open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Debeltosa

**Debeltosa** jeb **Deultuma** (, , ) bija sena pilsēta un bīskapija Trāķijā (tagad Bulgārijā). Tā atrodas pie Sredeckas upes grīvas, Mandras ezera rietumu krastā, kas agrāk bija savienots ar Burgasas līci. Netālu atrodas mūsdienu ciems Debelta.

## Vēsture
Debeltosa (trāķiski: Debeltona - "teritorija ar diviem purviem") tika dibināta kā *Apollonia Pontica* tirdzniecības centrs 7. gadsimtā pr.Kr. No 6. līdz 4. gadsimtam pr.Kr. apmetne kalpoja kā svarīgs tirdzniecības centrs starp trāķiešiem un grieķiem.

46. gadā Debeltosa tika pievienota Romas impērijai un kļuva par Trāķijas provinces daļu. Debeltosā līdz 69. gadam tika plānots uzcelt koloniju Augusta VIII leģiona veterāniem, taču pilsoņu kara dēļ celtniecība tika atlikta. Veterāni Debeltosā apmetās, domājams, dēļ tuvuma ar blakus esošo Mēzijas reģionu, kur pirms tam atradās VIII leģions. Vieta veterānu kolonijai tika izraudzīta arī tādēļ, ka tie bija pienācīgi sagatavoti, lai nosusinātu vietējos purvus un ļautu apgūt un izmantot šo rajonu. Tādējādi kolonija tika uzcelta imperatora Vespasiāna valdīšanas laikā un tika nosaukta *Colonia Flavia Pacis Deultensium* jeb *Colonia Flavia Pancensis Deultum*. Vārda miers (*Pacis*) iekļaušana nosaukumā, domājams, bija saistīta ar pilsoņu kara beigām. Pilsētai bija plaša teritorija, par ko liecina atrastie uzraksti Pančevā un Sladki Kladencos pie Burgasas.

Plīnijs Vecākais piemin pilsētu savā darbā "*Naturalis Historia*". 82. gadā Deultumas iedzīvotāji iestājās par to, lai Tits Avīdijs Kvajetuss kļūtu par pilsētas aizgādni. Lai atzīmētu Deultumas 30 gadu dibināšanas jubileju, imperators Trajāns lika izkalt bronzas piemiņas monētas. Starp 130. un 150. gadu pilsēta cieta nopietnus zaudējumus no barbaru uzbrukumiem.

2. gadsimta beigās un 3. gadsimta sākumā Deultuma bija izpletusies 62 akrus lielā platībā. Tur bija arī tempļi, veltīti Asklēpijam un Kibelei. Naudas kaltuve bija aktīva Deultumā no Karakallas līdz imperatora Filipa Arāba valdīšanas laikam. Pilsēta tika pieminēta Antonina maršrutā 3. gadsimta sākumā. Pēc kronēšanās imperators Filips Arābs ceļoja caur Deultumu 244. gadā ceļā no Kirkesionas un Romu, un *adventus* monētas tika izkaltas par godu viņa atbraukšanai.

Deultumu izlaupīja goti 3. gadsimta otrajā pusē, bet drīz pēc tam pilsēta atkopās. Vēlāk pilsēta kļuva par Hemimontas provinci, un 294. gadā imperators Diokletiāns ceļoja caur Deultumu ceļā no Sīrijas uz Nikomēdiju.

Diokletiāns vai Konstancijs II uzlika Deultumai un tās apkārtnei nodokļus I, II un III leģiona uzturēšanai.

377. gadā kaujā pie Deultumas, karā ar gotiem (376–382), Austrumromas armija tika sakauta un pilsēta tika izlaupīta. Vēlāk Deultuma tika atjaunota, bet mazākā mērogā. 5. gadsimta otrajā pusē pilsētai tika uzcelti jauni mūri, bet visi nami ārpus mūriem tika nojaukti, lai uzbrucēji tos nevarētu izmantot aizsegam. Neskatoties uz to, mūrus sagrāva avāri un slāvi 6. gadsimta beigās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kahetija

**Kahetija** jeb **Kahetijas mhare** (, *Ḳaxetis mxare*, ) ir viena no Gruzijas mharēm, atrodas valsts austrumos. Mhare tika izveidota 1990. gados no vēsturiskās Kahetijas un Tušetijas. Kahetijas mhares administratīvais centrs ir Telavi. 2016. gadā mharē dzīvoja 318 tūkstoši iedzīvotāju. Kahetija robežojas ar Krievijas Federāciju ziemeļos (Dagestānu un Čečeniju), austrumos un dienvidos robežojas ar Azerbaidžānu, bet rietumos robežojas ar Gruzijas Lejaskartlijas un Mchetas-Mtianeti mharēm.

## Vēsture
thumb|320px|Gruzijas vēsturiskās zemes.
Kahetijas Karaliste izveidojās pēc Gruzijas Karalistes sašķelšanās 1490. gadā līdztekus Kartlijas un Imeretijas karalistēm. 
Pēc Krievu—persiešu kara (1722—1723) tā ieguva lielāku autonomiju Persijas lielvalsts sastāvā.
1762. gadā Kartlijas un Kahetijas karalistes apvienojās, pēc Kičikkainardžas līguma noslēgšanas 1774. gada izbeidza nodevu maksājumus Osmaņu impērijai, bet 1801. gadā tās pakļāva Krievijas Impērija.

David IV map de.png|Gruzijas Karalistes veidošanās laikā (11.-12. gadsimts)
Caucasus 1490 map de alt.svg|Kahetijas Karaliste (1490)
Карта Кавказского края (1801-1813)..jpg|Kartlija (*Kartalinija*) un Kahetija Krievijas Impērijas ekspansijas laikā (1801)


## Atsauces

## Ārējās saites
Akvinka

**Akvinka** () bija sena romiešu pilsēta, kas atradās Romas impērijā pie Panonijas ziemeļaustrumu robežas. Pilsētas drupas atrodas mūsdienu Ungārijas galvaspilsētas Budapeštas teritorijā.

Sākotnēji kā ķeltu apmetne, Akvinka pildīja romiešu militārās nometnes funkcijas, būdama Romas robežu aizsardzības sistēmas daļa. Ap 41.—54. gadu pilsētā ieradās 500 cilvēku liela kavalērijas vienība, bet jau 89. gadā šeit bija izvietots 6000 cilvēku liels leģions. Pakāpeniski no militārās bāzes izveidojās pilsēta, un pēc Panonijas reorganizācijas 106. gadā tā kļuva par Lejas Panonijas galvaspilsētu. 2. gadsimta sākumā to apdzīvoja ap 30—40 tūkst. iedzīvotāju. Pilsēta aizņēma lielu daļu no mūsdienu Obudas rajona teritorijas Budapeštā.

Ļaudis, kas dzīvoja apmetnē, baudīja tādus impērijas sasniegumus kā centrālā apkure namos un publiskās pirtis (termas). Pilsētā tika celtas publiskās pilis un amfiteātri.

Akvinkā saglabājušies divi amfiteātri: lielais militārais amfiteātris (Leģionāru amfiteātris, kas atrodas dažus kilometrus uz dienvidiem no Akvinkas centra) un mazais Pilsoniskais amfiteātris.

Senās romiešu apmetnes drupas var sastapt arī citās Budapeštas daļās, piemēram, Peštā atrodamas Kontrakvinkas paliekas.

2002. gadā Akvinka kopā ar Budas cietoksni un Andraši prospektu ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites
2018.—2019. gada LBL sezona

**2018.—2019. gada LBL sezona** bija 28. Latvijas Basketbola līgas sezona.
Šajā sezonā spēcīgākie Latvijas klubi spēlēja OlyBet Latvijas—Igaunijas Basketbola līgā un seši, kas ierindojās visaugstāk šajā turnīrā, piedalījās LBL augstākās divīzijas izslēgšanas spēlēs, kas sākās 2019. gada 9. aprīlī:
Jūrmala/Betsafe, Latvijas Universitāte, BK Ogre, Valmiera Glass VIA, VEF Rīga un BK Ventspils. Par čempioniem kļuva VEF Rīga, kas finālsērijā ar 4:3 uzvarēja BK Ventspils.

Par 2. divīzijas čempioniem kļuva Gulbenes Buki, kas finālsērijā ar 3:2 uzvarēja BK Ķekava, bet 3. divīzijā uzvarēja BK Cēsis/Cēsu sporta skola, kas finālsērijā ar 2:0 apspēlēja Jaunpils basketbolistus.

## Izslēgšanas spēles

;Piezīmes:

## Atsauces

## Ārējās saites
* LBL mājaslapa
* ''Eurobasket'' profils
Karnunta

**Karnunta** () bija romiešu militārā nometne Dzintara ceļa krustojumā ar Donavu, Augšējās Panonijas administratīvais centrs, kura drupas atrodas blakus Petronelkarnuntas ciematam Austrijā, pusceļā no Vīnes uz Bratislavu. Tiek uzskatīts, ka romiešu pilsētas Karnuntas iedzīvotāju skaits bija ap 50 tūkstošiem cilvēku.

## Vēsture
Karnunta pirmo reizi vēsturē parādās Augusta valdīšanas laikā 6. gadā, kad Tiberijs izveidoja to par savu bāzi, kā romiešu fortu (kastrumu) karā pret Marbodu, markomanu vadoni.

Būtiska romanizācija notika, kad pilsēta tika izraudzīta kā *Legio XV Apollinaris* garnizona dislokācijas vieta pirms 14. gada. Pēc dažiem gadiem tā kļuva par romiešu nocietinājumu centru gar Donavu posmā no Vindobonas (mūsdienās Vīne) līdz Brigetio (blakus Komaromai). Tacits vēsta, ka imperators Klaudijs deva rīkojumu Panonijas pārvaldniekam "uzturēt rezerves leģionu Donavas krastā", lai aizsargātu zaudējušos (kvadus un markomanus) strīdā starp ģermāņu ciltīm, un atturētu uzvarētājus no kārdinājuma iebrukt Panonijā. Uz šo laiku (ap 50. gadu) attiecas papildus nocietinājuma izveide kavalērijai 1,5 km uz dienvidrietumiem no leģiona nometnes. Kopš tā laika XIV Pāra leģions un XV Apollona leģions bija dislocēti Karnuntā. Šeit bija arī Donavas flotes bāze. 3. gadsimtā Karnuntu izpostīja ģermāņi. Kaut arī nometne tika daļēji atjaunota, tomēr tā vairs nesasniedza savu iepriekšējo nozīmīgumu. Galīgi drupās to pārvērta ungāru iebrukums viduslaikos.

Karnunta ne vienreiz vien tiek minēta vēsturiskajos avotos. Šeit imperators Marks Aurēlijs uzrakstīja daļu no sava darba "*Προς εαυτόν*" ("Pārdomas par sevi"). Šeit par imperatoru tika pasludināts Septimijs Severs. 308. gadā Karnuntā notika Tetrarhijas valdnieku tikšanās.

Karnuntā bija atrastas labi saglabājušās gladiatoru skolas drupas. To ieskāva biezas sienas. Iekšā atradās vesels celtņu komplekss, kuru starpā izceļas neliels cirks gladiatoru apmācībai. Tika konstatētas ap 40 nelielas kameras, lielas termas, kapi, treniņu zāle ar apsildāmo grīdu, kā arī dažādas administratīvās ēkas.

## Skatīt arī

* Panonija (Romas impērijas province)
* Senā Roma
* Senās Romas pilsētas

## Atsauces

## Ārējās saites
Tadejs Pogačars

**Tadejs Pogačars** (; dzimis ) ir Slovēnijas šosejas riteņbraucējs, pārstāv *[[UCI WorldTeam]]* komandu **. Viņš ir četrkārtējs (2020, 2021, 2024, 2025) velobrauciena *[[Tour de France]]* uzvarētājs. Uzvarot 2020. gada ''Tour de France'' kopvērtējumā, kļuva par visu laiku otro jaunāko tūres uzvarētāju (aiz 1904. gada uzvarētāja 19 gadus vecā Anrī Kornē). Divreiz uzvarējis Pasaules čempionātā grupas braucienā.

## Karjera

2018. gadā uzvarēja *[[Tour de l'Avenir]]* kopvērtējumā.

2019. gada februārī uzvarēja *[[Volta ao Algarve]]* daudzdienu sacensībās. 2019. gada maijā 20 gadu vecumā uzvarēja *[[2019. gada Tour of California|Tour of California]]* kopvērtējumā, kļūstot par jaunāko šo sacensību kopvērtējuma uzvarētāju.

2019. gada ''Vuelta a España'' Pogačars uzvarēja trijos sacensību posmos un uzvarēja jauno braucēju ieskaitē, kā arī izcīnīja trešo vietu kopvērtējumā.

2020. gada ''Tour de France'' T. Pogačars uzvarēja sacensību kopvērtējumā, jauno braucēju un kalnu braucēju ieskaitē, kā arī 9., 15. un 20. posmā.

2021. gada sezonu T. Pogačars uzsāka ar uzvaru *[[2021. gada UAE Tour|UAE Tour]]* kopvērtējumā. Jūlijā viņš atkārtja iepriekšējā gada panākumu, kļūstot par 2021. gada ''Tour de France'' uzvarētāju. Tāpat kā iepriekšējā gadā, arī šoreiz viņam izdevās uzvarēt arī trijos velobrauciena posmos un kļūt par labāko gan jauno braucēju, gan kalnu braucēju ieskaitē. Drīz pēc tam T. Pogočars piedalījās 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja bronzas medaļu grupas braucienā.

2021. gada sezonas beigās T. Pogačars saņēma *[[Vélo d'Or]]* apbalvojumu kā gada labākais riteņbraucējs.

Pogačars piedalījās 2024. gada ''Tour de France'' ar ambīcijām uzvarēt kopvērtējumā un izcīnīt *Giro-Tour* dubultuzvaru. Viņam tas izdevās, pēc 4. posma paņemot līdera dzelteno krekliņu un nezaudējot to līdz sacensību beigām. Viņš arī uzvarēja sešos posmos – 4, 14, 15, 19, 20 un 21, ieskaitot uzvaru pēdējā individuālajā braucienā ar vairāk nekā minūtes pārsvaru. Uzvarot no 19. līdz 21. posmam, viņš kļuva par pirmo "nesprinteri" kopš 1938. gada, kurš uzvarējis trīs tūres posmos pēc kārtas. Viņa 2024. gadā iegūtie 39 līderu krekliņi Lielajās tūrēs ir visu laiku rekords (20 *Giro* un 19 *Tour*) sacensībās, apsteidzot Edija Merksa izcīnītos 37 krekliņus 1970. gadā un Krisa Frūma 34 2017. gadā. Nākamajā dienā pēc tūres noslēguma Pogačars "ārkārtīgā noguruma" dēļ paziņoja par atteikšanos pārstāvēt Slovēnijas izlasi Parīzes olimpiskajās spēlēs.

2025. gadā T. Pogačars ceturto reizi uzvarēja *Tour de France*. Tāpat viņš ir 2024. un 2025. gada Pasaules čempions grupas braucienā.

## Sasniegumi lielajās tūrēs

## Atsauces

## Ārējās saites
Aušras vārti

**Aušras vārti** (, , ) ir bijušo pilsētas aizsardzības mūru vārti Lietuvas galvaspilsētā Viļņā. Virs vārtiem izbūvēta kapela ar slavenu Dievmātes svētbildi (*Aušros Vartų Dievo Motina/Matka Boska Ostrobramska*), kas ir svētceļojumu mērķis gan katoļiem, gan pareizticīgajiem.

Vārti tika izbūvēti starp 1503. un 1522. gadu kā Lietuvas lielkņazistes galvaspilsētas Viļņas aizsardzības mūru sastāvdaļa. Saukti arī par Medininku vārtiem, jo pie vārtiem sākās ceļš uz Medininku pili. Vārtu nosaukums lietuviski (tulkojumā "Ausmas vārti") lietots no lietuviešu atmodas laikiem un neraksturo vārtu novietojumu pilsētā, jo atrodas vecpilsētas dienvidos. Poliskais vārtu nosaukums (tulkojumā "Asie vārti") arī ir neskaidras izcelsmes. Aušras vārti ir vienīgie, kas saglabājušies no desmit pilsētas vārtiem, pārējie tika nojaukti 18. gadsimtā.

Ir dažādas versijas par Aušras vārtu Dievmātes svētbildes izcelsmi. Pati svētbilde ir apklāta ar apkalumu, redzama tikai Dievmātes seja un rokas. Ikonā nav attēlots Jēzus. Dievmātes ikonas pielūgšana sevisķi izplatījās pēc Otrā pasaules kara līdz ar Dievišķās Žēlsirdības un Faustinas Kovalskas pielūgšanu. Aušras vārtu Dievmātei veltītas baznīcas Lietuvā, Polijā un Ukrainā.

## Galerija

Dawn Gate in Vilnius, inside.JPG|Aušras vārti no vecpilsētas puses
Gateofdawn Vilnius fc11.jpg|Kapela
Lady of the Gate of Dawn, Vilnius Lithuania.jpg|Dievmātes svētbilde


## Ārējās saites
Kelemantija

**Kelemantija** bija romiešu cietoksnis (kastela) un apmetne mūsdienu Ižas municipalitātes teritorijā, apmēram 4 km uz austrumiem no Komārno pilsētas Slovākijā. Šis ir lielākais zināmais romiešu cietoksnis mūsdienu Slovākijas teritorijā. Tā bija daļa no romiešu limes, t.i. impērijas nocietinātās robežas.

Ģermāņu apmetni "Kelemantija" šajā apgabalā piemin Klaudijs Ptolemajs 2. gadsimtā. Tā varētu sakrist ar civilās apmetnes paliekām, kas atrodas blakus cietoksnim, vai arī ar kādu citu nezināmu apmetni. Daži vēsturnieki uzskata, ka tas attiecas gan uz cietoksni, gan arī uz blakus esošo apmetni.

Cietokšņa celtniecība sākās 1. gadsimta otrajā pusē. Markomanu karu laikā (166-180. gadi) ģermāņi to ieņēma un nodedzināja, bet vēlāk tas tika atjaunots. Cietoksnis pilnībā beidza pastāvēt ap 400. gadu (lielās tautu staigāšanas sākums). Drupas bija ļoti labi redzamas līdz 18. gadsimta beigām, taču vēlāk ļaudis izmantoja celtņu akmeņus, lai uzceltu cietoksni un citas būves Komarno.

Saskaņā ar senu leģendu, cietoksnī savas mīļākās turēja romiešu karavīrs Valentīns. Izdomātā vēsture skaidro *Leányvár* nosaukuma izcelsmi, kas ungāru valodā nozīmē "Meitu cietoksnis". Tomēr nosaukums, visdrīzāk, attiecas uz to faktu, ka pilsdrupas ungāru karalis Bēla IV ziedoja Margicigetas dominikāņu mūķenēm, kuras vēlāk uz tām uzbūvēja nelielu cietoksni.
Dziļuma karte

thumb|Ģenerēti un rekonstruēti 3D formas no vienas vai varākam skatu dziļumu kartēn

3D datorgrafikā **dziļuma karte** ir attēls vai attēlu kanāls, kas satur informāciju par objektu virsmu attālumā no skatpunkta. Šis termins ir saistīts ar šiem terminiem: *dziļuma buffers, Z-buffers, Z- buferizācija *un* Z-dziļums. *Šajos pēdējos terminos "Z" attiecas uz konvenciju, ka kameras centrālā skata ass atrodas kameras Z ass virzienā, nevis ar ainas absolūtu Z asi.

## Piemēri

Šeit ir redzamas divas dažādas dziļuma kartes, kā arī sākotnējais modelis, no kura tie iegūti.
Pirmā dziļuma karte parāda spilgtumu proporcionāli attālumam no kameras.
Tuvākas virsmas ir tumšākas; citas virsmas ir gaišākas.
Otrā dziļuma karte parāda spilgtumu attiecībā pret attālumiem no nominālā fokusa plaknes.
Virsmas, kas atrodas tuvāk fokusa plaknei, ir tumšākas; virsmas, kas atrodas tālāk no fokusa plaknes, ir gaišākas, (gan tuvāk, gan arī tālāk no skatupunkta).

File:Cubic Structure.jpg|Kuba Struktūra
File:Cubic Frame Stucture and Floor Depth Map.jpg|Dziļuma karte: Tuvāk ir tumšāk
File:Cubic Structure and Floor Depth Map with Front and Back Delimitation.jpg|Dziļuma karte: Tuvāk fokusa plaknei ir tumšāk


## Lietojums
thumb|Miglas efekts
thumb|400px

Dziļuma kartēm ir vairāki lietojumi:
* Simulēt vienmērīgi blīvu, caurspīdīgu apdrukājamo materiālu ietekmi uz skatu — tādu, kā miglu, dūmus vai lielu ūdens daudzumu.
* Simulēt lauka dziļumu — kur dažas ainas un skati nav nofokusēti, jeb ir ārpus fokusa. Dziļuma kartes var izmantot, lai selektīvi samazinātu attēlu fokusu dažādās stadijās. Neliels dziļums attēla var būt izmantojams macro photography un tāpēc tehnika var būt daļa no procesa miniature faking.
* Zemvirsmas izkliede - var izmantot kā daļu no procesa, lai pievienotu reālismu, imitējot puscaurspīdīgo materiālu, piemēram, cilvēka ādas, īpašības.
* Viena vai vairāku skatu attēlu dziļuma kartes, vai citu veidu attēli, tiek izmantoti 3D modelēšanā vai to rekonstrukcijā. Dziļuma kartes tiek ģenerētas izmantojot 3D skenerus vai tie tiek konstruēti izmantojot vairākus attēlus.

## Ierobežojumi
* Viena kanāla dziļuma kartes ieraksta pirmo redzamo virsmu, un tāpēc nevar parādīt informāciju par tām virsmām, kas redzamas vai atlocītas caur caurspīdīgiem objektiem, vai atspoguļotas spoguļos. Tas var ierobežot to izmantošanu precīzā lauka dziļuma vai miglas ietekmes modelēšanā.
* Atkarībā no tā, kā tiek ģenerētas dziļuma kartes, ir iespējams attēlot perpendikulārus attālumus starp objektiem un skata kameras plakni. Piemēram, skata kamera, kas vērsta tieši uz plakanu virsmu un ir perpendikulāra tai, var ierakstīt vienādu attālumu visai virsmai. Šajā gadījumā ģeometriski faktiskie attālumi no kameras līdz plaknes virsmas laukumiem, kas redzami attēla stūros, ir lielāki par attālumiem līdz centrālajai zonai.
*Atkarībā no dziļuma kartes paredzētā pielietojuma kartes var būt noderīgi kodēt lielākos bitu dziļumos. Piemēram, 8 bitu dziļuma karte var attēlot tikai 256 dažādus attālumus.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Fotogrāfija
Gevorgs Gazarjans

**Gevorgs Gazarjans** (; dzimis  Erevānā) ir bijušais armēņu futbolists, pārstāvējis Armēnijas izlasi.

Gazarjans Armēnijas izlasē debitēja  *[[2008. gada Eiropas čempionāts futbolā|Euro 2008]]* kvalifikācijas spēlē pret Portugāli, kas beidzās ar rezultātu 1—1. Izlasē viņš aizvadījis 68 spēles un guvis 11 vārtus, 5 no kuriem *[[2012. gada Eiropas čempionāts futbolā|Euro 2012]]* kvalifikācijā.

## Ārējās saites
Jūliāns Eberhards

**Jūliāns Eberhards** (; dzimis  Zālfeldenē) ir austriešu biatlonists.

Pasaules kausā debitējis 2006. gadā. Pirmo individuālo uzvaru izcīnījis 2015.—2016. gada sezonā uzvarot sprinta sacensības Hantimansijskā. Kopumā pasaules kausa posmos individuālajās sacensībās uzvarējis 4 reizes. Pasaules kausa kopvērtējumā augstākā sasniegtā vieta ir 6. vieta 2016.—2017. gada sezonā.

Piedalījies piecos Pasaules čempionātos, izcīnot divas medaļas — bronzas medaļu stafetes sacensībās Austrijas izlases sastāvā 2017. gadā, kā arī bronzu 2019. gada masu starta sacensībās. Pārstāvējis Austriju 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, labākais rezultāts bija 4. vieta sprinta sacensībās.

Eberhards ir zināms kā viens no ātrākajiem slēpotājiem starp biatlonistiem, daudzkārt esot pats ātrākais slēpotājs sacensībās.

Viņa vecākais brālis Tobiass arī ir biatlonists, ziemas olimpisko spēļu dalībnieks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Wikitravel

***Wikitravel*** ir vispasaules tīmeklī bāzēts ceļveža projekts, kuru 2003. gada jūlijā uz vikivietnes pamata izveidoja amerikānis Evans Prodomo (*Evan Prodromou*). Tajā vairākās valodās tiek ievietota tūrisma informācija par dažādiem galamērķiem visā pasaulē. 2006. gadā šo prečuzīmi iegādājās uzņēmums *[[Internet Brands]]*. Pēc tam vietnē parādījās reklāmas, kas neapmierināja daudzus tā laika vietnes dalībniekus. 2006. gadā daudzi dalībnieki, kas pameta šo vikivietni, izveidoja *[[Wikivoyage]]*.

2007. gadā *Wikitravel* ieguva interneta izcilības balvu *[[Webby Award]]* kā labākā ceļojumu tīmekļa vietne.
Jekaterina Bukina

**Jekaterina Bukina** (; dzimusi ) ir bijusī krievu brīvā stila cīkstone, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvēja, pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.

## Karjera
Ar brīvo cīņu sāka nodarboties 2000. gadā. Pirmā medaļa starptautiskā arēnā tika iegūta par otro vietu 2004. gada Eiropas kadetu čempionātā. 2006. gadā ieguva bronzas medaļu pasaules junioru  čempionātā Gvatemalā. 2007. gadā bija otrā pasaules junioru čempionātā Pekinā.

2010. gadā, piedaloties pieaugušo sacensībās, ieguva sudraba medaļu Eiropas čempionātā Baku un bronzas medaļu pasaules čempionātā Maskavā. 2011. gada pasaules čempionātā izcīnīja sudraba medaļu. 2013. gadā kļuva par Kazaņas universiādes uzvarētāju.

Pēc uzvaras universiādē Bukina izcīnīja vēl vairākas medaļas Eiropas mērogā. Viņa ieguva 2015. gada Eiropas spēļu sudraba medaļu, 2014. gada Eiropas čempionātā bronzas medaļu un bija otrā 2018. gada Eiropas čempionātā.

Jekaterina Bukina bija arī 2010., 2011., 2013., 2014., 2016., 2018. gada Krievijas čempione un 2009., 2012., 2015. gada vicečempione.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Ordeņa "Par nopelniem tēvijas labā", II pakāpes medaļa.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Klasiķu aleja

**Klasiķu aleja** () ir 1958. gadā izveidota rumāņu literatūras klasiķu krūšutēlu galerija Stefana Lielā parkā Moldovas galvaspilsētā Kišiņevā.

Parka aleja, kas atrodas pilsētas centrā, tika izveidota 1958. gadā, Hruščova atkušņa laikā, un kopš tā laika kļuvusi par iemīļotu iedzīvotāju atpūtas vietu. Iesākumā tika izveidoti 12 granīta krūšutēli, bet pēc PSRS sabrukuma to skaits tika papildināts ar autoriem, kas PSRS laikā bija noklusēti. Pašlaik alejā atrodas 27 krūšutēli, tajos attēloti tādi rumāņu klasiķi kā Vasile Aleksandri, Tudors Argezi, Lučians Blaga, Mirča Eliade, Mihajs Eminesku, Nikolae Jorga, Dimitrije Kantemirs, Mihails Kogelničjanu, Jons Krjange, Mihails Sadovjanu, Nikita Stenesku un citi. Kā pēdējais 2010. gadā tika uzstādīts grupas Līvi dziesmas Dzimtā valoda vārdu autora Grigores Vieru krūšutēls.

## Galerija

Alley of Classics Chisinau Moldova Nov 2012.jpg|Klasiķu aleja rudenī
George Bacovia (2474946983).jpg|Džeordžes Bakovijas krūšutēls
Aleea Clasicilor Literaturii Române (2476168355).jpg|Klasiķu aleja pavasarī


## Ārējās saites
Valērija Koblova

**Valērija Koblova** (, pirms laulībām **Žolobova** ; dzimusi ) ir krievu brīvā stila cīkstone, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvēja, 2014. gada Eiropas čempione, pasaules čempionātu medaļniece, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.

## Biogrāfija
Dzimusi un dzīvo Maskavas apgabala pilsētā Jegorjevskā. Beigusi Maskavas apgabala Valsts sociāli humanitāro  institūtu.

### Sporta karjera
Ar cīņas sportu Valērija sāka nodarboties 2004. gadā. Viņas pirmais treneris bija Oļegs Černovs. Kopš 2007.gada viņa uzvarēja vairākos Krievijas kadetu un junioru čempionātos. No 2007. līdz 2011. gadam viņa piedalījās piecās starptautiskās sacensībās junioru līmenī un katrs čempionātā ieguva medaļu. Viņas labākais rezultāts bija  2009.gadā Zreņaninā (Serbija) iegūtais čempiones tituls "kadetiem" svara kategorijā līdz 60 kg. 

2011. gadā Valērija  pirmo reizi kļuva par Krievijas čempioni elites cīkstoņiem svara kategorijā līdz 59 kg. Pēc tam viņa startēja pasaules čempionātā Stambulā, bet tur guva tikai vienu  uzvaru pār Irinu Petrovu no Latvijas. Nākamajā cīņā pret Sonu Ahmedli no Azerbaidžānas  Valērija zaudēja un ieguva tikai 9.vietu.

2012. gada sezonai Koblova gatavojās startēt svara kategorijā līdz 55 kg, jo svara kategorija līdz 59 kg nebija olimpiskā. 2012. gada maijā Krievija piedalījās Pasaules kausa sacensībās Tokijā. Šeit viņa radīja sensāciju, uzvarot divkārtējo olimpisko čempioni un daudzkārtējo pasaules čempioni, japānieti Saori Jošidu. Valērija piedalījās arī 2012. gada Londonas Olimpiskajās spēlēs. Viņa guva trīs uzvaras, tai skaitā pār zviedrieti Sofiju Matsoni, un pusfinālā  tikās ar Saori Jošidu, kura šoreiz nedeva viņai nekādu iespēju. Gandarījuma cīņā viņa cīnījās pret bijušo pasaules čempioni Azerbaidžānas  cīkstoni Jūliju Ratkeviču, kurai cīņu zaudēja un palika bez medaļas.

Veiksmīgs Koblovai bija 2013. gads, jo togad viņa trešo reizi ieguva Krievijas čempiones titulu svara klasē līdz 55 kg. Jūlijā viņa uzvarēja Kazaņas Universiādē. Pasaules čempionātā Budapeštā viņa vispirms uzvarēja Marianu Esanu no Moldovas, bet pēc tam zaudēja Saori Jošidai. Savukārt abās gandarījumā kārtās viņa guva pārliecinošas uzvaras. Cīņā par bronzu uzvarēja Irinu Husjaku un ieguva bronzas medaļu.

2014. gada aprīlī viņa Eiropas čempionātā Vantā jaunajā svaru kategorijā līdz 58 kg ar uzvarām pār Irinu Petrovu {Latvija}, Luizi Nīmešu (Vācija), Petru Olli (Somija) un Irinu Netrebu (Azerbaidžāna) izcīnīja čempiones titulu.

2016. gada vasaras olimpiādē ieguva sudraba medaļu (finālā zaudēja japānietei Kaori Ičo).

2017. gada pasaules čempionātā ieguva ceļgala traumu un 2018. gada sezonu izlaida.

### Privātā dzīve
2012. gada 5. oktobrī apprecējusies ar ķirurgu traumatologu Dmitriju Koblovu.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Krievijas Federācijas prezidenta Goda raksts
* Ordeņa "Par nopelniem Tēvijas labā" 1. pakāpes medaļa..

## Atsauces

## Ārējās saites
Gonio cietoksnis

**Gonio cietoksnis** (gruzīnu: *გონიოს ციხე*) jeb **Apsaras cietoksnis** (iepriekšējais nosaukums) bija romiešu priekšpostenis  Melnās jūras krastā, 15 km uz dienvidiem no Batumi, pie Čorohas upes grīvas. Mūsdienās tas atrodas Adžārijā, Gruzijā, 4 km no Turcijas robežas.

Daudzi tūristi no Tbilisi vasaras mēnešos atpūšas pludmalēs, kas ir tīrākas nekā Batumi peldvietas, kas atrodas 15 km uz ziemeļiem no cietokšņa.

## Vēsture
Pirmo reizi cietoksnis minēts 1. gadsimtā Plīnija Jaunākā darbos. Ir arī norāde uz seno vietas nosaukumu **Appiana** "Mitridata karos" (2.gs.). 2. gadsimtā tā bija labi nocietināta romiešu pilsēta Kolhidā. 
Pilsēta bija pazīstama arī ar savu teātri un hipodromu. Pastāv uzskats, ka Gonio cietoksnī atrodas apustuļa Matija kaps, taču to nevar pārbaudīt, jo Gruzijas valdība pašreiz ir aizliegusi veikt izrakumus pie kapa.

Vēlāk nonāca Bizantijas pārvaldē. Nosaukums "Gonio" pirmo reizi lietots Trapezundas vēsturnieka Mihaila Panareta ziņojumā 14. gadsimtā. Kādu laiku tur atradās dženoviešu tirdzniecības faktorija. 1547. gadā Gonio kļuva par Otomaņu impērijas daļu 1647. gada rudenī pēc Evlija Čelebi (*Evliya Çelebi*) ziņām Gonio ieņēma kazaku flote ar 70 čaikām (kazaku laivām), taču drīz vien cietoksnis tika atkarots ar 1000 turku un 3000 megreļu spēkiem, Torumas valdnieka Gazi Sidi Ahmeda vadībā.
1878. gadā pēc Sanstefano līguma Adžārija pārgāja Krievijas Impērijas sastāvā.

## Atsauces
Neitrālā Moresneta

thumbnail|200px|Neitrālās Moresnetas teritorija zilā krāsā. Dzeltenā krāsā iekrāsota Beļģija, zaļā krāsā — Prūsija, bet oranžā krāsā — Nīderlande
**Neitrālā Moresneta** (, , , , ) bija mazs kondomināts no 1816. līdz 1920. gadam, kas sākotnēji piederēja Nīderlandes Apvienotajai Karalistei un Prūsijai, bet kopš 1830. gada Beļģijai (tā ieguva neatkarību no Nīderlandes Karalistes) un kopš 1871. gada Vācijas impērijai (Prūsija tika iekļauta šajā jaunizveidotajā valstī). Kopīgi pārvaldīto teritoriju veidoja trijstūra formas zeme, kurai viens no stūriem bija nošķelts, uz dienvidiem no Vālserberga kalna un Āhenes. Kondomināta platība bija 3,5 km2.

Moresneta izveidojās, jo tās teritorijā tiek iegūts cinks, bet varas nevarēja vienoties par tās kontroli. Pirmā pasaules kara laikā teritoriju ar varu savā kontrolē pārņēma Vācijas impērija, bet vēlāk kara gaitā tā nonāca Beļģijas paspārnē. 1920. gadā, pēc kara, Neitrālā Moresneta beidza pastāvēt un palika Beļģijas sastāvā, Ljēžas provincē.

Neitrālajā Moresnetā dzīvoja galvenokārt flandrieši, mazliet vācieši un nīderlandieši. Oficiālās valodas bija nīderlandiešu, franču un vācu valoda, kā arī no 1908. gada esperanto. Tā tika uzskatīta arī par potenciālo esperanto valsti. 1914. gadā, pēc tās iekļaušanas Vācijas impērijas sastāvā visi Moresnetas iedzīvotāji tika pasludināti par vāciešiem.
Jans Polancs

**Jans Polancs** (; dzimis ) ir bijušais Slovēnijas šosejas riteņbraucējs. No 2013. līdz 2023. gadam pārstāvēja *[[UCI WorldTeam]]* komandu **.

Polancs uzvarējis divos *[[Giro d'Italia]]* posmos (2015, 2017), bet 2019. gada Giro d'Italia divus posmus valkāja arī līdera dzelteno krekliņu.

Pārstāvējis Slovēniju 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, grupas braucienā izcīnot 52. vietu.

Karjeru noslēdza 2023. gada maijā pēc tam, kad viņam veselības pārbaudē atklāja sirdsdarbības problēmas.

## Atsauces

## Ārējās saites
The Skeleton Twins

***The Skeleton Twins*** ir 2014. gada ASV komēdijdrāma, kuras režisors ir Kreigs Džonsons. Galvenās lomas atveido Bills Heiders (Mailo Dīns) un Kristena Viga (Mailo dvīņumāsa Megija). Filma saņēma pozitīvus kritiķu novērtējumus; kritiķi izcēla gan režisora darbu, gan Heidera un Vigas tēlojumus.

## Sižets
Filmas galvenie varoņi Mailo un Megija ir dvīņi, kuri nav tikušies jau 10 gadus. Dažādu iemeslu dēļ abi vienā un tai pašā dienā mēģina izdarīt pašnāvību (Mailo nevar dabūt lomu, viņš uzskata, ka nav pietiekami labs aktieris, Megija krāpj vīru un, šauboties, vai varētu būt pietiekami laba māte, dzer kontracepcijas tabletes). Par laimi, nevienam no abiem tas neizdodas, taču Mailo nonāk slimnīcā. Megija saņem zvanu no slimnīcas, kas viņu aptur.

## Lomās
* Bills Heiders - Mailo Dīns, Megijas brālis
* Kristena Viga - Megija Dīna, Mailo māsa
* Lūks Vilsons - Lenss, Megijas vīrs
* Taijs Burels - Ričs, Mailo bijušais skolotājs
* Boids Holbruks - Billijs, Megijas niršanas instruktors
* Džoanna Glīsona - Džūdija Dīna, Megijas un Mailo māte
* Adriana Lenoksa - Dr. Linda Eseksa
* Pols Kastro Jr. - Ēriks

## Apbalvojumi un pirmizrāde
Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā 2014. gada 18. janvārī, kur tā saņēma balvu par labāko scenāriju.

## Filmas novērtējums
Kritiķi filmu novērtēja pozitīvi. Interneta vietnē *Rotten Tomatoes*, balstoties uz 149 skatītāju atsauksmēm, filma ieguva reitingu 87% un vērtējumu 7 balles no 10.

*Metacritic* deva filmai 74 balles no iespējamām 100, balstoties uz 33 recenzijām, kas atbilda statusam "pārsvarā pozitīva atsauksme".

## Atsauces

## Ārējās saites
Artaksata

**Artaksata** (, ) bija senās Armēnijas galvaspilsēta pie Araksas upes Ararata ielejā. Artaksata bija hellēnisma kultūras centrs Armēnijā. Šeit tika uzcelts pirmais teātris Armēnijas teritorijā.

## Vēsture
Seno Artaksatu uz Araksas upes pussalas dibināja valdnieks Artaksijs I 190. gadā pr.Kr. No iepriekšējā reliģiskā centra Bagaranas uz jauno pilsētu tika pārvestas dievu statujas. Strabons un Plūtarhs sauca šo pilsētu par lielu un bagātīgu, un dēvēja to par "armēņu Kartāgu". Saskaņā ar Plūtarhu, pēc nostāstiem, Hannibals ieteica šo vietu pilsētas dibināšanai. Pēc Antioha III sakāves karā ar romiešiem viņš ieradās Armēnijā. Viņš ievēroja milzīgus dabas resursus un izdevīgas vietas apgabalā, kas netika izmantotas, un ieteica armēņu valdniekam uzcelt šeit pilsētu. Valdnieks uzticēja viņam pilsētas celtniecību, tā tapa liela un krāšņa, un valdnieka vārdā nosauktā pilsēta kļuva par Armēnijas galvaspilsētu.

68. gadā pr.Kr. Artaksatas kaujā Lūcijs Lukullus uzveica Tigranu II. Nākamo divu gadsimtu laikā pilsēta konkurējošajām lielvarām bija nozīmīgs militārs mērķis.

No 58. līdz 63, gadam notika karš starp romiešiem un Partu, un 58. gadā ģenerālis Gnejs Domīcijs Karbulons Artaksatu ieņēma un izpostīja. Armēņu valdnieks Trdats I zaudēja karu ar romiešiem un bija spiests pakļauties Romas varai. Imperators Nerons deva rīkojumu atjaunot pilsētu, un tai tika dots nosaukums Neronija, par godu Neronam. 163. gadā Stacijs Prisks iekaroja Armēniju un atkal Artaksata tika izpostīta. 369. gadā pilsētu izpostīja sasanīdi. Pēc gadsimta notika armēņu sacelšanās pret sasanīdiem. 451. gadā Avarairas un Artaksatas kaujās sacelšanās dalībniekus sakāva sasanīdus atbalstošie armēņi. Kopš tā laika pilsēta zaudēja savu nozīmi. Par Armēnijas jauno centru kļuva Dvina.

Artaksatas vietā atrodas divas apdzīvotas vietas, apmēram 8 km uz dienvidiem no pašreizējā Artašatas apgabala centra, kas tika konstatētas 1920. gados. Pirmos izrakumus veica padomju arheologi 1970. gados. Vienā no pauguriem atrodas Čorvirapas klosteris, kurš tika uzcelts uz citadeles drupām.

## Atsauces
Berijs (seriāls)

***Barry*** ir amerikāņu melnās komēdijas televīzijas seriāls, kuru radījuši Aleks Bergs un Bills Heiders. Seriāla pirmizrāde bija 2018. gada 25. martā, to pārraidīja televīzijas kanāls HBO. Bills Heiders tēlo galveno varoni, kura vārdā nodēvēts šovs.

Berijs ir bijušais Amerikas jūras kājnieks Berijs Berkmens, kas strādā kā mazapmaksāts algots slepkava. Vientuļš un neapmierināts ar savu dzīvi, viņš negribot ceļo uz Losandželosu, lai nogalinātu kādu no aktiermākslas grupas (kuru māca Henrija Vinkrera atveidotais Džīns Krūseno) dalībniekiem. Berijs nonāk situācijā, ka viņam jāpiedalās aktiermākslas nodarbībās kopā ar citiem cilvēkiem, kuri grib kļūt par aktieriem Losandželosā. Berijs pieņem skatuves vārdu "Barry Block". Beigās viņš pievienojas šai aktiermākslas grupai un cenšas nevienu vairs nenogalināt.

2018. gada 12. aprīlī HBO apstiprināja seriālu otrajai sezonai, kuras pirmizrāde notika 2019. gada 31. martā. 2019. gada 10. aprīlī HBO apstiprināja seriālu trešajai sezonai.

Seriāls ieguvis trīs Emmy balvas, kā arī trīs reizes nominēts Zelta globusa balvai.

## Ārējās saites
Krakovas Marijas bazilika

**Vissvētākās Jaunavas Marijas Debesbraukšanas arhiprezbiteriālā baznīca Krakovā** () jeb **Krakovas Marijas bazilika** ir 14. gadsimtā celta katoļu gotiskā bazilika Polijas senās galvaspilsētas Krakovas vecpilsētas centrālajā laukumā. Pazīstama ar savu 15. gadsimtā radīto Feita Štosa koka altāri (*Ołtarz Wita Stwosza*). Katru stundu no bazilikas augstākā torņa trompetists izpilda t.s. Marijas hejnalu (*Hejnał mariacki*). Tas apraujas brīdī, kad pēc leģendas 13. gadsimtā to pārtrauca mongoļu bulta, iešaujot trompetistam. Katru dienu 12.00 dienā hejnalu atskaņo arī Polijas nacionālais radio.

Pēc Jana Dlugoša ziņām pirmā baznīca šajā vietā tika uzcelta 1221./1222. gadā, tomēr tā tika nopostīta mongoļu iebrukuma laikā. Baznīca tika atjaunota 13. gadsimta beigās, bet konsekrēta 1320. gadā. Kazimira Lielā laikā tā tika uzcelta no jauna. Celtniecība ritēja visu 14. gadsimtu. 15. gadsimta pirmajā pusē tika piebūvētas sānu kapellas. 1536./1537. gadā karalis Sigismunds Vecais nomainīja baznīcas dievkalpojumu valodu no vācu uz poļu. 19. gadsimta sākumā tika slēgti pie baznīcas esošie kapi un pārveidoti par pilsētas laukumu (mūsdienās Marijas laukums). 19. gadsimta beigās baznīcas iekštelpas apgleznoja Jans Matejko, bet vitrāžas izveidoja Staņislavs Vispjaņskis un Juzefs Mehofers.

## Galerija

KościółMariacki-WidokOdZachodu-POL,_Kraków.jpg|Bazilika no rietumiem
Church_of_Our_Lady_Assumed_into_Heaven_(St._Mary's_Church),_interior-main_nave,_5_Mariacki_square,_Old_Town,_Krakow,_Poland.jpg|Baznīcas interjers
St_Mary's_church_Krakow_inside.JPG|Baznīcas interjers
Altar_of_Veit_Stoss,_St._Mary's_Church,_Krakow,_Poland.jpg|Feita Štosa altāris
Stare Miasto, Kraków, Poland - panoramio (7).jpg|Baznīcas torņi
Hejnalista.jpg|Hejnala atskaņošana


## Ārējās saites
Paulīna Bātovska-Fialkova

**Paulīna Bātovska-Fialkova** (; dzimusi **Paulīna Fialkova**  Brezno) ir slovāku bijusī biatloniste. Piedalījusies 10 pasaules čempionātos, kā arī četrās olimpiskajās spēlēs (, , , ), kur labākais sasniegums ir 5. vieta individuālajā distancē 2018. gadā.

Pasaules kausā debitēja  Nove Mesto. Pirmo reizi medaļu pasaules kausa posmā izcīnīja  Tjumeņā, izcīnot 2. vietu masu starta sacensībās. 2018.—2019. gada sezonā pasaules kausa kopvērtējumā sasniedza 6. vietu, kas ir viņas karjeras labākais rezultāts.

Viņas māsa Ivona arī ir biatloniste. 2022. gadā apprecējusies ar slovāku vieglatlētu, soļotāju Milošu Bātovski un mainījusi uzvārdu. Ģimenē aug bērns.

2026. gadā tika izplatīta informācija, ka pēc olimpiskās sezonas P. Bātovska-Fialkova beigs profesionālā sporta karjeru.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

### Individuālie pjedestāli pasaules kausā

## Ārējās saites
Katerina Stefanidi

**Katerina Stefanidi** (; dzimusi  Atēnās) ir grieķu kārtslēcēja, 2016. gada olimpisko spēļu čempione. Viņa bieži tiek uzskatīta par izcilāko sievieti Grieķijas sporta vēsturē.

Stefanidi vecāki arī ir bijuši vieglatlēti. Viņa sasniedza pasaules rekordus visās vecuma grupās no 11 līdz 14 gadiem, viņas rekordi vecuma grupās līdz 13 un līdz 14 gadiem vēl aizvien nav pārspēti. Viņas pirmās starptautiskās sacensības bija 2005. gada pasaules jauniešu čempionāts, kurā viņa 15 gadu vecumā uzvarēja ar rezultātu 4,30 m. 2007. gada pasaules jauniešu čempionātā viņa ieguva sudraba medaļu ar rezultātu 4,25 m. 2008. gadā viņa ieguva bronzas medaļu pasaules junioru čempionātā ar rezultātu 4,25 m.

2011. gadā Stefanidi ieguva sudraba medaļu Eiropas U23 čempionātā ar rezultātu 4,45 m. 2012. gadā viņa piedalījās savās pirmajās olimpiskajās spēlēs, nepārvarot kvalifikācijas kārtu. 2014. gadā viņa ieguva sudraba medaļu Eiropas čempionātā ar rezultātu 4,60 m, zaudējot tikai Andželikai Sidorovai. Nedēļu pirms čempionāta viņa bija uzlekusi 4,71 m, kas bija atkārtots Grieķijas rekords. 2015. gada Eiropas čempionātā telpās K. Stefanidi atkal ieguva sudraba medaļu, šoreiz ar rezultātu 4,75 m.  viņa uzstādīja savu personīgo un arī Grieķijas rekordu telpās — 4,90 m. Tajā pašā gadā viņa ieguva bronzas medaļu Pasaules čempionātā telpās, kā arī kļuva par Eiropas čempioni ar rezultātu 4,81 m.

2016. gada olimpiskajās spēlēs Stefanidi ar lēcienu 4,85 m kļuva par olimpisko čempioni. Tajā pašā gadā viņa uzvarēja Dimanta līgas kopvērtējumā. 2017. gadā viņas sekmīgie rezultāti turpinājās, K. Stefanidi kļuva par Eiropas čempioni telpās, kā arī par Pasaules čempioni ar rezultātu 4,91 m, kas kļuva par viņas personīgo, kā arī Grieķijas rekordu. 2018. gadā viņa ieguva bronzas medaļu Pasaules čempionātā telpās, kā arī kļuva par Eiropas čempioni ar rezultātu 4,85 m, kas ir čempionāta rekords.

2019. gada Pasaules čempionātā Dohā ieguva bronzas medaļu. 2020. gada olimpiskajās spēlēs Tokijā K. Stefanidi ieņēma 4. vietu. 2022. gada Eiropas čempionātā Minhenē izcīnīja sudrabu, piekāpjoties tikai Somijas kārtlēcējai Vilmai Murto. Arī 2024. gada Eiropas čempionātā Romā izcīnīja sudraba godalgu.  Parīzē ierindojās 9. vietā.

Stefanidi ir ieguvusi bakalaura grādu cilvēka bioloģijā Stenforda Universitātē, kā arī maģistra grādu kognitīvajā psiholoģijā Arizonas štata Universitātē. 2015. gadā viņa apprecējās ar amerikāņu kārtslēcēju Mičelu Krājeru, kurš kļuva arī par viņas treneri. Viņa dzīvo Amerikas Savienotajās Valstīs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Korts

**Korts** var būt:

* tenisa korts;
* Bads Korts (*Bud Cort*; 1948—2026) — amerikāņu aktieris;
* Jāns Korts (*Jaan Koort*; 1883—1935) — igauņu tēlnieks, gleznotājs un keramiķis.
Indulgence

**Indulgence** (no  — 'žēlastība') bija kristietībā viduslaikos pastrādāto un vēl nepastrādāto grēku atlaišana par īpašiem nopelniem ticības aizstāvēšanā, vēlāk arī nopērkama par naudu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Indulgence sales in the Middle Ages (Confessional Lutheran perspective)
* Pope Paul VI: Apostolic Constitution ''Indulgentiarum Doctrina'' whereby the Revision of Sacred Indulgences is Promulgated , 1 January 1967
* Code of Canon Law (1983) concerning Indulgences
* ''Enchiridion Indulgentiarum'', 4th edition, 1999 (Latin) (English translation: *Manual of Indulgences*, published by the United States Conference of Catholic Bishops, )
* English translation of ''Enchiridion Indulgentiarum'', 3rd edition (1986)
* Pope John Paul II: General Audience talk on indulgences, 29 September 1999
* ''Catechism of the Catholic Church'': "Indulgences"
* Enrico dal Covolo: ''The Historical Origin of Indulgences''
* Paul S. Czarnota: ''Indulgences''
Balerīna (2016. gada filma)

"**Balerīna**" () ir 2016. gada Francijas un Kanādas kopražojuma animācijas filma, kuras režisori ir Ēriks Sammers un Ēriks Vorins. Filma stāsta par bāreni vārdā Felīsija, kas kopā ar savu draugu Viktoru aizbēg no patversmes, lai dotos uz Parīzi un kļūtu par balerīnu.

Filmas pirmizrāde notika Parīzē 2016. gada 19. oktobrī, Latvijā — 2017. gada 20. janvārī.

Galvenās lomas filmā ieskaņojuši Elle Faninga, Deins Dehāns, Medija Zīglere un Kerlija Reja Džepsena.

## Atsauces

## Ārējās saites
Infekcija (filma)

"**Infekcija**" () ir 2011. gada ASV trillera filma, kuras režisors ir Stīvens Soderbergs. Filmā parādīta cīņa pret nāvējošu vīrusu no tā identifikācijas līdz brīdim, kad tiek izstrādāta vakcīna.

Filmas pirmizrāde notika Venēcijas kinofestivālā 2011. gada 3. septembrī, Latvijā — tā paša gada 30. septembrī.

Filmas galvenās lomas atveido Mariona Kotijāra, Mets Deimons, Lorenss Fišbērns, Džūds Lo, Gvineta Paltrova un Keita Vinsleta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nīderlande Eirovīzijas dziesmu konkursā

**[[Nīderlande]] [[Eirovīzijas dziesmu konkurss|Eirovīzijas dziesmu konkursā]]** ir piedalījusies 63 reizes, no kurām finālos ir piedalījusies 53 reizes, debitējot 1956. gada konkursā. Kopš tā laika Nīderlande ir izlaidusi 5 konkursus: 1985., 1991., 1995., 2002. un 2026. gada konkursus.

Nīderlande konkursā ir uzvarējusi 5 reizes: 1957. gada konkursā ar Koriju Brokenu, 1959. gada konkursā ar Tediju Sholtenu, 1969. gada konkursā ar Leniju Kūru, 1975. gada konkursā ar grupu *[[Teach-In]]* un 2019. gada konkursā ar Dankanu Lorencu.

## Nīderlandes pārstāvji Eirovīzijā
:  *Uzvarētāji*
:  *Otrā vieta*
:  *Trešā vieta*
:  *Pēdējā vieta*
:  *Nekvalificējās finālam*

## Konkursi Nīderlandē

## Galerija

Attēls:Eurovision Song Contest 1958 - Corry Brokken.png|Korija Brokena 1958. gada konkursā Hilversumā, Nīderlandē.
Attēls:Eurovisie Songfestival 1962 te Luxemburg, voor Nederland De Spelbrekers, Bestanddeelnr 913-6590.jpg|*De Spelbrekers* 1962. gada konkursā Luksemburgā, Luksemburgā.
Attēls:Eurovision Song Contest 1965 - Conny van den Bos.jpg|Konija Vandenbosa 1965. gada konkursā Neapolē, Itālijā.
Attēls:The Hearts of Soul (Nederland), Bestanddeelnr 923-3706.jpg|*Hearts of Soul* 1970. gada konkursā Amsterdamā, Nīderlandē.
Attēls:Eurovisie Songfestival 76 Den Haag Sandra (Nederland), Bestanddeelnr 928-5022.jpg|Sandra Rēmere 1976. gada konkursā Hāgā, Nīderlandē.
Attēls:Deelnemers Eurovisie Song Festival in Den Haag Maggie Mac Neal (Nederland), Bestanddeelnr 930-7861.jpg|Megija Maknīla 1980. gada konkursā Hāgā, Nīderlandē.
Attēls:Erombley.jpg|Edsīlija Romblija 2007. gada konkursā Helsinkos, Somijā.
Attēls:ESC 2008 - Netherlands - Hind, 1st semifinal.jpg|Hinda 2008. gada konkursā Belgradā, Serbijā.
Attēls:Sieneke op het Eurovisiesongfestival 2010.jpg|Sīneke 2010. gada konkursā Oslo, Norvēģijā.
Attēls:ESC2013 - Netherlands 02.jpg|Anuka 2013. gada konkursā Malmē, Zviedrijā.
Attēls:ESC2014 - the Netherlands 01.jpg|*[[The Common Linnets]]* 2014. gada konkursā Kopenhāgenā, Dānijā.
Attēls:20150518 ESC 2015 Trijntje Oosterhuis 1793.jpg|Treintje Osterheisa 2015. gada konkursā Vīnē, Austrijā.
Attēls:ESC2016 - Netherlands 09.jpg|Dauve Bobs 2016. gada konkursā Stokholmā, Zviedrijā.
Attēls:OG3NE (The Netherlands). Photo 342.jpg|*[[O'G3NE]]* 2017. gada konkursā Kijivā, Ukrainā.
Attēls:ESC2018 - Netherlands 01.jpg|*Waylon* 2018. gada konkursā Lisabonā, Portugālē.
Attēls:Semi2Dress2019-042-20190516-EuroVisionary.jpg|Dankans Lorencs 2019. gada konkursā Telavivā, Izraēlā.


## Piezīmes

## Ārējās saites
* Pārraidītāja NPO Eirovīzijas lapa
* Nīderlandes profils Eurovision.tv lapā
* Nīderlandes saņemto un atdoto punktu uzskaitījuma lapa 
* Nīderlandes Eirovīzijas fanu kluba ''OGAE Netherlands'' lapa
* Nīderlandes Eirovīzijas fanu kluba ''OGAE Netherlands'' ''Facebook'' lapa
Galerts

thumbnail|235px|Galerts
**Galerts**, arī **aukstā gaļa**, **zilcgaļa** un **aspiks**, ir savā novārījumā sarecināta gaļa vai zivs. Galerts veidojas, vārot gaļu vai buljonu, atdziestot tas pārvēršas želejveidīgā masā. Tas notiek, jo skrimšļi un kauli satur dabisko želatīnu, kas liek masai sarecēt. Galertu izmanto kā piedevu citiem ēdieniem, kā arī citu ēdienu dekorēšanai. Ja vēlas iegūt gaišāku galertu, tad to dzidrina ar olas baltumu.

## Ārējās saites

*
Kapošvāra

**Kapošvāra** (, ) ir pilsēta Ungārijas dienvidrietumos, Vidusdonavas zemienē, Kapošas upes krastā. Kapošvāra ir Šomoģas meģes administratīvais centrs. 2018. gadā pilsētā dzīvoja 61,9 tūkstoši iedzīvotāju.

Rakstiskajos avotos apdzīvotās vietas nosaukums Kapoša () pirmo reizi minēts 1009. gadā. No 1555. līdz 1686. gadam Kapošvāra bija Osmaņu impērijas pakļautībā. 1749. gadā Kapošvāra kļuva par Somoģas meģes administratīvo centru. 19. gadsimta otrajā pusē cauri Kapošvārai izbūvēja dzelzceļa līniju, kas savieno Budapeštu ar Zagrebu. 1942. gadā tā ieguva pašvaldības statusu. 1950. un 1973. gadā Kapošvāras pilsētas platība tika paplašināta, pievienojot apkārtējās teritorijas. Kopš 1993. gada ir Kapošvāras bīskapijas centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Fatmirs Sejdiju

**Fatmirs Sejdiju** (, , dzimis ) ir Kosovas politiķis, no 2006. līdz 2010. gadam bija Kosovas prezidents. Viņš ir pirmais neatkarīgās Kosovas prezidents (Kosovas starptautiskā atzīšana sākās 2008. gadā), pirms tam bija Kosovas Republikas, kas atradās Serbijas sastāvā, prezidents. Viņš bija politiskās partijas Kosovas Demokrātiskā līga līderis.

## Ārējās saites
Turahana mauzolejs

**Turahana mauzolejs** (bašk. Турахан кәшәнәһе) ir 14-15. gadsimta mauzolejs (kešene) Baškortostānas Čišminskas rajonā. Atrodas 12 km uz dienvidrietumiem no rajona centra blakus ceļam, kas savieno Čismas ciematu ar Verhnije Termi ciemu. Pastāv uzskats, ka agrāk blakus atradās akmens mošeja, kas kopā ar mauzoleju veidoja vienotu rituāli-arhitektonisko ansambli. Saskaņā ar dažiem pieņēmumiem, kešene bija "tiesas nama" vieta, kur notika tiesas prāvas.

## Apraksts
Turahana mauzolejs celts no rupji aptēstiem akmeņiem. Tā pamatni veido 6,6х6 metrus liels taisnstūris. 1,8 metru augstumā sienas pāriet astoņstūra piramīdā un noslēdzas ar kupolveida velvi. Mauzolejam ir neliela taisnstūra piebūve, kas kalpo par ieeju. Sienu biezums ir vairāk nekā 1 metrs, bet augstums līdz kupolam — 8 metri. Pēc V.Jumatova apraksta (1845.g.), jumtā bija ozolkoka durvis ar izvirzītu papēdi un tapu, lai tās nostiprinātu akmens izgriezumos.

Pašlaik celtni iekļauj mūsdienīgs metāla nožogojums ar aizslēdzamiem vārtiem. Arī ieeja mauzolejā ir aizslēgta.

## Par Turahanu
Nav nekādu ziņu par to, kas bija Turahans (Turuhans). Viņa izcelsme, dzīves laiks un gaitas nav zināmi. Visu, ko par viņu stāsta, nav balstīts vēsturiskos avotos. Daži uzskata, ka viņš bija čingizīds (Čingishana tiešs pēctecis), kurš klejoja pa Irtišu, netālu no mūsdienu Toboļskas. Iekšēju nesaskaņu dēļ ar radiniekiem viņš pameta Rietumsibīriju un nonāca baškīru zemē. Jāatzīmē, ka tajos senajos laikos baškīri apdzīvoja daudz plašākus apgabalus un mūsdienu Toboļskas rajonā arī klejoja šīs tautas pārstāvji.

Pēc A.Validi domām, Turuhana personā būtu jāatpazīst Muhmudekhanu no šeibonīdu dinastijas.

Pēc citas versijas Turahans bija ietekmīgā Basmana hana brālis, kura vara izplatījās pa abām Dienvidurālu nogāzēm. Turahans tika nogalināts iekšējā konfliktā, kas viduslaikos nebija reta parādība. P.Ričkovs rakstīja, ka līdz krievu atnākšanai un Ufas dibināšanai, pilsētas vietā atradās samērā liela pilsēta. Turahans tur dzīvoja ziemas periodā. Tā ir t.s. Velna apmetne "Zelena rošča" sanatorijas teritorijā, Karaidelas upes krastā. Bet vasarā Turahans pārcēlās uz Termas ciemu rajonu, kur arī atrodas viņa mauzolejs.

Mūsdienu publikācijās arī var sastapt apgalvojumus, ka Turahans valdīja Baškortostānā 16. gadsimta sākumā. Šežere burzjanu, kipčaku, userganu un tamjanas baškīru starpā ir nostāsti par to, ka uz Turatau kalna pie Belojes upes atradās Turahana mītne. Viņš bija neatkarīgs baškīru tautas hans. Viņa dēls bija Kusemhans. Tajā laikā notika cīņa ar Buraka hanu no Sarajčika zemes un ūdens dēļ. Turahanu it kā nogalināja kopā ar viņa brāli Basmanu nagajietis Altakars.

## Atsauces
Ričards Beraņķis

**Ričards Beraņķis** (; dzimis ) ir profesionāls lietuviešu tenisists. Profesionāļa karjeru uzsāka 2007. gadā.

R. Beraņķis ir pirmais un vienīgais Lietuvas tenisists, kurš iekļuvis ATP top 100. 

## Ārējās saites
Bavli

**Bavli** (, ) ir pilsēta Tatarstānā Krievijas Federācijā. Bavlu rajona pārvaldes centrs. Atrodas Bavli upes krastā. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 22,1 tūkstoši iedzīvotāju. Cauri pilsētai iet autoceļš Kazaņa—Orenburga. Apdzīvotā vieta dibināta 1755. gadā, no 1950. gada bija pilsētciemats, bet kopš 1997. gada ir pilsēta. 1985. gadā Bavli izveidots memoriāls Vācijas—PSRS kara dalībniekiem. Pilsētā atrodas Vēstures muzejs, Korāna muzejs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sēčeņi termālie baseini

**Sēčeņi termālie baseini** () ir Ungārijas galvaspilsētā Budapeštā esošs lielākais medicīnisko baseinu komplekss Eiropā. Termālā ūdens piegādi tiem nodrošina divi dabīgi termālie avoti ar ūdens temperatūru 74 °C un 77 °C. Minerālūdeņi satur sulfātus, kalciju, magniju, hidrokarbonātus un florīdus.

Kompleksa izveide sākta plānot 19. gadsimta 80. gados. Sēčeņi termālie baseini atklāti 1913. gadā, nosaukti ungāru politiķa Ištvāna Sēčeņi vārdā. Pilsētas parkā izvietota termālo baseinu ēkas ir būvētas neobaroka stilā.

Kopā kompleksā ietilpst 3 āra baseini un 15 baseini telpās, dažāda veida pirtis un procedūru telpas.

## Galerija

Szechenyifurdo.jpg|Baseinu komplekss no augšas
Szecskacivertanlegi5.JPG|Baseinu komplekss no augšas


## Ārējās saites