open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Halogēnogļūdeņraži

**Halogēnogļūdeņraži** ir organiskas vielas, kuru molekulā viens vai vairāki ūdeņraža atomi ir aizvietoti ar halogēnu atomiem. Halogēnogļūdeņražus var uzskatīt par ogļūdeņražu funkcionālajiem atvasinājumiem. Ja ar halogēnu atomiem aizvieto pilnīgi visus ūdeņraža atomus (attiecīgajā molekulā), viela kļūst nedegoša. Halogēnogļūdeņraži parasti ir samērā toksiskas vielas (tetrahlorogleklis, hloroforms, dihloretāns), vai arī ir kaitīgi apkārtējai videi (freoni, haloni). Halogēnogļūdeņražus var iedalīt:
* Halogēnalkāni (hloroforms, dihloretāns);
* Halogēnalkēni (vinilhlorīds);
* Halogēnarēni (hlorbenzols)

*Interwiki en, ved uz rakstu, kur ir aprakstīti tikai halogēnalkāni, tur eksistē atsevišķs raksts, kas attiecas uz halogēnarēniem.*
Alkāni

thumb|Vienkāršākā alkāna — metāna ķīmiskā struktūra.**Alkāni** ir piesātināto ogļūdeņražu veids. Piesātinātie ogļūdeņraži ir ogļūdeņraži, kam visi oglekļa atomi ir *sp<sup>3</sup>* hibridizācijā, tas ir, tajos nav nepiesātināto saišu, un tāpēc tie neiesaistās pievienošanas reakcijās. Piesātinātos ogļūdeņražus iedala **alkānos** un **cikloalkānos**. Cikloalkānu īpašības (izņemot atsevišķus mazmolekulārus savienojumus) būtiski neatšķiras no atbilstošo alkānu īpašībām, tāpēc bieži vien ar jēdzienu piesātinātie ogļūdeņraži saprot tieši alkānus. Alifātiskie (taisnas virknes) ogļūdeņraži ir ķīmiski visai stabili un reaģē visai smagos apstākļos (paaugstinātā temperatūrā (nitrēšana, it īpaši oksidēšana)). Šos savienojumus var halogenēt, apstarojot ar ultravioleto radiāciju. Cikloalkāni ar lieliem (un nesaspriegtiem) cikliem arī ir stabili. Cikloaklāni ar maziem un saspriegtiem cikliem (ciklopropāns, ciklobutāns) ir ķīmiski aktīvāki. Degviela, kas satur tikai piesātinātos ogļūdeņražus, labāk glabājas (mazāk bojājas uzglabāšanas laikā).

Alkānu vispārīgā ķīmiskā formula ir CnH2n+2. Sākot ar *n* = 4, alkāniem ir iespējami izomēri. Līdz *n* = 4 alkāni ir gāzes, tālāk ir šķidrumi un cietas vielas. Cikloalkānu vispārīgā formula ir CnH2n.

## Alkānu nomenklatūra
* Metāns (dabasgāzes galvenā sastāvdaļa) — CH4
* Etāns — C2H6
* Propāns — C3H8
* Butāns — C4H10
* Pentāns — C5H12
* Heksāns (nepolārs šķīdinātājs) — C6H14
* Heptāns — C7H16
* Oktāns — C8H18
* Nonāns — C9H20
* Dekāns — C10H22
* Ciklopropāns (vispārējās anestēzijas līdzeklis) — C3H6

## Ārējās saites
Artēmijs Fauls

thumb|right|200px|Pirmās oriģinālvalodā izdotās grāmatas vāks
**Artēmijs Fauls II** ir īru rakstnieka Oīna Kolfera *(Eoin Colfer)* fantāzijas grāmatu sērijas “Artēmijs Fauls” galvenais tēls.

Artēmijs, kuram pirmajās grāmatās ir tikai 12 gadu, ir kriminālo aprindu ģēnijs, intelektuāls erudīts un brīnumbērns. Viņš ir bagātās un prominentās īru Faulu dinastijas pārstāvis un kopā ar savu tēvu, Artēmiju senioru, māti Andželīnu un diviem sulaiņiem, Domovoju un Džuljetu, mitinās smalkajā Faulu muižā. Artēmija vārds cēlies no grieķu medību dievietes Artemīdas vārda. Sērijas trešajā grāmatā Artēmijs atzīst, ka viņam dots sievietes vārds, bet piebilst, ka tas ir arī pasaules lieliskākā mednieka vārds.

Grāmatu sērija pielīdzināta tādai bērnu fantastikas klasikai kā Dž. K. Roulingas “Harijam Poteram” un Roalda Dāla “Raganām”. Tomēr Kolfera grāmatas no “tradicionālām” vai “tradicionālākām” bērnu grāmatām atšķiras ar to, ka neviens no šiem īru rakstnieka radītajiem tēliem nav izteikti “labs” un “gaišs” tēls. Pats Artēmijs Fauls, piemēram, ir visai cietsirdīgs, bet ārkārtīgi “slīpēts” un gudrs, mazgadīgs kriminālo aprindu ģēnijs, kura galvenais mērķis un vadmotīvs parasti ir nauda...vai zelts.

Latviski grāmatas par Artēmiju Faulu no angļu valodas tulkojusi Ieva Kolmane. Tās klajā laiž apgāds “Jumava”.

## Galvenie tēli
**Cilvēki**:
* Artēmijs Fauls Otrais (*Artemis Fowl*), protagonists
* Artēmijs Fauls Pirmais (*Artemis Fowl the First*), viņa tēvs
* Andželīna Faula (*Angeline Fowl*), viņa māte
* Domovojs Sulainis (*Domovoi Butler*), viņa miesassargs
* Džuljeta Sulaine (*Juliet Butler*), Sulaiņa māsa
* Džons Spiro (*Jon Spiro*), 3.grāmatas amerikāņu uzņēmējs un noziedznieks

**Pasaku tēli**:
* Kapteine Hollija Kniepa (*Holly Short*), pirmā sieviete — rūķu(Reglamenta Ūnijas Ķerstakļi) kapteine
* Foals, kentaurs (*Foaly*), atbildīgais par Rūķu tehnoloģijām
* Jūliuss Sakne (*Julius Root*), rūķu komandieris
* Mulčs Rakums (*Mulch Diggums*), punduris-kleptomāns ar regulāru gāzu uzkrāšanos zarnu traktā
* Opāla Koboji (*Opal Koboi*), 3.un 4.grāmatas antagoniste, nekrietna laumiņa, kura vadīja Bvakellu sacelšanos. Foala ienaidniece, kas divreiz viņu apvedusi ap stūri.

## Izdotās grāmatas
140px|thumb|right|"Artēmijs Fauls"
140px|thumb|right|"Artēmijs Fauls. Incidents Arktikā"
140px|thumb|right|"Artēmijs Fauls un Mūžības kods"Latviešu valodā ir izdotas 6 grāmatas (no 8)
#	“Artēmijs Fauls” (2001)
#* tulk. Ieva Kolmane
#: *(Artemis Fowl, 2001)*;
#	“Artēmijs Fauls. Incidents Arktikā” (2003)
#* tulk. I. Kolmane
#: *(Artemis Fowl: The Arctic Incident, 2002)*;
#	“Artēmijs Fauls un Mūžības kods” (2003)
#* tulk. I. Kolmane
#: *(Artemis Fowl: The Eternity Code, 2003)*;
# *Artēmijs Fauls: Opāla un viltus (2006)* *Artemis Fowl: The Opal Deception*
# *Artēmijs Fauls un zudusī kolonija (2007)* *Artemis Fowl: The Last Colony* 
# Artēmijs Fauls un laka paradokss (2011) Artemis Fowl: The time paradox 

## Ārējās saites
* Oīna Kolfera oficiālā mājaslapa, kuras autors un veidotājs ir pats rakstnieks.
Ignācijs no Lojolas

**Svētais Ignācijs no Lojolas** (, , , dzimis 1491. gadā, miris ) bija basku izcelsmes katoļu garīdznieks, Jezuītu ordeņa dibinātājs un tā pirmais ģenerālpriekšnieks.

Būdams basku dižciltīgo atvase, jaunībā piedalījās karadarbībā, līdz 1521. gadā pie Pamplonas tika smagi ievainots. Ingnācijs no Lojolas pameta militāro karjeru un pievērsās garīgajai. Apmeklēja Monseratas klosteri un Palestīnu, studēja latīņu valodu Alkalas universitātē, 1534. gadā pārceļoties uz Parīzes universitāti. Šeit kopā ar domubiedriem 1539. gadā Monmatrā nodibināja "Jēzus biedrību", biežāk pazīstamu kā jezuīti. 1540. gadā to apstiprināja pāvests Pāvils III. Miris 1556. gadā, kanonizēts 1622. gadā. 

## Ārējās saites
Cinobrs

**Cinobrs** ir sarkans minerāls, nozīmīgākā dzīvsudraba rūda. Nosaukums cēlies no grieķu valodas - šādu minerāla nosaukumu (*kinnabari*), iespējams, vairākām vielām, lietojis jau Teofrasts. Citi avoti norāda, ka minerāla nosaukums varētu būt cēlies no persiešu valodas - *zindžifrah*, kas nozīmē "pazudis".

Cinobrs sastāv galvenokārt no Hg(II) sulfīda HgS. Cinobrs ir nozīmīga dzīvsudraba izejviela, to izmanto arī kā sarkano pigmentu. Cinobra rūda ir indīga un kaitīga cilvēka veselībai.

Cinobram raksturīgi, ka tas var pieņemt divas dažādas struktūras - t.i. tam raksturīgs dimorfisms. Stabilāka struktūra ir veidam, kura struktūra līdzinās dzīvsudraba oksīda (HgO) struktūrai: katram Hg atomam ir divas īsas Hg-S saites (2,36 angstrēmi) un četri garāki Hg---S kontakti (attiecīgi 3,10, 3,10, 3,30, 3,30 angstrēmi). Savukārt melnajai cinobra formai piemīt sfalerīta struktūra.

Cinobru visbiežāk atrod masīvā, graudainā vai smalkgraudainā formā, tam ir ļoti raksturīga koši sarkana krāsa. Retos gadījumos atrod arī lielākus cinobra kristālus, kuriem piemīt skaists dimanta spīdums. Salīdzinoši nereti cinobrs veido dvīņu kristālus - divus kopā saaugušus kristālus. Cinobram ir visaugstākā atstarošanas spēja no visiem minerāliem, ievērojami pārspējot dimanta atstarošanas spēju.

Visbiežāk cinobrs atrodams kā nesenā vulkāniskā darbībā radušos iežu dzīslas aizpildošs minerāls, kā arī sārmainos karstajos avotos.

Nozīmīgākās cinobra atradnes - Almadena Spānijā, Ņūalmadena Kalifornijā, Idrija Slovēnijā, Ņūidrija Kalifornijā, Apujas Alpu piekāje Toskānā, Itālijā. Skaistus cinobra kristālus atrod Guižou provincē Ķīnā. Mūsdienās cinobrs izgulsnējas karstajos avotos Sulfurbenkā Kalifornijā, Stīmbotas avotos Nevadas štatā un citur. Latvijā cinobrs nav sastopams.

## Ieguve un ar to saistītās problēmas
Cinobru ieguva jau Romas impērijas laikos - toreiz to izmantoja gan kā pigmentu, gan arī kā dzīvsudraba rūdu. Vairākas senās Romas raktuves tiek izmantotas vēl tagad. Cinobrs ir galvenais dzīvsudraba ieguves avots līdz pat mūsdienām.

Lai iegūtu dzīvsudrabu, sasmalcinātu cinobru karsē - šajā procesā dzīvsudrabs atdalās no sēra un iztvaiko. Tad tas kondensējas un tiek savākts un transportēts īpašās no dzelzs izgatavotās cisternās.

Tā kā cinobrs un dzīvsudrabs ir ārkārtīgi toksiski, vēsturē zināmi daudzi gadījumi, kad rūdas ieguves un pārstrādes procesā notikusi saindēšanās. Romas impērijā uz cinobra raktuvēm nosūtīja notiesātos un šis sods būtībā bija nāves spriedums. Arī Spānijā notiesātos nodarbināja Almadenas raktuvēs. 30 gadu laikā šeit mira 24% nodarbināto.

Pamestas dzīvsudraba raktuves nereti ir ļoti bīstams ķīmiskā piesārņojuma avots un no šādām raktuvēm izplūstošs ūdens rada lielus ekoloģiskos draudus.

## Cinobra varietātes
* **Hepatiskais cinobrs** - brūngans, ar bituminozu substanci un augsni piesārņots cinobrs, kādu iegūst Idrijā (Slovēnija);
* **Korallenercs** (no vācu valodas - koraļļu rūda) - cinobrs ar piejaukumiem, kuru rezultātā kristāli atgādina izvijušos sarkana koraļļa stumbrus.

## Skatīt arī
* Dzīvsudraba mantojums. Almadena un Idrija
Anglikānisms

**Anglikānisms** (no latīņu *anglicanus*) ir reformācijā radies protestantisma novirziens. Ar šo vārdu apzīmē arī anglikāņu ticības, tradīcijas un reliģiskās dzīves kopumu. Lielākā anglikāņu daļa (aptuveni 77 miljoni) ir apvienota starptautiskā Anglikāņu sadraudzībā — 44 autonomās nacionālajās baznīcās, kas vēsturiski saistītas ar Anglijas Baznīcu.

## Iezīmes
Anglikāņu Baznīca apvieno sevī elementus no protestantisma un reformācijas kustības, piemēram, noliedzot pāvesta autoritāti, taču tanī pašā laikā uzskatot sevi par agrīnās apustuļu un viduslaikos izveidojušās Baznīcas tradīciju turpinātāju, nevis jaunu kustību. Arī reliģisko prakšu ziņā anglikānisms apvieno elementus gan no protestantu, gan Romas Katoļu baznīcas. No katoļiem paturēja garīdzniecības iedalījumu trīs pakāpēs — bīskapi, priesteri, diakoni, taču reformēja liturģiju. Arhibīskapa Tomasa Kranmera (1489—1556) izdotajā "Draudzes lūgšanu grāmatā" paturēti daudzi viduslaiku Baznīcas teksti, taču tie pārveidoti protestantisma garā. Mūsdienās anglikānisms aptver ticīgos, kas pārstāv vismaz trīs novirzienus: *anglokatolisko*, *liberālo* un *evaņģēlisko*.

## Ārējās saites
Hese

**Hese** var būt:

* Hermanis Hese (*Hermann Hesse*; 1877—1962) — vācu rakstnieks;
* Karls Imanuels Filips Hese (*Carl Immanuel Philipp Hesse*; 1875—1918) — vācbaltiešu izcelsmes luterāņu mācītājs.
Ādamsons

**Ādamsons** ("Ādama dēls", no personvārda Ādams; sieviešu dzimtē Ādamsone) ir latviešu uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Kārlis Ādamsons (1889—1958), ārsts 
* Eriks Ādamsons (1907—1946), rakstnieks;
* Jānis Ādamsons (1956), virsnieks un politiķis;
* Miervaldis Ādamsons (1910—1946), latviešu leģiona virsnieks un Bruņinieka pakāpes dzelzs krusta kavalieris.
Monkvīrmutas-Džarovas abatija

**Monkvīrmutas-Džarovas abatija** (, ) bija Benediktiešu ordeņa 7. gadsimtā dibināts dubultklosteris, kas atradās mūsdienu Sanderlendā, Vīras (*Wear*) upes ziemeļu krastā, Anglijas ziemeļaustrumos. Klosteris kļuva par izglītības centru, kura citu vidū darbojās Beda Cienījamais. 9. gadsimtā pēc vikingu uzbrukumiem klosteris tika pamests. 14. gadsimtā tas tika atjaunots kā Daremas prorijas filiāle, bet 1536. gadā, līdz ar citiem klosteriem Anglijā, tas tika likvidēts.

No klostera saglabājusies **Svētā Pētera baznīca** () — anglosakšu baznīca, kas ir viena no senākajām mūra baznīcām visā Lielbritānijā. Tā celta 674. gadā, no tā laika saglabājies tornis un rietumu siena. Baznīcu rotā vienas no senākajām vitrāžām Anglijā — tās 7. gadsimtā darinājuši kontinentālās Eiropas meistari.

## Ārējās saites
* ''Monkwearmouth'' draudze
* ''Bedes World''

*
Vārda brīvība

**Vārda brīvība** ir vienas no pamattiesībām, ko paredz Vispārējā cilvēktiesību deklarācija. Plašākā nozīmē ar to saprot tiesības brīvi un publiski jebkādā veidā paust viedokli vai ierosināt darbību, šo tiesību izmantošanas procesā tiekot aizsargātam no jebkādiem centieniem šī viedokļa paušanu nepieļaut. Vārda brīvība sevī iekļauj cenzūras aizliegumu.

Vispārējās cilvēktiesību deklarācijas 29. pantā minēts, ka, realizējot savas tiesības paust viedokli, cilvēkam jāpakļaujas likumā noteiktiem ierobežojumiem, kuru nolūks ir nodrošināt citu personu tiesības un brīvības, kā arī morāli, sabiedrisko kārtību un vispārējo labklājību, turklāt šo tiesību un brīvību izmantošana nedrīkst būt pretrunā ar ANO mērķiem un principiem. Starptautiskajās tiesībās vārda brīvības ierobežojumiem jāatbilst trim punktiem: 1) šiem ierobežojumiem jābūt paredzētiem pēc likuma, 2) ierobežojumu mērķim jābūt likumīgam, 3) ierobežojumiem jābūt nepieciešamiem (t.i., proporcionāliem) šī mērķa sasniegšanai. Par likumīgiem mērķiem uzskata, piemēram, citu personu tiesību un reputācijas aizsargāšanu, nacionālās drošības, sabiedriskās kārtības, veselības un morāles aizsargāšanu.

ANO cilvēktiesību sistēmā vārda brīvību nostiprina Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām 19. pants, Eiropas Padomes sistēmā — Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 10. pants, Latvijā — Satversmes 100. pants ("Ikvienam ir tiesības uz vārda brīvību, kas ietver tiesības brīvi iegūt, paturēt un izplatīt informāciju, paust savus uzskatus. Cenzūra ir aizliegta.").

## Citāti

* "Gēbelss atbalstīja tiesības paust viedokli, ja tas viņam patika. Tāpat arī Staļins. Ja jūs esat par vārda brīvību, tad jūs esat par tiesībām paust tieši tos uzskatus, kurus nicināt. Citādi jūs neesat par vārda brīvību." (Noams Čomskis, 1992)
* "Latvijas iedzīvotājiem Satversmē paredzētās tiesības brīvi paust savus uzskatus nav absolūtas un, noslēdzot darba līgumu, darba devējam ir tiesības ar iekšējiem darba kārtības noteikumiem un rīkojumiem mazināt iespēju paust savu nacionālo vai reliģisko pārliecību". Latvijas Republikas Tiesībsarga birojs

### Atsauces un piezīmes

## Ārējās saites
* ANO Speciālais ziņotājs apziņas un izteiksmes brīvības veicināšanai
* ANO Cilvēktiesību komitejas komentāri Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām [19.](http://www.unhchr.ch/tbs/doc.nsf/(Symbol)/2bb2f14bf558182ac12563ed0048df17?Opendocument) un [20.](http://www.unhchr.ch/tbs/doc.nsf/(Symbol)/60dcfa23f32d3feac12563ed00491355?Opendocument) pantam
* EDSO Pārstāvis mediju brīvības jomā 
* International Freedom of Expression Exchange
*
Kaufmans

**Kaufmans** var būt:

* Čārlijs Kaufmans (*Charles Kaufman*; 1958) — amerikāņu scenārists, režisors un rakstnieks;
* Dziga Vertovs (*Дзига Вертов*, dzimis Dāvids Kaufmans (*Давид Кауфман*); 1896—1954) — ebreju izcelsmes padomju dokumentālā kino režisors, scenārists un kino teorētiķis;
* Filips Kaufmans (*Philip Kaufman*; 1936) — amerikāņu kinorežisors un scenārists.

## Skatīt arī
* Kaufmanis
Omska

**Omska** () ir lielpilsēta Krievijas Federācijā pie Omas ietekas Irtišā. Tā ir apgabala galvaspilsēta un otrā lielākā Sibīrijas pilsēta aiz Novosibirskas, Sibīrijas kazaku un musulmaņu centrs.

## Vēsture
Omsku nodibināja cara Pētera I sūtīta vienība, kas pie Irtišas upes uzcēla koka cietoksni cīņai pret Kazahu hanisti. Krievijas Impērijas laikā Omska bija Rietumsibīrijas guberņas centrs.

Pilsētas attīstība strauji paātrinājās, kad 1890. gadā Omskai cauri izbūvēja Transsibīrijas maģistrāli.
Krievijas pilsoņu kara laikā Omska līdz 1919. gada novembrim bija admirāļa Kolčaka valdības rezidence.

## Sports
Omskā bāzēts Kontinentālās hokeja līgas klubs Omskas "Avangard", kurš spēlē 2007. gadā atklātajā Omskas arēnā. Omskas pilsētas krāsas pārstāv arī "Avangard" jauniešu klubs Omskas "Jastrebi", kurš spēlē Jaunatnes hokeja līgā.

## Cilvēki
Omskā dzimuši:
* Mihails Vrubelis *(Михаил Врубель)* (1856-1910) - gleznotājs
* Ļubova Poļiščuka *(Любовь Григорьевна Полищук)* (1949-2006) - aktrise
* Jegors Ļetovs *(Игорь Фёдорович Летов)* (1964-2008) - mūziķis

## Atsauces

## Ārējās saites
Glicerīnaldehīds

**Glicerīnaldehīds** (2,3-dihidroksipropanāls, HOCH2-CHOH-CHO) ir aldehīdspirts, ogļhidrāts, kas satur 3 oglekļa atomus (trioze). Tā ir vienkāršākā aldoze, salda, kristāliska viela, kas ir ogļhidrātu vielmaiņas starpprodukts. Glicerīnaldehīdam ir iespējami 2 optiskie izomēri, un tā ir viena no vienkāršākajām vielām ar optiskajiem izomēriem. Glicerīnaldehīdu var iegūt, oksidējot glicerīnu.

## Optiskie izomēri
Metriskā sistēma

thumbnail|200px|Mērinstrumenti dažu metriskās sistēmas lielumu nomērīšanai. Termometrs temperatūras mērīšanai, ar svariem mēra masu, ar mērlenti — attālumu, bet ar multimetru var izmērīt strāvas stiprumu, spriegumu un pretestību
**Metriskā sistēma** ir starptautiski atzīta decimāla mērīšanas sistēma. Sistēmas pamatā tiek izmantotas tādas mērvienības, kā metrs, kilograms un sekunde, tāpēc tā tiek saukta arī par **MKS sistēmu** (abreviatūru veido mērvienību pirmie burti). Tiek izmantotas arī citas Starptautiskās mērvienību sistēmas (SI sistēmas) mērvienības un balstoties uz to, kā arī izmantojot daudzkārtņus, iegūst dažnedažādas mērvienības. Piemēram, izmantojot garumu pamatmērvienību un daudzkārtņus, var iegūt kilometrus, centimetrus, decimetrus, milimetrus un tā tālāk.

Ir pastāvējušās arī citas metriskās sistēmas, kurās atšķiras ar pamatmērvienību izvēli. Mūsdienās metrisko sistēmu izmanto visās pasaules valstīs, izņemot Amerikas Savienotās Valstis, Libēriju un Mjanmu. Mjanmā tiek plānota pāreja uz metrisko sistēmu.

## Ārējās saites
Dziga Vertovs

**Dziga Vertovs** (; dzimis **Dāvids Kaufmans** () , miris ) bija ebreju izcelsmes padomju dokumentālā kino režisors, scenārists un kino teorētiķis. Dzigas Vertova brāļi Boriss Kaufmans un Mihails Kaufmans arī bija ievērojami kino darbinieki.

Studējis Bjalistokas konservatorijā, bet no 1916.gada — Sanktpēterburgas neiroloģijas institūtā.

Piedalījies boļševiku propagandas dokumentālo filmu radīšanā, tomēr līdzīgi Lenijai Rīfenštālei tiek uzskatīts par vienu no dokumentālā kino klasiķiem, kura jaunievedumi būtiski bagātinājuši kinovalodu.

Ievērojamākie darbi:

* "Kinoacs" / *Киноглаз (Жизнь врасплох)* — 1924.gads
* "Cilvēks ar kinokameru" / *Человек с киноаппаратом* — 1929.gads

## Ārējās saites
Polijas pilsētu uzskaitījums

[250px|thumbnail|Polijas novietojums [Eiropa|Eiropā]]
Šajā uzskaitījumā apkopotas visas **[[Polija]]s pilsētas**. 2014. gada. 1. janvārī Polijā bija **913** pilsētas.

Saskaņā ar datiem no Polijas Centrālās Statistikas pārvaldes 2013. gada 30. jūnijā Polijas pilsētas var iedalītas šāda lieluma kategorijās:
* 7 pilsētas ar iedzīvotāju skaitu vairāk nekā 400 000 (Varšava, Krakova, Lodza, Vroclava, Poznaņa, Gdaņska, Ščecina).
* 10 pilsētas ar iedzīvotāju skaitu no 200 000 līdz 399 999 (Bidgošča, Ļubļina, Katovice, Bjalistoka, Gdiņa, Čenstohova, Radoma, Sosnoveca, Toruņa, Kelce)
* 22 pilsētas ar iedzīvotāju skaitu no 100 000 līdz 199 999.
* 72 pilsētas ar iedzīvotāju skaitu no 40 000 līdz 99 999.
* 112 pilsētas ar iedzīvotāju skaitu no 20 000 līdz 39 999.
* 186 pilsētas ar iedzīvotāju skaitu no 10 000 līdz 19 999.
* 181 pilsētas ar iedzīvotāju skaitu no 5000 līdz 9999.
* 215 pilsētas ar iedzīvotāju skaitu no 2500 līdz 4999.
* 103 pilsētas ar iedzīvotāju skaitu līdz 2500.

## Pilsētu sadalījums pa Polijas vojevodistēm

## Pilsētu uzskaitījums
**treknrakstā**&#160;— pilsētas ar apriņķa tiesībām

## Karte
Šajā kartē norādītas 50 lielākās Polijas pilsētas (ņemot vērā iedz.sk.) atrašanās vietas

## Galerija

## Atsauces
Latviešu valodas gramatika

**Latviešu valodas gramatika** ir latviešu valodas vārdu uzbūves, vārdu formu maiņu, vārdu saistījumu un teikuma uzbūves sistēma. Valodas gramatikas normu ievērošana raksturo literāro valodu. Gramatiku pētī un normē valodniecība. Gramatika aptver, piemēram, fonētiku, morfoloģiju un sintaksi.
Kliņģerīte

**Kliņģerīte** (*Calendula officinalis*) ir kurvjziežu dzimtas ārstniecības augs.

## Raksturojums
Kliņģerītes ir viengadīgs augs. Tās veido 40—50 cm augstu lapu rozeti ar ziedstublāju. Stublājs augšdaļā ar īsiem cietiem matiņiem un dziedzermatiņiem. Lapas vienkāršas, veselas, iegarenas, olveidīgas vai lancetiskas. Ziedi platos kurvīšos tumši vai gaiši oranždzelteni vai citrondzelteni. Ir varietātes ar pildītiem ziediem. Ziedēt sāk jūnijā, zied līdz vēlam rudenim. Augļi (sēklas) dažāda veida, sirpjveidīgi vai gredzenveidīgi sēkleņi. Audzē galvenokārt kā krāšņumaugu un ārstniecības augu, izmanto arī kā garšaugu.

## Uzturvērtība un izmantošana
Kliņģerīšu ziedlapiņās ir daudz karotīna — 7,6—31,3&nbsp;mg%, arī likopīns, citroksantīns, ēteriskās eļļas, gļotvielas (4%), organiskās skābes, triterpēni, bioflavonoīdi. Kliņģerīšu lapās sastopama rūgtviela kalendīns, saponīni, miecvielas (6,4%). Sēklās ir augu eļļa, alkaloīdi. Augam izteiktas fitoncīdu īpašības. Ir pretaudzēju iedarbība. Uzturā izmanto galvenokārt ziedlapiņas. Kliņģerīšu ziedlapiņu pulveri lieto kulinārijā mīklu iekrāsošanai. To izšķīdina karstā eļļā, pievieno dažādiem mīklas izstrādājumiem, var arī kliņģerīšu ziedlapiņas pavārīt pienā un pēc tam pienu pievienot mīklai. Dažās zemēs kliņģerīšu ziedlapiņu pulveri izmanto sviesta un siera iekrāsošanai, sevišķi sviests tad iegūst tīkamu nokrāsu un aromātu. Ziedus vai tikai ziedlapiņas izmanto ziedu salātos (ar kresēm, rudzupuķēm, gurķeni u.c.) un ēdienu dekorēšanai. Kokteiļiem pievieno ledus kubiņos iesaldētus kliņģerīšu ziedus. Ļoti plaši kliņģerītes, kliņģerīšu tēju, tinktūru, sulu ziedi, tabletes izmanto medicīnā. Ar tiem ārstē čūlas, gastrītu, kolītus . Kliņģerītes veicina ēstgribu un gremošanu. Tējas izmanto kā sviedrēšanas un atkrēpošanas līdzekli, saaukstēšanās gadījumos, pret krampjiem, galvassāpēm un reiboņiem. Ārīgi lieto kliņģerīšu lapas vai sulu, ja ir augoņi, ekzēmas, arī vasaras raibumu un kārpu iznīdēšanai. Kliņģerīšu iedarbība ir antiseptiska, baktericīda, sāpju remdinoša. Kliņģerīšu preparāti pazemina arteriālo asinsspiedienu, sekmē žults sekrēciju. Tas ir viens no vecākajiem un populārākajiem ārstniecības augiem tautas medicīnā. 

### Novākšana
Vāc izplaukušus ziedus vai tikai ziedlapiņas. Lieto svaigas vai kaltētas. Ziemai uzglabā kaltētā vai sasaldētā veidā. Jo biežāk vāc ziedus, jo vairāk tos augšanas sezonā var iegūt.
Botsvānas karogs

**[[Botsvāna]]s Republikas karogs** tika pieņemts 1966. gada 30. septembrī. Karogs ir gaiši zils ar melnu horizontālu joslu ar baltām apmalēm karoga vidū. Joslu attiecība ir 9:1:4:1:9. Zilā krāsa simbolizē ūdeni, it īpaši lietu, kas saistīts ar Botsvānas ģerbonī redzamo moto "Pula" ("Lai līst!"). Melnā un baltās joslas simbolizē harmoniju starp rasēm, kā arī ir atsauce uz valsts ģerbonī redzamajām zebrām.

## Ārējās saites
Sāra Konora

**Sāra Konora** (*Sarah Connor*, dzimusi **Sāra Leve** (*Sarah Lewe*)  Delmenhorstē, Vācijā), īstajā vārdā **Sāra Terenci** (*Sarah Terenzi*), ir vācu dziedātāja. Viņa sākusi dziedāt 15 gadu vecumā. 2001. gadā iznāca pirmais singls "Let's Get Back To Bed, Boy", kas aizkļuva līdz Vācijas singlu topa 2. vietai. Latvijas *airplay* topā tas aizkļuva līdz 15. vietai. Popularitāti Eiropā ieguva ar singlu "From Sarah With Love", kas Vācijā vien tika pārdots 750 000 eksemplāru. 2004. gadā ieguvusi "World Music Award" kā pasaulē populārākā vācu dziedātāja.

## Diskogrāfija

### Singli
* *Let's Get Back To Bed Boy!* (2001, #2 Vācijā,#5 Austrijā, #8 Šveicē, #16 Lielbritānijā)
* *French Kissing* (2001, #26 Vācijā)
* *From Sarah With Love* (2001, #1 Vācijā, Šveicē, Top10 arī Austrijā, Beļģijā, Somijā, Nīderlandē)
* *One Nite Stand* (2002, #5 Vācijā, Austrijā, #16 Šveicē)
* *Skin On Skin* (2002, #8 Austrijā, #16 Šveicē)
* *He's Unbelievable* (2003, #16 Vācijā)
* *Bounce* (2003, ASV; 2004, #12 Vācijā, #14 Šveicē, Lielbritānijā, #20 Austrijā, #54 ASV)
* *Music Is The Key* (2003, #1 Vācijā)
* *Just One Last Dance* (2004, #1 Vācijā, #5 Austrijā, #8 Šveicē)
* *Living To Love You* (2004, #1 Vācijā, Šveicē, #2 Austrijā)
* *From Zero To Hero* (2005, #1 Vācijā, #2 Austrijā, #5 Šveicē)
* *Christmas in my heart* (2005, #4 Vācijā, Šveicē #6 Austrijā)
* *The Best Side Of Life* (2006, #4 Vācijā, top20 Austrijā un Šveicē)
* *The impossible dream* (2007, #8 Vācijā, top30 Šveicē un Austrijā)

### Albumi
* *Green Eyed Soul* (2001)
* *Unbelievable* (2002)
* *Key To My Soul* (2003)
* *A Night To Remember (DVD)* (2003)
* *Naughty But Nice* (2005)
* *Christmas In My Heart* (2005)
* *Christmas In My Heart Reloaded* (2006)
* *Soulicious* (2007)
* *Sexy as Hell* (2008)
Polijas upju uzskaitījums

**[[Polija]]s upju uzskaitījums**, kuras garākas par 200 km.

## Pēc garuma

## Upju sistēma
Baltijas jūra
:* Pregoļa
::* Lina (kr.)
:* Visla
::* Drvenca (kr.)
::* Brda (kr.)
::* Nareva (lb.)
:::* Vkra (lb.)
:::* Rietumu Buga (kr.)
::* Pilica (kr.)
::* Vepša (lb.)
::* Sana (lb.)
:::* Visloka (kr.)
::* Dunajeca (lb.)
:* Odra
::* Varta (lb.)
:::* Noteca (lb.)
:::* Prosna (kr.)
::* Neise (kr.)
::* Bobra (kr.)
Java

**Java** var būt:

* Java (sala) - sala Indonēzijā;
* Java (valoda) - objektorientēta programmēšanas valoda;
* Java (celtniecība) - celtniecības materiāls.

## Skatīt arī
* Jawa
Rostova pie Donas

**Rostova pie Donas** () ir pilsēta Krievijas Federācijas Eiropas daļas dienvidos, netālu no Donas ietekas Azovas jūrā un Ukrainas robežas. Tā ir Dienvidu federālā apgabala un Rostovas apgabala administratīvais centrs.

Jau kopš 18. gadsimta tajā mīt prāva armēņu minoritāte.

Rostova pie Donas ir rūpniecības un ostas pilsēta. Šeit ir lauksaimniecības tehnikas ražotāja *[[Rostselmaš]]* rūpnīca.

## Vēsture

Jau senajos laikos sengrieķi Donas grīvā nodibināja **Tanaīsu** () pašreizējās Azovas pilsētas vietā.
Pēc Krievu—turku kara (1735—1739) šo apvidu pievienoja Krievijas impērijai.
1761. gadā nodibināja cietoksni, ko nosauca kanonizētā Rostovas metropolīta Dmitrija (1651—1709) vārdā (*Крепость св. Дмитрия Ростовского*).
Vēlāk cietoksni sāka dēvēt par Rostovas cietoksni.
Lai attīstītu tirdzniecību, 1778. gadā pēc Katrīnas II pavēles netālu cietošņa nometināja no Krimas hanistes pārvietotos armēņus, kas šeit nodibināja pilsētu ar nosaukumu Jaunā Nahičevāna (), ko vēlāk sāka dēvēt par Nahičevānu pie Donas. 1797. gadā tai piešķīra apriņķa pilsētas tiesības Jaunkrievijas guberņā, 1802. gadā iekļāva Jekaterinoslavas guberņā, kuras lielāka daļa atradās tagadējās Ukrainas teritorijā.
1835. gadā Rostovas cietoksni likvidēja un tā garnizonu pārcēla uz Anapu.

1887. gadā Rostovas pilsētu iekļāva Donas karaspēka apgabalā.
19. gadsimta beigās pilsēta izveidojas par lielu rūpniecības centru un otru lielāko (aiz Odesas) Krievijas ostu Melnās jūras baseinā.

Pilsoņu kara laikā Rostova bija Donas kazaku atamana Kaļedina pārvaldībā, 1918. gada februārī nodibināja Donas Padomju republiku. 1918. gada maijā ar vācu armijas palīdzību pilsētu ieguva Ukrainas hetmanis Skoropadskis. 1920. gada februārī pilsētu ieņēma Sarkanā armija un to iekļāva KPFSR sastāvā. 1928. gadā Rostovai pievienoja Nahičevānu pie Donas un nosauca par Rostovu pie Donas. 1937. gadā tā kļuva par Rostovas pie Donas apgabala centru.

Otrā pasaules kara laikā 1941. gada novembrī Vērmahts īslaicīgi ieņēma pilsētu, bet drīz vien Sarkanā armija to atguva. Otro reizi Vērmahts pielsētu ieņēma 1942. gada jūlijā, bet Sarkanā armija — 1943. gada februārī. Kaujās pilsētu gandrīz pilnīgi nopostīja.

Pēc kara pilsēta tika atjaunota un kļuva par lielu PSRS rūpniecības centru. No 1991. gada Krievijas Federācijas sastāvā, no 2000. gada Dienvidu Federālā apgabala centrs.

## Cilvēki
Rostovā pie Donas dzimuši:
* Georgijs Fļerovs (1913—1990) — kodolfiziķis.
* Aleksandrs Kaidanovskis (1946—1995) — aktieris.
* Antoņina Krivošapka (1987) — vieglatlēte.
* Aleksandrs Laktionovs (1910—1972) — gleznotajs.
* Vladimirs Petļakovs (1891—1942) — aviokonstruktors.
* Viktors Poņedeļņiks (1937) — futbolists.
* Sabīne Špīlreina (1885—1942) — psihoanalītiķe.

## Ārējās saites
Leifs Eriksons

**Leifs Eriksons** (*Leifr Eiríksson*, 970 — 1020) bija islandiešu atklājējs un pirmais zināmais eiropietis, kurš atklāja Ziemeļameriku, precīzāk, tās ziemeļaustrumu piekrastes daļu — Ņūfaundlendas salu, Labradoras pussalu un Bafina salu mūsdienu Kanādā.

## Dzīvesgājums
Mūsdienās uzskata, ka Leifs ir dzimis ap 970. gadu Islandē. Viņš bija Ērika Rudā (*Eiríkr Rauði*) — cilvēka, kas bija ārpus likuma Norvēģijā un Islandē, otrais dēls. Leifa māte bija Torshilde (*Þjóðhildr*). Grenlandē, kurai viņš pats ir devis nosaukumu, Ēriks bija dibinājis divas normaņu kolonijas — Rietumu apmetni un Austrumu apmetni. Cik ir zināms, Leifam bija divi brāļi, Torvalds un Torsteins, kā arī māsa Freidisa (*Freydís Eiríksdóttir*). Leifs apprecēja sievieti vārdā Torguna (*Þórgunnr*) un viņiem bija viens dēls — Torgils Leifsons (*Þorgill Leifsson*).

Esot Norvēģijā, Leifs tāpat, kā daudzi normaņi tajā laikā pieņēma kristietību. Uz Norvēģiju viņš devās kalpot norvēģu karalim Olafam Trigvasonam. Kad Leifs atgriezās Grenlandē, viņš no Bjarni Herjolfsena nopirka kuģi, lai dotos ekspedīcijā uz zemi, kuru Bjarni bija atklājis — šodien šī zeme ir zināma kā Ziemeļamerikas kontinents.
Sāgā "Par grenlandiešiem" ir stāstīts, ka Leifs burāja pa Bjarni veikto riņķveida maršrutu ap 1000. gadu, tikai pretējā virzienā. Pirmā zeme, kuru viņš sasniedza, bija klāta guļošām akmens plātnēm (sensk. *Hellur*), tāpēc viņš to nosauca par Hellulandi, mūsdienās šo salu sauc par Bafina salu. Nākamā zeme, līdz kurai viņš nokļuva, bija ar kokiem apaugusi zemiene ar baltu smilšu kāpām klātu piekrasti. To viņš nosauca par Marklandi (t. i. Mežu zemi), tagad pazīstamu kā Labradoras pussalu.
left|thumb|250px|Vikingu apmetnes vieta Lansomedouzā, Ņūfaundlendā
Kad Leifs un viņa biedri atstāja Marklandi un uzgāja nākamo zemi, viņi šeit izveidoja apmetni, uzceļot te dažas mājas. Šeit bija laba zeme, maigs klimats, daudz zivju upēs un ziema nebija auksta. Šajā vietā viņi pārlaida ziemu. Sāgas stāsta, ka viens no Leifa vīriem, Tirkīrs, iespējams ka vācietis, atrada vīnogas un tāpēc šo zemi Leifs nosauca par Vinlandi.

Atgriežoties no ceļojuma, pie Islandes krastiem Leifs izglāba vikingu vārdā Torīrs un viņa biedrus — tā Leifs izpelnījās iesauku "Leifs Laimīgais" (*Leifr hinn heppni*).

Leifs pēc tam ceļojumos uz Vinlandi vairs nedevās, jo viņam pēc tēva nāves vajadzēja pārņemt vadību kolonijā

Par Leifa nāvi nekas nav zināms, tikai tas, ka 1025. gadā vēl viens viņa dēls — Torkels pārņēma viņa koloniju Grenlandē

Pēc atklājumiem dāņu arheologa Helges Ingsteda vadītajos izrakumos 1950.-1960. gados ir pieņemts uzskatīt, ka Leifa un viņa biedru apmetne Vinlandē ir atradusies mūsdienu Ņūfaundlendas ciemata — Lansomedouzas (*L’Anse aux Meadows*) apkaimē.

1949. gada 9. oktobrī pie Minesotas štata municipalitātes Senpolas pilsētā Leifam Eiriksonam tika uzstādīts piemineklis.
Nomierinošie līdzekļi

**Nomierinošie līdzekļi** ir plaša medikamentu grupa, kurā ietilpst preparāti ar nomierinošu iedarbību.
Pieskaitāmi pie psihotropajiem līdzekļiem.
Iedalījums:
* Līdzekļi, kas atslābina skeleta muskulatūru (benzodiazepīna atvasinājumi u.c.);
* Līdzekļi, kas maz ietekmē skeleta muskulatūru ("dienas trankvilizatori").

Trankvilizatori (benzodiazepīni) ir recepšu zāles. Svarīgi ir izsvērt lietošanas nepieciešamību, jo bieži tos bieži izmanto kā nomierinošu līdzekli, nevis nopietnu slimību ārstēšanai. Trankvilizatoru lietošana var radīt atkarību.

## Nomierinošo līdzekļu veidi

### Dabiskie nomierinošie līdzekļi
* Ašvaganda (Indijas ženšens)
* Ārstniecības baldriāns
* Ārstniecības melisa
* Divšķautņu asinszāle
*Parastā vīgrieze
* *[[Duboisia hopwoodii]]*
* Kaķumētra
* Kava
* Marihuāna
* Miega magone
* Pasiflora
* Prostantēra
* Sirds mātere

## Ārējās saites
* Nomierinošie līdzekļi| medicīnas termins 
* Trankvilizatori | medicīnas termins
Samara

**Samara** () ir pilsēta Krievijas Federācijas Eiropas daļā Volgas kreisajā krastā pie Samaras upes ietekas. Samaras apgabala administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Pēc 2013. gada provioriskajiem datiem pilsētā dzīvo ap 1,172 miljoniem iedzīvotāju un tā ir sestā lielāka Krievijas pilsēta pēc iedzīvotāju skaita.

Samara ir viens no nozīmīgākajiem un lielākajiem Krievijas Federācijas rūpniecības un ekonomikas centriem. Samara ir pazīstama kā vieta, kur ražo kosmonautikas aprīkojumu, satelītus un lidmašīnas. 2007. gadā pilsēta uzņēma Eiropas Savienības-Krievijas samitu.

## Vēsture
Pirmo reizi minēta 1361. gadā kā Zelta Ordas apmetne Volgas krastā (*Samar*), kas līdz 1552. gadam ietilpa Kazaņas hanistes teritorijā. 1586. gadā šeit uzbūvēja Krievijas caristes robežcietoksni (*Самарский городок*) uz Nogaju ordas robežas militāro un muitas funkciju veikšanai. 
1670. gadā Samaru ieņēma Stepana Razina kazaku karaspēks, bet 1773. gadā tā bija pirmā pilsēta, kas pārgāja Jemeļjana Pugačova pusē.

1850. gadā tā kļuva par Krievijas Impērijas Samaras guberņas galvaspilsētu un lielu labības tirdzniecības centru.
1935. gadā pilsētu pārdēvēja padomju saimnieciskā darbinieka Valeriana Kuibiševa vārdā par **Kuibiševu**.

Otrā pasaules kara laikā, kad notika kauja par Maskavu, Kuibiševa kļuva par PSRS rezerves galvaspilsētu, 1942. gadā šeit tika uzbūvēts Staļina bunkurs un pārvietotas daudzas valsts iestādes. Kara laikā attīstījās militārā rūpniecība (kaujas lidmašīnu IL-2 ražošana).

1990. gadā pilsēta atguva Samaras nosaukumu.

## Iedzīvotāji

**Iedzīvotāju skaits**

Pēc 2008. gada janvāra datiem Samarā dzīvo 1 158 000 iedzīvotāju. Aglomerācijā dzīvo 2,3 miljoni cilvēku (3. vieta Krievijā pēc Maskavas un Sanktpēterburgas).

**Nacionālais sastāvs**





## Cilvēki
Samarā dzimuši:

* Mihails Fradkovs (*Михаил Ефимович Фрадков*, 1950 -) — politiķis
* Dmitrijs Ustinovs (*Дмитрий Фёдорович Устинов*, 1908 — 1984) — politiķis

## Atsauces

## Ārējās saites

* https://web.archive.org/web/20060625074110/http://www.pausenberger.com/samara.html - Samara fotogrāfijās
* https://web.archive.org/web/20100929090446/http://my.samara.ru/~samara/cityfotos/ - Samara fotogrāfijās
Kuibiševa

**Kuibiševa** var būt:
* Kuibiševa — pilsēta Krievijā, Novosibirskas apgabalā
* Bolgaras vēsturiskais nosaukums;
* Samaras vēsturiskais nosaukums.
Infrasarkanais starojums

thumb|250px|Divu cilvēku attēls infrasarkanajā (siltuma) starojumā
**Infrasarkanais starojums** ir elektromagnētiskie viļņi ar viļņa garumu no 750 nm līdz 1000 μm (frekvences no 400 THz līdz 300 GHz). Šo viļņu garums ir lielāks nekā redzamajai gaismai, bet mazāks nekā mikroviļņiem.

Termins "infrasarkanais" radies no latīņu vārda "infra", kas nozīmē "zem" sarkanās krāsas, jo sarkanā krāsa ir redzamā gaisma ar garāko viļņa garumu, kādu spēj atšķirt cilvēka redze.

Infrasarkano starojumu sauc arī par siltumstarojumu, jo normālos apstākļos ķermeņi kā siltumstarojumu izstaro galvenokārt infrasarkano starojumu. Visi ķermeņi, kuru temperatūra ir augstāka par 0 Kelvina grādiem, izstaro siltumstarojumu (ļoti aukstiem ķermeņiem šis starojums pārsvarā būs radioviļņu diapazonā). Cilvēks ar normālu ķermeņa temperatūru izstaro galvenokārt 12 μm garus infrasarkanos viļņus. Palielinoties temperatūrai, palielinās kopējā intensitāte un spektrā parādās augstākas frekvences komponentes (700 °C temperatūrā ķermeņi sāk izstarot redzamo gaismu). 

Infrasarkano starojumu izmanto dažādās tehnoloģijās, tai skaitā attēlu iegūšanā ar termogrāfijas ierīcēm. Pēc viļņa garuma infrasarkano starojumu iedala tuvajā (0,78—3 μm), vidējā (3—50 μm) un tālajā (50—1000 μm). Tuvo infrasarkano starojumu lieto komunikācijām, optiskajās šķiedrās, jo šādiem viļņu garumiem ir vismazākā absorbcija. CCD matricas arī ir jutīgas pret šiem viļņu garumiem. Lielākā daļa siltu ķermeņu starojuma ir vidējais infrasarkanais starojums. Tālo infrasarkano starojumu izmanto terapijā, lietojot terminu "bioģenētiskais starojums". Cilvēka ķermenis šādu starojumu sajūt kā siltumu, un tas var iekļūt gandrīz 4 cm zem ādas. Tālā infrasarkanā starojuma tālāko apgabalu dažreiz nodala atsevišķi kā terahercu starojumu.

## Skatīt arī
* Ultravioletais starojums

## Atsauces

## Ārējās saites
OPML

**OPML** (angļu: *Outline Processor Markup Language*) ir XML formāts, kas satur hierarhisku, sakārtotu noteiktu elementu sarakstu. Šobrīd visplašāk to izmanto, lai veiktu apmaiņu ar RSS barotņu sarakstiem starp ziņu agregatoriem.
Tautas atmodas kustība Latvijā

Par **Tautas atmodas kustība Latvijā** jeb **latviešu tautas atmodu** dēvē trīs atšķirīgas, bet ideoloģiski radniecīgas latviešu nacionālās kustības:

* Pirmā atmoda — Jaunlatviešu vadīta kustība no 1850. līdz 1880. gadiem, kas vainagojās ar Pirmajiem vispārīgajiem latviešu Dziedāšanas svētkiem Rīgā 1873. gadā.
* Otrā atmoda — sabiedriska kustība 20. gadsimta sākumā, kas noveda pie Latvijas neatkarības iegūšanas 1918. gadā. Ernests Blanks nosauca to laika posmu, kurš vainagojās ar Latvijas Republikas pasludināšanu, par latviešu tautas otro atmodu. 
* Trešā atmoda jeb Dziesmotā revolūcija — sabiedriska kustība, kas noveda pie Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā. 

Terminu "tautas atmoda" ieviesa Ernests Blanks. Bieži ar terminu "ceturtā atmoda" tiek dēvēti liela mēroga skandāli Latvijā.

## Atsauces
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Polijā

Sarakstā apkopotas tās **vietas [[Polija|Polijā]], kas iekļautas [[UNESCO Pasaules mantojuma saraksts|UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā]]**. Kopā UNESCO sarakstā ir iekļautas oficiāli **14 vietas** (13 kultūras objekti un 1 dabas objekts), savukārt 6 vietas Polijā ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Pirmais objekts no Polijas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā tika iekļauts 1978. gadā. 3 objekti — Belovežas gārša, Koka baznīcas Karpatu kalnu reģionā Polijā un Ukrainā un Mužakovska parks atrodas vairāku valstu teritorijās.

## Sarakstā iekļautie objekti

## Sarakstā iekļauto objektu izvietojums

## Kandidātu sarakstā esošie objekti

## Atsauces
Metanols

**Metanols** (metilspirts, CH3OH), ir vienkāršākais spirts. Tas ir indīgs, degtspējīgs šķidrums, ko agrāk ieguva koksnes sausās pārtvaices procesā, tāpēc to dažreiz sauc arī par **koka spirtu**.

## Iegūšana
Mūsdienās metanolu lielākoties ražo no sintēzes gāzes (to iegūst no akmeņoglēm, naftas, dabasgāzes, oglekli saturošiem atkritumiem, utt.). Sintēzes gāze satur CO un H<sub>2</sub>. Katalizatora (vara, cinka oksīda un alumīnija) klātienē lielā spiedienā un temperatūrā šīs gāzes reaģē savā starpā, rodoties metanolam:

:CO + 2 H<sub>2</sub> → CH3OH

## Izmantošana
Metanols ir nozīmīga izejviela formaldehīda, metil-''terc''-butilētera un citu vielu ražošanai. Metanols ir arī viena no divām biodīzeļdegvielas izejvielām.
Izopropanols

**Izopropanols** (2-propanols, izopropilspirts, (CH3)2CHOH) ir vienkāršākais otrējais spirts. Tas labi šķīst ūdenī (veido azeotropo maisījumu), un to lieto kā šķīdinātāju. 

## Iegūšana
Izopropanolu lielākoties iegūst, hidratējot propēnu. Izopropanolu ir iespējams oksidēt par acetonu. Izopropanols ir viens no diviem propanola izomēriem, otrs izomērs ir 1-propanols.

## Reakcijas
* Izopropanolu var oksidēt (vai dehidrogenēt) par acetonu, par oksidētājiem var lietot hromskābi, par dehidrogenēšanas katalizatoru var lietot vara katalizatoru:
: (CH3)2CHOH + 0,5O2 → (CH3)2C=O + H2O

* Bromēšana par 2-brompropānu ar fosfora bromīdu (PBr3):

: (CH3)2CHOH + PBr3 → (CH3)2CHBr + POBr + HBr

* Dehidratācija par propilēnu (karsējot kopā ar sērskābi):

: (CH3)2CHOH → CH3CH=CH2 + H2O

* Reakcijas ar aktīviem metāliem, veidojot izopropoksīdus:

: 2(CH3)2CHOH + 2K → 2(CH3)2CHOK + H2

Reakcijas ar aktīviem metāliem notiek viegli. Lielāka praktiska nozīme ir mazāk aktīvu metālu (Al, Ti) propoksīdiem, tur reakcijas norisei ir nepieciešami katalizatori.
Salicilskābe

**Salicilskābe** (2-hidroksibenzoskābe, C6H4OHCOOH) ir bezkrāsaina, kristāliska aromātiskā hidroksikarbonskābe. Salicilskābe ir bezkrāsaini adatveida kristāli ar saldskābu garšu, kas samērā labi šķīst ūdenī.

Salicilskābes molekula satur divas reaģētspējīgas funkcionālās grupas - hidroksilgrupu un karboksilgrupu, tās abas var veidot esterus. Pazīstamākais ir esteris, kur etiķskābe ir reaģējusi ar hidroksilgrupu - acetilsalicilskābe jeb aspirīns.

## Atrašanās dabā
Salicilskābi satur vītolu miza, no tā arī cēlies vielas nosaukums ( - vītols, kārkls). Salicilskābe pieder pie augu hormoniem.

## Iegūšana
Iegūstot salicilskābi pēc Kolbes - Šmita metodes, autoklāvā sārmainā vidē ogļskābās gāzes atmosfērā no fenola iegūst nātrija salicilātu, ko pēc tam hidrolizē līdz salicilskābei.

400px

## Īpašības
Ar dzelzs hlorīdu salicilskābe dod violetu krāsojumu.

Reducējot no salicilskābes rodas pimelīnskābe (notiek cikla atvēršanās).

## Izmantošana
Salicilskābei un tās atvasinājumiem piemīt antiseptiskas īpašības. Lieto medicīnā kā dezinficējošu līdzekli (iekšķīgi - pret locītavu reimatismu) un pārtikas rūpniecībā kā konservantu. Izmanto arī krāsvielu sintēzē.

## Skatīt arī
* Benzoskābe
* Karbonskābes
* Aromātiskie ogļūdeņraži
Zarīns

**Zarīns** ((CH3)2CHOPF(O)CH3 vai GB) ir fluoru saturošs fosfororganiskais savienojums. Tas sava toksiskuma (nervu paralītiska inde) dēļ sākotnēji tika sintezēts ķīmiskajiem ieročiem. Istabas temperatūrā zarīns ir bezkrāsains šķidrums ar relatīvi lielu tvaika spiedienu.

Zarīnu var lietot arī binārajiem ķīmiskajiem ieročiem, tā komponenti ir metilfosfonildifluorīds un izopropanola un izopropilamīna maisījums. Zarīns veidojas reakcijā starp metilfosfonildifluorīdu un izopropanolu, šajā reakcijā kā blakusprodukts veidojas fluorūdeņradis, kuru saista ar izopropilamīnu.

:CH3POF2 + (CH3)2CHOH → (CH3)2CHOPF(O)CH3 + HF

un attiecīgi

:(CH3)2CHNH2 + HF → (CH3)2CHNH3F

Zarīns pirmo reizi tika sintezēts 1938. gadā Vācijā, un to bija paredzēts lietot karā, taču tas netika darīts. Zarīnu lietoja Irānas—Irākas karā 20. gadsimta 80. gados. 
thumb|left|200px|Zarīna bumba MC-1 (ASV)
Tetrahidrofurāns

**Tetrahidrofurāns** (THF, C4H8O) ir heterociklisks organisks savienojums, kas pieskaitāms cikliskajiem ēteriem. Tas ir viens no vispolārākajiem ēteriem. Tetrahidrofurāns ir bezkrāsains, mazviskozs šķidrums ar specifisku ētera smaržu. THF labi šķīst ūdenī.

## Iegūšana
THF var iegūt, katalītiski hidrogenējot furānu. Rūpnieciski iegūst, dehidratējot butān-1,4-diolu. 

## Izmantošana
THF ir nozīmīgs aprotonais šķīdinātājs organisko vielu sintēzēm. Tetrahidrofurāna kopolimerizācijas produkti ir uretāna kaučuku izejvielas. THF lieto par piedevu aviācijas un raķešu degvielām.

## Ārējās saites
Sērogleklis

**Sērogleklis** jeb **oglekļa disulfīds** (CS2) ir bezkrāsains, viegli gaistošs šķidrums. Tā molekula ir lineāra un izoelektroniska oglekļa dioksīda molekulai.

## Iegūšana
Rūpnieciski sēroglekli iegūst tiešā reakcijā starp sēru un oglekli (sēra tvaikiem reaģējot ar nokaitētu ogli).

## Īpašības
Sērogleklis viegli iztvaiko istabas temperatūrā, un tā tvaiki ir smagāki par gaisu un to maisījums ar gaisu ir sprādzienbīstams.

Sērogleklis viegli oksidējas un gaisā uzliesmo, pat nedaudz karsējot:

:CS2 +3O2 → CO2 + 2SO2

Sērogleklis ir ūdenī nešķīstošs, bet 150&nbsp;°C temperatūrā hidrolizējas par CO2 un H<sub>2</sub>S:

:CS2 + 2H2O → CO2 +2H2S
 

## Izmantošana
Sēroglekli lieto par šķīdinātāju (tajā labi šķīst daudzas organiskas vielas, fosfors, sērs, jods). Sēroglekli izmanto arī lauksaimniecībā cīņai pret kaitēkļiem. Lielos daudzumos to lieto viskozes zīda ražošanā.

## Atsauces
Hloroforms

**Hloroforms** (trihlormetāns, CHCl3) ir slikti degošs šķīdinātājs. Tas ir smags, bezkrāsains, caurspīdīgs šķidrums ar raksturīgu smaržu.

## Iegūšana
Hloroformu var iegūt, pārdestilējot metāna hlorēšanas produktus (sk. metilēnhlorīda iegūšana).

## Īpašības
Gaisā, gaismas iedarbībā, hloroforms oksidējas par fosgēnu. 
: CHCl3 + O → [CCl3OH] → COCl2 + HCl

Lai atbrīvotu hloroformu no fosgēna, hloroformam liek klāt etanolu, kurš reaģē ar fosgēnu, veidojot nekaitīgu ogļskābes esteri.

## Izmantošana
Hloroforms agrāk ir ticis lietots kā vispārējās anestēzijas līdzeklis, taču mūsdienās to vairs neizmanto toksiskuma dēļ (toksiskumu lielā mērā nosaka fosgēna zīmes hloroformā). Hloroformu, kur ūdeņradis ir aizvietots ar deitēriju (ūdeņraža smago izotopu), kā arī citas deiterētas vielas lieto kodolu magnētiskās rezonanses spektrometrijā kā šķīdinātāju.
Semantiskais tīmeklis

thumb|right|W3C Semantiskā tīmekļa logotips

**Semantiskais tīmeklis** ir projekts ar mērķi piešķirt tīmeklī esošajiem dokumentiem mašīnām saprotamu nozīmi (skat. semantika). Vispasaules tīmekļa radītāja Tima Bērnera-Lī vadībā, Vispasaules tīmekļa konsorcijs (W3C) šobrīd strādā pie Vispasaules tīmekļa papildināšanas ar jauniem standartiem, iezīmēšanas valodām un datu apstrādes rīkiem.

Semantiskā tīmekļa pamatā ir Resursu aprakstīšanas satvars (*RDF - Resource Description Framework*), dažādi datu apmaiņas formāti (RDF/XML, N3, Turtle, N-Triples) un notācijas (RDF Schema, OWL), kas domāti, lai formāli aprakstītu noteiktas zināšanu sfēras konceptus, terminus un attiecības.

Vairākas piedāvātās tehnoloģijas jau tiek veiksmīgi izmantotas dažādos projektos praksē, tomēr, semantiskais tīmeklis kā globāla vīzija šobrīd nav materializējies. Ir arī radušās citas līdzīgas ievirzes tehnoloģijas, piemēram, mikroformāti.

## Potenciālie ieguvumi no semantiskā tīmekļa
Patlaban cilvēki izmanto tīmekli, piemēram, lai atrastu noteiktu DVD disku Internetveikalos un nopirktu to par vislētāko iespējamo cenu. Taču dators šīs pašas darbības nav spējīgs veikt bez cilvēka tiešas vadības, jo tīmekļa lappuses satur informāciju, kas ir pierakstīta tikai cilvēkam, bet ne programmatūrai saprotamā veidā. Semantiskā tīmekļa projekta mērķis ir padarīt tīmekļa lappuses saprotamas datoriem, kā rezultātā tie paši spētu autonomi pārlūkot tīmekli un veikt nepieciešamās operācijas saskaņā ar cilvēka dotiem vispārīgiem norādījumiem. Dators varētu, piemēram, pats atrast lētāko vietu, kur iegādāties noteiktu DVD disku un arī pats veikt tā iegādi.

## Komponentes
* XML - nodrošina elementālu sintaksi datu struktūrām dokumentos, tomēr nepasaka neko par to semantiku.
* XML Schema - viena no XML shēmu valodām, ar kuras palīdzību ir iespējams specificēt XML dokumenta struktūru un tā elementu saturu.
* RDF - vienkāršs datu modelis subjektu (resursu) aprakstīšanai. RDF var tikt pierakstīts XML formātā.
* RDF Schema - ontoloģija, kas ļauj aprakstīt RDF resursu klases un īpašības.
* OWL
* SPARQL - protokols un vaicājumu valoda semantiskā tīmekļa datu avotiem.

## Projekti
Nepilnīgs saraksts ar praksē darbojošamies semantiskā tīmekļa projektiem:

* DBpedia ir mēģinājums publicēt no Vikipēdijas izvilktus strukturētus datus. Dati tiek publicēti RDF un ir pieejami tīmeklī zem GNU Free Documentation License.
* FOAF ("Friend of a Friend" - drauga draugs) ir ontoloģija, kas ļauj aprakstīt attiecības starp cilvēkiem un "lietām", kas ir tiem apkārt. Populārais tīmekļa žurnālu serviss LiveJournal (un arī uz tā bāzes veidotā Sviesta Ciba) eksportē lietotāju profilu datus FOAF RDF/XML formātā.
* SIOC - projekts ar mērķi radīt metodes, kas ļautu savstarpēji sasaistīt dažādas tiešsaites diskusiju vietnes - forumus, tīmekļa žurnālus, u.c.

## Skatīt arī
* Tīmekļa sindikācija
* Saistītie dati

## Ārējās saites

* Semantiskā tīmekļa viki
* Vispasaules tīmekļa konsorcija Semantiskā tīmekļa iniciatīva