open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Cūkšņukura skunksi

**Cūkšņukura skunksi** (*Conepatus*) ir viena no skunksu dzimtas (*Mephitidae*) ģintīm.

Cūkšņukura skunksi dzīvo abos Amerikas kontinentos, un tie ir vienīgie skunksi, kas sastopami arī Dienvidamerikā. Tie dzīvo gan Dienvidamerikā, gan Centrālamerikā, gan ASV dienvidštatos: Teksasā, Ņūmeksikā un Arizonā. Meksikā tie ir sastopami no jūras līmeņa līdz 3000 metriem virs jūras līmeņa.

Cūkšņukuru skunksu ģintī ir 4 sugas, lai gan līdz 2003. gadam tās bija piecas. Morfoloģiskajos un ģenētiskajos pētījumos noskaidrojās, ka rietumu cūkšņukura skunkss (*Conepatus mesoleucus*) ir tas pats, kas Amerikas cūkšņukura skunkss (*Conepatus leuconotus*). Sistematizācijā tika apvienotas kā viena pasuga vairākas Amerikas cūkšņukura skunksa pasugas; *texensis*, *mearnsi*, *mesoleucus*, *nelsoni*, *venaticus*, *nicaraguae*, *sonoriensis*, un *filipensis*, kas šobrīd tiek sauktas kā *Conepatus leuconotus leuconotus*.

## Izskats
Cūkšņukura skunksi ir lielākie starp skunksiem. Visām cūkšņukuru skunksu sugām ir salīdzinoši īsāks un raupjāks matojums kā citiem skunksiem, īpaši astes matojums. Purnam ir pagarināta forma, un degungals ir bez matojuma, līdzīgs cūkas šņukuram, kas piemērots zemes rakšanai. Piedevām priekšķepām ir gari, masīvi nagi un pleciem spēcīgi, attīstīti muskuļi tāpat kā āpšiem. Cūkšņukura skunksu kažoki, kā visiem skunksiem, ir melnbalti, un katrai sugai ir atšķirīgas krāsojuma pazīmes, ar 1 vai 2 baltām svītrām uz muguras. Sejas matojums tiem ir tīri melns, bez baltām pazīmēm. Lielākie šajā ģintī ir Molīna un Amerikas cūkšņukura skunksi, bet mazākie — svītrainie cūkšņukura skunksi.

## Uzvedība
Cūkšņukura skunksi parasti apmetas kādas ūdenstilpes krastā, kur aug bagātīga veģetācija. Tie rok alas ūdens tuvumā zem koku saknēm vai akmeņu krāvumiem, kā arī ieņem citu dzīvnieku pamestās alas vai dabīgās slēptuves. Cūkšņukura skunksiem ir nakts dzīves veids, un līdz ar to tos dabā novērot var daudz retāk kā svītrainos skunksus. Tāpat kā citiem skunksiem, tiem zem astes ir smakas dziedzeri, un to izdalītā smaka ir jaudīgākais skunksa ierocis.

## Barība
Lai arī tas ir visēdājs, cūkšņukura skunksa galvenā barība ir kukaiņi. Tas pārmeklē un pārrok soli pa solim augsni, lai tajā atrastu dažādas vaboles, kukaiņu kūniņas un kāpurus, un tārpus, skudras un termītus. Bez kukaiņiem tie medī arī ķirzakas un putnus, izēd no ligzdām putnu olas un barojas ar saknītēm, sēklām un augļiem.

## Klasifikācija
* **Cūkšņukura skunksu ģints** (*Conepatus*)
** Amerikas cūkšņukura skunkss (*Conepatus leuconotus*)
** Molīna cūkšņukura skunkss (*Conepatus chinga*)
** Patagonijas cūkšņukura skunkss (*Conepatus humboldtii*)
** Svītrainais cūkšņukura skunkss (*Conepatus semistriatus*)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Conepatus Gray, 1837
* Patagonijas cūkšņukura skunksa foto  (apus.ru)
* Svītrainā cūkšņukura skunksa foto (flickr.com)
Radica-Krilovka

**Radica-Krilovka** () ir pilsētciemats Krievijā, Brjanskas apgabalā. Ciemats ir pakļauts Brjanskas pilsētai un atrodas starp tās Bežicas un Volodarsko rajoniem, Bolvas upes kreisajā krastā. Tajā dzīvo ap 3,5 tūkstoši iedzīvotāju.

Ciemats tika izveidots no divām daļām, ko sauc par *Radicu* (dienvidu un austrumu daļa) un *Krilovku* (ziemeļu daļa).

Radica pirmoreiz minēta 1752. gadā, kad šeit tika izbūvēta čugunа lietuve (tāpēc šī Radica bija nosaukta "Čuguna Radica", atšķirībā no cita ciema — "Stikla Radica"). Krilovka (Karačiž-Krilovka) dibināta 19. gadsimta beigās. No 1931. gada abi ciemi tika pievienoti Bežicas pilsētai, bet 1940. gadā tika atdalīti uz atsevišķo pilsētciematu.

No 1929. gada — pietura (*Samāra-Radica*) Brjanskas-Smoļenskas dzelzceļa līnijā.

Šodien Radica-Krilovkā nav nekādas rūpniecības, iedzīvotāji strādā Brjanskā.

Pavasarī ievērojama pilsētciemata daļa cieš no Bolvas upes plūdiem.

## Iedzīvotāju skaits

## Atsauces
Boļšoje Polpina

**Boļšoje Polpina** () ir pilsētciemats Krievijā, Brjanskas apgabala. Ciemats ir pakļauts Brjanskas pilsētai; tas atrodas starp Volodarsko un Fokinsko pilsētas rajonus, Sņežetas upes abos krastos. Tajā dzīvo ap 5 tūkstoši iedzīvotāju.

Boļšoje Polpina ir zināma kopš 18. gadsimta kā ciems; 1920. gados šeit tika uzbūvētas vairākas fosforitu fabrikas (vēlāk savienotas uz lielo uzņēmumu). Kopš 1933. gada Boļšoje Polpina ir pilsētciemats.

Boļšoje Polpinā ir divas dzelzceļa stacijas — *Polpinskā* (; Brjanskas-Maskavas līnijā) un *Sņežetskā* (; Brjanskas-Orlas līnijā).

## Iedzīvotāju skaits

## Atsauces
Gilmors

**Gilmors** var būt:

* Billijs Gilmors (*Billy Gilmour*; dzimis 2001), skotu futbolists;
* Dags Gilmors;
* Deivids Gilmors.
Žans Mišels Žārs

**Žans Mišels Andrē Žārs** (, dzimis  Lionā) ir franču komponists, multiinstrumentālists, izpildītājs un mūzikas producents. Viņš ir elektroniskās, ambientās un *New Age* mūzikas aizsācējs un pazīstams kā savas mūzikas brīvdabas koncertu organizētājs, izmantojot lāzerus, milzu ekrānus un uguņošanu.

Viņa pirmie lielie panākumi bija 1976. gada albumam *[[Oxygène]]*. Albumam *Oxygène* 1978. gadā sekoja albums *[[Equinoxe|Équinoxe]]*.

Žana Mišela Žāra tēvs ir franču komponists Moriss Žārs, trīskārtējs Amerikas Kinoakadēmijas balvas ieguvējs par labāko oriģinālmūziku.

## Ārējās saites
* Žana Mišela Žāra oficiālā mājaslapa 
* Žana Mišela Žāra oficiālais blogs
Žārs

**Žārs** (, [ʒaʁ]) ir franču uzvārds. Cilvēki ar šādiem uzvārdiem:

* Moriss Žārs (*Maurice Jarre*; 1924—2009), franču komponists un diriģents;
* Žans Mišels Žārs (*Jean-Michel Jarre*; dzimis 1948. gadā), franču komponists, multiinstrumentālists un izpildītājs.
Daniels Gabriels Fārenheits

**Daniels Gabriels Fārenheits** (, dzimis , miris ) bija vācu/nīderlandiešu fiziķis, pazīstams kā Fārenheita temperatūras skalas izgudrotājs.

Dzimis Dancigas tirgotāja ģimenē, tomēr lielāko daļu mūža pavadījis Nīderlandē. 1701. gadā vecāki saindējās ar sēnēm un nomira, bet Daniels Gabriels Fārenheits devās uz Amsterdamu, kur mācījās tirdzniecību. Pēc kāda laika viņš tomēr pievērsās dabas pētniecībai. No 1707. gada apceļoja Berlīni, Halli, Leipcigu, Drēzdeni, Kopenhāgenu, iepazīdamies ar Gotfrīdu Leibnicu, Kristiānu Volfu un Ole Rēmeru. 1717. gadā apmetās Hāgā, kur nodarbojās ar stikla izgatavošanu, darinot barometrus, altimetrus un termometrus. 1724. gadā apmeklēja Angliju un kļuva par britu Karaliskās biedrības biedru. 1724. gadā Fārenheits ierosināja temperatūras skalu, kas tika nosaukta viņa vārdā. Miris un apglabāts Hāgā.

## Ārējās saites
Brasovas rajons

**Brasovas rajons** () ir administratīvā iedalījuma vienība Krievijā, Brjanskas apgabala austrumos. Tas robežojas ar Navļas rajonu ziemeļos, Suzemkas rajonu rietumos, Komariču rajonu dienvidos un Orlas apgabalu austrumos.

Rajona galvenā upe ir Nerusa (rajona dienvidu robežā). Apmēram puse no rajona platības, aizņemta ar mežiem.

Rajons tika izveidots 1929. gadā, un sākumā tā centrs bija Brasova. Kopš 1931 gada, tā centrs ir Lokota.
Līdz 1937. gadam Brasovas rajons bija Rietumu apgabalā, 1937.-1944. gados — Orlas apgabalā, kopš 1944. — Brjanskas apgabalā. Otrā pasaules kara gados, vācu okupācijas laikā, rajons bija Lokotas pašvaldības apvidus sastāvā.

Pēc mūsdienu teritoriāla iedalījuma, Brasovas rajonā ir 1 pilsētas pašvaldība un 10 lauku pašvaldību.
Ruskaja

**Ruskaja** () - padomju, vēlāk krievu polārstacija Mērijas Bērdas Zemē. Atrodas tā Rietumantarktīdas sektora piekrastē, uz kuru neviena valsts nav izvirzījusi teritoriālās pretenzijas. Izvieta Hobsa krastā Burksa ragā Halla līča krastā.

Vieta stacijai tika izraudzīta 1972. gadā. Pirmais mēģinājums uzbūvēt staciju bija 1973. gadā, bet sakarā ar smagajiem ledus un laika apstākļiem neizdevās nogādāt krastā visu nepieciešamo aprīkojumu un stacijas būve tika iekonservēta. Spēcīgās vētras (stacijas apkārtnē raksturīgi stipri vēji; vidēji 136 dienas gadā vēja ātrums pārsniedz 30 m/s) nopostīja iekonservētās būves.

Stacija veiksmīgi tika izbūvēta 1980. gadā. Būves un stacijas darbības sākuma nodrošināšanai tika piegādāts 87 t degvielas, 13 t pārtikas un 132 t citu kravu. Stacija tika izbūvēta 11 dienās no 26. februāra līdz 9. martam.

Stacijas galvenais uzdevums bija veikt meteoroloģiskos novērojumu, jo tā bija vienīgā polārstacija Mērijas Bērdas Zemes piekrastē.

Stacijas darbība tika pārtraukta 1990. gadā sakarā ar Krievijas polāro programmu ierobežoto finansējumu. Stacija tika iekonservēta un tās darbību bija plānots atjaunot 2007.-2008. gada sezonā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ruskajas stacijas fotogrāfijas
Apdziru dzimta

**Apdziru dzimtas** () augi ietilpst staipekņu nodalījumā (*Lycopodiophyta*), kas evolucionāri ir viens no vecākajiem un primitīvākajiem augu valstī (*Plantae*). Dažādos informācijas avotos apdziras tiek klasificētas gan kā  staipekņu rindas (*Lycopodiales*) staipekņu dzimtas (*Lycopodiaceae*) augi, gan izdalītas patstāvīgā apdziru dzimtā. Apkopojot filoģenētiskos pētījumus, starptautiska botāniķu sistemātiķu grupa *Pteridophyte Phylogeny Group* (PPG) panāca vienošanos par paparžaugu iedalījumu, kuru publicēja 2016. gadā ar nosaukumu PPG I. Pēc PPG I sistēmas staipekņu dzimtā (*Lycopodiaceae*) ietilpst apdziru apakšdzimta (*Huperzioideae*) ar trim ģintīm un 276 sugām. Apstiprināto sugu nosaukumu un to sinonīmu saraksts atjaunots 2024. gada janvārī.

Latvijā aug tikai viena suga — apdzira (*Huperzia selago*).

## Apraksts
Apdziru dzimtas augi ir daudzgadīgi, tumšzaļi, retāk dzeltenzaļi lakstaugi. Apdzirām, atšķirībā no citiem staipekņiem, ir pacili, nevis guloši stumbri, un to sporangiji attīstās lapiņu žāklēs, nevis norobežotās sporangiju kopās — vālītēs. Apdziru ģints (*Huperzia*) un pundurstaipekņu ģints (*Phylloglossum*) pārstāvji aug uz zemes, toties tropu apdziras pamatā ir epifīti augi, kuri aug un balstās uz citu augu stumbriem un zariem, bet nav to parazīti.

## Klasifikācija
Pēc PPG I sistēmas:
* Staipekņu dzimta (*Lycopodiaceae*)
** **Apdziru apakšdzimta** (*Huperzioideae*)
*** Apdziru ģints (*Huperzia*)
*** Tropu apdziru ģints (*Phlegmariurus*)
*** Pundurstaipekņu ģints (*Phylloglossum*)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Apdzira Huperzia selago

* Huperzia 

* Phlegmariurus
Vidusamerikas piramīdas

[thumb|260px|Kukulkana piramīda, [Čičenica]]

**Vidusamerikas piramīdas** ir piramīdas formas celtnes, ko cēla Vidusamerikā. Šīs celtnes parasti bija ar pakāpieniem, kuru augšā atradās templis, kas ir raksturīgāk Senās Divupes zikurātiem, nevis Ēģiptes piramīdām. Vidusamerikas lielākā piramīda ir Lielā Čolulas piramīda Meksikā.

## Skatīt arī

* Zikurāts
* Piramīda
* Ēģiptes piramīdas

## Ārējās saites

* Vidusamerikas piramīdas
Apdziras

**Apdziras** () ir staipekņu dzimtas (*Lycopodiaceae*) ģints. Sākotnēji tās tika iekļautas radniecīgajā staipekņu ģintī (*Lycopodium*). Apdzirām, atšķirībā no citiem staipekņiem, sporu nesēji (sporangiji) atrodas starp lapām — visbiežāk stumbra vidusdaļā, nevis vālītēs zaru galotnēs.

PPG I klasifikācijā (2016) apdziras ir viena no apdziru apakšdzimtas (*Huperzioideae*) trim ģintīm, tajā iekļautas 25 sugas. Citi avoti šo apakšdzimtu sīkāk nedala un atzīst tikai *Huperzia* ģinti ar aptuveni 340 sugām.

Latvijā sastopama tikai viena suga — apdzira (*Huperzia selago*).

## Apraksts
Apdziru ģints augiem ir stāvi, šķērsgriezumā apaļi, nezaroti dzinumi vai arī stumbra galotne dakšveidīgi zarojas. Tiem nav ložņājošu stumbru, kas raksturīgi vairākām staipekņu sugām. Stumbru klāj sīkas trīsstūrveida vai lancetiskas lapas. Stumbra vidusdaļā starp lapām veidojas ieapaļi sporu nesēji (sporangiji), kuros attīstās tetraedra formas sporas. Apdziru sporas var būt ar seklām rievām, vidusdaļā ieliektas. Tām dīgstot, izveidojas gametofīts — protallijs, kura attīstība notiek pazemē. Tā kā protallijs bez gaismas nevar veikt fotosintēzi, tā barošanās ir atkarīga no mikorizas sēnēm.

Starp lapām var attīstīties pumpuriem līdzīgi veidojumi, kas pēc nobriešanas atdalās no auga stumbra, tādējādi apdziras spēj vairoties veģetatīvi. Tā kā dabā pastāv dažādu apdziru sugu krustošanās, šāds vairošanās veids ļauj izplatīties arī sterilajiem hibrīdiem.

## Ekoloģija
Dažādas apdziru sugas sastopamas mērenajā klimata joslā, Alpu un tropiskajos Āzijas kalnos. Apdziras aug uz zemes vai uz klintīm. Atšķirībā no tropu apdziru ģints (*Phlegmariurus*), tām nav epifītisku sugu.

## Atsauces
Krokodils Gena

[200px|right|thumb|[Padomju Savienība|PSRS 1988. gada pastmarka ar krokodilu Genu un Pekausi]]

**Krokodils Gena** () ir izdomāts tēls, draudzīgs krokodils krievu rakstnieka Eduarda Uspenska grāmatu sērijā "Pekausis". Tas kļuva populārs pēc grāmatas motīviem veidotā Sojuzmuļtfiļm studijas animācijas filmu seriāla "Krokodils Gena" iznākšanas. Leļļu filmā viņa balsi ierunājis Vasilijs Ļivanovs.

50 gadus vecais Gena strādā zoodārzā par krokodilu. Viņš spēlē mutes harmonikas un viņam patīk dziedāt. Viņa plašāk zināmās dziesmas ir *Пусть бегут неуклюже…* un *Голубой вагон* ("Zilais vilciena vagons").

Genas draugs ir Pekausis, galvenais leļļu filmas varonis.
Brjanskas rajons

**Brjanskas rajons** () ir administratīvā iedalījuma vienība Krievijā, Brjanskas apgabala ziemeļaustrumos. Tas robežojas ar Djatkovas rajonu ziemeļos, Žukovkas un Žirjatinas rajoniem rietumos, Vigoņiču un Navļas rajoniem dienvidos, Karačevas rajonu austrumos un Kalugas apgabalu ziemeļaustrumos.

Rajona galvenās upes ir Desna un tās kreisās pietekas — Bolva un Sņežeta. Ziemeļu un austrumu rajona daļas aizņemti ar mežiem.

Rajons tika izveidots 1929. gadā, un sākumā tā centrs bija Bežicas pilsēta. 1930. gadā rajona centrs tika pārvietots uz Brjansku. 1944.-1946. gados rajona centrs bija Supoņevas ciems, 1946.-1956. — atkal Bežica, un kopš 1956. līdz mūsdienām — Brjanska (neiekļaujoties to sastāvā).

Līdz 1937. gadam Brjanskas rajons bija Rietumu apgabalā, 1937.-1944. gados — Orlas apgabalā, kopš 1944. — Brjanskas apgabalā.

Pēc mūsdienu teritoriāla iedalījuma, Brjanskas rajonā ir 15 lauku pašvaldību.
Pols Džamati

**Pols Edvards Valentīns Džamati** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris un komiķis.

Džamati uzsāka karjeru 1990. gadā, sākumā tēloja nelielas lomas filmās un televīzijas seriālos. Vēlāk piedalījies tādās pazīstamās filmās kā "Trūmena šovs" (1998), "Doktors Dūlitls" (*Dr. Dolittle*, 1998), "Glābjot ierindnieku Raienu" (1998). Filmā "Lielās mammas māja" (2000) tēloja aģenta palīgu Džonu Maksvelu, filmā "Lielais, resnais melis" (2002) spēlējis Mārtiju Vulfu.

Par lomu filmā "Cerība uzvarai" (*Cinderella Man*, 2005) Džamati tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris otrā plāna lomā. Sešas reizes nominēts Zelta globusa balvai, no kurām trīs reizes balvu ieguvis — par lomu miniseriālā *[[John Adams (miniseriāls)|John Adams]]* (2008), par lomu filmā "Bārnija versija" (2010) un par lomu filmā "Atstātie". Četras reizes nominēts ''Emmy'' balvai, no kurām vienu balvu ieguvis par lomu miniseriālā *John Adams*.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Gada cilvēks

**"Gada cilvēks"** () ir 2006. gada ASV drāmas filma ar Robinu Viljamsu galvenajā lomā. Filmas režisors ir Berijs Levinsons, producents Džeimss Dž. Robinsons. Filma ir drāma par prezidenta vēlēšanām, mīlestību un politiku.

## Sižets
Toms Dobbs ir komiķis vienā no Amerikas štatiem, kas izdomā balotēties prezidenta vēlēšanām joka pēc, jo viņa šova skatītāji viņam to lūdz. Laikam varoņa šarms ir tas, kas pievelk vēlētājus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ekspozīcijas kompensācija

**Ekspozīcijas kompensācija** ir metode, ar kuru tiek izmainīti ekspozīcijas parametri, ņemot vērā fotoeksponometra rādījumus un specifiskus faktorus, lai panāktu attēla optimizāciju. Vērā ņemami faktori var būt nevienmērīgs apgaismojuma sadalījums kadrā, fotokameras sistēmas īpatnības, filtru pielietošana, nestandarta pēcapstrāde, kā arī nepieciešamība pēc samazinātas vai palielinātas ekspozīcijas. Kinematogrāfijā ekspozīcijas kompensāciju pielieto gadījumos, kad tiek izmainīts slēdža leņķis vai filmas gaismas jutība, kā arī citi faktori.

## Ekspozīcijas kompensācija fotokamerās
right|thumb|Sniegoti kalni bez ekspozīcijas kompensācijas
right|thumb|Tas pats skats ar +2EV ekspozīcijas kompensāciju
Dažas fotokameras ir aprīkotas ar ekpozīcijas kompensācijas mehānismu, lai lietotājam būtu iespēja izmainīt fotokameras automātikas aprēķinātos un iestādītos ekspozīcijas parametrus. Kompensācija var būt kā pozitīva (palielināta ekspozīcija), tā arī negatīva (samazināta ekspozīcija), un visbiežāk to var veikt ar 1/3 vai 1/2 soļu intervālu, visbiežāk divas vai trīs iedaļas vienā vai otrā virzienā; atsevišķas digitālās fotokameras pieļauj arī lielāku diapazonu. Kameras ekspozīcijas kompensācija parasti tiek norādīta EV; 1&nbsp;EV atbilst vienam ekspozīcijas solim (vai stopam), kas nepieciešams ekspozīcijas divkāršošanai.

Ekspozīcija var tikt izmainīta, mainot diafragmas atvērumu (apertūra, f-skaitlis) vai slēdža ātrumu. Parametra izmaiņas ir atkarīgas no režīma, kurā ir iestādīta fotokamera. Ja ir iestādīts diafragmas (apertūras) prioritātes režīms, ekspozīcijas kompensācija izmaina slēdža ātrumu; ja ir iestādīts slēdža (laika) prioritātes režīms, tiek mainīts f-skaitlis. Atsevišķas fotokameru sistēmas spēj mainīt arī zibspuldzes jaudu, ja tā tiek pielietota.

## Atsauces
Ledus laikmets (filma)

**"Ledus laikmets"** () ir 2002. gada animācijas komēdija par ledus laikmeta dzīvniekiem. Filmas režisors ir Kriss Vedžs. Filma tikusi nominēta 75. Kinoakadēmijas balvai kā Labākā animācijas filma.

## Sižets
Kad ledus laikmeta dzīvnieki – sliņķis Sids un mamuts Menijs atrod mazu bērnu, viņi nolemj atrast tā vecākus. Viņiem mēģina uzbrukt zobenzobu tīģeris Djego, taču tīģerim iepatīkas šī kompānija un viņš paliek pie kompānijas, domājot, ka gan jau vēlāk varēs nočiept pusdienām nolemto bērnu. Taču Djego saprot, ka viņš nav spējīgs nogalināt, un beigās aizstāv Meniju un Sidu no sava bara uzbrukuma. Piedzīvojumi ir gari, beigās viņi atrod bērnu vecākus.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Gustavs Noske

**Gustavs Noske** (;  — ) bija Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas politiķis. No 1919. līdz 1920. gadam bija pirmais Reihsvēra ministrs (aizsardzības ministrs). Iemantojis atpazīstamību ar to, ka pēc Pirmā pasaules kara apspieda vairākas kreiso spēku sacelšanās dažādos Veimāras Republikas rajonos, nepieļaujot Oktobra revolūcijas notikumu atkārtošanos Vācijā.

## Biogrāfija

Dzimis Brandenburgā. Pēc profesijas bijis grozu pinējs. Politisko karjeru uzsācis kā viens no arodbiedrību kustības dalībniekiem. Vairāku politisko avīžu žurnālists un redaktors. Kā Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas biedrs 1906. gadā Noske tika ievēlēts Reihstāgā. Reihstāgā darbojies līdz 1918. gadam. Specializējies militārās un koloniālās politikas jomā.

Noske tika uzskatīts par pragmatisku un mērenu uzskatu cilvēku, tomēr daudzi viņa partijas biedri pauda sašutumu par viņa nostāju dažādos jautājumos, piemēram, par to, ka viņš parlamenta balsojumā atbalstīja jaunu karakuģu būvi, lai arī sociāldemokrāti ieturēja stingru pretkara pozīciju. Noske paskaidroja šo savu lēmumu ar to, ka tas dos darbu ostu strādniekiem.

Izveidojoties pirmajai Veimāras Republikas valdībai 1919. gadā, Noske ieņēma Reihsvēra ministra posteni. Pazīstams ar to, ka apspieda komunistu un citu kreiso spēku sacelšanās 1919. gada sākumā. No 1919. gada 10. janvāra līdz 17. janvārim viņš ļāva brīvkorpusiem kopā ar Reihsvēra karavīriem, kurus komandēja ģenerālis Litvics, apspiest spartakistu sacelšanos. Sacelšanās līderi Roza Luksemburga un Kārlis Lībknehts tika nošauti. 1920. gadā viņu amatā nomainīja Oto Geslers neilgi pēc Kapa puča.

Kopš 1920. gada bija Hannoveres provinces galva. Pēc nacistu nākšanas pie varas tika atcelts no šī amata (1933. gadā). 1944. gadā viņu arestēja Gestapo aizdomās par dalību 20. jūlija atentātā pret Ādolfu Hitleru. Kara beigās viņu atbrīvoja sabiedroto spēki. Noske 1946. gadā nomira, gatavojoties lekciju tūrei ASV.

## Ārējās saites

* G.Noskes biogrāfija
Ledus laikmets 2: Atkusnis

**"Ledus laikmets 2: Atkusnis"** () ir 2006. gada ASV animācijas kinokomēdija, kuras režisors ir Karloss Saldana, un to producēja *[[Blue Sky Studios]]* un *[[20th Century Animation|20th Century Fox Animation]]*. Šis ir 2002. gada filmas "Ledus laikmets" turpinājums, kā arī pirmā franšīzes filma, kas dublēta latviešu valodā.

Filmā Menijs, Sids un Djego mēģina izbēgt no gaidāmajiem plūdiem, kuru laikā Menijs atrod mīlestību.

## Balss lomas

## Atsauces

## Ārējās saites
Lielais, resnais melis

**Lielais, resnais melis** (, stilizēti "big FAT liar") ir 2002. gada ASV kinokomēdija. Filmas režisors ir Šons Levijs un šī ir viņa debijas filma. Filmā galvenās lomas atveido aktieris un motosportists Frenkijs Munizs, kā arī Pols Džamati.

## Sižets
Džeisons Šepards ir zēns, kam visa dzīve sastāv no meliem. Situācijā, kad Džeisonam ir izvēle — uzrakstīt sacerējumu vai mācīties vasaras skolā, viņš uzraksta sacerējumu par lielo resno meli. Viņš avarē uz divriteņa, savtīgs filmu režisors Mārtijs Volfs nozog viņam sacerējumu un uztaisa no tā filmu. Taču Džeisons netaisās padoties. Viņš ar draudzeni aizbrauc uz Holivudu, un dara visu, lai pierādītu, ka vienreiz mūžā viņš beidzot nemelo.

## Aktieri
* Džeisons Šepards — Frenkijs Munizs
* Mārtijs Volfs — Pols Džamati
* Džeisona draudzene — Amanda Bainsa

## Ārējās saites
Plakanstaipekņi

**Plakanstaipekņi** jeb **briežradziņi** () ir staipekņu dzimtas (*Lycopodiaceae*) viena no ģintīm, kurā ir 16 sugas un vairāki dabiski veidojušies hibrīdi. Latvijā aug 2 plakanstaipekņu sugas: parastais plakanstaipeknis (*Diphasiastrum complanatum*) un trejvārpu plakanstaipeknis (*Diphasiastrum tristachyum*). Abas sugas Latvijā ir aizsargājami augi un ierakstīti Latvijas Sarkanajā grāmatā. 

Plakanstaipekņu ģints sporaugu izplatība ir ļoti plaša, bet visvairāk sugu aug ziemeļu puslodē Ziemeļamerikā un Eirāzijā, tomēr tie ir sastopami līdz Argentīnas ziemeļrietumiem Dienvidamerikā, kā arī Jangvinejā un Marķīzu salās Klusajā okeānā. Plakanstaipekņiem patīk mitrs klimats, un lai aukstās ziemās tie būtu segti ar sniegu. Vairāku plakanstaipekņu sugu sporas tiek lietotas medicīnā.

## Klasifikācija
* 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 

Hibrīdu izlase:
* *Diphasiastrum × habereri* (*D . digitatum* × *D. tristachyum*)
* *Diphasiastrum × issleri* (*D. alpinum* × *D. complanatum*)
* *Diphasiastrum × sabinifolium* (*D . sitchense* × *D. tristachyum*)
* *Diphasiastrum × zeilleri* (*D . complanatum* × *D. tristachyum*) 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Staipekņu dzimtas sugas (angliski)

* Diphasiastrum

* Ground Cedars 

* Parastā plakanstaipekņa foto (murman.ru)

* Plakanstaipekņa foto (vak.lv)
Ekspozīcija (fotogrāfija)

thumb|Izmantojot slēdža ātrumu 1/13 sekundes lidojošo putnu kustības attēlā ir "izsmērētas"
thumb|Jūras fotogrāfijā pēc saulrieta ar slēdža ātrumu 15 sekundes. Viļņu galotnes izskatās kā migla.

**Ekspozīcija** fotogrāfijā ir kopējs gaismas daudzums, kurš nonāk uz fotoattēlu reģistrējošas virsmas (foto filmu vai fotokameras sensoru) fotoattēla uzņemšanas laikā. Ekspozīcija tiek mērīta luksos sekundē (lux/s), un to var izrēķināt ar ekspozīcijas vērtības (EV) un kadra laukuma apgaismojuma noteiktajā vietā.

Fotogrāfijas praksē ekspozīcija ir fotokameras slēdža ātruma un apertūras (diafragmas) atvēruma kombinācija, lai iegūtu "normāli" eksponētu fotoattēlu.

Bieži vien fotogrāfiskajā žargonā angļu valodā par ekspozīciju sauc vienu slēdža darbības ciklu. Piemēram, "gara ekspozīcija" nozīmē ilgstošu slēdža darbības laiku atvērtā stāvoklī, pietiekamu, lai notvertu nepieciešamo gaismas daudzumu zemā apgaismojumā, savukārt "multiekspozīcija" ir vairāku īsu slēdža darbības ciklu sērija, veidojot vairāku fotogrāfiju uzņemšanu uz viena attēla nesēja (vienā kadrā). Ja fotofilmas jutība ir abos gadījumos vienāda, tad kopējā *fotometriskā ekspozīcija* (*H*) abos gadījumos ir līdzīga.

Atsevišķos gadījumos, izmantojot ilgstošus slēdža darbības laikus, ir nepieciešama slēdža laika korekcija. Tas ir izskaidrojams ar atsevišķu gaismas jutīgajā slānī esošu sastāvdaļu fotoķīmiskā sastāva īpatnībām.

Veicot specifisku sižetu fotografēšanu, var būt nepieciešama arī ekspozīcijas kompensācija.

## Ārējās saites
Staipekņu ģints

**Staipekņu ģints** () ir viena no staipekņu dzimtas (*Lycopodiaceae*) ģintīm. Staipekņu ģints augi ir sastopami gan tropos, gan mērenā klimata joslā. Latvijā aug 3 staipekņu sugas: vālīšu staipeknis (*Lycopodium clavatum*), gada staipeknis (*Lycopodium annotinum*) un mainīgais staipeknis (*Lycopodium dubium*). Tās ir aizsargājamas un ierakstītas Latvijas Sarkanajā grāmatā.

Staipekņu sistemātika mainās. Pēc 2001. gada datiem staipekņu ģintī ir 54 sugas un 4 hibrīdi,, taču 2016. gadā sistemātikas autori (Field et al., 2016) izdala tikai 15 sugas. Kādreiz pie staipekņu ģints piederēja gan plakanstaipekņi (*Diphasiastrum*), gan staipeknīši (*Lycopodiella*), gan apdziras (*Huperziaceae*); šobrīd tie ir izdalīti atsevišķās ģintīs, daži autori apdziras izdala arī patstāvīgā dzimtā.

## Apraksts
Staipekņu ģints augi ir mūžzaļi, daudzgadīgi lakstaugi ar ložņājošu stublāju, vertikāliem dakšveidīgiem zariem, kas klāti ar sīkām lapiņām. Tie vairojas ar sporām, kas nobriest vārpiņās. Tās var būt gan uzreiz zara galā, gan uz kātiņa. Staipekņu sporas izmanto medicīnā.

## Klasifikācija

### Latvijā augošie staipekņi
* **Staipekņu ģints** (*Lycopodium*)
** Gada staipeknis (*Lycopodium annotinum*)
** Mainīgais staipeknis (*Lycopodium dubium*)
** Vālīšu staipeknis (*Lycopodium clavatum*)

### Daži labāk pazīstamie staipekņi pasaulē
* *[[Lycopodium alpinum]]*
* *[[Lycopodium dendroideum]]* 
* *[[Lycopodium obscurum]]*
* *[[Lycopodium lagopus]]* 
  
## Atsauces

## Ārējās saites
* Genus: Lycopodium
* Burning Lycopodium Powder 
* Latvijas staipekņi 
* Staipekņi| Medicīnas termins 
* Staipekņu nodalījums
Saipldoma

**Saipldoma** () ir amerikāņu vasaras polārstacija Mērijas Bērdas Zemē. Izveidota kā vasaras lauka nometne uz ledus plato Saipla krastā. Sastāv no pagaidu būvēm — teltīm un izjaucamām mājiņām. Stacija galvenokārt tiek izmantota kā starpposms loģistikas operāciju nodrošināšanai starp Makmerdo staciju Rosa jūras krastā un stacijām un nometnēm kontinenta iekšienē (Amundsenskota-Sautpola, WAIS Divaida u.c.). Papildus tam tiek īstenotas arī atsevišķas zinātniskās programmas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Saipldomas nometnes fotogrāfijas
* Siple Dome Home Page (angliski)
Eimija Viljamsa

**Eimija Džoja Viljamsa** (; dzimusi  Kembridžā, Lielbritānijā) ir angļu skeletoniste, 2010. gada Vankūveras Olimpisko spēļu zelta medaļas ieguvēja.

Sākotnēji trenējusies vieglatlētikā, specializējusies 400 m skrējienā. Kopš 2002. gada nodarbojas ar skeletonu. Pirmajās lielajās starptautiskajās sacensībās - 2009. gada Pasaules čempionātā Leikplesidā E. Viljamsa izcīnīja otro vietu. Savukārt zelta medaļa Vankūveras Olimpiskajās spēlēs bija ne vien viņas pirmā nozīmīgā uzvara, bet arī pirmā individuālā zelta medaļa ziemas olimpiskajās spēlēs Lielbritānijas sportistiem kopš 1980. gada.

## Ārējās saites
* Eimijas Viljamsas oficiālā mājaslapa
Brūss Lī

**Li Džeņfaņs** (, ; dzimis , miris ), labāk pazīstams kā **Brūss Lī** () bija ķīniešu cīņas meistars un aktieris. Viņš tiek uzskatīts par vienu no ietekmīgākajiem 20. gadsimta cīņas meistariem, viņš ir 20. gadsimta kultūras ikona.

Slavu viņš ieguva ar filmām *[[The Big Boss]]* (1971), *[[Fist of Fury]]* (1972), *[[Way of the Dragon]]* (1972), *[[Enter the Dragon]]* (1973), un *[[The Game of Death]]* (1978).

## Vārdi
Brūsa Lī Kantonas dialekta vārds bija *Lee Jun-fan* (李振藩). Vēl viņu dēvēja par Li Juaņsjiņu () un klana vārdā par Li Juaņdzjaņu (). Lī aktiera pseidonīms ķīniešu bija Li Sjaoluns () ar nozīmi "Mazais pūķis Li". Latviešu valodā Lī uzvārdu raksta ar garo "ī", balstoties uz vārda atveidojumu angļu valodā no Kantonas dialekta izrunas.

## Dzīvesgājums
### Bērnība
Lī piedzima Sanfrancisko, Kalifornijas štatā ASV kā ceturtais bērns ģimenē. Viņa tēvs bija ķīnietis Lī Hounčuens, māte Greisa Ho, kuri bija ieceļojuši no Honkongas. Vēlāk viņi pārcēlās uz Honkongu.

### Dzīve Amerikā
18 gadu vecumā Lī atgriezās ASV ar 100$ kabatā, lai iegūtu izglītību. Sākumā Lī vairākus mēnešus dzīvoja Sanfrancisko, bet pēc tam Sietlā.

1960. gadā Lī pabeidza skolu. Viņš ieguva diplomu Edisona tehniskajā skolā. 1961. gada martā viņš tika uzņemts Vašingtonas Universitātē. Vašingtonas Universitātē viņš satika Lindu Emeriju, ar kuru apprecējās 1964. gada augstā. Lī bija divi bērni — Brendons Lī un Šenona Lī.

### Cīņas māksla
Brūss jau no bērnības apguva cīņas mākslu. Lī trīs reizes sakāva čempionu Geriju Elmsu. Nākamajā gadā Lī kļuva par "*Tigers of Junction Street*" locekli un bija iesaistīts daudzās ielu cīņās.

ASV viņš sāka trenēt citus cīņas mākslās, drīz arī ieguva lomas kino televīzijā.

### Nāve
Ir vairākas versijas un neskaidrības sakarā ar cīņas meistara nāvi. Populārākā versija ir, ka aktieris esot miris no audzēja, tomēr ir arī vairākas citas. Ir apgalvojumi, ka Lī esot miris mīļākās gultā, bet tas esot noslēpts, lai neaptraipītu Brūsa Lī kā kārtīga ģimenes cilvēka reputāciju. Viena no versijām apgalvo, ka kādas filmas filmēšanas laukumā ir redzēts nepazīstams cilvēks — cits cīņas mākslu speciālists, kas Brūsu apskauda, un kas Brūsam izdarījis speciālu sitienu, no kā viņš vēlāk miris. Citi apgalvo, ka aktieris miris no narkotikām.

Brūss dzīves laikā esot teicis, ka ir nolādēts un nodzīvos tikai pusi no tā vecuma, ko nodzīvoja viņa tēvs. Faktiski tā arī notika, jo viņa tēvs nomira 64 gadu vecumā. Bet 1993. gadā filmēšanas laikā 28 gadu vecumā tikpat mistiski gāja bojā Brūsa Lī dēls Brendons Lī.

## Piemiņa
Tēlnieks Ivans Fijoličs Bosnijas un Hercegovinas pilsētā Mostarā  atklāja pieminekli, kas veltīts Brūsam Lī. Šis ir pirmais piemineklis, kas veltīts cīņas meistaram un aktierim. Vēl pieminekļi Brūsam Lī ir Honkongā (2005) un Losandželosā (2013).

## Atsauces

## Ārējās saites
Staipeknīši

**Staipeknīši** () ir staipekņu dzimtas (*Lycopodiaceae*) viena no ģintīm, kurā ir 38 sugas. Staipeknīšu izplatība ir ļoti plaša, bet lielākā daļa sugu aug Centrālamerikas un Dienvidamerikas tropu biomā un Jaungvinejā. Staipeknīšu ģints augiem patīk mitra vai slapja augsne, tādēļ tos angļu valodā mēdz saukt par **purva staipekņiem**.

Latvijā aug tikai 1 staipeknīšu suga - palu staipeknītis (*Lycopodiella inundata*), kas ir aizsargājams augs, ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Lycopodiella

* Relationships of Lycopodium and Lycopodiella

* Genus: Lycopodiella

* Staipeknīši ASV

* Palu staipeknīša foto (ARKive)
Latvijas rekordi

**Latvijas rekordi** apzīmē labākos sasniegumus kādā sporta veidā, kur iespējama neklātienes sacensība vienlīdzīgos apstākļos.

* Latvijas rekordi peldēšanā
* Latvijas rekordi vieglatlētikā
SKS 23. ekspedīcija

**SKS 23. ekspedīcija** (;  jeb *ISS-23*) bija Krievijas, ASV un Japānas kosmonautu ekspedīcija uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS).

## Apkalpe

## Rezerves apkalpe
* Daglass Vīloks (*Douglas H. Wheelock*), komandieris (Krīmera aizvietošanai) 
* Antons Škapļerovs (*Антон Николаевич Шкаплеров*), lidojuma inženieris (Kotovam) 
* Satoši Furukava (*Satoshi Furukawa*), lidojuma inženieris (Noguči) 
* Aleksandrs Samokutjajevs (*Александр Михайлович Самокутяев*), lidojuma inženieris (Skvorcovam) 
* Andrejs Borisenko (*Андрей Борисенко*), lidojuma inženieris (Korņijenko) 
* Skots Kellijs (*Scott J. Kelly*), komandieris (Koldvelai) 

## Atsauces

## Ārējās saites
* 23. ekspedīcija NASA mājas lapā  
* 23./24. ekspedīcija Eņergija mājas lapā
Sociālistu revolucionāru partija

[thumb|200 px|right|Sociālistu revolucionāru partijas priekšvēlēšanu plakāts [1917. gadā.]]
**Sociālistu revolucionāru partija** (; saīsināti **eseri** ) bija radikāla politiskā partija Krievijas Impērijā (1902—1917), Krievijas Republikā (1917) un vēlāk Krievijas PFSR (1917— 1923), kas izveidojās apvienojoties narodņiku pulciņiem.

## Vēsture
Partija tika izveidota 1902. gada janvārī. Tā kā partijas sākotnējais kodols bija vairākas narodņiku grupas, tad ideoloģiski viņi bija narodņicisma mantinieki, lai arī liela ietekme uz partijas ideoloģiju atstāja arī Eduarda Bernšteina idejas. Viņi noliedza zemniecības un proletariāta šķiriskās atšķirības.  Cīņai pret patvaldību propagandēja individuālo teroru, respektīvi, teroristisku aktu veikšanu. Eseri piedalījās 1905. gada revolūcijā. 1906. gadā partijā notikās šķelšanās, kuras rezultātā izveidojās labais spārns, kas izveidoja "tautas sociālistu" partiju, un kreisais spārns, kas izveidoja maksimālistu savienību. Eseri ietilpa Otrajā Internacionālē.

Līdz pat 1917. gadam partija darbojās nelegāli, bet pēc Februāra revolūcijas eseri kļuva par vienu no vadošajiem politiskajiem spēkiem. Krievijas Pagaidu valdības vadītājs bija viens no Sociālistu revolucionāru partijas līderiem, Aleksandrs Kerenskis. Turklāt valdībā vairākus ministru posteņus ieņēma arī citi pazīstami eseri. 1917. gadā partija pieauga līdz apmēram miljonam biedru un bija vairākumā daudzās Krievijas pilsētās.

Pēc Oktobra revolūcijas eseri kopā ar lieliniekiem palika vienīgās legālās politiskās partijas, kuru rokās koncentrējās lielākā daļa varas. Viņiem izdevās arī uzvarēt Krievijas Satversmes sapulces vēlēšanās. Lieliniekiem izdevās sašķelt eseru partiju, 1917. gada decembrī izveidojās Kreiso eseru partija. 1918. gada jūnijā labējie eseri tika izslēgti no visām padomēm un faktiski aizliegti, bet pēc Maskavas sacelšanās apspiešanas 7. jūlijā arī kreisie eseri tika izslēgti no politiskās dzīves.

Eseri pretojās šīm darbībām, rīkojot dumpjus, terora aktus, tomēr atgūt varu viņiem vairs neizdevās. Pāris dienu pēc Berlīnes papildvienošanās parakstīšanas 1918. gada 30. augustā esere Fanija Kaplāne atentātā ievainoja Ļeņinu. Laikā no 1921. līdz 1922. gadam eseri piedzīvoja lielu biedru atbirumu un sairumu, kas 1923. gadā noveda pie partijas kongresa, kurā tika nolemts likvidēt partiju.

## Skatīt arī
* Latvijas Revolucionāro sociālistu partija
* Latgales Ļaužu partija

## Ārējās saites

* Sociālistu revolucionāru partijas programma
Padomju Savienības Varonis

**Padomju Savienības Varonis** () bija augstākais Padomju Savienības atzinības apliecinājums. Goda nosaukums, ko piešķīra par varoņdarbu vai izciliem nopelniem karadarbības laikā, kā arī, izņēmuma kārtā, miera laikā. 

## Vēsture
Goda nosaukums oficiāli apstiprināts 1934. gada 16. aprīlī ar PSRS Centrālās izpildkomitejas lēmumu. 1939. gada 1. augustā tika apstiprināts arī apbalvojums, ko piešķīra Padomju Savienības Varoņiem, medaļa "Zelta Zvaigzne". Pirmo reizi šis goda nosaukums tika piešķirts 1934. gada 20. aprīlī, bet pēdējo reizi 1991. gada 24. decembrī. Kopā šajā laikā tika apbalvoti 12 772 cilvēki. 

Sākotnēji kopā ar Padomju Savienības Varoņa goda nosaukumu tika piešķirts Ļeņina ordenis, bet 1939. gadā tā vietā sāka piešķirt "Zelta Zvaigznes" medaļu. 92% apbalvoto bija saņēmuši šo goda nosaukumu par varonību un izciliem nopelniem Otrajā pasaules karā. 72 cilvēkiem par dažādiem pārkāpumiem pēc piešķiršanas goda nosaukums tika atņemts. Vairāki cilvēki tika apbalvoti vairākas reizes. 101 cilvēks tika apbalvots divreiz, 3 cilvēki trīs reizes, bet tikai divi četras reizes. 13 Padomju Savienības pilsētas saņēma Varoņpilsētas nosaukumu.

Pēc PSRS izjukšanas "Padomju Savienības Varoņa" apbalvojums tika likvidēts. Krievijā tā vietā tika izveidots goda nosaukums "Krievijas Federācijas Varonis".

## Latvieši un Latvijā dzimušie Padomju Savienības Varoņi

* Igors Andzaurovs (1911 - 1988) 
* Pols Armāns (1903 - 1943)
* Jānis Bērziņš (1901 - 1956) 
* Aleksandrs Blaus (1912 - 1988) 
* Arsenijs Čuriļins (1909 - 1957) 
* Aleksandrs Dobkevičs (1909 - 1985) 
* Nikolajs Dušaks (1907 - 1993)

* Jānis Fogelis (1898 - 1944) 
* Pēteris Greckis (1904 - 1972)
* Aleksandrs Gruzdiņš (1903 - 1943) 
* Sergejs Ivanovs (1905
* Nikolajs Junkerovs (1918 - 1943) 
* Vasilijs Kļevcovs (1909 - 1998)
* Ivans Krūmiņš (1915 - 2003)

* Mihails Orlovs (1918 - 1944)
* Sergejs Osipovs (1912 - 1976) 
* Otomārs Oškalns (1904 - 1947) 
* Pēteris Pumpurs (1905 - 1942)
* Pāvels Puriņš (1911 - 1977) 
* Jānis Rainbergs (1901 - 1944)
* Vilis Samsons (1920 — 2011)

* Antons Slics (1894 - 1945)
* Anatolijs Solovjovs (1948)
* Imants Sudmalis (1916 - 1944) 
* Pēteris Truhanovs (1910
* Jānis Vilhelms (1903 - 1990)
* Pjotrs Zubovs (1901 - 1957)

## Ārējās saites
* Padomju Savienības Varoņiem veltīta mājaslapa
TV5

**TV5** var būt:

* TV5 — Filipīnu radio un televīzijas tīkls;
* TV5 Latvija — Latvijas televīzijas kanāls (1996—2016).
Mihaels Ballaks

**Mihaels Ballaks** (; dzimis ) ir bijušais vācu futbolists, spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks.

Lielāko daļu klubu karjeras aizvadījis Vācijas klubos, taču spēlējis arī Anglijā. Ir četrkārtējs Vācijas čempions, vienu čempiontitulu izcīnījis arī Anglijā. Vācijas izlases sastāvā aizvadījis 98 spēles, kurās guvis 42 vārtus (viens no labākajiem rezultātiem Vācijas izlases vēsturē). Tās sastāvā sasniedzis 2002. gada FIFA Pasaules kausa finālu. Trīs reizes atzīts par Vācijas gada futbolistu.

2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

## Klubu statistika

## Sasniegumi
**Kaiserslautern**

* Vācijas futbola Bundeslīga: 1997–98

**Bayern Munich**

* Vācijas Bundeslīga: 2002–03, 2004–05, 2005–06
* DFB Pokal: 2002–03, 2004–05, 2005–06
* DFB Ligapokal: 2004

**Chelsea**

* Anglijas futbola Premjerlīga: 2009–10
* FA kauss: 2006–07, 2008–09, 2009–10
* Anglijas Līgas kauss: 2006–07
* FA Community Shield: 2009

**Individuālie sasniegumi**

* UEFA klubu labākais pussargs: 2002
* FIFA 100

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Bežica

**Bežica** () ir bijusī pilsēta Krievijā, 10 km uz ziemeļrietumiem no Brjanskas, Bolvas upes labajā krastā pie tās ietekas Desnā. Bežica dibināta 1860. gadu vidū, kad šeit uzbūvēja staciju Orlas-Vicebskas (vēlāk — Rīgas-Orlas) dzelzceļā. 1873. gadā Bežicā bija izveidota liela mašīnbūves *Brjanskas rūpnīca*, kas arī šodien ir vislielākais uzņēmums Brjanskas apgabalā (slavena ar lokomotīvēm un kuģu dīzeļdzinējiem). 1915. gadā Bežicu un tās rūpnīcu apciemo imperators Nikolajs II.

20. gadsimta sākumā Bežicā, tāpat, kā visā Brjanskas apriņķī, dzīvoja daudz latviešu.

1920.-1929. gados Bežica bija apriņķa pilsēta; kopš 1930. gada tā ir apgabala pakļautības pilsēta. Pēс savas platības Bežica bija lielākā pilsēta apgabalā. 20. gadsimtā šeit tika uzbūvētas dažādas citas rūpnīcas un fabrikas.

1936.-1943. gados Bežica oficiāli dēvētā par **Ordžonikidzegradu** ().

1956. gadā Bežica pievienota Brjanskai kā pilsētas administratīvais rajons.

## Iedzīvotāju skaits
Maputu

**Maputu** () ir pilsēta Mozambikas dienvidos, valsts galvaspilsēta. Liela ostas pilsēta Indijas okeāna piekrastē (Maputu līcis). Pilsētu apdzīvo vairāk nekā miljons iedzīvotāju. Administratīvi pilsēta ir sadalīta septiņos rajonos, kuri sīkāk iedalās kvartālos (*barrio*).

## Vēsture
Pilsēta dibināta 18. gadsimta beigās. Sākotnējais pilsētas nosaukums bija **Lorensu Markeša** (), kas tai dots par godu portugāļu tirgonim, kurš 1544. gadā izpētīja piekrasti. Pēc neatkarības iegūšanas galvaspilsētas nosaukums tika nomainīts uz Maputu 1976. gadā.

1895. gadā tika uzbūvēts dzelzceļš, kas savienoja pilsētu ar Pretoriju, kas nodrošināja ātru iedzīvotāju skaita pieaugumu. 1898. gadā pilsēta kļuva par Portugāles Mozambikas galvaspilsētu.

## Klimats
Pati zemākā piereģistrētā gaisa temperatūra Maputu ir bijusi +7°С. Ierasti temperatūra visu gadu turas +30°С, laika posmā no decembra līdz februārim ir mazliet karstāks.

## Cilvēki, kas dzimuši Maputu
* Eusebiu - portugāļu futbolists
* Mariu Koluna - portugāļu futbolists

## Atsauces

## Ārējās saites

* Maputu karte un fotogrāfijas
* www.maputo.co.mz
Mākslīgā niere

thumb|200px|Hemodializatora kolonna
**Mākslīgā niere** ir holandiešu zinātnieka Vilema J. Kolfa 1943. gadā pirmo reizi izmantota ierīce nieres aizvietošanai. Mākslīgo nieri sauc arī par hemodialīzes aparātu. Tā pamatojas uz ekstrarenālu (ārpus nieres funkcionējošu) vielu izdalīšanu no organisma, kas nieru nepietiekamas darbības rezultātā nevar vairs tikt izvadītas ar urīnu. Izšķir īslaicīgu dialīzi un ilgstošu dialīzi, ko lieto pacientiem ar hroniskiem nieru bojājumiem. Mākslīgā nierē asinis tiek attīrītas, tām plūstot gar puscaurlaidīgu membrānu, kuras otrā pusē atrodas speciāls hemodialīzes šķīdums. Difūzijas ceļā toksiskās vielas no asinīm caur membrānu nonāk dialīzes šķīdumā. Attīrītās asinis ievada atpakaļ organismā.

## Ārējās saites
* Hemodializators jeb mākslīgā niere
Mozambikas prezidents

**Mozambikas prezidents** ir Mozambikas valsts un valdības galva.

## Pilnvaras
Balstoties uz konstitūciju prezidents:
* kopējā slēgtā balsošanā tiek ievēlēts uz 5 gadiem;
* ieceļ un atbrīvo no pienākumiem premjerministru un ministrus;
* ir Valsts karaspēka un drošības dienesta virspavēlnieks.

## Prezidentu saraksts

## Skatīt arī
* Mozambika
Pjērs Simons Laplass

**Pjērs Simons Laplass** (; dzimis , miris ) bija franču astronoms, matemātiķis un fiziķis. No 1785. gada Parīzes Zinātņu akadēmijas biedrs, no 1816. gada Franču akadēmijas biedrs. Mēru un svaru palātas priekšsēdētājs no 1790. gada un viens no Parīzes Garumu biroja (tā tika dēvēts Francijas astronomijas institūts) vadītājiem (no 1795). 1806. gadā ieguva marķīza titulu.

Astronomijā izvirzīja hipotēzi, ka Saules sistēma izcēlusies no rotējoša gāzu miglāja (Laplasa hipotēze). Šī hipotēze valdīja vēl apmēram simts gadus pēc tās izteikšanas. Tāpat Laplass pētīja arī dažādu debesu ķermeņu kustību, līdzsvara figūras, perturbācijas. Matemātikā viņa spalvai pieder vairāki pētījumi parciālo diferenciālvienādojumu teorijā (Laplasa vienādojums) un par integrāltransformāciju (Laplasa transformācija). Viņš ieviesa arī varbūtības saskaitīšanas un reizināšanas teorēmas, veidotājfunkcijas, matemātiskās cerības jēdzienu. Elektrodinamikā viņam izdevās izveidot Bio—Savāra—Laplasa likuma matemātisko izteiksmi diferenciālā formā. Turklāt fizikā viņš precizēja barometrisko formulu, izrisināja formulu, ar kuras palīdzību varēja aprēķināt skaņas ātrumu gaisā. Ģeodēzijā viņš ir pazīstams ar tā sauktā Laplasa azimuta izveidi.
Piecas civilizētās ciltis

300px|thumb|Piecu civilizēto cilšu pārstāvju portreti. Tie tika zīmēti/gleznoti starp 1775. un 1850. gadu
**Piecas civilizētās ciltis** ir jēdziens, kas tika attiecināts uz piecām indiāņu tautām: čirokiem, čikasiem, čoktaviem, krīkiem jeb muskogiem un seminoliem, kuras kolonizētāji uzskatīja par civilizētām, jo tās pārņēma daudzas kolonistu paražas un bija labās attiecībās ar kaimiņiem. 
Sākotnēji tās apdzīvoja dienvidaustrumus, taču vēlāk tika pārvietoti uz citām valsts daļām, it īpaši tagadējo Oklahomas štatu.

## Ārējās saites
* Piecu civilizēto cilšu muzejs
Granīts

250px|right|thumb|Granīta gabals
**Granīts** (no , kas savukārt no  — 'graudains') ir kristālisks iezis, kas sastāv no laukšpatiem (40—50%), kvarca (25—30%) un krāsainiem minerāliem (līdz 15%). ir viens no izplatītākajiem akmens veidiem. Paveidi: kālija laukšpatu granīts (normālgranīts), plagioklazu granīts (plagiogranīts) un sārmainais granīts. Piemīt masīva tekstūra. Izšķir magmatiskos granītus, kas radušies magmai kristalizējoties, un metamorfos granītus, kas radušies metamorfo iežu granitizācijas procesā. Granītam raksturīga augsta salizturība, maza ūdensuzsūce, liela izturība pret dēdēšanu un to var labi apdarināt, slīpēt un pulēt. Taču granīts ir trausls un tam ir maza ugunsizturība.

## Ķīmiskais sastāvs
Parasti granīta ķīmiskajā sastāvā ir šādi savienojumi:

* SiO<sub>2</sub> — 72,04%
* Al<sub>2</sub>O<sub>3</sub> — 14,42%
* K<sub>2</sub>O — 4,12%
* Na<sub>2</sub>O — 3,69%
* CaO — 1,82%
* FeO — 1,68%
* Fe<sub>2</sub>O<sub>3</sub> — 1,22%
* MgO — 0,71%
* TiO<sub>2</sub> — 0,30%
* P<sub>2</sub>O<sub>5</sub> — 0,12%
* MnO — 0,05%
Pamatots ar 2485 analīzēm

## Atsauces

## Ārējās saites
Mēlnlike

**Mēlnlike** () ir pilsēta Zviedrijas dienvidrietumos, Vesterjētlandes lēne un atrodas aptuveni 10 kilometru attālumā no Zviedrijas otras lielākās pilsētas Gēteborgas. Tajā 2010. gadā dzīvoja aptuveni 15 608 iedzīvotāju. Pilsēta atrodas 91 metru virs jūras līmeņa

thumb|250px| Vendelsberga tautas universitāte
## Ārējās saites
* Härrydan komūna
* Wendelsberg
Don't Stop Till You Get Enough

***Don't Stop 'Til You Get Enough*** ir amerikāņu ierakstu mākslinieka Maikla Džeksona singls. Izlaists Epic Records 1979. gada 28. jūlijā, dziesma bija pirmais singls no Džeksona piektā studijas albuma ar nosaukumu Off The Wall. Dziesmā, kuru sarakstījis Džeksons, ir B mažors un tās taktsmērs ir 4/4, dziesma bija pirmais solo ieraksts pēc kura Džeksonam bija radošā kontrole. Džeksons teica, ka dziesmas vārdi nav saistīti ar seksu, bet varētu būt par to ko cilvēki grib, lai šī dziesma būtu.
Djatkovas rajons

**Djatkovas rajons** () ir administratīvā iedalījuma vienība Krievijā, Brjanskas apgabala ziemeļos. Tas robežojas ar Rogņedinas rajonu ziemeļrietumos, Žukovkas rajonu rietumos, Brjanskas rajonu dienvidos un Kalugas apgabalu ziemeļos un austrumos. Rajona administratīvais centrs ir Djatkova. Galvenā upe ir Bolva. Apmēram 80% no rajona platības aizņem meži.

Rajons tika izveidots 1929. gadā. Līdz 1937. gadam Djatkovas rajons bija Rietumu apgabalā, 1937.-1944. gados — Orlas apgabalā, kopš 1944. — Brjanskas apgabalā.

Djatkovas rajons ir vislielākais Brjanskas apgabalā pēc iedzīvotāju skaita un visvairāk industriāli attīstīts. Kopš 18. gadsimta šis apvidus ir slavens ar stikla un čuguna fabrikām. Otrā pasaules kara gados Djatkovas rajons kļuva par svarīgu partizānu centru. 1942. gada ziemā un pavasarī, četrus mēnešu laikā Nacistiskās Vācijas karaspēka aizmugurē visa Djatkovas rajonas teritorija tika pilnībā atbrīvota no nacistu iebrucējiem un tajā tika atjaunota padomju valdība.

Pēc mūsdienu teritoriālā iedalījuma, Djatkovas rajonā ir 5 pilsētu un 5 lauku pašvaldības. Līdz 2002. gadam rajonā bija iekļauta arī Fokinas pilsēta.

## Atsauces
Harpūna

thumb|Harpūnlielgabals
**Harpūna** (no ) ir metamais ierocis (šķēps ar atskabargainu galu), ko izmanto ūdens un sauszemes dzīvnieku medīšanai.

Pirmās harpūnas parādījās paleolīta beigās, kļūstot par svarīgu medību ieroci gan šajā laikmetā, gan arī sekojošos akmens, bronzas un dzelzs laikmetos. Harpūnu varēja mest ar roku vai šķēpmeti. Pirmajām harpūnām bija zobots, no kāta atdalāms kaula, akmens vai metāla uzgalis, ko aukla savienoja ar kātu. Harpūnai ietriecoties dzīvnieka vai zivs ķermenī, uzgalis atdalījās no kāta.

Mūsdienās harpūna sastāv no tērauda galvas ar četrām atkarpēm un kāta, caur kuru izvilkta tērauda trose. Zvejniecībā tiek izmantotas arī harpūnas ar uzskrūvējamām granātām, kas, ietriecoties dzīvnieka ķermenī, sprāgst, nogalinot dzīvnieku. Šādu harpūnu svars sasniedz vairākus desmitus kilogramu. Harpūnas izšaušanai izmanto harpūnlielgabalu, bet sportā zemūdens šauteni.

## Attēlu galerija

Гарпун.jpg|Kaula harpūna (akmens laikmets)
Museo de La Plata - Puntas de arpón (Yámana).jpg|Kaula harpūnas (jamanu kultūra, Argentīna)
Harpon Unaaq MHNT ETH AC 198.jpg|Inuītu harpūna
Walmuseum Húsavík - Handharpune für Delphine.jpg|Rokas harpūna delfīnu zvejai
HarpoonIce.JPG|Harpūnlielgabals (Islande)
Walmuseum Húsavík - Explosionsharpune.jpg|Sprāgstošā harpūna vaļu zvejai


## Ārējās saites
Mozambikas premjerministrs

**Mozambikas premjerministrs** ir Mozambikas valdības un izpildvaras galva.

## Mozambikas premjerministri

No 25.06.1975 līdz 17.07.1986 amats bija likvidēts.
.mz

**.mz** ir Mozambikas Interneta augstākā līmeņa domēns.

## Ārējās saites
* Dati par domēnu ".mz" ''IANA'' mājaslapā
Dubrovkas rajons

**Dubrovkas rajons** () ir administratīvā iedalījuma vienība Krievijā, Brjanskas apgabala ziemeļos. Tas robežojas ar Rogņedinas rajonu ziemeļaustrumos, Žukovkas rajonu dienvidaustrumos, Kļetņas rajonu dienvidrietumos un Smoļenskas apgabalu ziemeļrietumos.

Rajona administratīvais centrs ir Dubrovka. Galvenā upe ir Desna (rajona austrumos).

Rajons tika izveidots 1929. gadā. Līdz 1937. gadam Dubrovkas rajons bija Rietumu apgabalā, 1937.-1944. gados — Orlas apgabalā, kopš 1944. — Brjanskas apgabalā.

Pēc mūsdienu teritoriālā iedalījuma, Dubrovkas rajonā ir 1 pilsētas pašvaldība un 6 lauku pašvaldības.

----