open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hivaoa

**Hivaoa** (franču un ; ) ir vulkāniska sala Marķīza salās Klusajā okeānā, arhipelāga otra lielākā sala. Administratīvi pieder Franču Polinēzijas Marķīza salu administratīvajai vienībai, kopā ar neapdzīvotajām Mohotani (15 km²) un Fatuhuku (1,3 km²) salām veido atsevišķu Hivaoas komūnu. Salas pamatiedzīvotāji ir polinēziešu tauta marķīzieši. Lielākā apdzīvotā vieta ir komūnas centrs Atuona salas dienvidu krastā. Atuona no 1904. līdz 1940. gadam bija Marķīza salu administratīvais centrs.

## Ģeogrāfija
thumb|left|Temetiu kalns
Hivaoa atrodas Marķīza salu dienviddaļā, tuvākā sala ir Tahuata dienvidrietumos, no kuras to atdala  platais Haavas šaurums. Sala vulkāniskas izcelsmes, reljefs kalnains, augstākā virsotne ir Temetiu kalns ( vjl) salas dienvidrietumos. Krasta līnija stipri izrobota, daudz nelielu līču un pussalu, piekrastē vairākas nelielas klinšainas saliņas. Ainavā salas dienvidu pusē dominē tropiskie lietusmeži, bet ziemeļu nogāzē — savanna. 

## Vēsture
[thumb|left|[Pols Gogēns|Pola Gogēna kapavieta Atuonas kapsētā]]
Arheoloģiskie pētījumi liecina, ka Hivaoa, līdzīgi, kā citas Marķīza salas, kolonizēta pirms aptuveni (pēc dažādiem avotiem) 1900—900 gadiem. Pirms kontakta ar rietumniekiem sala bija blīvi apdzīvota, par ko liecina daudzskaitlīgie arheoloģiskie artefakti; sala bija sadalīta divās provincēs — Nuku rietumos un Pepane austrumos.

Pirmie no eiropiešiem salu atklāja spāņu ekspedīcija Alvaro de Mendanjas vadībā 1595. gada 21. jūlijā, kas to nodēvēja par *Dominica*. Salā savus pēdējos gadus pavadīja franču gleznotājs Pols Gogēns un dzīvoja beļģu dziedātājs Žaks Brels.

## Saimniecība
Salas galvenās saimniecības nozares ir lauksaimniecība (jamss, taro, kokospalmas, banāni, tropiskie augļi), lopkopība (cūkkopība un putnkopība) un zveja, bet pēdējā laikā lielāku nozīmi iegūst tūrisms. Salas vidienē darbojas Atuonas lidosta (kopš 2008. gada nodēvēta Žaka Brela vārdā) ar  garu skrejceļu, kas ar regulāriem reisiem savienota ar Taiti un citām Marķīza salām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mazā Čiekuru iela (Daugavpils)

**Mazā Čiekuru iela** ir iela Daugavpilī, Vecstropu apkaimē, pie Stropaka ezera.

Mazā Čiekuru iela sastāv no divām daļām. Pirmā daļa arzarojas no Čiekuru ielas pārnumuru puses uz rietumiem, tās garums ir 100 metri, tā ir apbūvēta ar privātmājām. Otrā daļa arzarojas no Čiekuru ielas nepārnumuru puses uz ziemeļaustrumiem, tās garums ir 120 metri. Otrās daļas apbūves adreses attiecas uz Čiekuru ielu.

Visā garumā Mazā Čiekuru iela ir klāta ar grants segumu. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Mazo Čiekuru ielu nekursē, tuvākā pietura ir "Čiekuru iela" 18. novembra ielā.

Iela izveidota un nosaukta 20. gadsimta trešajā ceturksnī, tās nosaukums laika gaitā nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Mazā Čiekuru iela ir savienota ar šādām ielām:
* Čiekuru iela
Antonio Velaskess

**Antonio Velaskess Bautista** (; dzimis  Granadā, Spānijā) ir spāņu aktieris. 2023. gadā filmējās ziepju operā "Solījums", atveidojot Mauro Moreno lomu.

## Biogrāfija
Antonio Velaskess Bautista dzimis 1981. gada 6. decembrī Granadā, Spānijā. Viņš uzauga nelielajā Pinos del Valje ciematā, lielāko daļu savas bērnības pavadot *Venta de la Sebada* lauku mājās. Velaskess studēja par apakšvirsnieku Spānijas Bruņotajos spēkos, bet 1999. gadā pārgāja uz aktiera karjeru.

Savā aktiera karjeras pirmajā desmitgadē viņš piedalījās otrā plāna un viesu lomās tādos seriālos kā *Arrayán*, *SMS: Sin Miedo a Soñar*, *Aída*, *Matrimonio con hijos*, *Mesa para cinco* un *Cuenta atrás*. Velaskess ieguva galveno lomu komēdijseriālā *¡A ver si llego!*, kuru pārraidītja *[[Telecinco]]* kanālā 2009. gadā, atveidojot Maika, "pavedinoša" zivju tirgotāja, lomu. Drīz vien viņš ieguva sabiedrības atzinību, atveidojot galveno lomu filmā *Paquirri*, kuru arī pārraidīja 2009. gadā. Velaskess ieguva papildu popularitāti, atveidojot Anibala Bravo lomu seriālā *Tierra de lobos*. Vēlāk viņš piedalījās tādos seriālos kā *Hermanos*, *Cable Girls* un *Traición*.

## Filmogrāfija
thumb|Velaskess 2010. gadā

### Filmas

### Televīzija

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* 
*
Tahuata

**Tahuata** (franču un ) ir vulkāniska sala Marķīza salās Klusajā okeānā, arhipelāga mazākā apdzīvotā sala. Administratīvi pieder Franču Polinēzijas Marķīza salu administratīvajai vienībai, kur veido atsevišķu Tahuatas komūnu. Salas pamatiedzīvotāji ir polinēziešu tauta marķīzieši. Lielākā apdzīvotā vieta ir komūnas centrs Vaitahu salas rietumu krastā.

## Ģeogrāfija
thumb|left|Kokospalmu birzs Tahuatā
Tahuata atrodas Marķīza salu dienviddaļā, tuvākā sala ir Hivaoa ziemeļaustrumos, no kuras to atdala  platais Haavas šaurums. Sala vulkāniskas izcelsmes, reljefs kalnains, augstākā virsotne ir Tumu Meae Ufas kalns ( vjl) salas dienviddaļā. Krasta līnija stipri izrobota, daudz nelielu līču un pussalu, piekrastē dažas nelielas klinšainas saliņas. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži, bet ziemeļu nogāzē — savanna.

## Vēsture
thumb|left|Hapatoni baznīca
Arheoloģiskie pētījumi liecina, ka Tahuata, līdzīgi, kā citas Marķīza salas, kolonizēta pirms aptuveni (pēc dažādiem avotiem) 1800—900 gadiem. Pirms kontakta ar rietumniekiem sala bija blīvi apdzīvota, par ko liecina daudzskaitlīgie arheoloģiskie artefakti. Tahuatas iedzīvotāji bija aliansē ar Hivaoas Nuku provinci. Iedzīvotāju skaits tiek lēsts ap 7—15 tūkstošiem 1800. gadā, ap 4000 1830. gadā un ap 2000 1840. gadā. Tiek uzskatīts, ka katastrofālā iedzīvotāju skaita samazināšanās bija saistīta ar izmaiņām, kas notikušas vairāk nekā pusgadsimta laikā: cilšu savstarpējo sāncensību, amatniecības komercializāciju, nevienlīdzīgu tirdzniecību, vietējo pārtikas krājumu samazināšanos un seksuāli transmisīvās slimības.

Pirmie no eiropiešiem salu atklāja spāņu ekspedīcija Alvaro de Mandanjas vadībā 1595. gada 22. jūlijā, kas to nodēvēja par *Santa Cristina*. Spāņi nokāpa krastā Vaitahu, ko tie nodēvēja par *Madre de Dios*. Saskaņā ar spāņu liecībām, Tahuatā audzēja putnus, zivis, cukurniedres, plantānus, riekstus un augļus. Pilsēta bija celta divās taisnstūra formas laukuma pusēs, mājas bija veidotas no koka un savstarpēji savītām niedrēm. Ārpus pilsētas, palisāžu ielenkumā, atradās ēka, ko spāņi uzskatīja par reliģisku ēku, un tajā atradās daži slikti izgrebti attēli, kuru priekšā tika nesti ziedojumi un pārtika. Iedzīvotājiem bija lielas un labi uzbūvētas buru kanoe laivas. Viņu darbarīki bija izgatavoti no gliemežvākiem un zivju kauliem. Kā ieročus viņi izmantoja lingas, akmeņus un šķēpus.

1842. gadā Tahuata kopā ar pārējām dienvidu Marķīza salām kļuva par Francijas koloniju.

## Saimniecība
Salas galvenās saimniecības nozares ir lauksaimniecība (manioka, taro, kokospalmas, banāni, tropiskie augļi), lopkopība (cūkkopība un putnkopība) un zveja. Tūrisms mazattīstīts. Līdz 1980. gadiem salā tika audzēta kafija. Tahuatā nav lidostas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Amatu iela (Daugavpils)

**Amatu iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Grīvas apkaimē. Amatu iela sākas krustojumā ar Lielo ielu un ved dienvidrietumu virzienā līdz Aiviekstes ielai. Amatu iela ir apbūvēta ar privātmājām.

Ielas kopējais garums ir 445 metri. Gandrīz visā garumā, no sākuma līdz krustojumam ar Tauriņu ielu, Amatu iela ir klāta ar asfalta segumu; tālāk tai ir grants segums. Satiksmes kustība visā garumā atļauta abos virzienos, pa vienu joslu katrā virzienā. Sabiedriskais transports pa Amatu ielu nekursē, tuvākā pietura ir "Brjanskas iela" Sēlijas ielā.

Amatu ielas agrākais nosaukums bija **Ventspils iela**. Padomju okupācijas laikā ielu dēvēja par **[[Oktobra revolūcija|Revolūcijas]] ielu**. Kopš 1992. gada Amatu ielai ir tagadējais nosaukums.

## Ielu savienojumi
Amatu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Lielā iela (T veida krustojums)
* Sēlijas iela
* Pārdaugavas iela
* Dzērvju iela (T veida krustojums)
* Baznīcas iela (T veida krustojums)
* Tauriņu iela
* Aiviekstes iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Andromedas gatve

**Andromedas gatve** ir iekšpagalmu iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Purvciemā. Asfaltētā iela savienota ar  Dzelzavas ielu, Lielvārdes ielu  un Gunāra Astras ielu, veidojot puslokus, kas seko sešstūra šūnveida daudzstāvu dzīvojamās apbūves rakstam. Ielas garums ir 555 metri.
Ielas apbūvi gar Dzelzavas ielu veido 467. sērijas dzīvojamās ēku rinda, bet paralēli Džohara Dudajeva gatvei – 464. sērijas jeb "Lietuviešu projekta" ēkas. 
Iela 1975. gadā nosaukta Andromedas galaktikas vārdā.

## Skatīt arī
* Purvciems
* Vidzemes priekšpilsēta

## Atsauces
Rimatara

**Rimatara** () ir koraļļu sala Tubuai salās Klusajā okeānā. Administratīvi pieder Franču Polinēzijai, kur kopā ar neapdzīvoto Marijas atolu () veido Rimataras komūnu. Atola pamatiedzīvotāji ir polinēziešu tauta tubuajieši, kas runā rimatariešu valodā. Lielākā apdzīvotā vieta ir Mutuaura dienvidu krastā; citas apdzīvotās vietas ir komūnas centrs Amaru austrumu krastā un Anaporo rietumu krastā.

## Ģeogrāfija
Rimatara atrodas Tubuai salu rietumos, tuvākā cietzeme ir  attālās Rurutu ziemeļaustrumos. Sala veidojusies kā piepacelts koraļļu atols bez centrālās lagūnas, kas izveidojies zemūdens vulkāna virsotnē; salu ieskauj 11 km garš koraļļu rifs. Reljefā viļņots līdzenums, augstākais paugurs ir Uahu ( vjl) salas centrā. Krasta līnija līdzena, neliels līcis dienviddaļā, pie kura atrodas Mutuauras ciems.

## Vēsture
Pirmais no eiropiešiem salu 1811. gadā apmeklēja britu kapteinis Semjuels Pinders Henrijs. 1821. gadā divi protestantu misionāri uz salas izveidoja misiju.

Pēdējā Rimataras salas valdniece, karaliene Tamaeva V (1830–1923), kāpa tronī pēc savas brāļameitas Tamaevas IV nāves 1892. gadā un valdīja 1889. gadā nodibinātā Francijas protektorāta pakļautībā. 1901. gadā Rimatara tika pievienota Francijas valdījumiem Polinēzijā, kas izbeidza Rimataras Tamaevu dinastijas valdīšanu.

## Saimniecība
Salas ziemeļos no 2006. gada darbojas Rimataras lidosta ar  garu skrejceļu, kas ar regulāriem reisiem savienota ar Taiti un citām Franču Polinēzijas salām un gadā apkalpo ap 9—12 tūkstošiem pasažieru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jāņa iela (Daugavpils)

**Jāņa iela** ir iela Daugavpilī, Jaunbūves apkaimes ziemeļos. Jāņa iela sākas no Mazās Viļņas ielas, ved ziemeļrietumu virzienā un beidzas strupceļā, no kura ar ietvi var nokļūt uz Andreja Pumpura ielas galu un uz gājēju pārvadu pāri Latgales ielai. Jāņa ielas dienvidu (nepārnumuru) pusē ir privātmāju apbūve, bet ziemeļu pusē ir Latgales ielas slīpums.

Jāņa ielas garums ir aptuveni 60 metri. Visā garumā tai ir asfalta segums un viena braukšanas josla. Pa Jāņa ielu kursē 2. un 4. maršruta tramvaji, kuriem šeit ir galapunkts "Latvijas Maiznieks" (agrāk "Maizes kombināts").

Jāņa iela ir šīs ielas vienīgais nosaukums, kas piešķirts jaunai ielai "starp Mazo Viļņas un Maltas ielu" 1934. gada 7. decembrī. Laika gaitā šis nosaukums nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Jāņa iela ir savienota ar šādām ielām:
* Mazā Viļņas iela (L veida krustojums)
* Latgales iela (savienojums tikai gājējiem)

## Atsauces
Aizsardzības mūris

**Aizsardzības mūris**, **aizsargmūris** jeb **pilsētas mūris** ir nocietinājums, ko parasti izmanto, lai aizsargātu pilsētu, ciematu vai citu apdzīvotu vietu no potenciāliem uzbrucējiem. Mūri var būt gan vienkāršas palisādes vai zemes nocietinājumi, gan plaši militāri cietokšņi, piemēram, kurtīnes ar torņiem, bastioniem un vārtiem piekļuvei pilsētai. No seniem laikiem līdz mūsdienām tos izmantoja, lai norobežotu un aizsargātu apmetnes. Parasti tos sauc par pilsētas mūriem, lai gan bija arī mūri, piemēram, Lielais Ķīnas mūris, Adriāna valnis un Atlantijas valnis, kas sniedzās tālu aiz pilsētas robežām un kurus izmantoja, lai iežogotu reģionus vai iezīmētu teritoriālās robežas.

Senie mūri gandrīz vienmēr ir mūrētas konstrukcijas, lai gan zināmi arī ķieģeļu un koka varianti. Atkarībā no pilsētas vai apmetnes apkārtnes topogrāfijas, kuru paredzēts aizsargāt, mūrī var iekļaut reljefa elementus, piemēram, upes vai piekrastes līnijas, lai uzlabotu aizsardzību.

Mūrus varēja šķērsot tikai ieejot attiecīgajos pilsētas vārtos, kurus bieži papildina torņi. Lai gan masīvo mūru celtniecības prakse sakņojas aizvēsturē, tā pilnveidojās pilsētvalstu veidošanās laikā, un mūru celtniecība turpinājās viduslaikos un arī vēlāk atsevišķās Eiropas daļās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ķirsis (uzvārds)

**Ķirsis** ir latviešu uzvārds (sieviešu dzimtē Ķirse). Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Guntars Ķirsis (1965) — diriģents, festivālu producents un profesionālo kultūras organizāciju vadītājs;
* Jānis Ķirsis (1988) — komponists un producents;
* Teodors Ķirsis (1942—2003) — alpīnists;
* Vilnis Ķirsis (1980) — ekonomists un politiķis.
Rurutu

**Rurutu** () ir vulkāniska sala Tubuai salās Klusajā okeānā. Administratīvi pieder Franču Polinēzijai, kur veido atsevišķu Rurutu komūnu. Atola pamatiedzīvotāji ir polinēziešu tauta tubuajieši. Lielākā apdzīvotā vieta ir komūnas centrs Moerai ziemeļaustrumu krastā; citas apdzīvotās vietas ir Hauti dienvidaustrumu krastā un Avera un Narui rietumu krastā.

## Ģeogrāfija

Rurutu atrodas Tubuai salu rietumu daļā, tuvākā cietzeme ir  attālā Rimatara dienvidrietumos. 

Ģeoloģiski Rurutu sākotnēji izveidojās pirms 12 miljoniem gadu tā sauktajā Makdonalda hotspotā. Nākamo 10 miljonu gadu laikā erozijas rezultātā sala saruka, līdz tā kļuva gandrīz par atolu. Pēc tam, pirms nedaudz vairāk kā miljona gadu, Rurutu šķērsoja Arago hotspotu, kas to pacēla aptuveni par 150 metriem. Tagad salu lielākoties ieskauj stāvas jūras klintis no seniem koraļļiem, ko sauc par makateām. Klintīs daudz alu, kas piepildītas ar konkrēcijām, un Rurutu ir unikāla Franču Polinēzijas salu vidū, jo tās vēsturiskie iedzīvotāji dzīvojuši alās. 

Reljefs paugurains, augstākais kalns ir Manureva ( vjl) salas ziemeļrietumos. Krasta līnija līdzena, to ieskauj koraļļu rifs.

Valda subtropu okeāna klimats, dominējot austrumu pasātiem. No janvāra līdz martam nokrišņi ir bagātīgi un gandrīz katru dienu.

## Vēsture
Saskaņā ar mutvārdu tradīciju «Ati Aairi» salu starp 10. un 13. gadsimtu kolonizēja ieceļotāji no Tongas. Vēlākos gadsimtos salu centās iekarot iebrucēji no Samoas, Maupiti, Šuahines un Raivavaes, bet 16. gadsimtā salu centās pakļaut Tubuai vadonis. 

Pirmais no eiropiešiem salu 1769. gada 13. augustā atklāja britu jūrasbraucējs Džeimss Kuks, bet nespēja izkāpt krastā piestāšanas grūtību un iedzīvotāju naidīgās attieksmes dēļ. 1821. gadā salā protestantu misiju nodibināja Londonas Misionāru biedrības misionāri. No 1862. līdz 1889. gadam salā pastāvēja neatkarīga Rurutu karaliste. 1889. gadā tā nonāca Francijas protektorātā, bet 1900. gadā Francija to iekļāva savos Polinēzijas valdījumos.

## Saimniecība
Rurutu Franču Polinēzijā ir slavena ar saviem amatniecības izstrādājumiem, grozu pīšanu un jo īpaši pandāna šķiedras apstrādi, kas daudzām salas ģimenēm nodrošina ievērojamus ienākumus. Nozīmīgas nozares ir lauksaimniecība un zveja; nelielos apjomos tiek audzēta kafija. Tiek attīstīts tūrisms, sevišķi vaļu vērošana, kas šeit ierodas vairoties no jūlija līdz oktobrim.

Salas ziemeļos darbojas Rurutu lidosta ar  garu skrejceļu, kas ar regulāriem reisiem savienota ar Taiti un citām Franču Polinēzijas salām un gadā apkalpo ap 18—22 tūkstošiem pasažieru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mins Auns Hlains

**Mins Auns Hlains** (, dzimis ) ir Mjanmas militārais virsnieks. Kopš 2021. gada Mjanmas apvērsuma Hlains ir Valsts pārvaldes padomes priekšsēdētājs. 2021. gada augustā viņš iecēla sevi par Mjanmas premjerministru, kā arī 2024. gada jūlijā pārņēma arī prezidenta pienākumus.

Kopš 2011. gada marta Hlains ir Mjanmas bruņoto spēku komandieris. 2016. gadā ANO Cilvēktiesību komiteja apsūdzēja Hlainu genocīdā pret rohindžiem Mjanmas ziemeļos. Viņa attiecības ar ievēlēto valsts padomnieci Aunu Sanu Su Či bija saspringtas, lai gan viņa viņu aizstāvēja starptautiskajās apsūdzībās par genocīdu.

2020. gada vēlēšanās Aunas Sanas Su Či vadītā partija guva pārliecinošu uzvaru, tomēr Hlains nepamatoti apgalvoja, ka vēlēšanas bija viltotas un notikušas ar plašiem pārkāpumiem. 2021. gada februārī viņš veica valsts apvērsumu un sagrāba varu. Pēc plašu protestu izcelšanās pret viņa valdīšanu, Hlains pavēlēja apspiest demonstrācijas, izraisot pašreiz notiekošo pilsoņu karu.

Viņa valdītie spēki šajā konfliktā ir izmantojuši izdedzinātās zemes taktiku, tostarp uzlidojumus civiliedzīvotājiem. Viņš pavēlēja izpildīt nāvessodu valstī pazīstamiem demokrātijas aktīvistiem. Ārpolitikā Hlains pretojas Dienvidaustrumāzijas valstu asociācijas ietekmei un stiprinājis attiecības ar Krieviju, Ķīnu un Indiju. Saistībā ar viņa īstenotajiem cilvēktiesību pārkāpumiem un korupciju, Hlains un viņa valdība ir pakļauti plašām starptautiskām sankcijām. Saskaņā ar 2024. gada The Economist "demokrātijas indeksu" Hlaina valdītā Mjanma ir novērtēta kā otra autoritārākā valsts pasaulē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Diks Shofs

**Hendrikuss Vilhelhumss Marija "Diks" Shofs** (, dzimis ) ir nīderlandiešu politiķis. No 2024. gada jūlija līdz 2026. gada februārim viņš bija Nīderlandes premjerministrs.

Studējis pilsētu un reģionālo plānošanu Radbouda Universitātē. No 2020. līdz 2024. gadam ieņēmis Tieslietu un drošības ministrijas ģenerālsekretāra amatu. Iepriekš no 2018. līdz 2020. gadam bijis Nīderlandes izlūkošanas un drošības dienesta vadītājs, bet no 2013. līdz 2018. gadam bijis Nīderlandes pretterorisma dienesta vadītājs.

2023. gada parlamenta vēlēšanās vislielāko atbalstu guva Gērta Vildersa vadītā labēji populistiskā Brīvības partija (PVV). Lai spētu izveidot valdību, par premjerministru tika izvēlēts pie nevienas partijas nepiederošais Shofs. 2025. gada jūnijā PVV izstājās no koalīcijas, kā rezultātā Shofs paziņoja par atkāpšanos no amata.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gērts Vilderss

**Gērts Vilderss** (, dzimis ) ir nīderlandiešu politiķis. 2006. gadā dibinājis galēji labējo "Brīvības partiju" (PVV) un kopš tā laika ir tās līderis. Pazīstams ar galēji labējo populismu, pretstāvi imigrācijai un islāmam, kā arī eiroskeptismu.

Vilderss iestājas pret viņa vārdiem raksturoto "Nīderlandes islamizāciju". Viņš ir salīdzinājis Korānu ar "Mana cīņa" un aicinājis to Nīderlandē aizliegt. Viņš iestājas par imigrācijas pārtraukšanu no musulmaņu valstīm, kā arī par jaunu mošeju būvniecības aizliegumu. Savu uzskatu dēļ Vilderss ir pretrunīgi vērtēts gan Nīderlandē, gan starptautiski.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bola Tinubu

**Bola Ahmeds Adekunle Tinubu** (, dzimis ) ir Nigērijas politiķis. Kopš 2023. gada maija Tinubu ir 16. Nigērijas prezidents.

Uzaudzis Nigērijā, 1975. gadā pārcēlies uz ASV, kur studējis grāmatvedību Čikāgas štata universitātē. 1980. gados atgriezies Nigērijā. 1992. gadā ticis ievēlēts Nigērijas senātā, taču gadu vēlāk pēc Sani Abačas militārā apvērsuma devies trimdā, kur kļuvis par aktīvu demokrātijas aizstāvi. No 1999. gada līdz 2007. gadam bijis Lagosas štata gubernators. 2023. gadā ticis ievēlēts par Nigērijas prezidentu.

## Atsauces

## Ārējās saites
1. Kumelīšu iela

**1. Kumelīšu iela** ir iela Daugavpilī, Mazo Stropu apkaimē, dārzkopības sabiedrības "Uzvara" teritorijā. 1.&nbsp;Kumelīšu iela sākas krustojumā ar Dāliju ielu, ved ziemeļu virzienā un beidzas krustojumā ar 1.&nbsp;Narcišu ielu. Ielā ir vasarnīcu apbūve.

1.&nbsp;Kumelīšu ielas garums ir aptuveni 155 metri, visā garumā tā klāta ar grants segumu. Ielas sarkano līniju platums ir 5—7 metri. Satiksmes kustība norit vienā joslā abos virzienos. Sabiedriskais transports pa 1.&nbsp;Kumelīšu ielu nekursē.

Iela izveidota 1970. gados, bet nosaukums tai piešķirts tikai 2006. gada 12. oktobrī.

## Ielu savienojumi
1. Kumelīšu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Dāliju iela
* 1. Narcišu iela

## Atsauces

## Skatīt arī
* Kumelīšu iela
* 2. Kumelīšu iela
Dina Boluarte

**Dina Ersilja Boluarte Segarra** (, dzimusi ) ir Peru politiķe un juriste. No 2022. līdz 2025. gadam viņa bija 64. Peru prezidente.

No 2021. gada līdz 2022. gadam prezidenta Pedro Kastiljo vadībā bijusi Peru pirmā viceprezidente. 2022. gadā kļuvusi par Peru pirmo sievieti prezidenti. Līdz tam bijusi marksistiskās *[[Perú Libre]]* partijas locekle. Kļuvusi par prezidenti pēc tam, kad Kastiljo mēģināja atlaist Peru kongresu, kā rezultātā viņš tika impīčots un arestēts. Boluartes prezidentūras pirmajos mēnešos Peru norisinājās plaši protesti, kas tika apspiesti ar armijas un policijas palīdzību. Valdība apgalvoja, ka Huljakā bojā gājušie, vairums no kuriem bija nejauši garāmgājēji, miruši no paštaisītiem ieročiem, kurus ieveduši no kaimiņu Bolīvijas, tomēr viņos tika atrastas spēka struktūru lietotās lodes.

Boluarte tika uzskatīta par oportūnisti, bet viņas valdība par autoritāru. Viņas popularitāte strauji kritās, un 2025. gada martā tā sasniedza vēsturiski zemu līmeni — tikai 2%. Šī iemesla dēļ vairāki starptautiskie žurnālisti Boluarti ir nodēvējuši par “nepopulārāko līderi pasaulē”. Viņas popularitāti negatīvi ietekmēja "Rolex-geita", kurā viņa bija pieķerta nēsājam prezidentei pārlieku dārgus pulksteņus, plastisko operāciju slēpšana, korupcijas skandāli un strauji augošā noziedzība, kā arī amnestija apvainotajiem noziegumos pret cilvēcību līdz 20. gadsimta beigām. 2025. gada oktobrī viņa zaudēja amatu parlamenta veiktā impīčmenta rezultātā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Marselu Rebelu de Souza

**Marselu Nunu Duarte Rebelu de Souza** (, dzimis ) ir Portugāles politiķis. 2016. līdz 2026. gadam de Souza bija 20. Portugāles prezidents.

Savas politiķa karjeras laikā bijis Portugāles Sociāldemokrātiskās partijas biedrs. 2016. gadā de Souzu ievēlēja par Portugāles prezidentu un atkārtoti pārvēlēja 2021. gadā.

## Ārējās saites
Hasans Šeihs Mohamuds

**Hasans Šeihs Mohamuds** (, dzimis ) ir Somālijas politiķis. Kopš 2022. gada Mohamuds ir 10. Somālijas prezidents. Šajā amatā bijis arī no 2012. gada līdz 2017. gadam.

2011. gadā dibinājis Miera un attīstības partiju. 2012. gada septembrī ticis ievēlēts par Somālijas prezidentu. Viņa prezidentūru raksturoja centieni stiprināt valsts institūcijas, cīņa pret teroristisko grupējumu *[[Al-Šabāb]]*, kā arī centieni uzlabot attiecības ar starptautiskajiem partneriem. 2022. gadā ticis atkārtoti ievēlēts par prezidentu, uzvarot vēlēšanās, kas notika dziļas politiskās un ekonomiskās krīzes laikā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tubuai

**Tubuai** (, ) ir vulkāniska sala Tubuai salās Klusajā okeānā. Administratīvi pieder Franču Polinēzijai, kur veido atsevišķu Tubuai komūnu. Atola pamatiedzīvotāji ir polinēziešu tauta tubuajieši. Lielākā apdzīvotā vieta ir Tubuai salu administratīvās vienības un komūnas centrs Mataura ziemeļu krastā; citas apdzīvotās vietas ir Taahuaia ziemeļaustrumu krastā un Mahu dienvidu krastā.

## Ģeogrāfija

Tubuai atrodas Tubuai salu vidusdaļā, tuvākā cietzeme ir  attālā Raivavae dienvidaustrumos.  Sala ir sena vulkāna virsotne, ko ieskauj  garš koraļļu rifs, kas iekļauj  lielu un līdz  dziļu lagūnu ar vienu kuģojamu savienojumu ar okeānu; uz rifa 8 nelielu motu. Reljefs paugurains, augstākais kalns ir Taitaa ( vjl) salas austrumu daļā. Rietumu daļā purvaina zemiene. 

Sala atrodas gandrīz tieši uz Dienvidu tropu loka, valda subtropu okeāna klimats, dominējot austrumu pasātiem. Vidējā gaisa temperatūra , vidējais nokrišņu daudzums . Nereti cikloni ar vēja ātrumu līdz .

## Vēsture

Sala apdzīvota kopš 13. gadsimta pirmās puses. Jau senos laikos gar salas krastu izbūvēts ceļš, saglabājušies vairāki marae, māju platformas un kapsētas. 

Pirmais no eiropiešiem salu 1777. gadā atklāja britu jūrasbraucējs Džeimss Kuks, bet krastā neizkāpa. Nākamie rietumnieki salā piestāja ''Bounty'' dumpinieki, kas nomaļo Tubuai bija izvēlējušies par slēpņa vietu, bet pēc konflikta ar iezemiešiem, kad vairāki no tiem tika nogalināti, bija spiesti salu pamest. Pēc reisa uz Taiti, kur dumpinieki sagūstīja vairākas sievietes un ieguva mājlopus, tie atgriezās salā un tās ziemeļaustrumu krastā uzcēla Džordža fortu (*Fort George*), kas mūsdienās ir atjaunots un ir vēstures piemineklis. Salinieki joprojām bija naidīgi noskaņoti pret dumpiniekiem un neļāva tiem apņemt vietējās sievas un netirgojās ar pārtiku. Sekoja vairākas bruņotas sadursmes un tikai divus mēnešus pēc pirmās ierašanās salā dumpiineki bija spiesti to pamest, lai dotos uz Pitkērnu.

Eiropieši salā ievazāja infekcijas slimības, pret kurām iezemiešiem nebija imunitātes. 1789. gadā viens no dumpiniekiem Džeimss Morisons savās piezīmēs novērtēja, ka salā ir ap 3000 iedzīvotāju, bet kad 1820. gados šeit ieradās kristiešu misionāri, bija palicis tikai ap 300 iedzīvotāju.

No 1819. gada līdz tam neatkarīgā Tubuai nonāca Taiti karaļa Pomares II valdījumā, bet no 1842. gada — Francijas protektorātā. 1880. gadā kopā ar Taiti Tubuai kļuva par Francijas koloniju.

## Saimniecība
Galvenā saimniecības nozare ir lauksaimniecība — audzē galvenokārt kartupeļus un burkānus eksportam, kā arī vietējos produktus, piemēram, taro, saldos kartupeļus, kokosriekstus un manioku. Zvejniecība attīstīta tikai vietējam patēriņam. Attīstās tūrisms.

Salas ziemeļrietumos darbojas Tubuai lidosta ar  garu skrejceļu, kas ar regulāriem reisiem savienota ar Taiti un citām Franču Polinēzijas salām un gadā apkalpo ap 20 tūkstošiem pasažieru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kumelīšu iela (Daugavpils)

:Šis raksts ir par nenumurēto Kumelīšu ielu. Daugavpilī ir arī numurētas 1. un 2. Kumelīšu ielas.

**Kumelīšu iela** ir iela Daugavpilī, Mazo Stropu apkaimē, dārzkopības sabiedrības "Uzvara" teritorijā. Kumelīšu iela sākas krustojumā ar Dāliju ielu, ved uz ziemeļiem un beidzas krustojumā ar 2.&nbsp;Narcišu ielu. Ielā ir vasarnīcu apbūve.

Ielas garums ir aptuveni 115 metri, visā garumā tā klāta ar grants segumu. Kumelīšu ielas sarkano līniju platums ir 5 metri. Satiksmes kustība norit abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Kumelīšu ielu nekursē.

Iela izveidota 1970. gados, bet nosaukums tai piešķirts tikai 2007. gada 10. jūlijā.

## Ielu savienojumi
Kumelīšu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Dāliju iela
* 2. Narcišu iela

## Atsauces
Samija Suluhu Hasana

**Samija Suluhu Hasana** (, dzimusi ) ir Tanzānijas politiķe. Kopš 2021. gada Hasana ir 6. Tanzānijas prezidente. Viņa ir pirmā sieviete, kas ieņēmusi šo amatu. No 2015. gada līdz 2021. gadam bijusi Tanzānijas viceprezidente. Par Tanzānijas prezidenti kļuvusi pēc iepriekšējā prezidenta Džona Magufuli nāves.

Kā prezidente Hasana ir īstenojusi vairākas demokrātiskas reformas un ir mainījusi sava priekšgājēja politiku, kas tika īstenota, lai apspiestu politisko opozīciju. Savas prezidentūras laikā fokusējusies uz infrastruktūras attīstību, tūrismu un ārējo investoru piesaisti.

## Ārējās saites
Vecpils iela (Daugavpils)

**Vecpils iela** ir iela Daugavpilī, Ruģeļu apkaimē. Tā sākas no Naujenes ielas, ved austrumu un ziemeļaustrumu virzienā un beidzas strupceļā, nesasniedzot Dunduru ielu. Vecpils ielai ir arī vairāki atzari dienvidu virzienā, kuri oficiāli ir Vecpils ielas daļas.

Vecpils ielas galvenās trases garums ir aptuveni 1160 metri, sarkano līniju platums ir 10—15 metri. No ielas sākuma līdz krustojumam ar Strazdu ielu tā ir klāta ar asfalta segumu, bet tālāk tai ir grants segums. Visā garumā satiksmes kustība atļauta abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Vecpils ielu nekursē, tuvākās pieturas ir "Zaļā iela" un "Dārzu biedrība “Draudzība”" Nometņu ielā.

Iela izveidota 1990. gados un apbūvēta ar savrupmājām. Latvijas PSR laikā Vecpils ielas sākumā pastāvēja Ruģeļu **Zaļā iela** ().

## Ielu savienojumi
Vecpils iela ir savienota ar šādām ielām:
* Naujenes iela (T veida krustojums)
* Sauleskalna iela
* Nometņu iela (savienojums ar Vecpils ielas atzarojumu)
* Zaļā iela / Strazdu iela
* Akas iela (T veida krustojums)
* Riņķa iela (T veida krustojums)
* Zirņu iela (T veida krustojums)
* Stārķu iela (T veida krustojums)
* Dunduru iela (savienojums tikai gājējiem)

## Atsauces
Elernes iela

**Elernes iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Judovkas apkaimē. Elernes iela sākas strupceļā Daugavas krastā un ved dienvidu virzienā līdz krustojumam ar Lielo ielu. Iela ir apbūvēta ar privātmājām.

Elernes ielas garums ir aptuveni 190 metri, visā garumā tā klāta ar grants segumu. Ielas sarkano līniju platums ir 7—8 metri. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Elernes ielu nekursē, tuvākā pietura ir 8. autobusa "Kooperācijas iela" Lielajā ielā.

Sākotnējais ielas nosaukums bija **Lēģeru iela**. Latvijas PSR gados to pārdēvēja par **[[Valērijs Čkalovs|Čkalova]] ielu**, bet pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas — par **Elernes ielu**, Elernes ciema vārdā.

## Ielu savienojumi
Elernes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Kaplavas iela (tikai pēc plāna; dabā savienojuma nav)
* Lielā iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Ķekavas Bulldogs

**Ķekavas Bulldogs** ir florbola klubs Latvijā. Tas dibināts 2006. gadā. Klubs startē Elvi vīriešu virslīgā, kā arī attīsta sieviešu un plašu jauniešu komandu sistēmu — no U8 līdz U18 vecuma grupām.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kluba tīmekļa vietne
Indijas premjerministrs

**Indijas premjerministrs** (, *Bhārat ke Pradhān Mantrī*) ir Indijas valdības vadītājs un faktiskais valsts izpildvaras līderis, kas vada ministru padomi un ir atbildīgs par valdības politikas virzieniem. Šis amats tika izveidots 1947. gada 15. augustā, kad Indija ieguva neatkarību no Apvienotās Karalistes.

Atšķirībā no prezidenta — kurš ir formālais valsts vadītājs — premjerministrs ir izpildvaras centrs, un viņa vadītā valdība pieņem lēmumus ikdienas politikas un administrācijas jautājumos. Premjerministrs ir atbildīgs parlamentam, un viņa amats ir atkarīgs no vairākuma atbalsta Indijas parlamenta apakšpalātā — *Lok Sabha*.

Pirmais Indijas premjerministrs bija Džavāharlāls Nehru, kurš šo amatu ieņēma no 1947. līdz 1964. gadam. Līdz šim (2025. gadā) premjerministra amatu ir ieņēmušas 15 personas, tostarp Indira Gandija, Atals Bihari Vadžpaji, Manmohans Singhs, un kopš 2014. gada — Narēndra Modi. Modi ir bijušais Gudžarātas štata galvenais ministrs un pārstāv Indijas Tautas partiju (BJP). Viņš kļuva par premjerministru 2014. gadā un atkārtoti tika ievēlēts 2019. gadā un 2024. gadā.

## Ārējās saites

* Oficiālā premjerministra vietne
* Office of the Prime Minister — india.gov.in
Lilo un Stičs (2025. gada filma)

**"Lilo un Stičs"** () ir 2025. gada ASV zinātniskās fantastikas kinokomēdija, ko producējušas *[[Walt Disney Pictures]]* un *[[Rideback]]* studijas, un izplata *[[Walt Disney Studios Motion Pictures]]*. Filmas režisors ir Dīns Fleišers Kemps, un tas ir *[[Walt Disney Animation Studios]]* 2002. gada tradicionālās animācijas filmas "Lilo un Stičs" animācijas spēlfilmas jauns ekranizējums, kurā izmantoti arī sižeta elementi no animācijas filmas turpinājumiem un televīzijas seriāla. Maija Kealoha atveido Lilo Pelekai un šī ir viņas kino debija. Oriģinālās animācijas filmas scenārija autors un režisors Kriss Sanderss atgriezies pie Stiča ieskaņošanas. Pārējās lomas atveidojuši un ieskaņojuši Sidneja Agudonga, Billijs Magnusens, Hanna Vodinghema, Kortnijs Venss, Zaks Galifjanakis, kā arī aktieri no oriģinālās animācijas filmas Eimija Hilla, Tia Karere un Džeisons Skots Lī.

Spēlfilmas izstāde uzsākta 2018. gada oktobrī, kad projektā iesaistīti scenārists Maiks Van Vaess un producenti Dens Lins un Džonatans Eiričs. Līdz 2020. gada novembrim sarunas par filmas režiju norisinājās ar Džonu Ču, savukārt Van Vaess pameta projektu, tomēr viņš minēts filmas titros. 2022. gada jūlijā par filmas jauno režisoru un scenāristu nolīga Fleišeru Kempu un Krisu Kekaniokalani Braitu, bet aktieru atlase ilga no 2022. gada novembra līdz 2023. gada jūnijam. Filmēšana norisinājās no 2023. gada aprīļa līdz jūlijam un 2024. gada februārī un martā. Filmas mūziku komponēja Dens Romers, bet filmas vizuālos efektus nodrošināja studija *[[Industrial Light & Magic]]*.

Filmas "Lilo un Stičs" pirmizrāde notika ''El Capitan'' teātrī Losandželosā , bet Amerikas Savienoto Valstu un Latvijas kinoteātros filma bija skatāma no . Neskatoties uz dažādajām kritiķu atsauksmēm, filma pārspēja vairākus rekordus un visā pasaulē nopelnījusi vairāk nekā vienu miljardu ASV dolāru, kļūstot par 2025. gada ceturto ienesīgāko filmu un visu laiku ienesīgāko animācijas spēlfilmu. Tā ir arī pirmā 2025. gada ASV filma, kas nopelnījusi vairāk nekā vienu miljardu ASV dolāru. Filmas turpinājums ir tapšanas procesā, un Sanderss raksta turpinājuma scenāriju..

## Atsauces

## Ārējās saites
Tallinas vecpilsēta

thumb|Tallinas vecpilsēta mūsdienās
**Tallinas vecpilsēta** () ir Igaunijas galvaspilsētas Tallinas vecākā daļa. Tallinas vecpilsētai izdevies pilnībā saglabāt savu viduslaiku un Hanzas laika apbūvi. Vecpilsētai ir 13. gadsimta pilsētas plānojums. Kopš 1997. gada šī teritorija ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Vecpilsētu daļēji ieskauj Tallinas pilsētas mūri. Tās platība ir 113 hektāri, un tai ir 2253 hektāru liela buferzona.

Lielākā daļa vecpilsētas ēku celtas 13.—16. gadsimtā.
[thumb|Harju iela Tallinas vecpilsētā pēc [PSRS Gaisa spēki|PSRS Gaisa spēku bombardēšanas 1944. gada martā]]

Otrā pasaules kara laikā, kad Igauniju no 1941. līdz 1944. gadam bija okupējis Vērmahts, Tallinas vecpilsētu vairākkārt bombardēja PSRS Gaisa spēki. Vispostošākajā uzlidojumā 1944. gada 9. un 10. martā PSRS Gaisa spēki uz Tallinu nometa vairāk nekā tūkstoti degbumbu, izraisot plašus ugunsgrēkus, iznīcinot aptuveni 10% ēku vecpilsētā, nogalinot simtiem cilvēku un atstājot bez pajumtes vairāk nekā  cilvēku.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Tallinas vecpilsēta  vietnē *visitestonia.com*
Tukumana

**Tukumana** () var būt:
* Tukumanas province — province Argentīnā
* Sanmigela de Tukumana — pilsēta Argentīnā
* Atlético Tucumán — futbola klubs
Stabu iela (Daugavpils)

**Stabu iela** ir iela Daugavpilī, Jaunās Forštates apkaimē. Stabu iela sākas krustojumā ar Stāvo un Tartu ielu, ved ziemeļu un ziemeļaustrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Rēzeknes ielu. Stabu ielā ir daudzstāvu dzīvojamā apbūve, tomēr mūsdienās nevienai celtnei vai zemesgabalam nav adreses šajā ielā.

Ielas garums ir aptuveni 175 metri, visā garumā tā klāta ar asfalta segumu. Ielas sarkano līniju platums ir 16 metri. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos, pa vienu joslu katrā virzienā. Sabiedriskais transports pa Stabu ielu nekursē, tuvākā pietura ir "Aveņu iela".

## Vēsture
Stabu iela izveidojusies Raipoles ciema nomalē (no 1930. gadiem Vecās Forštates sastāvā). 1936. gada plānā tā attēlota no Robežu (tagad Ormaņu) ielas līdz pilsētas ziemeļu robežai (tagad Rēzeknes iela). Iespējams, Otrā pasaules kara laikā iela tika iznīcināta, jo 1957. gadā tās nosaukums bija piešķirts no jauna. Saskaņā ar 1975. gada karti, Stabu iela stiepās tikai no Ormaņu līdz Kalnu ielai, bet tagadējais ielas posms tolaik nepastāvēja.

1980. gados, ar Jaunās Forštates (tolaik 1. Maija) rajona būvniecību, Stabu ielas teritorija tika iekļauta šajā jaunajā rajonā. Ielas vecā apbūve tika nojaukta un tās vietā izbūvēja tipveida piecstāvu mājas. Apkaimes pārbūves rezultātā iela ieguva savas pašreizējās robežas.

Stabu ielas nosaukums laika gaitā nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Stabu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Stāvā iela / Tartu iela
* Rēzeknes iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Plantāns

thumb|Plantāni
**Plantāns** (*Musa paradisiaca*) ir augs, kas pieder pie banānaugu dzimtas (*Musaceae*) un tiek plaši audzēts tropu un subtropu reģionos pārtikas iegūšanai.

Atšķirībā no parastajiem banāniem, plantāni ir lielāki un cietāki. Tāpēc tie parasti netiek ēsti neapstrādātā veidā, bet gan tiek vārīti, cepti, grilēti vai fritēti. Garšas ziņā tie var būt gan neitrāli, gan viegli saldeni, atkarībā no gatavības pakāpes.

Plantāniem ir nozīmīga loma uzturā kā stabilam un enerģiju dodošam pārtikas produktam, līdzīgi kā kartupeļiem, rīsiem vai kukurūzai. Tie tiek izmantoti dažādos ēdienos – gan kā pamatēdiens, gan kā uzkoda vai pat deserts.

## Izcelsme un izplatība
Plantāni cēlušies Dienvidaustrumāzijā un Papua-Jaungvinejā, kur tie tika pieradināti jau pirms vairākiem tūkstošiem gadu. Tiek uzskatīts, ka vietējās kopienas selekcionēja dažādus *[[Banānaugi|Musa]]* sugas augus, krustojot savvaļas banānus, lai iegūtu augļus ar mazāk sēklām un augstāku uzturvērtību.

Laika gaitā plantāni caur tirdzniecības ceļiem izplatījās uz citām pasaules daļām. Īpaši nozīmīga loma to izplatībā bija arābiem, kas ap 6.–7. gadsimtu ieviesa plantānus Āfrikā. No turienes tie vēlāk tika ievesti Amerikā koloniālās ekspansijas laikā, īpaši 15.–16. gadsimtā.

Mūsdienās plantāni ir plaši audzēti un tiek uzskatīti par pamata pārtikas kultūraugu:

* Āfrika – īpaši tādās valstīs kā Nigērija, Gana, Kamerūna un Uganda, kur plantāni ir galvenais ogļhidrātu avots un svarīga daļa no ikdienas uztura.
* Centrālamerika un Dienvidamerika – audzēti un izmantoti tādās valstīs kā Hondurasa, Panama, Kolumbija, Venecuēla un Ekvadora. Tie ir sastopami gan kā eksports, gan kā vietējā pārtika.
* Karību salas – plantāni ir neatņemama daļa no Kubas, Puertoriko, Dominikānas Republikas un Haiti virtuvēm.

Plantānu izturība pret dažādiem klimatiskajiem apstākļiem, augstā ražība un barības vērtība padara tos par būtisku kultūru daudzās attīstības valstīs.

## Botāniskais raksturojums
Plantāna augs ir daudzgadīgs zālaugs, kura viltus kāts veidojas no lielām lapu makstīm. Ziedkopa parādās auga centrā un veido augļkopas, kas satur vairākus desmitus augļu. Plantāna augļi ir garāki un cietāki par banāniem, to miza ir biezāka un dažkārt ar tumšākiem plankumiem.

## Lietošana pārtikā
[thumb|Cepti plantāni ([Bolīvija)]]
Plantānus reti ēd jēlus – tie parasti tiek vārīti, cepti, grilēti vai fritēti. Tiem ir svarīga loma daudzu tropu valstu virtuvēs, piemēram, Nigērijā, Kolumbijā, Kubā un Puertoriko.

## Uzturvērtība

Plantāni ir labs ogļhidrātu avots, satur šķiedrvielas, A, C un B6 vitamīnus, kā arī kāliju. Tie ir enerģiju dodošs pārtikas avots reģionos, kur citi graudaugi vai kartupeļi ir mazāk izplatīti.

## Skatīt arī
* Banāns

## Ārējās saites
Robežu iela (Daugavpils)

**Robežu iela** ir iela Daugavpilī, Viduspoguļankas apkaimē. Tā sākas strupceļā pie Šuņezera ziemeļu krasta, ved ziemeļaustrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Ventas ielu. Ielā ir privātmāju apbūve.

Robežu ielas garums ir aptuveni 400 metri, tās sarkano līniju platums ir 15 metri. Visā garumā Robežu iela ir klāta ar grants segumu, satiksmes kustība norit abos virzienos vienā joslā. Sabiedriskais transports pa Robežu ielu nekursē, tuvākā pietura ir "Ventas iela".

Ielas nosaukums ir zināms kopš Latvijas PSR gadiem un laika gaitā nav mainījies. Līdz 1957. gadam nosaukums "Robežu iela" bija arī tagadējai Omskas ielai, bet līdzīgais krievvalodīgais nosaukums "Graničnaja iela" — blakusesošajām Sēņu ielai un Lakstīgalu ielai.

## Ielu savienojumi
Robežu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Liliju iela
* Sēņu iela
* Ventas iela (T veida krustojums)

## Atsauces

## Skatīt arī
* Ormaņu iela
Havoc (2025. gada filma)

***Havoc*** ir 2025. gada ASV un Apvienotās Karalistes asa sižeta trillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Gerets Evanss. Filmā galvenās lomas atveido Toms Hārdijs, Džesija Meja Lī, Džastins Kornvels, Luiss Gusmans, Timotijs Olifents un Forests Vaitekers.

Filma stāsta par policijas detektīvu, kuram pēc neizdevušās narkotiku darījuma ir jāatrod nolaupītais politiķa dēls.

Filmas *Havoc* pirmizrāde notika  straumēšanas platformā *[[Netflix]]*. Filma saņēma viduvēju kritiķu vērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sergejs Žukovs

**Sergejs Žukovs** (dzimis  Krāslavā, Latvijā) ir latviešu rakstnieks un dzejnieks. 

## Biogrāfija
Dzimis un uzaudzis Krāslavā. Beidzis Krāslavas ģimnāziju (2000), Daugavpils Tirdzniecības skolu (2004), Daugavpils Universitāti (2013, 2015, 2023). 2019. gadā veiksmīgi pabeidzis doktorantūras studijas literatūrzinātnē Daugavpils Universitātē, tajā ieguvis arī maģistra grādu salīdzināmajā filoloģijā, bakalaura grādu latviešu filoloģijā un akadēmiskā bakalaura grādu tiesību zinātnēs.

## Publikācijas
Par vienu no pirmajām publikācijām var uzskatīt  laikrakstā "Literatūra un māksla Latvijā" 2000. g. 21. decembra numurā *Nr. 51 (78)) publicēto miniatūru "Zemenes sniegā".  Avīzē "Zeme" publicēti stāsti "No mednieka stāstiem..." un "Divas naktis blakus lācim". Regulāras publikācijas notika krājumos "Olūts" un "Tāvuzemes kalendars", kas tiek izdoti latgaliešu rakstu valodā. Prozas un dzejas publikācijas dažādos preses izdevumos un krājumos.

Dzejoļu publikācija literārā konkursa "Sidraba lāsēm rit laiks..." ietvaros Gulbenes literātu kluba "Autogrāfs" kopkrājumā, saistībā ar 2004. gada Dzejas dienām.
Dzeja publicēta arī dzejas krājumos un almanahos "Mana Krāslava" (2007)  un  "Rēzekne - 2010"  (2010)

Publikācija krājumā "Manā skolā mācās čigāni" (2006), kas izdots ES *Phare* programmas "Sabiedrības integrācijas veicināšana Latvijā" Izglītības iniciatīvu centra projekta "Čigāni vietējā sabiedrībā un skolā" ietvaros.

Pasaku publikācija krājumā "Pasakas piena glāzē" (Rīga, 2007), ko izdevusi biedrība "Siera klubs". 

Pirmā izdotā grāmata ir vēsturiskais dēku romāns "Kaisles varā" (2008, Rēzeknē Latgales Kultūras centra izdevniecībā, ar Krāslavas pašvaldības finansiālu atbalstu).

Otrā izdotā grāmata ir godalgotais maģistra darbs "Neringas tēla transformācijas: mīts, folklora, literatūra" (2015). Izdots Vācijā, akadēmiskās literatūras apgādā "GlobeEdit".

## Apbalvojumi
* Bakalaura darbs ieguvis Latviešu Akadēmiskās Organizācijas Zviedrijā Veronikas Strēlertes balvu (2013. gads).
* Maģistra darbs ieguvis Latviešu Akadēmiskās Organizācijas Zviedrijā balvu (2015. gads).

## Atsauces
Džons Berntāls

**Džonatans Edvards Berntāls** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris.

Kļuvis atpazīstams ar lomu seriālā "Staigājošie miroņi" (2010—2012; 2018), kur viņš pirmās divas sezonas bija galvenās lomas atveidotājs. Atveidojis lomas arī *[[Marvel Cinematic Universe]]* seriālos *[[Marvel's Daredevil|Daredevil]]* (2016), *[[The Punisher (seriāls)|The Punisher]]* (2017—2019) un ** (2025—pašlaik). 2024. gadā par lomu seriālā *[[The Bear]]* (2022—pašlaik) saņēmis ''Emmy'' balvu.

Piedalījies arī tādās filmās kā "Rēgu rakstnieks" (2010), "Nodevējs" (*Snitch*, 2013), "Volstrītas vilks" (2013), "Niknais" (2014), "Es, Ērls un mirstošā meitene" (2015), "" (2015), "Grāmatvedis" (2016), "Zaļknābis pie stūres" (2017), "Vindrivera" (2017), "Atraitnes" (2018), "Lemāna-'66: Lielais izaicinājums" (2019), "Uzvarētāju ģimene" (*King Richard*, 2021), *[[The Many Saints of Newark]]* (2021), *[[Origin]]* (2023) un "Grāmatvedis 2" (2025).

## Ārējās saites
Sārmenes

**Sārmenes** (*Stachys*) ir lūpziežu dzimtas ģints ar kosmopolītisku izplatības areālu. Ģintī ir klasificētas vairāk nekā 300 sugas, no kurām četras ir sastopamas Latvijā:

* meža sārmene (*Stachys sylvatica*) L.
* purva sārmene (*Stachys palustris*) L.
* stāvā sārmene (*Stachys recta*) L.
* vasaras sārmene (*Stachys annua*) (L.) L.

## Atsauces
Izrīvēšana

[thumb|313x313px|*A — [urbšana ar urbi, *B — izvirpošana ar griezni griežņturī, *C — urbuma paplašināšana ar paplašinātājurbi *D — **izrīvēšana** ar rīvurbi, *E un F — norīvēšana ar norīvi, *G — gremdēšana ar gremdurbi, *H — vītnes izveidošana ar vītņurbi]]
**Izrīvēšana** ir iepriekš izveidota urbuma apstrāde, ar kuru iegūstams precīzāks urbuma izmērs. To veic pēc paplašināšanas vai izvirpošanas, ja šādas operācijas tiek veiktas konkrētajam urbumam.

Izrīvēšanu izdara ar rīvurbjiem uz urbšanas darbgaldiem, virpām vai ar rokām, izmantojot grieztaviņas.

Salīdzinot ar urbšanu un citām urbumu apstrādes operācijām, izrīvēšanai ir maza uzlaide. Tiek veikta rupjā un gludā izrīvēšana ar katrai atbilstošu uzlaidi un rīvurbi. Atkarībā no materiāla, kurā izveidots urbums, izrīvēšanas laikā var būt nepieciešama eļļošana ar katrai materiālu grupai atbilstošu vielu.
Andžejs Bohomolecs

**Andžejs Bohomolecs** (; 1900—1988) bija Polijas bruņoto spēku virsnieks un burātājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1900. gada 22. (9.) novembrī Rozentovas muižas īpašnieka Filipa Bohomoleca (1864—1926) un viņa sievas Karolīnas, dzimušas Senkevičas, ģimenē.

Padomju—poļu kara laikā viņš 1920. gada 13.—25. augustā piedalījās Varšavas kaujā. Pēc kara turpināja dienēt 1. ulānu pulkā. 1933. gadā viņš kopā ar diviem ceļabiedriem jahtā *Dal* šķērsoja Atlantijas okeānu un sasniedza Bermudu salas.

No 1936. līdz 1939. gadam Andžejs Bohomolecs bija Polijas pilnvarotais lietvedis Šanhajā. Otrā pasaules kara laikā 1940. gadā cīnījās Francijā, Lībijā un Itālijā. Pēc kara viņš emigrēja uz Kanādu, kur līdz pat mūža beigām dzīvoja Albertas provincē. Miris 1988. gadā Edmontonā.


Wzprawa jachtu Dal.jpg|A. Bohomoleca ceļojuma apraksts
Dal od lewej 2 A 657.jpg|Jahta *Dal*


## Atsauces
Burtnieku iela (Daugavpils)

**Burtnieku iela** ir iela Daugavpilī, Gajoka apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Nometņu ielu, ved dienvidu virzienā un beidzas krustojumā ar Fabrikas ielu. Burtnieku ielā ir pārsvarā privātmāju apbūve.

Ielas kopējais garums ir 225 metri, sarkano līniju platums ir 8—12 metri. Visā garumā Burtnieku iela ir klāta ar grants segumu. Satiksmes kustība norit abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Burtnieku ielu nekursē.

Burtnieku iela sastāv no divām daļām, kuras vēsturiski bija divas atsevišķas ielas. Ziemeļu daļa, no Nometņu ielas līdz Vidus ielai, ir pati Burtnieku iela, bet tās nosaukums līdz 1934. gadam bija **Baseina iela**. Dienvidu daļa, no Vidus ielas līdz Fabrikas ielai, ir šaurākā. Tā ir kādreizējā **Krievu iela**, kuru 1934. gada 7. decembrī pārdēvēja par **Kuršu ielu**. 1950. gados Kuršu iela tika pievienota Burtnieku ielai.

Papildus tam, 1991. gada 19. decembrī Burtnieku ielai pievienoja mazo šķērsielu ar nosaukumu  iela (pie tagadējām mājām Burtnieku ielā 5A un 5B).

## Ielu savienojumi
Burtnieku iela ir savienota ar šādām ielām:
* Nometņu iela (T veida krustojums)
* Vidus iela
* Fabrikas iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Konstantīns XI Paleologs

**Konstantīns XI Dragāšs Paleologs** (grieķu: Κωνσταντῖνος ΙΑʹ Δραγάσης Παλαιολόγος; dzimis ap 1405. gadu, miris 1453. gada 29. maijā) bija pēdējais Bizantijas imperators. Viņš valdīja no 1449. līdz 1453. gadam, kad Osmaņu impērija sultāna Mehmeta II vadībā iekaroja Konstantinopoli, pieliekot punktu Bizantijas valstij.

Konstantīns XI bija Manuela II Paleologa un serbu princeses Helēnas Dragāšas dēls. Pirms kļūšanas par imperatoru viņš bija Morejas despotāta valdnieks, kur nostiprināja pilsētu Mistru kā kultūras un politisko centru.

Kā imperators Konstantīns XI meklēja palīdzību no Rietumeiropas, lai aizstāvētu Konstantinopoli pret osmaņu uzbrukumu, taču nesaņēma būtisku militāru atbalstu. Kad Mehmeta II armija aplenca pilsētu, Konstantīns personīgi vadīja aizsardzību. Viņš krita kaujā 1453. gada 29. maijā, kad osmaņi ieņēma pilsētu. Viņa nāve kļuva par simbolu Bizantijas beigu traģismam un pareizticīgās pasaules varonībai.

## Ārējās saites
Skolas iela (Daugavpils)

**Skolas iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Grīvas apkaimē. Skolas iela sākas krustojumā ar Komunālo ielu, ved rietumu virzienā un beidzas strupceļā pēc krustojuma ar Blaumaņa ielu. Skolas ielā ir pārsvarā privātmāju apbūve.

Skolas ielas garums ir 573 metri, tās sarkano līniju platums ir 15 metri. Gandrīz visā garumā Skolas ielai ir asfalta segums un divas braukšanas joslas, izņemot strupceļa posmu pēc Blaumaņa ielas, kur ielai ir grants segums un viena josla. Satiksmes kustība norit abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Skolas ielu nekursē, bet pie krustojuma ar Komunālo ielu atrodas 6. un 7. autobusu maršrutu pietura "Komunālā iela".

Nosaukums jaunizveidotajai Skolas ielai piešķirts 1957. gadā un laika gaitā nav mainījies. Tas cēlies no bijušās Raiņa Daugavpils 6. vidusskolas, blakus kurai atrodas iela.

## Ielu savienojumi
Skolas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Komunālā iela (T veida krustojums)
* Martas iela (T veida krustojums)
* Oškalna iela (T veida krustojums)
* Niedru iela
* Vītolu iela
* Ziedu iela
* Staru iela
* Bišu iela (T veida krustojums)
* Blaumaņa iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Terror in a Texas Town

***Terror in a Texas Town*** ir 1958. gada ASV vesterns, kuras režisors ir Džozefs Lūiss. Filmā galvenās lomas atveido Stērlings Heidens, Nedriks Jangs un Sebastians Kebots.

Filma stāsta par zviedru imigrantu un vaļu mednieku Georgu (Heidens), kurš ierodas nelielā Teksasas pilsētā, kur viņš uzzina, ka ietekmīgais un bagātais Maknīls (Kebots) nogalinājis viņa tēvu naftas dēļ.

Filmas scenārija autors ir Daltons Trambo, kurš to sarakstīja laikā, kad bija iekļauts Holivudas melnajā sarakstā. Šī kļuva par pēdējo Lūisa režisēto filmu.

## Ārējās saites