Jānis Francis

**Jānis Francis** ( — ) bija latviešu strēlnieku komandieris, Latvijas Bruņoto spēku ģenerālis (1925), Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Ķoņu pagasta "Dirlās" lauksaimnieka ģimenē. Mācījās Valmieras pilsētas skolā, 1894. gada decembrī iesaukts Krievijas impērijas armijā. Sākotnēji dienēja 113. Staraja Rusas kājnieku pulkā, kurš bija dislocēts Rīgā. 1898. gada martā pabeidza mācības Viļņas junkurskolā kā praporščiks. Pēc tam dienēja 180. Ventspils kājnieku pulkā, kurš bija dislocēts Jelgavā. 1899. gadā paaugstināts par podporučiku, bet 1903. gadā par poručiku. 1904. gadā viņu piekomandēja 160. Abhāzijas kājnieku pulkam.

Piedalījās Krievijas—Japānas karā 160. Abhāzijas kājnieku pulka sastāvā (vairākkārt apbalvots), bet pēc kara atgriezās iepriekšējā pulkā, kur bija rotas komandieris. 1907. gadā paaugstināts par štābskapitānu, bet 1914. gadā par kapitānu. Piedalījās Pirmajā pasaules karā. Sākotnēji komandēja rotu, bet vēlāk bataljonu. 1915. gada februārī paaugstināts par apakšpulkvedi. No 1915. gada maija bija bataljona komandieris 177. kājnieku pulkā. Pirmajās kaujās ievainots galvā, labās kājas papēdī un divas reizes kontuzēts, bet palika ierindā.

Dibinoties latviešu strēlnieku vienībām, ieradās Rīgā. 29. augustā viņu iecēla par 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljona komandieri. Piedalījās kaujās pie Slokas, Ķemeriem un Ķekavas. Piedalījās arī Nāves salas aizstāvēšanā. 15. jūnijā pēc kontūzijas viņu evakuēja uz aizmuguri. 1916. gada jūlijā viņu paaugstināja par pulkvedi. Pēc izveseļošanās decembrī iecēla par Rezerves latviešu strēlnieku pulka komandieri, kurš atradās Valmierā. Pēc vācu iebrukuma 1918. gada februārī pārcēlās uz Krieviju.
1918. gada septembrī viņu mobilizēja Sarkanajā armijā, kur pildīja nenozīmīgus amatus, kādu laiku bija instruktoru bataljona rotas komandieris. 1920. gada septembrī atvaļināts kā Latvijas pilsonis un atgriezās Latvijā.

1921. gada 3. februārī iestājās Latvijas armijā, kurā ieskaitīts pulkveža dienesta pakāpē. 1. aprīlī viņu iecēla par Galvenā štāba priekšnieka otro palīgu. No jūlija bija latviešu karavīru vēsturisko kaujas vietu apzināšanas komisijas vadītājs. Nākamajā gadā iecelts par Rīgas garnizona priekšnieku. Šajā amatā viņš atradās līdz 1924. gadam. 1925. gada 22. jūnijā paaugstināts par ģenerāli. Kopš 1928. gada aprīļa Galvenā štāba priekšnieks. No 1929. gada septembra bija Armijas komandiera štāba priekšnieka otrais palīgs. 1935. gada jūlijā viņu atvaļināja dēļ maksimālā vecuma sasniegšanas.

Vācu okupācijas laikā 1944. gada 17. martā ģenerālis Francis parakstīja Latvijas Centrālās Padomes memorandu. Pēc Latvijas atkārtotās okupācijas dzīvoja Rīgā.

Miris . Apbedīts I Meža kapos.

## Apbalvojumi
* Sv. Vladimira ordenis, III, IV šķira (abi ar šķēpiem),
* Sv. Staņislava ordenis, II, III šķira (abi ar šķēpiem),
* Sv. Annas ordenis, III šķira (ar šķēpiem), IV šķira,
* Lāčplēša Kara ordenis, III šķira par latviešu strēlnieku kaujās izrādīto varonību,
* Triju Zvaigžņu ordenis, II, III šķira,
* Aizsargu Nopelnu krusts,
* Beļģijas Leopolda II ordenis, II šķira,
* Igaunijas Ērgļa ordenis, II šķira,
* Zviedrijas Šķēpa ordenis, II šķira.

## Ārējās saites

* "Galvenā štāba priekšnieka palīgs, ģenerālis Jānis Francis" Latvijas Kareivis (26.07.25.)
* "40 gadi karavīra gaitas" Latvijas Kareivis (19.12.34.)
* L.k.o.k. biogrāfija