open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
1-Wire

***1-Wire*** ir vienkārša vedējsekotāja kopnes tīkla sistēma, kas nodrošina pusdupleksus divpusējus sakarus starp vienu kopnes vedēju un vienu vai vairākiem kopnes sekotājiem. To 1990. gados izstrādāja ASV uzņēmums *[[Dallas Semiconductor]]*, bet tagad attīsta *[[Maxim Integrated]]*. *Dallas* ar *1-Wire* ierīkotu tīklu nosaucis par ***MicroLAN***.

Kopnei datu pārraidei nepieciešams viens vads; tādējādi tas atšķiras no citām līdzīgām kopnes sistēmām, kas izmanto vairākas datu līnijas.

*1-Wire* ir līdzīga *[[I²C]]* kopnes sistēmai, bet ar zemāku datu pārraides ātrumu, toties spēj darboties garākās līnijās.

Katrā *1-Wire* komponentē ir iestrādāts unikāls identifikācijas numurs.

Produktu funkcijas:
* 64 bitu identifikators katras mikroshēmas drošai autentificēšanai;
* ievadizvades kanāli;
* analogciparu pārveidotāji;
* energoneatkarīgas atmiņas (*[[EEPROM]]*, *[[EPROM]]*);
* temperatūras sensori, termopāra pārveidotāji;
* datu reģistrētāji (*iButton*);
* saskarnes ar citām sistēmām (*[[I²C]]*, *[[universālais asinhronais raiduztvērējs|UART]]*);
* kriptogrāfiskas jaucējfunkcijas (*[[SHA-2|SHA-256]]*, *[[Elliptic Curve Digital Signature Algorithm|ECDSA]]* līdzprocesori);
* akumulatoru bateriju stāvokļa uzraudzība;
* reāllaika pulksteņi.

## ''OSI'' slāņu realizācija

### Fizikālais slānis
*1-Wire* fizikālo slāni veido kopne ar datu līniju, kopējo vadu (zemējumu) un elektrobarošanu.

Datu līnijai jābūt pievilktai pie barošanas ar 4,7 kΩ rezistoru. Garākās līnijās pievilkšanas rezistora pretestībai jābūt mazākai.

Minimālajām prasībām atbilst datu vads un kopējais vads, bez atsevišķas barošanas līnijas. Enerģijas uzkrāšana datu signāla laikā notiek ar kondensatoru. Ne visas *1-Wire* ierīces var izmantot parazītisko barošanu. Turklāt kopnei var pievienot tikai nelielu skaitu ierīču ar parazītisko barošanu.

## Ārējās saites
* 1-Wire Maxim Integrated
* Dallas Semiconductor's 1-Wire Protocol arduino.cc
Mari Kiviniemi

[thumb|right|240px|Somijas premjerministre Mari Kiviniemi tiekas ar Latvijas ministru prezidentu [Valdis Dombrovskis|Valdi Dombrovski 2010. gada 26. septembrī]]
**Mari Kiviniemi** (dzimusi 1968. gada 27. septembrī) ir Somijas politiķe. Viņa ir Somijas Arodbiedrību konfederācijas prezidente. No 2010. līdz 2011. gadam Kiviniemi bija Somijas premjerministre. Viņa ir bijusi Somijas Centra partijas priekšsēdētāja.

## Biogrāfija
Mari Kiviniemi dzimusi Seinejoki zemnieka ģimenē. 1988. gadā viņa iestājās Helsinku Universitātē ekonomikas fakultātē. 1994. gadā viņa ieguva maģistra grādu politoloģijā. Studiju laikā viņa viņā bija Somijas Centra Studentu savienības ģenerālsekretāre. 1991. gadā viņa kandidēja parlamentā, bet netika ievēlēta.

1995. gadā Kiviniemi tika ievēlēta Somijas parlamentā Eduskuntā. 1996. gadā viņa apprecējās ar uzņēmēju Juhu Louhivuori.
No 2003. līdz 2008. gadam Mari Kiviniemi bija viena no Somijas Centra priekšsēdētāja trīs vietniekiem.
2004. gadā viņa kļuva par premjerministra Mati Vanhanena politisko padomdevēju. No 2005. gada 3. septembra līdz 2006. gada 2. martam Mari Kiviniemi bija ārējās tirdzniecības un attīstības ministra pienākumu izpildītāja, kad ministre Paula Lehtomeki devās bērna kopšanas atvaļinājumā.
2007. gada 19. augustā Kiviniemi kļuva par administrācijas un pašvaldību lietu ministri Vanhanena valdībā. Šo amatu viņa pildīja līdz 2010. gada 22. jūnijam.

2009. gada decembrī Mati Vanhanens paziņoja par vēlmi atstāt Somijas Centra partijas vadītāja amatu. Kiviniemi pieteica savu kandidatūru, un tika ievēlēta 2010. gada 12. jūnijā. Mati Vanhanens 18. jūnijā atkāpās no premjerministra amata. 22. jūnijā Eduskunta apstiprināja Mari Kiviniemi par premjerministru.

2011. gada 17. aprīļa Eduskuntas vēlēšanās pirmoreiz vēsturē uzvarēja Nacionālā koalīcijas partija. Kiviniemi vadītā partija cieta sakāvi, zaudējot 16 vietas parlamentā. 22. jūnijā tika apstiprināts jauns ministru kabinets ar Jirki Katainenu vadībā. Somijas Centrs nokļuva opozīcijā, Mari Kiviniemi turpinot to vadīt.
2012. gada vasarā par Somijas Centra priekšsēdētāju kļuva Juha Sipile

2014. gada 25. augustā Mari Kiviniemi kļuva par ESAO ģenerālsekretāra vietnieci. 2016. gadā viņas pilnvaru termiņu pagarināja līdz 2018. gada augustam.

2019. gada janvārī Kiviniemi kļuva par Arodbiedrību konfederācijas prezidenti.

## Ārējās saites

* Mari Kiviniemi Eduskuntas vietnē
Kutna Horas apriņķis

**Kutna Horas apriņķis** () ir Čehijas Vidusčehijas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Vidusčehijas apgabala Benešovas apriņķi dienvidrietumos, Prāgas Austrumu apriņķi rietumos un Kolīnas apriņķi ziemeļrietumos, Pardubices apgabala Pardubices apriņķi ziemeļaustrumos un Hrudimas apriņķi austrumos, kā arī Visočinas apgabala Havlīčkūvbrodas apriņķi dienvidaustrumos.

Apriņķa Čāslavas pilsētā dzimis čehu/amerikāņu kinorežisors Milošs Formans (1932-2018).
Lea Nudelmane

**Lea Nudelmane** (  Simferopolē) ir Izraēlas šahiste, 1976. gada sieviešu šaha olimpiādes uzvarētāja komandu un individuālajā vērtējumā.

## Biogrāfija
Piedalījusies PSRS jauniešu šaha čempionātos, kuros labāko rezultātu sasniegusi 1972. gadā Čerņihivā, kad ieņēmusi 7. vietu. Ukrainas jauniešu izlases sastāvā divas reizes uzvarējusi PSRS jauniešu komandu šaha čempionātos — 1970. gadā Ņevinnomiskā un 1972. gadā Kijivā. 1971. gadā uzvarējusi Krimas apgabala sieviešu šaha čempionātā. Ukrainas sieviešu korespondencšaha čempionāta uzvarētāja (1968—1970).

1972. gadā pārcēlusies uz Izraēlu. Daudzkārtējā Izraēlas sieviešu šaha čempionātu dalībniece. Pārstāvējusi Izraēlas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 3 reizes (1974-1976, 1980). Komandu vērtējumā izcīnījusi zelta (1976) medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta (1976) un bronzas (1980) medaļas.

Pēdējā laikā dzīvo Francijā un šaha turnīros piedalās reti.

## Literatūra
* Игорь Бердичевский. Шахматная еврейская энциклопедия. Москва: Русский шахматный дом, 2016.  (Igors Berdičevskis "Ebreju šaha enciklopēdija", Maskava, 2016).

## Atsauces

## Ārējās saites
Jefims Ruhliss

**Jefims (Haims) Ruhliss** (;  ; dzimis , miris ) bija Izraēlas, pirms tam PSRS, šaha problēmists.

## Biogrāfija
Dzimis reliģiozā ģimenē. Tēvs bijis grāmatu iesējējs, māte — mājsaimniece. Pabeidzis hederu un astoņgadīgo pamatskolu ar jidiša mācību valodu. 1941. gadā, sākoties Vācijas—PSRS karam, ģimene evakuējās uz Taškentu, kur Ruhliss beidzis dzelzceļa transporta inženieru institūtu. Strādājis Magņitogorska un Čardžou. 1990. gadā emigrējis uz Izraēlu. Dzīvojis Jeruzalemē, Petahtikvā un Beerševā.

## Šaha kompozīcija
Savu pirmo šaha uzdevumu publicējis 1937. gadā 12 gadu vecumā. No tā laika kopumā publicēti apmēram 170 viņa uzdevumi, galvenokārt divvilči. No tiem 125 ieguvuši atzinības, tai skaitā 60 godalgas (30 — pirmās). Viņš bijis desmit PSRS čempionātu (1947—1984) dalībnieks, 1. čempionātā 1947. gadā izcīnījis sudraba medaļu divvilčos. 1956. gadā kļuvis par starptautisko tiesnesi šaha kompozīcijā, 1961. gadā viņam piešķirts PSRS Sporta meistara tituls, bet 1990. gadā — FIDE meistara tituls šaha kompozīcijā. Viņš ir divvilču tēmas, kas nes viņa vārdu, autors (Ruhlisa tēma).

### Piemērs

**Uzdevuma risinājums:**
: 1. Te6! (draud 2. Td6#)
: 1. ... Kxd4/dxe6 2. Txd7#
: 1. ... Kxe6/Txd4 2. Dxf5#
: 1. ... Lxd4 2. Db3#
: 1. ... b4 2. Dc4#
: 1. ... Lxe6 2. Dc5#

## Piezīmes

## Atsauces

## Ārējās saites
* J. Ruhlisa šaha kompozīcijas vietnē PDB
*
Baltkāta apšubeka

**Baltkāta apšubeka** (*Leccinum albostipitatum*, arī *Leccinum leucopodium*) ir Latvijā ne visai bieža beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. Pēdējā laikā šī suga bieži tiek nošķirta no parastās apšubekas (*Leccinum aurantiacum*), kura atšķiras ar tumšām zvīņām uz kātiņa.

## Sēnes apraksts
thumb|Jauna baltkāta apšubeka Lietuvā.
* Cepurīte: krāsa ķieģeļsarkani brūngana vai oranžsarkana. Forma jaunām sēnēm lodveida, ar kātiņam cieši pieguļošu apmali, izaugušām lakani līdz spilvenveidīgi izliekta, platums līdz 25 cm. Virsmiziņa parasti gluda, sausa, daivaini pārkaras pār malu. Mīkstums balts, griezumu un iespiedumu vietās nomelnē, ar patīkamu smaržu un garšu.
* Stobriņi: Bālgani vai krējuma krāsā, vecumā tumši pelēki, no kātiņa krasi nodalīti. Vecumā mīksti un viegli atdalāmi no cepurītes. Atveres sākumā bālganas, vēlāk pelēkas līdz brūnganām.
* Kātiņš: jaunām sēnēm bumbuļveida, vēlāk cilindrisks, reizēm paresnināts uz leju. Blīvs, bālgans, ar baltām zvīņām.
* Sporas: masā olīvbrūnas, elipsoīdas-vārpstveida, 13-18/4-5,5 µm, katra no tām satur vienu vai vairākus eļļas pilienus.
* Bazīdijas: 25-32/8-11 µm, ar 4 sporām.
* Cistīdas: 30-50/8-15 µm.

## Augšanas apstākļi
Mikorizas sēne. Aug no vasarā un rudenī parasti zem apsēm vai lazdām, mežos, ceļmalās un mežmalās

## Barības vērtība
Ēdams bez iepriekšējas novārīšanas. Gatavojot mīkstums kļūst melnpelēks.

## Līdzīgās sugas
Neskaitot jau pieminēto parasto apšubeku, līdzīga zem priedēm augošajam sila lācītim, zem ozoliem atrodamajam ozolu lācītim un bērzu un egļu audzēs augošajai dzeltenbrūnajai apšubekai. Atšķiras no tām ar baltu kātiņu un pavadošajiem kokiem, bet kļūdai identifikācijā nav kulināras nozīmes. Visas tās ir labas ēdamās sēnes.

## Skatīt arī
* Sēņošana
* Sēnes kulinārijā
* Sēņu tirdzniecība
* Lācīšu ģints

## Atsauces

## Ārējās saites

* Index Fungorum
* Mycobank
* Photos: Fruitbodies of Leccinum albostipitatum and L. aurantiacum.
Lāču strauts (Zirdzenes upītes pieteka)

**Lāču strauts** (arī **Ķērstas valks**) ir Zirdzenes upītes kreisā krasta pieteka Saldus novadā un Kuldīgas novadā. 

Tek ziemeļu virzienā. Ietek Zirdzenes upītē uz rietumiem no Stungurīšu mājām. Lāču strautu šķērso valsts autoceļš P107 (Skrunda — Ezere).

## Atsauces
Kājnieku tilts pār Gauju pie Velnalas

**Kājnieku tilts pār Gauju pie Velnalas** ir tilts, kas atrodas 300 metrus lejpus Krimuldas Velnalas. Tas atklāts 1979. gadā. Tilts tika būvēts, lai nodrošinātu Velnalas apskati no Gaujas pretējā krasta un no Siguldas puses izveidotu Gaujas senlejas apmeklētājiem apļveida maršrutu abos upes krastos.

Vanšu tilta projekts izstrādāts no 1977. līdz 1979. gadam, tā autori ir inženieris Jānis Zavickis un arhitekte Astrīda Ādmine.

2008. gadā un 2017. gadā tiltam tika nomainīts koka klājums.

## Atsauces
Poļu Hamlets. Aleksandra Vjelopoļska portrets

***Poļu Hamlets. Aleksandra Vjelopoļska portrets*** ir poļu gleznotāja Jaceka Malčevska 1903. gadā radīta eļļas krāsas glezna, kurā attēlots alegoriskais Aleksandrs Vjelopoļskis un divas atšķirīgas vīzijas par poļu tautas likteni. 

## Aparaksts
Glezna atrodas Nacionālajā muzejā Varšavā.

Glezna radīta 1903. gadā un ir viens no zināmākajiem Malčevska darbiem. Tajā attēlots gleznotāja mazdēls kā poļu politiķis Aleksandrs Vjelopoļskis, kurš bija Polijas Karalistes valdības pārstāvis 1860. gados un mēģināja manevrēt starp iebrucēju un Polijas iedzīvotāju interesēm. Tēls atrodas kompozīcijas centrā un to ieskauj divas sievietes. Viņš tērpts dzelteni zaļās drēbēs un aplicis patronu jostu, kam ložu vietā ir krāsas tūbiņas. Viņš domīgi plūc kumelītes ziedlapiņas.

## Analīzes
Glezna ir simboliska un patriotiska, to var nolasīt vairākos veidos. Sievietes abās pusēs ir alegorija par divām dažādām vīzijām par viņu tēvzemi. Pa labi atrodas vecāka sieviete ar baltiem matiem, tērpusies tumšās drēbēs, ar dzelžos saslēgtām rokām. Viņas sejā ir skumjas, izmisums un izpratne par savu situāciju. Viņa attēlo paverdzinātu Poliju, likteņa pamestu un zem citu varas, no kuras nevar atbrīvoties. Kreisajā pusē ir jauna meitene, puskaila, attēlota važu saraušanas brīdī. Viņa ir enerģijas pilna un seja ir ļoti izteiksmīga. Tā simbolizē "jauno Poliju", spējīgu uz darbību un izraušanos no ilgas nebrīves.

Attēlu var interpretēt kā jautājumu pareizā ceļa izvēlei un tēvzemes tālākajam liktenim, iestājoties jaunam gadsimtam. Šī dilemma skaidri atsaucas uz Viljama Šekspīra darba "Hamlets" galvenā varoņa dzīves izvēli, kā tas tiek izcelts darba nosaukumā. Aleksandrs Vjelopoļskis ir piemērs personai, kam jāpieņem sarežģīts lēmums un jāuzņemas šī lēmuma sekas, kas radušās no vajadzības pieņemt vai noraidīt sava vectēva attieksmi pret dzīvi. Mākslinieks nav neviena lēmuma pusē. Vīrieša tēls ir skumjš, melanholisks un tajā vērojama neizlēmība, ko vēl vairāk izceļ zieds viņa rokā un josta uz ķermeņa. Darbs ir mākslinieka rūpju izpausme par poļu tautas nākotni.

## Kļūdaina identitāte
[thumb|[Aleksandrs Vjelopoļskis (vectēvs).
Karola Bajera fotogrāfija, 1862]]
Literatūrā saistībā ar faktu, ka attēlotajai personai (mazdēlam) un viņa vectēvam bija viens un tas pats vārds — Aleksandrs Vjelopoļskis, bieži tiek kļūdaini norādīts, ka gleznā attēlots vectēvs. Patiesībā Jaceks Malčevskis nevarēja attēlot savu vectēvu, jo viņš mira 1877. gadā, bet glezna tapusi 1903. gadā. Turklāt attēlotā persona neatgādina Aleksandru Vjelopoļski.

## Atsauces

## Ārējās saites

* ''Hamlet polski'' ''Wolne Lektury'' vietnē
Juhans Smūls

**Juhans Smūls** (, 1922—1971), līdz 1954. gadam **Juchans Šmūls** (*Schmuul*), bija igauņu rakstnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1922. gada 18. februārī Koguvas ciemā Muhu salā. Mācījās Pīri pamatskolā (1930-1936) un uzsāka mācības Jenedas (*Jäneda*) lauksaimniecības skolā, ko pārtrauca slimības dēļ. Pēc Igaunijas okupācijas 1940. gadā viņu iesauca Sarkanajā armijā, kuras rindās viņš piedalījās Otrā pasaules kara laikā. Viņa pirmo dzejoli publicēja 1943. gadā. 1944. gadā viņš demobilizējās un darbojās Ļeņingradas igauņu avīzē *Rahva Hääl*, pēc pārcelšanās uz Tallinu avīzēs *Sirp ja Vasar* un *Pioneer*.   
1946. gadā iznāca viņa dzejas krājums "Skarbā jaunība", 1947. gadā poēma "Vētras dēls", bet 1949. gadā "Poēma par Staļinu". 

1951. gadā Juhans Šmūls kļuva par Igaunijas padomju rakstnieku savienības priekšsēdētāja vietnieku un 1952. gadā viņam piešķīra Staļina prēmiju. 1954. gadā viņu ievēlēja par Igaunijas PSR rakstnieku savienības priekšsēdētāju. 

1955. gadā Smūls kopā ar padomju zvejas kuģi devās Atlantijas okeāna ziemeļiem, bet 1957.-1958. gadā piedalījās polārajā ekspedīcijā uz Antarktīdu, pēc tam ekspedīcijā uz Japāņu jūru (1959) un Špicbergenu (1960). Par publicistisko dienasgrāmatu "Ledusgrāmata" viņam 1961. gadā piešķīra Ļeņina prēmiju. No 1958. līdz 1966. gadam Smūls bija PSRS Augstākās Padomes deputāts. 
1965. gadā viņam piešķīra Igaunijas PSR Tautas rakstnieka nosaukumu. 

Miris 1971. gada 13. aprīlī Tallinā.

## Latviski tulkotās grāmatas
* Vēstules no Nolādēto ciema. Rīga: Latvijas Valsts izdevniecība, 1956
* Ledusgrāmata: Antarktīdas ceļojuma piezīmes. Rīga: Latvijas Valsts izdevniecība, 1961 . - 367 lpp.
* Japāņu jūra, decembris. Rīga: Liesma, 1967.
* Muhu monologi. Rīga: 1978

## Lugas
* Lea (1960, latviski 1962)
* Pulkveža atraitne jeb Ārsti nezina nekā (*Polkovniku lesk ehk Arstid ei tea midagi*, 1965)
* Mežonīgais kapteinis Kihnu Jens (*Kihnu Jõnn ehk Metskapten*, 1965, latviski 1967)
* Atlantijas okeāns (*Atlandi ookean*, 1957)
* Pirms lapsu ierašanās (*Enne kui saabuvad rebased*, 1969)

## Atsauces
Terenss Hauards

**Terenss Hauards** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris un dziedātājs. Pirmās nozīmīgās lomas atveidoja 1995. gada filmās *[[Dead Presidents]]* un *[[Mr. Holland's Opus]]*, televīzijas un kino popularitāti iemantoja laika posmā no 2004. līdz 2006. gadam. Viņš tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā" par lomu filmā "Plūst un mainīties" (*Hustle & Flow*). Hauards atveidojis nozīmīgas lomas arī daudzās citās filmās, tajā skaitā filmās *[[Winnie]]*, "Rejs" (*Ray*), *[[Lackawanna Blues]]*, "Sadursme", "Četri brāļi" (*Four Brothers*), "Kļūsti bagāts vai mirsti mēģinot" (*Get Rich or Die Tryin*), *[[Idlewild]]*, "Sirds mūzika" (*August Rush*), "Svešinieks tevī" (*The Brave One*) un "Gūsteknes" (*Prisoners*). Hauards atveidoja Džeimsa Roda lomu filmā "Dzelzs vīrs" un videospēles adaptācijā, tomēr turpmākajās filmas sērijas daļās viņš tika aizvietots ar Donu Čīdlu. Terenss Hauards atveido galveno lomu televīzijas seriālā "Impērija". Viņa debijas albums *[[Shine Through It]]* tika izdots 2008. gada septembrī.

## Ārējās saites
Kens Vatanabe

**Kens Vatanabe** (; dzimis ) ir japāņu aktieris. Pasaules atpazīstamību ieguva pēc ģenerāļa Tadamiti Kuribajasi lomas atveidošanas filmā "Vēstules no Ivodzimas" (*Letters from Iwo Jima*) un Katsumoto Moritsugu lomas filmā "Pēdējais samurajs" par kuru viņš tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā". Starp visām saņemtajām balvām ir arī divas Japānas Kinoakadēmijas balvas kā labākajam aktierim galvenajā lomā par filmām *[[Ashita no Kioku]]* (*明日の記憶*, 2007) un *[[Shizumanu Taiyō]]* (*沈まぬ太陽*, 2010). Kens Vatanabe ir filmējies režisora Kristofera Nolana filmās "" un "Pirmsākums", kā arī filmās "Geišas atmiņas" (*Memoirs Of A Geisha*, 2005), "Pokémon: Detektīvs Pikaču" (2019) un "Radītājs" (2023).

2014. gadā viņš atveidoja doktora Ishiro Serizavas lomu filmas "Godzilla" atjaunotajā versijā, kā arī filmas turpinājumā "Godzilla II: Briesmoņu karalis" (2019). Vatanabe ir ieskaņojis autobota Drifta lomu "Transformeru" filmu cikla ceturtajā un piektajā daļā: "Transformeri: Iznīcības laikmets" un "Transformeri: Pēdējais bruņinieks".

Brodvejā Kens Vatanabe debitēja 2015. gada aprīlī. Tajā pašā gadā viņš tika nominēts ''Tony'' balvai kā labākais aktieris galvenajā lomā — mūziklā, tādējādi kļūstot par pirmo japāņu aktieri, kurs nominēts šajā kategorijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Brūnā apšubeka

**Brūnā apšubeka** (*Leccinum duriusculum*) ir Latvijā visai reti sastopama beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. Dažreiz tiek uzskatīta par parastās apšubekas pasugu *Leccinum aurantiacum subsp. duriusculum*, nevis par patstāvīgu sugu.

## Sēnes apraksts
thumb|Sēnes šķērsgriezums
* Cepurīte: krāsa no gaiši līdz tumši brūnai vai pelēkbrūnai. Forma sākumā puslodes, vēlāk izliekta līdz polsterveidīgai. Platums līdz 15 cm. Virsmiziņa blāva, sausā laikā viegli tūbaina un sausa, mitrā laikā lipīga, vecumā var saplaisāt. Mīkstums balts, ar vāju patīkamu smaržu un vāju skābenu garšu, griezumu vietās krāsojas pelēki rozā, vēlāk kļūst tumši pelēks ar violetu nokrāsu.
* Stobriņi: Brīvi vai gandrīz brīvi no kātiņa. Atveres apaļas, mazas, sākumā netīri baltas, sēnei augot kļūst viegli pelēcīgi  brūnganas, iespiedumu vietās stipri brūnē.
* Kātiņš: ciets, blīvs, cilindrisks, sākumā ar paresninājumu apakšgalā, balts ar tumšāku pašu augšgalu. Garums līdz 15 cm, resnums 1,5-3 cm. Ar pelēcīgu dzīslainu tīklojumu, daļēji klāts sīkām, tumšām, vilnainām zvīņām. Griezumu vietās mīkstums lielākajā daļā krāsojas tāpat kā cepurīte, kātiņa pamatnē var nokrāsoties zilizaļš.
* Sporas: vārpstveida ar konisku galu, masā olīvbrūnas, 13-17/4,5-6 µm. (Pēc citiem šai punktā nesaskanoša avota datiem — elipsoīdas, dzeltenīgas, masā dzeltenbrūnas, 9-13/3,5-5 µm)
* Bazīdijas: gludas, 19-37/6-9 µm.
* Cistīdas: 20-75/5,5-17 µm.  

## Augšanas apstākļi
Mikorizas sēne. Aug vasarā un rudenī zem papelēm kaļķainās augsnēs, uz ko norāda arī sēnes nosaukumi dažās valodās (poļu - *Koźlarz topolowy*, vācu *Pappelröhrling*), Latvijā konstatēta parasti zem bērziem un apsēm.

## Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas. 

## Līdzīgās sugas
Līdzīga šai pašā lācīšu ģintī ietilpstošajām bērzubekām cepurītes nokrāsas dēļ, krievu valodā šo sēni pieskaita viņām  Varētu tikt sajaukta ar parasto bērzubeku, kuras mīkstums nemaina krāsu griezumā, vai raibo bērzubeku, kuras mīkstums ir rozā nokrāsā. Sajaukšanai nav īpašas kulināras nozīmes, visas šīs ģints sēnes Latvijā ir ar līdzīgām īpašībām.

## Skatīt arī
* Sēņošana
* Sēnes kulinārijā
* Sēņu tirdzniecība
* Lācīšu ģints

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mycobank
* Bolet des peupliers (fr)
* Foto: boletales.com
Ievadteikums

Visu rakstisku darbu sākumā ir **ievadteikums**. Ievadteikums ir daļa no galvenās rindkopas, kas ir pati svarīgākā romāna, noveles vai īsā stāsta daļa, jo tās mērķis ir pievērst potenciālā lasītāja uzmanību.

Runas, personīgie dokumenti, piemēram, vēstules parasti sākas ar sveicienu. Tomēr tā praktiski nav ar dokumentiem, rakstiem, esejām, dzeju, dziesmu tekstiem un vispārīgiem darbiem daiļliteratūrā un publikācijās. Publikācijās ievadteikums parasti parāda lasītājam galveno šīs publikācijas tematu. Žurnālismā ievadteikums parasti parāda raksta nozīmīgumu.

Daiļliteratūras autoriem ir daudz variantu, kā iesākt tekstu. Ir veidi, kā panākt, lai ievadteikums pievērstu lasītāja uzmanību. Ievadteikumam ir jābūt vai nu punktuālam, vai jāparāda attieksme, vai jābūt šokējošam vai pretrunīgam, vai arī kādai no iepriekšminēto kombinācijām.

Viens no slavenākajām pirmajām rindām ir "Tie bija vislabākie laiki, tie bija vissliktākie laiki...", kas iesāk 118 vārdus garu pirmo teikumu. Tas piesaista lasītāju ar savu pretrunību. Pirmajā teikumā romānā *Jā* ir 477 vārdi. "Sauciet mani par Išmaelu" no grāmatas *[[Mobijs Diks]]* ir labs piemērs īsam ievadteikumam. Parasti no formāliem ievadteikumiem izvairās, bet tos speciāli lieto noteiktos žanros, piemēram, pasakas bieži sākas ar "Reiz sensenos laikos...".

Iedvesmojoties no pirmās rindas "Tā bija tumša un vētraina nakts..." (tās sastopamības detektīvromānos un trilleros dēļ), ikgadējais *Bulwer-Lytton* Fantastikas konkurss aicina dalībniekus sacerēt "ievadteikumu vissliktākajam iespējamam romānam."

Ievadteikums dažreiz var tikt izmantots kā darba nosaukums, piemēram, *Everything I Posses I Carry With Me,* atbilstoši darba pirmajām rindām.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Slavenākie ievadteikumi
Stāstījuma āķis

**Stāstījuma āķis** ir mākslinieciskās izteiksmes līdzeklis stāsta sākumā lasītāja, klausītāja vai skatītāja ieinteresēšanai. Stāsta "āķis" var būt vairākas rindkopas vai pat īss stāsts, dažreiz pat vairākas lapas romāniem, bet ideālā gadījumā tas ir tikai ievadteikums.

## Piemēri
Viens no izplatītākajiem veidiem ir dramatiska rīcība, kas liek lasītājam domāt par turpmākajām sekām. Šo konkrēto formu izmanto jau kopš Aristoteļa.

Āķa izmantošana un tieši ieteikumi to tā izmantot ir tik plaši izplatīts, ka to bieži apzīmē kā "asa sižeta sākumu", bet izveidot āķi var arī citos veidos, piemēram, uzstādot noslēpumainus apstākļus, ieaicinot interesantus personāžus, kā arī uzstādot tematisku apgalvojumu, kā, piemēram, Džeinas Ostinas "Tā ir vispārēji atzīta patiesība, ka vientuļš vīrietis ar lielu bagātību vēlas sievu." ("Lepnums un aizspriedumi")

Kad stāsts nav uzstādījis sev labu āķi un ir pastāstīts tradicionālā, proti, lineārā veidā, tad rakstnieks var stāstu sarežģīt, stāstot to sajauktā secībā, lai lasītājam radītu interesi. Stāsts var sākties ar dramatisku ainu, un, kad lasītājs ir ieinteresēts, notiek atsauce jeb analepse, kas lasītājam izskaidro iepriekšējos notikumus. Vēl stāstu var stāstīt "stāsts stāstā" formātā, kur teicējs kadru stāstā stāsta stāstu, lai atbildētu uz viņa klausītāju jautājumiem un ziņkāri. Slavens šāds piemērs ir minēts arābu stāstu krājumā "Tūkstoš un vienas nakts pasakas"*, *kur kadru stāsts sastāv no Šeherezādes stāstiem karalim Šahriāram, viņai vajag izklaidēt karali ar saviem stāstiem, lai viņš to neliktu nogalināt.

### ''In medias res''
*[[In medias res]]* ir, kad lasītājs sāk lasīt stāstu tā viduspunktā, nevis sākumā. Šāda stāstījuma forma var palīdzēt izveidot stāstījuma āķi. Āķi ļoti bieži spēlē svarīgu lomu spriedzes trilleros un detektīvstāstos. Labs piemērs šim varētu būt pasaka "Trīs āboli" no "Tūkstoš un vienas nakts pasakām". Tā sākas ar jaunas meitenes līķa atrašanu, ieinteresējot lasītāju.

## Atsauces
Robins Metjūss

**Roberts (Robins) Čārlzs Olivers Metjūss** (; dzimis , miris ) bija britu ekonomists un šaha problēmists.

Robins Metjūss bija no 1965. līdz 1975. gadam politiskās ekonomikas profesors Oksfordas universitātē. Pēc tam viņš pārcēlās uz Kembridžu, kur pārņēma politiskās ekonomikas katedru Klēras koledžā. Viņš bija Britu akadēmijas (1968) un Amerikas Mākslas un Zinātnes akadēmijas (1985) loceklis un Britu impērijas ordeņa komandieris (1975).

## Šaha kompozīcija
Metjūss bija Britu šaha problēmu biedrības priekšsēdētājs. Pazīstams galvenokārt kā trīsvilču sastādītājs. No 1965. gada bija starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.
### Piemērs

**Uzdevuma risinājums:**
: Iluzoriskā spēle:
: 1. ... Rb8 2. Rd2+; 2. ... Kxd6 3. Qxc6#; 2. ... Ke6 3. Sc5#
: 1. ... Ra8 2. Re2+; 2. ... Kxd6 3. Qxc6#; 2. ... Ke6 3. Bc5#
: Risinājums:
: 1. d7! (draud 2. d8D+ Ke6 3. Dd7#)
: 1. ... Tb8 2. Te2+ Kd6 3. Lc5#; 2. ... Ke6 3. Dxc6#
: 1. ... Ta8 2. Td2+ Kd6 3. Zc5#; 2. ... Ke6 3. Dxc6#
: 1. ... Zf7 2. Lxf7+ Kd6 3. d8D/T#

## Bibliogrāfija
**Ekonomikā:**
* 
* 
* 
* 
**Šaha kompozīcijā:**
* 
* 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Robina Metjūsa šaha kompozīcijas vietnē PDB
*
Cartosat-2D

***Cartosat-2D*** ir Indijas Zemes tālizpētes pavadonis. To izstrādāja un apkalpo Indijas Kosmosa pētījumu organizācija (*ISRO*). Pavadonis orbītā palaists 2017. gada februārī.

## Konstrukcija
*Cartosat-2D* veidots uz platformas *[[IRS-2]]* bāzes. Tam ir divi primārie instrumenti: panhromatiskā kamera *Panchromatic Camera* (*PAN*) un augstas izšķirtspējas multispektrālais radiometrs *High-Resolution Multi-Spectral radiometer* (*HRMX*). *PAN* var uzņemt melnbaltos attēlus redzamajā gaismā un tuvajā infrasarkanajā spektrā (0,50 — 0,85 µm) ar izšķirtspēju 65 cm. *HRMX* ir četru kanālu radiometrs visā redzamās gaismas spektrā un daļā tuvā infrasarkanā spektra (0,43 — 0,90 µm) ar izšķirtspēju 2 m.

## Lidojuma gaita
*Cartosat-2D* palaists  03:58 UTC ar Indijas nesējraķeti *[[PSLV-XL]]* (lidojums *PSLV-C37*) no Satīša Dhavana kosmosa centra. Kopā ar to kā sekundārā krava palaisti 103 mazie pavadoņi; uzstādīts ar vienu raķeti palaisto kosmisko aparātu rekords — 104. *Cartosat-2D* ievadīts solārsinhronā orbītā ar augstumu aptuveni 500 km.

## Ārējās saites
* PSLV-C37 / Cartosat -2 Series Satellite  ISRO
* PSLV-C37: Cartosat-2 Series Satellite Brochure  ISRO
* Cartosat 2, 2A, 2B, 2C, 2D, 2E Gunter Dirk Krebs
Oršas kauja (glezna)

***Oršas kauja*** ir glezna, kas attēlo Oršas kauju, kas tika izcīnīta 1514. gada 8. septembrī starp Lietuvas lielkņazistes un Polijas karalistes apvienotajiem spēkiem (gleznas labajā pusē) un Vasilija III Maskavijas armiju (pa kreisi) kā daļa no Maskavijas-Lietuvas kariem.

Glezna, kas ir vienīgā šāda veida glezna poļu renesanses glezniecībā, glabājas Nacionālajā muzejā Varšavā. Nezināmais "Oršas kaujas" autors, analizējot gleznošanas tehniku un stilu, visticamāk, bija kāds no galma gleznotājiem-kartogrāfiem, kāds no Lūkasa Krānaha Vecākā loka. Atsevišķas detaļas norāda uz to, ka pats mākslinieks bija kaujas liecinieks. Gleznā ir mākslinieka pašportrets kā neapbruņots tēls vācu uniformā (pie apakšdaļas, pa labi no centra, kurš sēž uz koka celma Dņepras krastā, noskatoties cīņā, ar pirkstiem ierāmējot skatu.

Saskaņā ar vienu hipotēzi gleznas autors ir vācu mākslinieks Hanss Krells, Lajoša II Jagellona galma mākslinieks.

## Analīze
Gleznā attēlots skats no putna lidojuma uz vairākiem cīņas posmiem; tie paši tēli parādās gleznā vairākās vietās — lielhtemanis Konstantins Ostrožskis gleznā parādās trīs reizes. Ekipējuma, ieroču un komandieru portreti ir attēloti reālistiski un ļoti precīzi, parādot, piemēram, tādas detaļas kā ūdens iztukšošanu no ieročiem pēc upes šķērsošanas. Dažas ainas ir uz groteskas robežas, citas uzsver kaujas nežēlību.

Glezna nav pilnībā saglabājusies. Pēc precīzas analīzes secināts, ka sākotnēji tā bijusi augstāka un iekļāva horizontu. Tās asimetriskā kompozīcija liek domāt, ka no kreisās puses ir nogriezta aptuveni 1/5 daļa gleznas. Divas konfliktējošās smago kājnieku kolonnas tiek pieņemtas par kādreizējo gleznas centru un šobrīd ir nobīdītas pa kreisi. Attēls tapis laika posmā no 1520. līdz 1534. gadam.

## Atsauces

## Bibliogrāfija
* *Malarstwo Polskie*, red. Janusz Fogler, Wydawnictwa Artystyczne i Filmowe, Varšava 1997
* *National Museum in Warsaw*, Arkady, Varšava 1990, 
* '*Bitwa pod Orszą*. „Rzeczpospolita”. Cykl dodatków: „Zwycięstwa Oręża Polskiego” nr 4/20, 25 marca 2006. Varšava.
* Zdzisław Żygulski jun - *Polska. Broń wodzów i żołnierzy*, Krakova 1998.

## Ārējās saites
Demjans Biširs

**Demjans Biširs Hahera** (; dzimis ) ir Meksikas izcelsmes amerikāņu aktieris. Aktiera karjeru uzsāka Meksikā filmējoties telenovelēs un filmās. Pēc pārcelšanās uz ASV, viņš tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā" par lomu filmā *[[A Better Life]]*. Biširs filmējās arī kanāla FX seriālā *[[The Bridge]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dētlikona

**Dētlikona** () ir pašvaldība Šveices ziemeļos, Cīrihes kantonā. 2016. gada decembrī tur dzīvoja 781 iedzīvotājs. Dominējošā valoda ir vācu valoda. Dētlikona robežojas ar Buhu pie Irhelas (*Buch am Irchel*), Embrahu (*Embrach*), Freienšteinu-Teifeni (*Freienstein-Teufen*), Neftenbahu (*Neftenbach*) un Pfungeni (*Pfungen*).
Gordons Bajnai

**Ģerģs Gordons Bajnai** (; dzimis ) ir Ungārijas politiķis un uzņēmējs, Ungārijas premjerministrs no 2009. līdz 2010. gadam.

Pirms iesaistīšanās politikā darbojās uzņēmējdarbībā. Bija Ferenca Ģurčāņa kabineta pašvaldības un reģionālās attīstības ministrs (2007 – 2008), kā arī nacionālās attīstības un ekonomikas ministrs (2008 - 2009). Pēc Ģurčāņa demisijas valdošā sociālistu partija izvirzīja Gordonu Bajnai premjerministra amatā. Veica amata piebākumus līdz sociālistu sakāvei 2010. gada vēlēšanās, kad par Ungārijas premjerministru kļuva Viktors Orbāns. Pēc sakāves vēlēšanās pameta politiku un atkal pievērsās uzņēmējdarbībai.

## Ārējās saites
Dastins Lenss Bleks

**Dastins Lenss Bleks** (; dzimis ) ir amerikāņu kinoscenārists, režisors, kino un televīzijas producents un LGBT tiesību aktīvists. Viņš ir ieguvis Amerikas scenāristu ģildes balvu un Amerikas Kinoakadēmijas balvu par 2008. gada filmu "Milks".

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites

*
IRNSS-1H

***IRNSS-1H*** ir Indijas reģionālās pavadoņu navigācijas sistēmas *[[IRNSS]]* pavadonis.
Pavadoni izgatavoja un apkalpoja Indijas kosmisko pētījumu organizācija (*ISRO*). Tas tika palaists 2017. gada augustā, bet raķetes plūsmvirža neatdalīšanās dēļ pavadonis nebija izmantojams.

Kosmiskā aparāta izmēri bija 1,58 m x 1,50 m x 1,50 m.
Tajā bija uzstādīta navigācijas aparatūra (L5 un S frekvenču josla) un lokācijas aparatūra (C joslas raidītājs). Navigācijas sistēma darbojās ar rubīdija atompulksteni. Bez tam pavadonī uzstādīti atstarotāji lāzerlokācijai.

*IRNSS-1H* bija paredzēts izvietot ģeossinhronā orbītā ar slīpumu 29° pozīcijā 55° austrumu garuma.

*IRNSS-1H* tika palaists  18:59 UTC ar nesējraķeti *[[PSLV-XL]]* (lidojums *C39*) no Satiša Dhavana kosmosa centra pirmā starta laukuma. Raķetes pēdējā pakāpe ar pavadoni sasniedza orbītu, bet neatdalījās raķetes plūsmvirzis. Līdz ar to *IRNSS-1H* palika savienots ar raķešpakāpi.

2019. gada 2. martā aptuveni 19:23 *UTC* raķešpakāpe ar pavadoni nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* PSLV-C39/IRNSS-1H Mission  ISRO 
* IRNSS Gunter's Space Page 
* IRNSS 1H/PSLV n2yo.com (Orbītas parametri)
Mikēnu civilizācija

thumb|220px|Mikēnu pilsēta. Lauvu vārti.
**Mikēnu civilizācija** jeb **Ahaiskā Grieķija** ir kultūras periods aizvēsturiskās Grieķijas vēsturē no 16. līdz 11. gadsimtam p.m.ē., kas veido Egejas civilizācijas bronzas laikmeta kultūras beigu fāzi. Pēc mūsdienu arheoloģijas izstrādātās periodizācijas ar Mikēnu civilizāciju beidzas hellādas kultūra. Tā ir pirmā attīstītā civilizācija kontinentālajā Grieķijā ar tās pils valstīm, pilsētu organizācijām, mākslas darbiem un rakstības sistēmu. No varas centriem, kas toreiz bija izveidojušies, lielākie bija Pilosa, Tīrinta, Mideja Peloponēsā, Orhomena, Tēbas, Atēnas un Gla centrālajā Grieķijā, kā arī Jolka Tesālijā. Pati nozīmīgākā pilsēta bija Mikēnas Argolidā, kuras vārdā arī ir nosaukta šī civilizācija. Ir pieņēmums, ka šīs tautas pašnosaukums varētu būt ahajieši (), kas no ziemeļiem migrēja uz Tesāliju un pēc tam uz Peloponēsu. Uz to netieši norāda hetiešu tekstos minētā tauta "Ahhijava" un ēģiptiešu avotos starp jūras tautām minētie "Akaivaša". Mikēniešu apmetnes vai arī apmetnes ar mikēniešu ietekmi izveidojās arī Epīrā, Maķedonijā, Egejas jūras salās, Mazāzijas piekrastē, Levantē, Kiprā un Itālijā.

Mikēnieši ieviesa vairākus jaunievedumus inženierijas, arhitektūras un militārās infrastruktūras jomā. Mikēniešu saimniecībai nozīmīga bija arī tirdzniecība ar plašiem Vidusjūras reģioniem. Viņu lineārais B raksts atklāj pirmos pierakstus grieķu valodā. Mikēniešu reliģija ietver vairākus dievus, kas ir atrodami vēlākajā olimpiskajā panteonā. Mikēniskajā Grieķijā dominēja elitāri militāra sabiedrība, kas sastāvēja no pils valstu tīkla, kurās valdīja stingras hierarhiskas, politiskas, sociālas un saimnieciskās sistēmas. Šīs sabiedrības centrālo varu pārstāvēja monarhs — "vanaks".

Mikēnu civilizācija gāja bojā Vidusjūras reģiona austrumu daļas bronzas laikmeta kultūras kraha rezultātā, kam sekoja t.s. "tumšie laiki". Tās izzušana tiek saistīta ar doriešu iebrukumu ap 1200 g.pr.Kr. un dzelzs laikmeta iestāšanos. Ir arī teorijas, kas bojāeju saista ar klimatiskām izmaiņām, dabas kataklizmām u.c. Mikēniešu valdīšanas periods kļuva par vēsturisku sižetu vēlākajai sengrieķu literatūrai un mitoloģijai, tai skaitā ir arī Homēra eposs par Trojas karu.

## Atsauces
Baltā ābele

**Baltā ābele** () ir lietuviešu gleznotāja Antana Samuoļa 1932. gadā radīta eļļas krāsas glezna.

## Apraksts
Attēls gleznots ar eļļas krāsu uz audekla un tā izmēri ir 89 x 71cm. Glezna glabājas Lietuvas mākslas muzejā Viļņā.

## Analīze
Glezna pirmoreiz tika demonstrēta publikai 1932. gadā un tai ir īpaša nozīme Lietuvas mākslā, kā daļai no labākajām Lietuvas ainavistu gleznām. Samuolis tobrīd bija jauns gleznotājs, bet savos darbos demonstrēja briedumu. Gleznas fokuss ir centrāla ābele, ko izceļ koka stumbra gaišā krāsa. Priekšplānā redzama pār mucu pārliekusies sieviete un melns suns, fonā redzamas arī vairākas ēkas, kam gleznā ir sekundāra nozīme. Izliektais koka stumbrs, saliekusies sieviete, nelīdzenā uzartā zeme ir ekspresionisma izpausmes. Ainā nojaušama vientulības un skumju noskaņa. Ainava ir autentiska un tiek pieņemts, ka ābele aug mākslinieka ģimenes dārzā. Attēlā saskatāms autobiogrāfisks aspekts, norādot uz mākslinieka smago dzīvi, ciešot no vājas veselības un nabadzības.

## Atsauces
Dienvidsudānas pilsoņu karš

**Dienvidsudānas pilsoņu karš** bija konflikts Dienvidsudānā starp Dienvidsudānas valdību un opozīciju. Tas sākās, kad 2013. gada 14. decembrī, kad prezidents Salva Kīrs Majardits apsūdzēja viceprezidentu Rīku Maharu un desmit citas personas apvērsuma mēģinājumā. Mahars noliedza apsūdzību un pameta valsti, lai dibinātu opozīcijas partiju. Sadursmes starp valdības spēkiem un opozīciju pārvērtās pilsoņu karā. Tiek uzskatīts, ka kara laikā gājuši bojā līdz pat 383 000 cilvēku.

Ugandas karaspēks cīnijās kopā ar Dienvidsudānas bruņotajiem spēkiem pret nermieniekiem. 2014. gadā tie palīdzēja sakaut Mahara spēkus pie Džūbas. Tajā pašā gadā tika noteikts, ka apmēram 1600 Ugandas karavīru atrodas valstī. Konflikta laikā tika evakuēti aptuveni 40 000 ugandiešu pilsoņu.

Pilsoņu karš bija viens no iemesliem, kas valstī izraisīja badu no 2017. gada februāra līdz majiam. 20. februārī tika oficiāli pasludināts bada stāvoklis. Otrais bada iemesls bija ekonomiskais sabrukums. Bada stāvoklis beidzās jūnija beigās, taču joprojām 1,7 miljoni cilvēku cieš no pārtikas trūkuma.

Konflikts tika izbeigts 2020. gada februārī, kad konkurējošie vadītāji Salva Kīrs Majardits un Rieks Mačars panāca vienošanos un izveidoja koalīcijas valdību, dodot iespēju bēgļiem atgriezties mājās.

## Atsauces
Centrālā statistikas pārvalde

**Centrālā statistikas pārvalde** (saīsināti **CSP**) ir tiešās pārvaldes iestāde, kura darbojas Latvijas Republikas Ekonomikas ministrijas pārraudzībā, un ir galvenā valsts statistikas darbu veicēja un koordinatore Latvijā. CSP ir atbildīga par valsts statistikas darba organizāciju un par datu pareizību, kurus ieguvusi, apkopojot no respondentiem saņemto informāciju.

## Vēsture
**Latvijas Valsts statistisko pārvaldi** (**VSP**) nodibināja 1919. gada 1. septembrī. Latvijas Pagaidu valdība par pārvaldes pirmo direktoru iecēla Marģeru Skujenieku. Viņa 1912. gadā izdoto darbu "Nacionālais jautājums Latvijā" uzkata par pirmo tolaik sadalītās Latvijas statistikas avotu. No 1921. gada katru gadu iznāca "Latvijas statistiskā gadagrāmata" latviešu un franču valodās. Sakarā ar M. Skujenieka aktīvo darbošanos politikā no 1926. līdz 1937. gadam VSP vadīja direktora vietas izpildītājs Voldemārs Salnais. Pēc Latvijas okupēšanas VSP direktoru M. Skujenieku apcietināja un nošāva, pēdējais statistikas "Mēneša biļetens" iznāca 1940. gada jūlijā.

Vācu okupācijas laikā statistikas datu apkopošanu veica Ostlandes reihskomisariāta iestādes, kas apkopoja savus datus izdevumā "Struktūrziņojums par Ostlandi" (*Strukturbericht über das Ostland*).
Pēc kara beigām 1945. gadā statistikas pārvalde tika iekļauta PSRS statistikas sistēmā, kurā lielākā daļa statistisko datu tika uzskatīti par slepeniem. Pirmais statistisko datu apkopojums, kas nebija tikai dienesta iekšējai lietošanai paredzēts, bija 1957. gadā izdotā "Latvijas PSRS tautas saimniecība" latviešu un krievu valodās.
1987. gadā Latvijas PSR Valsts statistikas pārvaldi pārdēvēja par **Valsts statistikas komiteju** (**VSK**).

Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas valsts statistikas sistēma tika reformēta, 1998. gadā VSK pārdēvēja par Centrālo statistikas pārvaldi.

## Ārējās saites
* 20. gadsimta 20.–30. gadu statistika csb.gov.lv 14.08.2015

## Atsauces
Kutna Hora

**Kutna Hora** () ir pilsēta Čehijā, Vidusčehijas apgabala Kutna Horas apriņķa centrs. Viduslaikos — ievērojams sudraba ieguves centrs. Pilsētas centrs — UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Sudraba raktuves Kutna Horā pazīstamas no 10. gadsimta. 1142. gadā šeit tika nodibināts Sedlecas klosteris, kas bija pirmais cisterciešu klosteris Bohēmijā. No 13. gadsimta vidus pilsētā masveidā ieradās vācvalodīgie kalnrači. 13. gadsimtā Kutna Horā ieguva trešdaļu no Eiropas sudraba. Pilsēta savā ietekmē konkurēja ar Prāgu, šeit dažkārt rezidēja Bohēmijas karaļi. Husītu karu laikā 1421. gada 21. decembrī pie pilsētas notika Kutna Horas kauja, kurā Jana Žižkas taborīti sakāva imperatora Sigismunda spēkus. Imperatora spēki pameta Bohēmiju, bet Kutna Hora tika ieņemta un nopostīta. 1526. gadā pilsēta iekļāvās Hābsburgu impērijas sastāvā. 16. gadsimtā sudraba iegulas pamazām izsīka, un pilsēta panīka, pēdējās raktuves tika pamestas 18. gadsimta beigās. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Kutna Hora ir botāniķa Karela Domina (*Karel Domin*, 1882 — 1953), kā arī dramaturga un Čehijas himnas autora Josefa Kajetāna Tila (*Josef Kajetán Tyl*, 1808 — 1856) dzimtā pilsēta. No 1774. līdz 1776. gadam Kutna Horas jezuītu ģimnāzijā mācījās komponists Jans Ladislavs Duseks (*Jan Ladislav Dussek*, 1760 — 1812).

## Atsauces

## Ārējās saites

* 

* Kutna Hora UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā
Tēvvārds

**Tēvvārds** ir personvārda daļa, kas darināta no tēva vai tālāka senča pa tēva līniju vārda, iesaukas vai cita veida apzīmējuma, piemēram, uzvārds Jansons (Jāna dēls), Ficdžeralds (Džeralda dēls), tēvvārds Vladimirovičs (Vladimira dēls), Borisovna (Borisa meita). Tēvvārdus joprojām lieto daudzās pasaules valstīs.

Latviešu valodā oficiālo personvārdu sistēmu veido vārdi un uzvārdi, tēva vārda norādīšanu līdzās personas vārdam un uzvārdam Latvijas normatīvie akti neparedz.

Senatnē tēvvārds bija vajadzīgs precīzākai personas identifikācijai, t. i., pildīja to pašu sociālo funkciju, ko mūsdienu uzvārdi.

Tēvvārdu lietošana vienā vai otrā formā ir raksturīga daudzām kultūrām, taču visbiežāk tā ir izplatīta tautām, kas vai nu nesen ieguvušas uzvārdus, vai kurām nav uzvārdu. Mūsdienās tēvvārdi ir plaši izplatīti arābu, islandiešu, grieķu, mongoļu, austrumslāvu un bulgāru valodās. Mūsdienu krievu valodā tam ir galotne -ovič/-jevč/-ič, -ovna/-evna/-ična/-inična; senos laikos tas bija arī -ov/-ev/-in, -ova/-eva/-ina, līdzīgi kā mūsdienu uzvārdiem (bulgāru valodā tas ir saglabājies: piemēram, Georgijs Ivanovs Stojanovs — Georgijs Stojanovs Ivana dēls). Tēvvārds nominālformulā pilda trīskāršu funkciju: tas papildina vārdu, nošķirot tā īpašnieku (papildus uzvārdam), precizē radniecību ģimenes lokā (tēvs — dēls) un izsaka cieņu (pieklājības forma).

## Atsauces

## Ārējās saites
Mazupe (Ventas pieteka)

**Mazupe** (arī **Mazupīte**, augštecē **Plāņupe**, **Vadžupe**, vidustecē un lejtecē **Kanneniekupe**, **Mellupe**, **Melnupe**) ir Ventas labā krasta pieteka Kuldīgas novadā. 

Tek ziemeļrietumu virzienā. Lielākā pieteka - Porupe. Ietek Ventā augšpus Viesalgciema. Mazupi šķērso valsts autoceļš V1278 (Ciecere — Ikaiši — Vārme).

## Atsauces
Purva bērzubeka

**Purva bērzubeka** (*Leccinum holopus*, agrāk *Boletus scaber var. niveus*) ir Latvijā ļoti bieža beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. 
Starp citām bērzubekām tā ir mazākā un mazvērtīgākā, toties viegli pamanāma gaišās krāsas dēļ.

## Sēnes apraksts
thumb|250px|Uz vecumu purva bērzubeku krāsa parasti mainās uz zilganpelēku
* Cepurīte: krāsa no gandrīz baltas līdz vecumā zilgani vai zaļgani pelēkai. Ilgstošā sausā laikā nedaudz brūnē. Forma sākumā puslodes, vēlāk izliekti spilvenveidīga. Platums līdz 7 cm. Mīkstums balts, ar patīkamu smaržu un garšu, griezumu vietās krāsu nemaina.
* Stobriņi: Sākumā balti, vēlāk netīri pelēki. Atveres baltas, ieapaļi stūrainas.
* Kātiņš: balts līdz pelēkam, mīkstums balts, pie pamatnes zilgani zaļgans.. Cilindrisks, uz leju viegli paresnināts. Garums līdz 12 cm, resnums līdz 2,5 cm. Ar šķērseniskām baltām zvīņām, kuras ilgstošā sausā laikā vai sažūstot nobrūnē.
* Sporas: dzeltenbrūnganas, elipsoīdas-vārpstveida, 12,5-20/4,5-7 µm.     Cits avots novērtē sporas kā sarkanbrūnas. 

## Augšanas apstākļi

Bērzu mikorizas sēne. Aug augustā-septembrī slapjos mežos un sūnu purvos bērzu tuvumā.

## Barības vērtība

Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.

## Līdzīgās sugas

Ir liela līdzība ar pārējām bērzubekām, no kurām visvairāk atšķiras ar jaunībā gaišāku, vecumā zilganāku cepurīti, trauslāku izskatu un mazākiem izmēriem.

## Skatīt arī

* Sēņošana
* Sēnes kulinārijā
* Sēņu tirdzniecība
* Lācīšu ģints

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mikologu biedrība Dabas muzejā
* Fungi.lv
Peters Augusts d'Orvils

**Peters Augusts d'Orvils** (; ; dzimis , miris ) bija vācu šaha problēmists.

Dzimis ģimenē, kuras senči 16. gadsimtā pārcēlušies no Antverpenes apkārtnes uz mūsdienu Vāciju. Viņa tēvs dzimis Ofenbahā, vēlāk pārcēlies uz Sanktpēterburgu, lai pārņemtu tabakas fabriku, tur otrreiz apprecējies. Tur piedzima arī Peters Augusts d'Orvils.  

## Šaha kompozīcija
Peters Augusts d'Orvils un Horācijs Boltons tiek uzskatīti par  mūsdienu šaha kompozīcijas pamatlicējiem, kas mansubu stilu aizstāja ar ekonomiskām kompozīcijām. Viņš bija arī pirmais, kas mata pozīciju izvirzīja šaha uzdevuma priekšplānā. 

D'Orvila uzdevumi tika publicēti šaha žurnālā *[[Le Palamède]]* no 1836. gada vidus. 1842. gadā viņš publicēja 250 savu šaha uzdevumu kolekciju. Pēc 1850. gada d'Orvils publicēja vēl tikai dažus uzdevumus.

### Piemērs

**Uzdevuma risinājums:**
: 1.♘c4+! ♔a4 2.♗e4 ♔b5 3.♗b7 ♔c5 4.d3 ♔b5 5.d4 ♔a4 6.♗c6#  

## Atsauces

## Ārējās saites
* P. Orvila šaha kompozīcijas vietnē PDB
Takšoņs

**Takšoņs** (; dzimis ap 931. gadu, miris ap 972. gadu) bija Ungārijas princis no 955. gada līdz savai nāvei 972. gadā. Jaunībā piedalījās ungāru sirojumos ārpus Ungārijas. Kļuva par valdnieku pēc ungāru sakāves Lehfeldas kaujā 955. gadā, kurā pats piedalījās. Valdīšanas laikā ungāru sirojumi vairs nenotika Rietumeiropas virzienā, bet uz Bizantiju. Ungārijā ieplūda un apmetās uz dzīvi musulmaņu un pečeņegu grupas.

## Ārējās saites
Juris Utāns

thumb|Juris Utāns pie savām gleznām izstāžu zālē "Arsenāls"
**Juris Utāns** (dzimis  Rīgā, miris ) bija latviešu gleznotājs. Strādājis kritiskā reālisma, sociāli aktīvas un politiskas mākslas laukā. Jura Utāna darbiem raksturīgs humors un ironija par sabiedrībā aktuāliem, rezonējošiem notikumiem. Viņš pārstāvēja laikmetīgās mākslas virzienu, dēvētu par reportāžmākslu.

## Izglītība
1984. gadā absolvējis Latvijas Mākslas akadēmijas glezniecības nodaļu. Studējis meistardarbnīcā pie Eduarda Kalniņa un Borisa Bērziņa. Latvijas Mākslinieku savienības biedrs no 1985. gada. Personālizstādes Latvijā un ārzemēs. 1994. gadā LU ieguvis maģistra grādu pedagoģijā.

## Nozīmīgākās personālizstādes Latvijā
* 2012. "Utāns glezno un uzvar" Latvijas Nacionālā Mākslas muzeja izstāžu zālē "Arsenāls";
* 2013./2014. "Flai - Ļetalka - Fly" Daugavpils Marka Rotko mākslas centrā;
* 2016. "Invāzija" Mūkusalas Mākslas salonā.
Mākslinieks paralēli profesionālajai  darbībai bija Latvijas Universitātes mācībspēks no 1987. gada (kopš 2015. gada asociētais profesors vizuāli plastiskajā mākslā). Juris Utāns strādājis arī kā pastmarku un monētu dizaina autors.

Mākslinieka glezna "Pieturā" atrodas Latvijas Nacionālā Mākslas muzeja kolekcijā, sadaļā Latvijas Māksla 1985.-2000. Laikā no 2017.-2022. gadam glezna "Pieturā" tika eksponēta muzeja baltajā zālē un iekļauta  mākslas video projektā "Vienas gleznas stāsts".

## Galerija

Attēls:Stamps of Latvia, 2006-07.jpg|
Attēls:Stamps of Latvia, 2006-05.jpg|


## Atsauces
Radža Naingolans

**Radža Naingolans** (*Radja Nainggolan*; dzimis ) ir Beļģijas futbolists un bijušais Beļģijas futbola izlases pussargs. Kopš 2025. gada Naingolans pārstāv Beļģijas komandu *[[K.S.C. Lokeren-Temse|Lokeren-Temse]]*.

Naingolana māte ir beļģiete, bet tēvs ir no Indonēzijas. Karjeru sāka *[[Piacenza Calcio 1919]]* klubā, kur pavadīja četrus gadus. Vēlāk pievienojās *[[Cagliari Calcio]]*. Tur arī nospēlēja četrus gadus un pārcēlās uz *[[AS Roma]]*.

Beļģijas futbola izlasē spēlējis 2016. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Individuālie sasniegumi**

* *[[AS Roma]]* sezonas labākais spēlētājs: 2016—17

## Atsauces

## Ārējās saites
Hivas haniste

thumb|Buhāras un Horezmas (CHARASM) uzbeku valstis (18. gadsimta sākumā).
thumb|right|Hivas haniste ap 1700. gadu

**Hivas haniste** (uzbeku: *Xorazm, Xiva xonligi*) pastāvēja no 1511. gada līdz 1920. gadam vēsturiskajā Horezmas reģionā mūsdienu Turkmenistānas un Uzbekistānas teritorijā.

## Vēsture
Izveidojās 1511. gadā pēc Timurīdu impērijas sabrukuma Amudarjas lejtecē un Arāla jūras dienvidu piekrastē, ar centru Hivas oāzē. Tās hani bija attāli Čingishana pēcteči. Pēc Amudarjas gultnes maiņas galvaspilsētu 1598. gadā no senās Urgenčas pārcēla uz dienvidiem — Hivu. Zināmākais valdnieks, Abu al-Gazi Bahadurs valdīja no 1643. līdz 1664. gadam un sarakstīja Čingishana un tā pēcnācēju valdīšanas vēsturi. Atsita kalmiku sirotāju uzbrukumus. 1740. gada septembrī Hivā iebruka Sefevīdu Persija, novembrī piespiežot galvaspilsētu padoties un palikt Persijas vasalībā līdz 1747. gadam. No 1804. gada varu kontrolēja Kungratu dinastijas uzbeki, kas cīnījās ar turkmēņiem un karakalpakiem. Iedzīvotāju skaits valstī nepārsniedza 1 miljonu.

Krievijas Turkestānas iekarošanas kampaņas gaitā, 1873. gadā hanistei uzbruka 13 000 krievu kareivju, kas 10. jūnijā ieņēma Hivu. Ar samazinātu teritoriju haniste kļuva par Krievijas protektorātu. 1894. gadā to kopā ar Buhāras emirātu iekļāva Krievijas Impērijas muitas zonā.

Haniste eksportēja neapstrādātu kokvilnu. Viens no aktīvākajiem tirdzniecības ceļiem bija Amudarjas upe, kurā kursēja vairāki tvaikoņi, nodrošinot preču transportu. Taču tradicionālās kamieļu karavānas turpināja transportēt lielāko preču daļu.

Pēc boļševiku Oktobra revolūcijas hanisti kontrolēja turkmēņu cilšu karaspēks un kazaku vienības. 1920. gada februārī boļševiki iekaroja hanisti, tās vietā pasludinot Horezmas Tautas Padomju republiku, kas pastāvēja līdz 1924. gadam.

## Attēlu galerija

Bandera de Khiva abans 1917.svg|Hivas karogs līdz 1917. gadam
Flag of the Khanate of Khiva.svg|Hivas karogs līdz 1920. gadam
Turkestan 1900-de.svg|Hivas haniste Krievijas Turkestānas sastāvā
Isfandiyar Jurji Bahadur.png|Hivas hans (1911)
Khiva West Gate (8145398402).jpg|Hivas mūri


## Atsauces

## Ārējās saites