open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sintra

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q190187"
}


**Sintra** () ir pilsēta un pašvaldība Portugālēs uz ziemeļrietumiem no Lisabonas, Portugāļu Rivjēras reģionā. 1995. gadā Sintras kultūrainava tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Pilsēta ir pazīstama kā populārs tūrisma objekts, slavena ar savām romantisma stila celtnēm, gleznainām ainavām, pludmalēm un parkiem. Pazīstamākās Sintras celtnes ir Sintras nacionālā pils, Penas pils, Mauru pils, Monserrates pils. Sintra ietilpst Sintras-Kaškaišas dabas parka teritorijā.

Sintra ir viena no bagātākajām pašvaldībām Portugālē. Ik gadus šeit tiek rīkota Eiropas Centrālās bankas konference *ECB Forum on Central Banking*.

## Attēlu galerija

Sintra_-_Palacio_da_Pena_(20332995770)_(cropped2).jpg|Penas pils
Palacio_de_Monserrate_(7730029906).jpg|Monserrates pils
Praia_da_Ursa,_Portugal_(4092828417).jpg
Castelo_dos_Mouros,_Sintra,_Portugal,_2019-05-25,_DD_82.jpg|Mauru pils
Palacio_Sintra_February_2015-13a.jpg|Sintras nacionālā pils
Azenhas_do_Mar_-_Portugal_(48487009082).jpg
Sintra,_part_of_the_historic_centre.jpg


## Ārējās saites
*
Marsala

**Marsala** (, ) ir komūna un pilsēta Itālijas dienvidos, Sicīlijas salas galējos rietumos, atrodas Trapāni provincē. 2023. gadā komūnā dzīvoja 79,8 tūkstoši iedzīvotāju. Pēc iedzīvotāju skaita tā ir lielākā pilsēta Trapāni provincē un piektā lielākā Sicīlijā.

Senajos laikos vietā, kur atrodas Marsala, bija kartāgiešu pilsēta Lilibeja (*Lilybaeum*). Ar šādu nosaukumu šeit bija pilsēta arī Senās Romas laikos. Mūsdienu nosaukums Marsala ir cēlies no arābu valodas; vārds *marsā* () — ‘osta’.

## Atsauces

## Ārējās saites
Raška (valsts)

thumb|Raškas karte 12. gadsimtā
**Raška** (serbu: *Raška*, *Српска држава Рашка*) ir viduslaiku serbu valsts (lielā župa) un tāda paša nosaukuma apgabals.

Līdz 11. gadsimtam Raška kā ģeogrāfisks apgabals bija daļa no Serbijas kņazistes. Pēc Serbijas kņazistes likvidēšanas daļa Raškas kļuva par daļu no Bizantijas. 12. gadsimtā serbiem izdevās atgūt neatkarību, un līdz 13. gadsimta sākumam Serbija bija kļuvusi par spēcīgu valsti, kas 1217. gadā kļuva par Karalisti.

## Nosaukums
Saskaņā ar vienu no teorijām vēsturiskā apgabala nosaukums cēlies no romiešu dibinātās pilsētas Rasas.

## Ārējās saites
Korejas Strādnieku partija

**Korejas Strādnieku partija** (korejiešu: 조선로동당) ir Korejas Tautas Demokrātiskās Republikas valdošā partija kopš tās proklamēšanas. Pašlaik to vada Kims Čonins (2012—pašlaik).

Korejas Strādnieku partijas dibināšanas datums ir 1945. gada 10. oktobris. Šajā dienā Korejas komunisti atjaunoja Korejas Komunistisko partiju. 

## Korejas Strādnieku partijas konferences
1. konference notika 1958. gada 3.−6. martā.

2. konference notika 1966. gada 5.−12. oktobrī.

3. konference notika 2010. gada 28. septembrī.

4. konference notika 2012. gada 11. aprīlī.

## Ārējās saites
Amanat

***Amanat*** () ir Kazahstānas valdošā un lielākā politiskā partija. Tā tika izveidota 1999. gadā pēc Kazahstānas pirmā prezidenta Nursultana Nazarbajeva iniciatīvas kā republikāniskā politiskā partija ***Otan***. No 2006. līdz 2022. gadam tās nosaukums bija ***Nur Otan***.

## Piedalīšanās vēlēšanās

## Ārējās saites
Ceratinoderma

***Ceratinoderma*** ir tīklblakšu ģints, kurā ietilpst tikai divas sugas. Abas ir sastopamas Āfrikā.

## Atsauces
Rusofīlisms

[thumb|Prokrieviskie [Separātisms|separātisti Doneckā, Ukrainas austrumos]]
**Rusofīlisms** ir apbrīna un mīlestība pret Krieviju (ieskaitot arī Padomju Savienību un/vai Krievijas Impēriju), Krievijas vēsturi un krievu kultūru. 

19. gadsimtā rusofīliju bieži saistīja ar panslāvisma paveidiem. 

## Rusofīlisms Eiropā
Mīlestība vai vismaz simpātijas pret atsevišķām krievu kultūras izpausmēm Eiropā ir radušās dažādos laikos, tostarp kā apbrīna par krievu literatūras klasiku. Simpātijas pret krieviem Rietumvalstīs var balstīties arī uz masu kultūras stereotipiem — "krievu laipnība", "tradicionālā krievu viesmīlība" u. c.

No mūsdienu politiķiem bijušais Vācijas kanclers Gerhards Šrēders bieži tiek kritizēts par pārmērīgu rusofīlismu.

## Rusofīlisms Ukrainā
Pēc Ukrainas neatkarības atgūšanas 1991. gadā ukraiņi, galvenokārt valsts austrumos un dienvidos, balsoja par Maskavai labvēlīgāku valdību. Krievijai un Ukrainai ir bijušas īpaši ciešas ekonomiskās saites, savukārt rusofīliskā politiskā partija Reģionu partija 2006. gadā kļuva par lielāko partiju Ukrainas parlamentā. Tā palika dominējošais spēks Ukrainas politikā līdz pat Eiromaidanam (2013−2014). Kopš Krievijas—Ukrainas kara sākuma 2014. gadā ukraiņu vispārējā attieksme pret Krieviju un krieviem ir kļuvusi daudz negatīvāka, lielākā daļa ukraiņu atbalsta dalību NATO un Eiropas Savienībā.

## Skatīt vēl

* Rusofobija

## Atsauces

## Ārējās saites
Bačs Kesidijs un Sandenss Kids

**"Bačs Kesidijs un Sandenss Kids"** () ir 1969. gada ASV vesterna filma, kuras režisors ir Džordžs Rojs Hills, bet scenārija autors Viljams Goldmens. Filmā galvenās lomas atveido Pols Ņūmens, Roberts Redfords un Ketrīna Rosa. Filma daļēji balstīta uz stāstu par diviem Mežonīgo rietumu noziedzniekiem Baču Kesidiju un viņa pārinieku Sandensu Kidu, kuriem pēc vilciena aplaupīšanas jābēg no likumsargiem.

Filmas "Bačs Kesidijs un Sandenss Kids" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[20th Century Studios|20th Century Fox]]*. Izdošanas brīdī filma saņēma atšķirīgas kritiķu atsauksmes. Neskatoties uz to, filmu nominēja septiņām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tai skaitā kategorijās "Labākā filma" un "Labākais režisors", bet saņēma četras kategorijās "Labākais oriģinālscenārijs", "Labākais operatora darbs", "Labākā oriģinālmūzika" un "Labākā dziesma". 2003. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". 1998. gadā Amerikas Kinoinstitūts savā "AFI 100 gadi... 100 filmas" sarakstā filmu "Bačs Kesidijs un Sandenss Kids" iekļāva 50. vietā. Tāpatās filma iekļauta "AFI 10 Top 10" sarakstā, kā 7. labākā vesterna filma.

## Atsauces

## Ārējās saites
Panevēžas katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1077949"
}

**Panevēžas Kristus Karaļa katedrāle** () ir Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Lietuvas pilsētā Panevēžā. Panevēžas diecēzes katedrāle, nacionālās nozīmes Lietuvas valsts kultūras piemineklis (unikālais kods — 4705).

1860. gadā Žemaitijas bīskaps Motejs Valančs (*Motiejus Valančius*) usāka jaunas Panevēžas baznīcas priekšdarbus, tomēr pēc Janvāra sacelšanās apspiešanas cara valdība aizliedza jaunu katoļu baznīcu celtniecību un latīņu druku, reģionā tika slēgta arī liela daļa no katoļu klosteriem. Atļauja jaunas baznīcas celtniecībai tika saņemta 1904. gadā. Celtniecība tika uzsākta 1908. gadā, bet līdz ar Pirmā pasaules kara sākumu tā tika pārtraukta. 1926. gadā pāvests Pijs XI izveidoja Panevēžas bīskapiju un baznīcas celtniecība tika atjaunota. Baznīca tika uzcelta historisma stilā, tās arhitekts ir Romāns Steikūns (*Romanas Steikūnas*). 1933. gadā katedrāli konsekrēja Kauņas arhibīskaps, iekštelpu iekārtošana norisinājās līdz 1939. gadam. Interjeru viedojis Rīgā dzimušais Vilhelma Purvīša skolnieks Povils Puzins (*Povilas Puzinas*, 1907 – 1967).


Panevežio_Kristaus_Karaliaus_katedra_-_Cathedral_-_panoramio_(1).jpg
BZN Cathedral of King Jesus (side altar).JPG|Sānu altāris


## Ārējās saites
* 
* Ieraksts Lietuvas kultūras vērtību reģistrā
Eiforbijas

**Eiforbijas** () jeb **dievkrēsliņi** ir ģints eiforbiju dzimtā ar kosmopolītisku izplatības areālu. Tā ir viena no lielākajām un morfoloģiski daudzveidīgākajām segsēkļu ģintīm — tajā ir klasificētas vairāk nekā 2000 sugas, sākot ar sīkiem viengadīgiem augiem līdz lieliem un ilgmūžīgiem kokiem.

Dažas eiforbijas ir plaši pieejamas tirdzniecībā, piemēram, puansētijas Ziemassvētkos. Dažas sugas parasti kultivē un kolekcionē kā dekoratīvus augus to unikālo ziedu un izskata dēļ, piemēram, mila eiforbija (*Euphorbia milii*). Daudzas eiforbiju sugas no Dienvidāfrikas un Madagaskaras tuksnešiem ir sukulenti — tās ir attīstījušas fizikālās īpašības un formas, kas līdzīgas Ziemeļamerikas un Dienvidamerikas kaktusiem, tāpēc tos bieži vien nepareizi dēvē par kaktusiem. Dažas no sukulentu sugām tiek izmantotas kā dekoratīvie augi ainavu veidošanā to skaistuma vai neparasto formu dēļ, kā arī sausuma un karstuma tolerances dēļ.

Visām eiforbijām ir raksturīga indīga, lateksam līdzīga sula un unikālas ziedu struktūras.

## Sugas
Ģintī ir klasificētas vairāk nekā 2000 sugas. Latvijā ir sastopamas sešas lakstaugu sugas:

* Ciprešu dievkrēsliņš (*Euphorbia cyparissias*) L.
* Dārza dievkrēsliņš (*Euphorbia peplus*) L.
* Mazais dievkrēsliņš (*Euphorbia exigua*) L.
* Purva dievkrēsliņš (*Euphorbia palustris*) L.
* Saules dievkrēsliņš (*Euphorbia helioscopia*) L.
* Rīkšu dievkrēsliņš (*Euphorbia virgata*) Waldst. et Kit.

Citas sugas (nepilns saraksts):

* Apmaļu eiforbija (*Euphorbia marginata*)
* Asais dievkrēsliņš (*Euphorbia esula*) L.
* Daudzkrāsu eiforbija (*Euphorbia Polychroma*)
* Krāšņā eiforbija jeb puansētija (*Euphorbia pulcherrima*)
* Mila eiforbija (*Euphorbia milii*)
* *Euphorbia albomarginata*
* *Euphorbia caducifolia*
* *Euphorbia cyathophora*
* *Euphorbia grantii*
* *Euphorbia griffithii*
* *Euphorbia hirta*
* *Euphorbia mammillaris*
* *Euphorbia misera*
* *Euphorbia obesa*
* *Euphorbia psammogeton*
* *Euphorbia resinifera*
* *Euphorbia tirucalli*
* *Euphorbia tithymaloides*
* *Euphorbia tuberosa*
* *Euphorbia virosa*

## Galerija

Attēls:Euphorbia flower 13.jpg|Mila eiforbija (*Euphorbia milii*)
Attēls:Euphorbia caerulescens DublBotGd 20220530 2c.jpg|*Euphorbia caerulescens*
Attēls:Euphorbia caput-medusae 01.JPG|*Euphorbia caput-medusae* 
Attēls:Euphorbia cyparissias kz07.jpg|*Euphorbia cyparissias*
Attēls:Euphorbia hirta 3.jpg|*Euphorbia hirta*
Attēls:Euphorbia marginata, 2020-09-07, Beechview, 03.jpg|*Euphorbia marginata*
Attēls:Euphorbia obesa (38235247826).jpg|*Euphorbia obesa* 
Attēls:Euphorbia palustris.JPG|*Euphorbia palustris*


## Atsauces
Džordžs Rojs Hills

**Džordžs Rojs Hills** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu kino un teātra režisors.

Hills vislabāk pazīstams ka vesterna "Bačs Kesidijs un Sandenss Kids" (1969) un komēdijas "Dzelonis" (1973) režisors, kurās galvenās lomas atveidoja Pols Ņūmens un Roberts Redfords. Par abām filmām viņu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais režisors", šo balvu saņemot par filmu "Dzelonis".

Režisējis arī komēdiju *[[The World of Henry Orient]]* (1964), episko filmu ''Hawaii'' (1966), mūziklu *[[Thoroughly Modern Millie]]* (1967), zinātniskās fantastikas komēdiju "Lopkautuve Nr. 5" (*Slaughterhouse-Five*, 1972), drāmu *[[The Great Waldo Pepper]]* (1975), sporta komēdiju "Šķīliens pa vārtiem" (1977), romantisko komēdiju *[[A Little Romance]]* (1979) un komēdijdrāmu "Garpa pasaule" (1982).

## Ārējās saites
Narimanova

**Narimanova** () ir pilsēta Astrahaņas apgabalā Krievijas Federācijā. Pilsēta atrodas 45 km uz ziemeļiem no Astrahaņas, Volgas upes labajā krastā. 

## Ārējās saites
Roko un viņa brāļi

**"Roko un viņa brāļi"** () ir 1960. gada Itālijas un Francijas drāmas filma, kuras režisors ir Lukīno Viskonti. Filmā galvenās lomas atveido Alēns Delons, Annija Žirardo, Renato Salvatori, Katina Paksinu, Rožē Anēns, Spiross Fokass, Paolo Stopa, Sjūzija Delēra un Klaudija Kardināle.

Filmas darbība norisinās 1960. gadā Milānā un stāsta par migrantu ģimeni no Itālijas dienvidiem un viņu mēģinājumiem iedzīvoties industriālajos Itālijas ziemeļos.

Filmas "Roko un viņa brāļi" pirmizrāde notika  Venēcijas kinofestivālā, kur tā saņēma "Īpašo žūrijas balvu". Izdošanas brīdī itāļu kritiķi filmu kritizēja, kā arī tā tika cenzēta. Mūsdienās tā tiek uzskatīta par vienu no vislabākajām itāļu filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Cochlochila

***Cochlochila*** ir tīklblakšu ģints, kurā ietilpst 22 sugas, iedalītas 3 apakšģintīs. Izplatītas Āzijas dienvidos un Āfrikā. Viena no sugām, *[[Cochlochila bullita]]*, ir baziliku *[[Ocimum basilicum]]* un *[[Orthosiphon aristatus]]* kaitēklis Malaizijas reģionā.

## Klasifikācija
* Ģints: ***Cochlochila*** Stål, 1873
:* apakšģints: *Cochlochila* Stål, 1873
::* suga: *[[Cochlochila ampliata]]* Rodrigues, 1982
::* suga: *[[Cochlochila austroafricana]]* Rodrigues, 1982
::* suga: *[[Cochlochila bullita]]* (Stål, 1873)
::* suga: *[[Cochlochila dispar]]* Rodrigues, 1982
::* suga: *[[Cochlochila longispinosa]]* Rodrigues, 1982
::* suga: *[[Cochlochila minuscula]]* Rodrigues, 1982
::* suga: *[[Cochlochila nemesiae]]* Rodrigues, 1982
::* suga: *[[Cochlochila theroni]]* Rodrigues, 1982
:* apakšģints: *Kibongoto* Duarte Rodrigues, 1982
::* suga: *[[Cochlochila aemula]]* Drake, 1958
::* suga: *[[Cochlochila bamendana]]* Rodrigues, 1982
::* suga: *[[Cochlochila bequaerti]]* Schouteden, 1916
::* suga: *[[Cochlochila capeneri]]* Drake & Slater, 1955
::* suga: *[[Cochlochila londti]]* Rodrigues, 1982
:* apakšģints: *Physodictyon* Lindberg, 1927
::* suga: *[[Cochlochila adenana]]* Drake, 1957
::* suga: *[[Cochlochila conchata]]* (Matsumura, 1913)
::* suga: *[[Cochlochila exolenta]]* Drake, 1957
::* suga: *[[Cochlochila fiziana]]* Rodrigues, 1979
::* suga: *[[Cochlochila kilimensis]]* Horváth, 1910
::* suga: *[[Cochlochila nigrinervis]]* Rodrigues, 1979
::* suga: *[[Cochlochila nilgiriensis]]* (Distant, 1903)
::* suga: *[[Cochlochila zetana]]* Drake, 1954

## Atsauces

## Ārējās saites
* Cochlochila Stål, 1873. GBIF
* Cochlochila Stål, 1873. Lace bugs database, by Eric Guilbert.
Katina Paksinu

**Katina Paksinu** (; dzimusi , mirusi ) bija grieķu kino un teātra aktrise.

Savu aktrises karjeru 1928. gadā sākusi Grieķijā, 1932. gadā bijusi viena no Grieķijas Nacionālā teātra dibinātājām. Otrā pasaules kara laikā pārcēlusies uz Apvienoto Karalisti un vēlāk uz ASV. Tur viņa piedzīvoja savu kinodebiju Sema Vuda episkajā kara filmā "Kam skanēs zvans" (*For Whom the Bell Tolls*, 1943), par ko viņa saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā". Viņa vēl joprojām ir vienīgā savas valsts pārstāve, kas jebkad ir saņēmusi Kinoakadēmijas balvu. Vēlāk piedalījusies arī vairākās citās Holivudas filmās, atgriežoties Grieķijā 1950. gadu sākumā. Vēlāk piedalījusies vairākās citās Eiropas filmās, kā Orsona Velsa "Misters Arkadins" (1955) un Lukīno Viskonti "Roko un viņa brāļi" (1960).

## Atsauces

## Ārējās saites
Galeatus

***Galeatus*** ir tīklblakšu ģints, kurā ietilpst 16 sugas. Izplatītas Afrotropu, Palearktikas un Orientālā reģionos. Latvijā sastopamas divas sugas *[[Galeatus affinis]]* un *[[Galeatus spinifrons]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Galeatus Curtis, 1833. Lace bugs database by Eric Guilbert
Bērts Bekaraks

**Bērts Frīmens Bekaraks** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu komponists, dziesmu autors, producents un pianists. Viņš tiek uzskatīts par vienu no svarīgākajām un ietekmīgākajām 20. gadsimta populārās mūzikas personībām. Savas karjeras laikā, kas sākās 1950. gadu sākumā, viņš ir sakomponējis vairākus simtus popmūzikas dziesmu, no kurām daudzām vārdu autors ir Hals Deivids.

Vairāk nekā 1000 dažādi dziedātāji ir izpildījuši Bekaraka dziesmas. No 1961. līdz 1972. gadam liela daļa Bekaraka un Deivida dziesmas tika sarakstītas dziedātājai Daionai Vorvikai.

Savas karjeras laikā saņēmis trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvas. 1969. gadā kategorijās "Labākā oriģinālmūzika" un "Labākā dziesma" (*Raindrops Keep Fallin' on My Head*) par filmu "Bačs Kesidijs un Sandenss Kids", bet 1981. gadā kategorijā "Labākā dziesma" (*Best That You Can Do*) par filmu ''Arthur''. Saņēmis arī sešas ''Grammy'' balvas un vienu ''Emmy'' balvu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hierātiskais raksts

**Hierātiskais raksts** (no  — ‘priesteru [raksts]’) ir viena no trijām ēģiptiešu hieroglifu rakstu formām. Atšķirībā no klasiskās hieroglifu rakstības, kas tika izmantota galvenokārt monumentālajiem uzrakstiem, hieratika tika izmantota rokrakstam uz papirusa. Hieratika bija visplašāk izmantotā rakstu sistēma Senajā Ēģiptē no rakstības pirmsākumiem 3. gadu tūkstotī p.m.ē. līdz pat demotikas ieviešanai m.ē. 3. gadsimtā.

Terminu «hieratika» ieviesa grieķu teologs Aleksandrijas Klements 2. gadsimtā, aprakstot Senās Ēģiptes rakstu sistēmas. Klements to nodēvēja par  — ‘priesteru raksts’, jo tajā laikā šo rakstību tradicionāli izmantoja svētajiem tekstiem un literatūrai.

Hieratika izveidojās kā klasisko hieroglifu rokraksta variants. Lai arī klasiskos hieroglifus reizēm izmantoja arī grāmatās, kā piemēram Mirušo grāmatā, lielākoties tos izmantoja kā monumentālo rakstu uz arhitektoniskiem elementiem un epigrāfikā. Ap 650. gadu p.m.ē. Ziemeļēģiptē no hieratikas attīstījās demotiskais raksts, bet hieratiku turpināja izmantot līdz m.ē. 3. gadsimtam.

Atšķirībā no klasiskā hieroglifu raksta, kuru rakstīja kolonnās no augšas uz leju, hieratikā rakstīja rindās no labās uz kreiso pusi. Hieratikai izšķīra divas formas — stipri ligatūrēta rokraksta forma vēstulēm un administratīviem dokumentiem un kaligrāfisks unciāļu raksts literāriem, zinātniskiem un reliģiskiem tekstiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pastinaks

**Pļavas pastinaks** jeb **pastinaks** () ir sakņu dārzenis, kas ir tuvi radniecīgs ar burkāniem un pētersīļiem un pieder čemurziežu dzimtai.

Augs ir divgadīgs, taču to bieži audzē kā viengadīgu. Tam ir gara, ēdama, krēmkrāsas mietsakne, kura pēc pārziemošanas zemē iegūst saldenu garšu. Taču pēc tam, kad augs ir pārziedējis un nogatavinājis sēklas, tā sakne kļūst neēdama. Rīkojoties ar pastinaka ar kātu un lapotni, jāievēro piesardzības pasākumi, jo pastinaka sula saules gaismā, saskaroties ar ādu, var izraisīt izsitumus.

Pastinaki parasti tiek termiski apstrādāti, bet tos var ēst arī neapstrādātus. Saknes mīkstumam ir salda garša. Tas satur daudz vitamīnu, antioksidantu un minerālvielas (īpaši kālija); kā arī satur gan šķīstošās, gan nešķīstošās šķiedrvielas. Pastinakus vislabāk audzē dziļā, bezakmeņu augsnē. Augam mēdz uzbrukt burkānu muša un citi kaitēkļi, kā arī augu vīrusi un sēnīšu slimības, no kurām visnopietnākā ir koka vēzis.

## Izplatība
Augu suga ir plaši sastopama Eiropā. Pļavas pastinaka sākotnējais areāls ir kontinenta dienvidu un vidus daļā, no kurienes tas plaši izplatījies citur. Latvijā pļavas pastinaks ir nereti sastopams visā valsts teritorijā, kur atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas aug sausās pļavās, upju krastu terasēs, grants ieguves karjeros un dzelzceļa uzbērumos.

## Apraksts
Pļavas pastinaks ir divgadīgs, 40—110 cm garš lakstaugs ar baltu, resnu, ēdamu sakni. Viss augs ir dzeltenīgi zaļš. Stublājs ir stāvs, stingrs, rievaini šķautņains, zarains, īsi apmatots. Lapas ir vienkārt plūksnainas, 7—20 cm garas, dalītas, sastāv no 2—7 pāriem olveidīgu, sēdošu plūksnu ar lielzāģzobainu malu. Stublāja apakšējās lapas kātainas, augšējās ir sēdošas, piestiprinājums stublājam nedaudz makstveidīgs. Ziedkopas čemurā staru nedaudz. Vīkala un vīkaliņa nav. Zieda vainaglapas ir tumšdzeltenas. Auglis ir plati eliptisks, 0,5—0,8 cm garš dvīņsēklenis ar šauru spārnu. Zied jūlijā un augustā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Šauļu katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1736144"
}

**Šauļu svēto apustuļu Pētera un Pāvila katedrāle** () ir Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Lietuvas pilsētā Šauļos. Šauļu diecēzes katedrāle, nacionālās nozīmes Lietuvas valsts kultūras piemineklis (unikālais kods — 23671).

Baznīca celta no 1617. līdz 1626. gadam manierisma stilā. 1880. gadā koka tornī iespēra zibens. Tornis tika atjaunots citādā veidolā. Baznīca tika sagrauta Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā. Baznīca atjaunota no 1951. līdz 1956. gadam. 1997. gadā pāvests Jānis Pāvils II izveidoja Šauļu diecēzi un baznīca kļuva par katedrāli.


Šiauliai_church_in_19th_c.jpg|Šauļu katedrāle 19. gadsimtā
Šiauliai_Cathedral_Interior_1,_Šiauliai,_Lithuania_-_Diliff.jpg
Catedral_de_Siauliai,_Lituania,_2012-08-09,_DD_06.JPG
Catedral_de_Siauliai,_Lituania,_2012-08-09,_DD_07.JPG


## Ārējās saites
* 
* Ieraksts Lietuvas kultūras vērtību reģistrā
Kirasao futbola izlase

**Kirasao futbola izlase** ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Kirasao starptautiskās futbola sacensībās. Kirasao futbola izlasi pārvalda Kirasao Futbola federācija. Kvalificējoties 2026. gada FIFA Pasaules kausam, Kirasao kļuva par mazāko valsti pēc iedzīvotāju skaita, kas jebkad iekļuvusi Pasaules kausa finālturnīrā. Iepriekš rekords piederēja Islandei, kas spēlēja 2018. gada turnīrā.

## Pasaules kausā
* 1930—1954 — *Kā Kirasao teritorija - nepiedalījās*
* 1958 — *Kā Kirasao teritorija - nekvalificējās*
* 1962—2010 — *Kā [[Nīderlandes Antiļas]] - nekvalificējās*
* 2014—2022 — *Nekvalificējās*

## Zelta kausa izcīņā
### Kā [[Nīderlandes Antiļas]]
* 1963 - Trešā vieta
* 1965 - Piektā vieta
* 1967 - *Nekvalificējās*
* 1969 - Trešā vieta
* 1971 - *Nepiedalījās*
* 1973 - Sestā vieta
* 1977 - 1991 - *Nekvalificējās*
* 1993 - *Nepiedalījās*
* 1996 - 2000 - *Nekvalificējās*
* 2002 - *Nepiedalījās*
* 2003 - *Nekvalificējās*
* 2005 - *Izstājās*
* 2007- 2009 - *Nekvalificējās*
### Kā [[Kirasao]]
* 2011 - 2015 - *Nekvalificējās*
* 2017 - Grupu turnīrs
* 2019 - Ceturtdaļfināls
* 2021 - *Izstājās [[COVID-19 pandēmija]]s dēļ*
* 2023- *Nekvalificējās*
* 2025 - 10. vieta
## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Curaçao United – fan site
* Curaçao on FIFA.com (archived 12 March 2011)
Autoceļš R21 (Krievija)

thumb|300px|R21 Krievijas federālo autoceļu kartē (pēc 2018)
**Autoceļš R21 "Kola"** (*Р-21 «Ко́ла»*, līdz 2018. gadam *M-18*) ir Krievijas Federācijas federālais autoceļš un daļa no Eiropas autoceļu maršruta E105, kas no Pēterburga ved līdz Norvēģijas robežai un tālāk līdz Kirkenesas pilsētai. Trases Pēterburga—Šliselburga (39 km)—Novaja Ladoga (121 km)—Lodeinoje Poļe (229 km)—Oloņeca (276 km)—Petrozavodska (426 km)—Medvežjegorska (633 km)—Segeža (730 km)—Kema (854 km)—Mončegorska (1263 km)—Kola (1385 km)—Pečenga (1517 km)—Borisogļebska (Norvēģijas robeža) garums ir aptuveni 1592 km.

## Vēsture
1965. gadā Murmanskas apgabalā pabeidza būvēt šosejas posmu Mončegorska—Zašejeka 85,3 km garumā, 1968. gadā ekspluatācijā nodeva ceļa posmu no 1113 km līdz 1151 km, 1973. gadā līdz 1161 km, 1974. gadā līdz 1179 km, 1975. gadā līdz 1189 km. 1976. gadā pabeidza posma Mončegorska—Murmanska būvi. 1980. gadā uzbūvēja posmu Petrozavodska—Medvežjegorska, bet 1984. gadā satiksmi atvēra pēdējā posmā starp Medvežjegorsku un Kočkomu.

1982. gadā autoceļam Ļeņingrada—Murmanska" piešķīra M-18 nosaukumu. 2003. gadā to cauri Pečengai pagarināja līdz robežas kontrolpunktam "Borisogļebska".


Enlarged section R21 hwy russia.jpg|Paplašinātais R21 aiz Šliselburgas Ļeņingradas apgabalā
Лодейнопольский мост сверху (1).jpg|Tilts pāri Sviras upei
Добро пожаловать в Карелию - panoramio.jpg|Karēlijas un Ļeņingradas apgabala robeža
M18 highway (Russia).JPG|Karēlijā
Around Medvezhyegorsk 4.JPG|Pie Medvežjegorskas
Трасса Кола на границе Мурманской области и Карелии.jpg|Karēlijas un Murmanskas apgabala robeža
M18 highway, Murmanskaya.JPG|1147 km Murmanskas apgabalā
Kolsky District, Murmansk Oblast, Russia - panoramio (2).jpg|Murmanskas apgabalā
Вид на Первомайский район с трассы Кола.JPG|R21 Murmanskā
Titovka-2021 - 2.jpeg|Atpūtas vieta *Титовский рубеж* (pie vecās PSRS-Somijas robežas)
Russian-Border-Checkpoint-to-Norway.JPG|robežas kontrolpunkts "Borisogļebska"


## Ārējās saites
Batarejas kalns

**Batarejas kalns** ir pilskalns, kas atrodas Vidzemē, Cēsu novada Straupes pagasta Straupē, Braslas upes kreisajā krastā. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.

Tas ir 8 metrus augsts augsts paugurs, kam divās pusēs gravas. Iegarena plakuma izmērs — 80 x 50 metri. Pilskalna ziemeļu un austrumu puses ir nocietinātas ar 1—2 metrus augstu valni un grāvi. Pilskalna datējums — vēlais dzelzs laikmets / viduslaiki. Pirmās ziņas par pilskalnu ievācis Augusts Bīlenšteins, to aprakstījis Ernests Brastiņš.

## Ārējās saites

* Batarejas kalns portālā https://www.latvijas-pilskalni.lv/
Panūtes kalns

**Panūtes kalns**, arī **Panūtas kalns**, **Krančkalns** ir pilskalns, kas atrodas Vidzemē, Cēsu novada Straupes pagastā, pie Panūtas upes ietekas Braslā lejpus Straupes. Reģiona nozīmes kultūras piemineklis.

Atrodas Brasas upes labajā krastā. Trīsstūrveida plakuma lielākais izmērs — 40 metri. Pilskalna dienvidu un ziemeļu gali nostiprināti ar valni. Pilskalna datējums — dzelzs laikmets. Pirmās ziņas par pilskalnu deva Augusts Bīlenšteins, to aprakstījis arī Ernests Brastiņš.

## Ārējās saites

* Panūtes kalns portālā https://www.latvijas-pilskalni.lv/
Jānis Lejnieks

**Jānis Lejnieks** (dzimis , miris ) bija latviešu modernisma arhitekts, žurnāla „Latvijas Architektūra“ galvenais redaktors, bijis Latvijas arhitektūras muzeja direktors un dibinātājs 1995. gadā, Latvijas Arhitektu savienības biedrs (no 1978). Izstrādājis virkni pilsētu plānojumu un dzīvojamo ēku projektu, kā arī veicis vēsturisko celtņu izpētes. Publicējis grāmatas par dažādiem arhitektūras vēstures jautājumiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1951. gada 29. augustā. 1975. gadā absolvēja studijas Rīgas Politehniskā institūta Celtniecības fakultātes Arhitektūras nodaļā. Projektu galvenais arhitekts projektēšanas institūtā "Pilsētprojekts".

1990. gados bijis Valsts Kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcijas vadītāja vietnieks. Bijis Latvijas Arhitektūras muzeja izveides iniciators un tā pirmais vadītājs.

## Autordarbi
Lielvārdes, Rojas, Subates u.c. ģenerālie plāni, Kalnciema-Lielirbes ielas telpiskās organizācijas projekts un dzīvojamās mājas Rīgā, Miera ielā 80, 82, Valmieras Brāļu kapi (autoru kolektīvā). Vadījis Jūrmalas ģenerālā plāna izstrādi.

## Publikācijas
Kopš 1978. gada publikācijas par 20. gadsimta Latvijas arhitektūru. 1989. gadā sagatavots albums "Rīgas arhitektūra" (kopā ar fotogrāfu I. Stūrmani).

2018. gadā izdevis grāmatu "Juris Monvīds Skalbergs, Divkāršais kūlenis. Modernisms — Postmodernisms."

## Atsauces
Dēmotiskais raksts

**Dēmotiskais raksts** (no  — ‘tautas [raksts]’) ir jaunākā no trijām ēģiptiešu hieroglifu rakstu formām. Atšķirībā no klasiskās hieroglifu rakstības, kas tika izmantota galvenokārt monumentālajiem uzrakstiem, demotika, tāpat kā hieratika, tika izmantota rokrakstam uz papirusa. Radusies Lejasēģiptē ap 650. gadu p.m.ē. no hierātikas un tika lietota līdz m.ē. 5. gadsimtam. Demotiskais raksts lielā mērā ietekmējis koptu rakstu, kas ir ēģiptiešu valodas mūsdienu liturģiskā rakstība.

Paši ēģiptieši demotisko rakstu dēvēja par dokumentu rakstu. Terminu «demotika» ieviesa grieķu vēsturnieks Hērodots 5. gadsimtā p.m.ē., lai atšķirtu no hieratikas un klasikā hieroglifu raksta.

No hieratikas demotika atšķīrās ar mazāku kopējo rakstzīmju skaitu (ap 270), bet to kompensējot ar sarežģītām ligatūrām. Demotikā arī bija ievērojami lielāks ar alfabētiskajām zīmēm uzrakstīto vārdu īpatsvars (mazāks logogrammu īpatsvars), kā arī bija aizsākumi patskaņu apzīmēšanai, izmantojot specifiskas līdzskaņu zīmes.

Demotikai bija liela nozīme ēģiptiešu hieroglifu atšifrēšanā. Uz 1799 gadā atrastā Rozetas akmens teksts uzrakstīts trijos blokos ar identisku saturu: divi bloki ēģiptiešu valodā hieroglifu un demotiskajā rakstā un trešais bloks sengrieķu valodā. Jau 1802. gadā, salīdzinot ar koptu rakstu, tika atšifrētas 14 demotikas rakstzīmes.

Demotikas, tāpat kā klasisko hieroglifu un hieratikas lietošana praktiski izzuda 5. gadsimtā Romas Impērijas laikā, kad to aizstāja grieķu valoda un grieķu alfabēts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Republikāņu partija (Francija)

**Republikāņu partija** (franču: *Les Républicains* — ′republikāņi′) ir Francijas centriski labējā politiskā partija. Tā tika reģistrēta 2015. gada 30. maijā. Partijas pirmais līderis bija bijušais Francijas prezidents no 2007. līdz 2012. gadam Nikolā Sarkozī.

Tās dibināšanas laikā Republikāņu partija bija lielākā opozīcijas partija un otrā lielākā partija Francijā (pēc Sociālistiskās partijas). 2015. gada 15. septembrī partijā bija 175 900 biedru.

## Ārējās saites
Telšu katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1736136"
}

**Telšu svētā Padujas Antonija katedrāle** () ir Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Lietuvas pilsētā Telšos. Telšu diecēzes katedrāle, nacionālās nozīmes Lietuvas valsts kultūras piemineklis (unikālais kods — 26959).

1624. gadā Lietuvas pakanclers un Telšu stārasts Pāvels Stefans Sapega (*Povilas Steponas Sapiega*) šeit nodibināja franciskāņu klosteri ar koka baznīcu. 1650. gadā uzbūvēja jaunu koka baznīcu, kas 1702. gadā sadega. 1738. gadā uzbūvēja jaunu koka baznīcu. 1761. gadā pie klostera sāka celt mūra baznīcu, kuru 1794. gadā iesvētīja Žemaitijas sufraganbīskaps Tads Bukota (*Tadas Juozapas Bukota*). 1853. gadā cara valdība klosteri slēdza un baznīca kļuva par draudzes baznīcu. 1859. gadā tika uzbūvēts baznīcas tornis. 1926. gadā tika nodibināta Telšu diecēze un baznīca kļuva par katedrāli.


Telšiai_Cathedral_3,_Telšiai,_Lithuania_-_Diliff.jpg
Telšiai_Cathedral_2,_Telšiai,_Lithuania_-_Diliff.jpg
Telsiai_Kathedrale_St._Antonius_Innen_Orgel_1.JPG
Telsiai_Cathedral._Altar_3.jpg
Bishop's_crypt_of_the_Telšiai_Cathedral_in_Telšiai,_Lithuania_in_2019.jpg


## Ārējās saites
* 
* Ieraksts Lietuvas kultūras vērtību reģistrā
Līga Kļaviņa

**Līga Kļaviņa** var būt:

* Līga Kļaviņa (1968) — latviešu pedagoģe, pašvaldību darbiniece un politiķe;
* Līga Kļaviņa (1980) — latviešu vieglatlēte.
Autoceļš R22 (Krievija)

thumb|300px|R22 Krievijas federālo autoceļu kartē (pēc 2018)
**Autoceļš R22 "Kaspija"** (*Р-22 «Каспий»*, līdz 2018. gadam *[[Autoceļš M6 (Krievija)|M-6]]*) ir Krievijas Federācijas federālais autoceļš un daļa no Eiropas autoceļu maršruta E119, kas no Kaširas garām Tambovai un Borisogļebskai ved līdz Volgogradai un tālāk līdz Astrahaņai. Trases garums ir aptuveni 1381 km.

## Vēsture
1971. gadā pabeidza būvēt šosejas posmu Maskava—Tambova 348 km garumā, 1976. gadā ekspluatācijā nodeva 854 km garo ceļa posmu līdz Volgogradai.

Pēc 1991. gada pievienoja posmu līdz Astrahaņai un piešķīra M-6 nosaukumu, bet 2018. gadā atdalīja autoceļa M4 posmu no Maskavas līdz Pjatņicai un pārdēvēja par R22.


TSS9876 - panoramio.jpg|R22 Maskavas apgabalā
Novoderevenskiy r-n, Ryazanskaya oblast', Russia - panoramio (3).jpg|Rjazaņas apgabalā
2-e otdeleniye sovkhoza, Tambovskaya oblast' Russia - panoramio.jpg|DUS Tambovas apgabalā
Russian landscape in Volgograd Oblast.jpg|Vologradas apgabalā
Yenotayevsky District, Astrakhan Oblast, Russia - panoramio.jpg|R22 Astrahaņas apgabalā


## Atsauces
Visa

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q203767"
}

**Visa** (), vēsturiski arī **Lisa** (), ir Horvātijas sala Adrijas jūrā. Tā ir vistālāk no Horvātijas kontinentālās daļas novietotā apdzīvotā sala, 2011. gadā tajā bija 3617 iedzīvotāju.

Vēstures gaitā sala piederējusi liburniem, sengrieķiem, romiešiem, venēciešiem, Napoleona Itālijas Karalistei, Austrijas Impērijai, Austroungārijai. 1866. gadā netālu no salas notika Lisas kauja, kurā Austroungārijas flote sakāva itāļus. Pēc Pirmā pasaules kara, pamatojoties uz 1920. gada Rapallo līgumu, sala tika piešķirta Dienvidslāvijai. Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā Visā ar britu atbalstu atradās Josipa Broza Tito galvenā mītne. Pēc Otrā pasaules kara Visā tika ierīkota Dienvidslāvijas kara flotes bāze, kas šeit atradās līdz 1989. gadam. Mūsdienās salas ekonomika balstās uz vīnkopību, zvejniecību un tūrismu.

## Ārējās saites
Vējiņu pilskalns

**Vējiņu pilskalns** atrodas Vidzemē, Cēsu novada Straupes pagastā, Braslas labajā krastā. Reģiona nozīmes kultūras piemineklis.

Tas ir apmēram 10 metrus augsts paugurs, plakuma izmērs — 55 x 35 metri. Pilskalna datējums — vēlais bronzas / dzelzs laikmets. Pirmās ziņas par pilskalnu 1985. gadā sniedza Andris Urtāns un Guntis Eniņš. Plašāk pilskalnu 1986. gadā aprakstīja Juris Urtāns.

## Ārējās saites

* Vējiņu pilskalns portālā https://www.latvijas-pilskalni.lv/
Vilkavišķu katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q10961755"
}

**Vilkavišķu Vissvētākās Jaunavas Marijas Parādīšanās katedrāle** () ir Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Lietuvas pilsētā Vilkavišķos. Vilkavišķu diecēzes katedrāle.

Pirmā koka baznīca Vilkavišķos tika uzcelta 1620. gadā. 1777. gadā rakstos minēta draudzes skola. Mūra baznīca historisma stilā tika celta no 1870. līdz 1881. gadam. 1884. gadā tā tika konsekrēta. 1926. gadā, līdz ar Vilkavišķu diecēzes izveidošanu, baznīca kļuva par katedrāli. Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā baznīca nodega. Kaut arī to bija iespējams atjaunot, padomju varas iestādes to nojauca. Baznīca tika atjaunota laikaposmā no 1991. līdz 1998. gadam.


Vilkaviškio_Švč._Mergelės_Marijos_Apsilankymo_katedra.JPG
SoutokŠeimenyVlevoS VilkaujouVilkaviškis.JPG


## Ārējās saites
Alex Luna

**Oleksandrs Tiščenko** (), plašāk pazīstams kā ***Alex Luna*** (*Алекс Луна*; dzimis 1986. gada 2. martā) ir Ukrainas dziedātājs, kontrtenors.

## Biogrāfija
*Alex Luna* 2005. gadā absolvējis Kijivas Gliera mūzikas institūtu.

2003. gadā *Luna* ieguva vienu no galvenajām lomām Ukrainas mūziklā "Ekvators" Viņa pirmais albums *Свет Луны* un trešais videoklips tika prezentēts Kijivas Rātsnamā. Luna katru gadu uzstājas kopā ar bērnu kori ikgadējā Jaungada ballē Kijivā.

2009. gadā *Luna* saņēma balvu "Gada cilvēks". Viņš parādījies arī uz vairāku žurnālu vākiem (žurnāli "10 Days", "What's On", žurnāls "Gallery").

2011. gada septembrī *Luna* piedalījās Ukrainas Veselības aizsardzības ministrijas rīkotajā kampaņā pret AIDS. Kampaņas ietvaros notikušajā pasākumā viņš kopā ar *Vladu Crystal* izpildīja singlu *Небеса*. Viņš uzstājās arī Trešajā prezidenta labdarības ballē Almati Kazahstānā un 10. AIDS Gala balles atklāšanā Berlīnē Vācijā.

## Diskogrāfija

### Singli
* 2007 — *Свет Луны*
* 2008 — *Ночь*
* 2008 — *[[Ruki k nebesam|Руки к небесам]]*
* 2009 — *Mystery night*
* 2010 — *Небеса*

### Studijas albumi
* 2008 — *Свет Луны*

## Klipi
* 2007 — *Свет Луны*, režisore — Angela Grasija
* 2008 — *Ночь*, režisors — Jevgēņijs Timohins
* 2008 — *[[Ruki k nebesam|Руки к небесам]]*, režisors — Aleksejs Fedosovs
* 2010 — *Небеса*

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Oficiālais Instagram konts
Bolhova

**Bolhova** () ir pilsēta Orlas apgabalā, Krievijā.

Pilsēta atrodas 63 km no Orlas pilsētas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Autoceļš R23 (Krievija)

thumb|300px|R23 Krievijas federālo autoceļu kartē (pēc 2018)
**Autoceļš R23 "Pleskava"** (*Р-23 «Псков»*, līdz 2018. gadam *M-20*) ir Krievijas Federācijas federālais autoceļš un daļa no Eiropas autoceļu maršruta E95, kas no Pēterburgas ved līdz Baltkrievijas robežai un tālāk turpinās kā Baltkrievijas autoceļš M8.

Trases Pēterburga—Gatčina (23 km)—Luga (120 km)—Pleskava (261 km)—Ostrova (314 km)—Opočka (389 km)—Pustoška (450 km)—Ņeveļa (498 km)—Loboka (Baltkrievijas robeža) garums ir aptuveni 510 km.

## Vēsture
Izveidota 1852. gadā kā šoseja no Pēterburgas uz Kijivu, 1974. gadā šosejas Ļeņingradas apgabala posmu pārdēvēja par Pulkovas šoseju.


Автодорога Р-23 (октябрь 2017) (05).jpg|Pārbūvētais autoceļš Pēterburga-Gatčina
Gatchinsky District, Leningrad Oblast, Russia - panoramio (6).jpg|R23 Ļeņingradas apgabalā
R23 road, Vyra village.jpg|Ļeņingradas apgabalā
СПб-Луга - Road to St. Petersburg - panoramio (1).jpg|Pie Lugas
Palkinsky District, Pskov Oblast, Russia - panoramio.jpg|Pleskavas apgabalā
Zapolye village, Plyussky district.jpg|Pleskavas apgabalā
Ludoni village, R23 route.jpg|Pleskavas apgabalā
Nevelsky District, Pskov Oblast, Russia - panoramio - Владимир Парамонов (16).jpg|Pie Ņeveļas Pleskavas apgabalā


## Atsauces
Bleivi (Bebrenes pagasts)

**Bleivi** ir ciems Bebrenes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 180 km attālumā no Rīgas.

## Atsauces
Campylosteira

***Campylosteira*** ir tīklblakšu ģints, kurā ietilpst ap 15 sugu. Izplatītas Palearktikas reģionā. Latvijā ir sastopama tikai viena suga *[[Campylosteira verna]]*, kura tika pirmo reizi novērota 2017. gadā.

## Ārējās saites
* Genus: Campylosteira Fieber, 1844: 42. UkrBIN
Tērksu un Kaikosu futbola izlase

**Tērksas un Kaikosas futbola izlase** ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Tērksas un Kaikosas salas starptautiskās futbola sacensībās. Tērksas un Kaikosas futbola izlasi pārvalda Tērksas un Kaikosas salu futbola asociācija.

## Pasaules kausā
* 1930—1998 — *Nepiedalījās*
* 2002—2022 — *Nekvalificējās*
* 2026 — *[[2026. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CONCACAF zona|Nekvalificējās]]*

## Zelta kausa izcīņā
* 1991 - 1998 - *Nepiedalījās*
* 2000 - *Nekvalificējās*
* 2002 - 2003 - *Nepiedalījās*
* 2005 - *Izstājās*
* 2007 - *Nekvalificējās*
* 2009 - 2013 - *Nepiedalījās*
* 2015 - 2023 - *Nekvalificējās*

## Atsauces
Norbits

**"Norbits"** () ir 2007. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Braiens Robinss. Filmā galvenās lomas atveido Edijs Mērfijs, Tendiveja Ņūtone, Edijs Grifins, Terijs Krjūss un Kuba Gudings jaunākais.

Filmas "Norbits" pirmizrāde notika . Filma guva finansiālus panākumus, nopelnot 159,3 miljonus ASV dolāru pie 60 miljonu budžeta. Tā saņēma negatīvas kritiķu atsauksmes un tika nominēta astoņām Zelta avenes balvām, kā arī Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais grims un matu sakārtojums".

## Atsauces

## Ārējās saites
Neprāts (filma)

**"Neprāts"** () ir 1972. gada Apvienotās Karalistes trillera filma, kuras režisors un producents ir Alfreds Hičkoks. Filmā galvenās lomas atveido Džons Finčs, Aleks Makkovens un Berijs Fosters. Filma balstīta uz Artura La Berna 1966. gada romānu *Goodbye Piccadilly, Farewell Leicester Square*.

Filma stāsta par sērijveida slepkavu, kurš Londonā nožņaudz savus upurus un par bijušo Gaisa spēku pilotu, kuru viņš pataisa par vainīgu.

Filmas "Neprāts" pirmizrāde notika . Filmu izrādīja arī 1972. gada Kannu kinofestivālā. Tā ir trešā filma, ko viņš uzņēmis Lielbritānijā pēc pārcelšanās uz Holivudu, pēc "Mežāža zīmē" (1949) un "Skatuves bailes" (*Stage Fright*, 1950). "Neprāts" ir vienīgā Hičkoka filma, kurai izdošanas brīdī tika piešķirts R sertifikāts. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, dēvējot to par labāko pēdējo gadu Hičkoka filmu. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 90% vērtējums. Filmu nominēja četrām Zelta globusa balvām.

## Sižets

Bīstams maniaks terorizē Londonu, izvarojot sievietes un nožņaudzot viņas ar kaklasaiti. Par pēdējo upuri kļūst Brenda Bleinija, kura vada laulību aģentūru. Neveiksmīgu sakritību rezultātā un viņas sekretāres liecības dēļ, aizdomas krīt uz viņas bijušo vīru, bijušo Gaisa spēku pilotu un tagad alkoholiķi Ričardu Bleiniju. Taču patiesībā vainīgais ir Ričarda draugs Bobs Rasks. Policijas meklēts, Bleinijs dodas pie savas bijušās kolēģes Bārbas un pārliecina viņu par savu nevainību.

Bobs nogalina arī Bārbu un viņas līķi paslēpj maisā un iemet to mašīnā, kas pārvadā kartupeļus. Ričards, nezinot, ka Rasks ir īstais slepkava, lūdz viņa palīdzību un paslēpjas viņa dzīvoklī, kur viņu drīz arestē policija. Saskaroties ar nodevību, Bleinijs saprot, ka Rasks ir slepkava. Tiesā Bleinijs protestē, ka slepkava ir Rasks, tomēr viņš tiek atzīts par vainīgu un tiek notiesāts par vairākām slepkavībām. Tikmēr inspektors Oksfords, pārskatot pierādījumus, slepeni sāk izmeklēt Rasku.

Cietumā Bleinijs domā par bēgšanu. Viņš apzināti savaino sevi, lai nonāktu slimnīcā, no kuras viņš izbēg, lai dotos uz Raska mājām un atriebtos viņam. Ierodoties Raska dzīvoklī, viņš gultā atrod mirušu sievieti, kurai ap kaklu ir Raska kaklasaite. Oksfords, zinot, kur dosies Bleinijs, arī ierodas Raska dzīvoklī, kur satiek Bleiniju. Lai paslēptu līķi, dzīvoklī ierodas Rasks. Pamanot Bleiniju un inspektoru, Bleinijs norāda, ka Rasks nav aplicis kaklasaiti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dūkstu virza

**Dūkstu virza** (, sinonīms *Stellaria uliginosa*) ir augu suga virzu ģintī. Tā galvenokārt ir sastopama Eiropā, tostarp reti visā Latvijas teritorijā, un, vietām, Ziemeļamerikā un Āzijā. Suga Latvijā veido grupas mitros mežos un krūmājos, kā arī ir aug uz slapjiem meža ceļiem.

## Atsauces
Arsēns un vecas mežģīnes

**"Arsēns un vecas mežģīnes"** () ir 1944. gada ASV melnā kinokomēdija, kuras režisors ir Frenks Kapra. Filmā galvenās lomas atveido Kerijs Grānts, Reimonds Mesijs, Džeks Kārsons, Priscilla Leina, Pēters Lorre, Edvards Everets Hortons, Džeimss Glīsons, Džozefīne Halla, Džīna Edeira un Džons Aleksandrs. Filma balstīta uz tāda paša nosaukuma Džozefa Keselringa 1941. gada lugu. Oriģināli filmai bija jāiznāk jau 1942. gada septembrī, tomēr luga bija tik sekmīga, ka to izrādīja trīs ar pusi gadus, tādējādi liedzot filmai iznākt vēl divus gadus.

Filma stāsta par rakstnieku Mortimeru Brūsteru, kurš savā kāzu dienā uzzina, ka viņa tantes ir sērijveida slepkavas.

Galvenā Mortimera Brūstera loma sākotnēji bija paredzēta Bobam Houpam, bet ar *[[Paramount Pictures]]* noslēgtā līguma dēļ, viņš lomu nesaņēma. Kapra uzrunāja arī Džeku Beniju un Ričardu Trevisu, līdz uzzināja, ka Grānts ir pieņēmis lomu. Filma izdošanas brīdī saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un mūsdienās tiek uzskatīta par klasiku. 2000. gadā Amerikas Kinoinstitūts 100 smieklīgāko amerikāņu filmu sarakstā "Arsēns un vecas mežģīnes" ierindoja 30. vietā. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 85% vērtējums.

## Sižets

thumb|229x229px|Džīna Edeira, Džozefīne Halla un Kerijs Grānts
Pazīstams teātra kritiķis un laulību pretinieks Mortimers Brūsters (Grānts) iemīlas Eleinā Hārperē (Leina) un apprec viņu. Mortimers atriežas savā tanšu Ebijas (Halla) un Martas (Edeira) mājās, kur viņš uzauga. Tur viņš nejauši lādē atrod vīrieša līķi. Kā atklāj tantes, tas ir jau divpadsmitais viņu upuris. Mortimera brālis Tedijs (Aleksandrs), kurš uzskata ka ir Teodors Rūzvelts, līķus aprok pagrabā uzskatot, ka tie ir dzeltenā drudža upuri, kuri mira, rokot Panamas kanālu.

Mājās ierodas arī brālis Džonatans (Mesijs), kurš atgādina Borisu Kārlofu, un viņa palīgs, plastiskais ķirurgs Hermans Einšteins (Lorre). Arī Džonatans ir sērijveida slepkava, kurš, bēgot no policijas, cenšas paslēpt savu pēdējo upuri. Džonatans piedāvā savu līķi arī paslēpt pagrabā, taču tantes iebilst, sakot, ka viņu upuri bija "jauki" kungi, toties Džonatana upuris ir svešinieks. Džonatans plāno nogalināt arī Mortimeru.

Eleina ļoti vēlas doties medusmēnesī, taču viņu satrauc Mortimera arvien dīvainākā uzvedība. Viņš neveiksmīgi mēģina brīdināt nolaidīgo policiju par Džonatana klātbūtni. Lai novērstu uzmanību no tantēm, Mortimers mēģina Tediju ievietot ārstēšanai psihiatriskajā slimnīcā. Baidoties, ka viņam ir ģenētiska nosliece uz garīgām slimībām, Mortimers Eleinai saka, ka nevar būt viņas vīrs.

Džonatans galu galā tiek arestēts, bet Einšteins dodas bēgt pēc tam, kad ir parakstījis Tedija hospitalizācijas dokumentus. Tantes vēlas viņam pievienoties, bet pirms tam paziņo Mortimeram, ka viņš ir adoptēts. Atvieglots, viņš noskūpsta Eleinu, un viņi dodas medusmēnesī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Montserratas futbola izlase

**Montserratas futbola izlase** ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Montserratu starptautiskās futbola sacensībās. Montserratas futbola izlasi pārvalda Montserratas Futbola asociācija.

## Pasaules kausā
* 1930—1994 — *Nebija [[FIFA]] dalībvalsts*
* 2002 — *Nepiedalījās* 
* 2002—2022 — *Nekvalificējās*
* 2026 - *[[2026. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CONCACAF zona|Nekvalificējās]]*

## Zelta kausa izcīņā
* 1991 - *Nekvalificējās*
* 1993 - *Nepiedalījās*
* 1996 - *Nekvalificējās*
* 1998 - *Nepiedalījās*
* 2000 - 2002 - *Nekvalificējās*
* 2003 - *Izstājās'
* 2005 - *Nekvalificējās*
* 2007 - 2009 - *Nepiedalījās*
* 2011 - 2015 - *Nekvalificējās*
* 2017- *Nepiedalījās*
* 2019 - 2023 - *Nekvalificējās''

## Atsauces
Britu Virdžīnu Salu futbola izlase

**Britu Virdžīnu Salu futbola izlase** ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Britu Virdžīnas starptautiskās futbola sacensībās. Britu Virdžīnu Salu futbola izlasi pārvalda Britu Virdžīnu Salu Futbola asociācija.

## Pasaules kausā
* 1930—1998 — *Nepiedalījās*
* 2002—2022 — *Nekvalificējās*
* 2026 - *[[2026. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CONCACAF zona|Nekvalificējās]]*

## Zelta kausa izcīņā
* 1991 - 1993 - *Nekvalificējās*
* 1996 - *Izstājās*
* 1998 - 2005 - *Nekvalificējās*
* 2007 - *Izstājās*
* 2009 - 2023 - *Nekvalificējās*

## Atsauces
Renegāts (seriāls)

**"Renegāts"** () ir amerikāņu asa sižeta un piedzīvojumu televīzijas seriāls, kas pirmoreiz tika pārraidīts no 1992. gada septembra līdz 1997. gada aprīlim. Tas kopumā sastāv no 110 sērijām, kas iedalītas 5 sezonās. Seriālu veidojis Stīvens Kanels (*Stephen J. Cannell*).

Seriāla sižets balstīts ap Sandjego policista Rīno Reinesa (atveido Lorenco Lamass) safabricēto lietu, kurā viņš tiek apmelots un apsūdzēts par noziegumu, kuru nav pastrādājis. Līdz ar to Reiness ir spiests bēgt un kļūt par renegātu (savas iepriekšējās pārliecības noliedzēju), lai tādējādi atmaskotu noziedzīgo policistu Donaldu 'Daču' Diksonu (atveido Stīvens Kanels), kurš ir patiesais vaininieks Reinesa izdarītā nozieguma un apsūdzības īstenošanā.

## Skatīt arī
* Renegāts

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''IMBd'' profils
Abdžads

[thumb|250px|[Feniķiešu alfabēts|Feniķiešu abdžada burti]]
**Abdžads** (no , *ʾabjad*) vai **konsonantiskais raksts** ir rakstība, kas satur vienīgi līdzskaņus (konsonantus). Tas atšķiras no alfabētiem, kas iekļauj grafēmas gan līdzskaņiem, gan patskaņiem. Abdžadi ir senākā no fonogrāfiskajām rakstu sistēmām; pirmā izplatītākā bija feniķiešu raksts, kas ir priekštecis visiem mūsdienu alfabētiem un abdžadiem. Mūsdienās abdžadus lieto ap 8 % pasaules iedzīvotāju; to izmanto arābu, farsī, urdu, ivrita u.c. valodu rakstībās.

## Etimoloģija
Terminu «abdžads», lai apzīmētu konsonantos alfabētus, 1990. gadā ieviesa amerikāņu lingvists Pīters Denielss (*Peter T. Daniels*). Nosaukums aizgūts no alfabēta apzīmējuma arābu un citās arābu rakstā rakstošajās valodās; tas veidots, izmantojot pirmos četrus arābu alfabēta burtus *ʾalif*, *bāʾ*, *jīm* un *dāl*.

## Izcelšanās
Pirmais plašu pielietojumu guvušais abdžads bija feniķiešu raksts, kas cēlies ap 1050. gadu p.m.ē. un lietos līdz aptuveni 150. gadam p.m.ē. Ap to pašu laiku Sarkanās jūras dienviddaļas piekrastē izplatījās Dienvidarābijas raksts, kas tika lietots līdz m.ē. 6. gadsimtam, bet Kanaānā — paleoebreju raksts (lietots līdz m.ē. 135. gadam). Tiek uzskatīts, kas visas šīs rakstības cēlušās no protosīnājas raksta, kas bijis izplatīts Tuvajos Austrumos 19.—15. gadsimtā p.m.ē.

Lielākā daļa mūsdienās lietoto abdžadu cēlušies no aramiešu raksta, kas savukārt cēlies no feniķiešu alfabēta (treknrakstā izcelti mūsdienās lietotie abdžadi):
* feniķiešu raksts
** aramiešu raksts
*** **[[ebreju alfabēts|ebreju raksts]]**
*** nabatiešu raksts
**** **[[arābu raksts]]**
***** **[[tāna (raksts)|tāna]]**
*** **[[sīriešu raksts]]**
**** sogdiešu raksts
***** senuiguru raksts
****** **[[mongoļu raksts]]**
******* **[[mandžūru raksts]]**
** **[[samariešu raksts]]**
** senlībiešu raksts
*** **[[tifinags]]**

## Neīstie abdžadi
thumb|300px|Ģeogrāfiskais nosaukums ''Ḥaḍramawt'' vienkāršajā (; augšā) un pilnajā arābu rakstībā (; apakšā)
Lielākajā daļā mūsdienu abdžadu pastāv paņēmieni patskaņu apzīmēšanai. Arābu rakstā spraudzeņu /j/ un /w/ burti tiek lietoti garo patskaņu /iː/, /eː/, /uː/ un /oː/ apzīmēšanai. Pastāv arī tā sauktais pilnais arābu raksts, kurā ar speciālām diakritiskajām zīmēm atzīmē visus patskaņus, geminācijas u.c. nianses. No arābu raksta atvasinātās rakstības nereti ir pilnvērtīgi alfabēti, piemēram Ķīnā lietotās uiguru, kazahu un kurgīzu arābiskās rakstības ir pilnvērtīgi alfabēti, kas iekļauj arī visus patskaņus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Donas Republika

thumb|Donas Republikas karte
**Donas Republika** (krievu: *Донская республика*) jeb **Visvarenā Donas armija** (*Всевеликое войско Донское*) bija valsts bijušās Krievijas Impērijas dienvidos, ko Krievijas pilsoņkara laikā pasludināja baltās kustības pārstāvji, kad 1918. gada 10. maijā kazaku vienības ieņēma Novočerkasku. Likvidēta 1920. gada sākumā, jo Donu ieņēma boļševiki.

Donas armija tika izveidota 1918. gada pavasarī un reorganizēta 1919. gada augustā.

## Ārējās saites
Šugnani

**Šugnani** (pašnosaukums — *хуг̌нӣ*, *хуг̌ну̊нӣ*) ir viena no pamiriešu tautām. Šugnanu valoda pieder indoeiropiešu valodu saimes irāņu grupas austrumu atzaram.

Apzīvo vēsturisko Šugnanas apgabalu. Liela daļa Šugnanas apgabala ir grūti izbraucama un neapdzīvota, iedzīvotāji koncentrējas upju krastos. Tadžikistānā šugnani blīvi apdzīvo Šugnanas un Roštkalas rajonus, kā arī administratīvo centru — Horugas pilsētu. Saskaņā ar 1989. gada tautas skaitīšanas datiem Tadžikistānā tajā laikā dzīvoja 64 800 šugnanu. Mūsdienās šugnanu skaits pārsniedz 100 tūkstoši. Afganistānā šugnani apdzīvo Horugai pretējo Pandžas upes krastu.

## Ārējās saites