open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kitairons

**Kitairons** () ir kalnu grēda Centrālajā Grieķijā, uz Rietumu Atikas un Boiotijas robežas. Šī grēda ir fiziska robeža starp Boiotiju ziemeļos un Atiku dienvidos. Augstākā virsotne ir Profetes Elias (pravietis Elija) jeb Elatiass (1409 m). Kalnus veido triasa-juras kaļķakmeņi, kas uzguļ perma-triasa vulkanītiem. Tie atrodas Pelangonijas ģeoloģiskajā zonā.

Kalnu grēdas ziemeļu nogāzēs atrodas daudzi Livadostras upes avoti, bet dienvidaustrumu nogāzēs Sarandapotamas upes avoti.

## Vēsture
Senatnē Kitairons veidoja robežu starp Boiotiju un Megarīdu. Nozīmīgākā Boiotijas pilsēta Kitairona pakājē bija Platajas. Šo kalnu nogāzēs un priekškalnēs vēl var minēt vēl tādas boiotiešu pilsētas, kā Eritresa, Skolosa, Leiktras un Eleiteresa. Pēdējā bija Dionīsa kulta centrs, kura pielūgsme pārgāja uz Atiku, kad pilsētu iekaroja atēnieši. Megāriešu pilsēta Kitairona pakajē bija Egostena.

Pāri Kitaironam gāja nozīmīgas pārejas no Atikas uz Boiotiju, kuru kontrolei senāk bija stratēģiska nozīme. Mardonijs, kura nometne tika izvietota Plataju rajonā 479. gadā pr.Kr., kur norika Plataju kauja, centās kontrolēt šīs pārejas. Kitaironas pārejas sargāja spēcīgi cietokšņi, tādi, kā Eleiteresa, Tanaktosa, Egostena, Files cietoksnis u.c.

Pēdējos gados Kitairona apkārtni sāka apdzīvot arnautu ieceļotāji un dibināja šeit dažus ciematus, no kuriem nozīmīgākie ir Vilija un Eritre.

## Mitoloģija
Kitairons ir saistīts ar Orfeju. Pēc nostāstiem, kad Orfejs pirmo reizi nonāca Grieķijā un izpildīja Dionīsa mistērijas Tēbu poētiskajā kalnā, netālu no vietas, kur Dionīss bija dzimis, viņa spēle uz cītaras deva iemeslu arī kalnu nosaukt par Kitaironu (vietu, kur spēlē cītara).

Kitairons ir saistīts ar daudzām mitoloģiskajām tradīcijām, galvenokārt, ar Tēbu cikla mītiem. Tā, Edips zīdaiņa vecumā tika pamests Kitaironā, kur to atrada gans un nodeva Meropai, Korintas ķēniņa Poliba sievai. Pēc citas leģendas, Kitaironā gans izaudzināja Antiopas bērnus Zetosu un Amfionu, kuri vēlāk kļuva par Tēbu ķēniņiem.

Vēl kāds mīts, kas attiecas uz šo kalnu, ir mīts par Kitairona lauvu. Lauva dzīvoja kalnā un sēja šausmas vietējiem iedzīvotājiem. Hēraklam visbeidzot izdevās to nosist, kura ādā viņš sāka segties.

Pēc Pausānija kalnam savu vārdu deva Plataju ķēniņš Kitairons, kurš dievu valdniekam Zevam palīdzēja salabt ar greizsirdīgo Hēru, iesakot vadāt savos ratos pārklājā ietītu kailas sievietes figūru.

Kitairona virsotnē bija altāris, uz kura par godu Zevam un Hērai dedzināja dzīvniekus. 15. stadijus no šī altāra atradās Sfragidiju (*Σφρα­γίδιον*) ala, kur pēc nostāstiem vēstīja nimfas.

Kitairona nogāzēs menādas kalpoja Dionīsam. Dienvidos atradās Eleiteresa, kur atradās Dionīsa templis. Pēc Sicīlijas Diodora teiktā Eleiteresu dibināja Dionīss. Domājams, ka tieši no šejienes Dionīsa kults izplatījās uz Atiku. Viens no Dionīsa epitetiem bija Eleiterietis. Pēc Pisistrata iniciatīvas Dionīsa koka statuja tika pārvesta no Eleiteresas uz Atēnām un akropoles dienvidu daļā izveidots Dionīsa temenoss.

## Atsauces
Benuā Mažimels

**Benuā Mažimels** (; dzimis ) ir Francijas aktieris.

Mažimela pirmā kino loma bija 14 gadu vecumā. 16 gados pametis skolu, lai pievērstos aktiera karjerai. 2001. gadā saņēmis Kannu kinofestivāla labākā aktiera balvu par lomu Mihaela Hānekes filmā "Klavierskolotāja". Saņēmis arī Cēzara balvu kā labākais aktieris par lomām filmās *[[De son vivant]]* (2021) un "Kluso salu fikcija" (2022).

Atveidojis lomas arī tādās filmās kā "Naids" (*La Haine*, 1995), *[[La Demoiselle d'honneur]]* (2004), *[[Les Petits Mouchoirs]]* (2010), "Franču tranzīts" (*La French*, 2014), "Karstās asinis" (*La Tête haute*, 2015), *[[Une fille facile]]* (2019), "Neticami, bet patiesi" (2022) un "Dzīves garšas" (2023).

## Atsauces

## Ārējās saites
Rietumu mednieki-vācēji

thumb|Rietumu mednieku-vācēju apdzīvotības areāls pirms 14 līdz 9 tūkstošiem gadu.
**Rietumu mednieki-vācēji** ir arheoģenētisks termins, lai apzīmētu ģenētiskās iezīmes, kas bija raksturīgas Eiropas pirmiedzīvotājiem mezolīta un neolīta laikmetā. Pēc Rietumu mednieku-vācēju un Austrumu mednieku-vācēju sajaukšanās Ziemeļeiropā radās Skandināvijas mednieki-vācēji, pie kuriem piederēja arī Zvejnieku akmens laikmeta apmetnes iedzīvotāji Latvijā.

Agrīnajā neolīta laikmetā no Tuvajiem Austrumiem ieceļojušie zemkopji pakāpeniski no apmēram 6500. līdz 4000. gadam p.m.ē. izspieda Rietumu medniekus-vācējus no gandrīz visas Eiropas, izņemot tās ziemeļdaļu. Vidējā neolīta laikā Rietumu medniekiem-vācējiem daudzviet izdevās pakļaut zemkopju ciltis. Vēlā neolīta laikmetā indoeiropiešu pirmvalodās runājošie stepju lopkopji no apmēram 2700. līdz 2400. gadam p.m.ē. iekaroja Rietumu mednieku-vācēju teritorijas, tās ziemeļdaļā izveidojot Auklas keramikas kultūru. 

[thumb|center|800px|Ādas un acu krāsas izmaiņas [Eirāzijas akmens laikmeta iedzīvotājiem. Attēlota Rietumu mednieku-vācēju (brūnā krāsā), Austrumu mednieku-vācēju (dzeltenā krāsā), Kaukāza mednieku-vācēju (rozā krāsā) un Anatolijas zemkopju (sārtā krāsā) mijiedarbība.]] 

## Atsauces
Hovejas

**Hovejas** (*Howea*) ir palmu dzimtas ģints, kurā ir klasificētas divas sugu sugas — *[[Howea belmoreana]]* un *[[Forstera hoveja]] (Howea forsteriana)*. Abas sugas ir endēmas Lorda Hava salai, taču mūsdienās tās komerciāliem nolūkiem tiek audzētas arī Norfolkas Salā, lai no tām iegūtu sēklas, un ir ieviestas arī Dominikānā.

Augiem ir spēcīgs, gredzenots stumbrs (gredzeni ir lapu piestiprinājuma vietas). *H. belmoreana* lapu kāti ir iesarkani, no lapas kāta lapiņas atiet ieslīpi uz augšu. H. *forsteriana* lapu kāti un lapas ir spilgti zaļas, lapiņas daudz platākas un atiet no lapas kāta horizontāli.

Abas sugas tiek plaši audzētas kā telpaugi, un tās bieži nepareizi tiek dēvētas par "kentijām".

## Atsauces

## Ārējās saites
Atpakaļceļš

**Atpakaļceļš** var būt:

* "Atpakaļceļš" (*The Way Back*) — 2010. gada ASV drāmas filma;
* "Atpakaļceļš" (*The Way Back*) — 2020. gada ASV sporta drāmas filma.
Pavlo Hnikins

**Pavlo Hnikins** (; dzimis 1969. gada 5. aprīlī Sverdlovskā) ir padomju un ukraiņu peldētājs, divkārtējs 1992. gada Barselonas olimpisko spēļu medaļnieks, PSRS Starptautiskās klases sporta meistars, Ukrainas Goda sporta meistars.

## Dzīvesgājums
Pavlo Hnikins dzimis Sverdlovskā, Krievijas FPSR. Dzīvo Vinnicā.

## Sporta karjera
1992. gada olimpiskajās spēlēs Barselonā viņš izcīnīja divas sudraba medaļas stafetē: jauktajā un brīvajā stilā. Individuālajās sacensībās viņš ieņēma 4. vietu 100 metru tauriņstilā.

1996. gada olimpiskajās spēlēs Ukrainas izlases sastāvā Hnikins jauktajā stafetē ieņēma 9. vietu. Individuālajās sacensībās viņš ieņēma 17. vietu 50 m brīvajā stilā, 6. vietu 100 m brīvajā stilā un 8. vietu 100 m tauriņstilā.

2000. gada olimpiskajās spēlēs Ukrainas izlases sastāvā viņš ieņēma tikai 12. vietu stafetē 4×100 m brīvajā stilā un 27. vietu individuālajās sacensībās 100 m brīvajā stilā. 2004. gada olimpiskajās spēlēs ukraiņi ieņēma 10. vietu 4×100 m brīvā stila stafetē. Pavlo citās distancēs nestartēja.

1991. gadā viņš kā padomju četrinieka dalībnieks kļuva par Eiropas čempionu stafetē 4×100 brīvajā stilā. Vēlāk Ukrainas izlases sastāvā viņš divreiz izcīnīja bronzas medaļas Eiropas čempionātos.

Pasaules čempionātā Hnikins izcīnīja sudrabu un divas bronzas.

Divkārtējs Eiropas čempions, divas reizes ieguvis sudrabu un vienu reizi Eiropas čempionātā bronzu.

## Labākie rezultāti

* 50 m brīvais stils — 22,78 (1994)
* 100 m brīvais stils — 49,65 (1996)
* 50 m tauriņstilā — 24,45 (2000)
* 100 m tauriņstilā — 53,25 (1996)

## Ārējās saites
Miega trūkums

**Miega trūkums** jeb **miega bads** ir stāvoklis, kam raksturīgs nepietiekams miega ilgums un/vai kvalitāte. Tas var būt vai nu hronisks vai akūts. Miega trūkums var izraisīt svara pieaugumu, arteriālo hipertensiju, diabētu, depresiju, sirds slimības un trieku.

Miega trūkumu izmanto arī kā depresijas ārstēšanas līdzekli. Šo metodi psihiatrijas praksē 1966. gadā ieviesa Valters Šulte. Viņa pētījumos tika pierādīts, ka miega trūkums uzlabo stāvokli pacientiem ar psihogēnu un organisku depresiju.

## Ārējās saites
Roņu iela

**Roņu iela** var būt:

* Roņu iela — iela Jūrmalā;
* Roņu iela — iela Liepājā;
* Roņu iela — iela Rīgā;
* Roņu iela — iela Saulkrastos;
* Roņu iela — iela Alsungas pagasta Alsungā;
* Roņu iela — iela Carnikavas pagasta Garciemā;
* Roņu iela — iela Ķekavas pagasta Katlakalnā;
* Roņu iela — iela Lapmežciema pagasta Lapmežciemā;
* Roņu iela — iela Mārupes pagasta Vētrās.
Mazkrievijas guberņa

thumb|Mazkrievijas guberņas ģerbonis
**Mazkrievijas guberņa** (krievu: *Малороссийская губерния*, *Малороссия*) ir divu Krievijas Impērijas administratīvi teritoriālo vienību nosaukums, kas pastāvēja 1764–1781. gadā un 1796–1802. gadā. 

To izveidoja 1764. gadā no kreisā krasta Ukrainas daļas pēc Hetmanāta galīgās likvidācijas.  

No 1765. līdz 1773. gadam administratīvais centrs bija Hluhova, 1773. gadā centrs tika pārcelts uz Kozelecu, bet 1775. gadā — uz Kijivu. 1781. gada rudenī guberņa tika likvidēta. 1802. gadā no Mazkrievijas guberņas tika izveidotas divas guberņas — Čerņihivas un Poltavas.

## Ārējās saites
Teātra iela

**Teātra iela** var būt:

* Teātra iela — iela Jūrmalā;
* Teātra iela — iela Liepājā;
* Teātra iela — iela Rīgā;
* Teātra iela — iela Daugavpilī;
* Teātra iela — iela Balvos;
* Teātra iela — iela Kārsavā;
* Teātra iela — iela Krāslavā;
* Teātra iela — iela Vaiņodē.
ISO 3166-2:GB

**ISO 3166-2:GB** ir Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei paredzētā sadaļa ISO 3166-2, kas ir daļa no ISO 3166 standarta, ko publicējusi Starptautiskā standartizācijas organizācija (ISO) un kas nosaka kodus visu ISO 3166-1 kodēto valstu pirmās pakāpes administratīvā iedalījuma vienībām. Izmantotos kodus ISO nodrošina *British Standards* un Valsts statistikas birojs.

Pašlaik Apvienotajai Karalistei ISO 3166-2 kodi ir definēti šādām vienībām:
* 3 zemes un 1 province
* 25 divlīmeņa nemetropoles grāfistes, 36 metropoles distrikti, 80 unitārās pašvaldības, 32 Londonas boro un 1 pilsētas korporācija Anglijā
* 11 distrikti Ziemeļīrijā
* 32 pašvaldību apgabali Skotijā
* 22 unitārās pašvaldības Velsā

Katrs kods sastāv no divām daļām, kas atdalītas ar defisi. Pirmā daļa ir  — Apvienotās Karalistes ISO 3166-1 alfa-2 kods. Otrajā daļā ir trīs burti, kas ir Britu standarta BS 6879 trīsburtu kods administratīvajām vienībām.

Lai gan  ir Apvienotās Karalistes ISO 3166-1 alfa-2 kods,  ir izņēmuma kārtā rezervēta Apvienotajai Karalistei pēc valsts pieprasījuma. Tās galvenais lietojums ir .uk interneta ccTLD, un 2021. gada 28. septembrī  aizstāja  kā oficiālo valsts kodu uz automašīnu reģistrācijas numura zīmēm.

## Esošie kodi
Administratīvo vienību nosaukumi angļu valodā ir norādīti ISO 3166-2 standartā, ko publicējusi ISO 3166 Nodrošinājuma aģentūra (ISO 3166/MA).

BS 6879 sniedz alternatīvas formas nosaukumiem velsiešu valodā (cy) dažām Velsas unitārajām pašvaldībām (kopā ar alternatīviem koda elementiem). Tā kā šī ISO 3166 daļa nepieļauj identisku vienību dubultu kodēšanu, šādi alternatīvi nosaukumi velsiešu valodā un koda elementi informatīvos nolūkos tiek parādīti tikai kvadrātiekavās aiz vienības nosaukuma angļu valodā.

### Zemes un province

 
2011. gada decembra standarta atjauninājumā Velsas kategorija tika mainīta no *firstistes* uz *zemi*. Anglija un Skotija tika saglabāta kā *zemes*, bet Ziemeļīrija tika saglabāta kā *province*.

### Iekļauts pilnīgumam

Kodi ,  un  ir minēti tikai ISO tīmekļa vietnes piezīmju 2. daļā, kur tie ir “iekļauti pilnīgumam”.

### Otrā līmeņa vienības

## Izmaiņas
Kopš ISO 3166-2 pirmās publicēšanas 1998. gadā ISO 3166/MA ir paziņojis par šādām ieraksta izmaiņām biļetenos. ISO pārtrauca biļetenu izdošanu 2013. gadā.

Tālāk norādītās izmaiņas ierakstā ir norādītas ISO tiešsaistes katalogā *Online Browsing Platform*:

## Atsauces

## Ārējās saites
* ISO Tiešsaistes meklēšana: GB
* Statoids.com: Divisions of the United Kingdom
Zelta kompass

**"Zelta kompass"** () ir 2007. gada ASV un Apvienotās Karalistes fantastikas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Kriss Veics. Filmas sižets veidots pēc Filipa Pulmana romāna "Ziemeļblāzma". Filmā galvenās lomas atveido Nikola Kidmena, Dakota Blū Ričardsa, Denjels Kreigs, kā arī Sems Eliots, Ians Makellens, Eva Grīna un citi.

Filmas notikumi norisinās paralēlā, retrofutūristiskā realitātē, kurā cilvēkiem ir dēmoni — viņu dvēseles runājošu dzīvnieku veidolā. Galvenā varone Lira Belakua (Ričardsa) dzīvo un mācās Džordanas koledžā Oksfordā, taču, kad pazūd Liras draugs Rodžers, meitene un viņas dēmons Panteleimons (Haimors) nolemj zēnu atrast. Meklējumu rezultātā abi varoņi nonāk ziemeļos, kur pār ledu valda bruņoti lāči, caur sasalušām debesīm lido raganu karalienes un kur zinātnieku grupa veic eksperimentus.

Filma ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākie vizuālie efekti", kā arī BAFTA kino balvu kategorijā "Labākie vizuālie efekti".

*[[Sega (uzņēmums)|Sega]]* izdevusi spēli *[[The Golden Compass (spēle)|The Golden Compass]]*, kas daļēji veidota pēc filmas motīviem, daļēji pēc romāna "Ziemeļblāzma" notikumiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Olehs Ļaško

**Olehs Ļaško** (ukraiņu: *Олег Валерійович Ляшко*; dzimis 1972. gada 3. decembrī Čerņihivā, Ukrainas PSR, PSRS) ir Ukrainas politiķis un žurnālists.

Kopš 2022. gada oktobra viņš dienē kā militārpersona Ukrainas bruņotājos spēkos.

No 2006. gada 25. maija līdz 2019. gada 29. augustam bija Ukrainas tautas deputāts. Oleha Ļaško Radikālās partijas līderis.

## Politiskā karjera
Absolvējis Harkivas Valsts pedagoģiskās universitātes Juridisko fakultāti un Kijivas Valsts universitātes Starptautiskā biznesa institūtu, iegūstot grādu starptautiskajā biznesā. Pirms politiskās darbības viņš strādāja par žurnālistu, redaktoru un galveno redaktoru dažādos drukātajos plašsaziņas līdzekļos.

1998. gadā kandidēja Augstākās Radas 3. sasaukuma 209. vēlēšanu apgabalā (Ņižinas, Ņižinas, Bahmačas un Borzņjanskas rajons Čerņihivas apgabalā) kā pašizvirzīts kandidāts, bet ar tiesas lēmumu tika atsaukts no vēlēšanām.

2002. gadā kandidēja Augstākās Radas vēlēšanās 217. vēlēšanu apgabalā (Kijiva) kā pašizvirzīts kandidāts. Viņš bija Augstākās Radas 5. sasaukuma un 6. sasaukuma deputāts. 

2006. gadā ievēlēts par Ukrainas 5. sasaukuma parlamenta deputātu no Jūlijas Timošenko bloka (26. sarakstā), Augstākās Radas regulatīvās komitejas loceklis.

2007. gadā ievēlēts 6. sasaukuma parlamentā no Jūlijas Timošenko bloka (29. sarakstā), Budžeta komitejas priekšsēdētāja vietnieks. 2010. gada 19. oktobrī tika izslēgts no Jūlijas Timošenko bloka par sadarbību ar Reģionu partiju.

2012.–2014. gadā bija Ukrainas 7. sasaukuma parlamenta deputāts, ievēlēts 209. vairākuma vēlēšanu apgabalā. 

2014. gadā kandidēja uz Ukrainas prezidenta amatu no Radikālās partijas.

Ukrainas 8. sasaukuma parlamenta deputāts. Oleha Ļaško Radikālās partijas sarakstā ievēlēts ar 1. numuru, viņš ir partijas un frakcijas vadītājs. Nodokļu un muitas politikas komitejas loceklis.

Viņš ierindojās 4. vietā pēc turības starp prezidenta amata kandidātiem saskaņā ar viņu 2017. gada deklarācijām un 1. vietā pēc ienākumiem (aptuveni 15 miljoni hrivnu).

2019. gadā viņš kandidēja uz Ukrainas prezidenta amatu kā Oleha Ļaško Radikālās partijas biedrs. Tajā pašā gadā viņš vadīja partijas sarakstu pirmstermiņa parlamenta vēlēšanās. Viņš netika ievēlēts. Pēc sakāves 2019. gada vēlēšanās Ļaško turpināja skandalozo uzstāšanos. Proti, 2020. gadā karantīnas ierobežojumu laikā Ļaško organizēja Tautas kalpa deputāta Mikolas Tiščenko piederošā restorāna "*Velour*" mūrēšanu, jo tika pārkāpts aizliegums strādāt pandēmijas laikā. Savukārt 2019. gada novembrī viņš Borispoles lidostas zālē iesaistījās kautiņā ar deputātu Andriju Herusu par pēdējā minēto grozījumu, kas paredzēja atļaut elektroenerģijas importu no Krievijas.

2020. gada jūnijā-jūlijā Jūlija Timošenko paziņoja, ka atbalstīs Ļaško Radas vēlēšanās, un kopā ar Ļaško devās kopīgā braucienā uz Čerņihivas apgabalu.

2020. gada oktobrī 208. apgabalā notikušajās Augstākās Radas papildvēlēšanās viņš ieguva 31,78 % balsu, zaudējot partijas "Tautas kalps" kandidātam Anatolijam Huņko (34,1 %).

## Atsauces

## Ārējās saites
Pašgājējlielgabals

[thumb|155 mm pašgājējas lielgabalu artilērijas sistēma [PzH 2000|''PzH 2000'', Vācija]]
**Pašgājējlielgabals** (angļu: *Self-propelled artillery, locomotive artillery,* krievu: *Самоходная артиллерийская установка*) ir kaujas transportlīdzeklis, kas ir artilērijas lielgabals, kurš uzstādīts uz pašgājējas šasijas un paredzēts apšaudei no slēgtām pozīcijām un tiešas uguns atbalsta sniegšanai tankiem un kājniekiem kaujas laikā.
Attēls:Dutch Panzerhaubitz fires in Afghanistan.jpg|Nīderlandes *Panzerhaubitze* *2000* izšauj šāviņu Afganistānā
Attēls:April 9th rehearsal in Alabino of 2014 Victory Day Parade (558-38).jpg|Krievijas *Msta-S 2S19M2* 152 mm pašgājējlielgabals (2014)
Attēls:Panzerjager Tiger P Aberdeen Proving Grounds.JPG|Vācu *Panzerjäger Tiger (P)* smago tanku iznīcinātājs
Attēls:Quartier Général Sabatier - CAESAR - 2.JPG|Franču *[[CAESAR]]* 155 mm
Attēls:AS-90 self-propelled artillery.JPG|Britu *AS90* 155 mm lielgabali Basrā, Irākā


## Atsauces

## Ārējās saites
Iļja Čavčavadze

**Iļja Čavčavadze** (; dzimis 1837. gada 8. novembrī, miris 1907. gada 12. septembrī), bija gruzīnu sabiedriskais darbinieks, žurnālists, publicists, izdevējs, rakstnieks un dzejnieks, kurš 19. gadsimta otrajā pusē aizsāka gruzīnu nacionālisma atdzimšanu un rūpējās par gruzīnu valodas, literatūras un kultūras izdzīvošanu pēdējās cariskās varas desmitgadēs. Viņš ir Gruzijas "visplašāk godātais varonis" un tiek uzskatīts par "valsts tēvu".

## Dzīvesgājums
Viņš bija jauniešu intelektuālās kustības *Tergdaleulebi* līderis, kas Gruzijā izplatīja modernās un eiropeiskās idejas. Iļja Čavčavadze nodibināja divus laikrakstus: *Sakartvelos Moambe* un *Iveria*. Viņam bija nozīmīga loma pirmās finanšu struktūras Gruzijā — Tbilisi Zemes bankas — izveidē, kuras mērķis bija aizsargāt Gruzijas zemi no armēņu buržuāzijas pārpirkšanas. Trīsdesmit gadus viņš bija šīs bankas priekšsēdētājs, ar tās starpniecību Čavčavadze finansēja un organizēja lielāko daļu kultūras, izglītības, ekonomikas un labdarības pasākumu, kas notika Gruzijā.

Turpinot tēva iesākto izglītības jomā, Iļja Čavčavadze piedalījās labdarības organizācijas izveidē, kuras mērķis bija rakstpratības izplatīšana gruzīnu vidū. Ar šīs organizācijas palīdzību tika dibinātas skolas, kurās mācīja gruzīnu valodā, kas palīdzēja apturēt Krievijas Impērijas pārkrievošanas politiku Gruzijā.

Iedvesmojoties no tā laika liberālajām un nacionālistiskajām kustībām visā Eiropā, Čavčavadze daudz pūļu veltīja nacionālo un liberālo ideālu atmodināšanai gruzīnu vidū. Čavčavadze bija daudzu rakstu autors, kas tika publicēti viņa laikrakstā *Iveria*, kā arī citos Gruzijā izdotajos periodiskajos izdevumos. Savos rakstos Čavčavadze diskutēja par literatūru, izglītību, teātri, politiku, ekonomiku un tā laika aktualitātēm. Viņa uzskati par pašpārvaldi, tiesu sistēmu, sociālajiem jautājumiem, cilvēktiesībām, sieviešu tiesībām un pilsonisko aktivitāti bija tam laikam progresīvi un veicināja Gruzijas nacionālās identitātes apziņu. Viņš bija aktīvs gruzīnu valodas un kultūras aizstāvis no pārkrievošanas, un radīja frāzi *Ena, Mamuli, Sartsmunoeba* ("Valoda, dzimtene, ticība"), kas ir plaši atzīts gruzīnu nacionālisma sauklis.

1905. gada Krievijas revolūcijas laikā Čavčavadze tika ievēlēts par Gruzijas dižciltīgo pārstāvi impērijas Valsts padomē. Tomēr viņš paziņoja, ka pārstāvēs visu tautu, nevis tikai kādu noteiktu sabiedrības šķiru. Viņš iestājās pret nāvessodu un cīnījās par Gruzijas autonomiju.

1907. gada 12. septembrī slepkavu grupa nogalināja Čavčavadzi netālu no Mchetas. Par viņa slepkavības detaļām joprojām notiek diskusijas. Viņa mantojums ir izpelnījies plašu Gruzijas tautas apbrīnu. Gruzijas Pareizticīgā baznīca 1987. gadā viņu kanonizēja kā svēto Iļju Taisnīgo. Mūsdienās gruzīni Čavčavadzi godina kā "nekronēto karali" un "valsts tēvu".

## Atsauces

## Ārējās saites
Suleimana mošeja

**Suleimana mošeja** (turku: *Süleymaniye Camii*) ir Osmaņu impērijas laikā būvēta mošeja, kas atrodas Stambulā, Turcijā. Mošeju pasūtīja Suleimans Lieliskais, un tās projektu izstrādāja impērijas arhitekts Miimārs Sināns. Uz ēkas norādīts, ka tās pamatakmens ir ielikts 1550. gadā, bet tā pabeigta 1557. gadā, lai gan darbs pie kompleksa, iespējams, turpinājās vēl dažus gadus pēc tam.

Suleimana mošeja ir viens no pazīstamākajiem Stambulas apskates objektiem, un no tās atrašanās vietas paveras plašs skats uz pilsētu ap Zelta ragu. To uzskata par osmaņu arhitektūras šedevru un vienu no Miimāra Sināna izcilākajiem darbiem. Tā ir lielākā osmaņu laikmeta mošeja pilsētā.

Tāpat kā citi Osmaņu impērijas laika celtniecības objekti, mošeja ir daļa no lielāka kompleksa, kurā ietilpa arī medreses, sabiedriskā virtuve, slimnīca un citas iestādes. Aiz mošejas kiblas sienas atrodas slēgta kapsēta, kurā atrodas Suleimana Lieliskā un viņa sievas Sultānes Hirremas astoņstūra formas mauzoleji.

Mošeja cieta 1660. gada Stambulas lielajā ugunsgrēkā, kas iznīcināja 2/3 no pilsētas, un sultāns Mehmeds IV to atjaunoja. 1766. gada zemestrīces laikā daļa kupola sabruka. Turpmākie remontdarbi sabojāja to, kas bija palicis no Sināna sākotnējā dizaina (nesen veiktā apkope parādīja, ka viņš eksperimentēja ar zilo krāsu, pirms sarkanā kļuva par dominējošo kupola krāsu).

Pirmā pasaules kara laikā pagalmu izmantoja kā ieroču noliktavu, un, kad daļa munīcijas aizdegās, mošeja cieta vēl vienā ugunsgrēkā. Tikai 1956. gadā tā atkal tika pilnībā atjaunota. No 2007. līdz 2010. gadam mošeja atkal tika atjaunota, nākamajā desmitgadē turpinājās apkārtējā kompleksa daļu atjaunošana.

## Galerija

Attēls:Istanbul asv2020-02 img49 Süleymaniye Mosque.jpg|Skats uz mošeju vēsturiskās Stambulas panorāmā
Attēls:Cour mosquee Suleymaniye Istanbul.jpg|Mošejas pagalms, skats uz lūgšanu zāli
Attēls:Istanbul Suleymaniye Mosque Interior 2015 1312.jpg|Lūgšanu zāles interjers, skatoties mihrāba virzienā
Attēls:Suleymaniye Mosque 1291 (cropped for focus on window).jpg|Viena no vitrāžām uz kiblas sienas
Attēls:Sultan Süleyman Türbesi 01.jpg|Suleimana Lieliskā mauzolejs


## Atsauces

## Ārējās saites
Martina Halinārova

**Martina Halinārova** (; dzimusi  Dolni Kubīnā kā **Martina Jašicova** (*Jašicová*), no pirmās laulības zināma arī kā **Švarcbaherova** (*Schwarzbacherová*)) ir bijusī slovāku biatloniste, 1999. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļas ieguvēja iedzīšanā.

## Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja 1992. gada decembrī Pokļukā ar 9. vietu 15 km individuālajā distancē.  Estešundā 15 km distancē izcīnīja savu pirmo uzvaru Pasaules kausa posmos. Debijas sezonu noslēdza 8. vietā kopvērtējumā, kas arī palika viņas karjeras augstākais rezultāts.

1994. gada Eiropas čempionātā izcīnīja divas sudraba medaļas: individuālajā distancē un stafetē. Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 1994. gadā Lillehammerē ieguva 6. vietu individuālajā distancē un 15. vietu sprintā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 1995. gadā Antholcā. Individuālajā distancē ieņēma 10. vietu, sprintā ierindojās 11. vietā, bet stafetē Slovākijas komandas sastāvā ieguva 4. vietu.  Pasaules kausa posmā Lahti guva savu otro uzvaru karjerā.

 Nagano labāko rezultātu individuāli sasniedza sprintā, ieņemot 7. vietu, bet stafetē bija 4. vietā. 1999. gada Universiādē, kas risinājās Popradā, ieguva četras medaļas, trīs no tām zelta. 1999. gada Pasaules čempionātā Kontiolahti iedzīšanā izcīnīja sudraba medaļu. Tā bija pirmā Slovākijas medaļa pasaules biatlona čempionātos. 1998.—1999. gada sezonā vēl divas reizes ieguva godalgotas vietas Pasaules kausa posmos. Viņa izcīnīja trešās vietas sprintā Leikplesidā un iedzīšanā Valkartjē.

Halinārova ir izcīnījusi divas zelta medaļas Eiropas čempionātā — 2000. gada uzvarēja stafetē un 2003. gadā sprintā. 2006. gada Eiropas čempionātā ieguva sudraba medaļu individuālajā distancē. Olimpiskajās spēlēs kopumā piedalījusies piecas reizes. Individuāli labākais rezultāts tā arī palika 6. vieta 1994. gadā 15 km distancē. Šajā disciplīnā vēlreiz labāko desmitniekā iekļuva 2002. gadā Soltleiksitijā, ieņemot devīto vietu.

2011. gada maijā paziņoja par sporta karjeras beigām.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

## Atsauces

## Ārējās saites
Kijivas Politehniskais institūts

**Ukrainas Nacionālā Tehniskā universitāte "Ihora Sikorska Kijivas Politehniskais institūts"** () ir viena no lielākajām Ukrainas universitātēm, dibināta 1898. gadā.

Tajā ietilpst 18 fakultātes, 7 izglītības un zinātnes institūti (tostarp viens militārais), Apvienotā mašīnbūves fakultāte, filiāle Slavutičā, 15 pētniecības institūti un zinātniskie centri, projektēšanas birojs un citas struktūras.

Augstskola sagatavojusi gandrīz 370 tūkstošus speciālistu, no kuriem 60 tūkstoši — Ukrainas neatkarības laikā.

2016. gada vasarā universitāti pārdēvēja slavenā lidmašīnu konstruktora Ihora Sikorska vārdā.

## Ārējās saites

*
Vaiņodes iela

**Vaiņodes iela** var būt:

* Vaiņodes iela — iela Daugavpilī;
* Vaiņodes iela — iela Jūrmalā;
* Vaiņodes iela — iela Liepājā;
* Vaiņodes iela — iela Rīgā;
* Vaiņodes iela — iela Priekulē.
Dārza iela (Valmiera)

**Dārza iela** ir viena no ielām Valmierā, kas ved no pilsētas centra kapiem līdz Beātes kvartālam. Kopējais ielas garums ir 575 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu.

## Ielu savienojumi
Dārza iela ir savienota ar šādām ielām:
* Lilijas iela
* Smilšu iela
* Rīgas iela
* Veides iela
* Jāzepa Vītola iela
* Beātes iela

## Attēlu galerija

Attēls:1 Dārza iela, Valmiera.jpg|Dārza iela 1
Attēls:2 Dārza iela, Valmiera.jpg|Dārza iela 2
Attēls:3 Dārza iela, Valmiera.jpg|Dārza iela 3
Attēls:Pilsētas kapi, Valmiera entrance.jpg|Valmieras pilsētas centra kapu vārti
Attēls:Pilsētas kapi, Valmiera.jpg||Valmieras pilsētas centra kapi
Kubaņas—Novorosijskas operācija

**Kubaņas-Novorosijskas operācija** (1920. gada 3—27. marts) bija Sarkanās armijas Kaukāza frontes militārās operācijas Krievijas Pilsoņu kara laikā. Operācija tika veikta, lai likvidētu Dienvidkrievijas armijas atliekas Ziemeļrietumu Kaukāzā. Ziemeļkaukāza operācijas sastāvdaļa (1920).

Operācijas laikā Sarkanās armijas karaspēks pavirzījās uz priekšu 350 km dziļumā, sagrāva Deņikina karaspēka galvenos spēkus, ieņēma Kubaņu un ievērojamu daļu Stavropoles novada. Tomēr cīņa pret Kubaņas armiju turpinājās līdz 2. maijam.

Rezultātā tika likvidēta Kubaņas Tautas Republika.

## Ārējās saites
Ziemeļblāzma (romāns)

**Ziemeļblāzma** (, dažās valstīs, piemēram, ASV, dēvēts par *"The Golden Compass*") ir 1995. gadā publicēts bērnu un jauniešu fantāzijas romāns, kura autors ir Filips Pulmans. Grāmatas sižets norisinās paralēlā realitātē, tā vēsta par Liru Belakua, kura dodas ceļojumā uz Arktiku, lai atrastu savu pazudušo draugu Rodžeru un savu ieslodzīto tēvoci lordu Ezrielu, kurš bija eksperimentējis ar noslēpumainu matēriju, kuru dēvē par "Putekļiem".  

"Ziemeļblāzma" ir pirmā grāmata triloģijā "Tumšās matērijas". Pēc grāmatas motīviem 2007. gadā tika izdota filma "Zelta kompass", kā arī datorspēle "The Golden Compass". Pēc grāmatas motīviem 2019. gadā tika izdots arī seriāls "His Dark Materials".

Romāns ir iztulkots vairāk nekā 40 valodās, tas ir saņēmis vairākas balvas, tostarp "*[[The Guardian]]*" bērnu literatūras balvu un ilgi atradās "*[[New York Times]]*" pārdotāko grāmatu topa 1. vietā.

## Atsauces
Eilsberi

**Eilsberi** (, ) ir grāfistes pilsēta (*county town*) un pagasts Anglijā, Bakingemšīras grāfistē, Bakingemšīras unitārās pašvaldības administratīvais centrs un otra lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes centrā Teimas upes krastos 69 km no Londonas centra.

## Vēsture
Pilsēta minēta Anglosakšu hronikās kā *Æglesburg* — ‘Egela cietoksnis’. Pilsētas centrā arheoloģiskajos izrakumos atklāts dzelzs laikmeta pilskalns, kas datēts ar 4. gadsimtu p.m.ē. Agrīnajos viduslaikos Eilsberi kļuva par nozīmīgu tirgus pilsētu. 1086. gadā Eilsberi bija karaliskā muiža. 1529. gadā Henrijs VIII pasludināja Eilsberi par Bakingemšīras grāfistes centru. Pilsētai bija nozīmīga loma Anglijas pilsoņu karā — tā bija viens no Apaļgalvju atbalsta centriem.

Pilsēta tiek uzskatīta par Paralimpisko spēļu dzimteni — 1948. gada Olimpisko spēļu laikā Londonā vācu-britu neirologs sers Ludvigs Gutmans iekārtoja nelielu sporta pasākumu Otrā pasaules kara veterāniem, kas pazīstami kā Pasaules ratiņkrēslu un amputantu spēles (WWAG) Stokmandevilas slimnīcas rehabilitācijas iestādē Eilsberi. 2012. gada paralimpisko spēļu laikā oficiālo talismanu sauca par Mandevilu Stokmandevilas slimnīcas vārdā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pāvila Rozīša iela (Valmiera)

**Pāvila Rozīša iela** ir viena no garākajām ielām Valmieras pilsētā, kas gar Gaujas labo krastu ved no Valmieras vēsturiskā centra līdz Jumaras ielai pilsētas nomalē. Iela nosaukta latviešu rakstnieka Pāvila Rozīša vārdā.

## Vēsture
Līdz 2024. gadam iela saucās Leona Paegles vārdā. Iela pārdēvēta, lai nosodītu komunistisko totalitāro režīmu.

## Ielu savienojumi
Pāvila Rozīša iela ir savienota ar šādām ielām:
* Diakonāta iela
* Kārļa Baumaņa iela
* Georga Apiņa iela
* Andreja Upīša iela
* Garā iela
* Miera iela
* Ziedu grava
* Semināra iela
* Plostnieku iela
* Brēžas iela
* Jaunā Smilšu iela
* Mākslinieku iela
* Ausekļa iela
* Jumaras iela

## Attēlu galerija

Attēls:Koncertzāle Valmiera.jpg|Koncertzāle „Valmiera“
Attēls:Valmieras Gaujas krasta vidusskola.jpg|Valmieras Gaujas krasta vidusskola
Attēls:18 Leona Paegles iela, Valmiera.jpg|Pāvila Rozīša iela 18


## Atsauces
Haivikoma

**Haivikoma** (, ) ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Bakingemšīras grāfistē, Bakingemšīras unitārās pašvaldības lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes dienvidos Vajas upes krastos 54 km no Londonas centra un 24 km no grāfistes centra Eilsberi.

## Vēsture
Mūsu ēras 2. gadsimtā Haivikomas vietā pastāvēja romiešu apmetne. Pilsētas nosaukums cēlies no Vajas upes un nozīmē ‘Vajas mežainā ieleja’. Pēc citas versijas pilsētas agrīnais nosaukums bijis *Wichama* — no senangļu valodas *wic* — ‘mājokļi’ un upes nosaukums ir vēlāks atvasinājums. Vēstures avotos pirmoreiz minēta 970. gadā kā *Wicumun*. Kopš 1180. gadiem Vaikoma aprakstīta kā boro (pilsēta), 1226. gadā uzbūvēta kopienas māja (*moot hall*), bet tirgus ēka — 1476. gadā. Viduslaikos un Tjudoru dinastijas laikos Vaikoma pastāvēja kā dzirnavu pilsētiņa. 17. un 18. gadsimtā bija attīstīta papīra ražošana. 19. gadsimtā pilsētā attīstījās citas ražošanas nozares, tajā skaitā mēbeļu ražošana, tajā skaitā izgatavoti Vindzoru krēsli. 20. gadsimta pirmajā pusē pilsēta tika pārplānota; vairāki novecojušie rajoni tika nojaukti un iedzīvotāji pārcelti uz jaunbūvētiem rajoniem. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Teodora Ūdera iela

__NOTOC__
**Teodora Ūdera iela** ir viena no ielām Valmieras pilsētā, kas atrodas Pārgaujā, Krāču kakta apkaimē.

## Vēsture
20. gadsimta pirmajā pusē ielas nosaukums bija Krasta iela. 1968. gadā to pārdēvēja vietējā gleznotāja un pedagoga Teodora Ūdera vārdā. Pie kādreizējā Rooksa nama (Teodora Ūdera ielā 9), kurā no 1907. līdz 1915. gadam bijusi Ūdera darbnīca, 2002. gadā novietoja tēlnieka Andra Vārpas veidoto piemiņas plāksni.

## Ielu savienojumi
Teodora Ūdera iela ir savienota ar šādām ielām:
* Tālavas iela
* Pārgaujas iela
* Cēsu iela

## Attēlu galerija

Attēls:12 Teodora Ūdera iela, Valmiera.jpg|Teodora Ūdera iela 12


## Atsauces
Marija Vukoviča

**Marija Vukoviča** (; dzimusi  Kninā, Horvātijā) ir Melnkalnes vieglatlēte, startē augstlēkšanas sacensībās. Viņa ir 2022. gada Eiropas čempionāta sudraba medaļas ieguvēja, 2010. gada pasaules junioru čempione, Melnkalnes rekordiste.

## Karjera
2009. gada Eiropas čempionātā junioriem Novi Sadā izcīnīja sudraba medaļu, ar rezultātu 1,89 m labojot arī Melnkalnes rekordu pieaugušajiem. 2010. gadā Monktonā uzvarēja Pasaules čempionātā junioriem, sasniedzot rezultātu 1,91 m. Tā bija pirmā Melnkalnes medaļa vēsturē pasaules līmeņa vieglatlētikas sacensībās. Tajā pašā gadā pirmo reizi startēja Eiropas čempionātā pieaugušajiem, kvalifikācijā ieņēma 21. vietu un finālsacensībām nekvalificējās.

2011. gadā pirmo reizi uzvarēja Eiropas mazo valstu spēlēs. Kopumā šajās sacensībās uzvarējusi piecas reizes. 2011. gada Pasaules čempionātā Tegu, kas Vukovičai bija debija, ieņēma 28. vietu.

2021. gada jūnijā Smederevā uzvarēja Balkānu čempionātā un pārvarēja 1,97 metrus, kārtējo reizi sasniedzot Melnkalnes rekordu.  Tokijā, pārvarot latiņu 1,96 metru augstumā, ieguva 9. vietu. Melnkalnes Olimpiskā komiteja Vukoviču atzina par 2021. gada Melnkalnes gada labāko sportistu (vienota balva vīriešiem un sievietēm).

2022. gadā uzvarēja Vidusjūras spēlēs, kas norisinājās Orānā. 2022. gada Eiropas čempionātā Minhenē ar rezultātu 1,95 m izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties tikai ukrainietei Jaroslavai Mahučihai. Tā bija Melnkalnes pirmā medaļa Eiropas vieglatētikas čempionāta vēsturē. 2022. gadā Vukoviča vēlreiz saņēma Melnkalnes gada sportista balvu.

## Sasniegumi

## Atsauces

## Ārējās saites
Čērvela

**Čērvelas distrikts** (, ) ir nemetropoles distrikts Anglijas centrālajā daļā, Oksfordšīras grāfistē. Atrodas grāfistes ziemeļos un nodēvēts pēc Temzas pietekas Čērvelas, kas plūst pa distrikta austrumu robežu. Lielākā Čērvelas pilsēta ir Benberi, bet administratīvās iestādes atrodas tās dienvidu piepilsētā Bodikoutā.

Distrikts izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Benberi municipālo boro ar Benberi, Bisteras un Plauli lauku distriktiem. Administratīvi sastāv no Benberi un Bisteras pilsētām un 77 pagastiem.

Distrikta lielākā daļa atrodas viļņotā līdzenumā un pārsvarā aizņemta ar lauksaimniecības zemēm.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ziloņu iela

**Ziloņu iela** ir gājēju iela Valmieras pilsētas vēsturiskajā centrā, kas atrodas Dzirnavu ezeriņa dienvidu krastā.

Ielas neparastais nosaukums nav saistīts ar ziloņiem, bet cēlies no kādreizējā Valmieras vecpilsētas nocietinājuma – Zilā bastiona.

## Ielu savienojumi
Ziloņu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Lāčplēša iela

## Attēlu galerija

Attēls:Man patīk Valmiera sign.jpg|Uzraksts: „Man patīk Valmiera“ Ziloņu ielā


## Atsauces
Benberi

**Benberi** () ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Oksfordšīras grāfistē, Čērvelas distrikta lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes ziemeļos Temzas pietekas Čērvelas krastos 127 km no Londonas centra un 51 km no grāfistes centra Oksfordas. Nozīmīgs grāfistes ziemeļdaļas komerciālais centrs; tā dienvidu pierobežā Bodikoutas ciemā atrodas distrikta administratīvās iestādes.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1086. gadā Pastardienas grāmatā kā *Banesberie*. Viduslaikos dēvēta arī *Banesebury*. Radusies kā anglosakšu apmetne ap 5. gadsimtu. Attīstījusies kā tirgus pilsētiņa divu senu tirdzniecības ceļu krustojumā. Pils Benberi uzbūvēta 1135. gadā. Pilsētai bijusi nozīmīga loma Anglijas pilsoņu karā kā Olivera Kromvela spēku atbalsta punktam. Līdz ar Oksfordas kanāla atklāšanu 1778. gadā sākās pilsētas industriālā attīstība.

## Sports
Banberi atrodas *[[Haas F1]]* komandas Eiropas atbalsta bāze. Pilsētā un tās apkārtnē bāzējušās arī citas motoru sporta komandas, tajā skaitā *Prodrive*, *[[Simtek]]* un *Virgin Racing*. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Dienvidoksfordšīra

**Dienvidoksfordšīras distrikts** () ir nemetropoles distrikts Anglijas centrālajā daļā, Oksfordšīras grāfistē. Atrodas grāfistes dienvidaustrumos Temzas krastos. Distrikta administratīvās iestādes atrodas Ebingdonā pie Temzas kaimiņu Veilofvaithorsas distriktā, bet plānotais administratīvais centrs ir distrikta lielākā pilsēta Didkota.

Distrikts izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Oksfordšīras Henli pie Teimas municipālo boro, Teimas urbāno distriktu un Balingdonas un Henli lauku distriktus ar Bārkšīras grāfistes Volinfordas municipālo boro un lauku distriktu. Administratīvi sastāv no četrām pilsētām (Didkota, Henli pie Temzas, Teima un Volingforda) un 83 pagastiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mārtiņa baznīca laukos

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1335201"
}


**Svētā Mārtiņa baznīca laukos** () ir no 1721. līdz 1726. gadam celta anglikāņu draudzes baznīca, kas atrodas Lielbritānijas galvaspilsētas centrā, Trafalgaras laukuma ziemeļaustrumu stūrī un ir viena no laukuma ansambļa sastāvdaļām.

Kaut arī pašreizējā baznīca pēc arhitekta Džeima Gibsa (*James Gibbs*, 1682—1754) projekta celta 18. gadsimta pirmajā pusē, šajā vietā baznīca atradās vismaz no viduslaikiem. Tās nosaukums cēlies no fakta, ka tā atradās ārpus Londonas aizsardzības mūriem. Baznīcas draudzes locekļu vidū ir Bakingemas pils iemītnieki, to skaitā karaliskā ģimene.


Saint_Martin_in_the_Fields-2.jpg
St Martin-in-the-Fields, organ.jpg


## Ārējās saites
*
Gārsenes luterāņu baznīca

**Gārsenes evaņģēliski luteriskā baznīca** ir baznīca, kas atrodas Jēkabpils novada Gārsenes pagasta Gārsenē. Baznīcas vitrāžas (1904. gads) un ērģeles (1906. gads) ir reģiona nozīmes kultūras pieminekļi.

Pirmā baznīca Gārsenē minēta 16. gadsimtā un bijusi no koka. 1792. gadā tika iesvētīta jauna laukakmens baznīca. Pašreizējā baznīca celta ap 1905. gadu, un Gārsenes muižas īpašnieks barons Budbergs to veltījis mirušajai sievai. Baznīcas projekta autors ir Rūdolfs fon Engelharts (*Rudolf von Engelhardt*, 1857—1913), bet būvdarbus vadīja Eduards Kupfers. Baznīcu iesvētīja 1906. gada 1. oktobrī. Baznīcas balkonā atrodas Valkera firmas ērģeles, kas būvētas 1906. gadā Ludvigsburgā. Blakus baznīcai atrodas Budbergu dzimtas kapliča, kas ir vietējās nozīmes kultūras piemineklis.

## Ārējās saites
Tīšīta

**Tīšīta** () ir sens, daļēji pamests ksars (sens, nocietināts tuksneša ciems) Mauritānijas centrālajā daļā, Sahāras tuksnesī. 1996. gadā kopā ar vēl trijiem ksariem (Šingeti, Vadānu un Valātu) tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Ciems dibināts ap 1150. gadu, iedzīvotāju galvenā nodarbošanās ir dateļpalmu audzēšana. Tīšīta pazīstama ar tautas arhitektūru. 

## Ārējās saites
Gilens

**Gilens** var būt:

* Eidans Gilens (*Aidan Gillen*; dzimis 1968. gadā), īru aktieris;
* Fethullahs Gilens (*Fethullah Gülen*; 1941—2024), Turcijas reliģisks līderis, rakstnieks un politiskais darbinieks.
Carnikavas vidusskola

**Carnikavas vidusskola** ir vidējās izglītības iestāde Ādažu novada Carnikavā.

## Vēsture
Pirmās ziņas par izglītības pasākumiem Carnikavā ir atrodami jau 1778. gadā. 1786. gadā Carnikavā jau darbojās draudzes skola, savukārt 1867. gadā nodibināta Carnikavas pagasta skola. Tā atradās Carnikavas muižas kalpu mājā, ko vietējie iedzīvotāji bija iesaukuši par "Vācieša māju". Ēka līdz mūsdienām nav saglabājusies. 1868. gadā tika uzsākts celt jaunu skola ēku pie Carnikavas baznīcas. Skola šajā ēkā darbojās līdz 1936. gadam, kad tika uzcelta jauna skolas ēka. Šobrīd 1936. gadā celtajā ēkā Siguļos atrodas pirmskolas izglītības iestāde "Piejūra".

1972. gadā tika uzsākti celtniecības darbi pie pašreizējās skolas ēkas, kas pabeigti 1974. gadā.

2024. gadā Carnikavas pamatskola reorganizēta par Carnikavas vidusskolu.

## Izglītības programmas
* Pamatizglītības programma (kods 21011111)
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (kods 21015611)
* Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (kods 31011011)

## Atsauces
Mālu iela

**Mālu iela** var būt:

* iela valstspilsētās:
** Mālu iela — iela Rīgā;
** Mālu iela — iela Jēkabpilī;
** Mālu iela — iela Liepājā;
** Mālu iela — iela Valmierā;
** Mālu iela — iela Ventspilī;
* iela novadu pilsētās:
** Mālu iela — iela Cēsīs;
** Mālu iela — iela Ikšķilē;
** Mālu iela — iela Kuldīgā;
** Mālu iela — iela Mārupē;
** Mālu iela — iela Talsos;
** Mālu iela — iela Tukumā;
** Mālu iela — iela Valkā;
* iela novadu apdzīvotās vietās:
** Mālu iela — iela Salaspils novada Bajāros;
** Mālu iela — iela Olaines novada Ielejās;
** Mālu iela — iela Ķekavas novada Odukalnā;
** Mālu iela — iela Limbažu novada Tūjā;
** Mālu iela — iela Limbažu novada Ziemeļblāzmā;

## Skatīt arī

* Malu iela – iela Daugavpilī
Ebingdona pie Temzas

**Ebingdona pie Temzas** (; ) ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Oksfordšīras grāfistē, Veilofvaithorsas distrikta lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes dienviddaļā Temzas labajā krastā 11 km no grāfistes centra Oksfordas un 99 km no Londonas centra. Ebingdonā atrodas Dienvidoksfordšīras distrikta administratīvās iestādes.

## Vēsture
Pilsēta izveidojusies pie 676. gadā dibinātās Ebingdonas abatijas. 13.—14. gadsimtā Ebingdona bija plaša lauksaimniecības reģiona nozīmīgs vilnas tirdzniecības centrs. Pilsēta pārdzīvoja abatijas likvidēšanu 1538. gadā un vēlākos gados turpināja attīstīties kā transporta un tirdzniecības centrs.

Ebingdonā 1985. gadā dibināta rokgrupa *[[Radiohead]]* laikā, kad tās dalībnieki mācījās vietējā internātskolā.

## Ārējās saites
Beātes iela

**Beātes iela** ir viena no garākajām ielām Valmierā, kas ved no pilsētas vēsturiskā centra līdz robežai ar Kocēnu un Valmieras pagastiem. Kopējais ielas garums ir 2680 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu.

Ielas nosaukums cēlies no Valmieras pilsētai piederošās pusmuižas *Beatenthal* (Savarina muiža).

## Ielu savienojumi
Beātes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Tirgus iela
* Lucas iela
* Raiņa iela
* Kārļa Baumaņa iela
* Georga Apiņa iela
* Andreja Upīša iela
* Garā iela
* Kārļa iela
* Annas iela
* Miera iela
* Dārza iela
* Graudu iela
* Limbažu iela
* Mālu iela
* Matīšu iela
* Rubenes iela
* Senču iela
* Salacas iela
* Purva iela
* Patversmes iela

## Attēlu galerija

Attēls:6 Beātes iela, Valmiera.jpg|Beātes iela 6


## Atsauces
Mats Juciks

**Mats Juciks** (; dzimis  Šauļos) ir lietuviešu basketbolists, spēlē centra pozīcijā. 2025. gadā pārstāv Lietuvas pēc spēka otro klubu *[[Sūduva-Mantinga]]*.

Viņa brālis Jūlijs Juciks arī ir profesionāls basketbolists, spēlējis arī BK Ventspils, kura sastāvā kļuvis par 2018. gada Latvijas čempionu.

M. Juciks ir Šauļu basketbola skolas pārstāvis. Spēlējis daudzos Lietuvas klubos, kā arī Kazahstānā, Latvijā un Japānā. Latvijas Basketbola līgas (LBL) un Latvijas—Igaunijas līgas kluba BK Ogre sastāvā 2023. gadā atgriezās jau otro reizi un aizvadīja tur divas sezonas, bet iepriekš pārstāvējis arī citu LBL komandu BK Jūrmala.

## Atsauces

## Ārējās saites
Didkota

**Didkota** (; ) ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Oksfordšīras grāfistē, Dienvidoksfordšīras distrikta lielākā apdzīvotā vieta un plānotais administratīvais centrs. Atrodas grāfistes rietumos Temzas krastā 22 km no grāfistes centra Oksfordas un 97 km no Londonas centra.

## Vēsture
Pirmoreiz vēstures avotos minēta 13. gadsimtā un tās nosaukums rakstīts *Dudecota, Dudecote, Doudecote, Dudcote* vai *Dudecothe*. No 16. gadsimta lietots nosaukums *Dudcott*, bet kopš 17. gadsimta — *Didcott*. Tiek uzskatīts, ka nosaukums cēlies no senangļu valodas un nozīme Didas ļaužu mājvieta (Dida bija 7. gadsimta Mērsijas karaļa vasalis).

Līdz 19. gadsimtam Didkota bija mazs ciems, kas reti pieminēts vēstures dokumentos. 1839. gadā Didkotu sasniedza Isambarda Brunela būvētais Lielais rietumu dzelzceļš un 1844. gadā atklāta Didkotas stacija. Vēlākos gados Didkota attīstījās kā nozīmīgs dzelzceļa mezgls, kur krustojās līnijas uz Londonu, Bristoli, Oksfordu un Sauthemptonu. 20. gadsimta otrajā pusē vairākas līnijas demontētas, kopš 1967. gada darbojas dzelzceļa muzejs.

20. gadsimta otrajā pusē Didkota attīstījās arī kā enerģētikas centrs. Mūsdienās ap pilsētu izveidoti vairāki tehnoloģiju un inovāciju centri.

## Sports
Didkotas bijušajā paklāju fabrikā Frenks Viljamss dibināja uzņēmumu, kas vēlāk pārtapa *[[Williams F1]]* komandā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Veilofvaithorsa

**Veilofvaithorsas distrikts** () ir nemetropoles distrikts Anglijas centrālajā daļā, Oksfordšīras grāfistē. Atrodas grāfistes dienvidrietumos Temzas krastos. Distrikta lielākā apdzīvotā vieta ir Ebingdonā pie Temzas, bet administratīvais centrs ir Miltonas ciems dienvidos no pilsētas. Distrikts nosaukts par godu vēlīnā bronzas laikmeta ģeoglifam Afingtonas «Baltajam zirgam».

## Vēsture
Distrikts izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Oksfordšīras Ebingdonas municipālo boro, Ventidžas urbāno distriktu un Ebingdonas, Feringdonas un daļu Ventidžas lauku distriktus. Administratīvi sastāv no trijām pilsētām (Ebingdona pie Temzas, Feringdona un Vontidža) un 68 pagastiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pens Lī Mins

**Pens Lī Mins** (; dzimis  Mikolajivā, Ukraina) ir Ukrainas šahists, Ukrainas sporta meistars (2015), starptautiskais lielmeistars (2022). Pašlaik pārstāv Šveici.

Starptautiskās šaha organizācijas FIDE reitings uz 2023. gada februāri — 2540 (426. pasaulē, 24. Ukrainā).

## Dzīvesgājums
Šahu Lī Mins sāka spēlēt bērnībā. Jau deviņu gadu vecumā viņš demonstrēja labus rezultātus turnīros. Trenējās Jurija Ciciļina un Larisas Muchņikas vadībā.

Pēc skolas beigšanas viņš studēja admirāļa Makarova Mikolajevas Kuģu būves universitātē.

Pasaules un Eiropas čempionātu junioru vidū dalībnieks klasiskajā šahā. Pasaules zibens un ātrā šaha čempionāta 2021 dalībnieks Polijā.

2011. gads — Ukrainas čempions līdz 14 gadu vecumam (zibens un ātršahs).

2013. gads — Ukrainas čempionāta sudraba medaļnieks līdz 16 gadiem (klasiskais šahs).

2015. gads — Ukrainas čempions līdz 18 gadiem (klasiskais šahs); Ukrainas čempionāta līdz 20 gadu vecumam (klasiskais šahs) bronzas medaļnieks.

2017. gads — Ukrainas čempionāta līdz 20 gadu vecumam sudraba medaļnieks (klasiskais šahs).

2020. gads — Mikolajivas apgabala 77. atklātā čempionāta čempions.

## Atsauces
Vitni

**Vitni** () ir pilsēta (*town*) un pagasts Anglijā, Oksfordšīras grāfistē, Rietumoksfordšīras distrikta lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Atrodas grāfistes vidusdaļā Temzas pietekas Vindrašas krastos  no grāfistes centra Oksfordas un  no Londonas centra.

## Vēsture
Pirmoreiz vēstures avotos minēta 969. gadā kā *Wyttannige*. Vēlākos laikos saukta arī *Witenie*. Attīstījusies kā vilnas pārstrādes un segu aušanas centrs. Tirgus tiesības kopš viduslaikiem. Pilsētā ir segu un alus muzeji.

## Atsauces

## Ārējās saites
Normans Pauels

**Normans Pauels** (; dzimis  Sandjego, Kalifornijas štatā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. 2026. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Maiami "Heat". Iepriekš spēlējis vairākās citās komandās, tostarp Toronto "Raptors", kuras sastāvā kļuva par 2019. gada NBA čempionu.

## Karjera
Pēc veiksmīgas četru gadu koledžu basketbola karjeras UCLA sastāvā NCAA čempionātā 2015. gada NBA draftā viņu Milvoki "Bucks" izraudzījās otrajā kārtā ar kopējo 46. kārtas numuru, taču tiesības uz spēlētāju uzreiz tika aizmainīts uz Toronto "Raptors" pret Greivisu Vaskesu. Savā pirmajā NBA sezonā daudz spēlēja "Raptors" D Līgas fārmklubā *Raptors 905*. "Raptors" sastāvā N. Pauels kļuva par 2019. gada NBA čempionu, būdams viens no komandas produktīvākajiem rezervistiem.

2021. gada 17. martā N. Pauels aizvadīja karjeras rezultatīvāko spēli, gūstot 43 punktus zaudējumā pret Detroitas "Pistons". Tai pašā martā viņš tika aizmainīts uz Portlendas "Trail Blazers" pret Gēriju Trentu un Rodniju Hudu. 2022. gada februārī N. Pauels kopā ar Robertu Kovintonu tika aizmainīts uz Losandželosas "Clippers" pret Ēriku Bledso, Džastisu Vinslovu, Kīonu Džonsonu un nākotnes drafta izvēli.

2025. gada vasarā "Clippers" N. Pauelu aizmainīja uz Maiami "Heat" trīs komandu maiņas darījumā, kurā bija iesaistīta arī Jūtas "Jazz" (Jūtas komanda ieguva Kevinu Lavu un Kailu Andersonu no "Heat", bet Džons Kolinss pārcēlās no "Jazz" uz "Clippers")

## Atsauces

## Ārējās saites
Kārlis Gustavs Renšilds

**Kārlis Gustavs Renšilds** (, dzimis , miris ) bija zviedru feldmaršals, viens no tuvākajiem Zviedrijas karaļa Kārļa XII līdzgaitniekiem.

Dzimis Štrālzundē, Zviedru Pomerānijā. Studēja Lundas universitātē, kur viņa skolotājs bija Samuels fon Pūfendorfs (*Samuel von Pufendorf*, 1632—1694). 1673. gadā iestājās Zviedrijas karadienestā. Piedalījās Skones karā un pēc kara kļuva par Skones ģenerālgubernatoru. Lielā Ziemeļu karā kopā ar Kārli XII vai viens pats piedalījās gandrīz visās būtiskajās kara kaujās, to starpā Narvas kaujā, Daugavas kaujā, Frauštates kaujā, kā arī faktiski komandēja zviedru spēkus Poltavas kaujā, kurā tika sagūstīts. 1718. gadā tika atbrīvots un ieradās pie Haldenes Norvēģijā īsi pirms tam, kad tur krita Kārlis XII. Vēlāk bija karaspēka komandieris Rietumzviedrijā, miris 1722. gadā.

## Ārējās saites