Mokomokai

**Mokomokai** arī **Toi moko** () ir Jaunzēlandes pamatiedzīvotāju, maoru, kaltētas mumificētas galvas, kuru sejas rotā tradicionālais moko tetovējums. 19. gadsimta sākumā, muskešu karu laikā, tās bija vērtīga tirdzniecības prece: maori šīs galvas tirgoja eiropiešiem apmaiņā pret šaujamieročiem, ko izmantoja starpcilšu konfliktos. Kopš 20. gadsimta beigām Jaunzēlande ir uzsākusi kampaņu, lai atgrieztu mokomokai no ārzemēm. Daudzi toi moko tika atņemti to ģimenēm un dzimtenei kā trofejas.

Pats vārds "mokomokai" ir cēlies no vārdiem moko (tetovējums) un mokai (vergs); sākotnēji tam bija šaurāka nozīme.

## Moko
thumb|Maoru virsaitis ar ta-moko tetovējumu uz sejas
Sejas tetovējumi bija tradicionāls maoru kultūras elements līdz 19. gadsimta vidum, kad tradīcija pakāpeniski sāka izzust. Pirmseiropas maoru sabiedrībā tie atspoguļoja valkātāja augsto sociālo statusu. Tradicionāli tikai vīriešiem bija pilnībā tetovētas sejas; sievietēm vairāk bija tetovējumi uz lūpām un zoda.

Katrs tetovējums bija unikāls un saturēja informāciju par indivīda rangu, cilti, izcelsmi, amatu un varoņdarbiem. Tetovējumi parasti bija dārgi, tāpēc tos varēja atļauties tikai virsaiši vai izcili karotāji. Turklāt pati tetovēšanas māksla, kā arī sejas, kas tos nēsāja, tika uzskatītas par tabu, kas nozīmēja, ka tās tika godātas kā svētas, un tām bija nepieciešams īpašs rituāls.

Džeimss Kuks, kurš pirmais aprakstīja ta-moko, uz Eiropu atveda vairākas tetovētas galvas.

## Mokomokai
Kad nomira cilvēks ar ta-moko tetovējumiem, viņam parasti tika nogriezta galva saglabāšanai. Tika izņemtas smadzenes un acis, un visas atlikušās atveres tika aizbāztas ar linšķiedru, gumiju vai papīra masu. Pēc tam galvu vārīja vai tvaicēja speciālā krāsnī, pēc tam kūpināja virs atklātas uguns un atstāja vairākas dienas žūt saulē. Pēc žāvēšanas galvu apstrādāja ar haizivju aknu eļļu. Pēc tam mirušo ģimenes glabāja galvas dobtās kastēs. Pēctam mokomokai tika izņemti tikai svarīgu reliģisku rituālu laikā.

Tika saglabātas arī kaujā kritušo ienaidnieku vadoņu galvas. Šie mokomokai, kas tika uzskatīti par vērtīgām kara trofejām, tika izstādīti svētvietās *marae*. Turklāt tiem bija svarīga loma sarunās starp karojošām ciltīm: mokomokai atgriešana un apmaiņa bija priekšnoteikums miera nodibināšanai starp konfliktējošām pusēm.

## Horācija Roblija kolekcija
thumb|Britu virsnieka Roblija savāktā mokomokai kolekcija|left
Ģenerālmajors Horācijs Gordons Roblijs bija britu virsnieks un mākslinieks, kurš dienēja Jaunzēlandē 19. gadsimta 60. gadu Jaunzēlandes zemes karu laikā. Viņš bija dedzīgs etnologs un attīstīja interesi par tetovējumiem, pats būdams talantīgs ilustrators. Vēlāk viņš sarakstīja klasisku darbu par moko — "Moko jeb maoru tetovējumi", kas pirmo reizi tika publicēts 1896. gadā. Līdz atgriešanās Anglijā viņš bija uzkrājis slavenu 35 (vai 40) mokomokai kolekciju, ko pēc tam piedāvāja iegādāties Jaunzēlandes valdībai. Pēc tam, kad šis piedāvājums tika noraidīts, lielākā daļa kolekcijas tika pārdota Amerikas Dabas vēstures muzejam par 1250 mārciņām. 2014. šī kolekcija tika atgriezta Te Papa Tongareva Nacionālajam muzejam Velingtonā.

## Mokomokai atgriešana dzimtenē
20. gadsimta beigās tika uzsākta kampaņa, lai repatriētu simtiem mokomokai, kas glabājas privātās kolekcijās un muzejos visā pasaulē, ar mērķi tos atdot radiniekiem vai Jaunzēlandes muzejam glabāšanai, nevis izstādīšanai. Šī kampaņa ir guvusi zināmus panākumus, lai gan daudzi mokomokai paliek ārpus Jaunzēlandes, un centieni tos atgriezt turpinās. Daudzi muzeji baidās atgriezt visus mokomokai, taču neiebilst pret konkrētu eksemplāru atgriešanu. Galvu aprakšana bieži tiek uzskatīta par nepieņemamu, jo tā neļauj veikt jaunus atklājumus par mokomokai mākslu, taču daudzi etnologi tam nepiekrīt.

## Atsauces

## Literatūra
* 
* Robert. R. Janes, Gerald T. Conaty: *Looking Reality In The Eye: Museums and Social Responsibility*. University of Calgary Press, Calgary, Alberta 2005, ISBN 978-1-55238-143-4.

## Ārējās saites
* Mokomokai — dokumentālā filma