open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kišiņevas dzelzceļa stacija

**Kišiņevas dzelzceļa stacija** () ir galvenā dzelzceļa stacija, kas apkalpo Kišiņevu, Moldovas galvaspilsētu. Tā atrodas netālu no pilsētas centra.

Stacija atklāta 1871. gadā un tā ir lielākais dzelzceļa mezgls valstī un vēsturiskajā Besarābijas reģionā, jo tai ir starptautiski savienojumi ar galvenajām Krievijas un Austrumeiropas pilsētām.

## Vēsture
Sākotnējā stacijas ēka tika uzcelta 1870. gadā. Saskaņā ar dažiem avotiem tā bija pagaidu ēka, kas sākotnēji tika uzcelta no koka, līdzīgi kā parastajās apgabala stacijās. Jaunā stacijas ēka tika uzcelta 1870. gadu beigās saskaņā ar arhitekta Genriha Lonska projektu. Kā ziņo avoti, pirmais vilciens Kišiņevas stacijā ieradās 1871. gada 15. augustā. Pēc citiem avotiem, vilcienu satiksme maršrutā Tiraspole-Kišiņeva tika atvērta 1871. gada 28. augustā. Pirmais vilciens ieradās no Odesas (ceļā pavadot 7 stundas), un tas iezīmēja dzelzceļa darbības sākumu Besarābijā.

## Starptautiskie pakalpojumi
Papildus vietējiem vilcieniem starptautiskie reisi kursē no Kišiņevas uz Bukaresti, Kijivu, Maskavu (visi katru dienu), Minsku (otrdien, piektdien un svētdien) un Varšavu (pirmdien, trešdien un piektdien). Ikdienas vilcieni kursē arī uz Sanktpēterburgu un Odesu. Katru nedēļu ir vairāki vilcieni uz Jaši Rumānijā, kā arī ikdienas reisi uz Tiraspoli.

Stacija ir aprīkota kā starptautisks ieejas/izejas punkts ar muitas zāli un robežkontroli. Starptautiskie reisi ierodas 1. platformā un atiet no tās. To var norobežot, lai izveidotu noslēgtu muitas zonu.

## Galerija

Railway Station Chisinau 1936.jpg|Kišiņevas stacija 1936. gadā
Chisinau Station.jpg|Interjers
Chisinau Moldova (11375918984).jpg|Vestibils
Chisinau Railstation 3.jpg|Peroni
Chisinau railway station 01.jpg|Peroni


## Atsauces

## Ārējās saites
Zitti e buoni

***Zitti e buoni*** (no itāļu valodas — 'klusie un paklausīgie') ir itāļu rokmūzikas grupas *[[Måneskin]]* dziesma, ar kuru viņi pārstāvēja Itāliju 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Roterdamā, Nīderlandē. Konkursa finālā dziesma uzvarēja ar 524 punktiem.

## Atsauces
Itālija Eirovīzijas dziesmu konkursā

**[[Itālija]] [[Eirovīzijas dziesmu konkurss|Eirovīzijas dziesmu konkursā]]** ir piedalījusies 50 reizes, debitējot 1956. gada konkursā. Itālija konkursā ir uzvarējusi 3 reizes: 1964. gada konkursā ar Džiļolu Činkveti, 1990. gada konkursā ar Toto Kutunjo un 2021. gada konkursā ar *[[Måneskin]]*.

## Itālijas pārstāvji Eirovīzijā
:  *Uzvarētāji*
:  *Otrā vieta*
:  *Trešā vieta*
:  *Pēdējā vieta*
:  *Nekvalificējās finālam*

## Atsauces un piezīmes
### Piezīmes

### Atsauces

## Ārējās saites
* Itālijas profils Eurovision.tv lapā
Imūnanalīze

**Imūnanalīze** ir bioķīmisks tests, ar kuru mēra makromolekulas vai mazas molekulas klātbūtni vai koncentrāciju šķīdumā, izmantojot antivielu (parasti) vai antigēnu (dažkārt). Molekulu, ko nosaka ar imūnanalīzi, bieži sauc par "analizējamo vielu", un daudzos gadījumos tā ir olbaltumviela, lai gan tās var būt arī cita veida molekulas, dažāda lieluma un veida, ja vien ir izstrādātas atbilstošas antivielas, kurām ir testam vajadzīgās īpašības. Analizējamās vielas bioloģiskajos šķidrumos, piemēram, serumā vai urīnā, medicīnā un pētniecībā bieži mēra, izmantojot imūnanalīzes.

Imūnanalīzēm ir dažādi formāti un variācijas. Imūnanalīzes var veikt vairākos posmos, pievienojot reaģentus un izskalojot vai atdalot tos dažādos analīzes posmos. Daudzpakāpju analīzes bieži sauc par atdalīšanas imūnanalīzēm vai heterogēnām imūnanalīzēm. Dažas imūnanalīzes var veikt, vienkārši sajaucot reaģentus un paraugu un veicot fizikālus mērījumus. Šādus testus sauc par homogēnām imūnanalīzēm vai retāk par imūnanalīzēm bez atdalīšanas.

Imūnanalīzēs bieži izmanto kalibratoru. Kalibratori ir šķīdumi, par kuriem ir zināms, ka tie satur attiecīgo analizējamo vielu, un šīs analizējamās vielas koncentrācija parasti ir zināma. Salīdzinot analīzes reakciju uz reālu paraugu ar analīzes reakciju, kas iegūta, izmantojot kalibratorus, ir iespējams interpretēt signāla stiprumu attiecībā uz analizējamās vielas klātbūtni vai koncentrāciju paraugā.

## Skatīt arī
* Magnētiskā imūnanalīze
* ELISA

## Atsauces

## Ārējās saites

* "Introduction to ELISA Activity"—beginner walk-through of ELISA used for detecting HIV, including animations at the University of Arizona
Ēriks Ēriksons

**Ēriks Ēriksons** (; dzimis , miršanas datums *nav zināms*) bija zviedru peldētājs. Startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

Viņš olimpiskajās spēlēs startēja trijās peldēšanas disciplīnās. Labāko rezultātu viņš izcīnīja 200 metru peldēšanā uz muguras, kur ieguva 8. vietu finālā, rezultāts 3:56.4. 100 metru brīvā stila peldēšanā viņš finālā ieguva 9. vietu, rezultāts 17:50.0. Savukārt 200 metru brīvā stila peldēšanā viņš startēja tikai kvalifikācijas kārtas posmā un finālam nekvalificējās.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ēriks Ēriksons (SOK profils) 
* Ēriks Ēriksons (Olympedia profils) 
* Ēriks Ēriksons (Sports Reference profils)
Ц

thumbnail|upright=1.2|Lielais un mazais kirilicas burts Ц
**Ц** (**ц**) ir kirilicas burts. Vispārīgi šis burts apzīmē neblasīgu alveolāru afrikatu /ts/ (latviešu valodā atbilst C burtam). Atsevišķos gadījumos, piemēram, osetīnu valodā, to var izrunāt kā /s/ (atbilst latviešu burtam S). Burts ir radies no ebreju alfabēta burta cade (). Krievu alfabētā burts ц ir 24. burts pēc kārtas, baltkrievu — 25. burts, bulgāru alfabētā — 23. burts, serbu — 27. burts, ukraiņu — 27. burts.

## Ārējās saites
Måneskin

***Måneskin*** (no dāņu valodas — 'mēness gaisma, mēnesnīca') ir 2016. gadā Romā izveidota Itālijas rokgrupa. Grupas sastāvā ir vokālists Damiano Davids, basģitāriste Viktorija De Anželisa, ģitārists Tomass Radži un bundzinieks Ītans Torčio. Savos pirmsākumos uzstājoties ielās, viņi kļuva pazīstami pēc tam, kad 2017. gadā Itālijas  talantu šovā *[[X Faktors (Itāllija)|X Faktors]]* vienpadsmitajā sezonā ieguva otro vietu. Starptautiskais izrāviens sekoja, kad četrinieks 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Roterdamā, Nīderlandē ar dziesmu *[[Zitti e buoni]]* pārstāvēja Itāliju un konkursā uzvarēja ar 524 punktiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Profils ''Eurovision.tv'' lapā
* 
*
Cietfāzes enzīmu imunosorbences tests

**Cietfāzes enzīmu imunosorbences tests** ( jeb **ELISA**) ir plaši izmantota analītiskā bioķīmiskā analīze, ko pirmo reizi aprakstīja *Engvall* un *Perlmann* 1971. gadā. Analīzē izmanto cietās fāzes enzīmu imūnanalīzes (EIA) veidu, lai noteiktu liganda (parasti proteīna) klātbūtni šķidrā paraugā, izmantojot antivielas, kas vērstas pret mērāmo proteīnu. ELISA izmanto kā diagnostikas līdzekli medicīnā, augu patoloģijā un biotehnoloģijā, kā arī kā kvalitātes kontroles pārbaudi dažādās rūpniecības nozarēs.

Vienkāršākajā ELISA formā antigēni no pārbaudāmā parauga tiek piestiprināti pie virsmas. Pēc tam uz virsmas uzklāj atbilstošu antivielu, lai tā varētu saistīt antigēnu. Šī antiviela tiek savienota ar enzīmu, un pēc tam visas nesaistītās antivielas tiek noņemtas. Pēdējā posmā pievieno vielu, kas satur enzīma substrātu. Ja ir notikusi saistīšanās, turpmākā reakcija rada nosakāmu signālu, visbiežāk - krāsas maiņu.

Veicot ELISA testu, ir nepieciešama vismaz viena antiviela, kas ir specifiska konkrētam antigēnam. Paraugu ar nezināmu antigēna daudzumu imobilizē uz cietā pamata (parasti polistirola mikrotitrēšanas plates) nespecifiski (adsorbējot uz virsmas) vai specifiski (uztverot ar citu pret to pašu antigēnu specifisku antivielu, veicot "sendviča tipa" ELISA). Pēc antigēna imobilizācijas pievieno noteikšanas antivielu, veidojot kompleksu ar antigēnu. Noteikšanas antiviela var būt kovalenti saistīta ar enzīmu vai arī to var noteikt ar sekundāro antivielu, kas ir saistīta ar enzīmu, izmantojot biokonjugāciju. Starp katru posmu plati parasti mazgā ar vieglu mazgāšanas šķīdumu, lai atdalītu nespecifiski saistītos proteīnus vai antivielas. Pēc pēdējā mazgāšanas soļa plāksnīti attīsta, pievienojot fermentatīvo substrātu, lai radītu redzamu signālu, kas norāda antigēna daudzumu paraugā.

Jāatzīmē, ka ELISA var veikt cita veida ligandu saistīšanas testus, nevis tikai "imūno" testus, lai gan nosaukumā sākotnēji bija "imūno", jo šī metode tika plaši lietota un izstrādāta vēsturiski. Šai metodei būtībā ir nepieciešams jebkurš ligatējošais reaģents, ko var imobilizēt uz cietās fāzes, kopā ar noteikšanas reaģentu, kas specifiski saistās un izmanto enzīmu, lai radītu signālu, kuru var pienācīgi kvantitatīvi noteikt. Starp mazgāšanas reizēm uz cietās fāzes paliek tikai liganda un tās specifiskās saistīšanās ekvivalenti, kas ir specifiski saistīti vai "imunosorbēti" ar antigēna un antivielas mijiedarbību, bet nespecifiskie vai nesaistītie komponenti tiek izskaloti. Atšķirībā no citiem spektrofotometrisko mitro laboratorijas testu formātiem, kur to pašu reakcijas iedobi (piemēram, kiveti) pēc mazgāšanas var izmantot atkārtoti, ELISA plāksnītēs reakcijas produkti ir imūnsorbēti uz cietās fāzes, kas ir plāksnītes daļa, un tāpēc tos nav viegli izmantot atkārtoti.

## Atsauces

## Ārējās saites

* "Introduction to ELISA Activity"—beginner walk-through of ELISA used for detecting HIV, including animations at the University of Arizona
Jeļena Perepjolkina

**Jeļena (Aļona) Perepjolkina** (; dzimusi ) ir bijusī krievu brīvā stila cīkstone, 2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, Eiropas čempione un medaļniece, Pasaules čempionātu medaļniece, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.

## Biogrāfija
Jeļena Perepjolkina dzimusi 1982. gadā Ļeņingradas apgabalā, Pušnoje ciematā. Ar cīņas sportu sakusi nodarboties 1994. gadā. Pirmais treneris bijis viņas tēvs — Ivans Perepjolkins. Valsts izlasē no 1997.gada. 1998. un 1999. gadā Pasaules kadetu čempione. 1999. un 2002. gadā Eiropas junioru čempione. Trīskārtīga Krievijas čempione (2008, 2009, 2017), pieckārtēja vicečempione (2007, 2011, 2014, 2016, 2018) un trīskārtēja bronzas medaļas ieguvēja (2010, 2012, 2015).

2008. gadā pārstāvēja Krieviju Pekinas olimpiskajās spēlēs. Viņa astotdaļfinālā zaudēja japānietei Kjoko Hamaguči un nākamajām cīņām nekvalificējās.  

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare

## Atsauces

## Ārējās saites
Microsoft divpunktu šifrēšana

**Microsoft divpunktu šifrēšana** ( jeb **MPPE**) šifrē datus divpunktu protokolā (PPP) balstītos savienojumos vai tunelēšanas divpunktu protokola (PPTP) virtuālā privātā tīkla (VPN) savienojumos. Tiek atbalstītas 128 bitu atslēgas (spēcīga), 56 bitu atslēgas un 40 bitu atslēgas (standarta) MPPE šifrēšanas metodes. MPPE nodrošina datu drošību PPTP savienojumam, kas ir starp VPN klientu un VPN serveri.

MPPE pats par sevi nesaspiež vai neizvērš datus, taču protokols bieži tiek izmantots kopā ar MPPC (), kas saspiež datus PPP vai VPN saitēs.

MPPE saskaņošana notiek CCP (), PPP apakšprotokola ietvaros. Tas var novest pie nepareizas pārliecības, ka tas ir saspiešanas protokols.

RFC 3078, kas definē šo protokolu, definē RC4 ar 40 vai 128 bitu atslēgu garumiem, kā vienīgās šifrēšanas iespējas šajā protokolā.

## Ārējās saites
* RFC 3078 (the protocol), RFC 3079 (deriving initial session keys)
Toni Sēderholms

**Toni Kristians Sēderholms** (; dzimis  Kauniainenā) ir Somijas hokeja treneris un bijušais hokejists. Spēlējis aizsarga pozīcijā, karjeras lielāko daļu pārstāvējis Somijas klubu HIFK, spēlējis arī Šveicē, Zviedrijā un Vācijā, bijis Somijas hokeja izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada ir Vācijas hokeja izlases galvenais treneris.

## Hokejista karjera
Ar hokeju sāka nodarboties Helsinku IFK (HIFK) jauniešu sistēmā. 1990. gadu vidū devās uz Ziemeļameriku un spelēja *Trinity* koledžas komandā. 1997.—1998. gada sezonu atkal aizvadīja HIFK jauniešu komandā, bet no 1998. līdz 2002. gadam pārstāvēja Masačūsetsas Universitātes komandu.

2002. gadā atgriezās Somijā HIFK rindās. 2002.—2003. gada sezonā saņēma Somijas hokeja līgas gada debitanta balvu. Nākamajā sezonā ieguva Pekas Rautakallio balvu kā labākais aizsargs. 2005. gadā parakstīja divu gadu līgumu ar Šveices NLA klubu *[[SC Bern]]*. Vēlāk karjeru turpināja Zviedrijas hokeja līgas klubā *[[Frölunda HC]]*, bet 2008.—2009. gada sezonas vidū atgriezās HIFK komandā. 2011. gadā izcīnīja Somijas čempiontitulu un saņēma Jari Kurri balvu kā izslēgšanas spēļu vērtīgākais spēlētājs.

HIFK rindās nospēlēja līdz 2015. gadam, līdz pievienojās Vācijas hokeja līgas (DEL) klubam *[[EHC München]]*. 2015.—2016. gada sezonā kļuva par Vācijas čempionu. 2016. gada maijā paziņoja par spēlētāja karjeras beigām.

Somijas izlasē debitēja 2002.—2003. gada sezonas Eirotūres turnīrā. Pasaules čempionātā pirmo reizi izlasi pārstāvēja 2004. gadā Čehijā. Piedalījās arī 2005. un 2007. gada pasaules čempionātos. 2007. gadā izcīnīja sudraba medaļu.

## Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām 2016. gada jūnijā kļuva par Vācijas kluba *EHC München* attīstības treneri. 2017. gada maijā viņš pārņēma galvenā trenera amatu *SC Riessersee* klubā Vācijas otrā līmeņa līgā DEL2. 2018. gadā aizveda *SC Riessersee* līdz DEL2 finālam, kur piekāpās *SC Bietigheim-Bissingen* komandai. 2018. gada 20. decembrī tika apstiprināts par Vācijas hokeja izlases galveno treneri.

## Atsauces

## Ārējās saites
Čatirtau

**Čatirtau** (, tulkojumā — Telts kalns) ir reģionālas nozīmes valsts dabas liegums Krievijas Federācijas Tatarstānas Republikas dienvidaustrumos, kura pamatdaļa ir Čatirtau plato — palieka no kādreizējās augstienes, vairums no kuras erozijas ietekmē noskalojusies. Čatirtau augstākais punkts atrodas 322 m vjl, ap 7 km uz ziemeļiem no Aznakajevas pilsētas.

## Apraksts

Plato relatīvais augstums pār dažus kilometrus uz dienvidiem tekošās Sterļas upes ieleju sasniedz 180 metrus. Plato austrumdaļā atrodas Urazajevska kalns ar īpaši stāvām nogāzēm. Plato nogāzes izmanto paraplanētāji. Apdzīvotu vietu uz plato nav, apkārtnē izvietoti ciemati un galvenokārt lauksaimnieciskas zemes.

Vidējās mēneša temperatūras netālajā Buguļmā 20. gadsimta sākumā janvārī un februārī bijušas -14,2 °C, jūlijā +18,5 °C, gada nokrišņu daudzums 398 mm ar vasaras maksimumu. 21. gadsimta sākuma dati nosauc Buguļmas janvāra un februāra vidējās temperatūras -11,7 °C un -11,0 °C, jūlija +19,6 °C, bet nokrišņu daudzums pieaudzis līdz 634 mm, vasaras maksimums kļuvis mazāk izteikts.

### Fauna

Nogāzēs dzīvo lielākā Tatarstānas baibaku kolonija — vairāk nekā 7000 īpatņu. Vietējie iedzīvotāji tos, kā arī citus suslikus un murkšķus, uzskatot par svētiem, jo tie bieži ieņem dievlūdzējiem raksturīgu pozu. Vēl no retajiem dzīvniekiem tiek atzīmēti kāmju dzimtas grauzēji, kam šeit ir areāla ziemeļu robeža — stepes lemings (*Lagurus lagurus*), pelēkais pundurkāmis (*Cricetulus migratorius*), Eversmana kāmis (*Allocricetulus eversmanni*), parastā kurmjstrupaste (*Ellobius talpinus*).

## Vēsture

18. gadsimtā augstienes rietumu nogāzēs tika iegūts varš, raktuves piederēja tirgotāja Mjasņikova Išterjakovskas vara rūpnīcai. Mūsdienās zināmas 57 šahtas, ir atzīmēti vairāki desmiti mazu raktuvju iegruvumu, pa kuriem var iekļūt kalnā.

No kalna redzams Hruščova mežs, kurš tā nosaukts pēc PSRS vadītāja Hruščova 1964. gada atpūtas vizītes tajā. Tāpat kā par daudziem kalniem, arī par šo pastāv leģenda, ka tajā paslēpti seni ieroči. Ir arī tautas leģenda, ka uz kalna savu nometni iekārtojis Jemeļjans Pugačovs.

## Dabas liegums

Aizsargājama teritorija izveidota 1972. gadā kā ainavu liegums, pašlaik tā statuss ir kompleksais liegums biotopu, sugu un ainavu aizsardzībai. Lieguma noteikumi aizliedz meliorāciju, derīgo izrakteņu ieguvi, medības un celtniecību, taču pieļauj citu saimniecisku darbību.

## Attēlu galerija

Chatyr-tau.jpg|Čatirtau virsotne
Природный заказник Чатыр-Тау, Азнакаевский район, Татарстан 11.jpg|Gravu nogāzes
Чатыр-Тау. Сурки.jpg|Baibaks
Чатыр-Тау подъем.jpg|Jelgas upes austrumu nogāze


## Atsauces
Fa mažors

**Fa mažors** ir mažora tonalitāte, kuras pamatā ir nots fa un kura sastāv no skaņām fa, sol, la, si, do, re un mi. Fa mažora paralēlā tonalitāte ir re minors, bet vienvārda tonalitāte – fa minors.

## Ārējās saites
Luidži Galvāni

**Luidži Galvāni** (; dzimis 1737. gada 9. septembrī, miris 1798. gada 4. decembrī) bija itāļu ārsts, fiziķis, biologs un filozofs, kurš atklāja "dzīvnieku elektrību". Viņš ir atzīts par bioelektromagnētikas aizsācēju. 1780. gadā viņš un viņa sieva Lūcija atklāja, ka mirušas vardes kājas muskuļi raustās, kad tos skar elektriskā dzirkstele.
Šis bija viens no pirmajiem mēģinājumiem izpētīt bioelektrību — nozari, kurā tiek pētīti elektriskie signāli un to struktūra no tādiem audiem kā nervi un muskuļi.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Щ

thumbnail|upright=1.2|Lielais un mazais kirilicas burts Щ
**Щ** (**щ**) ir kirilicas burts. Dažādās valodās šis burts tiek izrunāts atšķirīgi — krievu valodā to izrunā kā /ɕː/, ukraiņu valodā kā /ʃt͡ʃ/, kazahu valodā kā /ɕ/, bulgāru valodā kā /ʃt/. Burts ir radies no glagolicas burta Ⱋ. Krievu alfabētā burts щ ir 27. burts pēc kārtas, bulgāru alfabētā — 26. burts, ukraiņu — 30. burts.

## Ārējās saites
Akavi siers

**Akavi siers** (, arī *Akawi*, *Akkawi*) ir balts sālīts siers, kas cēlies no Izraēlas pilsētas Ako.

## Etimoloģija
Akavi siers ir nosaukts ostas pilsētas Ako vārdā. Arābu valodā *Akkawi* nozīmē "no Ako".

## Ražošana un īpašības
Akavi tiek parasti gatavots no pasterizēta govs piena, taču var tikt izmantots arī aitas piens. Pamatā tas tiek ražots Tuvajos Austrumos, it sevišķi Izraēlā, Palestīnā, Libānā, Jordānā, Sīrijā, Ēģiptē un Kiprā.

Siers ir baltā krāsā un tam ir maiga struktūra un viegli sāļa garša. Tuvajos Austrumos cilvēki to parasti ēd pusdienās vai vakariņās atsevišķi, kopā ar plāno maizi vai ar augļiem.

Pēc konsistences to var salīdzināt ar Mocarellu vai Feta sieru, tā kā tas arī nav viegli kūstošs. Akavi sieru var uzglabāt līdz pat vienam gadam. Sieram piemītošā struktūra un garša ir rezultāts specifiskām kultūrām un biezpiena masai, kas tiek turēta vienkopus ilgāku laika periodu nekā vienkāršākos līdzīgos sieros.

## Akavi siers Latvijā
2019. gadā darbību uzsākušais uzņēmums Sērenes piens akavi sieru sāka ražot un piedāvāt arī Latvijas tirgū, tai skaitā lokalizētu versiju - ar pievienotām ķimenēm.

## Atsauces
Paralēlās tonalitātes

Mūzikā **paralēlās dziesmas** ir mažora un minora tonalitātes, kurām ir vienādas atslēgas zīmes; paralēlajām tonalitātēm sakrīt visas notis, bet tās ir sakārtotas citā veselu toņu un pustoņu secībā. Atšķirībā no vienvārda tonalitātēm, kurām ir vienāda tonika, **paralēlajam minoram** un tā attiecīgajam **paralēlajam mažoram** tonikas nesakrīt. Paralēlās tonalitātes ir radniecīgu tonalitāšu veids, un  modulācija starp paralēlām tonalitātēm mūzikā ir bieži sastopama. Lai melodijās atšķirtu minora tonalitāti no attiecīgā paralēlā mažora, bieži var apskatīt melodijas pirmo noti vai akordu, kas parasti ir tonika vai dominante (piektā nots); arī pēdējā nots vai akords mēdz būt tonika. Paaugstināta septītā pakāpe ir arī norāde uz minoru skalu (nevis mažoru): piemēram, gan Do mažoram, gan la minoram pie atslēgas nav nevienas zīmes, bet, ja melodijā bieži pamanāms sol (septītā pakāpe minorā, kas paaugstināta par pustoņi), tad šī melodija visticamāk ir la minorā, nevis do mažorā.

Minora tonalitātes tonika ir trīs pustoņus zem tās paralēlā mažora tonikas.
right|thumb|350x350px| Kvintu aplis, kurā redzamas paralēlās mažora un minora tonalitātes
[right|thumb|350x350px| Baha skaņdarbā ''Du Grasser Schmerzensmann'', BWV 300, m 5-6 ( ) ir novērojama [Hromatiskā modulācija|modulācija no Fa mažora uz tā paralēlo minoru – re minoru. Modulācijas procesā starp otro un trešo akordu do tiek paaugstināts uz do. Nozīmīgi, ka šādā modulācijā nav jāmaina atslēgas zīmes.]]
Piemēram, gan Sol mažorā, gan mi minorā pie atslēgas ir viena zīme – fa diēzs –, tāpēc mi minors ir paralēlais minors Sol mažoram, un otrādi – sol mažors ir mi minora paralēlais mažors. Mažora sestā pakāpe ir tā paralēlā minora tonika, savukārt paralēlā mažora tonika ir minora tonalitātes trešā pakāpe.

Visi paralēlo mažoru un minoru pāri ir redzami tablā:

## Terminoloģija
Latviešu valodas terminu "paralēlā tonalitāte" nedrīkst sajaukt ar angļu valodas terminu "parallel key", kas apzīmē vienvārdu tonalitāti. Līdzīgu terminoloģiju izmanto arī vairumā romāņu valodu, bet latviešu valodai līdzīgākas ir terminoloģijas ģermāņu un slāvu valodās (vācu: *Paralleltonart*).
Grafiskais tīkla simulators-3

**GNS3** jeb **Grafiskais tīkla simulators-3** () ir datu pārraides tīkla modelēšanas programmatūra, kura izveidota 2008. gadā. Ar GNS3 iespējams modelēt vienkāršu un sarežģītu datu pārraides tīklu topoloģiju darbību izmantojot virtuālas un īstas tīkla iekārtas. Tā izmanto Dynamips emulācijas programmatūru, lai modelētu Cisco IOS
GNS3 izmanto lieli uzņēmumi kā Exxon, Walmart, AT&T and NASA un ir populārs datu pārraides tīkla profesionāļu vidū, kas palīdz sagatavoties sertifikācijas eksāmeniem. No 2015. gada, GNS3 ir lejupielādēta vairāk kā 11 miljonu reizes.
 
## Atsauces

## Ārējās saites
*Oficiālā GNS3 tīmekļa vietne
Ryanair lidojums 4978

{
"type": "ExternalData",
"service": "page",
"title": "Flight FR4978 2021-05-23.map"
}

**''[[Ryanair]]'' lidojums 4978** bija starptautisks pasažieru lidojums 2021. gada 23. maijā no Atēnu starptautiskās lidostas uz Viļņas starptautisko lidostu. Lidmašīnai tuvojoties Lietuvas gaisa telpai, tika ziņots, ka tajā atrodoties spridzeklis, tāpēc lidmašīnu pārtvēra baltkrievu reaktīvais iznīcinātājs *[[MiG-29]]*, kurš to novirzīja uz Minskas Nacionālo lidostu. Lidmašīnai nosēžoties Minskas Nacionālajā lidostā, vienu no tās pasažieriem — baltkrievu opozicionāru un žurnālistu Ramanu Prataseviču — apcietināja Baltkrievijas kriminālpolicija. Ar gandrīz deviņarpus stundu ilgu nokavēšanos plkst. 21.27 lidmašīna beidzot sasniedza savu sākotnējo galamērķi — Viļņas starptautisko lidostu.

## Atsauces
Austrumtimoras karogs

**Austrumtimoras** valsts karogs (portugāļu: *Bandeira de Timor-Leste*) ir viens no Austrumtimoras oficiālajiem simboliem. Tas sastāv no sarkana lauka ar karoga masta pusē novietotu dzeltenu vienādsānu trijstūri, kurš stiepjas līdz karoga centram un uz kura novietots melns trijstūris un balta piecstaru zvaigzne.

## Vēsture
Austrumtimoras karogs tika pieņemts 2002. gadā. Tas ir identisks karogam, kas sākotnēji tika pieņemts, kad Austrumtimora 1975. gadā pasludināja savu neatkarību no Portugāles, deviņas dienas pirms Indonēzijas iebrukšanas. 2002. gada 19. maija pusnaktī un īsi nākamajā dienā – Austrumtimoras Neatkarības dienā – Apvienoto Nāciju Organizācijas karogs tika nolaists, un tā vietā tika pacelts neatkarīgas Austrumtimoras valsts karogs.

Austrumtimoras konstitūcijā aprakstīts, ka dzeltenais trijstūris karogā apraksta koloniālisma pēdas Austrumtimoras vēsturē; melnais trijstūris apzīmē tumsonību, kas jāpārvar; sarkanais lauks apzīmē cīņu, par neatkarības atjaunošanu; karoga zvaigznes baltā krāsa simbolizē mieru.

## Vēsturiskie karogi

Attēls:Flag of Portugal (1667).svg|1667. gadā pieņemtais Portugāles karogs tika izmantots Portugāles Timorā no 1702. līdz 1707. gadam
Attēls:Flag of Portugal (1707).svg|1707. gadā pieņemtais Portugāles karogs tika izmantots Portugāles Timorā no 1707. līdz 1750. gadam
Attēls:Flag of Portugal (1750).svg|1750. gadā pieņemtais Portugāles karogs tika izmantots Portugāles Timorā no 1750. līdz 1816. gadam
Attēls:Flag of the United Kingdom of Portugal, Brazil, and the Algarves.svg|1816. gadā pieņemtais Portugāles karogs tika izmantots Portugāles Timorā no 1816. līdz 1830. gadam
Attēls:Flag of Portugal (1830).svg|1830. gadā pieņemtais Portugāles karogs tika izmantots Portugāles Timorā no 1830. līdz 1910. gadam
Attēls:Flag of Portugal.svg|1910. gadā pieņemtais Portugāles karogs tika izmantots Portugāles Timorā no 1910. līdz 1975. gadam
Attēls:Flag of Japan (1870–1999).svg|Japānas karogs, kas izmantots Japānas okupācijas laikā Portugāles Timorā (1942–1945)
Attēls:War flag of the Imperial Japanese Army (1868–1945).svg|Japānas Impērijas armijas kara karogs (1942–1945)
Attēls:Naval ensign of Japan (1889–1945).svg|Japānas Impērijas flotes emblēma (1942–1945)
Attēls:Flag of the Japanese Emperor.svg|Japānas imperatora standarts (1942–1945)
Attēls:Flag of Portuguese Timor (proposal).svg|1965. gada priekšlikums par Portugāles Timoras karogu (nekad netika pieņemts)
Attēls:Flag of East Timor (3-2).svg|Karogs, kas izmantots pēc vienpusējas neatkarības deklarācijas, deviņas dienas pirms Indonēzijas iebrukuma (1975. gada 28. novembris – 1975. gada 7. decembris)
Attēls:Flag of Timor Timur.svg|Austrumtimoras karogs kā Austrumtimoras provinces karogs Indonēzijas okupācijas laikā (1976–1999)
Attēls:Flag of the United Nations.svg|Apvienoto Nāciju karogs, ko Austrumtimora izmantoja ANO pārvaldībā (1999–2002)


## Atsauces

## Ārējās saites
Lidiskā skaņkārta

Mūsdienu **lidiskā skaņkārta** ir septiņu toņu gamma, kas sastāv secīgi no trīs toņiem, pustoņa, vēl diviem toņiem un noslēdzoša pustoņa.

Mūsdienu mūzikā mažora popularitātes dēļ lidiskā skaņkārta tiek nereti raksturota kā gamma, kas sākas no mažora ceturtās pakāpes, vai arī kā mažora gamma ar paaugstinātu ceturto pakāpi.

## Ievērojamas kompozīcijas, kas sarakstītas lidiskajā skaņkārtā

### Džezs
Amerikāņu džeza mūziķis Džordžs Rasels attīstīja lidiskās skaņkārtas izmantošanu džeza mūzikā. Viņa grāmata *[[Lydian Chromatic Concept of Tonal Organization|Lydian Chromatic]] [[Lydian Chromatic Concept of Tonal Organization|Concept]] of Tonal Organization*, kļuva ļoti ietekmīga džeza pasaulē, iedvesmojot tādus mūziķus kā Mailss Deiviss, Džons Koltreins un Ornets Kolmens.

### Tautas mūzika

* Daudzas poļu tautasdziesmas, ieskaitot mazurku, ir sarakstītas lidiskajā skaņkārtā. Gammu, kas sastāv no pirmajām sešām lidiskās skaņkārtas notīm, dažkārt dēvē par "poļu skaņkārtu".

## Atsauces
COVAX

COVID-19 vakcīnu globālā piekļuve, saīsinājumā COVAX, ir pasaules mēroga iniciatīva, kuras mērķis ir nodrošināt vienlīdzīgu piekļuvi COVID-19 vakcīnām un kuru vada Gavi, Vakcīnu alianse (agrāk Globālā alianse vakcīnām un imunizācijai jeb GAVI), Koalīcija par gatavības epidēmijām inovācijām (CEPI) un Pasaules Veselības organizācija (PVO). Tas ir viens no trim pīlāriem COVID-19 rīku pieejamības paātrināšanas iniciatīvā, ko 2020. gada aprīlī uzsāka PVO, Eiropas Komisija un Francijas valdība, reaģējot uz COVID-19 pandēmiju. COVAX koordinē starptautiskos resursus, lai valstīm ar zemiem un vidējiem ienākumiem nodrošinātu vienlīdzīgu piekļuvi COVID-19 testiem, terapijai un vakcīnām. Līdz 2020. gada 15. jūlijam COVAX bija pievienojušās 165 valstis, kas pārstāv 60 % cilvēku populācijas. Tomēr līdz 2021. gada 11. aprīlim COVAX nesasniedz savu mērķi, jo ir piegādāti 38,5 miljoni devu, lai gan līdz marta beigām bija paredzēts piegādāt 100 miljonus devu.

## Vakcīnu kandidāti

No 2021. gada 9. maija PVO apstiprināja *Pfizer-BioNTech*, *Moderna*, *Sinopharm BBIBP-CorV*, *[[Oxford-AstraZeneca]]* un *Johnson & Johnson* vakcīnas ārkārtas lietošanai. Šīs vakcīnas var izplatīt kā daļu no COVAX.

Daudzām valstīm, kas gūs labumu no COVAX, ir "ierobežotas regulatīvās iespējas", un tās ir atkarīgas no PVO atļaujām. Līdz 2021. gada sākumam PVO izskatīja 11 potenciālās COVID-19 vakcīnas, lai iekļautu tās ārkārtas lietošanas sarakstā (EUL). Pirmā vakcīna, ko PVO 2020. gada 31. decembrī atļāva EUL, bija *Pfizer-BioNTech* COVID-19 vakcīna — RNS vakcīna, ko izstrādāja *BioNTech* sadarbībā ar ASV uzņēmumu *Pfizer* un kas tiek pārdota ar zīmolu *Comirnaty*.

PVO 2020. gada 24. augusta paziņojumā presei norādīja, ka COVAX ir deviņas COVID-19 vakcīnas kandidātvielas, ko atbalsta CEPI, un deviņas kandidātvielas, kas tiek izmēģinātas, tādējādi nodrošinot lielāko COVID-19 vakcīnu izvēli pasaulē. Līdz 2020. gada decembrim COVAX bija pabeidzis sarunas ar citiem ražotājiem, kas tai nodrošināja piekļuvi diviem miljardiem vakcīnas devu.

## Skatīt arī

* COVID-19 diagnosticēšana
* COVID-19 pandēmija
* COVID-19 pandēmija Latvijā

## Atsauces

## Ārējās saites
*  List of participants in the COVAX Facility, Confirmations of intent to participate and AMC-Eligible economies
* WHO information page about COVAX
* GAVI page about COVAX
Sol mažors

**Sol mažors** ir uz sol nots balstīta mažora tonalitāte, kas sastāv no skaņām sol, la, si, do, re, mi un fa. Sol mažora paralēlā tonalitāte ir mi minors, bet vienvārda tonalitāte – sol minors. Sol mažora tonalitātē pie atslēgas ir viena zīme – fa diēzs.

## Ievērojami skaņdarbi

### Baroka laikmets

Baroka mūzikā sol mažors tika nereti izmantota kā tonalitāte, kas simbolizē svētumu.

No Domeniko Skarlati 555 sonātēm taustiņinstrumentam sol mažorā ir sarakstītas 69, jeb aptuveni 12.4% sonāšu.

Johana Sebastiāna Baha mūzikā sol mažors visbiežāk tika izmantots skaņdarbos, kas sarakstīti 6/8 taktsmērā, tomēr Bahs izmantoja sol mažoru arī vairākos ievērojamos 4/4 taktsmēra darbos, kā piemēram, Brandenburgas Koncertu trešajā un ceturtajā daļā un Goldberga variācijās.

### Klasicisma laikmets

Divpadsmit no klasicisma komponista Jozefa Haidna simfonijām ir sarakstītas sol mažorā, kā arī viens no populārākajiem Haidna piano trio (Nr. 39) un stīgu kvartetiem (Op. 77, Nr. 1) ir sol mažora tonalitātē.

Volfganga Amadeja Mocarta darbs ''Eine kleine Nachtmusik'' arī ir sarakstīts sol mažorā, tomēr Mocarts nav sarakstījis gandrīz nevienu liela apjoma darbu sol mažorā.

## Populārajā kultūrā
Mediju pakalpojumu sniedzējs *[[Spotify]]* ir atzinis sol mažoru kā sastopamāko tonalitāti *Spotify* mūzikas straumēšanas aplikācijā (nedaudz apsteidzot do mažoru).

## Atsauces

## Ārējās saites
La mažors

**La mažors** ir uz la nots balstīta mažora tonalitāte, kas sastāv no skaņām la, si, do, re, mi, fa un sol. La mažora paralēlā tonalitāte ir fa minors, bet vienvārda tonalitāte – La minors.

## Vēsture

Lai gan la mažors ir sastopams simfoniskajos darbos biežāk nekā tonalitātes, kurās ir vairāk par trīs diēziem pie atslēgas, simfonijas la mažorā ir ievērojami mazāk nekā tādās diēzu tonalitātēs kā re mažors un sol mažors. Ludviga van Bēthovena Septītā simfonija, Antona Bruknera Sestā simfonija un Fēliksa Mendelszona Ceturtā simfonija ir gandrīz vienīgie skaņdarbi la minorā romantisma periodā.

La mažora tonalitāte ir bieži sastopama darbos stīgu instrumentiem un stīgu kameransambļiem, jo diēzu tonalitātes uz stīgu instrumentiem ir viegli izspēlējamas. Franča Šūberta Foreļkvinteta un Antonīna Dvoržāka Otrā klavierkvinteta tonalitāte ir la mažors.
La minors

**La minors** ir minora tonalitāte, kas balstās uz la nots un sastāv no skaņām la, si, do, re, mi, fa un sol. La minorā pie nošatslēgas nav neviena bemola vai diēza. La minors ir viena no visbiežāk izmantotākajām minora tonalitātēm rietumu mūzikā. La minoram atbilst visi baltie klavieru taustiņi no skaņas la. 

La minora paralēlais mažors ir do mažors, bet vienvārda mažors – la mažors.
Stoksa likums

**Stoksa likums** ir mehānikas likums, tas nosaka frontālās pretestības spēku, kāds darbojas uz lodi, kura kustas viskozā vidē (šķidrumā vai gāzē). Svarīgi atšķirt **Stoksa likumu** no Stoksa teorēmas un Stoksa nobīdes.

## Frontālās pretestības spēks
Uz simetrisku ķermeni, kas kustas šķidrumā vai gāzē, darbojas spēks, kurš vērsts pretēji ķermeņa ātruma virzienam, šo spēku sauc par frontālās pretestības spēku un apzīmē ar \vec{F_s}, tā modulis F_s ir proporcionāls ķermeņa kustības ātruma vektora modulim v, vides dinamiskajai viskozitātei \eta un ķermeņa raksturīgajam izmēram L:

\vec{F_s}=-A\eta L\vec{v}, A ir koeficients, kas atkarīgs no ķermeņa formas un tā orientācijas šķidruma vai gāzes plūsmā.

Šī formula ir pareiza tikai tad, ja viskozā vide aptek ķermeni laminārā plūsmā, tas ir, ja šķidruma / gāzes strūklas tek savstarpēji paralēli un, apliekdamās ap ķermeni, neveido virpuļus. Plūsma ir lamināra, ja \eta\gg \rho Lv, kur \rho ir vides blīvums.

## Stoksa likuma būtība
Pēc Stoksa likuma aprēķina \vec{F_s} lodei, kuras rādiuss ir R. Tad A=6\pi, un

\vec{F_s}=-6\pi\eta R\vec{v}.

Šo formulu lieto, veicot aprēķinus par viskozās vidēs krītošiem ķermeņiem.

Stoksa likums darbojas tikai tad, ja R\ll\frac{9\eta^2}{2\rho(\rho_0-\rho)g}, kur \rho_0 ir ķermeņa blīvums, \rho ir vides blīvums, g ir brīvās krišanas paātrinājums.

## Izrietošās formulas
P=\frac{4\pi}{3}R^3\rho_0g, kur P ir smaguma spēks.

F_A=\frac{4\pi}{3}R^3\rho g, kur F_A ir Arhimēda spēks.

\vec{F_s}+\vec{P}+\vec{F_A}=0

v=\frac{2R^2(\rho_0-\rho)g}{9\eta}, kur v ir vienmērīgi krītošā ķermeņa ātrums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sučavas žudecs

**Sučavas žudecs** () ir viens no Rumānijas 41 žudeca. Atrodas Rumānijas ziemeļos, Bukovinas reģionā. 2018. gadā Sučavas žudecā dzīvoja 758 tūkstoši iedzīvotāju. Administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Sučava. Robežojas ar Ukrainu ziemeļos, Botošanu žudecu un Jasu žeducu austrumos, Njamncas žudecu un Hargitas žudecu dienvidos, Murešas žudecu dienvidrietumos, kā arī ar Bistricas-Neseudas žudecu un Maramurešas žudecu rietumos.

Administratīvi sīkāk Sučavas žudecs dalās 5 pašvaldībās (Sučava, Kimpulunga Moldovoneska, Vatradorneja, Redeuci un Feltičeni), 11 mazpilsētās un 98 komūnās.

## Ārējās saites
Brašovas žudecs

**Brašovas žudecs** () ir viens no Rumānijas 41 žudeciem. Atrodas Rumānijas centrālajā daļā, Transilvānijas reģionā. 2011. gadā Brašovas žudecā dzīvoja 549 tūkstoši iedzīvotāju. Administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Brašova. Robežojas ar Murešas žudecu un Hargitas žudecu ziemeļos, Kovasnas žudecu austrumos, Buzeu žudecu dienvidaustrumos, Prahovas žudecu, Dimbovicas žudecu un Ardžešas žudecu dienvidos, kā arī ar Sibiu žudecu rietumos.

Administratīvi sīkāk Brašovas žudecs dalās 4 pašvaldībās (Brašova, Kodlja, Fegeraša un Sečele), 6 mazpilsētās un 48 komūnās.

## Ārējās saites
Re minors

**Re minors** ir minora tonalitāte kuras pamatā ir notis re un kura sastāv no skaņām re, mi, fa, sol, la, si un do. Re minorā pie atslēgas ir viena vienīga zīme — si bemols. Re minora paralēlais mažors ir Fa mažors, bet tā vienvārda minors ir re minors.

## Skaņdarbi re minorā
No Domeniko Skarlati 151 sonātēm, kas sarakstītas minorā, 32 ir rakstītas re minorā, padarot re minoru par visbiežāk izmantoto Skarlati minora tonalitāti.

Johana Sebastiana Baha *[[Fūgas māksla|Fugas māksla]]* ir sarakstīta re minorā.

Mocarta Rekviēms galvenokārt ir rakstīts re minorā, tāpat kā pazīstamā Nakts Karalienes Ārija, "Der Hölle Rache". Mocarta operas Dons Džovanni overtīra un pēdējā aina arī ir sarakstīta re minorā. No diviem klavierkoncertiem, kurus Mocarts rakstīja minorā, viens no tiem ir re minorā: Divdesmitais Klavierkoncerts, K. 466.

Žans Sibēliuss bieži izmantoja re minoru kompozīcijām ar cēlu raksturu; Sibēliusa Koncerts vijolei, Sestā simfonija un stīgu kvartets *[[Voces intimae]]* ir rakstīti re minora tonalitātē.

Filmu mūzikas komponists Hanss Cimmers ir viens no ievērojamākajiem re minora tonalitātes izmantotājiem mūsdienās. Daudzi no viņa labi pazīstamajiem skaņdarbiem tika rakstīti šajā tonalitātē; ievērojami piemēri ir mūzika filmām "Gladiators", "Tumšais bruņinieks", "Karību jūras pirāti" un "Da Vinči kods".
Sol minors

**Sol minors** ir minora tonalitāte, kuras pamatā ir nots sol un kura sastāv no skaņām sol, la, si, do, re, mi un fa. Sol minorā ir divas atslēga zīmes – si bemols un mi bemols. Tā paralēlais mažors ir si, bet vienvārda mažors – sol mažors.

## Sol minora lietojums Mocarta mūzikā
Sol minors tiek uzskatīts par tonalitāti, ar kuras palīdzību Volfgangs Amadejs Mocarts bieži pauda skumjas un traģēdiju, un daudzas Mocarta kompozīcijas minorā, ieskaitot simfonijas, ir sarakstītas tieši sol minorā.

## Atsauces
Nakts karalienes ārija

thumb|No ''filmas “Burvju flauta”'' iestudējuma Teksasas A&M Universitātē: Nakts karaliene apdraud Paminu.
"****" ("Elles atriebība deg manā sirdī"), nereti saīsināta kā "", ir ārija, ko izpilda Nakts karalienes tēls no Mocarta operas "Burvju flauta" (**). Ārijā attēlota dusmu lēkme, kurā nakts karaliene ieliek nazi savas meitas Paminas rokās un mudina viņu nogalināt karalienes nīsto tēlu Sarastro, draudot, ka citādi viņa atteiksies no Paminas un viņu nolādēs. Šī neaizmirstamā, ātrā un grandiozā ārija "Der Hölle Rache" ir viena no slavenākajiem operu ārijām.

## Librets
*Burvju flautas* libreta autors ir Emanuels Šikanēders, kurš arī vadīja pirmizrādes teātra trupu, un izveidoja Papageno tēlu operā.Der Hölle Rache kocht in meinem Herzen,
Tod und Verzweiflung flammet um mich her!
Fühlt nicht durch dich Sarastro Todesschmerzen,
So bist du meine Tochter nimmermehr:

Verstossen sei auf ewig,
Verlassen sei auf ewig,
Zertrümmert sei'n auf ewig
Alle Bande der Natur.

Wenn nicht durch dich Sarastro wird erblassen!
Hört, Rachegötter, hört der Mutter Schwur!

## Mūzika
Ārija ir rakstīta re minorā, un tās instrumentālo daļu spēlē flautu pāris, oboju pāris, fagotu pāris, ragu pāris un tauru pāris, kā arī timpāni un stīgu instrumenti. Šīs ārijas instrumentālais sastāvs ir lielāks nekā otras Nakts karalienes ārijas "O zittre nicht" sastāvs, un tajā ietilpst visi izmantotie instrumenti operā, izņemot klarnetes un trombonus.

Šī ārija ir pazīstama kā tehniski ļoti sarežģīta. Lai to izpildītu, dziedātājas balss diapazonam jāaptver divas oktāvas, sākot no F<sub>4</sub> līdz F6.

## Izpildījumu vēsture
thumb|Alise Verleta kā Nakts karaliene, 1912. gads
Pirmā dziedātāja, kas uz skatuves izpildīja šo āriju, bija Mocarta svaine Jozefa Vēbere 32 gadu vecumā. Vēberei bija ievērojamas balss dotības un plašs balss diapazons, un, iespējams, Mocarts, zinot Vēberes labās vokālās spējas, uzrakstīja abas Nakts karalienes ārijas, lai tās parādītu.

Mūsdienās ļoti daudz ievērojamu soprānu ir izpildījuši vai ierakstījuši āriju. Ārija bija arī slavenās nekompetentās dziedātājas Florenses Fosteres Dženkinsas iecienīta.

Ārijas ieraksts ir iekļauts Zemes mūzikas kolekcijā uz kosmosa kuģiem *[[Voyager 1]]* un *[[Voyager 2]].*

## Atsauces
Johanness Blēmens

**Johanness Dirks Blēmens** (; dzimis , miris ) bija nīderlandiešu peldētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

Blēmens olimpiskajās spēlēs startēja 200 metros peldēšanā uz muguras. Šajā disciplīnā viņš fināla mačā izcīnīja 4. vietu, ar rezultātu 3:02.2.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Johanness Blēmens (SOK profils) 
* Johanness Blēmens (Olympedia profils) 
* Johanness Blēmens (Sports Reference profils)
Jozefa Vēbere

thumb|378x378px|Jozefa Vēbere priekšnesumā kopā ar Šikanedera trupu. Vēbera atrodas priekšplānā, turot tenora Benedikta Šaka roku.
**(Marija) Jozefa Vēbere** (vēlāk **Jozefa Hofere**, **Jozefa Meijere**; 1758— 1819) bija klasiskā laikmeta vācu soprāns. Viņa bija Volfganga Amadeja Mocarta svaine un pirmā, kas izpildīja Nakts karalienes lomu Mocarta operā "Burvju flauta" (1791).

## Dzīvesgājums
Viņa ir dzimusi mazā ciematā, kas atrodas mūsdienu Bādenē-Virtembergā, Vācijā, kā Fridolīna Vēbera meita. Viņai bija trīs jaunākās māsas, tai skaitā Konstance, kura apprecējās ar Mocartu 1782. gadā. Komponists Kārlis Maria fon Vēbers bija Jozefas tēva pusbrāļa dēls.

"Burvju flautas" ļoti veiksmīgajā pirmizrādē 1791. gadā Vēbere ieņēma vokāli prasīgo Nakts karalienes lomu. Viņa turpināja izpildīt šo lomu līdz 1801. gadam, kad viņa no tās atteicās 43 gadu vecumā.

Jozefa Vēbere ir precējusies divas reizes. Viņas pirmais vīrs (laulājušies 1788. gada 21. jūlijā Svētā Stefana katedrālē Vīnē) bija mūziķis Francs de Paula Hofers (1755—1796). Hofers strādāja par vijolnieku Austrijas Imperatora galmā. Viņas otrais vīrs (1797) bija dziedātājs Sebastians Meijers (1773—1835). Meijers pirmais izpildīja Pikaro lomu Bēthovena operā *Fidelio*.

Jozefa Meijere 1805. gadā beidza savu dziedāšanas karjeru un nomira Vīnē 1819. gada 29. decembrī.

## Atsauces
Virķēni (stacija)

**Virķēni** bija stacija (vēlāk pieturas punkts) dzelzceļa līnijā Rīga—Rūjiena starp Idus pieturas punktu un Rūjienas staciju. Tas atradās Valmieras novada Vilpulkas pagastā apmēram 1,5 km no Virķēnu ciema

## Vēsture
Stacija atvērta 1937. gadā 4. decembrī visām komercdarbībām. 1977. gadā, atjaunojot vilcienu satiksmi, ierīkoja nojumi pasažieriem. Pieturas punktu slēdza 1996. gadā kopā ar dzelzceļu posmu Aloja—Rūjiena. 

## Atsauces
Si♭ mažors

**Si** **mažors** ir mažora tonalitāte, kuras pamatā ir nots si un kura sastāv no skaņām si, do, re, mi, fa, sol un la. Si mažorā pie atslēgas ir divas zīmes — si bemols un mi bemols. Tā paralēlais minors ir sol minors, bet tā vienvārda minors — si minors.

## Vēsture
Jozefa Haidna 98. simfonija nereti tiek uzskatīta kā pirmā simfonija, kas uzrakstīta šajā tonalitātē, tai skaitā daļas trompetēm un timpāniem. Tomēr viņa brālis Mihaels Haidns vienu simfoniju si mažorā uzrakstīja jau agrāk — Nr. 36.

Pieci Mocarta klavierkoncerti ir sarakstīti si mažorā.
Mi minors

**Mi minors** ir minora tonalitāte, kuras pamatā ir nots mi un kas sastāv no skaņām mi, fa, sol, la, si, do un re. Mi mažorā pie atslēgas ir viena zīme – fa diēzs. Tās paralēlais mažors ir sol mažors, bet vienvārdu mažors – mi mažors.

Liela daļa klasiskās ģitāras repertuāra ir sarakstīta mi minorā, jo tā ir ļoti ērta tonalitāte šim instrumentam. Standarta ģitāras skaņošanā (mi-la-re-sol-si-mi) četras no instrumenta sešām stīgām ir mi minora tonikas akorda daļa. Mi minora tonalitāte ir populāra arī smagā metāla mūzikā, jo tā tonika ir zemākā nospēlējamā nots standarta ģitāras skaņošanā.
Kārļa Universitāte

**Kārļa Universitāte** (, ), agrāk zināma kā **Kārļa Universitāte Prāgā** un **Prāgas Universitāte**, ir lielākā un vecākā universitāte Čehijā. Tā dibināta 1348. gadā, līdz ar to tā ir arī senākā universitāte Austrumeiropā. Universitātē ir 17 fakultātes, kuras izvietotas trijās Čehijas pilsētās — Prāgā, Hradeckrālovē un Plzeņā. Universitāte ir nosaukta Svētās Romas imperatora Kārļa IV Luksemburga vārdā.
## Vēsture

### Apšaude 2023. gada decembrī

2023. gada 21. decembrī universitātē notika masveida apšaude. Ieskaitot uzbrucēju, kurš nogalināja sevi, un uzbrucēja tēvu, kuru viņš torīt nogalināja savās mājās, kopumā tika nogalināti 16 cilvēki un vēl 25 tika ievainoti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Šostakoviča 8. stīgu kvartets

Dmitrija Šostakoviča **8. stīgu kvartets [[Do minors|do minorā]]** Op. 110, tika uzrakstīts trīs dienās (1960. gada 12.–14. jūlijā).

## Kompozīcija un atskaņošana
Astotais stīgu kvartets tapa neilgi pēc tam, kad Šostakovičs negribīgi iestājās komunistiskajā partijā. Saskaņā ar autora piezīmi uz partitūras tas ir veltīts "fašisma un kara upuriem"; viņa dēls Maksims to interpretē plašāk – kā atsauci uz   totalitārisma upuriem –, savukārt viņa meita Gaļina uzskata, ka viņš to veltījis sev un ka piezīmi uz partitūras pavēlēja pievienot Krievijas varas iestādes. Šostakoviča laikabiedrs un tuvs draugs Ļevs Ļebedinskis sacījis, ka Šostakovičs veidojis kvatetu kā savu epitāfu un ap šo laiku plānojis izdarīt pašnāvību.

Darbs tika uzrakstīts Drēzdenē, kur Šostakovičs paralēli rakstīja mūzika filmai *[[Piecas dienas, piecas naktis (1960. gada filma)|Piecas dienas, piecas naktis]] –* padomju un austrumvācijas filmu veidotāju kopprojekts par Drēzdenes bombardēšanu Otrajā pasaules karā.

Kvarteta pirmatskaņojumu 1960. gadā Ļeņingradā uzveda Bēthovena kvartets. Pēc 1962. gada Borodina kvarteta ieraksta mūzikas kritiķis Ēriks Smits raksta: "Borodina kvartets atskaņoja šo darbu komponistam viņa Maskavas mājās, cerot uz viņa kritiku. Bet Šostakovičs, pārņemts ar savu personiskāko jūtu skaisto atskaņošanu, nolika galvu plaukstās un raudāja. Kad mūziķi bija pabeiguši spēlēt, viņi klusi sakrāmēja instrumentus un pameta istabu."

## Mūzika
Kvartets sastāv no piecām savstarpēji savienotās daļām un ilgst apmēram 20 minūtes.

* Largo
* Allegro molto
* Allegretto
* Largo
* Largo

Pirmā daļa tiek iesākta ar DSCH motīvu – Šostakoviča muzikālo parakstu. Šī lēnā, ārkārtīgi skumjā tēma dzirdama arī viņa 1. čellkoncertā, 10. simfonijā, 1. vijoļkoncertā, 15. simfonijā un 2. klavieru sonātē. Motīvs tiek izmantots katrā šī kvarteta daļā, un uz tā ir balstīta trešās daļas ātrā tēma.

Darbs ir piepildīts ar citu Šostakoviča skaņdarbu citātiem: pirmajā daļā tiek citēta viņa 1. simfonija un 5. simfonija; otrajā daļā izmantota ebreju tēma, ko Šostakovičs pirmo reizi izmantoja savā 2. klavieru trio; trešajā daļā komponists citē 1. čella koncertu; un ceturtajā daļā citēta ārija "Serjoža, mana mīlestība" no Šostakoviča operas *[[Lēdija Makbeta no Mcenskas apgabala (opera)|Mcenskas apriņķa lēdija Makbeta]]*. Piektajā daļā ir citēts vēl viens motīvs no *Lēdijas Makbetas*.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Šostakovičs: stīgu kvarteti
Imunohromatogrāfija

**Imūnhromatogrāfija** jeb **ihroma** ir viena no modernākajām imūndiagnostikas metodēm, kuras galvenās priekšrocības ir testa vienkāršība un ātrums. Šī metode tiek izmantota arvien vairāk gan testēšanas jomā, jo tai nav nepieciešami papildu reaģenti vai instrumenti, gan klīniskajā jomā. Vislabāk zināmie piemēri ir aptiekas grūtniecības testi, psa, troponīna I testi un nesen HIV un COVID-19 testi.

To var veikt ar vienkāršu ierīci, kas izstrādāta, lai noteiktu mērķa savienojuma klātbūtni (vai neesamību) paraugā (matricā). Šāda veida testus parasti izmanto medicīniskajā diagnostikā, lai veiktu testus mājās vai laboratorijā. Tas ir sloksnes formātā, kurā testa paraugs plūst pa cietu pamatni kapilārās darbības rezultātā.

## Kā tas darbojas
thumb|Interpretación de la técnica de immunocromatografía: <br />
Imunohromatogrāfijas metodes interpretācija:<br />
'''pozitīvs''', ja abas joslas maina krāsu,<br />
'''negatīvs''', ja josla, kas atrodas vistuvāk parauga atrašanās vietai, nemaina krāsu i<br />
'''kļūdaina''', ja neviena no joslām nemaina krāsu vai to dara tikai tai tuvākā josla (simptoms, ka paraugs nav sasniedzis abas joslas).

Imunohromatogrāfijas pamatā ir parauga migrācija caur nitrocelulozes membrānu. Paraugu pievieno konjugāta zonai, kas sastāv no specifiskas antivielas pret vienu no nosakāmā antigēna epitopiem un noteikšanas reaģenta. Ja paraugs satur mērķa antigēnu, tas saistās ar konjugātu, veidojot imūnkompleksu, un migrē caur nitrocelulozes membrānu. Pretējā gadījumā konjugāts un paraugs migrēs nesaistīti.

Uztveršanas zonu veido otra antiviela, kas ir specifiska pret citu antigēna epitopu. Kad paraugs sasniedz šo zonu, antigēna un konjugāta saistīšanās rezultātā izveidojušies kompleksi saglabājas, un līnija šajā gadījumā iekrāsojas rozā vai zilā krāsā (pozitīvi paraugi). Pretējā gadījumā paraugi ir negatīvi.

Kontroles zonu veido trešā antiviela, kas atpazīst noteikšanas reaģentu. Kad pārējais paraugs sasniegs šo zonu, antiviela saistīsies ar brīvo konjugātu, kas nav saglabājies uztveršanas zonā. Šī līnija ir kontrole, kas apliecina, ka tests ir darbojies labi, jo tā vienmēr ir iekrāsota, ar pozitīviem un negatīviem paraugiem.

## Atsauces
Nataļja Ivaško

**Nataļja Ivaško** (; dzimusi ) ir bijusī krievu brīvā stila cīkstone, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
Nataļja Ivaško ar cīņas sportu sāka nodarboties 1993. gadā. Viņa pārstāvēja Krasnojarskas cīņas klubu "Victors". Ivaško ir pieckārtēja Krievijas čempione. Treneri - Viktors Raikovs, Viktors Aļeksejevs. Krievijas izlasē no 1997. līdz 2004. gadam. Sporta karjeru viņa pabeidza 2004. gadā. Viņa dzīvo Krasnojarskā. Strādā M. F. Rešetņova vārdā nosauktās Sibīrijas Valsts zinātnes un tehnoloģijas  universitātes Fiziskās audzināšanas nodaļā.

## Sasniegumi starptautiskās sacensībās
### Pasaules čempionāti
* 1997. gada pasaules čempionāts (svara kategorija līdz 56 kg) — 4. vieta.
* 1998. gada pasaules čempionāts (līdz 56 kg) — 4. vieta.
* 1999. gada pasaules čempionāts (līdz 56 kg) — 7. vieta.
* 2000. gada pasaules čempionāts (līdz 56 kg) — 10. vieta.
* 2003. gada pasaules čempionāts (līdz 59 kg) — **2. vieta.**

### Eiropas čempionāti
* 1998. gada Eiropas čempionāts (līdz 56 kg) — 4. vieta.
* 2000. gada Eiropas čempionāts (līdz 56 kg) — **2. vieta**.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Starptautiskas klases sporta meistare

## Atsauces

## Ārējās saites
Salvatore Sirigu

**Salvatore Sirigu** (, dzimis ) ir itāļu futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2024. gada Sirigu pārstāv Itālijas B sērijas komandu *[[Palermo FC|Palermo]]*.

Savu karjeru Sirigu iesāka Itālijas komandā ''Palermo''. 2011. gadā viņš pārcēlās uz *[[Paris Saint-Germain]]* komandu. Divas reizes ticis atzīts par *[[Ligue 1]]* gada labāko vārtsargu, kā arī izcīnījis četrus līgas titulus. 2016—17. gada sezonu pavadījis īrē Spānijas komandās ''Sevilla'' un ''Osasuna''. 2017. gadā Sirigu pievienojās ''Torino''.

Savu debiju Itālijas futbola izlases sastāvā Sirigu piedzīvoja 2010. gadā. Pārstāvējis izlasi 2012. un 2016. gada Eiropas čempionātā, kā arī 2013. gada FIFA Konfederāciju kausā un 2014. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Paris Saint-Germain**

* Francijas Ligue 1: 2012—13, 2013—14, 2014—15, 2015—16
* Coupe de France: 2014—15, 2015—16
* Coupe de la Ligue: 2013—14, 2014—15, 2015—16
* Trophée des Champions: 2013, 2014, 2015, 2016
**Itālija**

* Eiropas čempionāts: 2020

**Individuālie sasniegumi**

* *Ligue 1* gada labākais vārtsargs: 2012—13, 2013—14

## Atsauces

## Ārējās saites