open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Egļu baravika

**Egļu baravika** (*boletus edulis*) ir plaši izplatīta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņus lieto pārtikā kā ēdamās sēnes. 

## Sēnes apraksts
thumb|Jaunas egļu baravikas augļķermenis šķērsgriezumā, kad cepurīte vēl nav attīstījusies
* Cepurīte: krāsa no tumši brūnas līdz gaiši brūnai, ar gaišākiem vai tumšākiem lāsumiem. Diametrs līdz 20, reti līdz 30 cm.  Gluda un sausa. Sākumā pusapaļa, vēlāk izliekta spilvenveidā. Mīkstums balts, blīvs, ar patīkamu garšu un smaržu, griezuma vietā krāsu nemaina.
* Stobriņi: sākumā balti, vēlāk zaļgandzelteni. Atveres apaļas.
* Kātiņš: sākumā bumbuļveida, vēlāk ar paresninājumu apakšdaļā. Sākumā balts vai viegli brūngans, vēlāk ar izcilnētu baltu vai dzeltenīgu tīklveida zīmējumu. Garums līdz 20 cm, resnums 3-10 cm.
* Sporas: gludas, vārpstveida, dzeltenbrūnas, 14-17/4,5-5,5 µm.
* Bazīdijas: 40-50/10-12 µm.
* Cistīdas: 36-48/4-10 µm.

## Augšanas apstākļi

Parasti no jūlija līdz oktobrim, labvēlīgos apstākļos atzīmēta no maija līdz novembrim, veido mikorizu ar eglēm. Aug egļu un jauktos mežos, skābās augsnēs.
Dabiski aug gandrīz visā Eiropā.
2001. gada pētījums Lietuvā parādīja, ka cepurītes izmēra maksimālais dienas pieaugums (ap 21 mm) konstatēts, kad relatīvais gaisa mitrums bija vislielākais, un augļķermenis pārtrauca augšanu, kad gaisa mitrums kritās zem 40%. 

## Līdzīgas sugas

Egļu baravika ir līdzīga priežu baravikai, ozolu baravikai un bērzu baravikai, kuru daļa pētnieku uzskata par egļu baravikas formu, nevis par patstāvīgu sugu. Priežu baravikai stobriņi bālgani, vēlāk iedzelteni un beidzot zaļganbrūni, bērzu baravikai tie balti, vēlāk zaļgani un pati cepurīte krietni gaišāka kā priežu un egļu baravikām, ozolu baravikai arī cepurīte gaiši brūngana, stobriņi gaiši dzeltenbrūngani un mīkstums nedaudz irdens salīdzinājumā ar citām baravikām. Visas šīs sugas bieži sauc vienkārši par baravikām.

Sēņotājiem baraviku sugas sajaukt nav jābaidās, visas tās ir ar vienādām praktiskajām īpašībām. Nevēlami ir sajaukt baravikas ar parasto žultsbeku, kuras rūgtums tiek uzskatīts par neciešamu. Žultsbekas stobriņu slānis iesārts, uz vecumu uzpūties un tīklveida zīmējums uz kātiņa tumšāks un stipri izcilnēts. Šaubu gadījumā sēne turpat mežā pagaršojama.

Egļu baravikai Latvijā ir konstatētas divas papildu formas, kuras agrāk uzskatītas par patstāvīgām sugām - baltā forma *Boletus edulis f. alba* (agrāk baltā baravika *Boletus persoonii*), kura no pamatformas atšķiras tikai ar baltu cepurītes krāsu, un dzeltenā forma *Boletus edulis f. citrina* (agrāk dzeltenā baravika *Boletus venturii*), kura atšķiras tikai ar dzeltenu cepurītes krāsu.

## Barības vērtība
thumb|Egļu baravikas izplatība Ziemeļu puslodē (dabiskā) un Dienvidu puslodē (introducēta)
Visas baravikas ir augstvērtīgas ēdamās sēnes, lietojamas dažādos veidos. Pirms cepšanas nav jānovāra. Īpaši iesaka konservēšanai un žāvēšanai.

## Skatīt arī

* Sēņošana
* Sēnes kulinārijā
* Sēņu tirdzniecība

## Atsauces

## Ārējās saites

* Dabas muzejs 
* Baraviku apstrāde 
* Sēņotāja ceļvedis  
* Белый гриб еловый и его формы
Silvērijs

**Silvērijs** (, miris ) bija Romas pāvests no  līdz 537. gada martam. Viņa priekštecis bija Agapets I. Silvērijs bija pāvesta Hormisda dēls.

Silvērijs kļuva par Austrumromas impērijas imperatores Teodoras intrigu upuri. 537. gada martā viņš tika gāzts no pāvesta amata un gada beigās nomira izsūtījumā Palmarolas salā, netālu no Neapoles.

## Ārējās saites

*
Kolima (upe)

**Kolima** (, ) ir upe Krievijas Federācijas Tālajos austrumos. Plūst caur Sahas Republiku un Magadanas apgabalu. Pēc baseina kopplatības (647 000 km²) sestā lielākā Krievijas upe. Nosaukums cēlies no evenku valodas *голомо* vai jakutu valodas *халыма* — no baļķiem būvēts konusveida mājoklis.

Upe sākas Čerska grēdāja dienvidos, saplūstot Kulu un Ajanjurjahas upēm. Plūst ziemeļu virzienā, ietek Austrumsibīrijas jūras Kolimas līcī. Garums ir 2129 km, bet ar Kulu — 2513 km. Augštecē plūst pa kalnainu apvidu starp Čerska grēdāju, Kolimas kalnieni un Jukagiru kalnieni. Lejtecē plūst pa Kolimas zemieni.  

Aizsalst oktobra vidū, ledus iziet maija beigās. Upe kuģojama no Ustjsreņekanas Magadanas apgabalā, navigācija 3—3,5 mēnešus gadā. Lielākās ostas krastos ir Čerska un Sredņekolimska. Lielākās apdzīvotās vietas upes krastos ir Sredņekolimska, Zirjanka, Čerska, Siņegorje un Seimčana.

## Atsauces

## Ārējās saites
Meistars (tēls)

**Meistars** (), vēlāk **Misija** (), ir viens no televīzijas seriāla *[[Doctor Who]]* galvenajiem ļaundariem. Meistars ir citplanētietis no planētas Galifreja. Meistars ir Doktora bērnības draugs, kurš laika gaitā kļuvis ļauns. Bijušais Lielbritānijas premjerministrs. 2014. gada sērijā *Death in Heaven* atklājās, ka Meistars ir pieņēmis sievietes veidolu un sauc sevi par Misiju.

## Reģenerācija
Laika pavēlniekiem piemīt spēja atjaunoties (reģenerēties), ja viņi ir nāvējoši ievainoti. Katru reizi, kad Meistars atjaunojas, mainās ne tikai viņa izskats, bet arī raksturs. Epizodiski Meistaru jaunībā ir tēlojis arī Viljams Hjûss.
Ievainotais eņģelis

***Ievainotais eņģelis*** () ir somu simbolisma gleznotāja Hugo Simberga 1903. gadā radīta eļļas krāsas glezna. Tas ir viens no atpazīstamākajiem Simberga darbiem un 2006. gadā *[[Ateneum]]* mākslas muzeja balsojumā atzīts par Somijas "nacionālo gleznu".

Līdzīgi kā citos Simberga darbos, tā atmosfēra ir melanholiska: eņģeliskais centrālais tēls ar pārsieto pieri un asiņaino spārnu, jauneklīgo nesēju tumšās drēbes. Skatītāja uzmanību piesaista pa labi esošā nesēja acu skatiens.

Procesija dodas pa atpazīstamu ainavu, lielu parku (*Eläintarha*) Helsinku centrālajā daļā, fonā redzams Tolonlahti līcis. Šis ceļš joprojām tur atrodas. Hugo Simberga dzīves laikā parks bija populāra vieta brīvā laika aktivitātēm strādnieku šķiras vidū. Parkā atradās daudzas labdarības iestādes; "Ievainotajā eņģelī" veseli zēni nes savainotu meiteni neredzīgo meiteņu skolas un nespējnieku nama virzienā. Viņa saujā ir satvērusi sniegpulkstenīšu pušķi, kas simbolizē atveseļošanos un pārdzimšanu.

Simbergs pats atteicās skaidrot gleznas saturu, norādot, ka skatītājam pašam ir jāizdara savi secinājumi. Tomēr zināms, ka Simbergs cieta no meningīta un glezna bija spēka avots atveseļošanās laikā. To var uztvert arī metaforiski: meningīts var izraisīt spranda stīvumu, letarģiju un pastiprinātu jutību pret gaismu, kas parādās arī centrālajā tēlā. Ja spārnu vietā iztēlojas plaušas, tad ar to var izskaidrot nelielo savainojumu, ko plaušu augšdaļā izraisa tuberkulozs meningīts. 

Kad Simbergam 1905.—1906. gadā piedāvāja gleznot freskas Tamperes katedrālē, viena no tām bija "Ievainotā eņģeļa" lielāka versija, kas bija arī viņa mīļākā glezna.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eižens Zinkelis

thumb|250px|Eižens Zinkelis
**Eižens Zinkelis** jeb **Eižens Sinkels** (, , 1880—1947) bija vācbaltiešu dzelzceļa inženieris un pašvaldību darbinieks, Daugavpils pilsētas galva (1920—1923).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1880. gada 26. augustā Daugavpilī. Studēja Augstākajā tehniskajā skolā Vācijā, ko beidza ar inženiera-mašīnbūvētāja diplomu. Bija Daugavpils brīvprātīgās ugunsdzēsēju biedrības priekšnieks, darbojās Daugavpils pilsētas pašvaldībā. Latvijas SPR laikā 1919. gadā apcietināts un apsūdzēts par mēģinājumu veikt politisko apvērsumu, izglābies no nošaušanas.
Pēc Daugavpils atbrīvošanas 1920. gada 12. janvārī ievēlēts par Daugavpils pilsētas galvu (1920-1923), pēc tam Daugavpils pilsētas domes loceklis (1922-1928). Vēlāk strādāja par dzelzceļa inženieri.                                              
1939. gadā izceļoja uz Vācijas okupēto Polijas daļu. 
Miris 1947. gadā Berlīnes tuvumā.

## Ģimene
Sieva Vilhelmīne Zinkelis, dzimusi Varkalns, meita Florence, dēls Leo.

## Atsauces
Priežu baravika

**Priežu baravika** (*Boletus pinophilus*, agrāk *Boletus pinicola*) ir izplatīta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņus lieto pārtikā kā ēdamās sēnes. Agrāk uzskatīta par egļu baravikas formu *Boletus edulis f. pinicola*, pašreizējo nosaukumu guvusi 1973. gadā.

## Sēnes apraksts
thumb|right|''Jaunas priežu baravikas Rietumsibīrijā''|250px
* Cepurīte: krāsa no sarkanbrūnas līdz ķiršu brūnai, dažkārt ar violetu nokrāsu. Diametrs līdz 25 cm. Sausa, sākumā pusapaļa, vēlāk polsterveida. Mīkstums balts, vēlāk krējuma krāsā ar gaiši dzeltenīgu nokrāsu, zem virsmiziņas sarkanbrūns, blīvs, maigs, ar patīkamu garšu un garšvielu smaržu, griezuma vietā krāsu nemaina, vārot kļūst viegli zaļgandzeltens.
* Stobriņi: sākumā balti, vēlāk iedzelteni, tad zaļganbrūni, viegli atdalāmi no cepurītes mīkstuma. Atveres ieapaļas.
* Kātiņš: sākumā gandrīz lodveida/bumbuļveida, vēlāk mucveida vai vālesveida. Sākumā balts, vēlāk dzeltens vai sarkanbrūns, ar vīnsarkanu vai sarkanbrūnu izcilnētu zīmējumu. Garums līdz 10 cm, resnums līdz 5 cm.
* Sporas: elipsoīdas-vārpstveida, zaļgandzeltenas, 12-20/4-6 µm.
* Bazīdijas: 20-37/11-13 µm.
* Cistīdas: 47/15 µm, vārpstveida.

## Augšanas apstākļi

Aug parasti no jūnija līdz oktobrim, veido mikorizu ar priedēm, reti ar eglēm. Aug skujkoku mežos, īpaši priežu retinātās jaunaudzēs, smilšainās un skābās augsnēs.

## Līdzīgas sugas

Priežu baravika ir līdzīga egļu baravikai, bērzu baravikai un ozolu baravikai. Priežu baravikai cepurīte vistumšākā no šīm sugām un sākotnēji baltie stobriņi augot kļūst iedzelteni, tad zaļganbrūni, egļu baravikas stobriņi augot kļūst zaļgandzelteni, bērzu baravikai zaļgani un pati cepurīte krietni gaišāka kā priežu un egļu baravikām, ozolu baravikai arī cepurīte gaiši brūngana, stobriņi gaiši dzeltenbrūngani un mīkstums nedaudz irdens salīdzinājumā ar citām baravikām. Visas šīs sugas sadzīvē bieži apvieno un sauc vienkārši par baravikām.

Sēņotājiem baraviku sugas sajaukt nav jābaidās, visas tās ir ar vienādām praktiskajām īpašībām. Ļoti nevēlami ir sajaukt baravikas ar parasto žultsbeku, kuras rūgtums tiek uzskatīts par nepanesamu. Žultsbekas stobriņu slānis iesārts, uz vecumu uzpūties un tīklveida zīmējums uz kātiņa tumšāks un stipri izcilnēts. Šaubu gadījumā sēne turpat mežā pagaršojama.

## Barības vērtība

Visas baravikas ir augstvērtīgas ēdamās sēnes, lietojamas dažādos veidos. Pirms cepšanas nav jānovāra. Īpaši iesaka konservēšanai un žāvēšanai.

## Skatīt arī

* Sēņošana
* Sēnes kulinārijā
* Sēņu tirdzniecība

## Atsauces

## Ārējās saites

* Baraviku apstrāde 
* Sēņotāja ceļvedis
Kosmos-140

***Kosmos-140*** (*Космос-140*) jeb ***7K-OK № 3*** bija PSRS *[[Sojuz (kosmosa kuģu sērija)|Sojuz]]* kosmosa kuģa bezpilota izmēģinājumu lidojums. Palaists orbītā 1967. gada februārī.

Pēc sākotnējās *Sojuz* programmas pirmajiem diviem kosmosa kuģa *[[Sojuz (7K-OK)|7K-OK]]* eksemplāriem bezpilota režīmā orbītā bija jāveic saslēgšanās. Nākamie kuģi bija paredzēti pilotējami. Pēc tam, kad pirmie divi (*[[Kosmos-133|7K-OK № 2]]* un *[[7K-OK № 1]]*) piedzīvoja nopietnas neveiksmes, tika nolemts trešo *7K-OK* pārkonfigurēt no pilotējamā un bezpilota.

*7K-OK № 3* palaists  03:21 UTC ar nesējraķeti *[[Sojuz (nesējraķete)|Sojuz]]* no Baikonuras kosmodroma. 
Kosmosa kuģis bija ievadīts zemākā orbītā nekā plānots: 238 × 172 km. Orbītas 5. apriņķojumā tika veikts orbītas korekcijas manevrs. Nākamajā sakaru seansā tika secināts, ka *7K-OK № 3* nav pagriezies pret Sauli un saules baterijas nav uzlādējušas akumulatorus. Bez tam izrādījās, ka astroorientācijas sistēmas darba viela ir samazinājusies līdz 50 %. 22. apriņķojumā veikta vēl viena orbītas korekcija, apogeju paaugstinot līdz 310 km, bet perigeju — līdz 220 km. Pēc tam izrādījās, ka orientācijas un pagriešanās pret Sauli komandas nebija izpildītas, kā arī astroorientācijas sistēmas darba viela bija pilnībā iztērējusies. Bija skaidrs, ka kosmosa kuģi. Arī nākamajā sakaru seansā, 29. apriņķojumā kosmosa kuģi neizdevās pagriezt pret Sauli. Elektroenerģijas trūkuma dēļ tika nolemts veikt nolaišanos 33. apriņķojumā.

Nolaišanās laikā izmantota jonu orientācija. Pirmās minūtes nolaižoties noritēja kā paredzēts. Pēc izpletņa atvēršanās nestrādāja ultraīsviļņu raidītāji, bet īsviļņu raidītāji darbojās slikti, tāpēc meklētājlidmašīnas nevarēja nopeilēt nolaižamā aparāta nosēšanās vietu. Dažas minūtes pēc nolaišanās izdevās saklausīt vājus īsviļņu signālus, un tika noteikta aptuvena nosēšanās vieta: Arāla jūras rajons. Pēc četrām stundām nolaižamais aparāts tika atrasts uz ledus Arāla jūrā, 11 km no krasta, aptuveni 510 km no plānotās nolaišanās vietas. Neilgi pēc tam tas nogrima, uz ledus palika izpletnis. Nolaižamo aparātu no 10 metru dziļuma izdevās izcelt pēc četrām dienām.

Nolaišanās laikā karstuma vairogā bija izdedzis caurums. Tas bija radies tāpēc, ka, uzstādot tehnoloģisko aizbāzni, tika bojāta siltumizolācija

## Ārējās saites
* Каманин Николай Петрович. СКРЫТЫЙ КОСМОС. КНИГА 2-я. 1964—1966 ГГ.  
* Черток Б. Е. РАКЕТЫ И ЛЮДИ. Книга III. Глава 5. Рождение «Союзов»  
* Soyuz 9 (7K-OK, non docking) Gunter Dirk Krebs
Olafs Stumbrs

**Olafs Stumbrs** (dzimis 1931. gada 26. februārī Rīgā, miris 1996. gada 18. martā Losandželosā, ASV) bija latviešu dzejnieks, kas lielāko dzīves daļu pavadīja trimdā ASV.

## Biogrāfija
Mācījies Rīgas 45. pamatskolā. 1944. gadā kopā ar ģimeni emigrējis uz Vāciju, tur mācījies Lībekas latviešu nometnes un Neištates bēgļu nometnes ģimnāzijās. 1950. gadā izceļojis uz ASV. Studējis Losandželosas pilsētas koledžā, Kalifornijas Universitātē studējis socioloģiju. Strādājis galvenokārt par ierēdni.

Pirmās dzejas publikācijas 50. gadu sākumā jauniešu žurnālos „Neiemītā Taka” un „Raksti”. Pirmo dzejoļu krājumu "Etīdes" atzinīgi vērtēja gan kritika, gan lasītāji, tas piedzīvoja papildmetienus, kā arī 1961. gadā tika apbalvots ar Zinaīdas Lazdas balvu. Pēc grāmatas iznākšanas O. Stumbrs kļuva mazražīgs līdz 1968. gadam, kad Latvijas apciemojuma iespaidā tapa nākamie divi dzejoļu krājumi. O. Stumbrs ir viens no pirmajiem trimdas rakstniekiem, kas apmeklēja okupēto Latviju un sadarbojās ar Latvijas rakstniekiem.

ASV latviešu teātrī iestudēti O. Stumbra komiski viencēlieni „Svētku uvertīra” (1982) un „Dubultnumurs” (1983). Kopā ar sievu Dairu sarakstījis libretu un dziesmu tekstus dziesmuspēlei „A Brush with Magic” („Burvju ota”, 1981, pēc Anšlava Eglīša romāna „Homo novus”). 50.-60. gados aktīvi piedalījies trimdas teātra izrādēs. Darbojies trimdas latviešu skolās. Latvijas Rakstnieku savienības biedrs (1990).

## Bibliogrāfija
* *Etīdes*. Čikāga: A. Kalnājs, 1960.
* *Vāveres stunda*. Ann Arbor: Ceļinieks, 1970.
* *Daudz laimes u.t.t.". Hempstead, New York: L. Rumaka grāmatnīca, 1970.
* *Variations* [dzeja angļu valodā]. Čikāga: A. Kalnājs, 1970.
* *Vasaras brīvlaiks* [dzejlapa]. Madison: Latviešu rakstnieku apvienība, 1975.
* *Mitrā daba ar ūpjiem*. Stokholma: Daugava, 1985.
* *Dzejoļi vecākiem cilvēkiem* [izlase ar jauniem dzejoļiem]. Rīga: Liesma, 1992.
* *Rokāde'' [izlase, sast. J. Elsbergs. Rīga: Daugava, 2001.

## Atsauces
Slani

**Slani** () ir pilsēta Čehijā, Vidusčehijas apgabala Kladno apriņķī uz ziemeļiem no Kladno.

16. gadsimta hronikā minēts, ka apdzīvotā vieta dibināta 750. gadā. 1136. gadā bernardieši šeit uzcēla baznīcu. 1295. vai 1305. gadā karalis Vāclavs II piešķīra Slaniem pilsētas tiesības. No 1425. līdz 1434. gadam tā bija taborītu kontrolē. Smagi cieta Trīsdesmitgadu kara laikā. Ilgu laiku tā atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 19. gadsimta vidus pilsētā strauji attīstījās rūpniecība. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Slani ir hokejista Jirži Tlustija (*Jiří Tlustý*, 1988) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Gregors IV

**Gregors IV** (, dzimis ap 790. gadu, miris ) bija Romas pāvests no 827. gada oktobra līdz savai nāvei. Viņa priekštecis bija Valentīns. Gregors IV vēsturē ir iegājis kā starpnieks starp Luija Dievbijīgā dēliem, kuri pēc viņa nāves cīnījās par Franku karalistes troni. Rezultātā valsts tika sadalīta trijās valstīs. 

## Ārējās saites
Amerikas palede

**Amerikas palede** jeb **Amerikas aloza** (*Alosa sapidissima*) ir siļķu dzimtas (*Clupeidae*) anadroma zivs, kuras dabīgais izplatības areāls aptver Atlantijas okeāna rietumu piekrasti, sākot ar Ņūfaundlendu un beidzot ar Floridu. 1870. gados introducēta Klusajā okeānā pie Kalifornijas krastiem. Mūsdienās ziemeļu virzienā tā sastopama līdz Aļaskai un Āzijas ziemeļu krastiem (līdz Kamčatkas pussalai), bet dienvidu virzienā areāls sasniedz Meksiku.

Amerikas palede ir tuvāk radniecīga alozām, kas dzīvo pie Eiropas krastiem, nekā pārējām Ziemeļamerikas alozu sugām.

## Izskats
[thumb|left|240px|Amerikas palede ir vidēji liela vai liela [siļķveidīgās|siļķveidīgā zivs]]
Amerikas palede ir vidēji liela vai liela siļķveidīgā zivs, kas ir viena no lielākajām sugām visā siļķu dzimtā. Tās ķermeņa garums var sasniegt 76 cm, svars 5,5 kg, lai gan parasti tā ir apmēram 50 cm gara. Mātītes aug ātrāk un vienmēr ir lielākas, nekā tā paša vecuma tēviņi. Parasti tās ir apmēram trīs reizes lielākas nekā tēviņi.

Ķermenis samērā augsts, no sāniem saplacināts. Mugura tumši zila vai zilizaļa, sāni un vēders sudrabaini. Uz sāniem, uzreiz blakus žaunu vākiem, ir viens vai vairāki tumši plankumi, retumis ir otra plankumu rinda. Nārsta laika krāsa zivīm kļūst tumšāka. Vēdera ķīlis ass. Augšlūpa vidū šķelta, bet atšķirībā no alozas apakšlūpa neieguļas šķēlumā. Visām spurām mīksti stari.

## Uzvedība un barība
Amerikas palede ir anadroma zivs, kas uzturas baros. Dzīvo jūrā, krasta tuvumā, nārstot dodas uz saldūdens upēm. Novērota līdz 630 km tāla migrācija, lai gan dažas paledes nārsto uzreiz grīvā, tikko ienākot saldūdenī. Mazuļi pirmo vasaru pavada upē, bet rudenī tie iepeld jūrā un tur paliek, līdz sāk nārstot. Barus jaunās paledes sāk veidot, kad ir apmēram 20—30 mm garas. Bars visas vasaras garumā lēnām pārvietojas pa upi uz leju, izvairoties no lielākām zivīm, kurām tās var kļūt par ēsmu.

Mazuļi ir visēdājas un barojas ar planktonu, galvenokārt ar zooplanktonu un saldūdens kukaiņu kāpuriem. Zivīm paaugoties tās galvenokārt barojas ar vēžveidīgajiem, tārpiem, zivju ikriem, lielākās zivis arī ar nelielām zivīm. 

## Vairošanās
Dzimumgatavība mātītei iestājas 3—7 gadu vecumā, visbiežāk 4 gados. Upēs uz nārstu ziemeļos dzīvojošās Amerikas paledes ienāk maijā vai jūnijā, masveidā ienākot, kad ūdens temperatūra sasniedz 18,5° C. Dienvidos dzīvojošās paledes nārstot dodas novembrī. Nārstošanas vietas tēviņi sasniedz pirmie, mātītes ierodas 1—2 nedēļas vēlāk. Nārsto seklumā ar grants gultni un tuvumā esošu spēcīgu straumi.

Auglība 200—250 tūkst. ikru. Raksturīgs vienlaicīgs nārsts pēc saulrieta un līdz apmēram pusnaktij (vairākas naktis), kad ūdens temperatūra ir 8—26° C, bet optimālā temperatūra ir 12—21° C. Ikri nogrimst uz gultnes un brīvi peld pa straumi, to attīstība ilgst 6—10 dienas, atkarībā no ūdens siltuma. Amerikas palede var sasniegt 10—13 gadu vecumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
*EOL: Alosa sapidissima 
*MarineBio: American Shad, Alosa sapidissima
*USGS: Alosa sapidissima (Wilson, 1811)
Auliki Ristoja

**Auliki Ristoja** (; dzimusi ) ir Somijas ICCF starptautiskā meistare korespondencšahā (1998).

## Biogrāfija
1970. un 1980. gados bijusi viena no vadošajām Somijas šahistēm. Somijas sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi trīs zelta (1979, 1988, 2000), piecas sudraba (1976, 1981 (dalīta 2.—3. vieta), 1983, 1987, 1997 (dalīta 2.—3. vieta)) un četras bronzas (1978, 1980, 1985, 1999) medaļas..

Pārstāvējusi Somijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 5 reizes (1976—1978, 1982, 1988, 2000).

Vēlākajos gados nopietni pievērsusies korespondencšaham. Auliki Ristoja kļuva par pirmo somu šahisti, kurai tika piešķirts starptautiskaās meistares korespondencšahā nosaukums (LIMC, 1998). Tāpat viņa bija pirmā somu šahiste, kas piedalījās Pasaules čempionātā korespondencšahā sievietēm. 6. sieviešu pasaules korespondencšaha finālā (2000—2005) ieņēmusi 11. vietu.

## Grāmatas
* Ristoja, Aulikki; Ristoja, Thomas (1995). Perusteet. Shakki. .

## Atsauces

## Ārējās saites
Alkšņvalks (Porupes pieteka)

**Alkšņvalks** ir Porupes kreisā krasta pieteka Kuldīgas novadā. 

Ietek Porupē mazapdzīvotā, mežainā apvidū. Alkšņvalku nešķērso valsts autoceļi. 

## Atsauces
Lionas Irenejs

**Svētais Irenejs** (, ; dzimis ap 130. gadu, miris ap 202. gadu) bija Mazāzijas izcelsmes Lionas bīskaps. Smirnas bīskapa Polikarpa skolnieks. Viens no redzamākajiem 2. gadsimta teologiem, Romas bīskapa Viktora I padomnieks. Ap 180. gadā sarakstītajā darbā "Pret ķecerībām" (, ) vērsās pret gnosticismu.

## Ārējās saites
Džordžs Hjūms

**Džordžs Hjūms** (; dzimis , miris ) bija skotu šaha problēmists, Alena Vaita līdzgaitnieks un draugs. Aktīvi piedalījās šaha kompozīcijas ziemassvētku sērijas grāmatu publikācijā. Bija vairāku grāmatu līdzautors. Pēc Vaita aiziešanas no aktīvas darbības, bija viņa uzdevumu kolekcijas glabātājs un papildinātājs.

## Šaha kompozīcija

### Piemērs

**Uzdevuma risinājums:**
: Sākuma stāvoklī uz melno gājieniem mats sagatavots:
: 1. ... ♖a8 2. ♘xa8 ♔d8 3. ♖xd8#
: 1. ... ♖xc8 2. bxc8♗ ♘~ 3. ♗d7#.
: Bet nogaidoša gājiena nav, tādēļ:
: **1.♘a8!** (gājiena spaids) 
: **1. ... ♖×a8 2. b×a8♘ ~ 3. ♖×d8#** 
: **1. ... ♖×c8 2. b×c8♖ ~ 3. ♖×d8#** 
: 1. ... ♔d7 2. ♖c7+ ♔e8 3. ♖e7#
: Divkāršs "Fēniksa" tēmas attēlojums — balto bandinieks pārvēršas tajā figūrā, kuru iepriekšējā gājienā nosita melnie.  

## Bibliogrāfija
* George Hume, Alain C. White. *The good companion two-mover*, Stroud, 1922 
* George Hume. *Changing fashions: 150 chess problems*, Stroud, 1925

## Atsauces

## Ārējās saites
* D. Hjūma šaha kompozīcijas vietnē PDB
* Hjūma profils vietnē ''Chess Composers'' 
* Hjūma profils vietnē ''upclosed''
Kviešu lauks ar vārnām

***Kviešu lauks ar vārnām*** ir Vinsenta van Goga 1890. gada jūlijā radīta eļļas krāsas glezna. Vairāku kritiķu skatījumā tas ir viens no viņa labākajiem darbiem.

Bieži tiek apgalvots, ka tā ir pēdējā van Goga radītā glezna. Tomēr mākslas vēsturnieki par to nav pārliecināti, jo nepastāv vēsturisku pierakstu par viņa darbiem. Van Goga sūtītās vēstules liecina, ka "Kviešu lauks ar vārnām" tika pabeigti ap 10. jūliju, t.i. pirms tādiem darbiem kā "Overas domes ēka 14. jūlijā" un "Dobiņī dārzs". Turklāt van Goga pētnieks Jans Hilserks norāda, ka gleznai, kurā attēloti novāktie kvieši "Lauks ar kviešu kūļiem" (F771), būtu jābūt tapušai vēlāk.

## Izcelsme
"Kviešu lauks ar vārnām" glezna tapusi 1890. gada jūlijā, van Goga dzīves pēdējās nedēļās. Daudzi apgalvojuši, ka tas ir viņa pēdējais darbs, bet tomēr iespējams, ka pēdējais darbs ir bijis "Koka saknes" vai iepriekš minētais "Dobiņī dārzs".

"Kviešu lauks ar vārnām" rāmis veidots no divām dažādām franču standarta rāmju komplektu daļām, lai iegūtu malu attiecību 2:1. Gleznā attēlota dramatiska, mākoņu pilna debess un kviešu lauks, pār kuru lido vārnu bars. Izolācijas sajūtu pastiprina centrālais ceļš, kurš nekur neved un neskaidrais vārnu lidojuma virziens. Kviešu lauks aizpilda divas trešdaļas no gleznas. Ketlīna Eriksone uzskata, ka glezna izsaka gan nožēlu, gan dzīves beigu tuvošanos. Van Gogs vārnas izmanto kā nāves un pārdzimšanas vai augšāmcelšanās simbolu. Ceļš, kas ir kontrastējoši zaļā un brūnā krāsā Eriksones uzskatā ir metafora no sprediķa, kas balstīts Džona Banjana darbā "Svētceļnieka taka", kur svētceļnieks ir apbēdināts, ka ceļš ir tik ilgs, taču priecājas par to, ka ceļojuma galā gaida Mūžīgā pilsēta.

Ap 1890. gada 10. jūliju van Gogs rakstīja savam brālim Teo un viņa sievai, paziņojot, ka kopš apciemojis viņus Parīzē 6. jūlijā, ir uzgleznojis trīs lielus darbus Ovērā. Divus no tiem viņš aprakstīja kā bezgalīgus kviešu laukus zem nemierīgām debesīm (tiek uzskatīts, ka tie ir "Kviešu lauks ar vārnām" un "Mākoņainas debesis virs kviešu lauka") un trešā ir "Dobiņī dārzs". Viņš rakstīja, ka vēlējies izteikt skumjas, vēlāk papildinot ar galēju vientulību, bet minēja arī to, ka viņš domā, ka gleznas parāda to, ko viņš lauku dzīvē uzskata par veselīgu un stiprinošu (piemetinot, ka plāno tās pēc iespējas ātrāk nogādāt viņiem Parīzē).

Visas šīs gleznas ir piemēri van Goga pagarinātajam dubultā kvadrāta audekla izmēram, ko viņš izmantoja savas dzīves pēdējās nedēļās 1890. gada jūnijā un jūlijā.

Glezna atrodas Van Goga muzejā Amsterdamā tāpat kā darbs *Mākoņainas debesis virs kviešu lauka*.

## Atsauces

## Bibliogrāfija
* Erickson, Kathleen Powers. *At Eternity's Gate: The Spiritual Vision of Vincent van Gogh*, 1998. 
*
Baltā cūktrifele

**Baltā cūktrifele** (*Choiromyces meandriformis*, agrāk arī *Rhizopogon meandriformis* un *Choiromyces venosus* jeb **baltā trifele**) ir Latvijā reti atrasta trifeļu dzimtas pazemes sēne, kura 2017. gadā tika izsludināta par gada sēni.

## Sēnes apraksts

Augļķermenis līdzīgs lielam kartupelim, gaiši dzeltens, vecumā brūnējošs, daivains, ciets un blīvs, virsma gandrīz gluda, diametrs līdz 15 cm, svars līdz 500 gramiem, īpašos gadījumos līdz 900 gramiem. Sēnes virsdaļa atrodas mazliet virs zemes, taču bieži zāles vai lapu nobiru apslēpta. Garša īpatnēja, smarža jaunām sēnēm vāja un patīkama, vecām īpatnēja un ne visiem patīkama. Griezumā atsedzas marmorveida raksts – baltas dzīsliņas pamīšus ar pelēcīgām, kuras ar laiku kļūst tumšākas, pēc apžūšanas – dzeltenīgi brūnas. 
* Perīdija biezums ap 400 μm
* Aski plati un maisveidīgi, 120-180 x 70 μm. 
* Sporas gaišbrūnas, lodveidīgas, 22-30 μm diametrā, ieskaitot 3-6 μm garos dzeloņveidīgos izaugumus.

## Augšanas apstākļi
Sēne sastopama gandrīz visā Eiropā, taču tā parasti ir reta un daudzās valstīs ir aizsargājamā statusā. Ticami, ka viņa varētu būt sastopama arī Āzijā, un izolēta sēnes formas atradne konstatēta Antarktīdā. Kā visas trifeļu sēnes, to vieglāk atrast pēc smaržas, tāpēc viņu biežāk atrod reģionos, kur ir tradīcijas meklēt trifeles ar apmācītu dzīvnieku - suņu vai cūku - palīdzību. Arī Latvijā šāds meklējums ar suņiem Rēzeknes novadā bija veiksmīgs. Kopš 2015. gada, kad balto cūktrifeli pirmoreiz droši konstatēja Latvijā, parādījušās ziņas par tās atrašanu arī citos Latvijas reģionos.

Aug parasti jūlijā un augustā, siltos rudeņos arī ilgāk, sēņotne veido mikorizu ar dažādiem kokiem. Aug dažādos mežos, parkos, pļavās koku tuvumā. Izvēlas irdenu, mēreni mitru, saules apspīdētu augsni. Labāk aug gados, kad ir augsta baraviku raža.

## Līdzīgas sugas
Atšķirībā no citām Latvijas pazemes sēņu sugām, baltās cūktrifeles mīkstums ir balts, ar specifisku divkrāsu pamīšus dzīslojumu. Izaugusi baltā cūktrifele ir arī ievērojami lielāka par citām Latvijā zināmajām pazemes sēnēm.

## Barības vērtība
Sēnes augļķermenis ir ēdams, taču pašlaik tā saudzējama, līdz nebūs noskaidrota tās reālā izplatība Latvijā. Lieto ceptā vai sēnes cietuma dēļ apsautētā veidā, Ziemeļeiropā tradicionāli tiek arī vārīta. Vidusjūras zemēs to uzskata par vāji indīgu. 

## Skatīt arī
* Sēņošana
* Sēnes kulinārijā
* Sēņu tirdzniecība

## Atsauces

## Ārējās saites

* Dabas muzejs   
* Trufamania - truffle site
* Mycobank
* Foto no Slovākijas - bielohľuzovka obyčajná
Oscinella

***Oscinella*** ir stiebrmušu ģints.

## Izplatība
Latvijā ir sastopamas 4 *Oscinella* ģints sugas:
* suga: *[[Oscinella frit]]* (Linnaeus, 1761)
* suga: *[[Oscinella maura]]* (Fallén, 1820)
* suga: *[[Oscinella nitidissima]]* (Meigen, 1838)
* suga: *[[Oscinella pusilla]]* (Meigen, 1830)

## Pieaugušo īpatņu apraksts
Šīs ir mazas stiebrmušas, kuru ķermeņa garums ir 1,5—2,5 mm, pilnīgi melni, dažreiz ar baltu aristu. Galvas trīsstūris ir liels, spīdīgs.

Šīs ģints pārstāvjiem ir šādas raksturīpašības:
* mezonotuma matiņi novietojas atdalītu garenisku rindu veidā;
* mezonotuma apmatojums nav biezs;
* ķermenis vienmēr ir melns;
* arista melna, dažreiz var būt balta.

## Ekoloģija
[right|thumbnail|300px|''Oscinella frit'' kaitēšanas sekas uz [kukurūzas.]]
Kāpuri attīstās graudaugu, tajā skaitā kultūru sugu, dzinumu apeksā (dzinuma vai saknes virsotne). Dažreiz attīstās vārpā. Kaitē graudiem.

## Sistemātika

### Sugas
Šis nav pilnīgs *Oscinella* ģints sugu saraksts. Ģintī ietilpst:
* *[[Oscinella agropyri]]* Balachovsky & Mesnil, 1935
* *[[Oscinella alopecuri]]* Balachovsky & Mesnil, 1935
* *[[Oscinella angularis]]* Collin, 1946
* *[[Oscinella angustipennis]]* Duda, 1933
* *[[Oscinella cariciphila]]* Collin, 1946
* *[[Oscinella exigua]]* Collin, 1946
* *[[Oscinella festucae]]* Balachovsky & Mesnil, 1935
* *[[Oscinella frit]]* (Linnaeus, 1758)
* *[[Oscinella grandissima]]* (Sabrosky, 1940)
* *[[Oscinella kroeberi]]* Duda, 1935
* *[[Oscinella maura]]* (Fallén, 1820)
* *[[Oscinella nartshukiana]]* Beschovski, 1978
* *[[Oscinella nigerrima]]* (Macquart, 1935)
* *[[Oscinella nitidigenis]]* (Becker, 1908)
* *[[Oscinella nitidissima]]* (Meigen, 1838)
* *[[Oscinella painteri]]* Sabrosky, 1940
* *[[Oscinella phlei]]* Nartshuk, 1955
* *[[Oscinella pusilla]]* (Meigen, 1830)
* *[[Oscinella rubidipes]]* Becker, 1910
* *[[Oscinella smirnovi]]* Nartshuk, 1955
* *[[Oscinella trochanterata]]* Collin, 1946
* *[[Oscinella vastator]]* (Curtis, 1845)
* *[[Oscinella ventricosi]]* Nartshuk, 1955
* *[[Oscinella vindicata]]* (Meigen, 1830)

## Atsauces

## Ārējās saites
* EOL - Enciclopedy of Life
Augstupupīte

**Augstupupīte** ir Niedres dīķos ietekoša upe Kuldīgas novadā. 

Tek rietumu virzienā. Ietek Niedres dīķos pie Niedres. Augstupupīti nešķērso valsts autoceļi. 

## Atsauces
Smečno

**Smečno** () ir pilsēta Čehijā, Vidusčehijas apgabala Kladno apriņķī.

Rakstos pirmoreiz minēta 1252. gada. 1515. gadā Smečno tika piešķirtas pilsētas tiesības. Ilgu laiku tā atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Justīns Moceklis

**Svētais Justīns** (, }, arī **Justīns Filozofs**, **Romas Justīns**; dzimis ap 100. gadu, miris 165. gadā) bija 2. gadsimta Palestīnas izcelsmes kristiešu apoloģēts, filozofs un moceklis. Darbos pozitīvā gaismā apvienojis kristīgo atklāsmi ar grieķu filozofiju, licis pamatus vēstures teoloģijai.

Būdams pagāns un uzaudzis ebreju vidē, Justīns iepazinās ar stoiķu un Platona darbiem. 132. gadā, visticamāk Efesā, pievērsās kristietībai. Pēc 135. gada daudz ceļoja pa Romas impēriju, izplatīdams kristietību. Ievērojamu laiku pavadīja Romā. Pēc disputa ar kiniķi Krescentu apsūdzēts prefektam un sodīts ar nāvi.

## Ārējās saites
Slouna Stīvensa

**Slouna Stīvensa** (; dzimusi ) ir profesionāla amerikāņu tenisiste.

Lielākais sasniegums ir uzvara 2017. gada ASV atklātajā čempionātā. 2018. gada Francijas atklātajā čempionātā iekļuva finālā, bet tajā piekāpās rumāņu tenisistei Simonai Halepai.

## Statistika
### Vietas ''Grand Slam'' turnīros

|}

### Grand Slam fināli
#### Uzvaras

#### Zaudējumi

## Ārējās saites
Bērzene (Ventas pieteka)

**Bērzene** (arī **Bušantupe**, **Lodiņupe**, **Mālupe** (augštecē), **Māļupe**) ir Ventas labā krasta pieteka Kuldīgas novadā. 

Tek ziemeļu-ziemeļrietumu virzienā. Lielākā pieteka - Bērzenes strauts. Ietek Ventā pie Birznieku mājām. Bērzeni nešķērso valsts autoceļi. 

## Atsauces
Antiohijas Ignācijs

**Svētais Antiohijas Ignācijs** (), arī **Ignācijs Teofors** (); dzimis , miris ) bija 1. gadsimta Antiohijas bīskaps un moceklis, Apustuļa Jāņa skolnieks.

Ignācijs bija pirmais ievērojamais kristiešu autors, kurš nebija ebrejs vai no ebreju vides nācis. Pazīstams kā septiņu vēstuļu autors, kurus sarakstīja ieslodzījumā pa ceļam uz Romu, kur tika nodots zvēru saplosīšanai. Pirmais lietoja jēdzienu "katoļu baznīca".

## Ārējās saites
Pārvaldītājsabiedrība

**Pārvaldītājsabiedrība** () ir juridiska persona, kurai pieder citu uzņēmumu akciju kontrolpaketes un kura tādējādi veic šo uzņēmumu vispārīgo vadību. Šajā gadījumā jēdzienu "kontrolpakete" var plašāk iztulkot kā jebkāda veida līdzdalību uzņēmumos, kas ļauj pārvaldīt to pārvaldes institūcijas.

Parasti pārvaldītājsabiedrības galvenais darbības veids ir aktīvu pārvaldīšana. Par kontrolpaketi ASV uzskata vairāk nekā 20%, un bieži vien 5—10%, turpretī Lielbritānijā — no 80%.

Kontroli var veikt tieši vai arī netieši, kad mātes sabiedrība kontrolē meitas sabiedrību, kura savukārt kontrolē trešo, utt.

## Pārvaldītājsabiedrības Latvijā
Latvijas Republikā 2013. gada 1. janvārī stājās spēkā labvēlīgs režīms pārvaldītājsabiedrību jeb mātes sabiedrību izveidei un uzturēšanai. No meitas sabiedrībām saņemtās dividendes un no meitas sabiedrību kapitāldaļu vai akciju pārdošanas gūto peļņu neapliek ar nodokļiem.

Labi pārdomāta pārvaldītājsabiedrība Latvijā var samazināt vai pat pilnībā izslēgt nodokļus par ienākumiem no dividendēm, procentiem un maksājumiem par intelektuālo īpašumu, kā arī no kapitāla pieauguma.

Pārvaldītājsabiedrībai var piederēt meitas sabiedrības kā Latvijā, tā citās valstīs. Arī pati pārvaldītājsabiedrība var piederēt mātes sabiedrībām Latvijā vai citās valstīs.

Latvijas tiesību aktos nav pārvaldītājsabiedrības definīcijas. Reģistrēšana un ar to saistītās prasības pārvaldītājsabiedrībai ir tādas pašas kā parastai kapitālsabiedrībai. Latvijas pārvaldītājsabiedrība var turēt, pirkt un pārdot citu uzņēmumu kapitāldaļas. Pasīvo ienākumu no intelektuālā īpašuma, dividendēm un kapitāldaļām, ko gūst Latvijā reģistrēta kapitālsabiedrība, neapliek ar uzņēmumu ienākuma nodokli. Latvijai kā ES dalībvalstij jāievēro "Mātes — meitas uzņēmumu direktīva" un "Procentu un autoratlīdzību direktīva".

## Atsauces

## Skatīt arī
* Meitas sabiedrība
* Līdzdalības sistēma
Komivojažieris

**"Komivojažieris"** () ir 2016. gada Irānas drāmas filma. Filmas režisors un scenārija autors ir Asgars Farhadi. Galvenās lomas atveido Šahabs Hoseini un Tarane Alidusti. Filmas stāsts ir par precētu pāri, kas tēlo Artura Millera lugā *[[Death of a Salesman]]*. Tajā pašā laikā viņi pārvācas uz jaunu mājokli, kur sievai uzbrūk nezināma persona. Vīrs cenšas noskaidrot vainīgo, kamēr sieva cīnās ar posttraumatisko stresu. Filma filmēta 2015. gada sākumā Teherānā.

Filmas pirmizrāde norisinājās 2016. gada Kannu kinofestivālā, kur tā saņēma balvas kategorijās "Labākais scenārijs" un "Labākais aktieris galvenajā lomā". "Komivojažieris" ir saņēmis daudz pozitīvas kritikas, kā arī ieguvis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā", tomēr Farhadi neieradās uz balvas saņemšanu tādējādi protestējot pret ASV izdoto rīkojumu "Nācijas aizsardzība no ārzemju teroristu iebraukšanas Savienotajās Valstīs".

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Siphunculina

***Siphunculina*** ir stiebrmušu ģints, kurā ietilpst ap 35 sugām, kas ir izplatītas visā pasaulē. Latvijā ir sastopamas 3 sugas. Tipiska suga ir *[[Siphunculina brevinervis]]* Rondani, 1856 (= *Siphonella aenea* Macquart, 1835).

## Izplatība
*Siphunculina* ir sastopamas visā pasaulē. Ir zināmas aptuveni 35 sugas, no kurām 17 izplatītas Orientālā reģionā, 10 Palearktikā, 11 Afrotropu reģionā, 3 Austrālijā un 1 Nearktikas un Neotropu reģionā. Latvijā ir sastopamas 3 sugas:
* suga: *[[Siphunculina oscinina]]* (Fallén, 1820)
* suga: *[[Siphunculina aenea]]* (Macquart, 1835)
* suga: *[[Siphunculina quingulangula]]* Loew, 1873

## Pieaugušo īpatņu apraksts
Mazas stiebrmušas, kuru ķermeņa garums sasniedz 1—2 mm.

Šīs stiebrmušas raksturojas ar šādām raksturīpašībām:
* galva ar vibrisu (garo matu) trīsstūri, kas daudz vai maz izteikti aiziet aiz acīm;
* seja ar dziļu ūsu rievu un ar izteiktu vidējo ķīli (lat. *carina medialis*), kas sasniedz epistomu;
* galvas sariņi un sīksariņi (lat. *setulae*) ir īsi;
* spārnu dzīsla *R<sub>1</sub>* un *R<sub>2+3</sub>* ir ļoti īsas, otra kostāla sektora garums daudz īsāks par trešo sektoru;
* femorālo un tibiālo orgānu nav.

## Ekoloģija
Pieaugušos īpatņus var atrast uz ziediem, parasti vasaras otrajā pusē. Dažas citas sugas pievelk pūstoša gaļa, brūces, noberzumi, gļotāda, acis, lūpas, mitra āda, pirkstu starpas, sviedri, kā arī citi ķermeņa izdalījumi un iespējams ir dažu patogēnu mikroorganismu izplatītāji cilvēkiem un dzīvniekiem. Kāpuri ir saprofili un skatofāgi un sastopami putnu ligzdās, uz ekskrementiem vai uz dzīvnieku līķiem.

## Sistemātika

### Sugas
Šis nav pilnīgs *Siphunculina* ģints sugu saraksts. Ģintī ietilpst:
* *[[Siphunculina aenea]]* Macquart, 1835
* *[[Siphunculina aureopilosa]]* Séguy, 1938
* *[[Siphunculina aureosetosa]]* Nartshuk, 1992
* *[[Siphunculina breviseta]]* Malloch, 1924
* *[[Siphunculina bulbifera]]* Liu, Nartshuk & Yang, 2017
* *[[Siphunculina corbetti]]* Duda, 1936
* *[[Siphunculina fasciata]]* Cherian, 1971
* *[[Siphunculina freyi]]* Sabrosky, 1957
* *[[Siphunculina funicola]]* Meijere, 1905
* *[[Siphunculina intonsa]]* Lamb, 1918
* *[[Siphunculina lobeliaphila]]* Sabrosky, 1951
* *[[Siphunculina loici]]* Nartshuk, 2001
* *[[Siphunculina lurida]]* Enderlein, 1911
* *[[Siphunculina manipurensis]]* Cherian, 1977
* *[[Siphunculina matilei]]* Nartshuk, 2001
* *[[Siphunculina mediana]]* Becker, 1912
* *[[Siphunculina minima]]* Meijere, 1908
* *[[Siphunculina montana]]* Spencer, 1977
* *[[Siphunculina nidicola]]* Nartshuk, 1971
* *[[Siphunculina nitidissima]]* Kanmiya, 1982
* *[[Siphunculina ornatifrons]]* Loew, 1858
* *[[Siphunculina peraspera]]* Séguy, 1957
* *[[Siphunculina punctifrons]]* Sabrosky, 1954
* *[[Siphunculina quinquangula]]* Loew, 1873
* *[[Siphunculina scalpriformis]]* Liu, Nartshuk & Yang, 2017
* *[[Siphunculina shangyongensis]]* Liu, Nartshuk & Yang, 2017
* *[[Siphunculina sharmai]]* Cherian, 1977
* *[[Siphunculina stackelbergi]]* Duda, 1933
* *[[Siphunculina stigmatica]]* Kanmiya, 1994
* *[[Siphunculina striolatus]]* Wiedemann, 1830
* *[[Siphunculina ulceria]]* Cherian, 1971

## Atsauces

## Ārējās saites
* EOL - Enciclopedy of Life
Bērzenes strauts

**Bērzenes strauts** (arī **Āžu valks** (augštecē), **Briežu valks** (lejtecē)) ir Bērzenes kreisā krasta pieteka Saldus novadā un Kuldīgas novadā. 

Tek ziemeļu virzienā. Bērzenes strautu nešķērso valsts autoceļi. 

## Atsauces
Polikarps

**Svētais Polikarps** (, ; dzimis 69. gadā, miris 156. gadā) bija 2. gadsimta Smirnas bīskaps un moceklis. Pēc Ireneja ziņam, kas bija viņu klausījies, kā arī pēc Tertuliāna ziņam, Polikarps bija Apustuļa Jāņa skolnieks. Polikarps tiek uzskatīts par t.s. vēstules filipiešiem autoru. Esot sodīts ar nāvi sadedzinot, tomēr, kad liesmas brīnumaini neiedarbojušās, nodurts.

## Ārējās saites
Bērzu baravika

**Bērzu baravika** (*Boletus betulicola*, arī *Boletus betulicolus*) ir izplatīta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņus lieto pārtikā kā ēdamās sēnes. Pastāv arī uzskats, ka tā ir nevis patstāvīga suga, bet egļu baravikas forma *Boletus edulis f. betulicola*.

## Sēnes apraksts

* Cepurīte: krāsa no gaiši brūnas līdz gandrīz baltai. Diametrs līdz 20 cm, reti līdz 30 cm. Sākumā pusapaļa, vēlāk izliekti spilvenveida. Mīkstums biezs, balts, blīvs, ar patīkamu garšu un smaržu, griezuma vietā krāsu nemaina.
* Stobriņi: sākumā balti, vēlāk zaļgani, tad zaļganbrūni/olīvbrūni, aizņem ne vairāk kā trešdaļu no cepurītes biezuma. Atveres apaļas, baltas.
* Kātiņš: blīvs un ciets, apakšdaļā resnāks, vecām sēnēm ar izzūdošu izcilnētu zīmējumu. Cepurītes krāsā. Garums līdz 11 cm, resnums līdz 5 cm.
* Sporas: vārpstveida, dzeltenbrūnganas, gludas, 14-17/4,5-5 µm.
* Bazīdijas: 20-30/7-9 µm, vālesveida.
* Cistīdas: 27-35/12-15 µm.

## Augšanas apstākļi

Aug parasti no jūlija līdz septembrim, veido mikorizu ar bērziem. Aug zem bērziem lapu koku un jauktos mežos, biežāk mētrājā, damaksnī, vērī, nereti pie paegļiem un skudru pūžņiem, saules sildītās vietās.

## Līdzīgas sugas

Bērzu baravika ir līdzīga egļu baravikai, priežu baravikai un ozolu baravikai. Bērzu baravikas cepurīte gaišāka kā egļu un priežu baravikai, stobriņu slānis ne vairāk kā trešdaļa no cepurītes biezuma, egļu baravikas stobriņi balti, vēlāk zaļgandzelteni un aizņem divas trešdaļas cepurītes biezuma, priežu baravikai tie bālgani, vēlāk iedzelteni un pēc tam zaļganbrūni un pati cepurīte krietni tumšāka kā bērzu baravikai, ozolu baravikai  cepurīte gaiši brūngana, bet stobriņi gaiši dzeltenbrūngani un mīkstums nedaudz irdens salīdzinājumā ar citām baravikām. Visas šīs sugas sadzīvē bieži apvieno un sauc vienkārši par baravikām.

Sēņotājiem baraviku sugas sajaukt nav jābaidās, visas tās ir ar vienādām praktiskajām īpašībām. Ļoti nevēlami ir sajaukt baravikas ar parasto žultsbeku, kuras rūgtums tiek uzskatīts par neciešamu. Žultsbekas stobriņu slānis iesārts, uz vecumu uzpūties un tīklveida zīmējums uz kātiņa tumšāks un stipri izcilnēts. Šaubu gadījumā sēne turpat mežā pagaršojama.

## Barības vērtība

Visas baravikas ir augstvērtīgas ēdamās sēnes, lietojamas dažādos veidos. Pirms cepšanas nav jānovāra. Īpaši iesaka konservēšanai un žāvēšanai.

## Skatīt arī
* Sēņošana
* Sēnes kulinārijā
* Sēņu tirdzniecība

## Atsauces

## Ārējās saites
* fungi.lv
* Baraviku apstrāde 
* Sēņotāja ceļvedis  
* Latvijas daba.lv
* Mycobank
* Белый гриб берёзовый
* Birkensteinpilz
Ak Bars arēna

**Ak Bars arēna** (, ) ir sporta stadions Kazaņā, Krievijā. Stadionā var ietilpt 45 379 skatītāji. Savas mājas spēles šeit aizvada Kazaņas "Rubin", kas spēlē Krievijas futbola Premjerlīgā.

Stadionā ir noticis 2017. gada FIFA Konfederāciju kauss un tiks aizvadītas 2018. gada FIFA Pasaules kausa spēles.

## Ārējās saites

*
Samaras arēna

**Samaras arēna** jeb ***Kosmos Arena*** () ir sporta stadions Samarā, Krievijā. Stadionā var ietilpt 44 918 skatītāji. Šeit savas mājas spēles aizvada Krievijas futbola Premjerlīgas klubs Samāras "Krylia Sovetov".

Stadionā tiks aizvadītas 2018. gada FIFA Pasaules kausa spēles.

## Ārējās saites
Velvari

**Velvari** () ir pilsēta Čehijā, Vidusčehijas apgabala Kladno apriņķī.

Rakstos pirmoreiz minēta 1282. gada pie sena ceļa no Prāgas uz Saksiju. Karaļa pilsēta no 1482. gada. Ilgu laiku tā atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Velvari ir mūziķa Leopolda Koželuha (*Leopold Koželuch*, 1747 – 1818) dzimtā pilsēta. Šeit dzīvojis šahists Karels Treibals (*Karel Treybal*, 1885 — 1941).

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Sējējs (glezna)

**Sējējs** () ir slovēņu impresionisma gleznotāja un mūziķa Ivana Grohara 1907. gadā radīta eļļas krāsas glezna. Tajā attēlots zemnieks, kurš agrā un miglainā rītā sēj sēklas uzartā laukā. Fonā redzams Slovēnijas ainavai tipisks siena šķūnis un vēl tālāk neliels kalns pie Škofja Lokas. Glezna ir metafora 19. gadsimta mītam par spēcīgu slovēņu nāciju ar neskaidru nākotni, simbols slovēņu tautai, ka tai ir jāsēj, lai novāktu ražu un un cilvēka savstarpējās saistības ar dabu attēlojums. Tā atspoguļo arī Slovēnijas pāreju no lauku kultūras uz pilsētas kultūru. Glezna kļuvusi par vienu no raksturīgākajām un paliekošākajām vērtībām Slovēnijas vizuālajā mākslā. Gleznu savos darbos izmantojusi slovēņu mākslinieku grupa IRWIN, kā arī reklāmas nolūkos sēklu ražošanas uzņēmums *Semenarna Ljubljana.*

Gleznas variācija attēlota arī uz Slovēnijas 5 centu monētas (sējējs sēj zvaigznes).

## Atsauces
Sojuz MS-06

***Sojuz MS-06*** () bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Orbītā palaists 2017. gada septembrī. Uz zemes atgriezās 2018. gada februārī.
 
## Apkalpe
Kuģa *Sojuz MS-06* apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublējošā apkalpe:
* Aleksandrs Skvorcovs, komandieris, *[[Roskosmos]]* 
* Skots Tingls, lidojuma inženieris, NASA, 
* Šenona Volkere, lidojuma inženieris, NASA, 

## Lidojuma gaita
*Sojuz MS-06* tika palaists  21:17:02 UTC ar nesējraķeti *[[Sojuz-FG]]* no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.

Kosmosa kuģis ar staciju saslēdzās 13. septembrī 02:55 UTC pie *[[Poisk (SKS)|Poisk]]* moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās notika automātiskā režīmā.

No stacijas *Sojuz MS-06* atvienojās  23:08:30 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 28. februārī 02:31 UTC, 146 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas, Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 168 dienas 5 stundas 14 minūtes.

## Ārējās saites
* ''Sojuz MS-06'' lapa SKS Lidojumu vadības centrā
Mazā iela (glezna)

***Mazā iela*** (*Het Straatje*) ir nīderlandiešu gleznotāja Jana Vermēra aptuveni 1657.–1658. gadā radīta eļļas krāsas glezna. Tā šobrīd atrodas Amsterdamas *[[Rijksmuseum]]* kolekcijā. Vermērs to parakstījis kreisajā malā zem loga ar vārdiem "I V MEER".

## Glezna
Glezna veidota ar eļļas krāsu uz audekla; tā ir samērā neliela — 54,3 centimetrus augsta un 44 centimetrus plata.

Gleznā attēlota klusa iela, tipiska Nīderlandes zelta laikmeta pilsētas aina. Šī ir viena no trim zināmajām Vermēra gleznām, kurās attēlota Delfta. Divas citas ir "Delftas skats" un pazudusī glezna "Māja Delftā". Šo gleznu uzskata par nozīmīgu nīderlandiešu mākslinieka darbu.

Ēku taisnie leņķi mainās ar trijstūrveida ēku jumtiem un debesu laukumu, piedodot kompozīcijai dzīvīgumu. Sienas, akmeņi un ķieģeļi gleznoti ar biezu triepienu, kas padara tos gandrīz taustāmus.

## Gleznošanas materiāli
Vermērs panācis reālistisku virsmu attēlojumu, meistarīgi pielietojot ierobežotu pigmentu skaitu. Viņš izmantoja sarkanu okeru un alizarīnu sarkanbrūnajai ķieģeļu sienai, zilās debesis satur svina balto un dabīgo ultramarīnu. Zaļie slēģi un koku lapas gleznotas ar azurītu, sajauktu ar svina un alvas dzelteno pigmentu.

## Atrašanās vieta
Lai arī pastāv vienprātība par to, ka gleznā attēlota tā laika ielas aina 17. gadsimta Delftā, kur tolaik dzīvoja un strādāja Vermērs, precīza gleznošanas vieta ilgstoši bijis diskusiju un izpētes temats. Vairāki pētījumi norādījuši, ka tā gleznota *Voldersgracht* ielā, kura atrodas Vermēra centrs, bet citi uz *Nieuwe Langendijk* ielas mūsdienu ēku numuriem 22 līdz 26. Vēlāki arhīvu pētījumi, izmantojot pilsētas piestātņu maksu reģistru, kurā norādīti precīzi visu tā laika ēku un eju izmēri gar Delftas kanāliem, noveduši pie secinājuma, ka atrašanās vieta ir *Vlamingstraat*, iela ar šauru kanālu un mūsdienu ēku numuriem 40 un 42.
thumb|''Vlamingstraat'' iela Delftā mūsdienās
Ēka gleznā pa labi piederēja Vermēra tantei, Ariāntgenai Klāsai van der Minnei. Viņa nodarbojās ar dzīvnieku ķidu tirdzniecību un eja pie viņas mājas bija zināma kā "Ķidu vārti" (*Penspoort)*. Vermēra māte un māsa dzīvoja pie tā paša kanāla, iepretim pa diagonāli.

## Atsauces

## Bibliogrāfija
*

## Ārējās saites

* Vermēra "Mazās ielas" atrašanās vieta
* Johannes Vermeer, A Little Street, ColourLex
Dziļās un aptverošās brīvās tirdzniecības zona

thumb|300px|

**Dziļās un aptverošās brīvās tirdzniecības zona** () ir brīvās tirdzniecības telpa, kurā ietilpst Eiropas Savienības (ES) valstis un trīs Austrumu partnerības valstis (Gruzija, Moldova un Ukraina).

Šī brīvās tirdzniecības telpa atļauj Gruzijai, Moldovai un Ukrainai piekļuvi atsevišķiem sektoriem ES iekšējā tirgū, kas balstās uz četrām brīvībām: brīva preču, brīva pakalpojumu, brīva personu un brīva kapitāla kustība.

## Vēsture
2014. gada 1. septembrī stājās spēkā ES un Gruzijas asociācijas līgums un ES un Moldovas asociācijas līgums. 2016. gada jūlijā tika izveidota Dziļās un aptverošās brīvās tirdzniecības zona ar Gruziju un Moldovu.

ES un Ukrainas asociācijas līgums tika parakstīts 2014. gada 27. jūnijā un 16. septembrī to vienlaicīgi ratificēja gan Ukrainas Augstākā Rada, gan Eiropas parlaments. 
Par spīti Krimas aneksijai, Donbasa karam un atsevišķu ES dalībvalstu iebildumiem 2017. gada 11. jūlijā šo vienošanos apstiprināja Eiropas Savienības Padome, ļaujot līgumam pilnībā stāties spēkā 2017. gada 1. septembrī.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Centrāleiropas Brīvās Tirdzniecības vienošanās
* Eiropas Ekonomiskā Telpa
* Eiropas Savienība