open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bartolomejs Hēneke

thumb|200px|Livonijas atskaņu hronikas titullapa (K. Hēlbauma izdevums, 1872).

**Bartolomejs Hēneke** (*Bartholomäus Hoeneke*, pirms 1300—pēc 1348) bija Vācu ordeņa priesteris, rakstvedis un diplomāts. Livonijas ordeņa kapelāns laikā pēc Livonijas pilsoņu kara, kad valdīja mestri Eberhards fon Monheims, Burhards fon Dreilēbens un Gosvins fon Hērike. Jaunākās atskaņu hronikas autors (1346-1348), kas vēsta par notikumiem Livonijas konfederācijas valstīs un kaimiņzemēs 1315.-1348. gadā.

## Dzīvesgājums
Cēlies no Osnabrikas Vestfālenes zemē. Livonijas pilsoņu kara laikā ieradās Livonijā, kļuva par Livonijas ordeņa mestra Monheimas Eberharda kapelānu (1328-1340) un galma priesteri. Domājams, ka šajā laikā viņš dzīvoja Vīlandes pilī, kas no 1297. gada līdz 1340. gadam kalpoja par Livonijas ordeņa mestru rezidenci un ordeņa pārvaldes centru.
Šajā laikā Livonijas ordeņa mestrs aplenca Rīgu un piespieda to padoties 1330. gadā, pēc kaujām Žemaitijā tika noslēgts miers arī starp Livonijas ordeni un žemaišiem. 

Saglabāja savu amatu arī mestra Dreilēbenas Burharda valdīšanas laikā (1340-1345) piedalījās Harijas, Vīkas un Sāmsalas igauņu Jurģa nakts sacelšanās apspiešanā (1343-1344) un aprakstīja igauņu zemnieku mēģinājumu ieņemt Vīlandes pili.

Domājams, ka pēc mestra rezidences pārcelšanas uz Rīgas pili 1346. - 1348. gadā uzrakstīja savu hroniku kā Vecākās atskaņu hronikas turpinājumu, slavinot mestra Gosvina 1345.-1348. gada karus ar Lietuvas dižkunigaitiju. Piedalījās sarunās ar Dānijas ķēniņu Valdemāru IV, kas 1346. gadā pārdeva Harijas un Virijas provinces Livonijas ordenim par 10 000 markām.
Hronikas vēstījums pārtrūkst 1348. gadā, kas uzskatāms par Bartolomeja Hēnekes nāves gadu.

Viņa rakstītās hronikas pārlikumu Brēmenes arhīvos atrada tikai 1870. gadā, K. Hēlbaums rekonstruēja hronikas sākotnējo tekstu un izdeva to 1872. gadā.

## Literatūra
*
*
*
*

## Atsauces
Vasknarva

**Vasknarva** (), līdz 20. gadsimta sākumam pazīstama arī kā **Sireņeca** () ir ciems Igaunijas ziemeļaustrumos pie Narvas upes iztekas no Peipusa ezera netālu no Krievijas robežas. Tā atrodas Austrumviru apriņķa Alutaguses pagastā. Vasknarva ir ievērojama ar Vasknarvas pils drupām.

## Vēsture

Pēc Viruzemes pievienošanas Livonijas ordeņa mestrs Gosvins fon Hērike uz Livonijas konfederācijas un Pleskavas kņazistes robežas 1349. gadā pie Narvas upes iztekas lika uzcelt nocietinājumu, ko 15. gadsimta sākumā sagrāva Pleskavas krievu karaspēks. 1416. gadā tā krieviski nosaukta par Sireņecu.

1433. gadā Peipusa ziemeļu krasta aizsardzībai izveidoja Nīslotas jeb Vasknarvas fogteju, 1442. gadā mestrs Heinrihs Finke fon Oferbergs pabeidza Jaunās pils (, , lejasvācu *Nyslot*) būvniecību. 
Livonijas kara laikā 1558. gadā cietoksni ieņēma krievi, 1581. gadā Zviedrijas armija Pontusa de la Gardija vadībā atkaroja cietoksni. 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līguma krievu tekstā Vasknarvas pils pieminēta kā *Сыренск*. Krievu-zviedru kara (1610–1617) laikā krievu karavīri cietoksni sagrāva, kas pēc tam vairs netika atjaunots. 

Pēc 1721. gada Nīštates līguma Neišlosa-Sireņeca nokļuva Krievijas impērijas pakļautībā un līdz 1780. gadam saglabāja pilsētas tiesības. 
1818. gadā Sireņecas ciemā uzcēla pareizticīgo baznīcu.
1832. un 1901. gadā nodega pils paliekas.

Vasknarva līdz 1917. gada martam atradās Igaunijas guberņas teritorijā. Igaunijas brīvības cīņu laikā 1918. gada nogalē Sarkanā armija ieņēma Vasknarvu, bet 1919. gada februārī to atguva igauņi. Otrā pasaules kara Narvas kaujas laikā gar Narvas upi gandrīz pusgada garumā no 1944. gada februāra līdz jūlijam noturējās frontes līnija pret uzbrūkošo Sarkano armiju. Kara laikā sagrauto baznīcu atjaunoja 1978. gadā.

Vironijas fogtejas pēc 1422.JPG|Livonijas ordeņa Vaskarvas fogteja (*Vgt. Neuschloss*) un citas Vironijas fogtejas (pēc 1422)
Vasknarva-Neuschloss.jpg|Nīšlotas cietokšņa lokalizācija Serenicas ciemā pie Narvas upes (K. Fēlmana zīmējums Pauluči albumā, ap 1830. gadu) 


## Atsauces
Banka Sigulda

**Akciju sabiedrība «Banka Sigulda»** bija 1993. gadā dibināta Latvijas banka. Tā pārtrauca savu darbību 1994. gadā, kad Latvijas Banka atsauca tās licenci. Bankas likvidācijas process noslēdzās 2003. gadā.

## Vēsture
Banka tika dibināta  uz Latvijas Bankas Siguldas nodaļas pamata.

 Latvijas Banka atsauca «Bankas Sigulda» darbības licenci sakarā ar kredītu izsniegšanu bankas akcionāriem un ar tiem saistītām personām, tā pārkāpjot Latvijas Bankas normatīvus. Latvijas Saimnieciskā tiesa  atzina banku par maksātnespējīgu un par bankas maksātnespējas administratoru iecēla juridisko biroju «Heidelberga».  Saimnieciskā tiesa atzina banku par bankrotējušu ar ļaunprātīga bankrota pazīmēm.

 bankas līdzšinējo administratoru nomainīja SIA «Alfa Faktors» un tā pārstāvis Jānis Gailāns.  likvidējamā banka uzsāka noguldījumu atmaksu privātpersonām. Maksātnespējas process tika izbeigts  un banka tika likvidēta .

## Atsauces
400. gads

**400. gads** () bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.

## Notikumi
* 18. marts — pie debesjuma parādījās lielā komēta C/400 F1, kas bija redzama līdz aprīļa vidum.

### Nezināms datums
* Romas konsuli bija Stiliho (*Stilicho*) un Aureliāns (*Aurelianus*).
* Ričū kļuva par Japānas imperatoru.
* Norisinājās pirmais Toledo koncils.

## Dzimuši

## Miruši
Heterotrofi

thumbnail|235px|Cikls starp heterotrofiem un autotrofiem organismiem
**Heterotrofi** (no sengrieķu: *ἕτερος* (*éteros*) — 'cits' + *τροφή* (*trofḗ*) — 'barošanās') jeb **konsumenti** ir organismi, kas barojas ar organiskām vielām. Pretējie ir autotrofi, kas dzīvībai nepieciešamās vielas sintezē no neorganiskām vielām, piemēram, fotosintēzes ceļā. Heterotrofi organismi ir dzīvnieki un sēnes, kā arī daudzas baktērijas. Daži augi izmanto arī heterotrofo barošanos (saprofīti un parazīti). Ekosistēmā heterotrofi organismi pārveido organiskās vielas sekundārajā produkcijā.

## Ārējās saites
Darja Kasatkina

**Darja Kasatkina** (, ; dzimusi  Toljati, Krievijā) ir profesionāla krievu tenisiste, kas kopš 2025. gada pārstāv Austrāliju. Augstāko 8. vietu WTA rangā vienspēlēs sasniegusi 2023. gada aprīlī.

2014. gadā uzvarējusi Francijas atklātajā čempionātā tenisā vienspēlēs jaunietēm.

Pēc veiksmīgas dalības 2018. gada Indianvelsas Masters D. Kasatkina kļuva par Krievijas "pirmo raketi", apsteidzot 85 nedēļas ranga augšgalā atradušos Svetlanu Kuzņecovu. 2018. gadā pirmo reizi karjerā spēlēja divu *[[Grand Slam (teniss)|Grand Slam]]* turnīru ceturtdaļfinālā, bet sezonas beigās iekļuva WTA ranga pirmajā desmitniekā. Lielākais panākums *Grand Slam* turnīros ir iekļūšana pusfinālā 2022. gada Francijas atklātajā čempionātā.

2022. gadā D. Kasatkina paziņoja, ka ir lezbiete (viņas partnere ir Igaunijas un Krievijas bijusī daiļslidotāja Natālija Zabijako) un publiski nosodīja Krievijas iebrukumu Ukrainā. 2025. gadā viņa kļuva par Austrālijas pastāvīgo iedzīvotāju un kopš marta pārstāv šo valsti tenisa turnīros.

## Karjeras statistika

### Vietas ''Grand Slam'' turnīros (vienspēles)

|}

## Atsauces

## Ārējās saites
Rietumgati

**Rietumgati** ir kalnu grēda Indijā. Stiepjas paralēli Indostānas pussalas rietumu krastam starp Dekānu un Arābijas jūru, dienviddaļā savienojas ar Austrumgatiem. Augstākā virsotne ir Ānamudi Kardamona kalnos.

Rietumgati iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Viena no bioloģiski daudzveidīgākajām vietām pasaulē. Te dzīvo 139 zīdītāju, 508 putnu, 179 abinieku, 6000 kukaiņu, 290 saldūdens zivju, 7402 ziedaugu, 1814 ziedošo augu sugas. Iespējams, Rietumgatos ir vēl daudz neatrastu sugu. Šeit sastopami vismaz 325 globāli apdraudētu sugu pārstāvji.

## Atsauces

## Ārējās saites
LTN-Skonto banka

**Akciju sabiedrība «LTN-Skonto banka»** bija Latvijas banka. Dibināta 1992. gadā, 1995. gadā apvienojās ar «Multibanku».

## Vēsture
Banka tika dibināta . 

1995. gada janvārī gan «LTN-Skonto banka», gan «Multibanka» rīkoja akcionāru pilnsapulci. Gan vienā, gan otrā bankā kontrolpakete piederēja SIA «Skonto», un abu banku akcionāri nolēma tās apvienot.  Latvijas Banka atļāva «LTN-Skonto banku» pievienot «Multibankai». Banka pārtrauca savu darbību , un tā tika iekļauta «Multibankā».

## Atsauces
Kazerta

**Kazerta** (, ) ir pilsēta Itālijā, Kampānijas reģionā. Tas ir Kazertas provinces administratīvais centrs. 2017. gadā Kazertā dzīvoja 75,8 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsētā atrodas Kazertas pils, kas 1997. gadā iekļauta UNESCO Pasaules kultūras mantojuma sarakstā.

Kazertā bāzējas basketbola klubs *[[Juvecaserta Basket]]*, kas 1991. gadā kļuva par Itālijas čempioniem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kožikode

**Kožikode** (, *Kōḻikkōṭ*, ), zināma arī kā **Kalikuta**, ir pilsēta Indijas dienvidrietumos, Keralas štatā. Tas ir Kožikodes apgabala administratīvais centrs. 2011. gadā Kožikodē dzīvoja 550 tūkstoši iedzīvotāju, bet tās aglomerācijā — 2,03 miljoni iedzīvotāju. Pilsēta atrodas Arābijas jūras krastā, 280 km uz dienvidrietumiem no Bengalūru un 340 km uz ziemeļiem no Thiruvananthapuramas. Kožikodē valda tropu klimats. No jūnija līdz augustam ir musonu sezona.

Kalikuta bija nozīmīga tirdzniecības osta jau senajos laikos un viduslaikos, sevišķi zināma kā garšvielu tirdzniecības vieta. Ir zināms, ka arābu tirgotāji to apmeklējuši jau 7. gadsimtā. Ostai bija liela nozīme arī Lielo ģeogrāfisko atklājumu laikmetā. 1498. gada 20. maijā to sasniedza portugāļu jūrasbraucējs Vasko da Gama, kuģojumā, kurā atklāja jūras ceļu no Eiropas uz Indiju. Šeit tika izveidots portugāļu cietoksnis, tirdzniecības un atbalsta punkts Dienvdāzijā. Portugāļi cietoksni Kalikutā zaudēja 1525. gadā. Vēlākajos gadsimtos šeit savus atbalsta punktus izveidojuši arī angļi, franči un holandieši.

## Atsauces

## Ārējās saites
Čiroku valoda

**Čiroku valoda** (ᏣᎳᎩ ᎦᏬᏂᎯᏍᏗ) ir irokēzu valoda, kurā galvenokārt runā čiroku indiāņi. Šo valodu prot no 11 līdz 13 tūkstošiem čiroku (kopējais čiroku skaits tiek lēsts ap 320 tūkstošiem). Tā ir vienīgā dienvidirokēzu atzara valoda. Čiroku valodai izšķir Oklahomas dialektu un Ziemeļkarolīnas dialektu.

## Atsauces
Sargons

**Akadas Sargons** ( (*Šarrugi*)) bija pirmais Akadas valdnieks no aptuveni 2334. līdz 2284. gadam p.m.ē.

Viņš bija visai zemas izcelsmes semīts, atradenis un pēc profesijas dārznieks. Zināms ir tas, ka Sargons ir atrasts peldot pa upi, ielikts grozā.
Apvērsuma rezultātā viņš ap 2340. gadu p.m.ē. ieguva varu Ummas valdnieka Lugalzagesi izpostītajā Kišā. Viņš pārcēla savu rezidenci uz Akadu. Trīs karagājienos Sargons sakāva Lugalzagesi, pakļāva Šumeru, Ziemeļdivupi, daļu Elamas, Irānas kalnienes rietumu daļu, teritorijas Sīrijā un Mazāzijas austrumos. Tā Akadas valdnieks Sargons izveidoja valsti, kas ietvēra gandrīz visu Divupi un, iespējams, sniedzās pat līdz Vidusjūrai. Lai uzsvērtu savas varas likumīgumu, viņš pieņēma vārdu Sargons, kas nozīmē „īstenais valdnieks”. Viņš izveidoja pirmo dinastisko lielvalsti Senajā Divupē. Tā bija pirmā stingri centralizētā ierēdņu valsts Senajā Divupē. Sargons centās nostiprināt savu valsti. Pirmo reizi pasaules vēsturē viņš radīja 5400 vīru lielu pastāvīgu karaspēku ar profesionāliem karavīriem, kas bija pilnīgi pakļauti valdniekam.

Sargonam bija pieci bērni, no kuriem valdīja divi: Rimušs (*Rimush*) valdīja 9 gadus, bet Maništu (*Manishtu*) valdīja 15 gadus. Meita Enheduanna ir pasaulē pirmā zināmā dzejniece.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Valgas ģerbonis

**Valgas pilsētas ģerbonis** ir viens no Valgas pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts .

## Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs zaļā krāsā, vairoga labajā pusē sudraba mākonis, no kura laukā izbāzta labā roka, kas tērpta melnās bruņās ar zelta apkalumiem. Roka tur līku zobenu ar zelta rokturi. Bruņās tērptā roka simbolizē bruņinieku varu. Mākoni saista ar pilsētas nosaukuma izcelšanos, jo mākonis vācu valodā ir *Wolke*. Valgas ģerbonis ir ļoti līdzīgs tās kaimiņu pilsētas Latvijā Valkas ģerbonim.

## Ārējās saites
*Valgas pilsētas simbolika pilsētas mājaslapā
Oskars Borkovskis

**Oskars Frīdrihs Borkovskis** (, 1872—1945) bija vācbaltiešu jurists un politiķis.  

Pēc Kurzemes okupācijas 1915. gadā sadarbojās ar Kurzemes militāro pārvaldi, 1917. gada 21.—22. septembrī bija viens no sešiem  Kurzemes Zemes sapulces Liepājas deputātiem, 1919. gadā Liepājas prokurors.

Latvijas brīvības cīņu laikā pēc Aprīļa puča Liepājas gubernators un vācu brīvprātīgo karaspēka komandieris Rīdigers fon der Golcs viņu 1919. gada 26. aprīlī nominēja par Latvijas Pagaidu valdības vadītāju gāztā Ministru prezidenta Kārļa Ulmaņa vietā. Borkovskis savā valdībā uzaicināja piedalīties sešus ministrus no latviešu, vācbaltiešu un ebreju partijām. 

27. aprīlī Liepājā ieradās mācītājs Andrievs Niedra, kas kļuva par starpnieku sarunās starp Borkovski un gāztās Latvijas Pagaidu valdības ministriem. Pēc Antantes militārās misijas pieprasījuma viņš 29. aprīlī atbrīvoja Ulmaņa kabineta ministrus. 
Pēc neveiksmes jaunas kompromisa valdības izveidošanā 1919. gada 5. maijā Oskars Borkovskis nodeva Niedram valdības vadītāja pienākumus, kādu laiku saglabājot iekšlietu ministra portfeli.

1923. gada 11. janvārī Latvijas Tiesu palāta viņam uzrādīja apsūdzību par stāšanos sakaros ar Baltijas zemessardzes trieciena bataljonu, lai gāztu Latvijas pagaidu valdību, par sevis izsludināšanu par jaunās valdības komisāru un jauna ministru kabineta sastādīšanu. Rīgas apgabaltiesa Borkovskim 1924. gadā piesprieda 9 mēnešu ieslodzījumu pārmācības namā, ko Tiesu palāta nomainīja uz ieslodzījumu cietoksnī.
## Atsauces
Iluzoriskā spēle

**Iluzoriskā spēle** (; ; )  šaha kompozīcijā ir viens vai vairāki, acīmredzami mata varianti uzdevuma sākuma pozīcijā, kuri mainās pēc risinājuma ievadgājiena.

Iluzoriskā spēle apgrūtina īstenā risinājuma atrašanu (sevišķi, ja iluzoriskā spēle pastiprināta ar maldinājumu). Iluzoriskās spēles esamība tiek uzskatīta par uzdevuma pozitīvu īpašību.

Mūsdienu divvilčos un trīsvilčos liela nozīme ir tematiskai iluzoriskai spēlei. Iluzorisko spēli sauc par tematisku, ja tā ir viena no fāzēm autora idejas atveidojumā.  Uz iluzorisko spēli attiecas tās pašas stingrās līdzekļu ekonomikas prasības, kuras izvirzītas tematiskam maldinājumam un īstenam risinājumam.

Iluzoriskā spēle palīgmata žanrā ir blakus pamatrisinājumam eksistējoša īsāka fāze, kurā ievadgājiens  pieder pretējai puse (attiecībā pret pamatrisinājumu).

Ja uzdevumam ir iluzoriskā spēle, mūsdienu notācijā aiz risinājuma gājienu skaita pievieno zīmi «*» . Piemēram, «h#2*»  nozīmē — palīgmats divos gājienos ar tematisku iluzorisko spēli.
 
## Piemērs

**Atrisinājums**
: Iluzoriskā spēle:
: 1. ... Zd7 2. Ze8#
: 1. ... Ze6 2. Zf7#
: 1. ... c5 2. Dc7#
: 1. ... d4 2. De5#
: Patiesais risinājums:
: 1. Dd2! (spaids)
: 1. ... Zd7 2. Zfe4#
: 1. ... Ze6 2. Zge4#
: 1. ... c5 2. Dxd5#
: 1. ... d4 2. Dxd4#
: Uzdevuma sākuma stāvoklī uz visiem iespējamiem melno gājieniem matojošās atbildes jau sagatavotas (iluzoriskā spēle). Balto rīcībā nav nogaidoša gājiena un tie spiesti jau gatavās atbildes izjaukt, to vietā radot citas.

## Skatīt arī
* Fāze
* Maldinājums

## Atsauces
Kņāvu pilskalns

**Kņāvu pilskalns** ir pilskalns Sēlijā, kas atrodas Jēkabpils novada Rites pagastā pie pašas pagasta robežas. Netālu atrodas mājas *Drīzumi* ,pēc kurām orientējot, pilskalns minēts kā Elkšņu pagastā esošs. Aptuveni kilometru uz dienvidiem no pilskalna tek Dienvidsusējas upe.

## Raksturojums
Pilskalns ierīkots 20 m augstā, daļēji kokiem apaugušā, savrupā grants kalnā, kam mākslīgi pastāvinātas nogāzes. Pilskalna plakuma izmēri 60 x 40 m, un tam ir neliels kritums pret ziemeļrietumiem. Pilskalna ziemeļu nogāze ir nedaudz lēzenāka, tāpēc šeit ierīkota terase. Pilskalna ziemeļaustrumu stūris savulaik norakts grantī, bet grantsbedre tagad pilnībā aizaugusi. Pilskalna plakums 19. gadsimtā arts.

Kultūrslānis konstatēts gan pilskalnā (līdz 0,6 m biezs), gan arī plašā teritorijā ap to, kur tas sasniedz pusmetra biezumu. Tādējādi secināms, ka visapkārt pilskalnam senatnē pletusies apmetne (senpilsēta). Apmetnes kultūrslānis visintensīvākais pilskalna ziemeļrietumu pakājē. Kultūrslānis satur bezripas švīkātās un gludās keramikas lauskas. Pārbaudes izrakumos konstatētas arī vairākas pavardu vietas. Atrastās keramikas lauskas ļauj datēt pilskalna apdzīvotību ar mūsu ēras 1. gadu tūkstoti. 1948. gadā apmetnē atrasts dzelzs izkapts fragments, kas attiecināms uz vidējo dzelzs laikmetu. Ir izteikti pieņēmumi par eventuālu kulta kalnu uz rietumiem no pilskalna.

Pilskalnu pirmais aprakstījis Augusts Bīlenšteins 1882. gadā, pats gan to neapmeklējot. 1926. gadā savas Zemgales un Augšzemes pilskalnu apzināšanas ekspedīcijas laikā pilskalnu uzmērījis un aprakstījis Ernests Brastiņš. 20. gadsimta beigās pilskalnu aprakstījis arī arheologs Juris Urtāns.

## Foto galerija

Attēls:Kņāvu pilskalns.jpg|alt=
Attēls:Knaavu pilskalns.jpg|alt=
Attēls:Knavu pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Kņāvu pilskalna un Drīzumu kalna 3D modelis
Attēls:Knavu pilskalns kopskats2.jpg|alt=|Kņāvu pilskalna un Drīzumu kalna 3D modelis


## Atsauces
* J. Urtāns “Augšzemes pilskalni”, 56.– 60.lpp.., Nordik, 2006

## Ārējās saites
* www.latvijas-pilskalni.lv
Tolses pils

[thumb|Tolsburgas pilsdrupas ([Vilhelms Zigfrīds Štafenhāgens|Štafenhāgena gravīra, 1867).]]
thumb|Tolsburgas pilsdrupas no jūras puses mūsdienās
**Tolses ordeņa pils** () jeb **Tolsburgas pils** () bija Livonijas ordeņa būvēta Tolsburgas fogta pils, kas kontrolēja Somu līča tirdzniecības ceļus.

Līdz mūsdienām ir saglabājušās cietokšņa drupas Rietumviru apriņķī Kundas tuvumā Igaunijas ziemeļu piekrastē.

## Vēsture
thumb|Tolses pils no putna lidojuma
Livonijas hronikās minēta kā "Miera pils" (*Vredeborch*), ko 1471. gadā Viruzemē cēlis Johans Volthūss fon Herze ar mērķi aizsargāt tuvumā esošo ostu un ceļu uz Rakveres pili. 
Livonijas kara laikā to 1558. gadā ieņēma Krievijas caristes karaspēks. 1581. gadā Zviedrijas armija Pontusa de la Gardija vadībā cietoksni atkaroja. 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līguma krievu tekstā Tolsburgas pils pieminēta kā *Толщабора*. 
Pieminēta 1595. gada Teusinas miera līgumā starp Krieviju un Zviedriju kā *Tolsborgh*, kas kalpoja kā Zviedru Igaunijas austrumu daļas cietoksnis. 

Pilnībā pils sagrauta Lielā Ziemeļu kara laikā 18. gadsimta sākumā.

## Galerija

Vironijas fogtejas pēc 1422.JPG|Livonijas ordeņa Tolsburgas fogteja (*Vgt. Tolsburg*) un citas Vironijas fogtejas (pēc 1422)
Toolse linnuse asendiplaan.jpg|Pils plāns 19. gadsimtā (Carl Faehlmann)
Toolse linnuse vaade lõunast.jpg|Pils siluets ap 1830. gadu (Carl Faehlmann)
Toolse linnuse varemed nr 15951 vaade merele.jpg|Restaurētā daļa


## Atsauces
Juris Seskovs

**Georgs (Juris) Seskovs** (, ) bija aptiekārs, politiķis un uzņēmējs. Pēc 1919. gada Aprīļa puča izveidotās Latvijas Pagaidu valdības finanšu ministrs un apsardzības ministrs.

## Dzīvesgājums
Ieguvis provizora izglītību, darbojies arī kā bankas direktors. 
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma bija viens no Latviešu strēlnieku bataljonu Organizācijas komitejas izveidošanas iniciatoriem, komitejas loceklis (1915-1917), pildīja komitejas Petrogradas centrālā biroja priekšsēdētāja pienākumus. Organizēja latviešu strēlnieku pulku papildu materiālo apgādi (viņam bija izšķirošā loma laicīgā strēlnieku apgādē ar gāzmaskām).

1919. gada aprīlī kļuva par Oskara Borkovska valdības, vēlāk Niedras valdības ﬁnanšu ministrs un apsardzības ministra vietas izpildītājs.
1919. gada jūnijā un jūlijā bija A. Niedras valdības komisārs Liepājas pilsētā. Pēc Bermontiādes sakāves 1919. gada nogalē bēga uz Vāciju.
Miris 1920. gadu sākumā.

## Atsauces
Jūlijs Kupčs

**Jūlijs Kupčs** (1882—1962) bija latviešu luterāņu mācītājs un politiķis. Pēc 1919. gada Aprīļa puča izveidotās Latvijas Pagaidu valdības Tautas apgaismošanas ministrs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1882. gada 24. februārī Kolberģa pagasta Sofikalnā zemnieka Jāņa Kupča un viņa sievas Marijas, dzimušas Krastiņas, ģimenē. Mācījās Grodņas ģimnāzijā. Studēja Maskavas Universitātes Medicīnas fakultātē, 1905. gada decembrī ieguva farmaceita kvalifikāciju. 1913. gadā iestājās Tērbatas Universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātē, tajā pašā gadā pārgāja uz Teoloģijas fakultāti, ko absolvēja 1915. gadā.

1917. gadā bija Valkas luterāņu mācītājs, pēc Latvijas okupācijas 1918. gada februārī sadarbojās ar vācu militāro pārvaldi. Latvijas brīvības cīņu laikā viņu 1918. gada nogalē apcietināja lielinieki. 
Pēc atbrīvošanās no gūsta 1919. gada sākumā devās uz Liepāju, kur 27. aprīlī kļuva par Oskara Borkovska valdības, vēlāk Niedras valdības Tautas apgaismošanas ministru.

1920. gadu sākumā viņu apcietināja, notiesāja un izraidīja no Latvijas. No 1922. līdz 1928. gadam J. Kupčs bija luterāņu mācītājs Austrumprūsijā. Vairākkārt nelegāli šķērsoja Latvijas robežu, 1936. gadā viņu Jelgavā aizturēja un nosūtīja atpakaļ uz Prūsiju. Otrā pasaules kara beigās bēga uz Vācijas rietumu daļu, dzīvoja Līneburgā, nebija sabiedriski aktīvs.

Miris Līneburgā 1962. gada 8. aprīlī, apbedīts Līneburgas kapos.

## Atsauces
Vilkauja

[thumb|250x250px|Vilkauja pie [Vilkavišķiem]]
**Vilkauja** () ir upe dienvidrietumu Lietuvā, Vilkavišķu rajonā, Šeimenas labā krasta pieteka. Tek caur Vilkavišķiem uz ziemeļrietumiem. Upe tek cauri Krūzmarģiem, Bačkišķiem, Baraučiznai, Vilkavišķiem, Antupei. Vilkauja plūst 11,9 km cauri laukiem un 1,1 km cauri Vilkavišķiem. Upi šķērso šoseja A7 Marijampole—Ķībarti—Karaļauči. Daļa upes ir pārvirzīta.

## Pietekas
* Labā krasta: Pentinupe, Skraudupe.

## Vārda izcelsme
Upes vārds ir atvasināts no vārda *[[Pelēkais vilks|vilks]]*.

### Vilkavišķu nosaukuma izcelsme
Valodnieks Aleksandrs Vanags ir izteicis pieņēmumu, ka "pilsētas nosaukums ir darināts, pievienojot izskaņu *-išķi* upes nosaukumam, pie kuras pilsēta ir izveidojusies, — Vilkavai".

## Atsauces
Kenterberijas stāsti

**"Kenterberijas stāsti"** () ir angļu viduslaiku rakstnieka Džefrija Čosera 24 stāstu krājums, kas tika sarakstīts no 1387. līdz 1400. gadam.

Grāmata ir par svētceļniekiem, kas dodas no Londonas uz Kenterberiju. Svētceļniekiem ir stāstu stāstīšanas konkurss, kura balva ir bezmaksas pusdienas atpakaļceļā.

Šis tiek uzskatīts par Čosera izcilāko darbu, kā arī par vienu no nozīmīgākajiem darbiem angļu literatūrā.

## Ārējās saites
Vilhelms Zigfrīds Štafenhāgens

**Vilhelms Zigfrīds Štafenhāgens** (; 1814—1881) bija vācbaltiešu mākslinieks, zīmēja Baltijas provinču skatus.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1814. gada 27. septembrī Kuldīgā jurista un bibliotekāra Ulriha Gotharda Štafenhāgena un viņa sievas Juliānas, dzimušas Kupferes, ģimenē.
No 1834. gada mācījās Pēterburgas Mākslas akadēmijā, bet slimības dēļ bija spiests mācības pārtraukt. 1846. gadā viņš kļuva par Eduarda Šmita fon der Launica mācekli, no 1847. līdz 1849. gadam viņš studēja Minhenes Mākslas akadēmijā.

No 1850. gada Štafenhāgens bija Jelgavas pilsētas mākslinieks, ar savu zīmējumu albumu "Baltijas skatu kartes" (*Album baltischer Ansichten*, 1866) viņš kļuva slavens visā Baltijā. Darbs iznāca 3 sējumos.
Kopš 1873. gada viņš dzīvoja savā namā Kuldīgā, kas pazīstams kā Štafenhāgena nams.
Miris 1881. gada 8. janvārī Jelgavā.

## Darbi
thumb|Kurzemes skatu albums (V. Z. Štafenhāgens, 1866).
thumb|Vidzemes skatu albums (V. Z. Štafenhāgens, 1866).
* *Album baltischer Ansichten, nebst erläuterndem Text von verschiedenen Verfassern.* 3 Bände, Mitau 1857—1867
* *Album Kurländischer Ansichten, in Stahl gestochen und gedruckt von Gustav Georg Lange, mit erläuterndem Text von verschiedenen Verfassern.* Mitau 1866
* *Album Livländischer Ansichten, in Stahl gestochen und gedruckt von Gustav Georg Lange, mit erläuterndem Text von verschiedenen Verfassern.* Mitau 1866
* *Album Ehstländischer Ansichten, in Stahl gestochen und gedruckt von Gustav Georg Lange, mit erläuterndem Text von verschiedenen Verfassern.* Mitau 1867

## Galerija

### Kurzemes provinces skati


Jelgava 1857 Stafenhagen.jpg|Jelgavas pils
Kuldīga Štafenhāgens.jpg|Kuldīgas skats
Liepāja Štafenhāgens.jpg|Liepājas skats
Kandava Štafenhāgens.jpg|Kandavas skats
Selpils 1866.jpg|Skats pāri Daugavai uz dolomīta klinti ar Sēlpils pilsdrupām
Mezotnes muiza.jpg|Mežotnes muižas kopskats
Dobele 19.gs.jpg|Dobeles pilsdrupas
Cīrava Štafenhāgens.jpg|Cīrava 
Alt-Lassen 1866.jpg|Vecā Lašu muiža 
Pures muiža 1866.jpg|Pūres muiža
Stefenhagens_Staburags.jpg|Staburags
Aizpute ap 1860.jpg|Aizpute
Zentenes muižas kungu māja ap 1850.jpg|Zentenes muiža


### Vidzemes provinces skati

Rīga Štafenhāgens 1855.jpeg|Rīgas skats pāri Daugavai 
Rauna 1866.JPG|Raunas pilsdrupas 
Koknese Štafenhāgens.jpg|Kokneses pilsdrupas 
Trikātas pilsdrupas.jpg|Trikātas pilsdrupas
Dubultu osta 1866.jpg|Lielupes osta Dubultos
Ērgļu pils Štafenhāgens.jpg|Ērgļu pilsmuiža
Sāvienas muiža.jpg|Sāvienas muiža
Gūtmaņa ala Štafenhāgens.jpg|Gūtmaņa ala 
Tartu 1866.jpg|Tērbata
Otepää kirik 1866.jpg|Otepē
Helmetas pilsdrupas 1866. gadā.jpg|Helmetas pilsdrupas 
Peltsamā pils Štafenhāgens.jpg|Peltsamā pils 


### Igaunijas provinces skati

Tallinas skats Štafenhāgens.jpeg|Tallinas skats
Der Dom zu Reval.jpg|Tallinas Domkalns
Narva in 1860s.jpg|Narva (1860)
Ivannarva.jpg|Narvas upe
Tolsburgas drupas Stafenhāgens.jpg|Tolsburgas pilsdrupas
Vezenberga Štafenhāgens.jpg|Rakvere 


## Literatūra
* Wilhelm Neumann. *Baltische Maler und Bildhauer des XIX. Jahrhunderts.* Riga: 1902, S. 80—82.
* 

## Ārējās saites
* skatu kartes letonika.lv

## Atsauces
Mikrofona aptauja 1994

**"Mikrofona aptauja 1994"** bija ikgadējā radio raidījuma "Mikrofons" aptauja par gada populārāko dziesmu, kurā tika noskaidrotas pēdējās populārākās dziesmas aptaujas vēsturē. Paralēli notika divi konkursi: "Rokaptauja" un "Šlāgeraptauja". "Rokaptaujā" uzvarēja grupas "Linga" dziesma "Nāc man līdz".

## Populārākās dziesmas rokaptaujā
# Nāc man līdz ("Linga", G. Linga) - "Linga"
# Kā brīnums (M. Skaistkalns) - "100. debija"
# Mēs būsim tā (J. Lūsēns, M. Cielēna) - Maija Lūsēna
# Lūgums (A. Grāvers) - Olga Rajecka un "Bāze 7"
# Lai notiek viss (A. Virga, G. Račs) - "Līvi"

* Kamēr tu biji projām - "Velves"
* 13. janvāris - "Prāta vētra"
* Dejas sapnī - "Otra puse"
* Ielām (A. Drēģeris, A. Čaks) - Aldis Drēģeris
* Dzeltenais ceļš - "Dālderi"
* Mātei - "Credo"
* Pieviltā - "Lādezers"
* Skola - "Bruģis"
* Skumjais prieks - "Tumsa"
* Vēlreiz - "100. debija"
* Dejas ritmā - "Decembris"
* Pūš milzīgi vēji - "Nejautā"
* Neizprotamais - "Pamatinstinkts"

## Populārākās dziesmas Mikrofona šlāgeraptaujā
# Vēl tu nāc (A. Meļķis, A. Lapšāns) - "Zeļļi"

* Skaudība - "Zeļļi"
* Tavs gredzens - "Sandra"
* Zvaigznīte - "Jūlijs"
* Klaidonis - "Bumerangs"

## Atsauces
Makss Eberts

**Makss Eberts** (; 1879—1929) bija vācu vēsturnieks un arheologs, kura galvenā pētījumu tēma bija Baltijas un Dienvidkrievijas vēsture. No 1922. līdz 1924. gadam bija viesprofesors Latvijas Universitātē.

## Dzīvesgājums

Makss Eberts ir dzimis 1879. gada 4. augustā Saksijas pilsētā Štendālā, ārsta ģimenē. Studējis vēsturi un ģermānistiku vairākās Vācijas universitātēs (Insbrukā, Heidelbergā, Hallē un Berlīnē). Berlīnes Universitātē ieguvis doktora grādu par disertāciju, kas aplūkoja vācu dzejnieka Heinriha Heines rakstības stilu.

No 1906. līdz 1914. gadam strādājis kā zinātniskais asistents Berlīnes valsts muzejā, aizvēstures departamentā. Šajā laikā piedalījies vairākos arheoloģiskajos izrakumos Krievijā, kā arī Kurzemē. Atklājis un pētījis Tojātu apmetni Abavas pagastā. 1922. gadā kļuva par aizvēstures profesoru Kēnigsbergas Universitātē. Paralēli no 1922. līdz 1924. gadam bija viesprofesors Latvijas Universitātē. Par viņa ievērojamāko šī perioda skolnieku kļuva latviešu arheologs Valdemārs Ģinters, kas vēlāk turpināja studijas Kēnigsbergā un Eberta ierosmē aizstāvēja doktora disertāciju par skitu un sarmatu zobenu tipoloģiju.

1927. gadā Eberts sāka strādāt kā aizvēstures profesors Berlīnes Universitātē. 

Miris 1929. gada 15. novembrī, Berlīnē.

## Bibliogrāfija
* *Der Stil der Heineschen Jugendprosa*, Berlīne 1903
* *Südrußland im Altertum*. Schroeder, Bonna 1921
* *Truso*. Deutsche Verlagsgesellschaft für Politik und Geschichte, Berlīne, 1926
* *Vorgeschichtliches Jahrbuch für die Gesellschaft für vorgeschichtliche Forschung*, Berlīne, 1926

## Atsauces
* http://www.sammlungen.hu-berlin.de/dokumente/203/
* https://www.deutsche-biographie.de/sfz12337.html
Ipiķu skola

**Ipiķu skola** ir ciems Valmieras novada Ipiķu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 5,3 km no pagasta centra Ipiķiem, 66,2 km no novada centra Valmieras un 175,7 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V173 (Virķēni–Meizakila), Saprašas upes krastos.

## Atsauces
Ķirbēni

**Ķirbēni** ir ciems Valmieras novada Ipiķu pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumos 4,1 km no pagasta centra Ipiķiem, 58,2 km no novada centra Valmieras un 167,8 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas netālu no valsts robežas, pie autoceļa V173 (Virķēni–Meizakila), uz dienvidaustrumiem no Tītas purva.

## Atsauces
Valdis Eglītis

**Valdis Eglītis** (dzimis ) ir latviešu kinooperators, kinoproducents, grāmatu autors un pasniedzējs Latvijas Kultūras akadēmijā. Saņēmis goda nosaukumu - Professor Honoris Causa.

Absolvējis Maskavas kinematogrāfijas institūtu, kur apguvis filmu operatora profesiju. Ir strādājis Rīgas Kinostudijā gan kā operatora asistents, gan kā dokumentālo filmu operators, gan kā mākslas filmu operators - inscenētājs. Kā operators piedalījies vairāku dokumentālo un mākslas filmu tapšanā, tai skaitā "Vienīgā fotogrāfija", "Vilkaču mantiniece", "Būris", "Tikšanās uz Piena Ceļa" un "Vieta zem saules".

Kopš 1995. gada strādā Latvijas Kultūras akadēmijā. Laika posmā no 2005. līdz 2012. gadam vadījis mācību filmu studiju. 1992. gadā dibinājis Latvijas Kinooperatoru ģildi. Bijis Latvijas Kinematogrāfistu savienības priekšsēdētājs. Tāpat darbojies dažādos amatos Nacionālajā Kino centrā.

## Darbi

## Dokumentālās u.tml. filmas

### Mākslas filmas

## Autordarbi

## Atsauces
Brigita Eglīte

**Brigita Eglīte** (dzimusi  Cēsīs) ir latviešu režisore.

1974. gadā beigusi Valmieras Viestura 3. vidusskolu. 1978. gadā absolvējusi Latvijas Valsts konservatorijas Kultūras un mākslas zinātņu fakultāti.

Ir strādājusi par režisori Rīgas Kinostudijā un vairākos Latvijas televīzijas kanālos. Tāpat ir strādājusi Latvenergo sabiedrisko attiecību un projektu vadīšanas jomās.

Strādājusi pie vairākām latviešu filmām, tai skaitā "Vienīgā fotogrāfija", "Haris", "Māksla nr. 4" un "Dzimšanas diena".

## Atsauces
Žagatas (Lodes pagasts)

**Žagatas** ir ciems Valmieras novada Lodes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 2,6 km no pagasta centra Lodes, 54,7 km no novada centra Valmieras un 164,0 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V176 (Sīļi–Igaunijas robeža).

## Atsauces
Jaunāmuiža (Vilpulkas pagasts)

**Jaunāmuiža** ir ciems Valmieras novada Vilpulkas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 2,5 km no pagasta centra Vilpulkas, 13,0 km no novada centra Rūjienas un 165,2 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V173 (Virķēni–Meizakila).

## Atsauces
Āžupīte

**Āžupīte** ir Sedas labā krasta pieteka Valmieras novadā starp Oleriem rietumos un Nurmiem austrumos. Izteka no Stirnas purva. Tek dienvidu virzienā. Lielākā pieteka - Vecais kanāls. Ietek Sedā purvainā, mazapdzīvotā apvidū.

## Atsauces
Arakste

**Arakste** ir ciems Valmieras novada Lodes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 3,8 km no pagasta centra Lodes, 57,3 km no novada centra Valmieras un 167,8 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļiem V176 (Sīļi–Igaunijas robeža) un V177 (Ķoņi–Lode–Arakste), pie Krūmiņupītes ietekas Silupītē.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Lielustes

**Lielustes** ir ciems Valmieras novada Lodes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 4,5 km no pagasta centra Lodes, 54,8 km no novada centra Valmieras un 164,2 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, uz dienvidrietumiem no Laņģezera.

## Atsauces
Jānis Ķirsis

**Jānis Ķirsis** (dzimis 1988. gada 16. februārī, Rīgā) ir Latvijā dzimis komponists un producents, kurš pazīstams arī kā vokālās grupas "Framest" dalībnieks un mākslinieciskais vadītājs.

## Biogrāfija
Mūziķis ir dzimis 1988. gada 16. februārī, Rīgā. No 1994. gada līdz 2008. gadam mācījies Rīgas Doma kora skolā, apgūstot kordiriģenta specialitāti. No 2008 gada līdz 2013. gadam mācījies Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā, specializējoties kompozīcijā.

## Muzikālā darbība
Jānis Ķirsis profesionālās gaitas uzsāka kā vokālā ansambļa "Knīpas un Knauķi" projektu organizators, producents un vokālais pedagogs. No 2004. gada līdz  2009. gadam bijis Privātās vidusskolas „Patnis” vokālā ansambļa mākslinieciskais vadītājs un no 2006. līdz 2009.gadam papildus arī sākumskolas kora mākslinieciskais vadītājs. Kopš 2006. gada viņš ir arī vokālās grupas FRAMEST dalībnieks un mākslinieciskais vadītājs, grupas aizsākumi meklējami 2006. gadā, vēl mācoties Rīgas Doma kora skolā. Laika posmā no 2009. - 2011. gadam dziedājis korī AVE SOL. Kopš 2013. gada vada Rīgas Zelta kori kā mākslinieciskais vadītājs. 

Komponista daiļradē iezīmējas gan nozīmīgi sasniegumi akadēmiskajā mūzikā, radot mūziku Latvijas Nacionālajam simfoniskajam orķestrim, Liepājas simfoniskajam orķestrim, Latvijas Radio Bigbendam, Profesionālajam Pūtēju orķestrim “Rīga”, korim “Kamēr”, “Juventus” ,“Maska”, “Ave Sol”, akordeonistei Ksenijai Sidorovai, grupai Framest u.c., gan sasniegumi kā komponistam, pianistam, dziedātājam un producentam estrādes mūzikā, strādājot kopā ar mūzikas apvienībām un māksliniekiem  Latvijā, piemēram, Raimondu Paulu, Imantu Kalniņu, Jāni Lūsēnu, Donu, Daumantu Kalniņu, Kasparu Zemīti, Kārli Lāci un daudziem citiem mūsdienu populārās mūzikas māksliniekiem.  

### Mūzikas albumi
* “Brokā ielas pasakas” (2007) , „Es vienmēr maza māmiņai” (2007), “Kad mūsu nebij mājās” (2012), “Manas Mājas” (2014), “Nāc blakus man” (2016), “Mamma mani apēdīs” (2016), “Vēl viens laimīgs rīts” (2017), “Skaitāmpantiņu dziesmiņas” (2018), “Equator” (2018).

### Mūzikli un teātris
* “KLASE” (2006) , “Brokā ielas pasakas” (2007) “ Zemenītes sniegā”(2009), “Tobiass un Fufū” (2009), “Futbols uz podestiem” (2011), "Cukurs. Herberts Cukurs” (2015), “Makss un Morics” (2017) “Zalša līgava” (2016/2017). 

### Mūzika korim un orķestrim
* “Zaķis un Ezis” ( LNSO/2012), “The Last Letter” (*Kamēr.../2013*),, “The Lost Son” (LSO /2013), “The King’s Speech” (DD Orchestra/ 2015), “Dzīle” (VAKL / 2017), “Mums nav vienalga (LNSO /2017) “Lūgšana Līvu dziesmu kokam” ( RDZK / 2017), dziesmu cikls “Mārupes pasakas” (2017).

### Vokāli instrumentālā mūzika
* Dziesmu cikls “Nakts miniatūras” (Sergejs Jēgers / 2016).

## Apbalvojumi un sasniegumi
* Mūzikas ierakstu gada balva Zelta Mikrofons (2016)
* Autortiesību bezgalības balva 2017

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Leons V

**Leons V** (, dzimšanas datums nav zināms, miris 904. gada februārī) bija Romas pāvests no 903. gada jūlija līdz septembrim (aptuveni 30 dienas). Dažos avotos tiek minēts, ka viņš bija pāvests līdz 904. gada februārim. Viņa priekštecis bija Benedikts IV. No pāvesta krēsla viņu gāza antipāvests Kristofers. Dažos avotos tiek minēts, ka viņš tika noslepkavots, bet citos — miris cietumā.

## Ārējās saites
Mangalūru

**Mangalūru** (, *Maṅgaḷūru*) ir ostas pilsēta Indijas dienvidrietumos, Karnātakas štatā. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 485 tūkstoši iedzīvotāju, tās aglomerācijā — 620 tūkstoši iedzīvotāju. Mangalūru valda tropu klimats. No jūnija līdz septembrim ir musonu sezona. Līdz 2014. gadam pilsētas nosaukums bija Mangalora ().

## Ārējās saites
Mazais ledus laikmets

**Mazais ledus laikmets** ir vēsāka klimata periods pēc viduslaiku siltā perioda. Tradicionāli tas tiek definēts kā laikposms no 16. līdz 19. gadsimtam, taču daļa ekspertu to definē kā laikposmu no 1300. līdz 1850. gadam. Lai arī tehniski šis nebija ledus laikmets, terminu zinātniskajā literatūrā 1939. gadā ieviesa francūzis Fransuā Matē (*François E. Matthes*). NASA Zemes observatorija atzīmējusi trīs patiesi auksta laika periodus: viens sākās ap 1650. gadu, otrs — ap 1770. gadu, pēdējais — 1850. gadā. Ir tikuši izvirzīti vairāki cēloņi: Saules starojuma cikliskie kritumi, paaugstināta vulkāniskā aktivitāte, izmaiņas okeāna cirkulācijas procesā, izmaiņas Zemes orbītā un aksiālais slīpums un cilvēku populācijas samazināšanās.
Latvijas Industriālā banka

**Akciju sabiedrība «Latvijas Industriālā banka»**, zināma arī ar nosaukumu **«Lainbanka»**, bija Latvijas banka. Dibināta 1991. gadā, 1999. gadā pēc maksātnespējas pasludināšanas tika pievienota «Baltijas Starptautiskajai bankai».

## Vēsture
Banka tika dibināta . Banku dibināja Vilis Dambiņš, Valts Vīgants un Dzintars Pelcbergs.

1995. gada februārī bankas prezidents Dambiņš un viceprezidents Vīgants īslaicīgi tika arestēti, jo tika turēti aizdomās par krāpšanu sevišķi lielos apmēros un ignorēja aicinājumus ierasties uz nopratināšanu. Viņi tika atbrīvoti, un pret viņiem netika virzīta apsūdzība. Šo notikumu rezultātā daudzi bankas klienti no tās izņēma savus līdzekļus, un banka, lai varētu ar tiem norēķināties, izmantoja tajā ieskaitītos līdzekļus, kas bija paredzēti pensiju izmaksai Krievijas Federācijas militārajiem pensionāriem.

1995. gadā Krievijas vēstniecība Latvijā iesūdzēja «Lainbanku» Rīgas apgabaltiesā, pieprasot piedzīt 2,9 miljonus latu. Tiesas process noslēdzās  ar mierizlīgumu. 1998. gada aprīlī banka nonāca Latvijas Bankas uzraudzībā, jo tās pašu kapitāls bija zem centrālās bankas noteiktā minimuma — 2 miljoniem latu.

 Latvijas Banka Rīgas apgabaltiesā ierosināja «Lainbankas» maksātnespējas lietu.  banka tika pasludināta par maksātnespējīgu. Krievijas Aizsardzības ministrija kļuva par bankas lielāko kreditoru. Tā vienojās ar uzņēmumu «Grindeks» par zāļu piegādi, par ko ministrija daļēji norēķinātos naudā un daļēji — prasījuma tiesībās pret banku. «Grindeks» pārvērta prasījuma tiesības akcijās un ieguva bankas kontrolpaketi (55,17% akciju), kuru vēlāk pārdeva «Baltijas Starptautiskajai bankai». 

«Lainbanka»  tika pievienota «Baltijas Starptautiskajai bankai».

## Sponsorēšana
1993. gadā «Lainbanka» kļuva par basketbola kluba «Princips» sponsoru. Tajā pašā gadā klubs tika pārdēvēts par «LainERS» — par godu bankai. Banka turpināja atbalstīt basketbola klubu līdz 1995. gadam, kad tā nonāca finanšu grūtībās. Par spīti tam, klubs turpināja piedalīties Latvijas Basketbola līgā ar «LainERS» nosaukumu līdz 2001. gadam, kad tas mainīja nosaukumu uz «Barons».

## Atsauces
Zoneburgas pils

270px|thumb|Zoneburgas pilsdrupas mūsdienās (2012).
**Zoneburgas pils** () jeb **Zonenburgas pils**, arī **Māsi ordeņa pils**, () bija Livonijas ordeņa būvēta Zoneburgas fogta pils, kas kontrolēja pārcelšanos pāri jūras šaurumam starp Sāmsalu, Muhu salu un kontinentu.

Līdz mūsdienām ir saglabājušās cietokšņa drupas pie Māsi ciema Sāremā apriņķī Sāmsalas austrumu piekrastē.

## Vēsture
Kopš 13. gadsimta daļu no Sāmsalas pārvaldīja Livonijas ordenis, daļu — Sāmsalas—Vīkas bīskapija. Jurģa nakts sacelšanās laikā sāmsalieši 1343. gadā ieņēma Poides cietoksni. Livonijas ordenis iebruka salā 1344. gada februārī un nogalināja igauņu ķēniņu Vessi. Lai novērstu turpmākos sāmsaliešu karaspēka iebrukumus pāri jūras šaurumiem, 1345. gadā Livonijas ordenis uzcēla Zoneburgas cietoksni. 1518. gadā uzbūvēja priekšpils nocietinājumus.

Pēc Livonijas konfederācijas sabrukuma ordenis 1560. gada 15. aprīlī pēdējais Sāmsalas—Vīkas katoļu bīskaps Jānis V fon Minhauzens savu bīskapiju pārdeva Dānijas karalim Frederikam II, kura jaunākais brālis Magnuss, vēlākais Livonijas karalis, tika ievēlēts par bīskapu.
Teritoriju apvienošanas nolūkā Dānija 1564. gadā iemainīja Sāmsalas—Vīkas bīskapijas kontinentālo daļu pret to Sāmsalas daļu, kas agrāk piederēja Livonijas ordenim, tādējādi Zoneburgas pils kļuva par Dānijas īpašumu.

Livonijas kara laikā 1568. un 1575. gadā Zoneburgas pili iekaroja Zviedrijas karaspēks un sāka to atjaunot. Pēc pils atgūšanas 1576. gadā Dānijas karavīri pili uzspridzināja un tā vairs netika atjaunota.

## Apraksts
Pilsdrupu izpēte atklāja, ka pils sastāvēja no kvadrāta formas torņa, ko ietvēra brīvas sienas kvadrāta formā 46 x 12 m, sienu biezums — 2—3 m. 2001. gadā
uzsāka Zoneburgas ordeņa pilsdrupu konservācijas darbus.

## Galerija

Maasi stronghold 2007 1.jpg|
Maasi linnus.jpg|
Maasi ordulinnuse varemed.JPG|
Maasilinna I korrus.JPG|


## Literatūra
* K. Aluvee "Eesti keskaegsed linnused", Таллин, 1993.
* A. Tuulse "Die Burgen in Estland und Lettland", 1942.

## Ārējās saites
* Средневековые замки Эстонии

## Atsauces
Krasts (grupa)

**Krasts** bija latviešu rokgrupa, kas darbojās no 1984. līdz 1990. gadam.

## Vēsture
Rokgrupu "Krasts" izveidoja basģitārists Edgars Priedītis un ģitārists Aivars Ižiks kopā ar bundzinieku Ivaru Prekeli un taustiņinstrumentālistu Eināru Kizjalo. No 1985. līdz 1988. gadam grupā darbojās arī solists Oskars Sopss. Grupa piedalījās festivālā "Gaujas atbalsis". 1986. gadā uz pāris gadiem grupai pievienojās dziedātājs un taustiņinstrumentālists, vēlākais diriģents Andris Veismanis. Viņa dziesma ar O. Vācieša vārdiem "Pēc pusnakts" 1987. gadā piedalījās "Mikrofona" aptaujā, iegūstot 27. vietu, savukārt E. Priedīša dziesma "Tēvam" (J. Butūzova vārdi) togad ieguva 49. vietu. Grupa darbojās Ogres rajona kolhoza "Suntaži" paspārnē, viņus materiāli atbalstīja arī ražošanas apvienība "Vilnis".

Pēc dalības festivālā "Bildes '86" grupa koncertēja daudzviet Latvijā. Repertuārā bija gan pašu grupas dalībnieku darbi, gan arī daži Imanta Kalniņa un Ērika Ķiģeļa darbi. 1988. gadā grupai pievienojās dziedātājs Ivars Šterns no Liepājas, kas iepriekš darbojies grupā "Meloss" no Liepājas. A. Veismaņa vietā tika pieņemts taustiņinstrumentālists Aivars Siņickis. 1987. gadā pēc dalības festivālā "Liepājas dzintars" grupu pameta viens no tās dibinātājiem E. Priedītis, lai nākamajā gadā izveidotu hārdroka grupu "Monro", viņa vietā nāca basģitārists Zigmunds Žukovskis, kas iepriekš spēlējis "Eolikā". Grupā darbojās arī vokālists un mežradznieks Modris Laizāns.

Grupas mūzika tiek raksturota kā progresīvais roks, tai raksturīga nopietnas dzejas izmantošana. Tika veidoti dziesmu cikli, kuru tematika ir mīlestība pret dzimteni un ekoloģija, to vidū arī "Zaļais cikls" (1988), kas tika atskaņots Vides aizsardzības kluba rīkotajā festivālā Mežaparkā. Šī cikla dziesma "Tavas saknes tavā zemē" ar V. Belševicas dzeju 1989. gadā ""Mikrofona" aptaujā ieguva 13. vietu. Šajā laikā grupa ierakstīja vairākas dziesmas Latvijas Radio studijā, tomēr oficiāli ieraksti netika izdoti.

Grupa pastāvēja līdz 1990. gadam, tās pēdējie dalībnieki bija E. Kizjallo un A. Ižiks. "Mikrofona" aptaujā piedalījās viņu abu kopīgi ierakstītā dziesma "Krāsains sapnis" (98. vieta), bet augstākā pozīcijā nonāca "Krasta" ierakstītā dziesma "Austrumu pusē" (32. vieta). Pēc tam grupas mūziķi pievērsās citiem muzikālajiem projektiem, mūzikas pedagoģijai un uzņēmējdarbībai.

## Atsauces
Zorans Zaevs

**Zorans Zaevs** (, dzimis ) ir Ziemeļmaķedonijas ekonomists un politiķis. Kopš 2020. gada 31. augusta viņš ir Ziemeļmaķedonijas premjerministrs. Pirms tam Zaevs bija premjerministrs arī no 2017. gada maija līdz 2020. gada janvārim. Viņš ir Maķedonijas sociāldemokrātiskās savienības (MSDS) priekšsēdētājs.

Zorans Zaevs ir dzimis Strumicā. 1997. gadā viņš absolvēja Skopjes Universitātes ekonomikas fakultāti. Skopjes Universitātē viņš arī ieguva maģistra grādu monetārajā ekonomikā.

No 1997. līdz 2003. gadam Zaevs strādāja uzņēmumā *Trgoprodukt* Strumicā, 2001. gadā kļuva par uzņēmuma direktoru. No 1997. līdz 2003. gadam viņš bija krājbankas *Peon* valdes loceklis. No 2001. līdz 2003. gadam viņš bija celtniecības materiālu ražotāja *Elenica* valdes loceklis. No 2000. līdz 2003. gadam Zaevs bija Strumicas komunālā uzņēmuma *Komunalec* valdes priekšsēdētājs.

1996. gadā Zaevs iestājās Maķedonijas sociāldemokrātiskajā savienībā (MSDS). Viņš tika ievēlēts par MSDS Strumicas nodaļas priekšsēdētāju. No 2006. līdz 2008. gadam viņš bija partijas viceprezidents. Pašvaldību vēlēšanās uzvarēja trīs reizes, un bija Strumicas mērs no 2005. līdz 2016. gadam. Kad Branko Crvenkovskis 2013. gadā atstāja MSDS priekšsēdētāja amatu, viņa vietā tika ievēlēts Zorans Zaevs.

Pēc 2016. gada decembra pirmstermiņa parlamenta vēlēšanām Zaevam 2017. gada maijā uzticēja veidot koalīcijas valdību. Zorans Zaevs premjerministra amatā tika apstiprināts 31. maijā. Savā amatā stāšanās runā viņš izvirzīja valsts prioritātes: iestāšanās NATO un ES. Tāpat viņš apsolīja ekonomisko augšupeju un korupcijas izskaušanu.

2019. gada 12. februārī Maķedonijas Republikas nosaukums tika mainīts uz Ziemeļmaķedonijas Republika.

2020. gada 3. janvārī Zorans Zaevs atkāpās no premjerministra amata, vadošās partiju apvienības līderi bija vienojušies par ārkārtas vēlēšanu rīkošanu, jo Ziemeļmaķedonija atkal nesaņēma datumu sarunām par dalību Eiropas Savienībā. Līdz plānotajām vēlēšanām aprīlī vadīt valsti uzticēja "dienesta kabinetam" bijušā iekšlietu ministra Olivera Spasovska vadībā.

Parlamenta vēlēšanās, kas notika 2020. gada 15. jūlijā, Maķedonijas sociāldemokrātiskās savienības un dažu citu partiju apvienība "Mēs varam" ieguva visvairāk vietu (35,89 %), bet neieguva vairākumu. MSDS un Demokrātiskā savienība par integrāciju 18. augustā paziņoja, ka panākuši vienošanos par koalīcijas valdību Zorana Zeva vadībā. Naktī uz 31. augustu parlaments Zoranu Zaevu apstiprināja premjerministra amatā.

2021. gada 31. oktobrī Zaevs paziņoja par nodomu atkāpties no premjerministra amata un sociāldemokrātiskās partijas priekšsēdētāja amata, uzņemoties atbildību par valdošās partiju apvienības "Mēs varam" zaudējuma pašvaldību vēlēšanās.
2021. gada 12. decembrī MSDS iekšējās vēlēšanās Dimitars Kovačevskis nomainīja Zoranu Zaevu uz partijas līdera amatā.
2022. gada 16. janvārī Dimitaru Kovačevski apstiprināja par ZiemeļMaķedonijas Republikas premjerministru, nomainot Zoranu Zaevu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Maķedonijas sociāldemokrātiskās savienības priekšsēdētājs
Galzemnieku grāvis

**Galzemnieku grāvis** ir Vidzemnieku grāvja kreisā krasta pieteka Valmieras novadā uz ziemeļrietumiem no Virķēniem. Tek dienvidu virzienā gar Ciešu purva rieumu malu. Ietek Vidzemnieku grāvī Kurļu pļavās uz rietumiem no Galzemnieku mājām.

## Atsauces
Jungas grāvis

**Jungas grāvis** ir Oļas kreisā krasta pieteka Valmieras novadā uz dienvidiem no Naukšēniem. Tek dienvidu virzienā. Ietek Oļā Stirnas purva teritorijā. Jungas grāvi augštecē šķērso valsts autoceļš V205 (Andricēni–Nurmi).

## Atsauces
Kaučupīte

**Kaučupīte** ir Saprašas (Pestavas) kreisā krasta pieteka Valmieras novadā uz austrumiem no Vilpulkas. Iztek no Kauču purva. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Pestavā augšpus Pūķa mājām.

## Atsauces
Chamonix HC

***Chamonix HC*** ir profesionāla hokeja komanda, kas bāzēta Šamonī, Francijā, un spēlē Francijas hokeja līgā. Komanda dibināta 1910. gadā un ir titulētākā Francijas komanda, valsts čempiones titulu izcīnot 30 reizes. Visvairāk titulu komanda ieguvusi 1920., 1960. un 1970. gados.

2016. gadā komanda apvienojās ar *[[Pingouins de Morzine-Avoriaz]]*, izveidojoties *[[Pionniers de Chamonix-Morzine]]*, kas jau savā pirmajā sezonā izcīnīja Francijas čempiones titulu. 2017. gadā abas komandas atdalījās, Šamonī komandai turpinot Francijas hokeja līgā spēlēt atsevišķi.

## Ārējās saites
* Eliteprospects.com komandas lapa
Subdukcija

thumb|300px|Subdukcija
**Subdukcija** (no ) ir Zemes garozas kustības tektonisks process, kurā liela izmēra litosfēras plātne iebīdās zem citas plātnes. Plātņu sadursmes ir saistītas ar zemestrīču un vulkānisma procesiem, lielākā daļa pasaules seismiski aktīvo zonu ir vietās, kur notiek subdukcija. Visbiežāk litosfēras plātnes, kas pieder okeāniskā tipa Zemes garozai, bīdās zem kontinentālā tipa garozas vai salu lokiem un iegrimst Zemes mantijā, kur izkūst.
Kolkupīte

**Kolkupīte** (arī **Kolkas upe**, **Kolkiņa**), Igaunijā **Penuja** () ir Rūjas labā krasta pieteka Igaunijā un Valmieras novadā. 

Iztek no Karuso purva Igaunijas teritorijā. Tek dienvidu virzienā. Ietek Rūjā augšpus Lodes. Igaunijā Kolkupītes krastos atrodas Penujas ciems.

## Atsauces
Krāņupīte

**Krāņupīte** ir Palmutes kreisā krasta pieteka Valmieras novadā uz dienvidaustrumiem no Vērša. Tek dienvidu virzienā. Ietek Palmutē Lauru purva teritorijā. Krāņupīti šķērso valsts autoceļš V170 (Igaunijas robeža–Virķēni–Rūjiena).

## Atsauces
Haskovas apgabals

**Haskovas apgabals** () ir apgabals Bulgārijas dienvidu daļā, nosaukts tā galvenās pilsētas — Haskovas — vārdā. Tas robežojas ar Stara Zagoras apgabalu ziemeļos, Jambolas apgabalu ziemeļaustrumos, Turciju austrumos, Grieķiju dienvidaustrumos, Kardžali apgabalu dienvidrietumos un Plovdivas apgabalu rietumos.

Apgabals sadalīts vienpadsmit pašvaldībās, bet tā kopējais iedzīvotāju skaits ir 254 476 (2016. gada aprīlis).

Haskovas apgabalā atrodas UNESCO Pasaules mantojuma saraksta objekts — trāķiešu kaps ar sienu gleznojumiem blakus Aleksandrovas ciemam.

## Atsauces

## Ārējās saites

*