Kriss Eimons

**Kristofers Arturs «Kriss» Eimons** (;  — ) bija Jaunzēlandes autosportists, kas bija pazīstams ar karjeru *[[Formula 1]]* pasaules čempionātā. Viņš tiek uzskatīts par vienu no labākajiem *Formula 1* braucējiem, kas nav uzvarējuši nevienā sacīkstē.

## Karjera
Pēc skolas absolvēšanas tēvs Eimonam sagādāja *[[Austin A40]]* automašīnu, ar kuru viņš brauca ģimenes fermā un piedalījās vietējās autosacensībās. 1960. gadā viņš sāka braukt *Cooper-Climax* sacīkšu auto ar 1,5 l dzinēju, 1961. gada nogalē viņš iegādājās vecu *[[Maserati 250F]]* ar 2,5 l dzinēju. 1962. gada nogalē Eimons iegādājās *Cooper-Climax* ar 2,5 l dzinēju. Šis auto iepriekš piederēja Brūsam Maklārenam. 1963. gadā kādā sacīkstē *Lakeside International Raceway* Austrālijā Eimonu pamanīja bijušais autobraucējs Redžs Pārnells, kuram piederēja autosacīkšu komanda, kura piedalījās *[[Formula 1]]* pasaules čempionātā.

Eimona pirmā *Formula 1* sacīkste beidzās vēl pirms starta:  viņa komandas biedra Morisa Trentiņjāna auto piemeklēja tehniskas problēmas, tāpēc viņš pārņēma Eimona auto. Savu pirmo startu Eimons piedzīvoja nākamajā posmā,  izcīņā.  treniņbraucienos Eimons piedzīvoja avāriju, kuras rezultātā salauza trīs ribas un bija spiests izlaist vairākus čempionāta posmus. 1964. gada janvārī Redžs Pārnells nomira un komandas vadību pārņēma viņa dēls Tims. Togad  Eimons pabeidza sacīksti piektajā vietā un izcīnīja pirmos pasaules čempionāta punktus savā karjerā. 1965. gadā Pārnella komanda panāca vienošanos ar *[[British Racing Motors]]* (BRM) par dzinēju piegādi, taču viņi bija spiesti atteikties no Eimona, lai viņa vietā nolīgtu BRM atbalstīto Ričardu Etvudu.

Eimons pievienojās *[[McLaren]]* vienībai, taču komanda nevarēja uzturēt divas automašīnas *Formula 1* čempionātā. Eimons 1965. un 1966. gadu galvenokārt aizvadīja *[[Can-Am]]* čempionātā, kā arī piedalījās dažās *Formula 1* sacīkstēs aizvietojot savainoto Etvudu Pārnella komandā un Ričiju Ginteru, kurš pameta *[[Honda F1|Honda]]* komandu sezonas vidū. 1966. gadā Eimons kopā ar Brūsu Maklārenu izcīnīja uzvaru Lemānas 24 stundu sacīkstēs braucot ar *[[Ford GT40]]*. Viņš nesekmīgi mēģināja kvalificēties  braucot ar *[[Brabham BT11]]* un pārstāvot savu komandu — *[[Chris Amon Racing]]*.

1967. gadā Eimons atgriezās *Formula 1* un pievienojās *[[Scuderia Ferrari]]*. Eimona komandasbiedrs Lorenco Bandīni gāja bojā pēc  piedzīvotas avārijas, Maiks Pārkss  salauza abas kājas un Ludoviko Skarfioti nolēma uz brīdi aiziet no autosporta. Tādējādi Eimons lielāko daļu sezonas bija komandas vienīgais braucējs. 4 no 11 sezonas posmiem Eimons finišēja labāko trijniekā. Viņš turpināja pārstāvēt *Ferrari* vienību līdz 1969. gada vidum. 1970. gadā viņš pievienojās jaunizveidotajai *[[March Engineering|March]]* komandai, taču sezonas beigās to pameta sakarā ar nesaskaņām ar komandas vadību.

1971. un 1972. gadā Eimons pārstāvēja *[[Matra]]* komandu un vairākkārt pietuvojās tam, lai izcīnītu savu pirmo uzvaru pasaules čempionāta posmā. 1971. gada Itālijas *Grand Prix* viņam to liedza ķiveres defekts, kura dēļ viņš bija spiests samazināt ātrumu, bet 1972. gada  — caura riepa, kuras nomaiņā viņš zaudēja daudz laika. *Matra* gada beigās pārtrauca dalību *Formula 1* pasaules čempionātā, tāpēc Eimons 1973. gadā pievienojās nesen izveidotajai *[[Tecno]]* komandai. Komanda nespēja laicīgi sagatavoties sezonas pirmajiem posmiem un bija spiesta izlaist vairākus posmus gada gaitā. Dažas sacīkstes pirms sezonas beigām Eimons pameta komandu un pēdējos divus posmus aizvadīja *[[Tyrrell Racing]]* sastāvā.

1974. un 1975. gadā paralēli periodiskai dalībai *Formula 1* posmos savas un citu komandu sastāvā Eimons piedalījās autosacīkšu čempionātos Jaunzēlandē. 1976. gadā viņš pievienojās Ensign komandai un aizvadīja lielāko daļu *Formula 1* pasaules čempionāta sezonas. Pēc tam, kad  Nikijs Lauda piedzīvoja smagu avāriju, Eimons nolēma tūlīt pārtraukt autobraucēja karjeru. Par spīti šim lēmumam, viņš piekrita piedalīties pēdējos divos sezonas posmos *[[Frank Williams Racing Cars|Wolf-Williams Racing]]* sastāvā. Pēc negadījuma  treniņbraucienos Eimons vēlreiz nolēma pārtraukt karjeru.

1977. gadā Eimonam tika izteikts piedāvājums atgriezties *Formula 1*, bet viņš to noraidīja. Viņš piedalījās vienā *Can-Am* čempionāta posmā, taču atzina, ka «tas viņam vairs nesagādā baudu» un atgriezās Jaunzēlandē.

## Nāve
Kriss Eimons nomira  Rotorua slimnīcā Jaunzēlandē no vēža.

## Atsauces