open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alpu mazmeldrs

**Alpu mazmeldrs** () ir grīšļu dzimtas suga, kas savvaļā ir sastopama Ziemeļpolam tuvās teritorijās kalnu un ziemeļu apvidos, tostarp reti visā Latvijas teritorijā. Dažāda lieluma grupas aug pārejas un augstajos (sūnu) purvos.

## Apraksts
Alpu mazmeldrs ir daudzgadīgs, 10-30 cm garš lakstaugs. Tas veido pazemes dzinumus un skraju ceru. Auga stublājs ir trīsšķautņains, stāvs, lapu makstis pie pamata dzeltenbrūnas. Stublāja galā ir viena iegarena, 0,5-0,8 cm gara vārpiņa ar īsu, šauru seglapu pie pamata. Apziedni veido 4-6 matiņi. Augļu gatavības laikā apziedņa matiņi kļūst balti un 1-2 cm gari - daudz garāki nekā vārpiņa. Auglis ir sīks, trīsšķautņains, 0.15 cm garš sarkanbrūns riekstiņš. Augs zied maijā, jūnijā.

## Atsauces


## Ārējās saites
Ciņu mazmeldrs

**Ciņu mazmeldrs** () ir grīšļu dzimtas suga, kas savvaļā ir plaši sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā ciņu mazmeldrs sastopams reti, tikai valsts rietumu un ziemeļu daļā — Latviju šķērso sugas izplatības areāla austrumu robeža. Atsevišķi eksemplāri, grupas vai monodominantas audzes ir sastopamas pārejas un augstajos (sūnu) purvos, visbiežāk netālu no jūras. Ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

## Apraksts
Ciņu mazmeldrs ir daudzgadīgs, 10—40 cm augsts grīšļu dzimtas lakstaugs, kas veido blīvu ceru. Stublājs ir gluds, ar cietām, spīdīgām, zeltaini brūnām vai tumšbrūnām plēkšņveida makstīm pie pamata. Stublāja galotnē ir 0,4—0,6 cm īsa vārpiņa ar vienu vai divām plēkšņveida seglapām, kas īsākas nekā vārpiņa. Apziednis sastāv no 6 (izņēmumu gadījumos 5) gludiem matiņiem, gataviem augļiem apziedņa matiņi apmēram vienāda garuma ar riekstiņu (garums 0,2-0,3 cm). Riekstiņš ir pelēcīgs. Zied maijā un jūnija sākumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Duna

thumb|Grāmatas vāks
**Duna** ir 2017. gadā izdots Ingas Ābeles vēstures romāns, kas ir daļa no romānu sērijas Mēs. Latvija, XX gadsimts.

Romāns vēsta par Rīgas hipodromu, Otro pasaules karu, Kurzemes katlu, leģionāru dzīvi, nopratināšanu čekā, bēgļu gaitām, abām deportācijām, holokaustu no galvenā varoņa Andrieva Radviļa skatpunkta.

## Citāti
"Esmu vīlies mākslā. Tā ir tik nepilnīga. Vienmēr kaut kas jāpiedomā klāt." / Andrievs

"Zināšanas pastāv pašas par sevi [..] Tie ir dzīves pamatlikumi- agrāk vai vēlāk pienāks laiks, kad tas apstiprināsies. Jaunā paaudze vienmēr ir labāka nekā vecā." / Venda

"Dzīves jēga ir būt daļai no visa, kas pastāv, un tas, ka tu esi dzīvs, tevi saista ar visu dzīvo." / Alise

"Jā, tāpēc es vairs negribu neko izskaidrot. Tas tikai visu sabojā. Tā vietā pietiek izstāstīt stāstu." / Andrievs

"Augstākā ideja, tā nepazīst cilvēka žēluma." / Venda citē Raini

"Skaistums, protams, mūsdienās nav populārs. Tas ir mūžam nesasniedzams ideāls." / Andrievs

"Pasaulē nav augstāku vai zemāku lietu, visu izšķir nemirstīgais avots dziļi cilvēka sirdī — nodoms. Ja šis avots ir tīrs, tas maina pasauli." / Andrievs

"Nesapņo dzīvi — dzīvo sapnī." / Emma

"Sunim acis atveras devītā dienā, bet latvietim nekad." / Andrievs

"Juku laikos nav laimīgs tas cilvēks, kam pārāk laba atmiņa." / Augusts

## Atsauces
Džīna Tīrnija

**Džīna Elaiza Tīrnija** (, dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu aktrise.

Tīrnija ir vislabāk pazīstama no lomām *[[film noir]]* filmās "Laura" (1944), *[[Leave Her to Heaven]]* (1945), par ko viņa tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise galvenajā lomā", un *[[Night and the City]]* (1950).

Piedalījusies arī filmās *[[Heaven Can Wait]]* (1943), *[[The Razor's Edge]]* (1946), *[[The Ghost and Mrs. Muir]]* (1947), *[[Whirlpool]]* (1949), *[[The Mating Season]]* (1951) un *[[The Left Hand of God]]* (1955).

## Ārējās saites
Vinsents Praiss

**Vinsents Leonards Praiss jaunākais** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu kino, televīzijas un skatuves aktieris, kurš piedalījies vairāk nekā 100 filmās. Praisam ir piešķirtas divas zvaigznes Holivudas Slavas alejā, viena par darbu kino, otra par darbu televīzijā.

Praisa pirmā loma bija filmā *[[Service de Luxe]]* (1938). Attēlojis otrā plāna lomas tādās filmās kā *[[The Song of Bernadette]]* (1943), "Laura" (1944), *[[The Keys of the Kingdom]]* (1944), *[[Leave Her to Heaven]]* (1945), *[[Dragonwyck]]* (1946), "Kamēr pilsēta guļ" (1956) un "Desmit baušļi" (1956). Kļuvis par pazīstamu šausmu filmu aktieri, filmējoties tādās filmās "Vaska figūru muzejs" (1953), "Muša" (*The Fly*, 1958), *[[House on Haunted Hill]]* (1959), *[[Return of the Fly]]* (1959), *[[The Tingler]]* (1959), *[[The Last Man on Earth]]* (1964), *[[Witchfinder General]]* (1968), *[[The Abominable Dr. Phibes]]* (1971) un *[[Theatre of Blood]]* (1973). Sadarbojies ar Rodžeru Kormanu Edgara Alana Po stāstu adaptācijās *[[House of Usher]]* (1960), *[[The Pit and the Pendulum]]* (1961) un *[[The Masque of the Red Death]]* (1964).

Vēlākos gados ierunājis lomu klasiskajā *[[Walt Disney Pictures|Disney]]* animācijas filmā "Lieliskais peļu detektīvs" (1986), kā arī piedalījies Lindsija Andersona drāmā *[[The Whales of August]]* (1987), par ko ticis nominēts *[[Independent Spirit Award]]* un Tima Bērtona fantāzijas filmā "Edvards Šķērrocis" (*Edward Scissorhands*, 1990), kas kļuva par viņa pēdējo kinolomu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vaitmenas kauss

**Vaitmenas kauss** bija ikgadējas komandu sacensības tenisā sievietēm no 1923. līdz 1989. gadam (izņemot Otrā pasaules kara laiku) starp ASV un Lielbritānijas komandām.

## Sacensību vēsture
ASV spēlētāja Heizela Hočkisa-Vaitmena vēlējās radīt starptautisku interesi par sieviešu tenisu, tāpat kā Deivisa kauss to dara par vīriešu tenisu. 1920. gadā viņa uzdāvināja sudraba vāzi Amerikas Savienoto Valstu zāliena tenisa asociācijai (USLTA) kā balvu starptautiskām komandu sacensībām. Sākotnējie centieni iesaistīt komandas no visas pasaules, jo īpaši no Francijas ar Suzannu Lenglēnu, izrādījās neveiksmīgi finansiālu ierobežojumu dēļ. USLTA nolēma uzaicināt Lielbritāniju cīnīties par balvu. Katrs abu valstu mačs sastāvēja no septiņām spēlēm: piecām vienspēlēm un divām dubultspēlēm. Divas labākās spēlētājas no vienas komandas cīnījās ar otras komandas divām labākajām spēlētājām (4 spēles). Trešā vienspēļu spēlētāja no katras komandas spēlēja savā starpā vienu reizi. Kausa izcīņa vienmēr beidzās ar divām dubultspēlēm, kuras izspēlēja katras komandas divi labākie pāri.

Atklāšanas sacensības notika 1923. gada 11. un 13. augustā Vestsaidas tenisa kluba jaunbūvētajā stadionā Foresthilsā, Ņujorkā. Spēles tika aizvadītas pāra gados Lielbritānijā un nepāra gados ASV.  ASV spēles no 1923. līdz 1947. gadam tika aizvadītas Foresthilsā un Lielbritānijas spēles 1924. līdz 1972. gadam Vimbldonā. Sacensības bija divu dienu pasākums līdz 1967. gadam, kad ASV, lai gūtu lielākus ieņēmumus, pasākums notika trīs dienas. Tajā gadā spēles apmeklēja rekordliels skatītāju skaits – 16 000. Līdz 1960. gadam visas Vaitmenas kausa izcīņas tika izspēlētas uz zāliena laukumiem, vēlākos gados tika izmantoti arī māla laukumi, cements un sintētiskais paklājs.
Sacensības turpinājās līdz 1989. gadam. ASV tenisa asociācija un Zāliena tenisa asociācija 1990. gada 20. februārī kopīgi paziņoja, ka sacensības tiks apturētas uz nenoteiktu laiku, pamatojot to ar skatītāju zemo interesi, kas radusies pēc ASV komandas dominēšanas pēdējos desmit gadus.

## Maču rezultāti
**Kopējais rezultāts:**  **51–10** 

## Skatīt arī
* Billijas Džīnas Kingas kauss

## Atsauces

## Ārējās saites
*British Pathé – Newsreels Wightman Cup
Sliktā audzināšana

**"Sliktā audzināšana"** () ir 2004. gada Spānijas drāmas filma, kuras režisors ir Pedro Almodovars. Filmā galvenās lomas atveido Gaels Garsija Bernals un Fele Martiness.

Filma stāsta par aktieri Ignasio (Bernals), kurš apciemo savu bērnības draugu, režisoru Enriki (Martiness) un iedod viņam scenāriju, kurā aprakstīta viņu bērnība un piedzīvotās traumas katoļu skolā.

"Sliktā audzināšana" pirmizrāde notika  un tika izrādīta 2004. gada Kannu kinofestivālā Tā ir pirmā spāņu filma, kas ir kalpojusi kā atklāšanas filma Kannu kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Laura (filma)

**"Laura"** () ir 1944. gada ASV *[[film noir]]* mistērijas filma, kuras režisors un producents ir Oto Prēmingers. Filmā galvenās lomas atveido Džīna Tīrnija, Dana Endrūss, Kliftons Vebs, Vinsents Praiss un Džūdita Andersone. Filma ir balstīta uz Veras Kasprejas 1943. gada romāna ar tādu pašu nosaukumu.

Filma stāsta par policistu, kurš iemīlas sievietē, kuras nāvi viņš pats izmeklē.

"Laura" pirmizrāde notika . Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un tika nominēta piecām Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijās "Labākais režisors", "Labākais aktieris otrā plāna lomā" (Kliftonam Vebam), "Labākais adaptētais scenārijs" un "Labākais mākslinieka darbs", no kurām saņēma vienu kategorijā "Labākais operatora darbs". 1999. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". Amerikas Kinoinstitūts to nodēvēja kā vienu no 10 labākajām mistērijas filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
"Naruto" nodaļu saraksts (1. daļa)

Manga "Naruto", kuras autors ir Masasi Kisimoto, tika iknedēļu izdota žurnālā *Weekly Shonen Jump*. Manga tika izdota kopš 1999. gada, bet 2015. gadā pārtrauca izdošanu.

Stāsta sižets tiek sadalīts divos laika posmos:

* Pirmajā daļā tiek aprakstīti 27 sējumi;
* Otrajā daļā ir iekļauti 28.-72. sējums, kurā tiek aprakstīta varoņu dzīve pēc diviem ar pusi gadiem pēc pirmās daļas sižeta beigām.

Anime adaptācija tika realizēta kompānijas *Studio Pierrot* vadībā, telekanālā *TV Tokyo* 2002. gada 3. oktobrī un turpinājās līdz 2007. gada 8. februārim, pēc nedēļas sākās otrās mangas daļas anime adaptācijas translēšana.

## Nodaļu saraksts

## Skatīt arī
* "Naruto" manga ''Shueisha'' izdevniecības mājaslapā
* ASV izdoto mangas sējumu saraksts
* "Naruto" manga saitā ''Anime News Network''
* Sējumu saraksts mangai "Naruto"

## Atsauces
Sauthemptona (sala)

**Sauthemptona** () vai **Sallika** (, *Salliq*) ir mazapdzīvota sala Kanādas ziemeļos Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kivallikas reģionam. 9. lielākā Kanādas sala un 34. lielākā sala pasaulē.

## Ģeogrāfija
Atrodas Kanādas Arktiskā arhipelāga dianvidaustrumu daļā starp Hudzona līci dienvidos un Foksa baseinu ziemeļos. Foksa šaurums ziemeļaustrumos to šķir no Bafina salas, Frozena šaurums ziemeļrietumos — no Melvila pussalas, Rosvelkoma šaurums rietumos — no kontinenta krasta. Dienvidos Fišera un Evansa šaurumi salu atdala no mazākās Kotsa salas. Salas krasti stipri izroboti ar līčiem un pussalām. Salas ziemeļaustrumu daļu aizņem līdz  augsti Porsilda kalni, pārējā saļas daļā zemiene vai paugurlīdzenums. Ainavā valda tundra un arktiskais tuksnesis. Divas teritorijas salas dienvidaustrumos un dienvidrietumos ir noteiktas kā putniem nozīmīga vieta.

## Vēsture
Sauthemptonas sala, tāpat, kā dienvidos esošā Kotsa sala, tiek uzskatīta par pēdējo vietu, kur vēl 20. gadsimta sākumā mituši arktiskās Dorsetas kultūras pārstāvji sallirmiuti. Visi salas iedzīvotāji izmira 1902.—1903. gada vaļu mednieku ievazātā kuņģa un zarnu trakta slimības epidēmijā. Vēlākie pētījumi, kā arī inuitu nostāsti liecina, ka salas iedzīvotāju valoda un sadzīves paražas ievērojami atšķīrās no apkārtējo inuitu valodas un paražām. Mūsdienu iedzīvotāji pārcēlās uz salu 20. gadsimta sākumā galvenokārt no Naujātas un Česterfīldinletas rietumos no salas, bet vēlāk arī no Bafina salas. Mūsdienās vienīgā salas pastāvīgi apdzīvotā vieta ir Koralhārbora dienvidu krastā.

Pirmais no eiropiešiem salu 1613. gadā apmeklēja velsiešu jūrasbraucējs Tomass Batons (*Thomas Button*). Nosaukta par godu Henrijam Rotslijam (*Henry Wriothesley*), 3. Sauthemptonas grāfam. Sauthemptonas vārds sākotnēji bija piešķirts vienam salas zemesragam, bet vēlāk transformējās uz pašu salu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* International Map of the World 1:1,000,000 Quoich River NQ-15/16/17
* International Map of the World 1:1,000,000 Sutton River NP-16/17
Vītauts Petkevičs

**Vītauts Petkevičs** (; dzimis , miris ) bija lietuviešu rakstnieks, politiķis un sabiedriskais darbinieks.

## Biogrāfija
No 1937. līdz 1942. gadam mācījies Kauņas 20. pamatskolā. Kopš 1945. gada komjaunatnes biedrs. 1946., 1947. un 1949. gada vasarā sūtīts uz dažādām Kauņas apriņķa pilsētām, lai cīnītos pret Lietuvā aktīvajiem pretošanās kustības dalībniekiem pēc Otrā pasaules kara. 1949. gadā beidzis Kauņas 4. zēnu vidusskolu.

1949. gadā Kauņas būvniecības tresta Nr. 2 komjaunatnes organizators. 1950. gadā Kauņas pilsētas Lietuvas Ļeņina Komunistiskās jaunatnes savienības komitejas (LĻKJS) nodaļas vadītājs. Viņš iestājās Kauņas Valsts universitātes Būvniecības fakultātē. 1950. gadā devās uz Viļņu, lai turpinātu studijas. No 1951. līdz 1989. gadam V. Petkevičs bija PSKP biedrs. 1951. un 1952. gadā LĻKJS Šauļu reģionālās komitejas sekretārs. No 1952. līdz 1954. gadam mācījies Maskavas Centrālās komjaunatnes skolā pie Komunistiskās partijas CK. No 1953. līdz 1960. gadam studējis Maskavas Valsts M. Lomonosova universitātes Vēstures fakultātē.

1954. līdz 1957. gadā V. Petkevičs bija LĻKJS CK nodaļas vadītājs, CK biroja loceklis. No 1957. līdz 1959. gadam — Lietuvas Komunistiskās partijas Radvilišķu rajona komitejas sekretārs. No 1960. līdz 1969. gadam laikraksta "Tiesa" korespondents Šauļos. No 1969. līdz 1971. gadam Lietuvas PSR Rakstnieku savienības prozas konsultants. 1971. un 1972. gadā Lietuvas kinostudijas scenāristu kolēģijas vadītājs. Kopš 1972. gada profesionāls rakstnieks.

1988. gadā darbojās "Zaļo" kustībā, aizstāvot Lietuvas piekrasti no dabai bīstamu naftas urbumu izbūves jūrā pie Kuršu kāpām — Krievijas PFSR teritorijā. 1988. gadā Lietuvas Pārbūves kustības iniciatīvas grupas, "Sąjūdis" Seima un Padomes loceklis. 1989. gadā viņš bija Lietuvas Demokrātiskās darba partijas biedrs. No 1992. līdz 1996. gadam — Seima deputāts, no 1993. līdz 1996. gadam — Nacionālās drošības komitejas priekšsēdētājs. 1998. gadā Lietuvas Tautas savienības "Par godīgu Lietuvu" biedrs. 2008. gadā Partijas "Fronts" biedrs, neveiksmīgi kandidēja Lietuvas Republikas Seima vēlēšanās.

Apbedīts Antakalņa kapos.

## Daiļdarbi
Tulkoti darbi latviešu valodā:
* "Ozolzīlēna piedzīvojumi Ļauno tikumu zemē" izdots 1969. gadā izdevniecība Liesma
* "Par maizi, mīlestību un šauteni" izdots 1973. gadā izdevniecība Liesma
* "Kāpēc klaigā dzērves" izdots 1975. gadā izdevniecība Liesma
* "Lamzaks, Sprīža dēls" izdots 1975. gadā izdevniecība Liesma
* "Kāpēcēns" izdots 1980. gadā izdevniecība Liesma
* "Biedru grupa" izdots 1984. gadā izdevniecība Liesma

## Atsauces

## Ārējās saites
* Rakstnieka Vītauta Petkēviča piemiņai
Tomā Sankara

**Tomā Sankara** (, , dzimis , miris ) bija Burkinafaso valstsvīrs un militārpersona, kā arī marksisma revolucionārs. Sankara no 1983. līdz 1987. gadam bija Burkinafaso prezidents. Viņš kļuva par prezidentu pēc valsts apvērsuma un arī noslēdza prezidentūru ar valsts apvērsumu, kurā tika nogalināts. No savu atbalstītāju skatupunkta Tomā Sankara bija harizmātiska un ikoniska revolūcijas figūra, viņš tiek dēvēts arī par “Āfrikas Če Gevaru”.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bellingcat

***Bellingcat*** (stilizēts kā **bell<span style="vertical-align:text-bottom">¿</span>ngcat**) ir Nīderlandē bāzēta pētnieciskās žurnālistikas grupa, kas specializējas faktu pārbaudē un izlūkošanā ar atklāti pieejamu informācijas avotu palīdzību (OSINT). To 2014. gada jūlijā dibināja britu žurnālists un bijušais blogeris Eliots Higinss. *Bellingcat* publicē gan profesionāļu, gan pilsoniskās žurnālistikas izmeklēšanas rezultātus par kara zonām, cilvēktiesību pārkāpumiem un noziedzīgo pasauli. Vietnes līdzstrādnieki arī publicē skaidrojumus par savām metodēm, kā arī situācijas pētījumus.

*Bellingcat* sākās kā izmeklēšana par ieroču izmantošanu Sīrijas pilsoņu karā. Tās ziņojumi par Krievijas—Ukrainas karu (tostarp ''Malaysia Airlines'' reisa 17 notriekšanu), ''El Junquito'' reidu, Jemenas pilsoņu karu, Skripaļu saindēšanu un Kamerūnas bruņoto spēku veikto civiliedzīvotāju nogalināšanu ir piesaistījuši starptautisku uzmanību.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Rūsganā melncere

**Rūsganā melncere** () ir grīšļu dzimtas suga, kas savvaļā ir sastopama Eiropā, tostarp retāk Latvijā — pārsvarā valsts rietumdaļā, kur vietām sastopama diezgan bieži. Dažāda lieluma grupas ir sastopamas avoksnainās, kaļķainās pļavās, zāļu purvos ar skraju veģetācijas segumu, purvainās mežu laucēs.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

## Apraksts
Rūsganā melncere ir daudzgadīgs, 10—30 cm garš lakstaugs. Tas veido blīvu, ciņveidīgu ceru. Auga stublājs ir kails, stāvs un stīvs, makstis pie pamata tumšbrūnas. Lapas ir īsas. Ziedi ir izvietoti vārpiņā, tie ir divdzimumu, stublāja galotnē veido melni brūnu, iegareni galviņveidīgu ziedkopu, kura ir 0,4—0,8 cm gara un to veido 2 vai 3 vārpiņas. Ziedkopai ir 2 cietas seglapas: apakšējā mazliet garāka, bet augšējā daudz īsāka nekā ziedkopa. Auglis ir pelēks riekstiņš. Zied jūnijā un jūlijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Garšaugs

thumb|Baziliks un sīpolu loki
thumb|Dilles
**Garšaugs** ir augs ar garšas un aromāta īpašībām. Tos izmanto, lai uzlabotu ēdiena garšu vai dekorētu to. Par garšaugiem neuzskata dārzeņus un citus augus, ko uzturā uzņem kā uzturvielas. Garšaugus izmanto arī medicīnā un skaistumkopšanā. Kulinārijā atdala garšaugus no garšvielām. Garšaugi galvenokārt attiecas uz zaļo un ziedošo auga daļu, bet garšvielas parasti ir kaltētas un ražotas no citām auga daļām, piemēram, sēklām, mizas, saknēm, augļiem.

## Izmantošana

### Kulinārija
Kulinārijā garšaugus atšķir no dārzeņiem — garšaugus izmanto mazos daudzumos, lai rastu ēdiena garšu, nevis saturu.

Garšaugi var būt daudzgadīgie augi, piemēram, timiāns, salvija un lavanda, divgadīgie, kā pētersīlis, vai ikgadējie augi, kā baziliks. Tie var augt krūmos, kā rozmarīns, vai koki, kā dižciltīgais laurs. Dažus augus izmanto gan kā garšaugus, gan kā garšvielas, piemēram, diļļu lapas un diļļu sēklas vai koriandra lapas un sēklas. Daži augi, piemēram, no lūpziežu dzimtas, izmanto gan kulinārijā, gan medicīnā.

### Tēja
No dažiem garšaugiem var pagatavot tējas verdošā ūdenī. Parasti tējām izmanto žāvētas lapas, ziedus, sēklas vai svaigas auga daļas. Piemērs zāļu tējām ir piparmētru tēja vai kumelīšu tēja. Augu tējas bieži tiek izmantotas lai nomierinātos vai kā daļa no kāda rituāla.

### Ārstniecība
Dažiem augiem piemīt fitovielas, kurām ir efekts uz cilvēka ķermeni. Mazos daudzumos šīs vielas var rast garšu, bet lielākos daudzumos var būt toksisks. Piemēram, divšķautņu asinszāle vai kava var tikt izmantota medicīniskiem nolūkiem, lai mazinātu depresiju un stresu, taču lielos daudzumos šie garšaugi noved pie toksiska ķermeņa stāvokļa. Blaknes var arī parādīties ar vairāku zāļu mijiedarbību.

Vēsturiski austrālieši ir lietojuši austrāliešu piparmētras, zelta akāciju un eikaliptu, lai ārstētu klepu, caureju, drudzi un galvassāpes.

### Rituāli
Garšaugus izmanto dažādās reliģijās. Piemēram, nīmu, baelu lapas, svēto baziliku, kurkumu, kaņepes izmanto Hinduisma rituālos. Sibīriešu šamaņi arī izmanto garšaugus rituāliem. Čiroki izmantoja baltās salvijas un ciedrus, lai dedzinātu tos rituāla vajadzībām.

### Kosmētika
No garšaugiem var veidot sejas krēmus, skrubjus, lūpukrāsu, smaržvielas, pūderus, eļļas, dezodorantus un saules aizsarglīdzekļus. Tie iedarbojas caur eļļas dziedzeriem un epitēlijaudiem un padara ādu lokanāku.

Dažus garšaugus izmanto, kā dezinfekcijas līdzekļus, jo tie var atbaidīt kukaiņus, piemēram, blusas, vai arī izmantot, lai rastu smaržu istabā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kotsa sala

**Kotsa sala** () vai **Apatūrjuaka** (, *Appatuurjuaq* — ‘vieta, kur ir daudz resnknābja kairu’) ir neapdzīvota sala Kanādas ziemeļos Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kivallikas reģionam. Lielākā neapdzīvotā sala Ziemeļu puslodē uz dienvidiem no Ziemeļu polārā loka.

## Ģeogrāfija
Atrodas Kanādas Arktiskā arhipelāga dienvidaustrumu daļā Hudzona līča ziemeļos. Ap  platie Fišera un Evansa šaurumi ziemeļos salu atdala no Sauthemptonas salas. Salas ziemeļaustrumu daļu aizņem līdz  augsta augstiene, pārējā saļas daļā — zemiene. Ainavā valda tundra. Salas ziemeļaustrumos 2118 km² platībā ir noteikta aizsargājama teritorija — putniem nozīmīga vieta.

## Vēsture
Pirmais no eiropiešiem salu 1612. gadā apmeklēja velsiešu jūrasbraucējs Tomass Batons (*Thomas Button*). Nosaukta par godu *Hudson's Bay Company* kuģa kapteinim Viljamam Kotsam (*William Coats*), kurš periodiski apmeklēja salu starp 1727. un 1751. gadu.

Kotsa sala, tāpat, kā ziemeļos esošā Sauthemptona, tiek uzskatīta par pēdējo vietu, kur vēl 20. gadsimta sākumā mituši arktiskās Dorsetas kultūras pārstāvji sallirmiuti. Tiek lēsts, ka 1896. gadā salā bija ap 70 iedzīvotāji. 1902. gada rudenī Sauthemptonas salas krastā piestāja kārtējais vaļu mednieku kuģis *Active*, kura komandas sastāvā bija ar gripu vai tīfu slims jūrnieks. Slimība tika nodota vietējiem iedzīvotājiem un 1902./1903. gada ziemā izmira visi abu salu iedzīvotāji.

No 1920. līdz 1924. gadam salas ziemeļaustrumi krastā tika uzturēta *Hudson's Bay Company* faktorija, pie kuras apmedās vairākas inuitu ģimenes no Bafina salas. Pēdējie pastāvīgie iedzīvotāji salu pameta 1970. gados.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Up here. CURIOUS COATS ISLAND
* International Map of the World 1:1,000,000 Sutton River NP-16/17
Andrejostas iela

**Andrejostas iela** ir iela Rīgā, Ziemeļu rajonā, Andrejsalā. Andrejostas iela sākas un beidzas krustojumā ar Eksporta ielu un, nekrustojot citas ielas, ved cauri visai Andrejsalai. Ielas garums ir 1550 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu visā garumā. Andrejostas ielā pārsvarā ir saimnieciska rakstura apbūve, kā arī brīvi gruntsgabali, saistīti ar kādreizējām industriālām, ostas un dzelzceļa teritorijām.

## Vēsture
Tāpat kā daudzas citas Rīgas salas, arī Andrejsala veidojusies Daugavas padziļināšanas darbu ietekmē. 19. gadsimta sākumā tā bija sēklis, kas pakāpeniski audzis un pacēlies virs ūdens kā sala. Jau 19. gadsimta beigās Andrejsala bija tikai pussala, kas tika aktīvi izmantota ostas un dzelzceļa infrastruktūrai. 1893. gadā uz Andrejsalu pārcēla lielo siļķu brāķi un ostas elevatoru. Andrejsalas industrializācija turpinājās arī 20. gadsimtā.

Mūsdienās Andrejostas ielā esošā saimnieciskā apbūve lielākoties nepilda savu sākotnējo funkciju. Šeit atrodas vairākas tirdzniecības, ēdināšanas un izklaides iestādes, laikrakstu "Dienas Žurnāli" un "Diena" biroji (Andrejostas ielā 17 un 23). Andrejostas ielā 27 atrodas vēsturiskā dzelzceļa stacijas Rīga Krasta administratīvā ēka. 2020. gada 28. jūlijā tika nojaukts savienojošais sliežu ceļš, kas atradās starp Andrejsalas un Eksporta ielām.

Andrejsalas ielas nepāra numuru pusē atrodas arī Eksportostas akvatorija.
[link=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e2/Former_railway_station_R%C4%ABga-Krasta.jpg/300px-Former_railway_station_R%C4%ABga-Krasta.jpg|thumb|300x300px|Stacijas [Rīga Krasta administratīvā ēka Andrejostas ielā 27]]

## Ielu savienojumi
Andrejsalas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Eksporta iela (divi T veida krustojumi)

## Atsauces

## Skatīt arī
* Pētersala-Andrejsala
Iglulika

**Iglulika** (, , *Iglulik* — ‘te ir māja’) ir ciems Nunavutas austrumos, Kanādā. Izvietojusies uz nelielas saliņas Foksa baseinā Melvila pussalas ziemeļaustrumu piekrastē pie ieejas Fjūri un Heklas šaurumā. Ap 95% ciema iedzīvotāju ir inuiti; tas tiek uzskatīts par reģionālu inuitu kultūras centru.

## Vēsture
Arheoloģiskie pētījumi liecina, ka inuiti un to priekšteči Iglulikas salā mituši kopš 4000 gadu tālas senatnes. Pirmie kontakti ar eiropiešiem bija 1822. gadā, kad Iglulikā ziemoja britu ekspedīcija Viljama Perija vadībā. Vēlākos gados Igluliku apmeklēja citas Arktikas izpētes ekspedīcijas.

1937. gadā Iglulikā nodibināja Romas katoļu misiju un 1939. gadā arī *Hudson's Bay Company* faktoriju. 1960. gados Iglulikā izveidoja skolu, policijas posteni un feldšeru punktu; sāka veidoties reģionāls centrs, uz kuru pārcēlās inuiti no apkārtnē izkaisītajām apmetnēm.

## Infrastruktūra
Ciemā ir pamatskola, vidusskola, Arktikas koledžas filiāle, ambulance, sporta centrs, katoļu un anglikāņu dievnami, vairāki veikali un viesnīcas, lidosta. Kopš 1975. gada darbojas Iglulikas pētniecības centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dižmeldri

**Dižmeldri** () ir grīšļu dzimtas ģints, kurā ietilpst aptuveni 700 grīšļu sugu. Ģints sugas ir sastopamas visos kontinentos — gan tropiskajos, gan mērenajos reģionos.

Latvijā ir sastopama viena suga — brūnais dižmeldrs (*Cyperus fuscus*).

## Galerija

Attēls:Cyperus-alternifolius-20080321-2.JPG|*Cyperus alternifolius*
Attēls:Cyperus difformis P6100109.jpg|*Cyperus difformis*
Attēls:Cyperus eragrostis kz07.jpg|*Cyperus eragrostis*
Attēls:Cyperus hermaphroditus.jpg|*Cyperus hermaphroditus*
Attēls:Cyperus iria P6140677.jpg|*Cyperus iria*
Attēls:Cyperus mindorensis kz03.jpg|*Cyperus mindorensis*


## Atsauces
Abrahams Kroniorts

**Abrahams Kroniorts** (, dzimis , miris ) bija Koknesē dzimis Zviedrijas armijas ģenerālis, zviedru spēku Ingrijā komandieris Ziemeļu kara laikā.

Zviedrijas armijas dienestā no 14. gadu vecuma. Līdz 1668. gadam dienēja tēva komandētā pulkā. 1669. gadā iestājās Virtembergas hercoga Eberharda III dienestā. 1675 gadā atgriezās Zviedrijā un tika iecelts par dragūnu pulka komandieri. 1700. gadā ieguva ģenerālmajora dienesta pakāpi un iecelts par 6000 karavīru liela grupējuma komandieri Ingrijā un Karēlijā. 1703. gadā uzbruka Sanktpēterburgai tomēr 1703. gada 19. jūlijā tika sakauts Sestras kaujā un atcelts no amata.

## Ārējās saites
*Abrahams Kroniorts Svenskt biografiskt lexikon
Brūnganais baltmeldrs

**Brūnganais baltmeldrs** () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir galvenokārt sastopama Rietumeiropā un Skandināvijas dienviddaļā. Atsevišķas atradnes ir arī Ziemeļamerikā.

Latvijā brūnganais baltmeldrs ir sastopams ļoti reti, tikai valsts ziemeļrietumu daļā. Augi ir sastopami periodiski applūstošās ezeru palienēs un vigās; tie veido blīvas, monodominantas audzes vai nelielas grupas. Populācijas vērtējamas kā stabilas. Zināmās atradnes ir aizsargājamās teritorijās vai nomaļās, saimnieciski neizmantotās vietās.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

## Apraksts
Brūnganais baltmeldrs ir daudzgadīgs, 10—30 cm garš lakstaugs ar ložņājošiem sakneņiem. Lapas ir šauras, sarveidīgas, 5—15 cm garas. Ziedi ir izvietoti zaru galā pušķveida ziedkopā. Ziedkopa parasti garāka nekā plata. Vārpiņā ir 5—10 ziedi. Segplēksnes ir brūnas. Augšējā seglapa vairākkārt garāka nekā ziedkopa. Apziednī ir 5 vai 6 matiņi, manāmi garāki nekā auglis — plakans riekstiņš ar apmatotu knābīti. Zied jūnijā un jūlijā.

## Atsauces


## Ārējās saites
Fumio Kisida

**Fumio Kisida** (, *Kishida Fumio*, dzimis ) ir Japānas politiķis, no 2021. līdz 2024. gadam bija Japānas premjerministrs. No 2012. līdz 2017. gadam bija Japānas ārlietu ministrs.

## Ārējās saites
Baltmeldri

**Baltmeldri** () ir kosmopolītiskas izplatības grīšļu dzimtas ģints, kurā ietilpst apmēram 400 sugas.

Latvijā ir sastopamas divas sugas:

* Brūnganais baltmeldrs (*Rhynchospora fusca*),
* Parastais baltmeldrs (*Rhynchospora alba*).

## Galerija

Attēls:Rhynchospora brownii trnhnhg04.jpg|*Rhynchospora brownii*
Attēls:Rhynchospora colorata (white star sedge) 1.jpg|*Rhynchospora colorata* 
Attēls:Rhynchospora fascicularis.jpg|*Rhynchospora fascicularis*
Attēls:Rhynchospora inundata iNat-122295414.jpg|*Rhynchospora inundata*
Attēls:Rhynchospora nervosa Costa Rica.jpg|*Rhynchospora nervosa*


## Atsauces
Ainaseņš

**Ainaseņš** (arī **Aina**, **Ainasa**) ir Maltas kreisā krasta pieteka Rēzeknes novada Maltas pagastā.

Izteka — uz austrumiem no Černostes. Augštecē tek ziemeļrietumu, bet lejtecē — ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Maltas upē pie Maltas-Borovkas vecticībnieku baznīcas. Ainaseņu šķērso valsts autoceļi V569 (Malta—Lazareva—Priežmale) un P57 (Malta—Sloboda). Tās krastos atrodas Bički, Locukalns, Sidorovka, Solomenka, Paškeviči un Malta.

## Atsauces
Aistere (upe)

**Aistere** ir Durbes kreisā krasta pieteka Dienvidkurzemes novadā.

Izteka — meža masīvā uz dienvidrietumiem no Aisteres. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Durbē pie Robežnieku mājām. Visā tecējumā veido Dunalkas un Tadaiķu pagastu robežu.

## Atsauces
Aiša (upe)

**Aiša** (arī **Aise**, **Aišate**, **Aizšate**) ir Tirzas labā krasta pieteka Madonas un Cēsu novados.

Izteka — uz dienvidiem no Grotūžiem. Augštecē tek dienvidaustrumu virzienā, vidustecē un lejtecē — rietumu — ziemeļrietumu virzienā. Ietek Tirzā pie Krasta Skanuļu mājām. Aišu šķērso valsts autoceļi V850 (Grotūži—Klētskalns).

## Atsauces
Aizklāņupe

**Aizklāņupe** (, arī **Aizklāņu upe**, **Mazupīte, Aizklāņu valks**) ir ūdenstece Talsu novada Kolkas pagastā.

Izteka — no Bažu purva. Tek rietumu virzienā. Ietek Rīgas līcī pie Aizklāņiem. Aizklāņupi šķērso valsts autoceļš P131 (Tukums—Ķesterciems—Mērsrags—Kolka).

## Atsauces
Aina

**Aina** var būt:

* dabasskats, ainava;
* vizuāli uztverams notikums;
* dramatiska darba (piemēram, lugas) daļa;

* Aina (pilsēta) — pilsēta Apvienotajos Arābu Emirātos;
* Ainaseņš — upe Latvijā, Maltas pieteka.
Ourense

**Ourense** (, ) ir pilsēta Spānijas ziemeļrietumos, Galisijas autonomajā apgabalā. Tā ir Ourenses provinces administratīvais centrs. 2018. gadā pilsētā dzīvoja 105 tūkstoši iedzīvotāju, līdz ar to tā ir trešā lielākā pilsēta Galisijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sanmarīno karogs

**Sanmarīno karogs** ir viens no oficiālajiem Sanmarīno Republikas simboliem. Tas ir taisnstūrveida formas ar malu attiecību 3:4 un sastāv no divām horizontālām vienāda izmēra svītrām: augšējā ir balta un apakšējā ir gaiši zila. Karoga centrā novietots Sanmarīno ģerboņa attēls — vairogs ar trīs torņu jeb cietokšņu — Gvaitas, Čestas un Montāles — attēlu, ko ieskauj ozola un lauru zari. Vairogs ir vainagots ar lenti un apakšā ir novietots Sanmarīno moto — "Libertas" (Brīvība).

Civilais karogs no oficiālā atšķiras ar to, ka tā centrā nav ģerboņa. Civilais karogs kļuva īpaši plaši izplatīts pēc tā, kad tika pieņemts pretrunīgi vērtētais likums, kas aizliedza civiliedzīvotājiem izmantot valsts emblēmu. Turpmākajās rezolūcijās tika skaidri norādīts, ka valsts karogu var izmantot ikviens.

Pēdējo reizi karogs ar konstitucionālo likumu tika standartizēts 2011. gadā.

## Dažādu laiku karogi

Old Flag of San Marino.svg|Vēsturiskais karogs, no 1465. gada un, domājams, tika izmantots līdz 1797. gadam.
Flag of San Marino (before 2011).svg|Vēsturiskais karogs no 1862. līdz 2011. gadam


## Atsauces

## Ārējās saites
Idriss Elba

**Idriss Akuna Elba** (; dzimis ) ir angļu aktieris, producents un mūziķis.

Pabeidzis *[[National Youth Theatre]]* skolu Londonā, atpazīstamību ieguva ar Strindžera Bella lomu HBO seriālā "Noklausīšanās" (*The Wire*), galvenā inspektora Džona Lutera lomu *[[BBC One]]* seriālā "Luters" (*Luther*) un Nelsona Mandelas lomu biogrāfiskajā filmā "" (*Mandela: Long Walk to Freedom*, 2013). Četras reizes nominēts Zelta globusa balvai kategorijā "Labākais aktieris miniseriālā vai televīzijas filmā", bet ieguvis vienu, kā arī piecas reizes nominēts ''Primetime Emmy'' balvai.

Elba piedalījies Ridlija Skota filmās "Amerikāņu gangsteris" (2007) un "Prometejs" (2012). Elba atveidojis Heimdālu *[[Marvel Cinematic Universe]]* sērijas filmās "Tors" (2011) un tās turpinājumos "" (2013), "" (2017) un"" (2022), kā arī filmās "Atriebēji: Ultrona laikmets" (2015) un "Atriebēji: Bezgalības karš" (2018). Tāpat filmējies filmās "Pacific Rim: Uzbrukums Zemei" (*Pacific Rim*, 2013), *[[Beasts of No Nation]]* (2015), par kuru saņēma Zelta globusa un BAFTA kino balvas, un "Mollijas spēle" (2017). 2016. gadā viņš ieskaņoja šefu Bogo animācijas filmā "Zootropole", Širhanu aktierspēles/datoranimācijas filmā "Džungļu grāmata", Flūku animācijas filmā "Meklējot Doriju" un atveidoja Kralla lomu filmā "Zvaigžņu ceļš: Bezgalība". 2018. gadā bija viņa kā režisora debija ar Viktora Hedlija 1992. gada romāna *Yardie* adaptāciju tāda paša nosaukuma filmai. 2021. gadā viņš atveidoja Bladsportu *[[DC Extended Universe]]* (DCEU) filmā "Pašnāvnieku vienība: Jauna misija", bet 2022. gadā ieskaņoja dzeloņcūku Naklzu filmā "Soniks 2: Filma" (2022) un turpinājumā "Soniks 3: Filma" (2024).

Papildu tēlošanai, Elba uzstājas kā dīdžejs ar segvārdu ***DJ Big Driis*** vai ***Idris*** un kā R&B mūziķis. 2016. gadā viņš iekļauts ''Time'' 100 pasaulē ietekmīgāko cilvēku sarakstā. Uz 2019. gada maiju filmas ar viņa piedalīšanos pasaulē kopsummā bija nopelnījušas vairāk nekā , tostarp vairāk nekā  Ziemeļamerikā, ierindojot viņu starp 20 vispelnošākajiem aktieriem.

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
Zemes urbšana

thumb|267x267px|Zemes urbšana
**Zemes urbšana** ir cauruma izveidošana zemē, izmantojot zemes urbi un zemes urbšanas aprīkojumu.

## Veidi
Pēc urbšanas virziena izšķir vertikālo, horizontālo, slīpo zemes urbšanu.

## Skatīt arī
* Urbšanas kuģis
* Urbšanas iekārta
* Tuneļu urbšanas mašīna

## Ārējās saites
Dedzināšana

**"Dedzināšana"** (; *Beoning*) ir 2018. gada Dienvidkorejas psiholoģiska trillera filma, kuras režisors ir I Čandons. Filmā galvenās lomas atveido Jū Ains, Stīvens Jans un Jona Jonso. Filma ir balstīta uz Haruki Murakami īsā stāsta *Barn Burning*, ar elementiem, kurus iedvesmojis Viljama Folknera stāsts ar tādu pašu nosaukumu.

Filma ir par jaunu puisi, Jonsu (Jū Ains) kurš nejauši satiek savu bērnības kaimiņieni Haemi (Jona Jonso), kura lūdz viņam pieskatīt viņas kaķi, kamēr pati dodas ceļojumā uz Āfriku. Atgriežoties, viņa iepazīstina Jonsu ar Benu (Stīvens Jans), noslēpumainu puisi, ko viņa satika ceļojot un Jonsu sāk ticēt, ka Haemi ir briesmās.

"Dedzināšana" pirmizrāde notika  71. Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Tā saņēma festivāla FIPRESCI balvu. Filma saņēma plašu kritiķu atzinību, īpaši izceļot filmas atmosfēru, stāstījumu un aktierspēli. "Dedzināšana" tika izvēlēta kā Dienvidkorejas kandidatūra par labāko starptautisko spēlfilmu 91. Kinoakadēmijas balvai, tomēr tā netika nominēta, lai gan tā kļuva par pirmo korejiešu filmu, kas iekļuva deviņu filmu īsajā sarakstā. Filma saņēma vairākas citas balvas un tika iekļauta dažādu kritiķu, tai skaitā *[[The New York Times]]*, *[[Los Angeles Times]]* un *[[Associated Press]]*, 2018. gada labāko filmu sarakstos. Daži kritiķi to ir atzinuši par vienu no 21. gadsimta labākajām filmām. *Korean Screen*, aptaujājot vairāk nekā 150 kritiķus no 28 valstīm, filmu "Dedzināšana" norādīja kā visu laiku labāko korejiešu filmu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sanmarīno ģerbonis

**[[Sanmarīno]] ģerbonis** ir republikas oficiālais ģerbonis. Ģerbonis, iespējams, tiek datēts ar 14. gadsimtu un tiek uzskatīts par šīs pasaulē vecākās republikas brīvības un neatkarības simbolu. Ģerbonis sastāv no vairoga, ko ieskauj ozola zars un laurs. Uz vairoga attēlots Titāno kalns ar trim Sanmarīno torņiem. Virs vairoga ir kronis, bet apakšā ir lente ar uzrakstu *Brīvība* latīņu valodā.

## Skatīt arī
* Sanmarīno karogs
Urbis

[thumb|326x326px|Daži urbju veidi (pēc materiāla, kuru ar tiem urbj): A — metāla, B — koka, C — betona, D — koka plakanurbis, E — metāla un betona, F — lokšņu metāla, G — metāla, koka un plastmasas; (pēc urbju galeņiem): 1 un 2 — cilindrisks, 3 — ''SDS-plus'', 4 — sešstūra, 5 — četrstūra, 6 — trijstūra, 7 — [Elektriskais skrūvgriezis|elektriskā skrūvgrieža sešstūra]]
**Urbis** ir griešanas instruments, ar ko tiek izurbti caurumi dažādos materiālos, piemēram, koksnē, metālā, betonā, plastmasā. Urbjus izmanto arī caurumu palielināšanai, kā arī ieurbšanai, tas ir, necaurejošu padziļinājumu iegūšanai.

## Ārējās saites
Persona

thumbnail|upright=1.0|Pasaules iedzīvotāja simbols
**Persona** (no  — 'loma, raksturs') ir konkrēts, atsevišķs cilvēks. Katram indivīdam ir raksturīga sava personība, kas ir īpašību kopums ar raksturīgu aktīvu, apzinātu attieksmi pret sabiedrību un dabu. Jurisprudencē un uzņēmējdarbībā persona ir tiesību subjekts, kam pieder tiesībspēja un rīcībspēja, un tās tiek dalītas juridiskās personās un fiziskās personās.

## Ārējās saites
Antons Kūkojs

**Antons Kūkojs** (; 1940–2007) bija Latgales latviešu dzejnieks un teātra režisors.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1940. gada 23. decembrī Nautrēnu pagasta Ruduku ciemā kalēja Franča Kūkoja un viņa sievas Helēnas ģimenē. 
Mācījās Nautrēnu vidusskolā (1947–1958), sāka rakstīt dzejoļus un sacerēja romānu. Mācības turpināja Rēzeknes Lietišķās mākslas vidusskolā (1960–1962). 1962. gadā sāka studijas Latvijas Mākslas akadēmijas Mākslas zinātņu neklātienes nodaļā, bet tās nepabeidza. 1965. gadā sāka strādāt par Rēzeknes tautas teātra dekoratoru un uzvedumu vadītāju.

1968. gadā izveidoja ekspozīciju Raiņa muzejā Jasmuižā. 1969. gadā publicēja dzejoļu kopu Rēzeknes laikrakstā "Znamja truda". 1974. gadā tapa viņa Rēzeknes Tautas teātra uzvedums "Kāzas Latgalē", kuru noskatījās ap 10 000 skatītāju. 
1986. gadā kļuva par Rēzeknes Andreja Paulāna Tautas lietišķās mākslas studijas vadītāju, 1991. gadā par J. Soikāna Ludzas mākslas skolas direktoru.

Miris 2007. gada 18. aprīlī Rēzeknē, apblabāts Desetnīku kapos Nautrēnu pagastā.

## Darbi
### Dzejoļu krājumi
* Māla vezums, 1979 
* Vāraunieks, 1982
* Septiņkalne, 1985
* Sovā saimē, 1990
* Mīlesteiba, Lelais Līpu kolns, 1995
* OKa, 1997
* Klēpis, 1999
* Sāta, 2002
* Kur ņemies, spēks (izlase), 2003
* Dūd pīci, 2015

### Proza
* Rītu pusē, 1999
* Laiks katram iezīmēties, 2000
* Mūžs Latgales kultūrā: abpusapputeksnēšanās, 2005

## Apbalvojumi
*  Triju Zvaigžņu ordenis (2000)

## Piemiņa
2012. gada 8. augustā Rēzeknē 3. Pasaules latgaliešu saieta laikā skvērā pie Latgales Kultūrvēstures muzeja atklāja pieminekli Antonam Kūkojam.

## Atsauces
Iglulikas pētniecības centrs

**Iglulikas pētniecības centrs** (, IRC) ir Kanādas vissezonas pētniecības stacija Arktikā. Izvietojusies Melvila pussalas ziemeļaustrumu piekrastē Iglulikas ciema centrā. Pieder Nunavutas valdības Vides departamentam, bet to administrē Nunavutas Pētniecības institūta Arktikas Koledža.

## Vēsture
Stacija uzbūvēta pēc Kanādas valdības pasūtījuma 1973.—1974. gadā. Stacijas projektu izstrādāja *Papineau Gérin-Lajoie Leblanc*; tā projektēta pēc tā laika ziemeļu modernās arhitektūras principiem. Būvniecībā izmantots betons,  tērauds, stikls un siltināti stiklšķiedras paneļi. 1988. gadā stacija tika nodota Ziemeļrietumu Teritoriju Zinātņu institūta pārvaldē. 2008. gadā atbildība par staciju tika nodota Nunavutas Arktikas koledžas Valodas un kultūras programmai. Stacija joprojām tiek izmantota kā atbalsta bāze dažādu pētījumu programmu īstenošanai Foksa baseina reģionā.

## Stacijas struktūra
Stacija sastāv no trijām struktūrām. Galvenajā ēkā, kas neformāli tiek dēvēta par «Balto sēni»,  platībā radiāli izvietotas divas laboratorijas, astoņas ofisu telpas, bibliotēka un tumšā telpa; centrā ir apspriežu telpa. Līdzās galvenajai ēkai ir divsekciju apsildāma garāža ar tai pievienotu darbnīcu un liela neapsildāma noliktava. Stacija spēj izmitināt līdz 22 pētniekiem vasarā un līdz 10 ziemā. Stacijai ir filiāles Kugluktukā, Arviatā, Pondinletā un Ikaluitā.

## Pētniecība
Stacijas pētījumu programmas ir vērstas galvenokārt uz sauszemes savvaļas dzīvniekiem un biotopiem ar īpašu uzmanību attiecībā uz sugām, kas ir tieši saistītas ar inuitu tradicionālo dzīvi, t.i., ziemeļbriežiem, polārlāčiem un muskusvēršiem. Ilgtermiņā stacijā tiek veikti vides, seismogrāfiskie, meteoroloģiskie un magnetometriskie novērojumi. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Luksemburgas ģerbonis

**[[Luksemburga]]s ģerbonis** ir lielhercogistes oficiālais ģerbonis. Ģerbonis parādījās viduslaikos un nāk no Limburgas hercogistes ģerboņa.

Ģerbonis ir vairogs ar 10 horizontālām zilām un sudraba krāsu joslām. Uz vairoga attēlota kronēta sarkana divastes lauva ar zelta mēli. Vairogs ir vainagots ar lielhercoga kronis. Vairogu atbalsta vairoga turētāji: divas zeltītas kronētas lauvas ar sarkanām mēlēm, kuru purni pagriezti no vairoga. Ap vairogu ir lente ar Ozola kroņa ordeņa zīmi. Šī kompozīcija ir uzlikta uz mantijas un vainagota ar lielu lielhercoga kroni.

## Skatīt arī

* Luksemburgas karogs
2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieku uzskaitījums

250px|thumb|2022. gada ziemas olimpisko spēļu logo

Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[2022. gada ziemas olimpiskās spēles|2022. gada ziemas olimpisko spēļu]] medaļnieki**. Tās bija **XXIV ziemas olimpiskās spēles** un notika Ķīnas galvaspilsētā Pekinā no 2022. gada 4. līdz 20. februārim. Medaļas tika pasniegtas 109 disciplīnās 15 sporta veidos.

## [[Attēls:Speed skating pictogram.svg|30px]] Ātrslidošana

## [[Attēls:Biathlon pictogram.svg|30px]] Biatlons

## [[Attēls:Bobsleigh pictogram.svg|30px]] Bobslejs

## [[Attēls:Figure skating pictogram.svg|30px]] Daiļslidošana

## [[Attēls:Cross country skiing pictogram.svg|30px]] Distanču slēpošana

## [[Attēls:Freestyle skiing pictogram.svg|30px]] Frīstaila slēpošana

## [[Attēls:Ice hockey pictogram.svg|30px]] Hokejs

## [[Attēls:Alpine skiing pictogram.svg|30px]] Kalnu slēpošana

## [[Attēls:Luge pictogram.svg|30px]] Kamaniņu braukšana

## [[Attēls:Curling pictogram.svg|30px]] Kērlings

## [[Attēls:Skeleton pictogram.svg|30px]] Skeletons

## [[Attēls:Snowboarding pictogram.svg|30px]] Snovbords

## [[Attēls:Short track speed skating pictogram.svg|30px]] Šorttreks

## [[Attēls:Ski jumping pictogram.svg|30px]] Tramplīnlēkšana

## [[Attēls:Nordic combined pictogram.svg|30px]] Ziemeļu divcīņa

## Skatīt arī
* 2022. gada ziemas olimpiskās spēles
* 2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļu tabula

## Atsauces

## Ārējās saites
* Rezultāti un medaļnieki, *Olympic.org*
Kamolzāles

**Kamolzāles** () ir graudzāļu dzimtas ģints, kuras sugu sākotnējais izplatības areāls ir Ziemeļāfrikā, taču mūsdienās ir sastopamas visā pasaulē, un bieži tiek uzskatītas par invazīvām sugām.

Daudzi autori ir uzskatījuši, ka ģints satur tikai vienu sugu — parasto kamolzāli (*Dactylis glomerata*) — un pārējās variācijas ir klasificētas kā parastās kamolzāles pasugas. Pēdējā laikā ir vērojama tendence akceptēt divas sugas, savukārt daži autori ģintī klasificē vairākas sugas, kuras ir endēmiskas Makaronēzijai.

Pieņemtās sugas:

* Parastā kamolzāle (*Dactylis glomerata*) L. — Eirāzija, tostarp Latvijā, un Ziemeļāfrika; augs naturalizējies Āfrikas dienvidos, Austrālijā, Amerikā un dažādās okeāna salās
* ''Dactylis smithii'' Link — Kanāriju salas, Kaboverde, Madeira.

## Atsauces

## Ārējās saites
Strādāšana

thumbnail|upright=1.2|Kalējs strādā smēdē
**Strādāšana** jeb **darbs** ir mērķtiecīga materiālu vai garīgu vērtību radīšana, kas apmierina indivīda vai sabiedrības vajadzības. Ja vērtības tiek radītas kādā noteiktā saimniecības nozarē, darbs var būt algots, darbiniekam par to saņemot algu. Atalgojumu var ietekmēt dažādi iemesli, piemēram, saražotās produkcijas daudzums, darbā pavadīto stundu skaits, paveiktā darba kvalitāte, darba devēja peļņa vai atalgojuma politika. Ekonomikā darbs ir viens no ražošanas faktoriem.

## Teorētiskais ietvars
Darbs tiek analizēts dažādos ekonomiskās domas virzienos:

* Klasiskā ekonomika (ā. Smits, D. Rikardo) uzskatīja darbu par galveno vērtības avotu. Šajā skatījumā darba daudzums, kas nepieciešams preces ražošanai, nosaka tās vērtību.
* Marksisms uzsver darba izšķirošo lomu ražošanā un uzskata, ka preces vērtību nosaka sabiedriski nepieciešamais darba laiks. Darbs tiek aplūkots arī kā atsvešinātības avots kapitālistiskajā sabiedrībā.
* Neoklasiskā ekonomika koncentrējas uz darba pieprasījuma un piedāvājuma līdzsvaru, apskatot to darba tirgus kontekstā, kur svarīga ir reālā alga, produktivitāte un robežprodukta teorija.

## Darba veidi
Darbu var klasificēt pēc dažādiem kritērijiem:
* pēc fiziskā vai garīgā rakstura;
* pēc kvalifikācijas: kvalificēts, daļēji kvalificēts, nekvalificēts;
* pēc nozares: rūpniecība, lauksaimniecība, pakalpojumi u. c.;
* pēc attiecībām ar darba devēju: algots darbs, pašnodarbinātība, brīvprātīgais darbs.

## Darba tirgus
Darba tirgus ir mehānisms, kur darba ņēmēji piedāvā savu darbu, bet darba devēji to pieprasa. Galvenie darba tirgus elementi:
* alga — samaksa par darbu;
* nodarbinātība — cilvēku skaits, kas aktīvi strādā;
* bezdarbs — ekonomiski aktīvo cilvēku īpatsvars, kuri nespēj atrast darbu;
* darba produktivitāte — saražotās produkcijas daudzums uz vienu darbinieku vai nostrādāto stundu.

## Darbs un pievienotā vērtība
Ekonomikā darbs rada pievienoto vērtību, pārveidojot izejvielas vai informāciju par produktiem un pakalpojumiem ar lielāku ekonomisko nozīmi. Šī pievienotā vērtība ir pamats gan IKP aprēķiniem, gan uzņēmumu ienākumu analīzei.

## Darba ekonomika
Darba ekonomika ir ekonomikas apakšnozare, kas pēta darba piedāvājumu, pieprasījumu, algu veidošanos, darba migrāciju, nodarbinātības politiku un citas ar darbu saistītas parādības. Tā analizē arī sociālās sekas, piemēram, ienākumu nevienlīdzību, diskrimināciju un darba apstākļu ietekmi uz veselību un dzīves kvalitāti.

## Darbs mūsdienu ekonomikā
21. gadsimtā darbu ietekmē vairāki faktori:
* tehnoloģiskā attīstība – automatizācija un mākslīgais intelekts maina darba raksturu;
* globalizācija – starptautiskā konkurence un darba vietu pārvietošanās;
* digitalizācija – pieaug attālināts darbs, jauni nodarbinātības veidi (platformu ekonomika, *freelance*);
* zaļā ekonomika – jauni darbi vides ilgtspējas jomā.

## Skatīt arī
* Ražošanas faktori
* Darba tirgus
* Alga
* Bezdarbs
* Darba produktivitāte
## Ārējās saites
Rēzeknes Mākslas un dizaina vidusskola

**Rēzeknes Mākslas un dizaina vidusskola** bija Rēzeknes profesionālās izglītības mācību iestāde Baznīcas ielā 34A Rēzeknē.

## Vēsture
1959. gadā Latgales kultūrvēstures muzeja telpās Rīgas Lietišķās mākslas vidusskola atvēra filiāli ar Latgales tradicionālās keramikas un dekoratīvās noformēšanas nodaļām. Skolas tapšanu veicināja Voldemārs Kalpiņš, Jānis Pujāts, Leons Tomašickis un Imants Žūriņš. Filiāles vadību uzņēmās akvareļgleznotājs Jānis Unda.
1969. gadā skolu pārdēvēja par **Rēzeknes Lietišķās mākslas vidusskolu**, kurā varēja apgūt mākslas keramikas, mākslinieciskās noformēšanas un aušanas specialitātes.
1980. gadā uzcēla jaunu skolas ēku, kurā darbojās arī Rēzeknes Bērnu mākslas skola.
1990. gadā atvēra Latvijas Mākslas akadēmijas Latgales filiāli Rēzeknes Lietišķās mākslas vidusskolas telpās.
1993. gadā Rēzeknes Lietišķās mākslas vidusskolu reorganizēja par Rēzeknes mākslas koledžu.
2023. gadā Rēzeknes Mākslas un dizaina vidusskolu un Jāņa Ivanova Rēzeknes nūzikas vidusskolu reorganizēja par Latgales Mūzikas un mākslas vidusskolu.

## Izglītības programmas

### Mākslas un dizaina vidējās profesionālās izglītības programmas
* Produktu dizaina izglītības programma
* Apģērbu dizaina izglītības programma
* Foto dizaina izglītības programma
* Mākslas izglītības programma
* Reklāmas dizaina izglītības programma
* Restaurācijas izglītības programma
* Materiālu dizaina un tehnoloģiju izglītības programma

### Bērnu mākslas skola
* Profesionālās ievirzes izglītības programma (7 gadi)
* Profesionālās ievirzes izglītības programma (5 gadi)

## Atsauces