Džeikobs Vouza

**Sers Džeikobs Čārlzs Vouza** (; dzimis ap 1892. gadu, miris ), bija Britu Zālamana salu protektorāta vietējais policists, kurš Otrā pasaules kara laikā dienēja kopā ar ASV jūras kājnieku korpusu Gvadalkanalas kampaņas laikā.

## Biogrāfija
Džeikobs Vouza ir dzimis Tasimboko ciemā, Gvadalkanālā, Britu Zālamana salās, un mācījās tur Dienvidjūras evaņģēliskajā misijas skolā. 1916. gadā viņš pievienojās Zālamana salu protektorāta bruņotajai policijai. Viņš aizgāja pensijā no dienesta 1941. gadā pēc 25 dienesta gadiem majora-seržanta pakāpē.

1942. gada vidū japāņu spēki iebruka Gvadalkanālā. Vouza atgriezās aktīvajā dienestā britu spēkos un brīvprātīgi pieteicās strādāt ar Krasta novērotājiem. Skotu majors Martins Klemenss, bijušais Britu Zālamana salu protektorāta apgabala virsnieks, bija virsnieks, kas bija atbildīgs par majora-seržanta Vouzas vietējo skautu brigādi. Vouzas spējas kā izlūkam jau bija pierādītas, kad ASV 1. jūras kājnieku divīzija izsēdās Gvadalkanālā 1942. gada 7. augustā. Tajā pašā dienā Vouza izglāba lidotāju no karakuģa *USS Wasp*, kurš tika notriekts japāņu kontrolētajā teritorijā. Viņš pavadīja pilotu līdz amerikāņu spēku pozīcijām, kur viņš pirmo reizi satika jūras kājniekus.

Pēc tam Vouza brīvprātīgi pieteicās izlūkot aiz ienaidnieka līnijām. 20. augustā, izlūkojot aizdomīgus japāņu priekšposteņus, Vouzu sagūstīja Japānas 28. kājnieku pulka vīri. Atrodot nelielu amerikāņu karogu Vouzas gurnautā, un noturot viņu par amerikāņu spiegu, japāņi piesēja viņu pie koka un spīdzināja, lai iegūtu informāciju par sabiedroto spēkiem. Vouzu stundām ilgi pratināja, bet viņš atteicās runāt. Pēc tam japāņi viņam ar bajonetēm sadūra abās rokās, kaklā, plecā, sejā un vēderā un atstāja nomirt.
thumb|Džeikobs Vouza turot nocirstu japāņu karavīra galvu Gvadalkanalā, 1942. gada decembris
Pēc tam, kad sagūstītāji bija aizgājuši, viņš atbrīvojās, ar zobiem pārgraužot virves, un devās cauri džungļiem kilometriem līdz amerikāņu pozīcijām. Pirms medicīniskās palīdzības saņemšanas viņš brīdināja Martinu Klemensu un pulkvežleitnantu Edvīnu A. Poloku, kura 2. bataljons 1. jūras kājnieku pulkā turēja aizsardzības līnijas pie Ilu upes ietekas. Vouza tiem pastāstīja, ka aptuveni 250 līdz 500 japāņu karavīru jebkurā mirklī gatavojas uzbrukt amerikāņu pozīcijām. Šis brīdinājums deva jūras kājniekiem īsu, bet vērtīgu laiku — aptuveni desmit minūtes —, lai sagatavotu aizsardzību gar Ilu upi. Sekojošā Tenaru kauja ļāva amerikāņu jūras kājniekiem gūt uzvaru pār pretinieku.

Pēc divpadsmit dienām, kas pavadītas slimnīcā, Vouza atgriezās dienestā kā jūras kājnieku galvenais izlūks. Viņš pavadīja pulkvežleitnantu Evansu F. Karlsonu un 2. reideru bataljonu viņu 30 dienu ilgajā reidā aiz ienaidnieka līnijām.

Pēc kara Vouza turpināja kalpot savas vietējās sabiedrības labā. 1949. gadā viņš tika iecelts par apgabala vadītāju un no 1952. līdz 1958. gadam bija Gvadalkanalas padomes prezidents. No 1950. līdz 1960. gadam viņš bija Britu Zālamana salu protektorāta padomdevējas padomes loceklis.

Sadarbojoties ar amerikāņu jūras kājniekiem, viņš ieguva daudz draugu, un jūras kājnieki bieži apmeklēja viņu Gvadalkanalā. 1968. gadā Vouza apmeklēja Amerikas Savienotās Valstis kā 1. Jūras kājnieku divīzijas veterānu asociācijas goda viesis. Viņš valkāja savu Jūras kājnieku korpusa tuniku līdz savai nāvei 1984. gada 15. martā un tika tajā arī apglabāts.

## Apbalvojumi
Vouza saņēma arī dažādus apbalvojumus par dienestu Otrajā pasaules karā. Medaļu "Sudraba zvaigzni" viņam personīgi pasniedza ASV ģenerālmajors Aleksandrs Vandegrifts, 1. jūras kājnieku divīzijas komandieris, par atteikšanos sniegt informāciju japāņiem spīdzināšanas laikā. 1945. gadā viņam tika piešķirts arī Nopelnu leģiona ordenis (*Legion of Merit*) par izcilu dienestu 2. reideru bataljonā 1942. gada novembrī un decembrī, un viņš tika iecelts par goda seržantu Jūras kājnieku korpusā. No Lielbritānijas valdības Vouza saņēma "Džordža medaļu" (GM) par drosmīgu rīcību un izcilu pienākuma izpildīšanu, kā arī Policijas ilga dienesta un labas uzvedības medaļu (*Police Long Service and Good Conduct Medal*). 1957. gada Jaungada apbalvošanas ceremonijā viņš tika iecelts par Britu impērijas ordeņa (Member of the Most Excellent Order of the British Empire, MBE) kavalieri par sabiedrisko dienestu Britu Zālamana salu protektorāta dienestā. Britu karalienes 1979. gada dzimšanas dienas apbalvošanas ceremonijā viņš tika paaugstināts par Britu impērijas ordeņa (Knight Commander of the Most Excellent Order of the British Empire, KBE) bruņinieku komandieri par izcilu dienestu savas valsts un vietējā sabiedrības labā, tādējādi piešķirot viņam titulu "Sers".

## Piemiņa
thumb|Sera Džeikoba Vouzas piemineklis Honiarā, Zālamana salās.|alt=Sir Jacob Vouza memorial at Honiara, Solomon Islands.
Vouzam par godu uzceltais piemineklis atrodas policijas galvenās mītnes ēkas priekšā Honiarā, Zālamana salu galvaspilsētā.

## Literatūra
* 
* James, P. D. (2016). *War at the End of the World: Douglas MacArthur and the Forgotten Fight For New Guinea, 1942-1945.* New York: Penguin Books.
* Leckie, R. (1965). *Challenge for the Pacific: Guadalcanal: The Turning Point of the War*. London: Penguin Random House/Bantam Press.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Video of Sir Jacob presenting a wreath on the US Bicentennial
*  ''First Offensive: The Marine Campaign for Guadalcanal'', Henry I. Shaw Jr. (biography of Jacob Vouza by Ann A. Ferrante)
* "Sir Jacob Vouza-Solomon Islands War Hero", Gina Maka'a, *Solomon Times*, 22 September 2008