open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alpu āboliņš

**Alpu āboliņš** (*Trifolium alpestre*) ir daudzgadīgs āboliņu ģints lakstaugs. Latvijā aug tuvu areāla ziemeļu robežai, reti sastopams. Ir zināmas atsevišķas atradnes, galvenokārt Daugavas ielejā. Suga ierakstīta Latvijas Sarkanās grāmatas 2. kategorijā, Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā, Dānijas un Zviedrijas Apdraudēto sugu sarakstā.

## Apraksts
thumb|150 px|Šaurā pielape līdz pusei saaugusi ar lapas kātu
thumb|150 px|Zieda kauss ir klāts ar matiņiem
Alpu āboliņam ir stāvs, 15—40 cm augsts, ar matiņiem klāts stublājs. Trīsstaraini salikto lapu plātnes šauri eliptiskas līdz lancetiskas (ga 2—6 cm, pl 0,5—1,5 cm). Lapiņām spēcīgi izteikta vidusdzīsla. Pielapes šauras, līdz pusei saaugušas ar lapas kātu.

Purpursarkani ziedi sakārtoti lielās, olveidīgās, blīvās galviņās, to diametrs līdz 2 cm. Galviņas pa vienai, retāk divas stublāja galā. Zieda vainags 1—1,5 cm garš, kauss ar matiņiem. Zied no jūnija līdz augustam. Auglis — īsa, olveida pāksts.

Alpu āboliņš ir ļoti līdzīgs zirgu āboliņam (*T. medium*). Atšķirīgās pazīmes ir garākas un šaurākas lapiņas, gari smailas pielapes un apmatots (nevis kails) zieda kauss.

## Izplatība un biotopi
Sugas izplatības areāls aptver gandrīz visu Eiropu. Dienvidrietumos tas sniedzas līdz Pirenejiem, bet austrumos sasniedz Urālu kalnus un Kaukāzu. Suga sastopama arī Mazāzijas pussalā un Irānā. Lai gan areāls ir plašs, suga veido nelielas populācijas un kopumā Viduseiropā ir reti sastopama, galvenokārt mēreni mitra klimata apgabalos.

Vislabāk Alpu āboliņš aug sausās, neitrālās vai vāji sārmainās smilšmāla augsnēs, daļēji noēnotās vietās. Augs nepanes slāpekļa mēslojumu, tāpēc kultivētās pļavās tas pazūd. Pēdējās desmitgadēs Viduseiropā ir izzudušas vairākas atradnes.

Latvijā Alpu āboliņš aug nelielās grupās vai sastopami atsevišķi eksemplāri sausos priežu mežos un mežmalās, sausās nogāžu pļavās upju ielejās. Konstatēts Viduslatvijas un Austrumlatvijas dienvidu daļā, Daugavas ielejā un tās tuvākajā apkārtnē.

## Atsauces
Kārlis Krūmiņš (režisors)

**Kārlis Krūmiņš** (1897—1938) bija latviešu strēlnieks, vēlāk teātra aktieris. Nošautās Maskavas latviešu teātra "Skatuve" trupas dalībnieks.

## Dzīvesgājums
[thumb|Maskavas latviešu teātra "Skatuve" režisors [Ādolfs Vanadziņš (vidū) un aktieri Augusts Krūmiņš, Kārlis Krūmiņš, Osvalds Glāznieks, Elza Miške (pirms 1938)]]
Dzimis 1897. gadā Gostiņos Jāņa Krūmiņa ģimenē. Mācījās Jaunjelgavas pilsētas skolā.

Pirmā pasaules kara laikā dienēja latviešu strēlnieku pulkos, pēc demobilizēšanas darbojās 1919. gada novembrī dibinātajā Maskavas latviešu teātrī “Skatuve”.

NKVD "Latviešu operācijas" laikā viņu 1937. gada 16. decembrī apcietināja, 1938. gada 24. janvārī Krūmiņu apsūdzēja piederībā "kontrrevolucionārai latviešu nacionālistiskai organizācijai" un kopā ar citiem latviešu teātra darbiniekiem 3. februārī nošāva un apraka Butovas poligonā.

## Ārējās saites
* Жертвы политического террора в СССР (kopējie upuru saraksti)

## Atsauces
Ammonia beccarii

***Ammonia beccarii*** ir foraminīferu suga rotaliīdu kārtā un amoniīdu dzimtā. Sugu 1758. gadā aprakstīja zviedru zoologs Kārlis Linnejs kā *Nautilus beccarii*, bet 1772. gadā dāņu zoologs Mortens Brunnihs to iedalīja jaunizveidotajā amoniju ģintī. *Ammonia beccarii* ir amoniju ģints tipiskā suga. Tā ir izplatīta Vidusjūrā, Melnajā un Azovas jūrā, Atlantijas okeānā, pie Kubas, Indijas okeānā, Persijas līcī, pie Ķīnas krastiem u.c. Sugai ir zināma viena izmirusi apakšsuga *Ammonia beccarii subsp. pohangensis* Kim, 1965.

## Apraksts
Čaula divpusēji izliekta, zema, trohospirāliska. Uz evolūtās, spiraliskās puses ir redzami 3,5-4 vijumi, umbilikālā puse ir involūta. Čaulas virsma spiraliskajā un umbilikālajā pusē nosēta ar raksturīgu ornamentējumu (šķērseniskiem valnīšiem un pumpām). Sabiezinātās šuves spirāliskajā pusē nav perforētas. Starpkameru daļu umbilikālajā pusē veido šķēlumi. Ārējā mala ir noapaļota un tās sieniņas ir perforētas. Primāro atveri veido interiomargināls, ārpusumbilikāls loks, kas stiepjas no perifērijas apkārt trīsstūrainām lapiņām.

## Atsauces
Žetuliu Vargass

**Žetuliu Dornelizs Vargass** (; dzimis , miris ) bija Brazīlijas valstsvīrs. No 1930. līdz 1945. gadam un no 1951. līdz 1954. gadam viņš bija Brazīlijas prezidents. Šis periods tiek saukts par Vargasa ēru.

Pirmās prezidentūras laikā Žetuliu Vargass piekopa autoritāru politiku, beidza pastāvēt Brazīlijas Pirmā Republika un sākās Vargasa ēra. 1937. gadā Vargass atlaida Kongresu un pasludināja ''Estado Novo'' diktatūras sākumu. Šajā laikā viņš centās modernizēt valsti, ieviešot sociālas un ekonomiskas reformas, kas uzlabotu strādnieku stāvokli un rūpniecību. 1945. gadā Žetuliu Vargass tika gāzts militārā apvērsumā. 1951. gadā viņš atkal tika ievēlēts par Brazīlijas prezidentu. 1954. gadā, reaģējot uz politisko spriedzi un apsūdzībām, Žetuliu Vargass izdarīja pašnāvību nošaujoties.

## Ārējās saites
Varnas kauja

**Varnas kauja** (, , ) bija kauja tā sauktā Varnas krusta gājiena ietvaros, kas tika izcīnīta 1444. gada 10. novembrī Varnas pievārtē (mūsdienās Bulgārijā, tolaik Osmaņu impērijā) starp Eiropas valstu koalīciju Polijas un Ungārijas karaļa Vladislava III vadībā un Osmaņu impērijas karaspēku, kuru komandēja Murads II. Eiropas valstu karaspēks, kas sastāvēja no Polijas, Ungārijas, Bohēmijas, Horvātijas, Valahijas un citu valstu karaspēkiem, cieta smagu sakāvi, bet Polijas karalis krita kaujas laukā.

Varnas krusta karu 1443. gadā iniciēja Romas pāvests Eugenijs IV, lai apturētu Osmaņu impērijas iekarojumus Balkānos. Krusta gājiens noritēja ar mainīgām sekmēm, līdz 1444. gada 15. augustā Segedā tika noslēgts miera līgums, kas izbeidza karadarbību. Tomēr gandrīz tūlīt pēc tam krusta karotāji atsāka militārās operācijas līdz pat sakāvei Varnas kaujā.

Līdz ar kristiešu sakāvi Varnas kaujā un Polijas karaļa nāvi izjuka Polijas un Ungārijas personālūnija, bet 1453. gadā krita Konstantinopole.
## Atsauces

## Ārējās saites
Pīlas katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q3445970"
}


**Pīlas katedrāle** () jeb **Sv. Germana katedrāles baznīca** () ir 19. gadsimta otrajā pusē celta anglikāņu katedrāle, kas atrodas Menas Salas rietumu piekrastē, Pīlas pilsētā. 1154. gadā dibinātās Sodoras un Menas diecēzes galvenā baznīca.

Kaut arī baznīca ar Tinvalda (Menas Salas parlamenta) lēmumu tika iecelta par katedrāli 1980. gadā. Vecā diecēzes katedrāle 12. gadsimtā tika uzcelta Pīlas pilī. Tomēr 18. gadsimtā tā netika izmantota un sabruka. Līdz pat 1980. gadam diecēzei katedrāles nebija.


St_Germans'_Cathedral,_Peel_Castle,_Isle_of_Man.jpg|Senā katedrāle Sv. Patrika salā
Peel_Cathedral_2006.jpg
Peel_cathedral_interior.jpg


## Ārējās saites
*
Osvalds Glāznieks

thumb|Osvalds Glāznieks kā Rīgas Drāmas teātra aktieris (1942)
**Osvalds Glāznieks** (1891—1947) bija latviešu teātra aktieris un režisors. Maskavas latviešu teātra "Skatuve" dibinātājs.

## Dzīvesgājums
[thumb|Maskavas latviešu teātra "Skatuve" režisors [Ādolfs Vanadziņš (vidū) un aktieri Augusts Krūmiņš, Kārlis Krūmiņš, Osvalds Glāznieks (pedagogs), Elza Miške (pirms 1938)]]
Dzimis 1891. gada 5. maijā Sesavas pagasta "Lieležos" galdnieka Teodora Glāznieka ģimenē. Mācījās Jelgavā, tad pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā, kur 1911. gadā sāka spēlēt labdarības biedrības teātrī.
Pēc Pirmā pasaules kara no 1919. gada studēja aktiermākslu armēņu izcelsmes režisora Jevgeņija Vahtangova (1883—1922) vadītajā Maskavas drāmas studijā, pēc tam bija Vahtangova teātra aktieris un režisors, no 1924. gada teātra direktors. Nomainīga savu uzvārdu uz **Glazunovs** (*Освальд Федорович Глазунов*). Līdztekus bija režisors un pedagogs Maskavā dibinātajā latviešu teātra studijā "Skatuve" (1919—1938). NKVD "Latviešu operācijas" laikā viņam izdevās izvairīties no apcietināšanas, kaut arī gandrīz visus latviešu teātra darbiniekus 3. februārī nošāva Butovas poligonā.

Otrā pasaules kara laikā Vērmahta uzbrukuma laikā Maskavai Glāznieks (Glazunovs) 1941. gada oktobrī palika savā Istras vasarnīcā un nokļuva vācu okupācijas zonā. Vēlāk viņš kopā ar sievu, dēlu, sievas vecākiem, sievas māsu un viņas meitu pārcēlās uz Latviju. 1942. gada 27. martā PSRS Augstākās tiesa Glāzniekam aizmuguriski piesprieda nāvessodu.
1942. un 1943. gadā Osvalds Glāznieks spēlēja lomas Jelgavas teātrī un Rīgas Drāmas teātrī. Pēc Rīgas okupācijas 1944. gada oktobrī Osvaldu Glāznieku, viņa sievu, sievas vecāku un sievas māsu arestēja, deportēja uz Maskavu un ieslodzīja Butirku cietumā. 1945. gada 4. augustā viņam piesprieda 10 gadu ieslodzījumu Gulaga nometnē, ieceļot par Maskavas apgabala Gulaga ieslodzīto ansambļa (*ансамбль заключенных Управления Исправительных лагерей Московской области*) vadītāju.
 
1947. gada 16. marta vakarā viņš gāja bojā, visticamāk, inscenētā dzelzceļa katastrofā, kad netālu no Beskudņikovas filtrācijas nometnes Maskavā (*лагерное отделение № 3 проверочно-фильтрационного лагеря (ПФЛ) № 0334.*) kravas mašīna ar ieslodzītajiem māksliniekiem pārbrauktuvē apstājās uz sliedēm, bet sliežu pretējā pusē barjera aizvērās. Šoferis atstāja automašīnu un pieprasīja atvērt barjeru, bet pārbrauktuves dežurante pieprasīja, lai viņš steidzami nobrauc mašīnu no sliedēm, jo tuvojas ātrvilciens. Kamēr viņi strīdējās, ātrvilciens pilnā ātrumā ietriecās kravas automašīnā, nogalinot lielāko daļu no kravas kastē esošajiem.

## Atsauces
Brendons Lī

**Brendons Brūss Lī** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris un cīņas mākslu meistars. Deviņdesmito gadu sākumā viņš kļuva par uzlecošu asa sižeta filmu zvaigzni, un ieguva Ērika Dreivena lomu fantāzijas filmā "Krauklis" (1994), kuras filmēšanas laikā Lī gāja bojā.

Lī ir cīņas mākslas meistara un filmu zvaigznes Brūsa Lī dēls, kurš nomira, kad Brendonam bija astoņi gadi. Lī, sekojot tēva pēdās, trenējās cīņas mākslā un studēja aktiermākslu Emersonas koledžā un Lī Strasberga teātra un filmu institūtā. Savu karjeru viņš sāka ar galvenajām lomām Honkongas asa sižeta filmā *[[Legacy of Rage]]* (1986) un videofilmā *[[Laser Mission]]* (1989). Lī piedalījās arī divos 1970. gadu seriāla *[[Kung Fu (seriāls)|Kung Fu]]* atvasinājumos, televīzijas filmā *Kung Fu: The Movie* (1986) un televīzijas pilotsērijā *Kung Fu: The Next Generation* (1987).

Pārejot uz Holivudas kino, Lī pirmā loma bija *[[Warner Bros. Pictures]]* policistu filmā "Atmaskošana Mazajā Tokijā" (*Showdown in Little Tokyo*, 1991), kurā filmējās kopā ar Dolfu Lundgrēnu. Lai gan pēc pirmizrādes tā saņēma negatīvas kritiķu un skatītāju atsauksmes, tā vēlāk kļuva par kulta filmu. Tam sekoja galvenā loma *[[20th Century Studios|20th Century Fox]]* producētajā filmā *[[Rapid Fire]]* (1992). Lai gan filma saņēma negatīvus vērtējumus, kritiķi slavēja Lī aktierspēli.

Viņu izvēlējās galvenajai lomai filmā "Krauklis", Lī bija nofilmējies gandrīz visās savās ainās, kad viņu uzņemšanas laukumā nāvējoši ievainoja ar rekvizīta šaujamieroci. Lī pēc savas nāves saņēma atzinību par sniegumu filmā, savukārt filma saņēma kritiķu atzinību un guva komerciālus panākumus. Viņa karjeru salīdzina ar viņa tēva karjeru, jo abi vīrieši nomira jauni pirms viņu popularitāti atnesušo filmu izdošanas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Irma Balode

thumb|Irma Balode pirms nošaušanas
**Irma Balode** (1907—1938) bija latviešu teātra aktrise. Maskavas latviešu teātra "Skatuve" darbiniece.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1907. gadā Rīgā. Pirmā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Krieviju, darbojās Maskavas latviešu teātrī "Skatuve".

NKVD "Latviešu operācijas" laikā viņu 1937. gada 14. decembrī apcietināja, 1938. gada 24. janvārī apsūdzēja "kontrrevolucionārā darbībā" un kopā ar citiem latviešu teātra darbiniekiem 3. februārī nošāva un apraka Butovas poligonā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Жертвы политического террора в СССР (kopējie upuru saraksti)
Zelma Zudraga

thumb|Zelma Zudraga pirms nošaušanas
|thumb|Zelma Zudraga (pirms 1937)
**Zelma Zudraga** (1910—1938) bija latviešu teātra aktrise. Nošautās Maskavas latviešu teātra "Skatuve" trupas dalībniece.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1910. gadā Liepājā galdnieka Pāvila Zudraga (1881—1937) ģimenē.
Pirmā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Krieviju, darbojās Maskavas latviešu teātrī “Skatuve”.

NKVD "Latviešu operācijas" laikā 1937. gada 15. decembrī viņu apcietināja, 1938. gada 24. janvārī viņu apsūdzēja piederībā "kontrrevolucionārai latviešu nacionālistu organizācijai" un kopā ar citiem latviešu teātra darbiniekiem 3. februārī nošāva un apraka Butovas poligonā.

## Ārējās saites
* Жертвы политического террора в СССР (kopējie upuru saraksti)

## Atsauces
New General Catalogue

[thumbnail|upright=1.2|Četri planetārie miglāji, kas katalogā pulksteņrādītāja virzienā klasificēti kā [NGC 6543, NGC 7662, NGC 6826 un NGC 7009]]
***New General Catalogue*** (NGC) ir zvaigžņotās debess katalogs, kuru 1888. gadā sāka veidot dāņu astronoms Johans Ludvigs Emīls Dreiers, lai vienotā datubāze apkopotu un klasificētu galaktikas, zvaigžņu kopas un emisijas miglājus. Katalogā ir 7840 ieraksti par noteiktiem astronomiskajiem objektiem. Par katru objektu ir iekļautas pēc iespējas detalizētākas ziņas. Katrs objekts tiek numurēts ar kārtas skaitli, pirms tā vēl uzrakstot NGC, un šī numerācija mūsdienās joprojām ir viena no aktuālākajām astronomijā, lai atsauktos uz konkrētu astronomisko objektu.

## Ārējās saites
Jānis Baltausis

thumb|Jānis Baltausis pirms nošaušanas
**Jānis Baltausis** (1894—1938) bija latviešu teātra aktieris. Nošautās Maskavas latviešu teātra "Skatuve" trupas dalībnieks.

## Dzīvesgājums

Dzimis 1894. gadā Jāņa Baltauša ģimenē.
Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, kur kopā ar jaunāko brāli Kārli darbojās 1919. gada novembrī dibinātajā Maskavas latviešu teātrī “Skatuve”.

NKVD "Latviešu operācijas" laikā viņu 1937. gada 5. decembrī apcietināja, 1938. gada 24. janvārī apsūdzēja "nacionālistiskā aģitācijā" un piederībā "kontrrevolucionārai latviešu nacionālistiskai organizācijai" un kopā ar citiem latviešu teātra darbiniekiem 3. februārī nošāva un apraka Butovas poligonā.

## Ārējās saites
* Жертвы политического террора в СССР (kopējie upuru saraksti)

## Atsauces
2023. gada Lielā Kristapa balva

**2023. gada [[Lielais Kristaps (kinofestivāls)|Lielā Kristapa balvu]]** pasniegšanas ceremonija norisinājās 2024. gada 4. februārī Dailes teātrī. Ceremonijas režisors bija Matīss Kaža, un to vadīja aktieri Matīss Budovskis un Agnese Budovska.

Balvu par mūža ieguldījumu saņēma  filmu māksliniece un ilggadējai Latvijas Kinematogrāfistu savienības priekšsēdētāja Ieva Romanova.

Balvām tika pieteiktas 88 filmas, tostarp 35 pilnmetrāžas, deviņas daudzsēriju filmas un 44 īsfilmas. Visvairāk balvu ieguva režisora Staņislava Tokalova darbi, kopā – piecas balvas (trīs balvas par daudzsēriju filmu "Padomju džinsi" un divas balvas par dokumentālo filmu "Viss būs labi"). Aika Karapetjana filma "Bezkaunīgie" ieguva četras balvas (tai skaitā labākā režisora balvu).

## Laureāti un nominācijas

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Rūdolfs Bancāns

**Rūdolfs Bancāns** (1898—1938) bija latviešu aktieris. Nošautās Maskavas latviešu teātra "Skatuve" trupas dalībnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1898. gadā Daugavpilī Friča Bancāna ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā pārcēlās uz Maskavu. Pēc kara beigām kopā ar vecāko brāli Robertu mācījās latviešu teātra "Skatuve" studijā.
 
"Latviešu operācijas" laikā R. Bancānu 1937. gada 15. decembrī kopā ar citiem teātra darbiniekiem apcietināja un 1938. gada 3. februārī nošāva un apraka Butovas poligonā pie Maskavas.

## Ārējās saites
* Жертвы политического террора в СССР (kopējie upuru saraksti)

## Atsauces
Skatuve

**Skatuve** var būt:
* skatuve — vieta izrādei
* «Skatuve» — teātris Rīgā
* «Skatuve» — latviešu teātris Maskavā
Vilhelma kliedziens

**Vilhelma kliedziens** () ir skaņas efekts, kas, sākot ar 1951. gada filmu *[[Distant Drums]]*, izmantots daudzās filmās un seriālos. Kliedzienu parasti izmanto ainās, kad kādu sašauj, krīt no liela augstuma vai izmet ar sprādziena vilni. Skaņa nosaukta ierindnieka Vilhelma, 1953. gada vesterna *[[The Charge at Feather River]]*, tēla vārdā, kurā viņam iešauj bultu augšstilbā. Šī bija pirmā filma pēc skaņas efekta iekļaušanas *[[Warner Bros. Pictures]]* fondu skaņu bibliotēkā, lai gan *The Charge at Feather River* bija jau trešā filma, kurā izmantots šis efekts. Šis skaņas efekts ir izmantots visās "Zvaigžņu karu filmās.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Most Popular "Wilhelm Scream" Titles vietnē *IMDb.com*
* Wilhelm Scream Compilation vietnē *YouTube.com*
Biškopis (filma)

**"Biškopis"** () ir 2024. gada ASV asa sižeta trillera filma, kuras režisors ir Deivids Eijers un scenārija autors Kurts Vimers. Galvenās lomas filmā atveido Džeisons Steitems, Emija Reivere-Lempmene, Džošs Hatčersons, Bobijs Naderi, Filiša Rašāda un Džeremijs Aironss.

Kad viņa labsirdīgā saimniece izdara pašnāvību pēc labdarības līdzekļu zaudēšanas pikšķerēšanas krāpniecības rezultātā, bijušais "Biškopju" aģents Ādams Klejs sāk brutālu kampaņu, lai atriebtos vainīgajiem.

Filmas pirmizrāde ASV notika  un to izplata *[[Metro-Goldwyn-Mayer|Metro-Goldwyn-Mayer Pictures]]* ar *[[Amazon MGM Studios]]* zīmolu. Filmas kases ieņēmumi visā pasaulē ir 152 miljoni ASV dolāru. Tā saņēmusi pretrunīgus kritiķu vērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kārlis Veidemanis (mākslinieks)

**Kārlis Veidemanis** (1897—1938) bija latviešu teātra scenogrāfs. Nošautās Maskavas latviešu teātra "Skatuve" trupas dalībnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1897. gadā Cēsīs Jāņa Veidemaņa ģimenē.
Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, darbojās 1919. gada novembrī dibinātajā Maskavas latviešu teātrī “Skatuve” par elektromontieri un uzvedumu daļas vadītāju.

NKVD "Latviešu operācijas" laikā viņu 1937. gada 17. janvārī apcietināja, 1938. gada 11. februārī apsūdzēja piederībā "kontrrevolucionārai latviešu nacionālistiskai organizācijai" un 26. februārī nošāva un apraka Butovas poligonā.

## Ārējās saites
* Жертвы политического террора в СССР (kopējie upuru saraksti)

## Atsauces
Ziemeļlanao

**Ziemeļlanao** (, , ) ir viena no Filipīnu provincēm valsts dienviddaļā, Ziemeļmindanao reģionā. Administratīvi dalās 22 municipalitātēs un sīkāk 462 barangajās. Provinces galvaspilsēta ir Tuboda. Provincei dažkārt ģeogrāfiski un statistiski pieskaita Iliganas augsti urbanizēto pilsētu, kas no provinces ir administratīvi un politiski neatkarīga. Lielākā daļa provinces iedzīvotāju ir sebuāņi un lanaji, bet pēc konfesionālās piederības pārsvarā katoļi (47 %) un musulmaņi (46 %).

## Ģeogrāfija
Province izvietojusies Mindanao salas ziemeļdaļā starp Boholas jūras Iliganas līci ziemeļos un Sulavesi jūras Iljanas līci dienvidos. Rietumos robežojas ar Dienvidzamboangas provinci, bet dienvidaustrumos — ar Dienvidlanao provinci, bet ziemeļaustrumos — ar Iliganas neatkarīgo pilsētu. Ziemeļrietumos ap 2 km platais Pangilas līcis Ziemeļlanao atdala no Rietummisamisas; pār līci tiek būvēts tilts. Reljefs provincē pārsvarā kalnains, piekrastē zemienes. Augstākā virsotne ir Inajavans (1535 m vjl) provinces dienviddaļā; tā apkārtnē ierīkots nacionālais parks. Valda subtropu musonu klimats.

## Vēsture
Province dibināta 1959. gadā, sadalot Lanao provinci Ziemeļlanao un Dienvidlanao provincēs. Sākotnēji provinces galvaspilsēta bija Iligana, bet kopš 1984. gada tā pērcelta uz Tubodu. 2018. gadā provincē noritēja plebiscīts par sešu municipalitāšu iekļaušanu jaundibināmajā Bangsamoro autonomajā musulmaņu reģionā; sešu municipalitāšu iedzībotāji balsoja "par", bet pārējie provinces iedzīvotāji "pret", kā rezultātā municipalitātes palika iepriekšējā statusā.

## Ārējās saites
Ēriks Feldmanis (aktieris)

thumb|Ēriks Feldmanis pirms nošaušanas.
**Ēriks Feldmanis** (1913—1938) bija latviešu teātra aktieris. Nošautās Maskavas latviešu teātra "Skatuve" trupas jaunākais dalībnieks.

## Dzīvesgājums

Dzimis 1913. gadā Rīgā Frīdriha Feldmaņa ģimenē.
Pirmā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Krieviju, darbojās Maskavas latviešu teātrī “Skatuve”.

NKVD "Latviešu operācijas" laikā viņu 1938. gada 16. janvārī apcietināja, 1938. gada 11. februārī apsūdzēja piederībā "kontrrevolucionārai latviešu nacionālistiskai organizācijai un terora aktu gatavošanā", 26. februārī viņu nošāva un apraka Butovas poligonā.

## Ārējās saites
* Жертвы политического террора в СССР (kopējie upuru saraksti)

## Atsauces
Alberts Zvagulis

thumb|Alberts Zvagulis pirms nošaušanas
**Alberts Zvagulis** (1904—1938) bija latviešu teātra aktieris. Nošautās Maskavas latviešu teātra "Skatuve" trupas dalībnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1904. gadā Jēkaba Zvaguļa ģimenē.
Pirmā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Krieviju, darbojās Maskavas latviešu teātrī “Skatuve”.

NKVD "Latviešu operācijas" laikā viņu 1937. gada 14. decembrī apcietināja un 1938. gada 24. janvārī apsūdzēja par "kontrrevolucionāri nacionālistisku aģitāciju", par ko 5. februārī viņu nošāva un apraka Butovas poligonā. 1958. gada 15. maijā reabilitēts.

## Ārējās saites
* Жертвы политического террора в СССР (kopējie upuru saraksti)

## Atsauces
Pāvils Zudrags

**Pāvils Zudrags** (1881—1938) bija latviešu strādnieks. Nošautās Maskavas latviešu teātra "Skatuve" trupas dalībnieces Zelmas Zudragas tēvs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1881. gadā Durbē. LSDSP biedrs no 1903. gada, vēlāk VK(b)P biedrs. Strādāja par galdnieku Liepājā.
Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, sadarbojās ar Maskavas latviešu teātri “Skatuve”.

NKVD "Latviešu operācijas" laikā viņu 1938. gada 12. janvārī apcietināja, 1938. gada 23. martā apsūdzēja spiegošanā par labu Latvijai un 5. aprīlī nošāva un apraka Butovas poligonā.

## Atsauces
Ismaēls Diomandē

**Ismaēls Diomandē** (; dzimis ) ir Kotdivuāras futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Kopš 2022. gada Diomandē spēlē Latvijas Virslīgas komandā RFS.

2023. gadā Diomandē no RFS tika izīrēts BFC Daugavpils komandai.

## Sasniegumi
**RFS**

* Latvijas Virslīga: 2023

## Ārējās saites
Andress Manuels Lopess Ovradors

**Andress Manuels Lopess Ovradors** (; dzimis ) ir Meksikas politiķis un politologs. Lopess Ovradors no 2018. līdz 2024. gadam bija Meksikas prezidents. No 2000. līdz 2005. gadam viņš bija Mehiko pilsētas vadītājs. Viņš tiek raksturots kā kreisās un centriski kreisās politikas pārstāvis. Lopess Ovradors ir pazīstams ar populistisko pieeju un apņēmību ieviest sociālās reformas Meksikā, it īpaši pret korupciju un nevienlīdzību. Viņš ir partijas *[[Morena]]* pārstāvis, kuru pats ir dibinājis.

## Ārējās saites
Džibrils Geje

**Džibrils Geje** (; dzimis ) ir Senegālas futbolists, uzbrucējs, Senegālas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada Geje spēlē Latvijas Virslīgas komandā FK Liepāja.

Senegālas futbola izlases rindās debitējis 2019. gadā.

## Sasniegumi
**Valmiera**

* Latvijas Virslīga: 2022

## Ārējās saites
Luiss Iveriko

**Luiss Enrike Iveriko Rovalino** (; dzimis ) ir Peru futbolists, uzbrucējs, Peru futbola izlases dalībnieks. Kopš 2024. gada Iveriko spēlē Peru komandā Sporting Cristal.

Spēlējot *[[FBC Melgar|Melgar]]* komandā, 2021. gadā kļuvis par Peru augstākās futbola līgas rezultatīvāko spēlētāju. No 2023. līdz 2024. gadam spēlējis Latvijas Virslīgas komandā Riga FC.

Peru futbola izlases rindās debitējis 2021. gadā. Piedalījies 2021. gada Copa América.

## Ārējās saites
Vasilijs Ulrihs

**Vasilijs Ulrihs** var būt:

* Vasilijs Ulrihs (1810—1891), Estlandes gubernators;
* Vasilijs Ulrihs (1889—1951), PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģijas priekšsēdētājs.

## Skatīt arī
* Ulrihs
Staļi

**Staļi** ir ciems Valkas novada Ērģemes pagastā. 

Atrodas pagasta centrālajā daļā, bijušās Staļļumuižas pusmuižas vietā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V256.

## Atsauces
Tuboda

**Tuboda** (, , ) ir municipalitāte Filipīnās, Ziemeļmindanao reģionā, Ziemeļlanao provinces galvaspilsēta. Atrodas provinces ziemeļrietumos Pangilas līča krastā. No Tangilas uz līča pretējā krastā esošo Tangubu tiek būvēts 3,77 km garš tilts, kas pēc tā pabeigšanas būs garākais tilts valstī.

## Vēsture
Tuboda kā patstāvīga municipalitāte izveidota 1946. gadā, nodalot no Kolambuganas municipalitātes. 1984. gadā Tuboda nozīmēta par Ziemeļlanao provinces galvaspilsētu.

## Atsauces

## Ārējās saites
2024. gada Pasaules čempionāts kamaniņu sportā

**2024. gada Pasaules čempionāts kamaniņu sportā** bija 52. Pasaules čempionāts kamaniņu sportā. Tas no 2024. gada 26. līdz 28. janvārim notika Altenbergas bobsleja, kamaniņu un skeletona trasē Vācijā.

## Norises vieta

## Kalendārs
*Norādītais ir vietējais Altenbergas laiks ([[Central European Time|UTC+1]]).*

## Medaļas
### Medaļu kopvērtējums

### Medaļas disciplīnās

## Atsauces

## Ārējās saites
*Oficiālā tīmekļa vietne
Augusts Krūmiņš

thumb|Augusts Krūmiņš pirms nošaušanas
**Augusts Krūmiņš** (1894—1938) bija latviešu teātra aktieris. Nošautās Maskavas latviešu teātra "Skatuve" trupas dalībnieks.

## Dzīvesgājums
[thumb|Maskavas latviešu teātra "Skatuve" režisors [Ādolfs Vanadziņš (vidū) un aktieri Augusts Krūmiņš, Kārlis Krūmiņš, Osvalds Glāznieks, Elza Miške (pirms 1938)]]
Dzimis 1894. gadā Jelgavā Dāvida Krūmiņa ģimenē.
Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, kur darbojās 1919. gada novembrī dibinātajā Maskavas latviešu teātrī “Skatuve”.

NKVD "Latviešu operācijas" laikā viņu 1937. gada 3. decembrī apcietināja, 1938. gada 24. janvārī apsūdzēja "nacionālistiskā aģitācijā", piederībā "kontrrevolucionārai latviešu nacionālistiskai organizācijai" un kopā ar citiem latviešu teātra darbiniekiem 3. februārī nošāva un apraka Butovas poligonā.

## Ārējās saites
* Жертвы политического террора в СССР (kopējie upuru saraksti)

## Atsauces
Dricānu lidlauks

**Dricānu lidlauks** ir privāts un nesertificēts lidlauks, kas atrodas Dricānu pagastā, Rēzeknes novadā, starp autoceļiem P36 un V552. Lidlauks ir 300 metru garš un 20 metru plats, un to klāj zāles segums. Šis lidlauks ir būvēts 2013. gadā un noteikts kā privāta teritorija, un tas netiek sertificēts valsts līmenī. To galvenokārt izmanto privāto aviospējīgo līdzekļu īpašnieki, kuri izmanto lidlauku kā starta un nolaišanās vietu savām personīgajām vajadzībām. Tāpat tas var būt izmantots treniņiem un nekomerciāliem lidojumiem.

## Atsauces
Anna Peika

**Anna Peika** (1904—1987) bija latviešu teātra aktrise. Maskavas latviešu teātra "Skatuve" trupas dalībniece.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1904. gadā Rīgā.
Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, 1927. gadā iestājās VK(b)P, 1932. gadā beidza mācības teātra studijā un darbojās Maskavas latviešu teātrī “Skatuve”.

NKVD "Latviešu operācijas" laikā 1938. gadā viņu apcietināja un tiesāja, piespriežot 10 gadus izsūtījumā Gulaga nometnē Magadānā. Apsūdzībai esot iesniegts pie Peikas atrastais Raiņa lugas "Pūt, vējiņi!" manuskripts ar roku rakstītām atzīmēm Baibiņas lomai. Apsūdzībā bija rakstīts: "par to, ka gribot baltajai Latvijai pievienot sarkano Krieviju līdz pat Urāliem."

Pēc izsūtījuma izciešanas 1948. gadā Anna Peika atgriezās Latvijā un strādāja par Kuldīgas kultūras nama māksliniecisko vadītāju.

## Ārējās saites
* Жертвы политического террора в СССР (kopējie upuru saraksti)

## Atsauces
Zirgu āboliņš

**Zirgu āboliņš** (*Trifolium medium*) ir daudzgadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs. Plaši izplatīta suga Eiropā, arī Latvijā bieži sastopams visā teritorijā.

## Apraksts
thumb|180 px|Ziedi ar īsiem kātiņiem piestiprinās pie ziedkopas ass
Zirgu āboliņam ir stāvs, 15—40 cm augsts, zarots stublājs. Tas ir kails vai ar nedaudziem matiņiem. Stublāja krāsa zaļa, reizēm sarkanīga. Trīsstaraini salikto lapu plātnes (ga 1,5—5 cm, pl 0,5—2 cm) ir eliptiskas ar gludu vai sīkzobainu malu. Pielapes lancetiskas, ar smailu galu, apmēram līdz pusei saaugušas ar lapas kātu. Lapu virspuse reizēm lāsumaina.

Stublāja un zaru galos izveidojas apaļas ziedu galviņas. Sākumā ziedkopas ir gandrīz sēdošas, bet ziedēšanas laikā tām izaug 2—3 cm gari kāti. Arī katram ziedam ir īss kātiņš. Ziedi koši purpursarkani, 1,5—2 cm gari, kauss bez matiņiem. Zied no jūnija līdz augustam. Auglis — olveida pāksts ar gaiši brūnām, trīsstūrveida sēklām.

Zirgu āboliņš ir svešapputes augs. Lai gan tā divdzimumu ziedos abu veidu dzimumšūnas attīstās vienlaicīgi, pašapaugļošanās tiek ģenētiski novērsta. Ja putekšņa gēnu sastāvs ir vienāds ar auglenīcas gēniem, tā dīgšana tiek pārtraukta un apaugļošanās nenotiek.

Zirgu āboliņš ir līdzīgs pļavas āboliņam (*T. pratense*) un Alpu āboliņam (*T. alpestre*). Atšķirībā no pļavas āboliņa, tā ziedkopas un arī ziedi ir ar kātiņiem; košāka ziedu krāsa un šaurākas (eliptiskas, nevis olveida) lapas. No Alpu āboliņa atšķiras ar mīkstāku (ne tik stīvu) stublāju, platākām lapām un pielapēm. Vēl viena atšķirība ir zirgu āboliņa kailais zieda kauss, abām pārējām sugām tas ir apmatots.

## Izplatība un biotopi
Zirgu āboliņš sastopams gandrīz visā Eiropā no Lielbritānijas līdz Kaukāzam. Tālāk uz austrumiem tā dabiskais izplatības areāls sniedzas līdz Rietumsibīrijai. Tas aug vidēji mitrās pļavās un sausos krūmājos, gaišos jauktos mežos un ceļmalās. Alpu kalnos atrodams līdz 2100 m augstumam. Vislabāk aug siltās, barības vielām vidēji bagātās smilšmāla augsnēs. Pacieš daļēju noēnojumu, mērenas temperatūras svārstības un vidēji aukstas ziemas.

Latvijā augs sastopams dažāda lieluma grupās gan pļavās un upju krastos, gan mežos un krūmājos. Reizēm tas veido blīvas audzes.

## Atsauces
Embūtes gravas un Joda dambis

**Embūtes gravas un Joda dambis** ir aizsargājams ģeoloģisks un ģeomorfoloģisks dabas piemineklis Dienvidkurzemes novada Embūtes pagastā pie Embūtes, dabas parka Embūte teritorijā.

Dabas pieminekļa teritorijā atrodas divas vaļņveida reljefa formas, kas veido loku. Reljefa formas atgādina osus. Loka iekšpusē atrodas Lankas senlejas paplašinājums. Dabas pieminekļa teritorijā atrodas Embūtes pilskalns, blakus — Embūtes pilsdrupas un Embūtes baznīcas drupas.

## Ārējās saites

* Dabas aizsardzības pārvalde. Embūtes gravas un Joda dambis
Karpatu un citu Eiropas reģionu pirmatnējie dižskābaržu meži

**Karpatu un citu Eiropas reģionu pirmatnējie dižskābaržu meži** () ir 2007. gadā izveidots un vairākkārt paplašināts UNESCO Pasaules mantojuma objekts, kas 2024. gadā sastāv no 93 dižskābarža mežu masīviem 18 Eiropas valstīs. Daudzās no šīm vietām dižskābaržu meži nav būtiski pārveidoti kopš pēdējā Ledus laikmeta beigām.

## Ārējās saites
Alpers Gezeravdži

**Alpers Gezeravdži** (*Alper Gezeravcı*; dzimis ) ir Turcijas Gaisa spēku lidotājs, kosmonauts. 2024. gadā viņš veica kosmisko lidojumu ar kosmosa kuģi *[[Crew Dragon]]* misijā *[[Ax-3]]* uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS).

## Dzīves gaitu sākums un izglītība
Alpers Gezeravdži piedzima Mersinas ila Silifkē jeriku ģimenē.

Gezeravdži studēja Turcijas Gaisa spēku akadēmijā Stambulā, kur ieguva bakalaura grādu elektronikas inženierijā. Viņš ieguva maģistra grādu operāciju pētniecībā ASV Gaisa spēku tehnoloģiju institūtā Raitpetersona Gaisa spēku bāzē.

## Militārais dienests
Alpers Gezeravdži dienē Turcijas Gaisa spēkos kā iznīcinātāja pilots. Viņš ir lidojis ar lidaparātiem *[[T-41]]*, *[[SF-260]]*, *[[T-37]]*, *[[T-38]]*, *[[F-5]]*, *[[KC-135]]* un *[[F-16]]*. Turklāt viņš septiņus gadus ir strādājis par kapteini lidsabiedrībā *[[Turkish Airlines]]*. Gezeravdži ir strādājis arī par lidojumu vadītāju, lidojumu drošības virsnieku.

Pirms kosmiskā lidojuma Gezeravdži dienēja 10. bāzes vadības vienībā Adānā kā Standartizācijas eskadriļas akadēmiskā spārna komandieris. Viņš bija atbildīgs par eskadriļas standartizāciju un novērtēšanu, visu mācību dokumentu sakārtošanu atbilstoši Gaisa spēku standartiem, visu *F-16* un *KC-135R* pilotu eksaminēšanu pirms pārbaudes lidojumiem un eskadriļas dokumentācijas standartu pārbaudi.

## Kosmisko lidojumu pieredze
2022. gada 28. oktobrī Turcijas prezidents Redžeps Tajips Erdogans paziņoja, ka valsts kosmosa programma ir sākusi sagatavošanās darbus, lai 2023. gadā uz Starptautisko kosmosa staciju nosūtītu pirmo Turcijas pilsoni. Turcijas prezidents 2023. gada 29. aprīlī iepazīstināja Alperu Gezeravdži kā galveno kandidātu 14 dienu ilgajam lidojumam uz SKS ar *[[SpaceX]]* kosmosa kuģi *[[Crew Dragon]]* 2023. gada ceturtajā ceturksnī.
2023. gada 12. septembrī uzņēmums *[[Axiom Space]]* oficiāli paziņoja par Gezeravdži iecelšanu par misijas speciālistu kosmosa kuģa *Crew Dragon* apkalpē misijā *Ax-3*.

Lidojumu kosmosā Alpers Gezeravdži kā misijas speciālists sāka 2024. gada 18. janvārī misijā *[[Ax-3]]*, dodoties ar *[[Crew Dragon]]* kosmosa kuģi *Freedom* uz Starptautisko kosmosa staciju. Gezeravdži lidojuma laikā veica 13 eksperimentus. 9. februārī kosmosa kuģis atgriezās uz Zemes, kosmosā pavadot 21 dienu.

Kosmisko orbitālo lidojumu kopsavilkums:

## Atsauces

## Ārējās saites

* Alper Gezeravcı Axiom Space 
* Альпер Гезеравчи astronaut.ru,
Bolivinitoidejas

**Bolivinitoidejas** (*Bolivinitoidea*) ir foraminīferu virsdzimta rotaliīdu kārtā. Virsdzimtu 1927. gadā izveidoja amerikāņu mikropaleontologs Džozefs Kušmens. Ģeohronoloģiski bolivinitoidejas ir zināmas no agrā juras perioda (piemēram, *[[Brizalina liasica]]*) līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaulu veido pilnībā divrindu (biseriālas) kameras. Pēdējām kamerām var būt tendence pāriet uz vienu rindu. Kameru dobumi ir bez iekšējiem nodalījumiem. Atvere ir ar labi attīstītu zobu aparātu: cilpveida atvere pilnībā vai daļēji apskauta ar piepaceltu apmali, kuras apakšējā mala iestiepjas iekšpusē, veidojot zobu plātni, kas sastāv no divam daļām — piestiprinātās, kas iet iekšpusē līdz iepriekšējās kameras atverei, un brīvās daļas, kas parasti paaugstinās virs atveres, bet reizēm no ārpuses nav pamanāma. Taču iespējami arī gadījumi, kad zobu plātnes brīvā daļa var nebūt attīstīta.

## Sistemātika
Bolivinitoideju virsdzimtā ir iekļautas šādas dzimtas un apakšdzimtas:
* virsdzimta: ***Bolivinitoidea*** Cushman, 1927
:* dzimta: *[[Bolivinitidae]]* Cushman, 1927
::* apakšdzimta: *[[Bolivinitinae]]* Cushman, 1927
::* apakšdzimta: *[[Fursenkoininae]]* Loeblich & Tappan, 1961
::* apakšdzimta: *[[Parabrizalininae]]* Revets, 1996
::* apakšdzimta: *[[Sagrininae]]* Revets, 1996
:* dzimta: *[[Tortoplectellidae]]* Loeblich & Tappan, 1985

## Atsauces
Olgas iela (Rīga)

**Olgas iela** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Āgenskalnā. Olgas iela sākas krustojumā ar Nometņu ielu un beidzas krustojumā ar Ernestīnes ielu. Kopējais ielas garums ir 200 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Ernestīnes ielā ir īres namu un savrupmāju apbūve, kā arī šeit atrodas Āgenskalna Valsts ģimnāzijas ēku komplekss (Lavīzes ielā 2a).

Olgas iela pirmo reizi Rīgas adrešu grāmatās atrodama no 19. gadsimta 80. gadiem ar tagadējo nosaukumu.

## Ielu savienojumi
Olgas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Nometņu iela (T veida krustojums)
* Zvanu iela (T veida krustojums)
* Vasaras iela (T veida krustojums)
* Lavīzes iela (T veida krustojums)
* Ernestīnes iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Āgenskalns

## Atsauces
"Jaunās Baltkrievijas" pase

thumb|"Jaunās Baltkrievijas" pases apvalks
**"Jaunās Baltkrievijas" pase** () ir alternatīvas pases projekts Baltkrievijas Republikas pilsoņiem, kas varētu apliecināt personas identitāti un ļautu legāli pārvietoties starp valstīm. To izveidoja Baltkrievijas Apvienotais pārejas posma kabinets (APPK), reaģējot uz aizliegumu baltkrieviem iegūt dokumentus emigrācijā sakarā ar valstī notiekošo politisko krīzi. Pirmo reizi to prezentācijā "Jaunā Baltkrievija 2023" parādīja APPK pārstāvis Valērijs Kovaļevskis. Saskaņā ar Apvienotā pārejas posma kabineta apliecinājumiem pirmajiem fiziskajiem dokumenta paraugiem vajadzētu parādīties 2024. gadā.

Pirms šāda dokumenta izveides notika baltkrievu masveida emigrācija pēc prezidenta vēlēšanām un 2020. gada politiskās krīzes. Daudziem no tiem, kas pameta Baltkrieviju, dokumentu atjaunināšanas jautājums kļuva aktuāls, jo ne visi var doties uz Baltkrievijas diplomātiskajām pārstāvniecībām ārvalstīs. Dažiem emigrācijā esošajiem cilvēkiem ir bērni, kuriem nav iespējams saņemt pasi konsulātā, un ceļošana atpakaļ uz dzimteni viņu vecākiem nav droša. Šī problēma pamudināja Svjatlanas Cihanouskas vadīto Apvienoto pārejas posma kabinetu izstrādāt alternatīvas pases projektu.
Harkivas metropolitēns

thumb|Shēma
**Harkivas metropolitēns** (ukraiņu: *Харківський метрополітен, Харківське метро*) ir Harkivas metro transporta sistēma. Tai ir trīs aktīvas līnijas, kuru ekspluatācijas garums 2018. gadā bija aptuveni 38,1 km. Pilsētas centrā ir 30 stacijas un trīs metro pārsēšanās mezgli.
thumb|Vilciens (modelis 81-718.2)
Pēc atklāšanas 1975. gada 23. augustā Harkivas metro kļuva par sesto pēc kārtas Padomju Savienībā.

No 2022. gada 24. februāra līdz 24. maijam, sākoties Krievijas iebrukumam Ukrainā un aktīvai karadarbībai, metro uz laiku tika apturēts, un stacijas tika izmantotas kā bumbu patvertnes. Pašlaik metro darbojas normāli.

## Ārējās saites
Oleksandrs Sidorenko

**Oleksandrs Sidorenko** (; 1960—2022) bija ukraiņu izcelsmes Padomju Savienības peldētājs, 1980. gada vasaras olimpisko spēļu čempions.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1960. gada 27. maijā Ždanovā (tagad Mariupole).

Absolvējis Kijivas Valsts fiziskās kultūras institūtu. 1976. gadā viņš kļuva par PSRS sporta meistaru, 1979. gadā tika atzīts par labāko peldētāju valstī, bet 1980. gadā viņam tika piešķirts PSRS Nopelniem bagātā sporta meistara tituls.

1980. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš uzvarēja 400 metru distancē ar laiku 4:22,89, kas bija jauns olimpiskais rekords. Gadu vēlāk viņš uzvarēja Eiropas čempionātā 200 metru distancē (2:03,60), bet 1982. gada pasaules čempionātā viņš atkal bija pirmais šajā disciplīnā, sasniedzot čempionāta rekordu (2:03,30).

1982. gada 11. septembrī viņš apprecējās ar 1980. gada olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvēju peldēšanā Jeļenu Kruglovu, un 1989. gadā viņiem piedzima dēls Aleksandrs.

Pēc sporta karjeras beigām 1987. gada septembrī viņš kļuva par ūdenspolo komandas "Iļjičivec" treneri, bet 10 gadus vēlāk — par tās vadītāju.

Miris 2022. gada 20. februārī Mariupolē koronavīrusa infekcijas dēļ.

## Ārējās saites
Bolivinitīnas

**Bolivinitīnas** (*Bolivinitinae*) ir foraminīferu apakšdzimta rotaliīdu kārtā. Dzimtu 1927. gadā izveidoja amerikāņu mikropaleontologs Džozefs Kušmens. Ģeohronoloģiski bolivinitīnas ir zināmas no agrā juras perioda (piemēram, *[[Brizalina liasica]]*) līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula ir brīva, izstiepta, saplacināta no sāniem un biseriāla. Kamerām platums ir lielāks nekā augstums. Atvere ir cilpveidīga, un to ieskauj sabiezināta un nedaudz izliekta lūpa. Zobu plātnes virsotne nedaudz ieliecas atverē. Zobu plātnē ir vienkārša asimetriska iedobe. Tās brīvā mala piestiprinās atveres lūpai vai atveres zobu plātnes virsotnei. Čaulas kalcīta sieniņas ir dubultīgas. Tās klātas ar hialīnu un ir smalki perforētas.

## Sistemātika
Bolivinitoideju apakšdzimtā ir iekļautas šādas ģintis:
* apakšdzimta: ***Bolivinitinae*** Cushman, 1927
:* ģints: *[[Afrobolivina]]* Reyment, 1959 †
:* ģints: *[[Bolivina]]* d'Orbigny, 1839
:* ģints: *[[Bolivinita]]* Cushman, 1927
:* ģints: *[[Coryphostoma]]* Loeblich & Tappan, 1962
:* ģints: *[[Loxostomoides]]* Reiss, 1957 †
:* ģints: *[[Lugdunum]]* Saidova, 1975
:* ģints: *[[Sagrinella]]* Saidova, 1975
:* ģints: *[[Saidovina]]* Haman, 1984
:* ģints: *[[Sigmavirgulina]]* Loeblich & Tappan, 1957

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Sīkais āboliņš

**Sīkais āboliņš** (*Trifolium dubium*) ir viengadīgs pārziemojošs vai divgadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs. Latvijā aug tuvu izplatības areāla austrumu robežai, reti sastopams. Suga ierakstīta Latvijas Sarkanās grāmatas 3. kategorijā.

## Apraksts
thumb|180 px|Auglis — riekstiņveida pāksts
Augam ir neliels, 10—35 cm augsts, stāvs vai pacils, zarots stublājs. Trīsstaraini saliktas lapas ar īsiem kātiem. Arī lapu plātnēm ir kātiņi — vidējai lapiņai tas ir garāks nekā malējām. Lapu plātnes forma otrādi olveida (ga 0,5—1 cm, pl 0,4—0,7 cm) ar ķīlveida pamatu un noapaļotu vai nedaudz ieliektu galu. Pielapes brīvas, nesaaugušas.

Ziedi sakārtoti mazās, skrajās galviņās. Ziedkopu kāti lapu žāklēs garāki par lapu kātiem. Dzeltenās vainaglapas augļu nogatavošanās laikā kļūst brūnas. Auglis — pelēkbrūna riekstveida pāksts ar vienu sēklu. Zied no jūnija līdz augustam.

## Līdzīgās sugas
Sīko āboliņu var sajaukt ar citiem augiem, kuriem arī ir trīs lapiņas un mazi, dzelteni ziedi, piemēram, zeltaino āboliņu (*T. aureum*), lauka āboliņu (*T. campestre*) vai apiņu lucernu (*Medicago lupulina*). Atšķirībā no abām pārējām āboliņu sugām, sīkais āboliņš ir ievērojami mazāks.

No apiņu lucernas tas atšķiras ar tievāku un mīkstāku stublāju. Āboliņam gatavs auglis ir pelēkbrūns, bet apiņu lucernai — tumši brūns. Turklāt lucernas pāksts ir nierveidīga un apmatota.

## Izplatība un biotopi
thumb|180 px|Sīkā āboliņa audze
Sīkais āboliņš ir Eiropā izplatīta suga, kas mazā auguma dēļ reizēm paliek neievērota. Dabiska izplatība ir arī Ziemeļāfrikā. Citos kontinentos ievests un vietām pārgājis savvaļā.

Sastopams pļavās un ganībās (biežāk to malās), lielākoties smilšainās augsnēs, gaišās vietās. Var augt gan trūdvielām bagātās, gan nabadzīgās augsnēs ar nedaudz skābu vai neitrālu reakciju, mainīgos mitruma apstākļos.

Latvijā atsevišķi eksemplāri vai nelielas grupas aug sausās pļavās, mežmalās, kāpās. Suga galvenokārt sastopama valsts rietumu daļā.

## Simbolisms
Kopš 17. gadsimta par Īrijas nacionālo simbolu tiek uzskatīts āboliņš, taču nav vienprātības par simbolā izmantotā auga sugu. Parasti tiek runāts par trīslapu āboliņu un daudzi uzskata, ka tas ir sīkais āboliņš (*T. dubium*) vai baltais āboliņš (*T. repens*), bet pastāv vēl citi viedokļi. Situāciju vēl vairāk sarežģīja botāniķa Dž. E. Bičeno 1830. gadā publicētā disertācija, kurā viņš argumentēja, ka simbolā attēlotais augs ir meža zaķskābene (*Oxalis acetosella*). Bičeno argumenti netika plaši atzīti.

Lai atrisinātu šo jautājumu, Īrijā tika veikti divi neatkarīgi botāniskie pētījumi. 1893. gadā dabaszinātnieks Nataniels Kolgans, bet 1988. gadā Īrijas Nacionālā botāniskā dārza direktors E. Čārlzs Nelsons veica iedzīvotāju aptauju. Rezultāti parādīja, ka gandrīz 100 gadu laikā cilvēku uzskati nav īpaši mainījušies: apmēram puse aptaujas dalībnieku par Īrijas nacionālo simbolu atzina sīko āboliņu (*T. dubium*), apmēram trešdaļa — ložņu jeb balto āboliņu (*T. repens*), bet pārējie nosauca pļavas āboliņu (*T. pratense*), apiņu lucernu (*Medicago lupulina*), meža zaķskābeni (*Oxalis acetosella*) vai vēl kādu citu sugu.

## Atsauces
Bakterioloģija

[thumbnail|upright=1.2|[Zarnu nūjiņas baktērijas elektronmikroskopā]]
**Bakterioloģija** ir zinātne, kas pēta baktērijas. Bakterioloģija ir daļa no mikrobioloģijas, kas nodarbojas ar mikroorganismu izpēti, tostarp baktēriju pētīšanu. Bakterioloģija palīdz saprast baktēriju bioloģiju, struktūru, funkcijas, to ietekmi uz vidi un cilvēka veselību, kā arī attīstīt metodes to identificēšanai un kontrolei. Bakterioloģijas nozīme ir ļoti svarīga medicīnā, pārtikas drošībā, vides aizsardzībā un citas nozarēs, kurās ir nepieciešams saprast un kontrolēt baktēriju darbību, piemēram, bakterioloģija ir saistīta ar baktēriju izraisītu slimību izpēti un diagnosticēšanu, antibiotiku izstrādi un higiēnu.

## Ārējās saites
Iligana

**Iligana** (, , ) ir neatkarīga augsti urbanizēta pilsēta Filipīnās, Ziemeļmindanao reģionā, tā otra lielākā pilsēta. Dažkārt ģeogrāfiski un statistiski tiek pieskaitīta Ziemeļlanao provincei, no kuras ir administratīvi un politiski neatkarīga. Nozīmīgs metalurģijas un būvmateriālu ražošanas centrs. Lielākā daļa iedzīvotāju ir sebuāņi un lanaji, pēc konfesionālās piederības galvenokārt katoļi ar nozīmīgu musulmaņu (11,5 %) minoritāti.

## Ģeogrāfija
Pilsēta atrodas Mindanao salas ziemeļos Boholas jūras Iliganas līča dienvidaustrumu krastā pie Mandulogas upes ietekas. Ziemeļos robežojas ar Austrummindoro provinci, ziemeļaustrumos — ar Kagajanas de Oro neatkarīgo pilsētu, austrumos — ar Bukidnonas provinci, dienvidaustrumos — ar Dienvidlanao provinci, bet dienvidrietumos — ar Ziemeļlanao provinci. Piekrastes daļā rietumos auglīga zemiene, austrumu daļa kalnaina. Valda tropiskais musonu klimats.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta pastāvējusi kopš pirmskoloniālā laikmeta kā **Bajugas** (*Bayug*) ciems nedaudz uz ziemeļiem no mūsdienu pilsētas centra. 16. gadsimta vidū ciema iedzīvotāji tika kristīti. 1609. gadā augustīniešu misionāri tagadējās pilsētas vietā nodibināja Iliganas misiju, uz kuru pārcēlās Bajugas ciema iedzīvotāji. Pie misijas tika izveidota nocietināta kolonija, tādējādi dibinot senāko koloniālo pilsētiņu Mindanao salā. 1639. gadā augustīniešus aizvietoja jezuīti un Iligana kļuva par spāņu bāzi Lanao reģiona pakļaušanai. 1642. gadā pilsētā uzbūvēja mūra cietoksni. 1903. gadā Iligana kļuva par Moro provinces Lanao distrikta centru, 1914. gadā — par vienotās Lanao provinces centru, bet no 1959. līdz 1977. gadam bija Ziemeļlanao provinces galvaspilsēta. 1950. gadā Iliganai piešķīra pilsētas statusu, bet 1983. gadā — neatkarīgas augsti urbanizētas pilsētas statusu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bolivinitīdas

**Bolivinitīdas** (*Bolivinitidae*) ir foraminīferu dzimta rotaliīdu kārtā. Dzimtu 1927. gadā izveidoja amerikāņu mikropaleontologs Džozefs Kušmens. Ģeohronoloģiski bolivinitīdas ir zināmas no agrā juras perioda (piemēram, *[[Brizalina liasica]]*) līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula ir brīva (nepieaugoša pie substrāta) un iegarena. Čaulas kameras ir izvietotas divās rindās jeb biseriāli vismaz agrīnajā stadijā, vēlāk tās var pāriet vienā rindā un kļūt uniseriālas. Čaulas sāni ir saplacināti, bet malas nošķeltas. Tās stūri ir ķīļveidīgi. Atvere pēdējās kameras priekšējā daļā ir augsta, cilpveidīga vai komatveidīga un to ieskauj lūpa kas, krasi atliekta uz iekšpusi, pāriet iekšējā zobu plātnē.

## Sistemātika
Bolivinitoideju dzimtā ir iekļautas šādas apakšdzimtas:
* dzimta: ***Bolivinitidae*** Cushman, 1927
:* apakšdzimta: *[[Bolivinitinae]]* Cushman, 1927
:* apakšdzimta: *[[Fursenkoininae]]* Loeblich & Tappan, 1961
:* apakšdzimta: *[[Parabrizalininae]]* Revets, 1996
:* apakšdzimta: *[[Sagrininae]]* Revets, 1996

## Atsauces
Bolivina catanensis

***Bolivina catanensis*** ir foraminīferu suga rotaliīdu kārtā un bolivinitīdu dzimtā. Sugu 1862. gadā aprakstīja itāļu naturālists un ģeologs Džuzepe Segvensa. Tā nosaukta Katānijas vārdā, pie kuras pleistocēna mālos suga tika atrasta. Suga ir izplatīta Vidusjūrā, Egejas un Marmora jūrā, kā arī Biskajas līcī un Atlantijas okeānā.

## Apraksts
Čaula ir iegarena, gandrīz lancetveidīga, saplacināta un ķīļveidīga, ar puscaurspīdīgu stiklveida struktūru, spīdīgu virsmu un ir sīki perforēta. Čaulas malas ir ķīļveidīgas. Priekšējais gals ir noapaļots, bet aizmugurējais lielākā vai mazākā mērā nosmailināts. Čaulu veido daudzas ķīļveidīgas, izliektas kameras, kam reizēm pie ārējā stūra ir plakanas, trīsstūrveida caurspīdīgas plāksnītes. Pēdējā kamera augšpusē ir noapaļota un tai ir izstiepts padziļinājums, kura vidū ir vienkārša, izstiepta atvere. Čaulas garums ir līdz 1 mm.

## Atsauces
Partizānu rajons (Minska)

thumb|Partizānu rajons Minskas pilsētas robežās
**Partizānu rajons** (, ) ir viens no Minskas rajoniem.

Rajona nosaukts par godu padomju partizāniem, kas Otrā pasaules kara laikā cīnījās pret Vērmahtu. Partizānu rajons aptver pilsētas austrumu daļu.

## Iedzīvotāji
2022. gadā rajonā bija 95 727 iedzīvotāji.

## Ārējās saites
Huawei P9

***Huawei P9*** ir Ķīnas uzņēmuma *[[Huawei]]* augstākās klases *[[Android]]* viedtālrunis, kas izlaists 2016. gadā. Tas ir *[[Huawei P8]]* pēctecis, un tam ir gandrīz tāds pats dizains, tomēr atšķiras ar dubulto kameru aizmugurē, kas izstrādāta kopā ar *[[Leica]]*, kā arī pirkstu nospiedumu sensoru. *Huawei P9* darbojas operētājsistēmā *Android 6.0 Marshmallow* un tam ir 5,2 collu Full HD IPS-NEO LCD displejs.
Haralds Puntulis

**Haralds Puntulis** (dzimis , miris ) bija Rēzeknes apriņķa 4. Maltas policijas iecirkņa priekšnieks vācu okupācijas laikā. Pēc vietējo iedzīvotāju atmiņām piedalījies holokausta noziegumos Maltā un Rēzeknē, arī Audriņu traģēdijas norisē.

Pēc kara apmetās uz dzīvi Kanādā. 1965. gadā Latvijas PSR tiesas prāvā VEF Kultūras pilī tiesāja Audriņu iedzīvotāju slepkavības veicējus. Rīgas Kinostudijā tika uzņemta Viktora Lorenca un Herca Franka dokumentālā filma par šo tiesvedību "Spriedums nav pārsūdzams" (*Приговор обжалованию не подлежит*). Haralds Puntulis tika aizmuguriski notiesāts uz nāvi. PSRS varas iestādes Kanādai pieprasīja Puntuļa izdošanu, tomēr Kanāda vairāku iemeslu dēļ to atteica.

## Skat. arī
* Ančupānu kalni
* Audriņu traģēdija

## Atsauces

## Ārējās saites