open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāts

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q864764"
}


**Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāts** ir vienīgais biosfēras rezervāts Latvijā. Tas atrodas valsts un Vidzemes ziemeļu daļā. Rezervāts aizņem 4576 km2 lielu platību, tā administrācija atrodas Salacgrīvā.

## Vēsture
thumb|left|250px|Biosfēras rezervāta jūrmala
[thumb|left|250px|[Lauču akmens Vidzemes jūrmalā]]
[thumb|left|250px|[Eņģeļu ala pie Salacas upes]]

Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāts ir vienīgā šāda veida īpaši aizsargājamā dabas teritorija Latvijā. Tā ir plaša teritorija, kurā starptautiski nozīmīgas dabas un ainaviskās vērtības tiek saglabātas nodrošinot ilgtspējīgu sociālo un ekonomisko attīstību.

Lai kardināli uzlabotu ekoloģisko situāciju Salacas upes baseinā un Rīgas līča Ziemeļvidzemes piekrastē, kā arī radītu priekšnoteikumus biosfēras rezervāta organizēšanai šajā teritorijā, 26.03.1990. Ministru Padome pieņēma lēmumu Nr. 75 "Par Ziemeļvidzemes reģionālā dabas aizsardzības kompleksa izveidošanu un pasākumiem biosfēras rezervāta organizēšanai". ZVRDAK teritorijas robežas nosaka Salacas upe un tās sateces baseins, kas ir vissvarīgākā lašu nārstošanas vieta Baltijas jūras baseina austrumu pusē. ZVRDAK dibināšanā piedalījusies zinātniece Aija Melluma, dzejnieks Jānis Peters un biologs Indulis Emsis.

1997. gada. 11. decembrī Saeimā pieņēma likumu par Ziemeļvidzemes biosfēras rezervātu (ZBR).

1997. gada 15. decembrī tas tika atzīts par starptautiskas nozīmes aizsargājamu dabas teritoriju UNESCO programmas „Cilvēks un biosfēra” (MAB) ietvaros. 
Biosfēras rezervāta darbības koordinēšanai, vietējo pašvaldību un citu interešu grupu iesaistīšanai izveidota ZBR konsultatīvā padome. Tās sastāvā ietilpst valsts iestāžu, pašvaldību un nevalstisko organizāciju pārstāvji.

2000. gada 10. oktobrī pieņemti MK noteikumi Nr. 353 „Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta individuālie aizsardzības un izmantošanas noteikumi”.

2008. gadā SIA ELLE izstrādāja Ainavu ekoloģisko plānu ZBR teritorijai.

2009. gada 1. jūnijs — ZBR administrācija tika iekļauta Dabas aizsardzības pārvaldē, kā viena no struktūrvienībām.

2011. gada 1. februāris — apvienojot ZBR administrāciju un Gaujas nacionālā parka administrāciju, izveidota Dabas aizsardzības pārvaldes Vidzemes reģionālā administrācija, kas veic ZBR teritorijas pārraudzību.

## Ārējās saites

* Dabas aizsardzības pārvalde
Latvijas aizsargājamo ainavu apvidi

**Aizsargājamo ainavu apvidus** ir aizsargājama dabas teritorija. Saskaņā ar Latvijas likumdošanu aizsargājamo ainavu apvidi ir teritorijas, kas izceļas ar savdabīgu vai daudzveidīgu ainavu. To mērķis ir aizsargāt un saglabāt raksturīgo ainavu un tos ainavas elementus, kas ir būtiski aizsargājamo sugu un biotopu ekoloģisko funkciju nodrošināšanai, Latvijai raksturīgajai kultūrvidei un ainavas daudzveidībai, kā arī nodrošināt sabiedrības atpūtai un tūrismam piemērotas vides saglabāšanu un dabu saudzējošu apsaimniekošanu.

## Latvijas aizsargājamo ainavu apvidi
* Ādažu aizsargājamo ainavu apvidus
* Augšdaugavas aizsargājamo ainavu apvidus
* Augšzemes aizsargājamo ainavu apvidus
* Kaučera aizsargājamo ainavu apvidus
* Nīcgales mežu aizsargājamo ainavu apvidus
* Veclaicenes aizsargājamo ainavu apvidus
* Vecpiebalgas aizsargājamo ainavu apvidus
* Vestienas aizsargājamo ainavu apvidus
* Ziemeļgaujas aizsargājamo ainavu apvidus

## Atsauces

## Skatīt arī
* Latvijas īpaši aizsargājamās dabas teritorijas

## Ārējās saites
* Likums: Par īpaši aizsargājamām dabas teritorijām
Latvijas Piļu un muižu asociācija

**Latvijas Piļu un muižu asociācija** dibināta 2000. gada 6.jūnijā.

LPMA mērķis ir Latvijas kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšana, piļu un muižu unikālās kultūrvēsturiskās vides saglabāšana, kopšana un atjaunošana, tūrisma un ar to saistītās infrastruktūras veicināšana un veidošana, rosinot sabiedrības pašiniciatīvu un pašorganizēšanos.

LPMA darbības virzieni un galvenie uzdevumi:
* apvienot Piļu un muižu attīstībā ieinteresētās fiziskās un juridiskās personas;
* veidot attiecīgās mērķa programmas piļu un muižu attīstībai, iesaistot arvien plašāku sabiedrību;
* veicināt optimālas tūrisma infrastruktūras izveidi Latvijā.

Par **LPMA** biedriem var būt juridiskas un fiziskas personas, kuras ir tieši saistītas ar Latvijas piļu un muižu apsaimniekošanu vai ar savu darbību atbalsta un popularizē Latvijas kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšanu.

## Ārējās saites
* Oficiālā mājas lapa
Dabas rezervāts

[right|thumb|300px|[Teiču purvs Teiču dabas rezervātā]]
**Dabas rezervāts** ir cilvēka darbības neskarta vai maz pārveidota teritorija, kurā nodrošināta dabisko norišu netraucēta attīstība, lai aizsargātu un izpētītu retas vai tipiskas ekosistēmas. Atšķirībā no citām īpaši aizsargājamām dabas teritorijām, rezervātos cilvēkiem atļauts uzturēties tikai ar mērķi veikt zinātnisko darbu vai dabas aizsardzības pasākumi, jo pat neliela cilvēku ietekme var apdraudēt ekosistēmas daļas vai norises. Rezervātu galvenie mērķi ir saglabāt trauslākās dabas vērtības, kā arī veikt zinātnisko izpēti dabiskās teritorijās ar zemu cilvēka ietekmi.

Latvijā ir četri dabas rezervāti: Teiču, Krustkalnu, Moricsalas un Grīņu dabas rezervāts.

## Skatīt arī
* Latvijas dabas rezervāti

## Atsauces
Ako

**Ako** (*Acco*) bija Salaspils līvu valdnieks (firsts) un vecākais (), kas ieņēma izcilu stāvokli Daugavas Līvzemē. 1203. gadā organizēja Daugavas un Turaidas līvu sacelšanos pret Zobenbrāļu ordeni, palīgā aicinot arī lietuviešus un Polockas kņazu Vladimiru. Kritis Salas kaujā pret krustnešiem, viņa galva tika atvesta uz Rīgu un pasniegta bīskapam Albertam kā uzvaras zīme pār līvu valdnieku.

## Vārda cilme
Personvārds Ako acīmredzot (Stoebke 1964) aizgūts no vikingiem (zviedru: *Ake*, *Åke*, dāņu: *Aage*, vācu: *Ago*). Dāņu vikinga vārds *Aki* sastopams Egila sāgas tekstā, minēts arī 12. gadsimta sacerētajā Dānijas vēstures hronikā *[[Gesta Danorum]]*.

## "Ako galva"
1852. gadā Tērbatas laikraksts "*[[Das Inland]]*" ziņoja, ka 1851. gada rudenī kādā tīrumā netālu no Salaspils atrasta ar biezu sūnu kārtu apaugusi akmens galva, kas bija 93 cm augsta un svērusi ap 780 kg. Akmeņkalis Pauls Ādolfs Hāke (*Haache*, 1817–1867) to nopircis no vietējā zemnieka ar nolūku izmantot kā pamatni kapa piemineklim. Nokaļot nost akmens augšdaļu un attīrot pārējo daļu, viņš ieraudzījis, ka tā ir mākslīgi veidota akmens galva ar izteiksmīgiem vaibstiem, iekaltām acīm, uzacīm, degunu, muti ar uz leju pavērstiem lūpu kaktiņiem. 1852. gadā akmeņkalis tēlu uzdāvinājis muzejam.

1926. gadā žurnālā "Latvijas Saule" parādījās fotoattēls ar piezīmi, ka galva, iespējams, aprakta Doma pagalmā, kur 2000. gada rudenī to izraka un novietoja Doma baznīcas Krusta ejā.
2004. gadā Rīgā Līvu laukumā uzstādīja mākslinieka Ģirta Burvja izveidotu akmens galvas kopiju.

## Ako piemineklis Salaspilī
1994. gadā Salaspils lauku teritorijā (tagad Salaspils pagasts), Daugavas krastā Rīgas HES ūdenskrātuves dambja galā netālu no šosejas Rīga — Daugavpils tika atklāts Ako piemineklis.

## Atsauces
Pasaule ir skaista

**"Pasaule ir skaista"** ir Lienes Šomases un Jāņa Moiseja pirmais kopīgais albums, kas tika izdots 2007.gadā.

Albumā ir iekļautas tādas kompozīcija kā "Neskaties pulkstenī" kurai ir uzfilmēts arī videoklips. Par dziesmu "Neskaties pulkstenī" Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvā 2007 tika pasniegta balva kā labakā Šlāgeris vai kantrī dziesma.
Albumā ir iekļautas 14 kompozīcijas.

Albums ir ieguvis Zelta diska statusu, jo tika pārdots vairāk nekā 5000 kopijās.

## Dziesmu saraksts
Stende (upe)

**Stende** ir Irbes labā satekupe Ziemeļkurzemē, Talsu un Ventspils novados. Sākas no grāvju sistēmas mežainā apvidū starp Stendi un Jaunpagastu. Līdz Dižstendei upi sauc **Laļļupe** (vai **Leļļupe**). Upes tecējums atrodas galvenokārt Kursas zemienes Ugāles un Rindas līdzenumā Piejūras zemienes Ventavas līdzenumā, augšgals — Austrumkursas augstienes Vanemas paugurainē. Lielākā daļa upes gultnes, izņemot vidusteci, kas līkumaini plūst pa izteiktu līdz 12 m dziļu ieleju, ir regulēta. Augštecē uz upes Dižstendes dzirnavdīķis un vairāki dīķi Pastendē, tai skaitā Pastendes parka dīķis un tūlīt aiz tā Pastendes dzirnavezers. Tālāk upe tek pa purvainu un mežiem bagātu apvidu, palienēs attekas un dīķi, baseinā lielākie purvi: Salaspurs, Stiklu dižpurvs, Vaseniekpurvs.

Vidējais caurplūdums grīvā: 9,3 m³/s, maks. 73 m³/s, min. 1 m³/s.

Upes ūdeņi lejtecē mālaini duļķainā krāsā, kas iekrāso arī Irbes sākumu. Lejtecē labajā krastā dabas liegums "Ances purvi un meži", kura teritoriju daži ieteikuši paplašināt arī uz kreiso krastu līdzīgā biotopa dēļ. Pie Ances atrodas svētliepa, ar kuras zariem zīlējuši, metot tos Stendes upē.

Laivošanai parasti tiek izmantots tikai upes lejteces 14,3 km garais posms no Ances tilta, apvienojot to ar maršrutu pa Irbi līdz jūrai, taču palu laikā iespējams laivot jau no Iliņiem vēl 59 kilometrus. Vasaras sezonā šeit jārēķinās ar daudzām neizbraucamām vietām, izņemot posmu no Banku ciema (Blāzmas tuvumā) līdz Ancei, kurš ir bagarēts un tādēļ izbraucams, bet ne sevišķi populārs starp tūristiem. Lejtece ir ar vāju straumi, pirmajos 3 km aiz Ances tilta arī bagarēta.

Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Dižstende, Pastende, Blāzma, Ance. Upi šķērso autoceļi A10 un P120, kā arī dzelzceļa līnija Ventspils—Tukums II.

Upes nosaukums kā "*Testenden*" dokumentos pirmoreiz minēts 1288. gadā.

## Kilometrāža

## Pietekas

## Ihtiofauna

Pēc 1970. gada datiem, upē mitušas līdakas, asari, raudas, sapali, ālanti, zuši, vimbas. Jaunāks avots zušus vairs nepiemin. 2021. gada vasarā Ances pagastā tika fiksēta masveida zivju nobeigšanās.

## Attēli

Kādreizējais dzirnavu aizsprosts - panoramio.jpg|Kādreizējais dzirnavu aizsprosts Pastendē
Augšējais dzirnavezers uz Stendes upes - panoramio.jpg|Pastendes parka dīķis
Dīķis uz Stendes upes - kikos64 - Panoramio.jpg|Viens no Pastendes dīķiem uz Stendes
Lūšupītes ieteka Stendē - panoramio.jpg|Lūšupītes ieteka Stendē


## Atsauces

## Ārējās saites
.gb

**.gb** ir Apvienotai Karalistei rezervēts Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD). Ieviests reizē ar .uk augstākā līmeņa domēnu, bet netika plaši izmantots. Vairs nav iespējams reģistrēt domēnu ar šo augstākā līmeņa domēnu.

DNS protokola noteikumi nosaka, ka valsts augstākā līmeņa domēns atbilst divu burtu salikumam no ISO 3166-1 standarta saraksta. Saskaņā ar šo noteikumu tika izveidots Apvienotās Karalistes augstāka līmeņa domēns **.gb**.

Iepriekš eksistējošā JANET Vārdu reģistrācijas shēma izmantoja "UK" kā valsts kodu, tādēļ tika atļauts izmantot arī šo augstāka līmeņa domēnu Apvienotajai Karalistei. Pašlaik visi domēna vārdi tiek izsniegti zem šī augstāka līmeņa domēna. 

.gb pāris gadus izmantoja Apvienotās Karalistes valsts iestēdes un komerciāli e-pasta pakalpojumu sniedzēji, kuri izmantoja X.400 e-pasta sistēmu. 
Pēc atsacīšanās no X.400 un sakarā ar IANA vispārējo nostādni par to, ka katrai valstij jābūt vienam augstākā līmeņa domēnam .gb izmantošana tika apturēta. Domēni palika aktīvi, bet vairs netika pieņemtas jaunas reģistrācijas.

## Ārējās saites
* IANA .gb whois informācija 
* JANET(UK) mājas lapa
Pilas dzelzceļa depo

[thumb|250px|[Pila (Polija)|Pilas depo]]
**Pilas dzelzceļa depo** () ir Pilā no 1870. līdz 1874. gadam uzcelts dzelzceļa depo. Tā celtniecība ir saistīta ar intensīvu dzelzceļa attīstību Prūsijas zemēs. Depo ar savu netipisko arhitektūru kļuva par paraugobjektu vairākām tādām celtnēm Eiropā. Pēc daudzu gadu izmantošanas 20. gadsimta 90. gados depo pārstāja strādāt, kas bija arī par iemeslu, ka par to aizmirsa.

Redzot kādā stāvoklī atrodas depo, grupa no dažiem desmitiem Pilas iedzīvotājiem pieņēma lēmumu glābt šo vēsturisko objektu.

## Ārējās saites

* Parowozownia Pilas dzelzceļa depo /
Niedru ciesa

**Niedru ciesa** () ir daudzgadīgs 60 - 120 cm augsts lakstaugs. Bieži sastopams mežos, izcirtumos, mežmalās un krūmājos. Kalcifobs augs. Veido irdenus cerus. Saknenis īss, ar pazemes dzinumiem. Stumbri taisni, tievi, gludi, zem ziedkopas raupji. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, lineāras, plakanas, spilgti zaļas, ar izteiktu bālganu vidusdzīslu, gar malām un no abām pusēm raupjas, virspusē ar gariem, bālganiem izklaidu matiņiem. Lapu makstis skarbas, galotnē bieži ar diviem baltu, garu matiņu pušķiem, mēlīte īsa, galotnē strupa, ziedēšanas laikā izplesta. Zied no jūnija līdz augustam. Ziedkopa - iegarena, ziedēšanas laikā izplesta skara. Vārpiņu daudz, tās smailas, zaļganas vai citādā krāsā, ar 1 ziedu. Vārpiņas plēksnes gludas, vienādas, olveidīgi lancetiskas, ar nelielu šķautni. Zieda plēksnes dažādas: ārējā plēksne garumā līdzīga vārpiņas plēksnēm, bez šķautnes, ar garu, cietu, līku akotu, kas ievērojami pārsniedz plēksnes garumu, iekšējā plēksne ar šķautni. Vārpiņas ass ar īsiem matiņiem, turpinās matainas stiegriņas veidā. Auglis - līdz 0,25 cm garš grauds. Pavasarī sāk augt ļoti agri un saaug kupliem ceriem. Nopļaujot agri, iegūst diezgan labu lopbarību.
Žaks Roge

**Žaks Roge** (*Jacques Count Rogge*; —) bija sporta funkcionārs, burātājs un regbists. Viņš bija astotais Starptautiskās Olimpiskās komitejas (SOK) prezidents.

## Personīgā dzīve
Dzimis Gentē, Beļģijā, Nacistskās Vācijas okupācijas laikā.

Pēc profesijas Žaks Roge ir ārsts, ortopēds, viņš mācījies Gentes Universitātē. 1968., 1972. un 1976. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš piedalījās burāšanas sacensībās. Roge ir pārstāvējis arī Beļģijas regbija izlasi.

Viņš bijis Beļģijas Olimpiskās komitejas prezidents no 1989. līdz 1992. gadam. Prezidenta amatā Roge strādājis arī Eiropas Olimpiskajā komitejā no 1989. līdz 2001. gadam. Par SOK locekli Žaks Roge kļuva 1991. gadā, bet komitejas valdē iekļuva 1998. gadā. Brīvajā laikā viņš lasa vēstures un zinātnisko literatūru.

 Žaks Roge tika ievēlēts par SOK prezidentu. Viņš ir Huana Antonio Samaranča pēctecis, kurš bija SOK prezidents kopš 1980. gada. Soltleiksitijas olimpiskajās spēlēs Roge kļuva par pirmo SOK prezidentu, kurš apmeties olimpiskajā ciematā. To viņš darīja, lai pietuvinātos sportistiem.

Roge aktīvi iesaistījies darbībās, lai beisbols un softbols tiktu svītroti no olimpisko spēļu programmas. 2005. gada SOK kongresā lēmums tika apstiprināts, un šie sporta veidi jau 2012. gada Londonas olimpisko spēļu programmā vairs nebija. Viņš gan nenoliedz iespēju, ka nākotnē šie sporta veidi varētu atgriezties olimpiādē.

Roge nav izticis arī bez krietnas devas kritikas. Viņš pārmeta Useinam Boltam par viņa gavilēm pēc izcīnītās zelta medaļas sprinta distancē. Žurnālisti ar to nebija mierā un nosodīja SOK prezidenta rīcību. Arī grieķu sabiedrība nav apmierināta ar Roges izteicieniem, piemēram, "grieķi ieguvuši zelta medaļu dopingā".

## Atsauces

## Ārējās saites
Villainā meduszāle

**Villainā meduszāle** () ir daudzgadīgs 30—100 cm augsts lakstaugs. Ne visai bieži sastopams pļavās un sausos uzkalniņos. Veido vairāk vai mazāk blīvus cerus ar nedaudziem stumbriem. Stumbri taisni, pie mezgliem un zem tiem ar mīkstiem, uz leju atliektiem matiņiem. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, šauri lineāras, 0,2—1 cm platas, nosmailotas, ar izteiktu vidusdzīslu, mīkstas, spilvainas. Lapu makstis vairāk vai mazāk garas, ar mīkstiem, uz leju atliektiem matiņiem, mēlīte līdz 0,2 cm gara. Zied no jūnija līdz augustam. Ziedkopa — blīva, 8—10 cm gara skara ar daudzām vārpiņām. Vārpiņas nelielas, olveidīgi iegarenas, no sāniem saspiestas, ar 2—3 ziediem. Vārpiņas plēksnes tik garas kā vārpiņa, strupi nosmailotas, spilvainas, ar īsu, smailu galotnīti, vārpiņas ārējai plēksnei 1 dzīsla, iekšējai — 3 dzīslas. Vārpiņā apakšējais zieds divdzimumu, zieda ārējā plēksne bez akota, šķautne neizteikta, iekšējai plēksnei šķautne ar dzelonīšiem; augšējais zieds vīrišķais, tā zieda ārējā plēksne ar īsu, āķveida akotu, kas nepārsniedz vai tikko pārsniedz vārpiņu, iekšējās plēksnes bieži vien nav. Auglis — 0,1—0,2 cm garš grauds. Lopbarības ziņā mazvērtīgs augs, jo pūkainuma dēļ mājdzīvnieki to neēd siena veidā. Satur glikozīdus, no kuriem var rasties zilskābe.

## Galerija

Image:holcus_lanatus.jpeg
Image:holcus_lanatus_halm.jpeg
Image:Holcus lanatus Gestreepte witbol (2).jpg
Image:Holcus lanatus Gestreepte witbol closeup.jpg
Image:Holcus lanatus witbol ligula.jpg
Image:Gestreepte witbol bloei Holcus lanatus.jpg
Image:Holcus lanatus-inflorescencia.JPG
Image:Holcus.lanatus.jpg
Image:Holcus.lanatus.2.jpg
Image:Holcus.lanatus.3.jpg


## Ārējās saites
* *[http://www.biolib.cz/cz/taxon/id42605/ medyněk vlnatý Holcus lanatus L.]*. BioLib.cz
Gagarina kauss

**Gagarina kauss** () ir kauss, kurš tiek pasniegts katras sezonas Kontinentālās hokeja līgas čempionvienībai. Kauss nosaukts Jurija Gagarina vārdā. Tas nosaukts Gagarina vārdā, jo līgas pirmās sezonas fināla pēdēja iespējamā spēle bija jāaizvada 12. aprīlī, kurā notika slavenais Gagarina lidojums.

Pašreizējie (2025) kausa īpašnieki ir Jaroslavļas "Lokomotiv" komanda.

Gagarina kausa izcīņa tiek aizvadīta pēc katras KHL regulāras sezonas noslēguma. Tajā piedalās astoņas spēcīgākās Rietumu un Austrumu konferences komandas. Pirmajā kārtā uzvarētājs tiek noteikts sērijā līdz trim uzvarām, bet otrajā kārtā, pusfinālā un kausa finālā uzvarētājs tiek noteikts sērijā līdz četrām uzvarām. Finālsērijas uzvarētājs tad arī saņem kausu. Līgas pirmajā sezonā kausa izcīņai kvalificējās labākās 16 līgas komandas, jo konferences tika izveidotas vienīgi 2009. gada vasarā. Tāpat, arī izcīņas otrās kārtas uzvarētāji tika noskaidroti sērijā līdz trim uzvarām.

Kauss esot 18 kilogramus smags, tādējādi būdams smagāks nekā NHL pasniegtais Stenlija kauss. Kauss ir izgatavots no sudraba, tajā izmantotas arī zelta plāksnes.

## Kausa nosaukums
Pēc līgas komisāra Aleksandra Medvedeva teiktā, kauss nosaukts Gagarina vārdā, jo Krievijas pilsoņi viņu saista ar izciliem sasniegumiem, kā arī līdz brīdim, kad kauss tika izveidots, Gagarina vārds nekad nebija ticis izmantots kā nācijas simbols. No līgas izveidotāju puses izskanējušas arī versijas, ka Gagarina lidojums kalpo kā metafora 20. gadsimtā notikušajai padomju hokeja izaugsmei.

Vēl viens kandidāts, kura vārdā balvu bija plānots saukt, bija padomju hokeja leģenda Anatolijs Tarasovs, kurš nereti tiek uzskatīts par vienu no padomju hokeja pamatlicējiem. Vēlāk Tarasova vārdā tika nosaukta viena no līgas divīzijām.

## Kausa ieguvēji
Parastā rudzusmilga

**Parastā rudzusmilga** () ir viengadīgs 30 — 100 cm augsts lakstaugs. Bieži sastopams smilšainās vietās un tīrumos kā nezāle. Cers skrajš. Strumbru nedaudz, tie taisni, kaili, gludi. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, lineāras, līdz 0,3 cm platas, plakanas, gar malām un no abām pusēm ļoti raupjas. Lapu makstis garas, gludas vai galotnē nedaudz raupjas, mēlīte iegarena, galotnē sašķelta. Zied jūnijā un jūlijā. Ziedkopa - liela skara ar daudzām vārpiņām, daudziem atstāvošos pušķos sakopotiem ļoti skarbiem, tieviem zariņiem, kas līdz ziedēšanai piekļāvušies pie stumbra, ziedēšanas laikā un pēc tam izplesti. Vārpiņas ar 1 ziedu, zaļas vai citādā krāsā, ļoti sīkas, mazliet no sāniem saspiestas. Vārpiņas plēksnes nevienādas, ārējā plēksne parasti pusotrreiz īsāka par iekšējo plēksni. Ziedi divdzimumu. Zieda plēksnes gandrīz vienādas, nedaudz īsākas par vārpiņas iekšējo plēksni, zieda ārējai plēksnei garš akots, kas daudzreiz garāks par vārpiņu. Auglis ir 0,2 — 0,3 cm garš grauds.

## Ārējās saites
* *[http://www.biolib.cz/cz/taxon/id42463/ chundelka metlice Apera spica-venti (L.) P. Beauv.]*. BioLib.cz
Lielā smilga

**Lielā smilga**, pazīstama arī kā **milzu smilga**, () ir daudzgadīgs 30—100 cm augsts lakstaugs. Bieži sastopams mitrās pļavās, mežmalās, krastmalās.

## Raksturojums
Lielās smilgas saknenis ir ložņājošs, stīgojošu virszemes dzinumu nav. Ceri brīvi. Stumbri spēcīgi, gludi, taisni vai pacili. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, lineāras, plakanas, abās pusēs raupjas, ar daudziem dzelonīšiem. Lapu makstis garas, gludas, mēlīte garena, smaila, līdz 0,6 cm gara. Zied jūnijā un jūlijā. Ziedkopa — ziedēšanas laikā izpletusies skara, līdz ziedēšanai un pēc noziedēšanas saspiesta, ar tieviem, skarbiem zariņiem, kas sakopoti pa nedaudziem atstatos pušķos. Vārpiņas ar 1 ziedu. Vārpiņas plēksnes aptuveni vienādas, lancetiskas, tikpat garas kā vārpiņa; ārējai plēksnei 1 dzīsla, iekšējai — 1—3 dzīslas. Zieda plēksnes 2, ārējā plēksne līdz divreiz garāka par iekšējo, bez akota vai ar īsu akotu, ar 5 dzīslām un gludu virsmu. Auglis - ap 0,1 cm garš grauds. Pavasarī attīstās samērā vēlu. Lopbarības vērtība diezgan augsta (100 kg siena satur 51—58 barības vienības). Mājdzīvnieki to ēd labprāt kā ganībās, tā arī siena veidā. Pēc nopļaušanas ātri ataug un dod labu atālu. Der arī zālienu ierīkošanai parkos.
## Atsauces
Peļastu lapsaste

**Peļastu lapsaste** () ir viengadīgs vai divgadīgs 20 - 45 cm augsts lakstaugs. Diezgan bieži sastopams ceļmalās, laukos. Adventīvs augs. Stumbrs stāvs, kails. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, lineāras, līdz 1 cm platas, plakanas, augšējās skarbas. Lapu makstis zilganzaļas, garas, gludas, dažreiz, sevišķi augšējās, redzami uzpūstas, mēlīte līdz 0,2 cm gara, aptver stumbru un augšā sašaurinās. Zied no jūnija līdz septembrim. Ziedkopa - šaura, abos galod smaila, ne visai blīva vārpskara. Vārpiņas sīkas, ar 1 ziedu, sakārtotas pa nedaudzām uz īsiem zariņiem, kas piespiesti pie ziedkopas galvenās ass. Vārpiņas plēksnes 2, vārpiņas garumā vai nedaudz īsākas, ar šķautni, malas gandrīz līdz pusei saaugušas, dzīslas (1) 3, šķautne ar īsiem matiņiem. Zieda plēksne 1, ārējā, nedaudz garāka par vārpiņas plēksnēm, tās akots sākas augstāk par plēksnes vidu un ir aptuveni divas reizes garāks par plēksni. Auglis - līdz 0,3 cm garš grauds. Sāk augt agrā pavasarī un vasarā zied vairākas reizes. Sastopams kā nezāle.

## Ārējās saites
* *[http://www.biolib.cz/cz/taxon/id42629/ psárka polní Alopecurus myosuroides Huds.]*. BioLib.cz
Pļavas lapsaste

**Pļavas lapsaste** () ir daudzgadīgs 30 - 100 cm augsts lakstaugs. Bieži sastopams pārmitrās pļavās, tiek arī kultivēts. Saknenis īss, ložņājošs. Stumbrs stāvs, gluds, sīki vagots, ar neauglīgiem dzinumiem pie pamata. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, lineāras, nosmailotas, kailas, ļoti skarbas, ar stipri izteiktām dzīsliņām, gaiši zaļas. Lapu makstis garas, gludas, dažreiz nedaudz paplašinātas, mēlīte strupa, dažreiz atskabargaina vai saplosīta. Zied maijā un jūnijā. Ziedkopa - blīva, mīksta, zīdaina, diezgan liela cilindriska vārpskara, abos galos nedaudz sašaurināta, zariņi ar vairākām saspiestām vārpiņām, kas cieši piespiežas ziedkopas asij. Vārpiņas ar 1 ziedu, eliptiskas, abos galos sašaurinātas. Vārpiņas plēksnes 2, vienādas, pie pamata saaugušas, smailas, tikai šķautne ar gariem matiņiem. Zieda plēksne 1, ārējā, nedaudz īsāka par vārpiņas plēksnēm, ar garu akotu, kas sākas pie plēksnes pamata un vienmēr redzams ārpus vārpiņas. Putekšnīcas violetas, vēlāk rūsgans. Auglis - līdz 0,3 cm garš grauds. Ļoti vērtīga lopbarības zāle. Pavasarī sāk augt agri. Labi aug mitrā augsnē, visvairāk to sastop palieņu pļavās. Uz saknēm ir gumiņbaktērijas, kas spēj saistīt gaisa slāpekli.
thumb|left|200px|Pļavas lapsaste ziedēšanas laikā
Mortīra

[thumb|200px|Mortīra ”Virdžīnija”, [ASV pilsoņu karš|ASV pilsoņu karā]]
thumb|200px|Škoda 305 mm mortīra
**Mortīra** (no ) ir artilērijas ierocis ar īsu stobru (parasti stobra garums nepārsniedz 15 kalibrus), šāviņu izsviež stāvā trajektorijā. Mortīras paredzētas īpaši stipru aizsardzības būvju iznīcināšanai, kā arī tādu mērķu iznīcināšanai, kuri atrodas aizsegā aiz sienām vai atrodas ierakumos. Mortīras tiek izmantotas kopš 15. gadsimta.

Pirmssākumos mortīras bija paredzētas mērķu iznīcināšanai, kurus nevarēja sašaut tiešā tēmējumā, piemēram, pretinieku kareivju iznīcināšanai ierakumos vai aiz cietokšņa sienām, ēku un nocietinājumu iznīcināšanai. 19. un 20. gadsimtu mijā sevišķi izturīgu fortifikācijas būvju iznīcināšanas funkcijas no mortīrām pārņēma haubices, kurām, salīdzinājumā ar mortīrām, bija garāks stobrs un mazāks stobra pacēluma leņķis. Tomēr atsevišķus artilērijas ieročus joprojām klasificēja kā mortīras. Piemēram, Otrā pasaules kara laikā Sarkanās armijas bruņojumā bija 280 mm mortīra, vācu puse izmantoja 600 mm pašgājēju mortīru "Karl" (Gerät 040/041). Kā kājnieku atbalsta ieroci, mortīras 20. gadsimtā sākumā aizvietoja mīnmetēji. Pēc Otrā pasaules kara lietošanā palika tikai pašgājēja tipa mortīras.

## Ārējās saites
* A Guide to Modern Mortar Systems
* 
* 
*
Strīķupe (Gaujas pieteka)

**Strīķupe**, saukta arī **Vaidava**, ir Gaujas labā krasta pieteka Cēsu un Valmieras novados. Iztek no Vaidavas ezera. 2 km no iztekas atrodas Vaidavas dzirnavu ezers, kura aizsprosts regulē arī ezera līmeni. Upes augštece atrodas Burtnieka līdzenumā, bet lejtece — Gaujas senlejā. Pēdējos kilometrus līdz ietekai Gaujā upe tek pa izteiktu, vairāk kā 10 m dziļu ieleju. Ietek Gaujā lejpus Ērgļu klintīm.

Lielākā pieteka: Baužupīte (4 km; labā). Krastos atrodas Kalēja ala, Stoķu klintis un Patkula ala.

## Atsauces
Budjonija zirgs

**Budjonija zirgs** ir viena no siltasiņu šķirnēm, kas ir izveidota Krievijā pēc Oktobra revolūcijas, šķirne nosaukta par godu revolūcijas varonim maršalam Budjonijam. Budjonija zirgi ir ļoti izturīgi un ātri jājamzirgi, bet tos izmanto arī kā konkūra zirgus.

## Izskats un raksturs
Lielākā daļa Budjonija zirgu ir rudi, bieži ar metālisku spīdumu, kas ir iegūts no Donas zirgiem, kuri savukārt spalvas metālisko spīdumu ieguva no ahaleteke zirgiem. Bet tie var būt arī melni, bēri un sirmi. To augums skaustā ir apmēram 160 cm. Budjonija zirga uzbūve ir viegla un eleganta. Tiem ir smalki veidota galva, ar taisnu profilu, zirgam ir garš kakls, slīpi pleci, platas krūtis un gara, taisna mugura, ar viegli slīpiem krustiem. Kājas ir garas un stipras, ar labām locītavām un spēcīgiem nagiem. Tie ārēji atgādina tīrasiņu zirgus.

## Vēsture
Jaunveidotā Padomju Savienība  uzsāka ambiciozu zirgu audzēšanas programmu - izveidojot universālu jājamzirgu šķirni, lietojot vietējās, vēsturiskās šķirnes. Tā Rostovas apgabalā maršala Budjonija vadībā tika izveidota Budjonija šķirne, lietojot Donas zirgu un Černomoras zirgu ķēves un tīrasiņu ērzeļus. Tika izmantoti arī kazahu un kirgīzu zirgi. Zirgi bija paredzēti kavalērijas vajadzībām. 

Donas un tīrasiņu zirgu krustojumu sauca par anglo-doniem, kuri tika pēc tam krustoti ar arābu zirgiem, un tad vēlreiz atpakaļ ar tīrasiņu zirgiem. Laikā starp 1926. un 1940. gadu tika izmantoti vairāk kā 70 tīrasiņu zirgi, tomēr tikai trīs no tiem kļuva par šķirnes ciltstēviem: Simpatjaga, Inferno un Kokas. Šie trīs ērzeļi kļuva par ciltstēviem sešām galvenajām līnijām. Simpatjagas trīs dēli: Sagib, Saksagan un Sagar. Inferno divi dēli: Imam un Islam un viens Kokas dēls - Kaguls. 

Budjonija zirga šķirne oficiāli tika atzīta 1949. gadā. Ironiski, ka tas notika dažus gadus pirms tika likvidēta Krievijas kavalērija (1954. gadā). 

 tika veikts eksperiments ar Budjonija zirgu šķirni - Maničas ezera salā Rostovas apgabalā tika palaisti zirgi, kurus nepieskatīja neviens cilvēks. Eksperimenta mērķis bija pārliecināties, cik izturīga ir šķirne savvaļas apstākļos. Zirgi salā dzīvo joprojām, un ir pierādījuši, ka spēj izdzīvot savvaļā bez cilvēku aprūpes.

Mūsdienās šo šķirni audzē Krievijā, Ukrainā, Kirgizstānā un Kazahstānā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* https://web.archive.org/web/20060215040724/http://www.equiworld.org/breeds/budenny/index.htm
* https://web.archive.org/web/20090111223032/http://www.imh.org/museum/breeds.php?pageid=8&breed=18&alpha=One
* https://web.archive.org/web/20090528032853/http://sagavoyages.ru/charming_steppes.html
* http://donchak.ru/
* http://www.kdvorik.ru/kks/index.php3?mag=119:1:1989&a=513
Parastais miežabrālis

**Parastais miežabrālis** () - daudzgadīgs 50 - 200 cm augsts lakstaugs. Diezgan bieži sastopams stāvošu vai lēni tekošu ūdeņu malās, mitrās pļavās. Stumbrs tievs, ložņājošs, ar gariem pazemes dzinumiem. Stumbrs spēcīgs, taisns, gluds. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, plati lineāras, līdz 2 cm platas, zilganzaļas, gar malām ļoti skarbas. Lapu makstis gludas, mēlīte līdz 0,6 cm gara, dažreiz šķelta. Zied jūnijā un jūlijā. Ziedkopa - zaraina, ļoti skarba skara, katrs tās zars pie pamatnes ar atzarojumu, ar daudzām satuvinātām vārpiņām. Vārpiņas 0,5 cm garas, ar 1 ziedu, iegareni lancetiskas, ar īsu kātu, bālas vai gaiši violetas. Vārpiņas plēksnes 4, no tām 2 augšējās (2 neattīstītu ziedu atliekas) sīkas, lineāri īlenveida, ar matiņiem. Zieda plēksnes 2, biezas, spīdīgas, apakšējā daļā kailas, augšējā - ar baltiem, piespiestiem matiņiem; zieda ārējās plēksnes šķautne bez spārna vai tas ļoti šaurs, dzīslas 5, iekšējai plēksnei 2 dzīslas. Auglis - 0,3 - 0,4 cm garš grauds. Vērtīgs lopbarības augs, mājdzīvnieki to ēd labprāt. Attīstās agri un, vēlāk pļauts, dod rupju un grūtāk sagremojamu lopbarību. Dod labu atālu.

## Galerija

Image:Rietgras tongetje Phalaris arundinacea.jpg
Image:Poaceae spp Sturm5.jpg
Image:Phalaris.arundinacea.jpg
Image:Phalaris.arundinacea.2.jpg
Image:Phalaris arundinacea 2005.06.19 11.31.26-p6190063.jpg
Image:phalaris_arundinacea.jpeg
Image:Phalaris arundinacea seeds phar3 004 php.jpg
Image:Rietgras planten Phalaris arundinacea.jpg


## Ārējās saites
* *[http://www.biolib.cz/cz/taxon/id42641/ chrastice rákosovitá Phalaris arundinacea L.]*. BioLib.cz
Daudzlapu airene

**Daudzlapu airene** () ir viengadīgs vai divgadīgs 20—65 cm augsts lakstaugs. Stumbru nedaudz, tie pacili, gludi, tikai zem vārpas rauji, ar lapām. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, šauri lineāras, plakanas, 0,1—1 cm platas, virspusē un gar malām raupjas, gaiši zaļas. Lapu makstis vairāk vai mazāk garas, gludas vai mazliet raupjas, augšējā nedaudz uzpūsta, mēlīte īsa, strupa, dažreiz tās nav. Zied jūlijā un augustā. Ziedkopa — līdz 30 cm gara, taisna vārpa ar izlocītu asi. Vārpiņas zaļas, lielas, ar 5—15 ziediem, sēdošas, no sāniem saspiestas, novietotas pret vārpas asi ar šauro pusi, ar īsiem akotiem, ziedēšanas laikā stipri atstāv no vārpas ass. Vārpiņas plēksne 1, īsāka par vārpiņu, ar nedaudzām dzīslām, šķautnes nav. Zieda plēksnes 2, gandrīz vienādas; ārējā plēksne bez šķautnes, augšējiem ziediem ar īsu akotu, bet apakšējiem ziediem bez akota; zieda iekšējā plēksne ar šķautni un ar sīkiem dzelonīšiem gar to. Auglis — 0,3—0,6 cm garš grauds. Dod labu sienu, sevišķi maigu siena masu, ko labprāt ēd visi mājdzīvnieki. Var iegūt 1—2 siena ražas. Cieš no ziemas sala.

## Ārējās saites

* *[http://www.biolib.cz/cz/taxon/id42405/ jílek mnohokvětý Lolium multiflorum Lam.]*. BioLib.cz
Vaidava

**Vaidava** var būt:

## Ģeogrāfisks nosaukums

* Vaidava — apdzīvota vieta Valmieras novada Vaidavas pagastā

* Vaidava — apdzīvota vieta Mārkalnes pagastā
* Vaidava — upe Ziemeļvidzemē
* Strīķupes cits nosaukums

## Mūzikā

* Vaidava — latviešu rokgrupa

## Skatīt arī
* Vaidavas ezers (2 ezeri Vidzemē)
* Vaidavas muiža
Dānijas karaļu uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Dānija]]s karaļi**, kopš 940. gada, kad par Dānijas valdnieku kļuva Gorms Vecākais, aizsākot Gormu dinastiju. Iepriekš Dānijas teritoriju pārvaldījuši pagāniskie leģendārie dāņu ķēniņi.

## Uzskaitījums

### [[Attēls:Flag of Denmark.svg|30px]] Dānijas ķēniņvalsts (940—1397) [[Attēls:National coat of arms of Denmark.svg|30px]]

### [[Attēls:Flag of the Kalmar Union.svg|30px]] Kalmāras ūnija (1397—1536) [[Attēls:Armoiries medievales d Eric de Poméranie 1382-1459.svg|30px]]
*Skatīt arī: [[Kalmāras ūnija]]*

### [[Attēls:Flag of Denmark.svg|30px]] Dānija-Norvēģija (1536—1814) [[Attēls:Royal Arms of Denmark & Norway (1699–1819).svg|30px]]
*Skatīt arī: [[Dānija-Norvēģija]]*

### [[Attēls:Flag of Denmark.svg|30px]] Dānijas karaliste (1814 — mūsdienas) [[Attēls:National coat of arms of Denmark.svg|30px]]

## Skatīt arī
* Dānijas premjerministru uzskaitījums

## Ārējās saites

* "Royal Lineage"  Dānijas Karalistes dinastijas un karaļi.
Ekstrūzija

thumb|400px|right|Polimēru ekstrūdera principiāla shēma: 1 — gliemezis; 2 — polimēra granulas; 3 — spiedveidne; 4 — ekstrudētais profils
**Ekstrūzija** (no  — 'izstumšana') ir materiāla veidošana izspiežot to caur spiedveidni, lai iegūtu noteikta profila objektus. Šīs formēšanas metodes galvenā priekšrocība ir tāda, ka ar to var iegūt ļoti sarežģītas formas šķērsgriezuma laukumus, kā arī spēja apstrādāt ļoti trauslus materiālus. Latviešu valodā, atšķirībā no angļu valodas, par ekstrūziju sauc tikai nepārtrauktu procesu, kad ekstrudējamo masu caur spiedveidni izspiež gliemezis (gliemežtransportieris, skrūve) — tātad teorētiski iespējams iegūt bezgalīgi garu produkta gabalu. Angļu valodā pie ekstrūzijas pieskaita arī periodisku procesu, kad masu caur spiedveidni izstumj virzulis — iegūst daudzus nosacīti īsākus gabalus.

## Ekstrūzijas pielietojums

Visbiežāk ekstrudējamie materiāli ir: polimēri, metāli, keramika un pārtikas produkti.
thumb|270px|right|Ekstrūzijas pamatprincips

### Polimēri

Polimēru rūpniecībā ekstrūziju izmanto visplašāk no visām nozarēm. Parasti tos sagatavo granulu veidā, ko saber padeves piltuvē. Granulas tiek izkausētas plastiskā masā, ko gliemezis izspiež caur vēlamās formas spiedveidni. Spiedveidnē vai aiz tās produkts tiek atdzesēts un nogriezts. Šādi ražo caurules, dažādus profilus utml. Visbiežāk izmantotie materiāli - polietilēns, polipropilēns, polivinilhlorīds u.c.

### Metāli

Arī metalurģijā ekstrūziju izmanto ļoti plaši — ar šo metodi ražo dažādu veidu profilus, caurules, vadus, elektrodus, sliedes utml. Parasti (bet ne vienmēr) metālus pirms ekstrūzijas karsē (aptuveni 200-1300oC - atkarībā no konkrētā metāla), lai padarītu tos plastiskākus un vieglāk formējamus. Visbiežāk izmantotie metāli: alumīnijs, varš, magnijs, cinks, svins, alva, tērauds un titāns.

### Keramika

Keramikas rūpniecībā ekstrūzija ir visplašāk izmantotā formēšanas metode — pilnībā vai daļēji (dažādas sagataves) ar ekstrūziju iegūst: ķieģeļus, kārniņus, caurules, plānsienu caurules, elektrodus, dažādus katalizatorus, degvielas šūnas u.c. Lai keramikas pulverus varētu ekstrudēt no tiem izveido plastisku masu, kas sastāv no konkrētās keramikas pulvera un dažādām piedevām: saistvielām, lubrikantiem, ūdens u.c. Vēlāk, izstrādājumu apdedzinot, organiskās piedevas izdeg, materiālā atstājot poras.

### Pārtikas rūpniecība

Pārtikas rūpniecībā ekstrūziju izmanto makaronu, dažādu saldumu, uzkodu, desu un citu produktu ražošanai. Arī parasto mājas gaļasmašīnu var uzskatīt par ekstrūderu.

## Izmantotā literatūra

*F.Ošis, P.Vītols. Ķīmijas tehnoloģija; Zvaigzne: Rīga, 1980
*F.Handle (Ed.). Extrusion in Ceramics; Springer: Berlin, 2007
*T.Drozda; C.Wick; R.Bakerjian; R.F.Veilleux; L.Petro. Tool and manufacturing engineers handbook; SME: Dearborn, 1984
.yu

**.yu** ir Dienvidslāvijas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

.yu domēnu pārvalda YUNET asociācija, kas ir Belgradas Universitātes Elektronikas inženierijas fakultātes pakļautībā. ICANN nolēma, ka **.yu** domēnu pagaidām pārvaldīs Serbijas Nacionālais domēnu reģistrs līdz 2009. gada 30. septembrim, kad .yu tiks likvidēts.

Līdz domēna likvidācijai ir iestājies divu gadu pārejas periods, kura laikā iespējams esošos *.yu* domēnu pārvietot uz .me (kurš pieder Melnkalnei) vai .rs (kurš pieder Serbijai).
Šis ir viens no retajiem augstākā līmeņa domēniem, kurš neatbilst esošajam ISO 3166-1 divu burtu kodiem. Kods YU tika aizvietots ar CS 2003. gada jūlijā sakarā ar oficiālu valsts nosaukuma maiņu no Dienvidslāvijas Federālā Republika uz Serbija un Melnkalne 2003. gada februārī. Augstāka līmeņa domēns .cs tika rezervēts Serbijai un Melnkalnei pēc nosaukuma maiņas 2003. gada februārī, bet tas netika izmantots.

2006. gada septembrī ISO ierosināja .rs Serbijai un .me Melnkalnei. 2006. gada 26. septembrī ISO 3166 Pārvaldes aģentūra piekrita nomainīt ISO 3166-1 Alfa-2 kodu no CS uz RS.

## .yu domēnu pielietojums

.yu domēni ir pieejami tikai juridiskajām personām. Augstākā līmeņa domēns ir rezervēts valsts institūcijām un interneta pakalpojumu sniedzējiem. .yu ir atļauts lietot arī Serbijas pareizticīgai baznīcai.

### Otrā līmeņa domēni

* Akadēmiskās iestādes, tādas kā universitātes ir reģistrētas zem domēna akadēmiskā domēna **.ac.yu**. Piemēram, Elektronikas inženierijas skolai (.etf), kura atrodas Belgradas Universitātē (.bg), pieder domēns etf.bg.ac.yu 
* Mācību iestādes, tādas kā pamatskolas un vidusskolas izmanto **.edu.yu** domēnu.
* Nevalstiskās organizācijas izmanto **.org.yu** domēnu.
* Korporācijas izmanto **.co.yu** domēnu.
* Valdība izmanto **.gov.yu** domēnu.

Melnkalnes tīmekļa vietnes bieži izmanto apakšdomēnu .cg.yu, kurš ir pieejams bez maksas Melnkalnes interneta pakalpojumu sniedzējiem.

## Skatīt arī

* .rs un .me augstākā līmeņa domēnu pāri, kuri aizvietos .yu pēc tā dzēšanas 2009. gada septembrī.

## Ārējās saites
* IANA .yu whois informācija
* Dienvidslāvijas domēnu reģistrs (angliski)
* Dienvidslāvijas domēnu reģistrs
Noasa šķirsts

thumb|235px|Amerikāņa Edvarda Hiksa glezna, kurā attēlots, kā dzīvnieki pa pāriem kāpj uz šķirsta.

**Noasa šķirsts** (, *Tevat Noach*, , *Safīnah Nūh*) ir liels kuģis, kurš tiek pieminēts Ābrama reliģiju mītos. Stāsti par šķirstu ir atrodami gan ebreju Torā (Pirmā Mozus grāmata, no 6. līdz 9. nodaļai), gan arī Korānā (11 un 71 sūra). To Noasam ir licis uzbūvēt Dievs, lai viņš no Grēku plūdiem izglābtu savu ģimeni un pa vienam pāri no katras dzīvnieku sugas. 

## Arheoloģiskie izrakumi
Noasa šķirsta meklējumi pieminēti jau kopš 4. gadsimta (*Eusebius*, ap 275–339) gan Ararata kalnā, gan *Durupınar* un *Tendürek* apkārtnē  Turcijā. Arheologi Noasa šķirsta palieku atradumus uzskata par īpatniem dabas veidojumiem, nevis cilvēku radītiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Suda

**Suda** (arī **Sude**, **Sudupe**, augštecē **Sudasupe**) ir Lielās Juglas labā satekupe Siguldas un Cēsu novados. Iztek no neliela ezeriņa dienvidaustrumos no Eglaines Mores pagastā. Augštece tek caur Sudas purvu, sadalot to divos lielos nogabalos. Upes augštece līdz Dibensalai regulēta. Pie Bukām un Mālpils izveidoti dīķi. Pie Sidgundas satek ar Mergupi, izveidojot Lielo Juglu.

Pietekas: Teiļupīte (6 km), Dūņupe (13 km; labās), Sudasupe (11 km; kreisā).

Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Akenstaka, Bukas, Mālpils, Sidgunda. Upi šķērso autoceļš P3.
thumb|Sudas upe Akenstakā pie dzirnavām


## Atsauces
Karteča

**Karteča** (no  — 'tūta, šautenes patrona') var būt:
* karteča — artilērijas šāviņa veids;
* karteča — ložmetējam līdzīgs šaujamierocis ar daudziem stobriem.
Mergupe

**Mergupe** (arī **Merga**, **Mērgupe**, augštecē **Būnēnu strauts**) ir Lielās Juglas kreisā satekupe Cēsu, Siguldas un Ogres novados. Iztek no nelielā Būnēnu ezera Nītaures pagastā. Augštece līdz Brendupes ietekai saukta par **Būnēnu strautu**. Sākumposmā ~2 km garumā upe regulēta. Līdz Nītaurei Mergupe tek pa izteiktu ieleju mežainā apvidū. Lejpus Nītaurei pēc ~2 km uz Mergupes atrodas Krīgaļu ūdensdzirnavas, kas vēstures avotos minētas jau 18. gadsimtā un kurās saglabājušās visas vēsturiskās graudu pārstrādes iekārtas no Ulmaņlaikiem. Pēc Nītaures upe nonāk līdzenā purvainā apvidū, kur tā uzņem apkārtējo meliorēto platību drenāžas ūdeņus. Lejpus Moresmuižas līkumo pa izteiktu ieleju. Pie Sidgundas satek ar Sudu, izveidojot Lielo Juglu.

Lielākās pietekas: Zaube (29 km), Viļumupe (8 km), Gulsupe (6 km).

Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Nītaure, Mālpils, Sidgunda. Upi šķērso autoceļi P3 un P32.

## Atsauces
Karteča (artilērija)

right|200px
**Karteča** (, no ) ir vēsturisks artilērijas šāviņš, kas paredzēts pretinieka dzīvā spēka iznīcināšanai atklātā vietā tuvā attālumā (līdz 300 m). 

Sākotnēji šāviņu veidoja mazi akmentiņi vai sīki dzelzs gabaliņi, kurus sabēra stobra kanālā virs pulvera lādiņa un nostiprināja ar prapi. Vēlāk, lai novērstu stobra bojāšanos, karteču vispirms iepildīja audekla maisiņā. Visbeidzot kartečas šāviņus veidoja čuguna vai svina lodes, kuras bija ievietotas cilindriskā metāla vai kartona iepakojumā. 

19. gadsimta sākumā tika izgudrots šrapnelis, kurš šā gadsimta vidū pilnīgi aizstāja karteču. 

## Ārējās saites
*"Tin Canister or Case Shot in the 18th Century" by Adrian B. Caruana
* The Civil War Artillery Projectile and Cannon Home Page—Several detailed pages on specific types of canister
* Artillery page—AmericanRevolution.ORG
Sula (nozīmju atdalīšana)

**Sula** var būt:
* Sula - no augļu vai ogu mīkstumiem iegūts šķidrums
* Sūlas upes cits nosaukums
Eglaine (Eglaines pagasts)

**Eglaine** ir ciems Augšdaugavas novada Eglaines pagastā, pagasta centrs. Atrodas dienvidos no autoceļa P70 pie Daugavpils—Šauļu dzelzceļa 38 km no novada centra Daugavpils, 11 km no tuvākās pilsētas Ilūkstes un 220 km no Rīgas. Izvietojusies Eglaines upes krastos augšpus Lašupītes ietekas tajā.

Eglainē atrodas pagasta pārvalde (Stendera ielā 7), pamatskola, feldšeru punkts, kultūras nams, bibliotēka, sporta zāle, pagasta vēstures centrs (Gotharda Frīdriha Stendera muzejs), pasta nodaļa, Eglaines dzelzceļa stacija. Ievērojami objekti ir Eglaines katoļu baznīca, Lašu luterāņu baznīca.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Vēsture
1875. gadā Lašu pagastā atvēra Lašu 1. pakāpes pamatskolu. Pēc Grīvas-Radvilišķu dzelzceļa līnijas izveides uz Lašu muižas zemes 1900. gadā nodibināja dzelzceļa staciju, kuru nodēvēja par *Jelovku*.   
Pirmā pasaules kara laikā Vācijas karaspēka frontes apgādei no tās izbūvēja savienojumu ar Viesītes šaursliežu dzelzceļu tīklu. 1925. gadā par Eglaini nosauktajam ciemam piešķīra biezi apdzīvotas vietas statusu.

1938. gadā uzcēla Eglaines pamatskolas ēku, kurā skolēni mācījās līdz 2020. gadam. Eglaines straujāka attīstība sākās pēc 1960. gada, kad tā kļuva par ciema padomes un padomju saimniecības "Eglaine" centru.

## Galerija


File:Eglaines Vecticībnieku lūgšanas nams.jpg|Vecticībnieku lūgšanu nams
File:Eglaines katoļu baznīca (2).jpg|Katoļu baznīca
File:Eglaines dzelzceļa stacijas ēka (2).jpg|Eglaines dzelzceļa stacija



## Atsauces
Svētupe (nozīmju atdalīšana)

**Svētupe** var būt:
* Svētupe - upe Vidzemē
* Svētupe - Aiviekstes pieteka
* Svētupe - Iecavas pieteka
Ābrama reliģijas

thumbnail|235px|Trīs Ābrama reliģiju simboli

**Ābrama reliģijas** jeb **Ābramiskās reliģijas** ir monoteiskas ticības, kuru svētajos rakstos Ābrams tiek pieminēts kā ciltstēvs. Ābrams tiek uzskatīts par nozīmīgu personu, caur kuru Dievs noslēdza derības ar ebreju tautu (jūdaismā), rādīja ticības un paklausības piemēru (kristietībā) un ir viens no svarīgākajiem praviešiem (islāmā).

## Ābrama reliģiju apkopojums

* Jūdaisms — vecākā no Ābrama reliģijām, kuras sekotāji uzskata Ābramu par savu priekšteci. Jūdaisms balstās uz Vecās Derības (Toras) rakstiem.
* Kristietība — reliģija, kas izauga no jūdaisma un uzskata Jēzu Kristu par Mesiju un Dieva dēlu. Kristieši arī uzskata Ābramu par svarīgu ticības priekšteci.
* Islāms — reliģija, kuru pravietis Muhameds dibināja 7. gadsimtā. Musulmaņi uzskata Ābramu (Ibrahimu) par vienu no svarīgākajiem praviešiem un par piemēru patiesa musulmaņa. Musulmaņi arī uzskata, ka viņš un viņa dēls Ismails uzcēla Kaabu Mekā.

## Ārējās saites
Nostradams

thumb|175px|Nostradama portrets.
**Mišels de Notrdams** (*Michel de Nostredame*, dzimis  vai , miris ), latīniskais vārds **Nostradams** (*Nostradamus*), bija franču aptiekārs un ievērojams gaišreģis, kas publicēja pareģojumu krājumu, kurš ir kļuvis slavens visā pasaulē. Viņš vislabāk zināms savas grāmatas "*Les Propheties*" ("Pravietojumi") dēļ, kura pirmais izdevums bija 1555. gadā.

## Papildliteratūra

* "Pasaules tulks", žurnāls "Leģendas", februāris 2009 [20], lpp. 8-19

* Biografisks raksts latviešu valodā par Nostradamu kā astrologu
Ātrslidošana 1924. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — 1500 m vīriešiem

Šie ir **[[1924. gada ziemas olimpiskās spēles|1924. gada ziemas olimpisko spēļu]] 1500 [[metrs|metru]] [[ātrslidošana|ātrslidošanā]] vīriešiem** rezultāti. Sacensības norisinājās svētdienā, . Kopā sacīkstē piedalījās 22 ātrslidotāji no 9 valstīm.

## Medaļnieki

## Rekordi
Šie bija pasaules un olimpiskie rekordi pirms 1924. gada Olimpiskajām spēlēm.

## Rezultāti

## Atsauces
* Official report of 1924 Olympic Games  — digitāla kopija tiešsaistē
Pijs XII

**Pāvests Pijs XII** (), īstajā vārdā **Eudženio Marija Džuzepe Džovanni Pačelli**, (dzimis , miris ) no  līdz savai nāvei bija 260. pāvests, Romas Katoļu baznīcas un Vatikāna galva.

Pirms ievēlēšanas par pāvestu Pijs XII strādāja par Vatikāna Valsts sekretāru (*Cardinalis Secretarius Status*), atbildot par Vatikāna attiecībām ar citām valstīm un līgumu slēgšanu ar tām. Pazīstamākais ir Pija XII (toreiz kardināla Pačelli) līgums ir 1933. gada Reihskonkordāts (*Reichskonkordat*) ar Vāciju. 

Pijam XII tiek pārmests, ka Otrā pasaules kara laikā, kad viņš bija pāvests, Vatikāns nav pievērsis uzmanību holokaustam, kā arī nav sniegta ebrejiem nepieciešamā palīdzība. Un tieši tādēļ notiek asas diskusijas par to, vai vajadzētu kanonizēt Piju XII vai tomēr ne.

Pēc kara Pijs XII deva savu ieguldījumu pēckara pretinieku samierināšanās un Eiropas vienotības veicināšanā. Pijs XII bija pazīstams kā konsekvents komunisma pretinieks. 1950. gada 1. novembrī Pijs XII pasludināja dogmu par Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanu ar dvēseli un miesu (konstitūcija *Munificentissimus Deus*). Pazīstamākās enciklikas - *[[Mystici Corporis Christi]]* (1943. gadā), *[[Mediator Dei]]* (1947. gadā) un *[[Humani generis]]* (1950. gadā). Pija XII laikā kardinālu kolēģijā beidzās Itālijas izcelsmes kardinālu pārsvars.

## Ārējās saites

*Critical Online Edition of the Nuncial Reports of Eugenio Pacelli (1917–1929)
Krievijas hokeja līga

**Krievijas hokeja līga** (; agrāk **Krievijas Pirmā līga**) ir Krievijas hokeja līga, kurā spēlē 24 komandas. Pašlaik tā ir trešā spēcīgākā Krievijas hokeja līga. Vairums Pirmās līgas komandu ir augstāko līgu klubu fārmklubi.

## Ārējās saites
* Līgas mājaslapa
Orions

thumb|175px|1603. gada gravīra, kurā attēlots Orions.
**Orions** ( vai *Ὠαρίων*, ) ir milzīgs mednieks, kuru Zevs novietoja pie debesīm Oriona zvaigznājā. Orions grieķu mitoloģijā ir neskaidra un mīklaina personība. Par Orionu ir ļoti daudz dažādu stāstu, bet tie ir ļoti neskaidri.

## Ārējās saites
Vitālijs Jeremejevs

**Vitālijs Jeremejevs** (; dzimis 1975. gada 23. septembrī) ir bijušais Kazahstānas hokejists, vārtsargs. Karjeras laikā aizvadījis 4 spēles NHL klubā Ņujorkas "Rangers". Karjeras nozīmīgāko daļu aizvadījis Krievijas Superlīgas un KHL klubos Maskavas CSKA, Maskavas "Dinamo" un Astanas "Baris". Divreiz ieguvis turnīru labākā vārtsarga balvu, 2000. un 2005. gadā kļuvis par Krievijas čempionu.

Kazahstānas hokeja izlases sastāvā spēlējis divos Olimpisko spēļu turnīros, kā arī piecos Pasaules čempionātos.

## Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Jeremejevs uzsāka 1991. gadā, kad pievienojās kazahu Ustjkamenogorskas "Kazzinc-Torpedo", kurš tolaik spēlēja Starptautiskajā hokeja līgā. Tajā viņš spēlēja līdz pat 1994. gadam. 1994. gadā viņu draftēja NHL — viņu ar kopējo 209. numuru izvēlējās Ņujorkas "Rangers" vienību. 1994.—95. sezonu Jeremejevs uzsāka Maskavas "CSKA" rindās. Tajā viņš aizvadīja vēl divas sezonas, bet tad pievienojās citam Krievijas Superlīgas klubam — Jaroslavļas "Torpedo". 1998.—99. sezonu Jeremejevs aizvadīja "CSKA" otrajā sastāvā, kurš spēlēja Krievijas Augstākajā līgā.

1999.—2000. sezonā Vitālijs spēlēja Maskavas "Dinamo" rindās, bet tad devās uz Ziemeļameriku, kur lielāko daļu 2000.—01. sezonas aizvadīja AHL klubā Hartfordas "Wolf Pack". Tanī pašā sezonā viņš arī debitēja NHL, aizvadot četras spēles "Rangers" rindās. 2001.—02. sezonu viņš iesāka Ziemeļamerikā, bet sezonas gaitā atgriezās Krievijā, kur pievienojās Maskavas "Dinamo", kuras sastāvā spēlēja līdz 2009.—10. sezonas noslēgumam. 2004.—05. sezonā tika atzīts par līgas labāko vārtsargu, bet 2000. un 2005. gadā spēlēja līgas Zvaigžņu spēlēs. 2000. un 2005. gadā, spēlējot "Dinamo" rindās, kļuvis arī par Krievijas čempionu. 2008.—09. sezonā viņš tika atzīts par janvāra labāko līgas vārtsargu.

2010. gada vasarā Jeremejevs pievienojās KHL klubam Astanas "Baris". 2010.—11. gada sezonā Jeremejevs ieguva līgas labākā vārtsarga balvu. "Baris" sastāvā hokejists spēlēja līdz 2013.—14. gada sezonas beigām. Viņš bija komandas sastāvā arī 2014.—15. gada sezonā, taču traumas dēļ nevienu spēli neaizvadīja un pēc sezonas paziņoja par karjeras beigšanu.

Kazahstānas izlases rindās spēlējis piecos Pasaules čempionātos augstākajā divīzijā, kā arī 1998. un 2006. gada Olimpiskajās spēlēs, kopā oficiālos turnīros aizvadot vairāk kā 30 spēles.

## Ārējās saites
Brustvērs

[thumb|right|300px|Somu kareivji ierakumos [Ziemas karš|Ziemas kara laikā]]
**Brustvērs** ( Brust — krūtis, Wehr - aizsardzība) — nocietinājumu elements. Parasti apzīmē zemes uzbērumu ierakumu priekšā. Paredzēts strēlnieku aizsardzībai no lodēm un šāviņiem, kā arī ērtākai šaušanai. Brustvērā var būt izveidotas ambrazūras (vietas šaušanai).

## Ārējās saites