Eduards Zariņš

**Eduards Otto Zariņš** (1876-1947) bija latviešu farmaceits, Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes un Veterinārmedicīnas fakultātes pirmais dekāns (1919-1920), profesors (1919), farmācijas goda doktors (1929). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Viens no pirmajiem latviešu uzturzinātniekiem. 
 
## Dzīvesgājums
Dzimis 1876. gada 19. novembrī Jaunraunas pagasta Kalna Šautuvju mājās (tagad Priekuļu pagastā) zemnieka un hernhūtiešu brāļu draudzes locekļa Jēkaba Zariņa un viņa sievas Karlīnes ģimenē. Mācījās Jaunraunas pagastskolā un Kārļa Millera sešgadīgajā zēnu skolā, ko beidza 1896. gadā. Strādāja aptiekā Astrahaņā, pēc tam Saratovā un 1899. gadā Kazaņas universitātē ieguva aptiekāra palīga grādu. Studēja Tērbatas universitātes medicīnas fakultātē (1901-1904), bija farmācijas studentu korporācijas Lettgallia loceklis. Pēc universitātes beigšanas strādāja par aptiekas pārvaldnieku Dzērbenes ārsta A. Zēberga aptiekā. 1905. gadā strādāja Staroņikoļskas aptiekā Maskavā un 1906. gada sākumā devās uz Vīsbādeni, kur līdz 1907. gada septembrim strādāja par praktikantu un ārštata asistentu K. R. Frezeniusa zinātniskajā institūtā, specializējoties uztura un baudvielu ķīmijā. 

1906. gada 30. septembrī Vīsbādenē salaulājas ar dziedātāju Annu Treifeldi (1878–1962). Strādāja par provizoru Sergijevskas aptiekā Pēterburgā (1907-1908) un līdztekus par laborantu Pēterburgas Kara medicīnas akadēmijas farmācijas ķīmijas laboratorijā. 1908. gada 13. decembrī Pēterburgas Kara medicīnas akadēmijā Eduards Zariņš ieguva farmācijas maģistra grādu par tēmu „Par galēniskiem preparātiem, kas pagatavoti no dažādu šķirņu balderiāņu saknēm”. No 1908. līdz 1918. gadam viņš bija Krievijas Zemkopības ministrijas bakterioloģijas laboratorijas vicedirektors un ķīmijas nodaļas vadītājs.  E. Zariņu ievēlēja par Pēterburgas sieviešu medicīniskā institūta farmācijas un farmakognozijas katedras privātdocentu (1916), tad par Psihoneiroloģiskā institūta docentu uzturvielu un tiesu ķīmijā (1917) un II Petrogradas Universitātes profesoru (1918).

1919. gada aprīlī E. Zariņš atgriezās Latvijā un 1919. gada augustā Latvijas izglītības ministrs K. Kasparsons viņu iecēla par Latvijas Augstskolas profesoru un Medicīnas fakultātes dekānu. 1920. gadā viņš pilnībā pārgāja darbā uz Ķīmijas fakultāti, kur pildīja dekāna pienākumus, lasīja lekcijas uztura un baudvielu ķīmijā un farmācijas ķīmijā, kā arī vadīja uztura un baudvielu ķīmijas laboratoriju. 1923. gadā E. Zariņa *mag. pharm.* grādu pielīdzināja LU doktora grādam.  No 1931. gada bija a/s "Farmācija" valdes priekšsēdētājs, organizēja opija, morfija, kodeīna, kodeīna fosfātu, urodāna, hematogēna u.c. ārstniecības preparātu ražošanu. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 30. augustā viņu atlaida no Ķīmijas fakultātes dekāna un katedras vadītāja pienākumiem, bet vācu okupācijas laikā atkal atjaunoja darbā.

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās trimdā uz Vāciju, kur miris 1947. gada 23. jūlijā Lādē (tagad Petershāgenes pilsētas daļa).

#### LU fonda mecenāts
Eduards Otto Zariņš ir Latvijas Universitātes fonda zelta mecenāts. Atbalstīja LU 2000. gadā, kad pēc viņa gribas viņa mazmeitas nodeva augstskolas īpašumā dzimtās mājas ‘’Šautuvi’’ Priekuļu novadā ar nolūku vēlāk dibināt stipendiju fondu sekmīgākajam Ķīmijas fakultātes Farmācijas nodaļas studentam.

## Darbi
* Piens un piena preparāti (1922)
* Tauki un to izmeklēšana (1927), 
* Uzturvielu ķīmija. I daļa (1930), 
* Alkoholiskie dzērieni un to izmeklēšana (1933), 
* Vitamīni, hormoni, fermenti un to nozīme uzturā, 
* Pētījumi par Rīgas jūras līča un Baltijas jūras ūdens ķīmisko sastāvu (kopā ar J. Ozoliņu, 1935)

## Literatūra
* Prof. Eduarda Zariņa 50 gadu dzimšanas diena. Latvijas Farmaceitu Žurnāls 1926, Nr.10/12: 268.-270.lpp. 
* Profesora Eduarda Zariņa sešdesmit gadi. Universitas 1936, Nr.13: 316.lpp

## Atsauces