Natenjels Laions

**Natenjels Laions** (; dzimis ; miris ) bija Amerikas Savienoto Valstu armijas virsnieks, un bija pirmais Savienības ģenerālis, kas krita Amerikas pilsoņu karā. Viņš ir pazīstams ar savu rīcību Misūri štatā 1861. gadā, konflikta sākumā, lai novērstu gubernatora Kleiborna Džeksona slepenos separātisma plānus.

Viņš bija piedalījies Otrajā Seminolu karā Floridā un Meksikas-Amerikas karā. 1850. gadā viņš bija viens no vadītājiem Asiņainās salas slaktiņā, kurā tika nogalināti 60–200 Pomo indiāņu tautas cilvēki: sirmgalvji, sievietes un bērni kā daļa no plašākā Kalifornijas genocīda. Dažas dienas vēlāk Laions bija atbildīgs par vēl vienu slaktiņu Kokadžālā, kurā tika nogalināti 75 līdz 100 indiāņu, lai gan skaits, visticamāk, bija dubultots.

Pēc norīkošanas uz Kanzasu, kur sabiedrība bija sašķelta jautājumā par verdzību un Savienību, viņš attīstīja spēcīgus pro-Savienības uzskatus. 1861. gada februārī Laions tika iecelts par Savienības arsenāla komandieri Sentluisā, Misūri štatā, kas bija vēl viens politiski sašķelts štats. Aizdomās turot gubernatoru Džeksonu, kurš sadarbojās ar Džefersonu Deivisu slepenā atdalīšanās plānā, Lions piespieda Konfederācijas atbalstītājus padoties.

Tomēr daži civiliedzīvotāji sacēla nemierus, un Laiona karaspēks apšaudīja pūli, kas kļuva pazīstams kā Džeksona nometnes slaktiņš. Laions tika paaugstināts par brigādes ģenerāli un viņam tika uzticēta Savienības karaspēka vadība Misūri štatā. Viņš krita Vilsonkrīkas kaujā, mēģinot apvienot savus skaitliski mazākumā esošos karavīrus. Neskatoties uz viņa nāvi kara pirmajā gadā, Laiona centieni neļāva Misūri štatam pievienoties Konfederācijai.
## Agrīnie gadi un karjeras sākums

Natenjels Laions piedzima fermā Ešfordā, Konektikutas štatā, Amasa un Kezijas Noultonas Laionu. Jau no bērnības viņš ienīda lauksaimniecību. Viņa senči cīnījās Amerikas Neatkarības karā, un Natenjels nolēma sekot viņu piemēram. 1837. gadā viņš iestājās Amerikas Savienoto Valstu Militārajā akadēmijā Vestpointā, kuru absolvēja kā 11. labākais no 52 kadetiem 1841. gada izlaidumā.

Pēc tam viņš tika nosūtīts uz 2. ASV kājnieku pulku un piedalījās Seminolu karos un Meksikas-Amerikas karā no 1846. līdz 1848. gadam. Pēc kara viņš tika iecelts par pirmo leitnantu par " izrādītu izcilu drosmi ienaidnieka artilērijas sagrābšanā" Mehiko kaujas laikā un tika īslaicīgi paaugstināts par kapteini pēc Kontrerasas un Čurubusko kaujām. Pēc tam viņš dienēja pierobežas vienībās, piedaloties 1850. gada Asiņainajā indiāņu slaktiņā () Klīrleikā, Kalifornijas štatā. Pēc pārcelšanās uz Railija fortu, Kanzasā, Laions kļuva par dedzīgu abolicionistu un republikāņu atbalstītāju (kam bija sakari ar ievērojamiem radikāliem republikāņiem) robežkaru laikā, kas pazīstami kā "Asiņojošā Kanzasa". 1861. gada janvārī viņš rakstīja par ASV dienvidu štatu atdalīšanās krīzi: "Vairs nav nepieciešams apelēt pie veselā saprāta; ir pienācis laiks ņemt rokās zobenu."
## Sentluisas Arsenāls
1861. gada martā Laions ieradās Sentluisā un pārņēma 2. Savienības kājnieku pulka D rotas vadību. Tobrīd Misūri štata iedzīvotāji un administrācija bija neitrāli strīdā starp ziemeļiem un dienvidiem, taču gubernators Kleiborns Džeksons, tāpat kā daudzi štata likumdevēji, nepārprotami atbalstīja dienvidus. Laions bija noraizējies, ka Džeksons plāno ieņemt federālo arsenālu Sentluisā, ja štats oficiāli paziņos par atdalīšanos no Amerikas Savienotajām Valstīm. Viņš arī bija noraizējies, ka ASV armijai reģionā nav pietiekamu spēku, lai novērstu tā ieņemšanu. Viņš mēģināja stiprināt arsenāla aizsardzību, taču saskārās ar pretestību no saviem priekšniekiem, tostarp brigādes ģenerāļa Viljama Hārnija, Rietumu departamenta (Department of the West) komandiera. Laions izmantoja savu draudzību ar Frensisu Blēru jaunāko, lai kļūtu par arsenāla virsintendentu. Pēc kara sākuma un prezidenta Linkolna aicinājuma apspiest Konfederāciju Misūri štats pieprasīja četrus pulkus. Taču gubernators Džeksons noraidīja lūgumu un pavēlēja štata gvardei pulcēties netālu no Sentluisas aizsardzības apmācību manevriem.

Pats Laions bija iesaistīts "Sentluisas Plašās modrības" organizācijā, kas bija valdību atbalstoša paramilitāra organizācija, kuru viņš plānoja apbruņot no arsenāla krājumiem un iekļaut federālajā armijā. Kļūstot par arsenāla priekšnieku, Laions slepeni apbruņoja Plašās modrības organizācijas vīrus. Liela daļa ieroču tika slepeni transportēti no arsenāla Ilinoisas štatā. Laions zināja par slepenu operāciju, kurā konfederāti transportēja sagūstīto artilēriju no federālā arsenāla Batonrūžā uz štata milicijas nometni Sentluisā. Laions it kā esot pārģērbies par sievieti, lai iefiltrētos štata gvardes nometnē, un vēlāk apgalvoja, ka ir atklājis gubernatora Džeksona plānu sagrābt arsenālu. 10. maijā arsenāla komandieris nosūtīja Misūri brīvprātīgo pulkus un 2. federālo kājnieku pulku, lai aplenktu nemiernieku nometni un piespiestu viņus padoties, ko viņi arī izdarīja. Sagūstīto nemiernieku kolonnai soļojot pa Sentluisas ielām uz arsenālu, pilsētā izcēlās nemieri. Tie izrietēja no Džeksonas nometnes incidenta, kurā Laiona karaspēks 1861. gada 10. maijā atklāja uguni uz civiliedzīvotāju pūli, nogalinot 28 un ievainojot vismaz 75. Tika nogalināti arī divi federālie karavīri un trīs štata zemessardzes karavīri, un vairāki tika ievainoti. Daži aculiecinieki apgalvoja, ka nemieri bija iereibušu nemiernieku provokatoru darbs. Neskatoties uz to, Laions tika paaugstināts par brigādes ģenerāli un viņam tika uzticēta federālo spēku vadība Misūri štatā. 1861. gada 2. jūlijā viņš tika iecelts par Rietumu armijas komandieri.
## Džeksona vajāšana
Jūnijā pēc personīgas tikšanās ar gubernatoru Džeksonu Sentluisā un neveiksmīga mēģinājuma atjaunot Hārnija vienošanos Laions uzsāka militāras operācijas pret štata gvardes karaspēku. Gubernators vispirms devās uz štata likumdevēju sapulci Džefersonsitijā, bet pēc tam štata administrācija pārcēlās uz Būnvilu. Laions šķērsoja Misūri upi un 13. jūnijā ieņēma Džefersonsitiju. Viņš turpināja vajāt milicijas karaspēku un 17. jūnijā sakāva tos Būnvilas kaujā. Štata karaspēks atkāpās tālāk uz dienvidrietumiem. Laions iecēla jaunu štata administrāciju, ko kontrolēja federālā valdība, un atcēla štata ģenerālprokuroru Dž. Proktoru Notu, unionistu, kurš konfliktā bija ieņēmis neitrālu nostāju. Lai vajātu nemierniekus, Liona nosūtīja pastiprinājumus aktīvajiem federālajiem karaspēkiem.
## Vilsonkrīkas kauja

Līdz 13. jūlijam Laions bija ierīkojis nometni netālu no Springfīldas, Misūri štatā, 6000 vīru vadībā. Misūri štata gvarde, kuru komandēja ģenerālis Sterlings Praiss, bija izvietota 75 jūdzes uz dienvidrietumiem no Laiona spēkiem. Jūlija beigās štata karaspēks tikās ar Konfederācijas karaspēku brigādes ģenerāļa Bendžamina Makkaloka vadībā. Konfederācijas armijas skaitliskais sastāvs tagad bija 12 000 cilvēku. Uzbrukums Springfīldai un virzība ziemeļaustrumu virzienā bija plānota 31. jūlijā. Pretinieku armijas satikās 10. augusta rītausmā dažas jūdzes uz dienvidiem no Springfīldas pie Vilsonkrīkas. Laions, kurš jau divas reizes bija ievainots kaujās, šajā kaujā guva smagus galvas, kājas un krūšu ievainojumus un nomira, mēģinot apvienot savas ievērojami samazinātās armijas rindas. Lai gan federāļi tika sakauti Vilsonkrīkas kaujā, Laiona agresīvās darbības neitralizēja dienvidu spēkus Misūri štatā, ļaujot Savienības armijai nodrošināt štata kontroli.
## Laiona mirstīgo atlieku liktenis

Federālā karaspēka nekārtīgās atkāpšanās laikā pēc sakāves Vilsonkrīkā ģenerāļa Laiona mirstīgās atliekas tika pamestas kaujas laukā un drīz vien tās atguva konfederāti. Tās tika īslaicīgi apglabātas Springfīldas nomalē kaujā kritušo federālo karavīru apbedījumu vietā, līdz tās varēja atdot ģenerāļa radiniekiem. Galu galā Laiona mirstīgās atliekas tika apglabātas ģimenes īpašumā Īstfordā, Konektikutas štatā. Pārapbedīšanas procesijā piedalījās 15 000 cilvēku. Laiona piemineklis atrodas Springfīldas Nacionālajā kapsētā Misūri štatā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Wilson's Creek National Battlefield, *National Park Service*
* Lyon, Nathaniel, *Springfield-Greene County Library System*