Boeing Satellite Systems]]* uz platformas *[[Boeing 702HP]]* bāzes. 
Bija plānots, ka pēc ekspluatācijas sākšanas *ViaSat-2* ar Ku joslas raidītājiem un kopējo datu pārraides ātrumu 300 Gbit/s būtu vislielākā caurlaides spēja no visiem pavadoņiem pasaulē.

Līgums par *ViaSat-2* izgatavošanu ar *[[Boeing]]* tika noslēgts 2013. gada maijā. Projekta darījuma summa 625 miljoni ASV dolāru. 2014. gada 1. maijā *ViaSat* pārdeva daļu pavadoņa kanālu Kanādas bezvadu sakaru operatoram *[[Xplornet]]*. 2015. gada janvārī izsolē *ViaSat* ieguva līgumu ar *[[SpaceX]]* par *ViaSat-2* palaišanu. Pēc tam, kad 2015. gada jūnijā eksplodēja raķete ''Falcon 9'' un avārijas izmeklēšanas dēļ aizkavējās nākamie starti, *ViaSat* sāka meklēt citas palaišanas iespējas. 2016. gada 9. februārī paziņots, ka ar *[[Arianespace]]* noslēgts līgums par *ViaSat-2* un *[[ViaSat-3 Americas|ViaSat-3]]* palaišanu attiecīgi 2017. un 2019. gadā.

*ViaSat-2* palaists  23:45 UTC no Gviānas kosmiskā centra ar nesējraķeti *[[Ariane 5ECA]]* (lidojums *VA237*) kopā ar sakaru pavadoni *[[EUTELSAT 172B]]*.

Ģeostacionāro orbītu *ViaSat-2* sasniedza ar saviem dzinējiem 5. decembrī. Tas tika novietots punktā 69,9° rietumu garuma. Testēšanas laikā orbītā tika konstatēta antenas izvēršanas problēma, kā dēļ dažu punktu staru kūļi darbojas citādi nekā testēšanas laikā uz zemes. Šī problēma ierobežoja lejupsaites ātrumu līdz ~ 260 Gbps.
Ekspluatācijā pavadoni nodeva 2018. gada februāra beigās.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ViaSat-2 ViaSat 
* VA-237 Launch Kit Arianespace 
* ViaSat 2 Gunter Dirk Krebs
Golvari

**Golvari** ir ciems Balvu novada Bērzpils pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 11 km no pagasta centra Bērzpils, 40 km no novada centra Balviem un 241 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V489 (Tilža–Bērzpils). Netālu no Golvariem atrodas vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis — Golvaru viduslaiku kapsēta.

1897. gadā ciemā bija 27 sētas ar 187 cilvēki.

*Спойня* ciemā 3 sētas ar 15 cilvēkiem.

## Atsauces
Eļina Svitoļina

**Eļina Svitoļina** (; dzimusi  Odesā) ir ukraiņu tenisiste. Augstākais sasniegums WTA vienspēļu rangā ir 2017. gada septembrī sasniegtā 3. vieta.

No 2021. līdz 2022. gadam E. Svitoļinas treneris bija latvietis Andis Juška.

Profesionāles karjeru uzsākusi 2010. gadā. Uzvaru guvusi piecpadsmit WTA vienspēļu turnīros. 2015. gada Francijas atklātajā čempionātā pirmoreiz karjerā iekļuvusi kāda no *[[Grand Slam (teniss)|Grand Slam]]* turnīru ceturtdaļfināliem. 2017. gadā kļuvusi par pirmo ukraiņu tenisisti, kas iekļuvusi WTA vienspēļu ranga pirmajā desmitniekā. 2019. gadā pirmoreiz iekļuva *Grand Slam* pusfinālā, to izdarot gan Vimbldonā, gan ASV atklātajā čempionātā.

2021. gada jūlijā apprecējās ar Francijas tenisistu Gaelu Monfisu. 2022. gada oktobrī ģimenē piedzima meita.

## Vietas Grand Slam turnīros

|}

## Atsauces

## Ārējās saites
Šlotmakera sala

**Šlotmakera sala** () ir bijusī sala Daugavas lejteces paplašinājumā pie upes kreisā krasta tagadējā Torņakalna apkaimē, kur mūsdienās atrodas industriālā apbūve. No krasta to atdalīja Kīleveina grāvis.

Tagad seno Daugavas krastu pie Šlotmakera salas iezīmē Vēja un Cepļa ielas, kā arī Bauskas ielas daļa līdz pārvadam pār Kārļa Ulmaņa gatvi.

## Vēsture
thumb|270px|left|Šlotmakera sala un Fridriķa muiža 1930. gada kartē.
[thumb|270px|Grīkes muižiņa ([Broce, 1805).]]

Sala pastāvēja vismaz no 16. gadsimta un ietilpa Akmeņsalas draudzes novadā. Kad 19. gadsimta beigās Kīleveina grāvja augšgalu aizbēra, Šlotmakera sala saplūda ar 0,6 -0,7 km plato Daugavas palieni un kļuva par Bieķensalas daļu.

### Muiža
Pēc Hupela apraksta Šlotmakera muiža ir tā pati Frīdriha muiža (*Friedrichshof*), ko pēdējais Livonijas ordeņa mestrs un pirmais Kurzemes hercogs Gothards Ketlers 1562. gadā atdāvinājis kā alodu. 1683. gadā to kā alodu atzinusi arī Zviedru Vidzemes muižu redukcijas komisija. 1699. gadā tai piederējusi zeme 1/8 arkla platībā. 1782. gadā uz Šlotmakera salas atradās privāta muižiņa (*Schöpmannshöfchen*), kas tāpat kā Frīdriha muiža piederēja Ģildes vecākajam B. Tīlemanim. 
 
Savukārt pēc Broces apraksta uz salas 1805. gadā bija muižiņa (*Griecke Höfchen*), kas piederēja viesnīcniekam Lukasam Grīkem (Griķim), no Bieķensalas puses uz muižiņu pavēries ļoti skaists skats un tai bijis skaists dārzs.

## Atsauces
Bieķensala

thumb|260px|Bieķensala un apkārtējās salas 1937. gada Rīgas pilsētas plānā.
**Bieķensala** jeb **Benkena sala** () ir bijusī sala Daugavas lejteces paplašinājumā pie upes kreisā pamatkrasta tagadējā Torņakalna apkaimē, kur mūsdienās atrodas industriālā apbūve. Tās maksimālais garums bijis 3,3 km, platums 0,6 km, augstums 1,5 – 3 m. 
No krasta to atdalīja tagad gandrīz aizbērtais Kīleveina grāvis (jeb Torņa grāvis, arī Masta grāvis), bet no Lucavsalas Bieķengrāvis.

Tagad seno Daugavas pamatkrastu pie Bieķensalas iezīmē Jelgavas un Bauskas ielas.

## Vēsture
thumb|270px|left|Bieķensala, Šlotmakera sala un Fridriķa muiža 1930. gada kartē.
Kā atsevišķa sala Bieķensala pastāvēja no 13. līdz 18. gadsimtam un aizņēma Daugavas ielejas palieni starp Kīleveina grāvi un tagadējo Mūkusalas ielu. 13. gadsimtā sala bija pazīstama ar lībiešu nosaukumu *Lokersar*, 1272. gadā nosaukta par Mestra jeb Ordeņmestra salu, bet savu tagadējo nosaukumu tā ieguva 17. gadsimtā Zviedru Vidzemes laikā no salas nomnieka Hansa Benkena (*Hans Beneken*) vārda, kas minēts kā apsūdzētājs 1630. gada raganu prāvā pret kāda zemnieka sievu. 

Inženieris Gustavs Emanuēls fon Veismanis 1764. - 1782. gadā vadīja Daugavas dambja būvēšanu, vienā virknē tika savienotas sešas salas: Bieķensala, Mūkusala, Lielā Klīversala, Burkānu sala, Mazā Klīversala un Ķīpsala.  
Kad 19. gadsimta beigās Kīleveina grāvja augšgalu aizbēra, tā saplūda ar Šlotmakera salu. 
Tagadējā apbūve izveidojās pēc 1950. gada.

## Atsauces
Keiba

**Keiba**, zināma arī kā arī **Kaiba**, **Kaibe**, **Ķeiba**, ir upe Latvijā, Ičas labā krasta pieteka. Tek pa Balvu novada Bērzpils, Krišjāņu, Tilžas un Lazdukalna pagastu. Iztek no purvaina meža pie Sileniekiem. Tajā ietek Siļtine, Skujatne un Vecā Iča. Ietek Ičā pie Viškuļiem.

## Atsauces
Mūkusala

**Mūkusala** jeb **Mūksala** () ir bijusī sala Daugavas lejteces paplašinājumā pie upes kreisā pamatkrasta tagadējā Torņakalna apkaimē. Tā pastāvēja no 13. līdz 18. gadsimtam un aizņēma teritoriju starp Kīleveina grāvi un tagadējo Mūkusalas ielu.
No krasta to atdalīja tagad gandrīz aizbērtais Kīleveina grāvis (jeb Torņa grāvis, arī Masta grāvis). 

Tagad seno Daugavas pamatkrastu pie Mūkusalas iezīmē Jelgavas ielas sākuma daļa.

## Vēsture

Mūkusala kā atsevišķa sala starp Klīversalu un Bieķensalu zināma no 1257. gada, kad tā piederēja cisterciešu sieviešu klosterim, no kā cēlies salas nosaukums. Tai iepretī Daugavas pamatkrastā 17. gadsimtā tika izbūvēta Kobronskansts. 

Inženieris Gustavs Emanuēls fon Veismanis 1764. - 1782. gadā vadīja Daugavas dambja būvēšanu, vienā virknē tika savienotas sešas salas: Bieķensala, Mūkusala, Lielā Klīversala, Burkānu sala, Mazā Klīversala un Ķīpsala.  
Sala izzuda, jo aizsērēja atteka starp Bieķensalu un Mūksalu.
Tagadējā apbūve izveidojās pēc 1950. gada.

Attēls:Sarkanais tornis Rīga 1638.jpg|Mūkusala un Sarkanais tornis (M. Merian, 1638)
Attēls:Šlotmakera sala un Fridriķa muiža 1930.jpg|Mūku sala un Bieķensala 1930. gada kartē
Attēls:Lucavsala 1937.jpg|Mūku sala un apkārtējās salas 1937. gada Rīgas pilsētas plānā

## Atsauces
Melnais plūškoks

**Melnais plūškoks** (*Sambucus nigra*) ir viena no plūškoku sugām. Melnais plūškoks ir līdz 6 m augsts koks vai krūms. Tiem ir krēmbalti ziedi vairogveidīgās ziedkopās un melnvioleti kauleņi ar trim kauliņiem. Ziedi zied jūnijā un jūlijā. Lapas pretējas, nepāra plūksnaini saliktas no 3, 5 vai 7 lapiņām. Dabiskais izplatības areāls ir Dienvideiropa, Ziemeļāfrika un Tuvie Austrumi.

## Audzēšana Latvijā
Plūškokus kā ārstniecības un krāšņumaugus Latvijā sāka audzēt 17. gadsimtā. Tie palīdzēja cīnīties pret grauzējiem. Melno plūškoku audzēja pie klētīm un noliktavām, lai tos atbaidītu.

Kādreiz plūškoku uzskatīja par svētu koku, jo tas aizsargājot no daudzām briesmām un nelaimēm – ugunsgrēkiem, ļauniem cilvēkiem, pat no laupītājiem un, protams, daudzām slimībām un kaitēm.
Kultivētas melno plūškoku audzes atrodas uz Blankenfeldes muižas zemes, kur izveidota plūškoka sulas un sīrupa ražotne.

## Atsauces

## Ārējās saites
Klīversala

**Klīversala** () ir bijusī sala Daugavas lejtecē pie upes kreisā pamatkrasta tagadējā Āgenskalna apkaimē. Tā pastāvēja no 13. līdz 19. gadsimtam un aizņēma teritoriju starp tagadējo Āgenskalna līci un Kīleveina grāvi aiz dzelzceļa uzbēruma. Tās garums bija 0,9 km, platums 0,4 km, augstums 2,5 m.

Tagad seno Daugavas pamatkrastu pie Klīversalas iezīmē Raņķa dambis.

## Vēsture
[thumb|260px|Lielās Klīversalas krasts ar Nindeļa namu un ortodokso Sv. Trīsvienības baznīcu (no [Broces krājuma, 1797).]]
Klīversala kā atsevišķa sala starp Ķīpsalu un Mūkusalu zināma no 1248. gada, kad tā piederēja Rīgas domkapitulam. 16. gadsimtā daļa salas atradās cisterciešu sieviešu klostera īpašumā.
Tai iepretī Daugavas pamatkrastā 17. gadsimtā tika izbūvēta Kobrona skansts. Zviedru Vidzemes laikā salu iznomāja tirgonim D. Klīveram kokmateriālu noliktavas ierīkošanai, no kā cēlies salas nosaukums. 17. gadsimtā uzsērējumi Klīversalas tuvumā radīja Mazo Klīversalu un Kārķu salu, kas 18. gadsimtā saplūda ar Klīversalu un izveidoja Lielo Klīversalu.
1764. gadā caur Lielo Klīversalu uzbūvēja jaunu lielceļu uz Kurzemes hercogistes galvaspilsētu Jelgavu. 1773. gadā skolotājs K. Mancelis Klīversalā atvēra skolu. Salā darbojās mastu šķirotāji, strūgu īpašnieki un strūdzinieki, ar Daugavas labo krastu to savienoja plosta tilts.

Inženieris Gustavs Emanuēls fon Veismanis 1764.—1782. gadā vadīja Daugavas dambja būvēšanu, vienā virknē tika savienotas sešas salas: Bieķensala, Mūkusala, Lielā Klīversala, Burkānu sala, Mazā Klīversala un Ķīpsala. 1785. vai 1786. gada pavasara palos Daugava pārrāva salas savienojošo dambi starp Lielo Klīversalu un Burkānu salu, izveidojot Āgenskalna līci.

19. gadsimta vidū tika uzbūvēts Raņķa dambis un aizbērtas attekas, kas salu norobežoja no purvainajām pļavām tagadējā Uzvaras parkā. 1883. gadā uzcēla Rīgas jūrskolas ēku, ko 1920.—1944. gadā sauca par K. Valdemāra Rīgas jūrskolu. Latvijas PSR laikā Āgenskalna līča krastā uzcēla eksperimentālo kuģu mehānisko rūpnīcu, pedagoģijas skolu un viesnīcu "Daugava".


Attēls:Āgenskalna apkaime Rīgas kartē 1876.jpg|Lielā Klīversala 1876. gada Rīgas kartē
Klīversala 1937.jpg|Klīversalas ielas 1937. gada Rīgas pilsētas plānā 


## Atsauces
Tabakova

**Tabakova** ir ciems Balvu novada Bērzpils pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 13 km no pagasta centra Bērzpils, 42 km no novada centra Balviem un 243 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V489 (Tilža–Bērzpils).

1897. gadā ciemā bija 12 setas ar 67 cilvēkiem.
## Atsauces
Līdumnieki (Bērzpils pagasts)

**Līdumnieki** () ir ciems Balvu novada Bērzpils pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 7 km no pagasta centra Bērzpils, 43 km no novada centra Balviem un 237 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V489 (Tilža–Bērzpils).

1897. gadā ciemā bija 14 sētas ar 93 cilvēkiem.
## Atsauces
Lāčaunieki

**Lāčaunieki** () ir ciems Balvu novada Bērzpils pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 9 km no pagasta centra Bērzpils, 44 km no novada centra Balviem un 239 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa  V489 (Tilža–Bērzpils), Skujatnes upes krastā.

1897. gadā ciemā bija 8 ciemi ar 53 cilvēkiem.
## Atsauces
Ištvāns III

**Ištvāns III** (, ; dzimis 1147. gadā, miris ) bija Ungārijas karalis no 1162. gada līdz savai nāvei 1172. gadā.

Tika kronēts 1162. gada jūnijā, neilgi pēc tēva, karaļa Gēzas II nāves. Tomēr, ar Bizantijas atbalstu, pretenzijas uz troni izvirzīja arī tēvabrāļi Lāslo II un Ištvāns IV. Sešas nedēļas pēc Ištvāna kronēšanas valstī iebruka Bizantijas imperatora Manuila I Komnēna karaspēks, par karali kļuva Lāslo II. Ištvāns patvērās Austrijā, tomēr viņam izdevās ieņemt Presburgu (Bratislavu). Pēc tam, kad 1163. gada 14. janvārī Lāslo II mira, par karali kļuva Lāslo brālis Ištvāns IV, tomēr viņa vara bija nepopulāra, un Ištvānam III izdevās padzīt Ištvānu IV no valsts.

Lai salabtu ar Bizantiju, Ištvāns III nosūtīja uz dzīvi Bizantijas galmā savu dēlu Bēlu III un atļāva bizantiešiem ieņemt Horvātiju, Dalmāciju un Sirmiju. Starp 1164. un 1167. gadu Ištvāns III neveiksmīgi karoja ar Bizantiju par šo teritoriju atgūšanu. Valdīšanas laikā Ištvāns III izdeva "Sēkešfehērvāras likumus", kas nostiprināja pilsētu tiesības karalistē, kā arī 1169. gadā noslēdza konkordātu ar Svēto Krēslu. Mira bez dzīviem mantiniekiem.

## Ārējās saites
Endrū Veikfīlds

**Endrū Džeremijs Veikfīlds** (; dzimis ) ir bijušais britu gastroenterologs un medicīnas pētnieks, kuru izslēdza no Apvienotās Karalistes mediķu reģistra par viņa 1998. gadā publicēto pētījumu un citiem pierādītiem pārkāpumiem, kas atbalstīja šobrīd apgāzto apgalvojumu, ka pastāv sakarība starp masalu, cūciņu un masaliņu (MMR) vakcīnas izmantošanu un autisma un zarnu slimību parādīšanos.

Pēc pētījuma publicēšanas citi pētnieki nespēja atkārtot Veikfīlda atklājumus vai apstiprināt viņa hipotēzi par saistību starp MMR vakcīnu un autismu vai autismu un kuņģa-zarnu trakta slimībām. 2004. gadā *[[The Sunday Times|Sunday Times]]* žurnālists Braiens Dīrs veica izmeklēšanu, kas atklāja iepriekš nezināmu Veikfīlda finansiālu interešu konfliktu un līdz ar to vairums viņa publikācijas līdzautoru atsauca savu atbalstu pētījuma interpretācijai. Apvienotās Karalistes vispārējā medicīnas padome veica izmeklēšanu par iespējamiem Veikfīlda un divu viņa bijušo kolēģu pārkāpumiem. Izmeklēšana koncentrējās uz daudziem Dīra atklājumiem, ieskaitot to, ka ar autismu slimajiem bērniem tika veiktas nevajadzīgi invazīvas medicīnas procedūras, piemēram, kolonoskopija un lumbālpunkcija un to, ka Veikfīlds darbojās bez nepieciešamā ētikas padomes apstiprinājuma.

## Atsauces
Latvijas Republikas īpašo uzdevumu ministru elektroniskās pārvaldes lietās uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Latvijas Republika]]s īpašo uzdevumu ministri elektroniskās pārvaldes lietās**, kas bija Latvijas Republikas Ministru kabineta locekļi. Šis amats pastāvēja no 2004. gada līdz 2009. gadam.

## Uzskaitījums
### [[Attēls:Flag of Latvia.svg|30px]] [[Latvijas Republika]] (1991 — mūsdienas) [[Attēls:Coat of arms of Latvia.svg|30px]]
Veterinārmedicīna

[thumbnail|235px|[Veterinārārsts veic kaķa aprūpi]]
**Veterinārmedicīna**, arī **veterinārija**, ir starpdisciplināra nozare, kas saistīta ar lauksaimniecības, medicīnas, bioloģijas, pārtikas ražošanas, farmācijas, ķīmijas un fizikas nozarēm. Galvenie darbības virzieni ir saistīti ar dzīvnieku veselību un slimībām. Galvenie veterinārmedicīnas uzdevumi ir nodrošināt dzīvnieku ārstēšanu, izstrādā veterinārās prasības, kuru izpilde veicina dzīvnieku veselību, produktivitāti un labturību, nodrošina dzīvnieku infekcijas slimību profilaksi un apkarošanu, pasargā iedzīvotājus no saslimšanas ar dzīvniekiem un cilvēkiem kopīgām infekcijas slimībām (zoonozēm), nodrošina kvalitatīvu un patērētāju veselībai nekaitīgu dzīvnieku izcelsmes produktu apriti, kā arī nodrošina vides aizsardzību.

Latvijā veterinārmedicīnu var studēt Latvijas Biozinātņu un tehnoloģiju universitātē Veterinārmedicīnas fakultātē, kā arī Bebrenes vispārizglītojošajā un profesionālajā vidusskolā un Smiltenes tehnikumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Latvijas Republikas augstākās izglītības un zinātnes valsts ministru uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Latvijas Republika]]s augstākās izglītības un zinātnes valsts ministri**, kas bija Latvijas Republikas Ministru kabineta locekļi. Šis amats pastāvēja no 1995. līdz 1999. gadam.

## Uzskaitījums
### [[Attēls:Flag of Latvia.svg|30px]] [[Latvijas Republika]] (1990 — mūsdienas) [[Attēls:Coat of arms of Latvia.svg|30px]]

## Ārējās saites
Latvijas Republikas rūpniecības ministru uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti **Latvijas Republikas rūpniecības ministri**, kas bija  Latvijas Republikas Ministru kabineta locekļi. Šāds amats pastāvēja no 1990. līdz 1993. gadam. 1991. gadā tika apvienots rūpniecības ministra amats ar **[[Latvijas Republikas enerģētikas ministru uzskaitījums|enerģētikas ministra]]** amatu un tika izveidots — **Rūpniecības un enerģētikas ministra** amats.

## Uzskaitījums
Džumandži

**"Džumandži"** () ir 1995. gada ASV ģimenes, fantāzijas piedzīvojumu filma. Filmas režisors ir Džo Džonstons, scenāristi Džonatans Hensli, Gregs Teilors un Džims Streins. Filmas sižets balstīts uz Krisa Van Olsburga tāda paša nosaukuma grāmatas motīviem. Šī ir filmu cikla pirmā filma. Galvenās lomas atveido Robins Viljamss, Bonija Hanta, Kirstena Dansta, Džonatans Haids un Deivids Alans Grīrs.

Stāsta centrā ir pārdabiska galda spēle, kas ikvienā gājienā saviem spēlētājiem rada džungļos sastopamus apdraudējumus. Būdams zēns 1969. gadā, Alans Perišs spēlējot Džumadži kopā ar savu draudzeni Sāru Vitlu iekļuva spēles slazdā. Divdesmit sešus gadus vēlāk brālis ar māsu, Džūdija un Pīters Šeperdi, atrod spēli, sāk spēlēt un atbrīvo nu jau pieaugušo Alanu. Pēc Sāras atrašanas viņi izlemj pabeigt spēli, lai atceltu visu tās izraisītos postījumus.

Filmas "Džumandži" pirmizrāde notika . Tā saņēma dažādas kritiķu atsauksmes un bija kases ieņēmumu veiksme, pasaulē nopelnot vairāk nekā  ASV dolāru pie  liela filmas veidošanas budžeta. Šī ir 1995. gada desmitā ienesīgākā filma.

Pēc filmas popularitātes izveidoja animācijas seriālu, kas iznāca no 1996. gada līdz 1999. gadam, un kam sekoja pilnmetrāžas filma "Zatura. Piedzīvojumi kosmosā" (2005), un divi netieši turpinājumi "Džumandži: Laipni lūgti džungļos" (2017) un "Džumandži: Nākamais līmenis" (2019), ko veidoja *[[Columbia Pictures]]* pēc tiesību iegūšanas turpinājumu veidošanai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Latvijas Republikas tirdzniecības un rūpniecības ministru uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Latvijas Republika]]s tirdzniecības un rūpniecības ministri**, kas bija Latvijas Republikas Ministru kabineta locekļi.  Šāds amats pastāvēja no 1918. līdz 1940. gadam, taču no 1921. līdz 1939. gadam amats bija vakants.

## Uzskaitījums
### [[Attēls:Flag of Latvia.svg|30px]] [[Latvijas Republika]] (1918 — 1940) [[Attēls:Coat of arms of Latvia.svg|30px]]

## Ārējās saites