open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jānis Zālītis

**Jānis Zālītis** ( — ) bija latviešu politiķis, Krievijas Valsts domes deputāts, viens no latviešu strēlnieku bataljonu organizētājiem, Latviešu pagaidu nacionālās padomes un Latvijas Tautas padomes loceklis, pirmais Latvijas Republikas Apsardzības ministrs.

## Dzīvesgājums

Dzimis 1874. gada 27. jūlijā (pēc vecā stila — 15. jūlijā) Sausnējas pagasta "Lejas Vidotu" mājās kā namdara Pētera Zālīša (1851—1887) dēls. Māsa Late (precējusies Vecman). Pirmās mācību gaitas uzsācis Sausnējas pareizticīgo pagastskolā. Pēc tam mācījies draudzes skolā un vēlāk Rīgas pareizticīgo garīgajā skolā un Rīgas pareizticīgo seminārā, ko pabeidz 1895. gadā. Pēc tam strādājis par sekretāru Rīgas garīgajā skolā. Studējis Tērbatas Universitātē, kuru absolvēja 1905. gadā.
Pēc studijām darba gaitas uzsācis Rīgā kā zvērināta advokāta palīgu. No 1910. gada pats strādājis kā zvērināts advokāts Rīgā, bijis aktīvs Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijā. 1912. gada rudenī ievēlēts par Krievijas Valsts domes 4. sasaukuma deputātu.

Pirmā pasaules kara laikā darbojās Latviešu bēgļu apgādāšanas centrālkomitejā Petrogradā. 1915. gadā, kopā ar citiem Krievijas 4. Valsts domē ievēlētajiem latviešiem, iesaistījā Latviešu strēlnieku bataljonu organizācijas komitejas darbā. Kopā ar Jāni Goldmani izdeva slaveno uzsaukumu "Pulcējaties zem latviešu karogiem!".

No 1917. gada septembra bija Latviešu pagaidu nacionālās padomes loceklis. Pārstāvēja Latviju Skandināvijas valstīs.

1918. gadā atgriezies Rīgā, kur kā Latvijas Radikāldemokrātu partijas delegāts piedalījās Tautas padomes izveidē, piedalījās Latvijas valsts pasludināšanas sēdē. Darbojies Tautas padomē. Kārļa Ulmaņa vadītajā  valdībā ieņēmis Apsardzības ministra posteni no 1918. gada 6. decembra līdz 1919. gada 19. jūlijam.

1919. gada 9. decembrī no plaušu karsoņa miris Rīgā. 1924. gadā pārapbedīts Brāļu kapos. Pēc nāves apbalvots ar III šķiras Lāčplēša Kara ordeni par to, ka ārkārtīgi grūtos apstākļos organizēja valsts bruņotos spēkus un, piedalīdamies to vadībā, izšķirošajos brīžos 1919. g. martā vairākkārt apmeklēja fronti pie Ventas, Slokas un Kalnciemā, kur ar savu klātbūtni pozīcijās pacēla karavīru kaujas garu, tādējādi sekmēdams latviešu bruņoto vienību pirmās uzvaras.

1934. gadā Jāņa Zālīša vārdā tika nosaukta iela Rīgā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Jānis Zālītis
* Jānis Balodis. Jānis Zālīts, pirmais Latvijas apsardzības ministrs. 1925.
Jakutska

**Jakutska** (), arī **Ģokūskaja** (), ir Sahas Republikas galvaspilsēta Ļenas upes krastā Krievijas Federācijas austrumos, 8468 km no Maskavas.

## Demogrāfija
Jakutskas iedzīvotāju skaits pieaug, atšķirībā no daudzajām Krievijas Federācijas pilsētām, kur tas samazinās. Dzimstības koeficients 2005. gadā bija 16,7, mirstības 9,5, bet dabiskais pieaugums bija 7,2 cilv. uz 1000 iedz. gadā. 

1967. gadā Jakutskā dzīvoja aptuveni 100 tūkstoši iedzīvotāju, 1998. gadā 195 000, 2002. gadā 210 600, 2005. gadā 235 600, bet 2007. gadā 246 000 iedzīvotāju (kopā ar piepilsētām 266 500). 2008. gadā Jakutskā dzīvoja 255,7 tūkstoši iedzīvotāju, 62,5% bija krievi, 25,1% jakuti. 

2020. gadā pilsētā dzīvoja 322 987 cilvēki, jakuti 50,6%, krievi 38,4%, ukraiņi 1,4%, kirgīzi 1,1%, evenki 1%, citi 7.5%.

## Klimats
Jakutska ir viena no Zemes aukstākajām pilsētām. Janvāra vidējā gaisa temperatūra ir no -40 līdz -45&nbsp;°C, bet zemākā reģistrētā temperatūra ir -64,4&nbsp;°C. Vasaras Jakutskā ir samērā siltas - gaisa temperatūra ir ap +20 - +22&nbsp;°C, turklāt augstākā reģistrētā temperatūra bijusi +38,3&nbsp;°C. Nokrišņu ir samērā maz - tikai 240 mm gadā. No tiem visvairāk izkrīt vasarā - katru mēnesi pa 30 - 40 mm. Vismazāk nokrišņu ir martā - tikai 5 mm.


Якутск, ул.Петра Алексеева, 22.06.2013 - panoramio.jpg|Senākās ēkas 
Якутск, ул. Орджоникидзе - panoramio.jpg|Senākās ēkas 
Якутск - panoramio (4).jpg|Senākās ēkas 
Якутск, ул.Курашова,22 - пр.Ленина, 22.06.2013 - panoramio.jpg|Pilsētas galvenā iela Ļeņina prospekts
Проспект Ленина возле остановки «Кинотеатр Центральный».jpg|Ļeņina prospekts
Якутск, пр.Ленина,14, ресторан Маленькая Венеция, 22.06.2013 - panoramio.jpg|Ļeņina prospekts
Якутск, пр.Ленина - ул.Короленко,2, 22.06.2013 - panoramio.jpg|Ļeņina prospekts
Якутск. Здание магазина "Илин Энэр".jpg|Veikals "Илин Энэр"
Якутск, ул.Курашова,4, торговый центр ЦУМ Якутск, 22.06.2013 - panoramio.jpg|Tirdzniecības centrs *ЦУМ*
Attēls:Yakutsk 4 (ntx).jpg|Jakutska ziemā
Якутск. Мечеть.jpg|Mošeja


## Atsauces

## Ārējās saites

* Jakutskas apkārtnes karte
Orla

**Orla** () ir pilsēta Krievijā pie autoceļa M2, 368&nbsp;km attālumā uz dienvidiem no Maskavas.
Orlas apgabala administratīvais centrs.

## Cilvēki
Orlā dzimuši:
* Deniss Menšovs, riteņbraucējs,
* Juzefs Urbanovičs, Latvijas poļu izcelsmes sociālistiskās Polijas ģenerālis (*generał broni*) un valsts darbinieks.

## Atsauces

## Ārējās saites
100. gads

**100. gads** () ir garais gads, kurš pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.

## Notikumi
* ķieģeļi kļuva par galveno celtniecības materiālu Senajā Romā
* Plīnijs Jaunākais kļuva par konsulu
* Romiešu armija sasniedza 300 000 kareivjus
* Mūsdienu Vācijas reģions tika dokumentēts kā Ģermānija
* Adenas kultūru Ohaio upes ielejā nomaina Hopvelas kultūra
* Samuals Jare, Britānijas druīds, kļūst par Romas imperatora palīgu

## Miruši
* Josefs Flāvijs (*Titus Flavius Josephus*) — ebreju vēsturnieks (dzimis 37. gadā)
* Kvintiliāns (*Quintilianus*) — romiešu retors (dzimis ap 35. gadu)
Murmanska

**Murmanska** (, , ), no 1916. līdz 1917. gadam **Romanova Murmanā** (*Романов-на-Мурмане*), ir pilsēta Krievijas Federācijas ziemeļrietumos, Murmanskas apgabala administratīvais centrs. Tai ir pilsētas apgabala statuss. Murmanska atrodas Kolas pussalā, klinšainā Kolas līča austrumu krastā, netālu no līča ieejas Barenca jūrā. Tā ir viena no lielākajām Krievijas ostām. Gar pilsētu izbūvēts federālais autoceļš R21 "Kola". 108 km attālumā no pilsētas atrodas Krievijas robeža ar Norvēģiju, bet 182 km attālumā — ar Somiju.

2023. gadā Murmanskā dzīvoja 267 tūkstoši iedzīvotāju. Neskatoties uz to, ka pilsētas iedzīvotāju skaits kopš 1989. gada pakāpeniski samazinās, Murmanska joprojām ir lielākā pilsēta pasaulē aiz Ziemeļu polārā loka. Lai arī pilsēta atrodas aiz polārā loka, pateicoties Ziemeļatlantijas straumei, tās klimats, neskatoties uz garajām un sniegotajām ziemām, ir salīdzinošo mērens. Arī Barenca jūra pilsētas apkārtnē aizsalst ļoti reti. Pēc sava izmēra un infrastruktūras Murmanska līdzinās citām Krievijas Eiropas daļas pilsētām, kuras savā starpā savieno attīstīts ceļu un dzelzceļu tīkls. Murmanska ir vistālāk ziemeļos esošā pilsēta, kurā darbojas trolejbusu satiksme.

## Vēsture
Tagadējās Murmanskas apkārtni ap Kolas fjordu senatnē apdzīvoja sāmi un normaņi (krieviski "murmani"). 
1565. gadā pirmo reizi pieminēta Kolas apmetne. Pēc Krievijas sakāves Livonijas karā 16. gadsimta otrajā pusē Dānijas-Norvēģijas karalis Frederiks II pieprasīja Krievijas caristei atdot pussalu norvēģiem. Krievija atteicās un nosūtīja uz Kolu vaivadu. 

Pēc sakāves Krimas karā 1870. gados Krievijas Impērija sāka plānot jaunu jūrasceļu izveidi ziemeļos. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gada 3. (16.) aprīlī atklāja ostu un vienlaicīgi sāka izbūvēt dzelzceļa līniju no Petrozavodskas. Galastacijas nosaukums bija Romanova Murmanā. 1916. gada 4. oktobrī apdzīvotā vieta ieguva pilsētas statusu. Pēc Februāra revolūcijas 1917. gada 3. aprīlī Romanovu Murmanā pārdēvēja par Murmansku, bet pēc Oktobra revolūcijas varu pilsētā pārņēma revolucionārā komiteja.

Pēc tam, kad Krievija pēc Brestļitovskas miera līguma 1918. gada martā noslēdza separātu mieru ar Vāciju, jūnijā Murmansku okupēja Antantes valstis. 1919. gada rudenī britu karaspēks atstāja Murmansku un pilsēta nonāca baltgvardu kontrolē. 1920. gada 13. martā to ieņēma Sarkanā armija. 1927. gadā Murmanska kļuva par rajona centru Ļeņingradas apgabalā, bet 1938. gadā par apgabala centru.

Otrā pasaules kara laikā, sākot ar 1941. gada vasaras sākumu, Murmansku atkārtoti mēģināja ieņemt Vērmahts un tā cieta bombardēšanas uzlidojumos. Pēc kara tajā izveidoja vācu karagūstekņu nometni.

## Atsauces

## Ārējās saites
Fraternitas Academica

alt=Studentu korporācijas "Fraternitas Academica" krāsu vairodziņš un cirķelis.|thumb|250x250px|"Fraternitas Academica" krāsu vairodziņš un cirķelis.
***Fraternitas Academica*** (no ) ir latviešu studentu korporācija, kas dibināta 1925. gada 4. februārī Rīgā, lai pulcinātu ap sevi studentus akadēmiskās dzīves izkopšanai, attīstītu tiem goda prātu, pienākuma apziņu, piekoptu atturību, veicinātu zinātnes, literatūras, mākslas un sporta attīstību, pabalstītu morāliski un materiāli korporācijas locekļus studiju laikā un arī pēc tam, tādā veidā izaudzinot krietnus un stiprus pilsoņus, kuri varētu ņemt aktīvu dalību Latvijas valsts kulturālajā un sabiedriskajā dzīvē.

Lai izvairītos no iespējamiem pārpratumiem ar līdzīga nosaukuma agrāko Tērbatas studentu korporāciju *[[Fraternitas Academica Dorpatensis]]* (1857—1861) un 1881. gadā dibināto Tērbatas *[[Fraternitas Academica (Tērbatas Universitātes korporācija)|Fraternitas Academica]]*, 1927. gada 28. marta Speciālajā konventā korporācijas sākotnējais nosaukums tika grozīts uz *Fraternitas Academica Latviensis*, bet 1933. gada 16.  janvāra Speciālajā konventā tika atjaunots tās sākotnējais nosaukums, ko LU Padome apstiprināja 1933. gada 8. februārī.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Fraternitas Academica'' vietne
Hosē Luiss Rodrigess Sapatero

**Hosē Luiss Rodrigess Sapatero** (; dzimis  Valjadolidā, Spānijā) ir spāņu politiķis, bijis Spānijas premjerministrs no 2004. līdz 2011. gadam. Viņš ir Spānijas Sociālistiskās Strādnieku partijas līderis kopš 2004. gada.

Sapatero valdības laikā ir veikta Spānijas karaspēka izvešana no Irākas, karaspēka nosūtīšana uz Afganistānu, viendzimuma laulību legalizācija, smagāku sodu piemērošana noziegumiem vardarbībā pret sievietēm, smēķēšanas ierobežošana publiskās vietās, kā arī plašākas varas piešķiršana autonomijām un reģionālajām valdībām, tostarp Katalonijai.

## Ārējās saites
Tritikāle

**Tritikāle** (*× Triticosecale*) ir labības augs, kas izveidots, krustojot kviešus (***Triti'''cum'') un [[rudzi|rudzus]] (''Se'''cale***). Tā tika pirmoreiz iegūta laboratorijās 19. gadsimta beigās Skotijā un Zviedrijā. Tritikāle apvieno kviešu augsto ražības potenciālu un labo graudu kvalitāti ar rudzu izturību pret vides apstākļiem (ieskaitot augsnes īpašības) un slimībām. 

Tā ir izturīgāka pret salu (aukstumizturība ir labāka nekā ziemas kviešiem), neuzņēmīga pret sēnīšu un vīrusslimībām, turklāt tai ir pazeminātas prasības pret augsnes auglību. Tritikāles graudos ir samērā daudz olbaltumvielu. 

Par vienu no komerciāli audzējamajām labībām tritikāle kļuva tikai nesen. Pārsvarā tritikāli izmanto spirta rūpniecībā un lopbarībai, taču atsevišķu šķirņu graudus var izmantot arī maizes cepšanā.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Ilze Lavrinovica. „Tritikāle – tikai lopbarībai vai arī maizei? LLU pēta auga lietojumu”. Latvijas Avīze. 2014. gada 28. septembris. Skatīts: 2016. gada 25. aprīlī.
Nacionāla valsts

**Nacionāla valsts** ir konstitucionāli tiesiska valsts, kas nozīmē, ka tai ir pašnoteikšanās tiesības suverēnā teritorijā un tajā tiek pausta tautas griba. Nacionālas valsts stāvoklis parasti tiek noteikts ar konstitūcijas palīdzību. Latvijas konstitūcija jeb Satversme pieņemta 1922. gadā. Ideāls modelis paredz, ka nacionālā valstī visiem tās pilsoņiem ir kopīga valoda, kultūra un vērtības.

Mūsdienu nacionālo valstu sistēma sāka veidoties pēc Vestfālenes miera (1648), kas apkopoja Trīsdesmitgadu kara un reformācijas rezultātus un starptautiskajos līgumos nostiprināja Eiropas jaunās pasaules kārtības starptautiski tiesiskās normas: valsts varas pārākumu, neatkarību un patstāvīgumu valsts teritorijā, neatkarību starptautiskajā komunikācijā, teritorijas integritātes un neaizskaramības nodrošināšanu. Nacionālo valstu veidošanos veicināja arī liberālās demokrātijas institūciju attīstība Eiropā un pieaugošā iedzīvotāju iesaistīšana dialogā ar varas iestādēm. Tiešā tuvība valsts varai, līdzdalības sajūta valsts pārvaldībā attīstīja pilsoņos vienotības sajūtu ar valsti, veicināja spēcīgāku nacionālās identitātes veidošanos, jo cilvēki sāka uztvert valsti kā savas politiskās līdzdalības rezultātu.

21. gadsimta sākumā nacionālo valstu sistēmā ir notikušas būtiskas pārmaiņas. Ir apšaubīta šāda politiska veidojuma nozīme. Pirmkārt, padziļinātais globalizācijas process veicina robežu izdzēšanu starp valstīm, globālās ekonomiskās un informācijas telpas veidošanos. Šādos apstākļos daudzi nozīmīgi nacionālo valstu pastāvēšanas pamati tiek būtiski nolīdzināti, ja ne vispār izzūd. Turklāt transnacionālās korporācijas iegūst ievērojamu ietekmi ne tikai ekonomikā, bet arī politikā, kas arī rada nepieciešamību pārskatīt atsevišķu nāciju idejas aktualitāti. Turklāt daudzu valstu iestāšanās dažāda veida nacionālajās savienībās zināmā mērā nozīmē arī atteikšanos no suverēnas nacionālas valsts ideoloģijas. Pat starptautiskie juridiskie akti zināmā mērā ierobežo valstu ārējo suverenitāti. Eiropā nacionālo valstu pastāvēšanu vēl vairāk sarežģī arī Eiropas Savienības pastāvēšana, kuras plašās administratīvā centra pilnvaras liecina, ka šajā apvienībā izpaužas pat dažas federatīvas iezīmes.

## Kritika
Vestfālenes nacionālo valstu sistēma tiek kritizēta divos aspektos: Pirmkārt, nāciju tiesības uz pašnoteikšanos ir pretrunā ar valsts suverenitātes un teritoriālās integritātes principiem. Otrkārt, nacionālajām valstīm tiek pārmesta nespēja nodrošināt efektīvu pārvaldību globalizācijas apstākļos.

## Skatīt arī

* Nacionālisms
* Nācija

## Ārējās saites
Francijas—Prūsijas karš

**Francijas—Prūsijas karš** jeb **Francijas—Vācijas karš** (vācu: *Deutsch-Französischer Krieg*), Francijā bieži tiek saukts arī par **1870. gada karu** (franču: *Guerre franco-allemande de 1870*), bija konflikts starp Franciju un Prūsijas Karalisti (1870. gada 19. jūlijs—1871. gada 10. maijs), kuru izprovocēja Prūsijas kanclers Oto fon Bismarks, un formāli uzsāka Napoleons III. Karš beidzās ar Francijas Impērijas sakāvi. Prūsija izveidoja Ziemeļvācu Savienību, kas pārtapa par Vācijas Impēriju.

Francija atteicās no Elzasas un Lotringas un samaksāja Vācijai kontribūciju.

## Miera līgums
left|thumb|Okupētā Francijas teritorija
Neraugoties uz vairākiem smagiem zaudējumiem un vispārēji nelabvēlīgo kara gaitu, Francijai joprojām bija spēja turpināt pretošanos. Kopumā Francijas valdība kontrolēja 2/3 valsts teritorijas. Tai bija pārliecinošs pārsvars arī jūrā, un tā varēja organizēt Prūsijas jūras blokādi, tomēr, neraugoties uz ierobežotajiem pasākumiem, tā radīja ievērojamas grūtības Vācijas tirdzniecībai ne tikai Ziemeļjūrā, bet arī Baltijas jūrā.

Kopumā pasaules sabiedriskās domas simpātijas sliecās uz Francijas pusi. Prasības anektēt Francijas Elzasas un Lotringas provinces kopā ar milzīgām kontribūcijām, kā arī karadarbības veidi no Prūsijas puses (ķīlnieku sagrābšana un nošaušana, ciematu dedzināšana) liecināja par kara netaisnīgumu. Piemēram, slavenā itāļu brīvības cīnītāja Džuzepes Garibaldi ierašanos Francijā un aktīvu piedalīšanos karā var uzskatīt par pasaules sabiedriskās domas simpātiju izpausmi.

Tomēr visiem šiem apstākļiem bija nepieciešams laiks, lai izpaustos. Jūras blokādes organizēšana saskārās ar Lielbritānijas iebildumiem, Krievija ar kanclera Gorčakova vispārējām simpātijām pret Francijas nostāju atteicās tieši iejaukties konfliktā.

Vienojoties ar Prūsijas pusi, 1871. gada 8. februārī visā Francijā notika Nacionālās asamblejas vēlēšanas, kurās uzvaru guva tūlītēja miera atbalstītāji. Jaunizvēlētais parlaments 12. februārī sanāca Bordo, un nedēļu vēlāk par Francijas prezidentu tika ievēlēts Ādolfs Tjērs, kurš bija praktiski vienīgais zināmais politiķis, kas 1870. gada vasarā iebilda pret Francijas sasteigto iesaistīšanos karā un par to tika apsūdzēts valsts nodevībā. Pēc notikušajām vēlēšanām viņš kļuva par *de facto* jauno valsts vadītāju.

26. februārī Versaļā tika parakstīts provizorisks miera līgums. 28. februārī Nacionālā asambleja Bordo apstiprināja miera noteikumus, ar pārliecinošu deputātu vairākumu (546 — par, 107 — par, 23 deputāti atturējās).

1. martā Prūsijas karaspēks ienāca Parīzē un ieņēma daļu pilsētas, 3. martā tas atkāpās. Noslēguma miera līgums tika parakstīts Frankfurtē 10. maijā.

Francija zaudēja Elzasu un Lotringu, kā ar tai bija jāmaksā 5 miljardu franku kontribūcijas maksājums. Prūsijas karaspēks palika Francijas teritorijā līdz tā samaksai, Francijai bija jāsedz arī prūšu karaspēka uzturēšanas izmaksas.
## Kara statistika

## Atsauces

## Ārējās saites
Vācijas ģerbonis

**Vācijas ģerbonis** ir viens no Vācijas simboliem. Uz ģerboņa ir attēlots ērglis. Krāsas uz ģerboņa ir tādas pašas, kādas ir uz Vācijas karoga (melna, sarkana un zelta krāsa). Tas ir viens no vecākajiem pastāvošajiem valsts simboliem Eiropā.

## Skatīt arī
* Vācijas karogs
Vācija (nozīmju atdalīšana)

**Vācija** var būt:

* Vācija — valsts Centrāleiropā;

Bijušās valstis:
* Vācijas Impērija (1871—1918)
* Veimāras Republika (1919—1933)
* Nacistiskā Vācija (1933—1945)
* Austrumvācija (1949—1990)
* Rietumvācija (1949—1990)

## Skatīt arī
* Ģermānija
Vācijas atkalapvienošana

[thumb|175px|Zilajā krāsā iekrāsota [Rietumvācija, sarkanajā — Austrumvācija, bet dzeltenajā — Rietumberlīne]]
**Vācijas atkalapvienošana** () ir Austrumvācijas un Rietumberlīnes pievienošana Rietumvācijai, kas notika . Apvienošanas līgumu parakstīja 6 suverēnas valstis: Rietumvācija, Austrumvācija, kā arī PSRS, Apvienotā Karaliste, ASV, un Francija.

1989. gada 19. novembrī Austrumvācija atvēra pārejas punktu Berlīnes mūrī, atļaujot iedzīvotājiem brīvi pārvietoties uz Rietumvāciju. Nākamajā dienā abu Vāciju iedzīvotāji priekā sāka pašrocīgi sienu nojaukt.
Attēls:West and East Germans at the Brandenburg Gate in 1989.jpg|Berlīnes mūra krišana. Brandenburgas vārti, 1989. gada novembris
Attēls:Väter der Einheit.jpg|Piemineklis "Apvienošanās tēvi" Berlīnē


## Ārējās saites
Meteora (albums)

**Meteora** ir rokgrupas Linkin Park otrais studijas albums, izdots 2003. gada 25. martā. Tā nosaukums dots, pateicoties vietai ar šādu nosaukumu Grieķijā, kurā uzbūvēti daudzi klosteri.

Salīdzinot ar pirmo albumu Hybrid Theory, šajā vairāk ir izmantots reproks. Tāpat tas tiek uzskatīts par Linkin Park smagāko albumu. Instrumentālais skaņdarbs "Session" 2003. gadā bija nominēts Grammy balvām kā Labākā instrumentālā roka dziesma.

Dziesmas "Somewhere I Belong" piedziedājums esot ierakstīts 40 dažādos variantos.

## Dziesmu saraksts
* "*Foreword*"
* "*Don't Stay*"
* "*Somewhere I Belong*"
* "*Lying From You*"
* "*Hit the Floor*"
* "*Easier to Run*"
* "*Faint*"
* "*Figure.09*"
* "*Breaking the Habbit*"
× "*From the Inside*"
* "*Nobody's Listening*"
* "*Session*"
* "*Numb*"

## Izpildītāji
* Česters Beningtons - vokāls
* Robs Burdons - bungas
* Breds Delsons - vadošā ģitāra
* Džo Hans - miksēšana, programmēšana
* Deivids Farels - basģitāra
* Maiks Šinoda - vokāls, ritma ģitāra, taustiņistrumenti, programmēšana
* Džoels Derouins, Čārlijs Bišarats, Alisa Parka, Sāra Pārkinsa, Mišela Ričardsa, Marks Robertsons - vijoles
* Evans Vilsons, Bobs Bekers - alti
* Lerijs Korbets, Dens Smits - čelli
* Deivids Zaslofs - flauta dziesmā "Nobody's Listening"
Madagaskaras jakāns

**Madagaskaras jakāns** (*Actophilornis albinucha*) ir viena no jakānu dzimtas (*Jacanidae*) bridējputnu sugām, kas pieder pie Āfrikas jakānu ģints (*Actophilornis*). Tas dzīvo tikai Madagaskarā. Āfrikas jakānu ģintī ir vēl viena jakānu suga — Āfrikas jakāns (*Actophilornis africana*).

Madagaskaras jakāns mājo stāvošu ūdeņu saldūdens ezeros vai purvos, un dīķos ar atbilstošu veģetāciju (augi ar peldošām lapām). Tas sastopams gandrīz visā salā, izņemot kalnos un tuksnesī.

## Izskats un ieradumi
Madagaskaras jakāna ķermenis ir kastaņbrūnā krāsā ar melniem spārnu galiem. Tās kakls un galva apakšdaļā ir melnā krāsā, bet to virspuse baltā. Kājas gaiši brūnas. Knābis ass, vidēji garš, gaiši zilā krāsā.

Madagaskaras jakānam ir garas kājas un kakls. Mātītes ir lielākas par tēviņiem. Kā visiem jakaniem arī Madagaskaras jakānam ir ļoti gari kāju pirksti, kas ļauj jakānam staigāt pa peldošo ūdensaugu lapām. Madagaskaras jakāns pamatā pārvietojas, tikai soļojot pa lapām, ļoti reti paceļoties gaisā. Tas ir arī labs peldētājs un nirējs. Jakāns var pārpeldēt brīvus ūdens klajumus no vienas lapu "salas" līdz nākamai. Madagaskaras jakāns pārtiek no kukaiņiem un citiem bezmugurkaulniekiem, kā arī ūdensaugu sēklām. Tas, pārvietojoties pa ūdensaugu lapām, uzlasa kukaiņus gan no augiem, gan ūdens virsmas.

## Reprodukcija
Mātītēm ir savas teritorijas un riesta laikā tās cenšas sapāroties ar pēc iespējas vairākiem tēviņiem. Tēviņš uz ūdens iekārto peldošu ligzdu, kurā mātīte iedēj 4 melni iesvītrotas, brūnas olas. Katras olas izskats ir nedaudz atšķirīgs. Pērēšanas rūpes uzņemas tēviņš, kā arī viņš aizsargā ligzdu no ienaidniekiem. Ja ligzda sāk grimt un olām draud briesmas, tēviņš tās paņem zem spārniem un pārnes uz jaunu, drošāku vietu. Kamēr tēviņš perē olas, mātīte dodas pie nākamā tēviņa. Rūpes par cāļu audzināšanu mātītes neuzņemas.

Drīz pēc izšķilšanās jakānu cāļi  var sākt skriet. Tēvs tos audzina un apmāca, kā atrast kukaiņus, gliemjus, tārpus, mazus krabīšus un zivis, kā arī augu sēklas. Cāļi paliek kopā ar tēvu 40—70 dienas. Ja mazajiem draud briesmas, tēvs tos paslēpj zem saviem spārniem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Madagaskaras jakāna foto 1
* Madagaskaras jakāna foto 2
* Madagascar Jacana Actophilornis albinucha
Mazais jakāns

**Mazais jakāns** (*Microparra capensis*) ir jakānu dzimtas (*Jacanidae*) bridējputnu suga, kas ir vienīgā **mazo jakānu** (*Microparra*) ģintī. Tam ir plašs izplatības areāls Āfrikā uz dienvidiem no Sahāras.

## Izplatība
thumb|240px|left|Mazais jakāns zivju medībās
To var sastapt Angolas, Botsvānas, Burkinafaso, Burundi, Kamerūnas, Centrālāfrikas Republikas, Čadas, Kongo Demokrātiskās Republikas, Kotdivuāras, Etiopijas, Kenijas, Malavi, Mali, Maurīcijas, Mozambikas, Namībijas, Nigēras, Nigērijas, Ruandas, Sjerraleones, Dienvidāfrikas, Sudānas, Svatini, Tanzānijas, Ugandas, Zambijas un Zimbabves tropu biomās; purvainās, aplūdušās vietas, dīķos, ezeros, dažādās saldūdens ūdenstilpēs, kurās aug peldoši ūdensaugi.

## Izskats
Mazā jakāna ķermeņa garums ir apmēram 16 cm, svars 41 g, tas ir vismazākais visā jakānu dzimtā (salīdzinājumam pārējie jakāni parasti ir 20—30 cm lieli). Kā visiem jakāniem, arī mazajam jakānam ir garas kājas ar gariem pirkstiem un nagiem, kas ļauj tam staigāt pa peldošo ūdensaugu lapām. Apspalvojums mazajam jakānam ir dzeltenbrūns ar baltu vēderu, kaklu un galvu. Galvas virsa oranža, kakla aizmugure un pleci dzelteni, arī vēders reizēm dzeltenīgs. Uz acīm tumši brūna, šaura josla. Knābis brūns, kājas zaļas. Spārnu lidspalvas tumši brūnā krāsā, astes virspuse oranža.

## Ieradumi
Mazais jakāns ne tikai var staigāt pa ūdensaugiem, bet arī var peldēt. Tas pamatā barojas ar kukaiņiem, piemēram, tauriņiem, bitēm, lapsenēm, siseņiem un skudrām. Tas medī nelielas zivis, krabjus, garneles un citus ūdens iemītniekus.

Šī ir vienīgā jakānu suga, kuras mātītes un tēviņi veido monogāmus pārus. Tiem ir ligzdošanas teritorija, kas tiek aizsargāta no citiem jakānu pāriem. Abi dzimumi piedalās olu perēšanā un mazuļu audzināšanā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* BIrdLife: Lesser Jacana Microparra capensis 
* IBC: Lesser Jacana (Microparra capensis) 
* Biodiversity: Microparra capensis (Lesser jacana)
Šengenas zona

**Šengenas zona** (, , , ) ir bezvīzu ceļošanas zona Eiropā, kurā dalībvalstis ir atteikušās no iekšējām robežkontrolēm un uzņēmušās kopēju ārējo robežu kontroli. Šī zona ir nosaukta Luksemburgas komūnas Šengenas vārdā, kurā 1985. gadā parakstīja Šengenas līgumu, kas stājās spēkā 1995. gadā. Sākotnēji Šengenas zona tika izveidota, lai atvieglotu cilvēku pārvietošanos starp dalībvalstīm un veicinātu saimniecisko un kultūras sadarbību. Pašreizējā Šengenas zona ir izveidota, balstoties uz vienošanām un līgumiem starp dažādām Eiropas valstīm. Lai iestātos Šengenas zonā, valstij ir jāizpilda noteikti kritēriji attiecībā uz robežkontroli, drošību un vīzu politiku.

## Dalībvalstis
2025. gada sākumā Šengenas zonā ietilpst 25 Eiropas Savienības (ES) dalībvalstis — Austrija, Beļģija, Bulgārija, Čehija, Dānija, Igaunija, Grieķija, Horvātija, Francija, Itālija, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Malta, Nīderlande, Polija, Portugāle, Rumānija, Slovākija, Slovēnija, Somija, Spānija, Ungārija, Vācija un Zviedrija —, kā arī Islande, Lihtenšteina, Norvēģija un Šveice, kuras nav ES dalībvalstis. Īrija un Kipra ir vienīgās ES dalībvalstis, kas nav Šengenas zonā, taču Kipra ir apņēmusies tai pievienoties nākotnē. 

Austrija ilgstoši bloķēja  Bulgārijas un Rumānijas iekļaušanu Šengenas zonā, norādot uz lielo migrantu skaitu, kas caur šīm valstīm nelegāli nokļūst ES. 2024. gada 31. martā Rumānija un Bulgārija daļēji pievienojās Šengenas zonai, taču to sauszemes robežas joprojām palika kontrolētas, bet pēc 22. novembrī Budapeštā notikušās Austrijas, Bulgārijas, Ungārijas un Rumānijas iekšlietu ministru sanāksmes Austrija atcēla savus iebildumus. Abas valstis Šengenas zonai pilnvērtīgi pievienojās 2025. gada 1. janvārī.

Changes in the Schengen Agreement.gif|Šengenas zonas paplašināšanās


## Atsauces

## Ārējās saites
Federācija (valsts)

thumb|250px|Kartē ar zaļu krāsu iekrāsotas valstis, kas mūsdienās ir federācijas
**Federācija** (no  — 'savienība') jeb **federāla valsts** ir valsts uzbūves un pārvaldes forma, kurā valsts sastāv no vairākām teritorijām (pavalstīm) ar pašnoteikšanās tiesībām. Federāciju pārvalda kopīga centrālā valdība, tomēr daudzas funkcijas ir nodotas vietējām (parasti politiskajām) valdībām. Dažādās valstīs šīs federālās pavalstis tiek sauktas atšķirīgi, piemēram, ASV tie ir štati, Vācijā — federālās zemes, Krievijā — apgabali, novadi un autonomās republikas, Šveicē — kantoni.

Cits izplatītākais valsts uzbūves un pārvaldes veids ir unitāra valsts.

## Skatīt arī
* Konfederācija
Šengenas līgums

thumb|300px|Šengenas zonas paplašināšanās
**Šengenas līgums** ir līgums par robežkontroles atcelšanu starp Eiropas Savienības (ES) valstīm, izveidojot Šengenas zonu). To  parakstīja piecas no tā laika desmit Eiropas Ekonomikas Kopienas valstīm — Beļģija, Francija, Luksemburga, Nīderlande un Vācija. Līgums stājās spēkā .

Līguma parakstīšana simboliski notika uz upju kuģa "Princese Marija Astrīda", kas atradās Mozeles upē — vietā, kur robežojas Luksemburga, Francija un Vācija, netālu no Luksemburgas komūnas Šengenas.

## Šengenas zona

2023. gadā Šengenas zonā ietilpa 23 no Eiropas Savienības dalībvalstīm — Austrija, Beļģija, Čehija, Dānija, Horvātija, Igaunija, Grieķija, Francija, Itālija, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Malta, Nīderlande, Polija, Portugāle, Slovākija, Slovēnija, Somija, Spānija, Ungārija, Vācija un Zviedrija —, kā arī Islande, Lihtenšteina, Norvēģija un Šveice, kas nav ES dalībvalstis.

2024. gada 31. martā arī Bulgārija un Rumānija daļēji pievienojās Šengenas zonai, taču to sauszemes robežas palika kontrolētas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* [NOLĪGUMS starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie koīgām robežām](http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/PDF/?uri=CELEX:42000A0922(01)&from=EN) Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

## Skatīt arī
* Eirozona
Indijas jakāns

**Indijas jakāns** (*Metopidius indicus*) ir jakānu dzimtas (*Jacanidae*) bridējputnu suga, kas ir vienīgā **Indijas jakānu** (*Metopidius*) ģintī. Tas mājo Āzijas tropu biomā. Ģeogrāfisko variāciju nav.

## Izplatība
thumb|left|220px|Uz melnās galvas izceļas koši baltās "uzacis"
thumb|left|220px|Jaunais putns
Indijas jakāns sastopams visā Dienvidāzijas teritorijā, no Indijas rietumos līdz Sumatras un Javas salām austrumos. Tas dzīvo stāvoša ūdens saldūdens ezeros, purvos un dīķos ar atbilstošu veģetāciju (augi ar peldošām lapām), kā arī uzpludinātos rīsa laukos.

## Izskats un ieradumi
Indijas jakānam kā visiem jakāniem ir garas kājas ar gariem pirkstiem un nagiem, kas ļauj tam pārvietoties pa peldošu ūdensaugu lapām. Ķermenis ir vidēji liels, apmēram 29 cm. Mātītes ievērojami lielākas par tēviņiem. Apspalvojums ķermenim ir melns, ar koši zilu, metālisku spīdumu, spārni bronzas krāsā ar melnām lidspalvām. Uz melnās galvas izceļas baltas, šauras uzacis. Kājas dzeltenīgi pelēkas, knābis dzeltens, tā pamatne pagarinās uz pieres, veidojot kaut ko līdzīgu vairogam. Vairogs gaiši zilā krāsā. Aste tumši violeta. Jaunajiem putniem mugurpuse brūna, apakšdaļa balta ar dzeltenīgām krūtīm.

Indijas jakāns barojas ar kukaiņiem, gliemjiem, sīkām zivtiņām un ūdensaugu sēklām, jebko, ko var atrast uz un ap ūdensaugiem. Tas ne tikai uzlasu visu, kas atrodams uz lapām, bet mēdz lapas apgriezt riņķī un pārmeklēt arī otru pusi. Jakāns ir lielisks peldētājs un nirējs. Var pārpeldēt brīvus ūdens klajumus no vienas lapu "salas" līdz nākamai.

## Reprodukcija
Mātītēm ir savas teritorijas, un riesta laikā tās sapārojas ar vienu vai vārākiem tēviņiem, vidēji 1,9 tēviņi uz vienu mātīti. Jo lielāka mātīte, jo tai ir lielāks harēms. Tēviņš uz ūdens iekārto peldošu ligzdu, kurā mātīte iedēj 4 melni iesvītrotas, brūnas olas. Pērēšanas rūpes uzņemas tēviņš, kā arī tas aizsargā ligzdu no ienaidniekiem. Ja ligzda sāk grimt un olām draud briesmas, tēviņš tās paņem zem spārniem un pārnes uz jaunu, drošu vietu. Kamēr tēviņš perē olas, mātīte dodas pie nākamā tēviņa. Rūpes par cāļu audzināšanu mātītes neuzņemas. Galvenie ienaidnieki, kas izēd olas no ligzdas ir grauzēji un citi putni. Ja tēviņš ir zaudējis olas, mātīte atkal izdēj jaunas olas. Inkubācijas periods ilgst 22—24 dienas. Cālēni ir ligzdbēgļi. Jau drīz pēc izšķilšanās jakānu cāļi sāk skriet. Tēvs tos audzina un apmāca kā atrast kukaiņus, gliemjus, tārpus, mazus krabīšus un zivis, kā arī augu sēklas. Briesmu gadījumā tēvs cāļus pārnes zem spārniem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* BirdLife: Bronze-winged Jacana Metopidius indicus 
* Indijas jakāna foto 
* Indijas jakāna foto galerija
Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija

[thumb|240px|OECD galvenā mītne — Lamietas pils (''Château de la Muette'') Parīzē (bijušī [Rotšildi|Rotšildu pils).]]
**Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (ESAO)**, kas plašāk pazīstama pēc tās angliskās abreviatūras **OECD** (), ir starptautiska attīstīto valstu ekonomikas organizācija, kura atzīst demokrātiskas un brīvā tirgus ekonomikas principus.
OECD dibināšanas konvencija kā prioritāros darbības virzienus noteica dalībvalstu ekonomisko attīstību, finansiālo stabilitāti, dzīves līmeņa paaugstināšanu, nediskriminējošas daudzpusējas starptautiskās tirdzniecības attīstību, kas veicinātu arī pasaules ekonomikas attīstību.
Organizācijas galvenā mītne atrodas Lamietas pilī (*Château de la Muette*) Parīzē.

## Vēsture
Organizācija izveidota atbilstoši Māršala plānam 1948. gadā ar nosaukumu **Eiropas ekonomiskās sadarbības organizācija** (*OEEC*, *Organisation for European Economic Co-operation*). Tās sastāvā sākotnēji bija 16 Eiropas dalībvalstis (ieskaitot Turciju), vēlāk pievienojās VFR (1949) un Spānija (1958).

1961. gadā tika nolemts OEEC reformēt par OECD un uzņemt tajā arī ārpus Eiropas esošās ASV un Kanādu. Vēlāk par dalībvalstīm kļuva Itālija (1962), Japāna (1964), Somija (1969), Austrālija (1971) un Jaunzēlande (1973).

Pēc Aukstā kara beigām OECD pievienojās arī Meksika (1994), Čehija (1995), Ungārija (1996), Dienvidkoreja (1996), Polija (1996), Slovākija (2000), Čīle (2010), Slovēnija (2010), Izraēla (2010), Igaunija (2010), Latvija (2016), Lietuva (2018), Kolumbija (2020) un Kostarika (2021).

No Eiropas Savienības valstīm sarunas par iestāšanos OECD nav sāktas vienīgi ar Kipru.

## Dalībvalstis
Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijā ir 38 dalībvalstis:

## Kandidātvalstis

### Valstis, kas ir pievienošanās sarunu procesā
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Iesniegušas lūgumu pievienoties
* 
* 

### Apturētas pievienošanās sarunas
* : sarunas sāka 2007. gada maijā, 2014. gada martā sarunas apturētas saistībā ar Krievijas veikto Krimas okupāciju un aneksiju.

## Piezīmes

## Atsauces
Cekulainais jakāns

**Cekulainais jakāns** (*Irediparra gallinacea*) ir jakānu dzimtas (*Jacanidae*) bridējputnu suga, kas ir vienīgā **cekulaino jakānu** (*Irediparra*) ģintī. Tas dzīvo Āzijas un Austrālijas tropu biomā. Ģeogrāfisko variāciju nav.

## Izplatība
thumb|left|240px|Pateicoties garajiem pirkstiem, jakāns spēj pārvietoties pa ūdensaugu lapām
Cekulainais jakāns sastopams Austrālijas ziemeļos un austrumos, kā arī Dienvidaustrumāzijas teritorijās: Borneo, Filipīnās, Sulavesi, Jaungvinejā un Jaunanglijā. Tas mājo stāvošu ūdeņu saldūdens ezeros vai purvos un dīķos ar atbilstošu veģetāciju (augi ar peldošām lapām), kā arī uzpludinātos rīsa laukos.

## Izskats un ieradumi
Cekulainam jakānam kā visiem jakāniem ir garas kājas ar gariem pirkstiem un nagiem, kas ļauj tam pārvietoties pa peldošu ūdensaugu lapām. Ķermenis ir vidēji liels, apmēram 20—27 cm, svars 85—140 g. Mātītes ievērojami lielākas par tēviņiem. Ķermeņa apspalvojums ir melnā krāsā, ar baltu pakakli, vaigiem un vēderu, un tumši brūniem spārniem. Uz krūtīm melna josla, bet kakla pamatne dzeltenbrūna. Uz pieres koši sarkana, cekulveidīga sekste. Kājas pelēkas.

Jakāns barojas ar kukaiņiem, gliemjiem, sīkām zivtiņām un ūdensaugu sēklām, jebko, ko var atrast uz un ap ūdensaugiem. Tas ne tikai uzlasu visu, kas atrodams uz lapām, bet mēdz lapas apgriezt riņķī un pārmeklēt arī otru pusi. Cekulainais jakāns ir lielisks peldētājs un nirējs. Tas var pārpeldēt brīvus ūdens klajumus no vienas lapu "salas" līdz nākamai.

## Reprodukcija
Mātītēm ir savas teritorijas, un riesta laikā tās sapārojas ar vienu vai vārākiem tēviņiem. Tēviņš uz ūdens iekārto peldošu ligzdu, kurā mātīte iedēj 4 melni iesvītrotas, brūnas olas. Pērēšanas rūpes uzņemas tēviņš, kā arī tas aizsargā ligzdu no ienaidniekiem. Ja ligzda sāk grimt un olām draud briesmas, tēviņš tās paņem zem spārniem un pārnes uz jaunu, drošāku vietu. Kamēr tēviņš perē olas, mātīte dodas pie nākamā tēviņa. Rūpes par cāļu audzināšanu mātītes neuzņemas. Ja tēviņš ir zaudējis olas, mātīte atkal izdēj jaunas olas. No olām pēc 22—24 dienām izšķiļas cāļi.

Drīz pēc izšķilšanās jakāna cāļi var sākt skriet. Tēvs tos audzina un apmāca, kā atrast kukaiņus, gliemjus, tārpus, mazus krabīšus un zivis, kā arī augu sēklas. Briesmu gadījumā tēvs cāļus pārnes zem spārniem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Australian Nature Photography: Comb-crested Jacana (Irediparra gallinacea)
* Comb-crested Jacana Irediparra gallinacea 
* BirdLife: Comb-crested Jacana Irediparra gallinacea
* Avibase: Comb-crested Jacana (Irediparra gallinacea) (Temminck, 1828)
* Comb-crested Jacana - profile
Tārtiņveidīgie

**Tārtiņveidīgie putni** (*Charadriiformes*) ir viena no putnu klases (*Aves*) kārtām, kas pieder neognatu infraklasei (*Neognathae*). Tārtiņveidīgie putni ir ļoti dažādi, tie ir gan mazi, gan vidēji lieli. Šai kārtai pieder apmēram 350 putnu sugas, kas iedalās 20 dzimtās. Tārtiņveidīgie putni atkarībā no sugas dzīvo visdažādākajās ekozonās visos pasaules kontinentos, Antarktīdu ieskaitot. Lielākā daļa tārtiņveidīgo putnu dzīvo ūdens tuvumā un barojas ar nelieliem dzīvniekiem, lai gan ir dažas sugas, kas dzīvo tuksnesī vai dziļos mežos.

Jaunākie DNS pētījumi ir ieviesuši izmaiņas putnu klasifikācijā kopumā. Tārtiņveidīgo putnu kārtā senāko 3 apakškārtu vietā (bridējputni, kaijveidīgie un alkveidīgie) šobrīd ir 6 apakškārtas.

## Latvijā
Latvijā ir sastopamas 9 tārtiņveidīgo putnu dzimtas: alku dzimta (*Alcidae*), bezdelīgtārtiņu dzimta (*Glareolidae*), īlenknābju dzimta (*Recurvirostridae*), jūras žagatu dzimta (*Haematopodidae*), kaiju dzimta (*Laridae*), klijkaiju dzimta (*Stercorariidae*), sloku dzimta (*Scolopacidae*), tārtiņu dzimta (*Charadriidae*) un zīriņu dzimta (*Sternidae*).

## Sistemātika
[thumb|220px|[Tundras tārtiņš (*Pluvialis fulva*)]]
[thumb|220px|[Eirāzijas sloka (*Scolopax rusticola*)]]
[220px|thumb|[Upes zīriņš (*Sterna hirundo*)]]
* **Tārtiņveidīgo kārta** (*Charadriiformes*)
** apakškārta Bridējputni (*Charadrii*)
*** Ibisknābju dzimta (*Ibidorhynchidae*)
*** Īlenknābju dzimta (*Recurvirostridae*)
*** Jūras žagatu dzimta (*Haematopodidae*)
*** Tārtiņu dzimta (*Charadriidae*)
** apakškārta Krasta bridējputni (*Chionidi*)
*** Akmeņkuitalu dzimta (*Burhinidae*)
*** Magelāna tārtiņu dzimta (*Pluvianellidae*)
*** Vairogknābju dzimta (*Chionididae*)
** apakškārta Neparastie bridējputni (*Thinocori*)
*** Jakānu dzimta (*Jacanidae*)
*** Košo ķikutu dzimta (*Rostratulidae*)
*** Līdzenumu bridējputnu dzimta (*Pedionomidae*)
*** Sēklu ķikutu dzimta (*Thinocoridae*)
** apakškārta Slokveidīgie bridējputni (*Scolopaci*)
*** Sloku dzimta (*Scolopacidae*)
** apakškārta Kaijveidīgie (*Lari*)
*** Alku dzimta (*Alcidae*)
*** Bezdelīgtārtiņu dzimta (*Glareolidae*)
*** Kaiju dzimta (*Laridae*)
*** Klijkaiju dzimta (*Stercorariidae*)
*** Krabju tārtiņu dzimta (*Dromadidae*)
*** Smēlējzīriņu dzimta (*Rhynchopidae*)
*** Zīriņu dzimta (*Sternidae*)
** apakškārta Trīspirkstveidīgie (*Turnici*)
*** Trīspirkstīšu dzimta (*Turnicidae*)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Tārtiņveidīgo putnu foto
* Charadriiformes
* IBC: Charadriiformes
Diglosija

**Diglosija** (no  *(diglōssia)* — 'divas valodas') valodniecībā ir situācija, kad kādā kopienā vienlaikus tiek lietoti vienas valodas divi atšķirīgi dialekti, no kuriem katram dialektam ir citāda sabiedriskā funkcija. Parasti šādās situācijās viens dialekts tiek lietots ikdienas saziņai kā sarunvaloda, bet otrs, kas visbiežāk ir šīs valodas vēsturiska forma, tiek lietots īpašos gadījumos (ceremonijās, oficiālajai saziņai, skolās utt). Diglosiju nedrīkst jaukt ar divvalodību, kad lietotas tiek divas atšķirīgas, neradniecīgas valodas.

Spilgtākie diglosijas piemēri ir ķīniešu, arābu, birmiešu valodas.

## Skatīt arī
* Divvalodība

## Ārējās saites
Parlamentāra republika

**Parlamentāra republika** ir valsts pārvaldes forma, kurā republikai ir parlamentāra sistēma — politiska iekārta, kurā likumdošanas vara un izpildvara ir cieši saistītas, bet ir institucionāli nošķirti valdības vadītājs un valsts vadītājs. Šādā iekārtā valdība parasti ir atbildīga parlamentam, un valdības vadītājs tiek izraudzīts vai apstiprināts parlamenta vairākuma atbalsta ceļā.

## Piemēri
thumb|250px|Valstis, kurās ir parlamentāras republikas
Parlamentāras republikas piemēri ir:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

Šajās valstīs valsts prezidents galvenokārt pilda reprezentatīvas funkcijas, bet reālā izpildvara atrodas pie premjerministra vai cita valdības vadītāja, kurš ir atbildīgs parlamentam.

## Vēsture
Parlamentārās republikas koncepts attīstījās kā reakcija uz absolūtismu un autoritārismu. Tā iedvesmu guva no parlamentārisma principiem, kuri veidojās jau Anglijā 17. gadsimtā pēc Slavenās revolūcija un turpmāk izplatījās Eiropā un citur pasaulē.

20. gadsimtā, pēc Pirmā pasaules kara un īpaši pēc Otrā pasaules kara, daudzas valstis pieņēma parlamentāras republikas modeli kā līdzekli, lai nodrošinātu demokrātisku līdzsvaru starp varām un mazinātu vienas personas vai institūcijas varas koncentrāciju.

## Raksturīgās iezīmes
* Prezidents parasti tiek ievēlēts parlamentā vai ar plašākas sabiedrības starpniecību, bet ar ierobežotām pilnvarām.
* Premjerministrs vai kanclers vada valdību un ir tieši atbildīgs parlamentam.
* Pastāv iespēja parlamentam izteikt neuzticības balsojumu valdībai.
* Valsts vara tiek īstenota, balstoties uz parlamenta vairākuma atbalstu.

## Skatīt arī
* Pusprezidentāla republika
* Parlamentārisms
* Demokrātija

## Ārējās saites
Dzīves līmenis

**Dzīves līmenis** ir materiālās labklājības līmenis, kuru raksturo attiecība starp reālo ienākumu apjomu un atbilstošo patēriņa apjomu.

Latvijas Republikas Centrālās statistikas pārvalde iedzīvotāju dzīves līmeņa statistikas jomā rēķina nabadzības un sociālās atstumtības monetāros indikatorus jeb Lākenas indikatorus.
Pendžāba (nozīmju atdalīšana)

**Pendžāba** var būt:

* Pendžāba - vēsturisks reģions mūsdienu Pakistānas un Indijas teritorijā
** Pendžāba - štats Indijas ziemeļrietumos
** Pendžāba - province Pakistānas austrumos
* Pandžaba - pašvaldība Afganistānas Bāmijānas provincē
** Pandžaba - pilsēta Afganistānā, Pandžabas pašvaldības centrs
Riverss

**Riverss** var būt:
* Doks Riverss (*Doc Rivers*) — ASV basketbolists, treneris (dzimis 1961);
* Sems Riverss (*Samuel Robert Rivers*) — ASV ģitārists (1977—2025).
Japānas Aerokosmisko pētījumu aģentūra

**Japānas Aerokosmisko pētījumu aģentūra** (独立行政法人宇宙航空研究開発機構, *Dokuritsu-gyōsei-hōjin Uchū Kōkū Kenkyū Kaihatsu Kikō*), plašāk pazīstama ar anglisko nosaukumu **Japan Aerospace Exploration Agency** jeb **JAXA**, ir Japānas aerokosmiskā aģentūra. Tā dibināta , apvienojot trīs iepriekš neatkarīgas organizācijas. *JAXA* nodarbojas ar raķešu un pavadoņu attīstīšanu, Mēness un planētu izpēti, astrofiziskiem pētījumiem.

*JAXA* veidojošās organizācijas:
* Kosmosa un astronautikas zinātnes institūts (*Institute of Space and Astronautical Science*, *ISAS*), kas nodarbojas ar astrofiziskiem pētījumiem, izmantojot raķetes, pavadoņus un starpplanētu zondes.
* Japānas Nacionālā aerokosmiskā laboratorija (*National Aerospace Laboratory of Japan*, *NAL*), kas specializējas aviācijas pētījumos.
* Japānas Nacionālā kosmosa attīstības aģentūra (*National Space Development Agency*, *NASDA*), kas nodarbojas ar raķešu un pavadoņu attīstīšanu, sadarbībā ar NASA piedalījās pilotējamās programmās.

Daži no *JAXA* vadītiem projektiem:
* H-II raķetes
* M-V raķetes
* Kaguja, Mēness izpētes pavadonis
* Hayabusa, asteroīda grunts paraugu nogadāšana uz Zemi
* Kibo, Starptautiskās kosmosa stacijas modulis
* HTV, Starptautiskās kosmosa stacijas apgādes kravas kuģis

## Atsauces

## Ārējās saites

* JAXA mājas lapa
Džo Deiviss

thumb|right|200px|Džo Deiviss

**Džo Deiviss** (;  — ) bija angļu snūkera profesionālis. Vairākkārtējs biljarda un snūkera starptautisko sacensību čempions.

## Biogrāfija

Savu biljarda spēlētāja karjeru viņš uzsāka jau 13 gadu vecumā, kad kļuva par vietējā čempionāta uzvarētāju starp amatieriem. Viņš turpināja progresēt un sasniedzot pilngadību kļuva par profesionāli. Jau 1922. gadā viņš, divdesmit viena gada vecumā, bija piedalījies savā pirmajā pasaules čempionātā, kur zaudēja tikai Polam Ņūmenam. 1928. gadā viņš kļuva par Biljarda pasaules čempionāta uzvarētāju. Šo titulu viņš paturēja līdz 1932. gadam.

## Karjera snūkerā

Jau ieguvis daudzus titulus biljardā ap 1926. gadu Džo Deiviss īpaši pievērsās snūkeram. Šo spēli viņš pazina jau iepriekš, bet tagad viņš kopā ar citiem entuziastiem uzsāka šīs spēles popularizēšanu. 1926. gadā viņš kopā ar savu paziņu Bilu Kamkinu iesniedza lūgumu par Snūkera pasaules čempionāta rīkošanu profesionāļiem. Šo lūgumu izskatīja Biljarda asociācija un Kontroles kluba padome (), kura drīzumā deva pozitīvu atbildi.

Jau 1927. gadā pieliekot arī savu roku organizēšanā Deiviss un citi snūkera spēlētāji piedalījās pirmajā Snūkera pasaules čempionātā. Deiviss pēdējā čempionāta spēlē uzvarēja Tomu Denisu ar rezultātu 20-11 un kļuva par pirmo pasaules čempionu snūkerā. Uzvarētāja balva gan bija tikai 6 sterliņu mārciņas un 10 pensi, bet uzvarētāja kausu Deiviss bija iegādājies par savu naudu. Šī pieticība radās, jo tobrīd snūkera čempionātam nebija savu sponsoru.

Kopš šīs uzvaras Deiviss savu titulu aizstāvēja bez pārtraukumiem līdz pat 1940. gadam, kļūdams tobrīd par 14 kārtēju pasaules čempionu snūkerā. Šajā laikā posmā viņš uzstādīja daudzus rekordus, piemēram, izspēlēja pirmo oficiāli reģistrēto sēriju virs simts punktiem, kā arī pirmo senčuriju. 1940. gadā Otrais pasaules karš uz ilgāku laiku pārtrauca Snūkera pasaules čempionāta rīkošanu.

Tikai 1946. gadā notikās pirmais čempionāts pēc kara, kurā savu titulu 15. reizi aizstāvēja Deiviss. Šī gan bija pēdējā reize, kad viņš cīnījās pasaules čempionātā, jo nolēma, ka vairs nepiedalīsies tajā. Šī rīcība viņu ir padarījusi par vienīgo pasaules čempionu, kurš nav bijis sakauts. Līdz 1964. gadam viņš bija profesionālis. Šajā periodā viņš sasniedza vairākus jaunus rekordus snūkerā.

Džo Deiviss nomira 1978. gadā, tikai 2 mēnešus pēc tam, kad viņa brālis, Freds Deiviss, uzvarēja snūkera pasaules čempionātā.

## Ārējās saites

* Džo Deivisa sarakstītā grāmata
Federācija

**Federācija** var būt:

* Federācija - valsts, kas sastāv no vairākām pavalstīm (piemēram, štatiem, autonomiem apgabaliem, kantoniem)
* Federācija - biedrību vai organizāciju savienība
Sinda

**Sinda** (; ) ir viena no četrām Pakistānas provincēm. Rietumos un ziemeļos no Sindas atrodas Beludžistāna, ziemeļaustrumos — Pendžāba, austrumos — Rādžastāna, dienvidos — Arābijas jūra, bet dienvidaustrumos — Gudžarāta. Sindu apdzīvo sindi, kā arī urdu valodā runājošie musulmaņi, kuri Sindā ieradās pēc Indijas dalīšanas (1947). Galvenās valodas ir sindhu, urdu un sarāiki.

## Ārējās saites
Džordžs Tupou V

**Džordžs Tupou V** (, ), pilnā vārdā **Siaosi Tāufaāhau Manumataongo Tukuaho Tupou V** () — Tongas karalis; valdīja no 2006. gada līdz savai nāvei 2012. gada martā. Tonga ir vienīgā Okeānijas monarhija un vienīgā valsts Okeānijā, kura formāli nekad nav bijusi kolonija.

Tupou V ir iepriekšējā karaļa Taufaahau Tupou IV vecākais dēls. 1966. gadā tika oficiāli apstiprināts par troņmantinieku. Mācījies Šveicē un Jaunzēlandē. Studējis Oksfordas Universitātē un Sandhērstā. Būdams troņmantinieks, Tupou V no 1979. līdz 1998. gadam bija Tongas ārlietu ministrs.

Pēc tēva nāves 2006. gadā Tupou V kļuva par Tongas karali. 2006. gada novembrī Tongā notika nemieri, kuru rezultātā tika izdemolēts valsts galvaspilsētas centrs, bet valstī tika izsludināts ārkārtējs stāvoklis. Lielā mērā tāpēc formālā kronēšanas ceremonija notika tikai 2008. gada 1. augustā.

Miris no leikēmijas 2012. gada 18. martā Honkongā.

## Ārējās saites
* Džordža Tupou V kronēšanas ceremonijas galerija 
* Tongas karaļa monarhijas mājaslapa
Malkolms X

**Malkolms X** (;  — ) bija ASV musulmaņu garīgais vadītājs, runasvīrs un cilvēktiesību aizstāvis. Viņš ir atzīts par vienu no pazīstamākajiem afroamerikāņiem.

## Biogrāfija

Malkolms piedzima Omahā, Nebraskas štatā. Tēva paustās idejas par cieņu pret sevi, savu rasi un citas līdzīgas idejas atstāja ietekmi uz visu viņa turpmāko dzīvi. Kad viņam bija 13 gadi, viņa tēvs, kurš bija baptistu priesteris, tika nošauts Mičiganas štatā, bet māte pēc šī gadījuma nokļuva psihiatriskajā slimnīcā. Pēc tam viņš dzīvoja vairākos bērnu namos, kur uzrādīja labas sekmes mācībās. Tomēr vēlāk viņš iesaistījās noziedzīgās grupās Ņujorkā un Bostonā. 1945. gadā viņam tika piespriests reāls cietumsods par paveiktajiem noziegumiem.

Cietumā viņš kļuva par Islāma nācijas biedru. 1952. gadā viņš tika atbrīvots. Tad viņš nomainīja savu uzvārdu no Litls uz burtu "X", jo iepriekšējais simbolizēja verdzību. Viņš turpināja darboties Islāma nācijā, kur kļuva par vienu no tās līderiem un runasvīriem. Ar savām runām viņš piesaistīja organizācijai daudz jaunu biedru, tai skaitā pasaules čempionu boksā Muhamedu Ali. Daudzus gadus viņš bija Islāma nācijas publiskā seja. Darbojās arī kā organizācijas avīzes redaktors. Nesaskaņu dēļ ar organizācijas vadītāju viņš 1964. gada martā to pameta.

Pēc tam viņš pievērsās sunnītu islāmam un veica musulmaņu svēto rituālu, ceļojumu uz Meku. Uz turieni viņš devās, apceļojot arī Āfriku un Tuvos Austrumus. Pēc tam viņš atteicās no saviem rasistiskajiem uzskatiem. Šajā dzīves posmā viņš nodibināja savu islāma sekotāju grupu. Mazāk kā pēc 10 gadiem pēc Islāma nācijas pamešanas viņš tika nošauts runas laikā Hārlemā, Ņujorkā.

Viņa sākotnējās idejas atstāja lielu iespaidu uz afroamerikāņu organizāciju Melnās panteras. Viņa piemiņai ir nosauktas vairākas ielas, skolas, kā arī uzņemtas vairākas filmas par viņa dzīvi un darbību, starp tām Spaika Lī filma *[[Malcolm X (filma)|Malcolm X]]* (1992), kurā viņu attēloja Denzels Vašingtons, kas par šo lomu tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris galvenajā lomā.

## Ārējās saites

* Malkolma X oficiālā mājaslapa 
* Informācija par Malkomu X
Dzelzupe

**Dzelzupe** ir Stendes labā krasta pieteka Talsu novadā. Iztek no Vilkmuižas ezera Talsu pilsētā. Upes gultne visā garumā regulēta. Ietek Stendē pie «Tiltkalniem».

Upes nosaukums cēlies no dzelzs cepļa, kurā hercoga Jēkaba laikos no purva rūdas dedzināta dzelzs.

## Atsauces