Marana

**Marana** bija Latvijas kameransamblis, kas dibināts 1986. gadā. Tas izpildīja komponista un grupas dibinātāja Valta Pūces skaņdarbus, apvienojot popmūzikas, akadēmiskās mūzikas un etniskās mūzikas ietekmes.

## Vēsture
Valts Pūce 1986. gadā nodibināja grupu, aicinot tajā piedalīties savus Latvijas Valsts konservatorijas studiju biedrus. Pirmais sastāvs: Dace Pūce — balss, Kaija Linde — balss, Iveta Dzene — balss, Sandra Šmate — balss, Antra Eniņa — balss, Nauris Puntulis — balss, Valts Pūce — klavieres, balss, Kristīne Krūmiņa — oboja, angļu rags, Raimonds Macats — čells, Ainārs Majors — kontrabass, balss, Ilmārs Puriņš — bungas, Raimonds Ozols — vijole, balss. Vēlāk dalībnieki mainījās, par stabiliem dalībniekiem vēlāk kļuva dziedātājas Māra Kalniņa un Gija Majore, obojists Normunds Šnē un sitaminstrumentālists Tālis Gžibovskis.

Pirmos piecus gadus grupa aktīvi darbojās, iestudējot vairākas koncertprogrammas. 1986. gadā tapa dziesmu cikls "Kāds mani sauc" ar Aivara Neibarta dzeju ("Notiksies, kam jānotiek", "Mātesbrālim Albertam, kas sadega ugunsgrēkā", "Ēnu puķes", "Aiz kalna" u.c.). 1989. gada 10. martā notika viencēliena kameroperas "Šahs" pirmizrāde Rīgā, Anglikāņu baznīcā. 1989. gadā ansamblis piedalījās Nacionālā teātra izrādē, Rolanda Zagorska iestudētajā Aristofana komēdijā "Putni". 1991. gadā tapa cikls ar Raimondas Vazdikas vārdiem "Visādas drazas", kas tika izdots pirmajā "Maranas" skaņuplatē, 1992. gadā tika uzņemta muzikālā filma "Papardes zieds Ziemassvētku naktī".

Klāss Vāvere par grupu rakstījis:
"«Marana» ir pārlieku drastiski demokrātiska un popsiski avangardiska, lai to pieskaitītu «akadēmiķu» mūzikas spārnam, un pārāk dziļi folklorā, klasikā un filozofiskā vispārinātībā sakņota, lai tiktu uzskatīta par kārtējo rokvienības versiju. [..] Allaž ietērpta izteikti akustiskā skanējumā, «Maranas» pašizteiksme nedalāmi saistīta ar vizuālām izpausmēm, spēles un režijas klātbūtni, kas īpaši izceļ priekšnesuma daudzslāņainību, taču saglabā mūzikai piemītošo romantiski intīmo gaisotni."

2006. gadā V. Pūce atceras šo periodu:
 "Bija kolosāla publikas interese un atsaucība, tikām aicināti koncertēt Rietumos. Nokļuvām pat pilnīgi pasakainās vietās, piemēram, Austrālijā un Farēru salās. Uztaisījām arī muzikālu videofilmu. Ļoti saspringts, bagāts laiks tas bija. Pēc piecu gadu jubilejas vēl aizbraucām uz Austrāliju un tad nolēmām, ka metīsim mieru. [..] Ekonomiskā situācija bija baisa. Kurš tad neatceras, ka 90. gadu sākumā un vidū par mākslu neviens pat negribēja domāt. Katru rītu bija jāskatās, cik lielā mērā nauda ir pazaudējusi vērtību. Tas nebija laiks mākslai, tas bija laiks izdzīvošanai."

1997. gadā "Marana" sanāca kopā uz 10 gadu jubilejas koncertu, kā arī kopā ar Renāru Kauperu un citiem viesmāksliniekiem ierakstīja albumu "Parasta diena", kurā apkopoti agrīnie grupas skaņdarbi, tajā skaitā cikls "Kāds mani sauc", fragmenti no kameroperas "Šahs", "Latīņu cikls" un citas kompozīcijas.

Grupa sanāca kopā arī vēlāk, lai uzstātos starptautiskajā festivālā "Septembra kamermūzikas dienas" (2004), kā arī 2006. gadā V. Pūces jubilejas koncertā.

2017. gadā Uldis Rudaks iekļāva albumu "Visādas drazas" savā raidījumu ciklā "Zibens pa dibenu" kā vienu no labākajiem latviešu rokmūzikas albumiem. 2019. gadā šajā raidījumā tika iekļauts arī albums "Parasta diena".

## Diskogrāfija
* *Visādas drazas*, "Marana" (LP) — RiTonis, 1991.
* *Gadskārtu ieražu dziesmas/Papardes zieds Ziemssvētku naktī*, "Marana" (MC) — Marana Productions, 1992.
* *Parasta diena*, "Marana" (CD) — Marana Productions, 1997.

## Atsauces