Japānas demogrāfija

thumb|Japānas demogrāfiskā piramīda 2024. gadā
**Japānas demogrāfija** (japāņu: 日本の人口, *Nihon no jinkō*) raksturo Japānas iedzīvotāju skaitu, etnisko sastāvu, vecuma struktūru un migrācijas tendences. Japāna ir viena no visblīvāk apdzīvotajām valstīm pasaulē, taču tai raksturīgs iedzīvotāju skaita samazinājums un sabiedrības novecošanās, kas tiek uzskatīta par vienu no nopietnākajām valsts sociāli ekonomiskajām problēmām 21. gadsimtā.

Saskaņā ar Japānas valdības datiem 2024. gadā valstī dzīvoja aptuveni 124,3 miljoni cilvēku, kas ir par vairāk nekā 2 miljoniem mazāk nekā 2015. gadā. Apmēram 92 % japāņu dzīvo pilsētās. Lielākās aglomerācijas ir Tokija, Jokohama, Osaka, Nagoja un Saporo. Tokijas metropoles reģionā vien dzīvo vairāk nekā 35 miljoni cilvēku, kas padara to par vienu no vislielākajām pilsētu zonām pasaulē. Tomēr kopš 2010. gada Japānas iedzīvotāju skaits nepārtraukti samazinās, un šī tendence tiek saistīta ar zemiem dzimstības rādītājiem (aptuveni 1,26 bērni uz vienu sievieti) un ierobežotu imigrāciju.

## Etniskais un reliģiskais sastāvs
Aptuveni 97 % iedzīvotāju ir japāņi. Starp atzītajām minoritātēm ir ainu un rjūkjū tautas, kā arī nelielas ķīniešu, korejiešu un filipīniešu kopienas. Reliģiski Japānā dominē šintoisms un budisms, kurus bieži praktizē paralēli, un aptuveni 70–80 % iedzīvotāju piedalās šo tradīciju rituālos, lai gan tikai daļa sevi identificē kā reliģiozus.

## Novecošanās
Japāna ir viena no visstraujāk novecojošajām sabiedrībām pasaulē. 2023. gadā vairāk nekā 29 % iedzīvotāju bija vecāki par 65 gadiem. Šī demogrāfiskā parādība rada spiedienu uz pensiju sistēmu, veselības aprūpi un darba tirgu. Valdība īsteno politiku, lai veicinātu dzimstību un atbalstītu sieviešu un vecāka gadagājuma cilvēku iesaisti ekonomikā, tomēr rezultāti pagaidām ir ierobežoti.

## Migrācija
Japānā imigrantu īpatsvars ir zems — ap 2,5 % iedzīvotāju, taču pēdējos gados valdība ir atvieglojusi darba vīzu nosacījumus, lai piesaistītu darbiniekus no Dienvidaustrumāzijas un citām valstīm. Šīs izmaiņas galvenokārt saistītas ar darbaspēka trūkumu nozarēs, kuras visvairāk cieš no novecojošas sabiedrības sekām, piemēram, aprūpes, būvniecības, lauksaimniecības un ražošanas sektorā. 2019. gadā stājās spēkā jauna vīzu programma — “*Specified Skilled Worker*” (*tokutei ginō*), kas ļauj ārvalstu darbiniekiem ar noteiktām profesionālām prasmēm strādāt Japānā līdz pieciem gadiem, un dažos gadījumos arī pastāvīgi. Lielākā daļa šo darbinieku nāk no valstīm, piemēram, Vjetnamas, Filipīnām, Indonēzijas, Nepālas un Taizemes. Lai gan valdība oficiāli izvairās no imigrācijas politikas liberalizācijas plašākā nozīmē, ārvalstu strādnieku skaits Japānā pēdējā desmitgadē ir būtiski pieaudzis — no aptuveni 680 000 (2012) līdz vairāk nekā 2,3 miljoniem (2025). Tomēr sabiedrībā joprojām valda piesardzīga attieksme pret imigrācijas paplašināšanu, un diskusijas par integrācijas politiku un multikulturālās sabiedrības modeli turpinās gan akadēmiskajā, gan politiskajā līmenī.

## Dzimstība un ģimenes struktūra
Dzimstības rādītājs Japānā ir viens no zemākajiem pasaulē. Šo situāciju ietekmē augstās dzīves izmaksas, darba slodze un sociālās normas, kas kavē sieviešu un vīriešu līdzvērtīgu dalību ģimenes dzīvē. Vidējais bērnu skaits uz vienu sievieti 2023. gadā bija tikai 1,26, kas ir krietni zem aizvietošanas līmeņa (2,1).

## Nākotnes prognozes
Japānas Nacionālais iedzīvotāju un sociālās drošības pētniecības institūts prognozē, ka līdz 2050. gadam iedzīvotāju skaits varētu samazināties līdz aptuveni 105 miljoniem, bet līdz 2100. gadam – līdz mazāk nekā 80 miljoniem.

Demogrāfiskās pārmaiņas liek valdībai meklēt ilgtermiņa risinājumus, tostarp tehnoloģiskus un ekonomiskus pasākumus, kas kompensētu darbaspēka samazināšanos, piemēram, robotizāciju un automatizāciju rūpniecībā.

## Atsauces

## Ārējās saites