open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Salīdzinošā politoloģija

**Salīdzinošā politoloģija** ir politikas zinātnes nozare, kas analizē un salīdzina dažādu valstu politiskās sistēmas, iestādes, norises un rīcību. Nozares mērķis ir identificēt politiskos modeļus, izprast atšķirības un līdzības starp valstīm, kā arī izstrādāt teorijas, kas palīdzētu izskaidrot politikas parādības.

## Galvenās tēmas
Salīdzināmā politoloģija aptver vairākas galvenās tēmas, tai skaitā:

* Demokrātiju un autoritārismu, salīdzinot demokrātiskas un autoritāras sistēmas, to darbību un stabilitāti.
* Politiskās kultūras un ideoloģijas, pētot, kā dažādas kultūras un ideoloģijas ietekmē politiskās sistēmas un rīcību.
* Politiskās partijas un vēlēšanu sistēmas, analizējot partiju sistēmas, vēlēšanu likumus un to ietekmi uz politiku.
* Valdības un administrācijas struktūras, salīdzinot dažādu valstu valdības struktūras un pārvaldes sistēmas.

## Piemēri
Salīdzināmā politoloģija bieži izmanto konkrētus gadījumus, lai ilustrētu teorētiskos jēdzienus:

* Skandināvijas valstu labklājības modeļus, analizējot to efektivitāti un ilgtspēju salīdzinājumā ar citām Eiropas un pasaules valstīm.
* Pēcpadmju valstu demokratizāciju, pētot to izaicinājumus un sasniegumus pārejā no autoritārisma uz demokrātiju.
* Ķīnas un Indijas politiskās sistēmas, salīdzinot divu lielāko jaunattīstības valstu politiskās struktūras un ekonomiskās politikas.

## Ārējās saites
Demokratizācija

thumb|300px|Demokrātisko valstu skaits pasaulē (1800—2018)
**Demokratizācija** ir valsts pāreja no nedemokrātiska režīma (autoritārisma, totalitārisma, diktatūras) uz demokrātisku politisko sistēmu. Tā ietver politisko, ekonomisko un sociālo pārmaiņu kopumu, kas veicina demokrātisko institūciju un prakses izveidi un nostiprināšanu.

## Faktori
Demokratizācijas norisi var ietekmēt vairāki faktori:

* Ekonomiskā attīstība: ekonomiskā izaugsme un labklājības līmenis bieži vien ir saistīts ar demokrātisko procesu veicināšanu.
* Izglītības līmenis: augstāks izglītības līmenis veicina pilsonisko iesaisti un izpratni par demokrātiskajām vērtībām.
* Pilsoniskā sabiedrība: spēcīga un aktīva pilsoniskā sabiedrība var veicināt demokrātijas attīstību un uzraudzīt valdības darbību.
* Starptautiskie faktori: ārējais spiediens, starptautisko organizāciju atbalsts un citu valstu piemēri var ietekmēt demokratizāciju.
* Politiskās elites: politiskās elites attieksme un rīcība ir būtiska demokratizācijas gaitai.

## Piemēri
Dažādas valstis dažādā veidā ir piedzīvojušas demokratizāciju:

* Centrāleiropas un Austrumeiropas valstis: pēc Berlīnes mūra krišanas 1989. gadā daudzas Centrāleiropas un Austrumeiropas valstis veiksmīgi pārgāja no komunistiskajiem režīmiem uz demokrātiskām sistēmām.
* Latīņamerika: 20. gadsimta beigās vairākas Latīņamerikas valstis pārgāja no militārās diktatūras uz demokrātiju.

## Ārējās saites
Rikmansvērta

**Rikmansvērta** (; ) ir pilsēta Anglijas dienvidaustrumos, Hārtfordšīras grāfistē, Trīriversas distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes dienvidrietumos Kolnas upes krastā  no grāfistes centra Hārtfordas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra, faktiski tās piepilsēta.

## Vēsture
Kopš 8. gadsimta muiža un apdzīvotā vieta piederējusi Sentolbansas abatijai. Pastardienas grāmatā 1086. gadā minēta kā *Prichemaresworde*; nosaukums, domājams, cēlies no senangļu valodas kā vietējā zemes īpašnieka *Ryckmer* sēta vai ferma. Pēc klosteru likvidēšanas 16. gadsimtā Rikmansvērta attīstījusies kā neliela tirgus pilsētiņa, kur uz Kolnas un tās pietekām Česas un Geidas būvētas dzirnavas graudu malšanai, papīra ražošanai un zīda vērpšanai, audzētas kreses un miecēta āda. 19. gadsimta vidū pilsēta tika savienota ar dzelzceļu, kas ļāva attīstīt rūpniecību. 1898. gadā izveidots Rikmansvērtas urbānais distrikts. Mūsdienās Rikmansvērta attīstās galvenokārt kā Londonas svārstpilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dakoruma

**Dakorumas boro** () ir nemetropoles distrikts ar boro statusu Anglijas dienvidaustrumos, Hārtfordšīras grāfistē. Atrodas grāfistes rietumos, robežojas rietumos ar Bakingemšīru, ziemeļos — ar Bedfordšīru, austrumos — ar Sentolbansu, bet dienvidaustrumos — ar Trīriversu. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Hemelhempsteda.

## Vēsture
Administratīvā vienība tagadējās robežās izveidota 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Hemelhempstedas municipālo boro, Bērkemstedas un Tringas urbānos distriktus, Bērkemstedas un Hemelhempstedas lauku distriktus un daļas no Sentolbansas un Votfordas lauku distriktiem. Administratīvi distriktu veido ārpuspagastu teritorija (*unparished area*), kas iekļauj Hemelhempstedas ( iedzīvotāji) pilsētu un ko tieši pārvalda boro padome, Bērkemstedas () un Tringas () pilsētas, kā arī 14 pagasti. Distrikts nosaukts pēc šajā teritorijā līdz 19. gadsimta otrajai pusei pastāvējušās Dakorumas kiligundas, kuras nosaukums savukārt cēlies no latīņu valodas un nozīmē ‘dāņu zeme’.

## Ārējās saites
Zēligs

**"Zēligs"** () ir 1983. gada ASV satīriska mokumentālā kinokomēdija, kuras režisors un scenārists ir Vudijs Allens, kurš atveido arī galveno Leonarda Zēliga lomu.

Dokumentālā stila filma stāsta par cilvēku "hameleonu" Leonardu Zēligu, kuram piemīt spēja pielāgoties jebkādiem apstākļiem, mainot izskatu un uzvedību.

Filmas "Zēligs" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Warner Bros. Pictures]]*. Filma guva pozitīvas kritiķu atsauksmes un to nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijās "Labākais operatora darbs" un "Labākie kostīmi". Filmu nominēja arī Zelta globusa balvai kategorijās "Labākais mūzikls vai kinokomēdija" un "Labākais aktieris mūziklā vai kinokomēdijā". Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 97% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sesils Demills

**Sesils Blaunts Demills** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu kinorežisors un aktieris. Demills ir viens no kino aizsācējiem ASV, kā arī viens no komerciāli visveiksmīgākajiem kino režisoriem vēsturē. Veidojis vairākas episkās filmas. Demills bija aktīvs brīvmūrnieks.

Savu skatuves aktiera karjeru sācis 1900. gadā. 1912. gadā bijis viens no *[[Paramount Pictures]]* dibinātājiem. Demilla pirmā režisētā filma *[[The Squaw Man]]* (1914) bija arī viena no pirmajām filmām, kas uzņemta Holivudā. Demilla zināmākā mēmā kino filma ir *[[The Ten Commandments (1923. gada filma)|The Ten Commandments]]* (1923), kas saņēma gan kritiķu atzinību, gan komerciālus panākumus. Citas populāras Demilla mēmā kino filmas ir *[[Carmen (filma)|Carmen]]* (1915), *[[The Cheat]]* (1915), *[[Male and Female]]* (1919) un *[[The King of Kings]]* (1927).

"Kleopatra" (*Cleopatra*, 1934) kļuva par Demilla pirmo filmu, ko nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā filma". Filma *[[Union Pacific]]* (1939) kļuva par pirmā Kannu kinofestivāla Zelta palmas zara ieguvēju. Lielus panākumus guva arī reliģiska drāma *[[Samson and Delilah]]* (1949). Filma "Lieliskākā izrāde uz zemes" (*The Greatest Show on Earth*, 1952) saņēma Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā filma" un Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā drāmas filma", bet Demillu nominēja Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais režisors". Demilla pēdējo filmu "Desmit baušļi" (1956) nominēja Kinoakadēmijas balvai septiņās kategorijās un tā, ņemot vērā inflāciju, ir viena no visu laiku pelnošākajām filmām vēsturē.

## Ārējās saites

* ''Cecil B. DeMille Foundation''
Desmit baušļi (1956. gada filma)

**"Desmit baušļi"** () ir 1956. gada ASV episka reliģiska drāmas filma, kuras režisors un producents ir Sesils Demills. Filmā galvenās lomas atveido Čārltons Hestons, Juls Briners, Anna Bakstera, Edvards Robinsons, Ivonna De Karlo, Debra Peidžita, Džons Dereks, Sedriks Hārdviks, Nīna Foha, Marta Skota, Džūdita Andersone un Vinsents Praiss. Filma balstīta uz Dorotijas Klārkas Vilsones 1949. gada romānu *Prince of Egypt*, Dž. H. Ingrema 1859. gada romānu *Pillar of Fire*, Artūra Jūstensa Soutona 1937. gada romānu *On Eagle's Wings*, kā arī uz Izceļošanas grāmatu.

Filma dramatizē Bībeles stāstu par Mozus dzīvi, kuru uzaudzināja Senās Ēģiptes faraonu pilī, kas vēlāk atbrīvoja ebrejus no verdzības un izceļoja uz Sīnāja kalnu, kur viņš no Dieva saņem desmit baušļus.

Filmēšana norisinājās Ēģiptē, Sīnāja kalnā un Sīnāja pussalā. *The Ten Commandments* bija Demilla visveiksmīgākā filma, pirmā platekrāna formāta filma, ceturtā filma, kas balstīta uz Bībeli, kā arī viņa pēdējā režisētā filma. Filma ir jauns ekranizējums Demilla 1923. gada tāda paša nosaukuma mēmajai filmai. Izdošanas brīdī *The Ten Commandments* bija visu laiku dārgākā uzņemtā filma.

Filmas *The Ten Commandments* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Paramount Pictures]]*. Filmu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai septiņās kategorijās, tai skaitā kategorijā "Labākā filma", saņemot to kategorijā "Labākie vizuālie efekti". Hestonu nominēja arī Zelta globusa balvai kategorijā "Labākais aktieris drāmas filmā". *The Ten Commandments* ir viena no finansiāli veiksmīgākajām filmām kino vēsturē. Filma nopelnīja 122,7 miljonus ASV dolāru, kas, ņemot vērā inflāciju, mūsdienās būtu aptuveni 2,8 miljardi dolāru. 1999. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Lauka hokejs olimpiskajās spēlēs

**[[Lauka hokejs]] [[vasaras olimpiskās spēles|olimpiskajās spēlēs]]** norisinājās pirmo reizi kā vīriešu sacensības 1908. gada spēlēs Londonā. Indijas izlase ir visveiksmīgākā komanda olimpiskajās spēlēs, kopā izcīnot 13 medaļas (8 zelta, 1 sudraba un 4 bronzas). Sākotnēji sacensības bija paredzētas tikai vīriešu komandām, sieviešu izlašu turnīrs pirmo reizi norisinājās 1980. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Maskavā.

## Vīrieši

### Rezultāti

## Ārējās saites
* https://web.archive.org/web/20081210082327/http://www.sports-reference.com/olympics/sports/HOK/
Penkules lidlauks

**Penkules lidlauks** ir nesertificēts lidlauks Penkules pagastā, Dobeles novadā ar  garu un  platu asfalta segumu. Lidlauks izbūvēts Latvijas PSR laikos un izmantots kā lauksaimniecības aviācijas lidlauks. Pāri ceļam atrodas lidlauka angārs vai noliktava "Šķindeļkrūmiņi". Lidlauks ir privātīpašums un to vada uzņēmums "Penkules lidlauks".

## Atsauces
Fransišku Konseisau

**Fransišku Fernandešs da Konseisau** (; dzimis ) ir Portugāles futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Portugāles futbola izlasi. Kopš 2025. gada Konseisau spēlē Itālijas A sērijas komandā Turīnas "Juventus".

Iepriekš pārstāvējis arī Nīderlandes *[[Eredivisie]]* komandu Amsterdamas "Ajax" un Portugāles Premjerlīgas komandu *[[FC Porto|Porto]].*

Portugāles futbola izlases rindās debitējis 2024. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

Fransišku tēvs Seržiu Konseisau ir futbola treneris un bijušais futbolists, arī spēlējis Portugāles izlasē.

## Sasniegumi
***Porto***

* Portugāles Premjerlīga: 2021—22
* Portugāles kauss: 2021—22, 2023—24

**Portugāle**
* UEFA Nāciju līga: 2024—25

## Atsauces

## Ārējās saites
Vāclavs Černijs

**Vāclavs Černijs** (; dzimis ) ir Čehijas futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Čehijas futbola izlasi. Kopš 2024. gada Černijs spēlē Skotijas Premjerlīgas komandā Glāzgovas "''Rangers''", kas viņu īrē no *[[VfL Wolfsburg]]*.

Iepriekš spēlējis Nīderlandes komandās *[[Jong Ajax]]*, Amsterdamas "Ajax", *[[FC Utrecht|Utrecht]]* un *[[FC Twente|Twente]]*.

Čehijas futbola izlases rindās debitējis 2020. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
***Jong Ajax***

* *[[Eerste Divisie]]*: 2017—18

***Ajax***

* *[[Eredivisie]]*: 2018—19
* Nīderlandes kauss: 2018—19

## Ārējās saites
Francijas okupācijas zona Vācijā

**Francijas okupācijas zona** (, ) bija viena no Sabiedroto okupētajām teritorijām Vācijā pēc Otrā pasaules kara.

## Vēsture
Pēc Otrā pasaules kara Vinstons Čērčils, Franklins Rūzvelts un Josifs Staļins tikās Jaltas konferencē, lai apspriestu Vācijas pēckara okupāciju, kas cita starpā ietvēra arī galīgo okupācijas zonu robežu noteikšanu.

Sākotnēji bija jābūt tikai trim zonām, frančus atstājot bešā. Franču ģenerālis Šarls de Golls, kurš līdz šim bija Francijas Republikas Pagaidu valdības vadītājs, netika uzaicināts uz Jaltu. Dziļi aizvainots, Francijas līderis tomēr nenogurstoši strādāja, lai atjaunotu savas tautas godu pēc vācu okupācijas. Galvenais bija nodrošināt, lai Francija okupētu ievērojamas Vācijas teritorijas. Pēc de Golla domām, tikai Francijas okupācija Vācijā varēja atjaunot Francijas godu. Tāpēc viņš dedzīgi pieprasīja, lai tiktu piešķirta zona franču okupācijai.

Neskatoties uz personīgo nicinājumu katram no "Lielā trijnieka", kas bija pret de Gollu, viņi pārāk nepretojās šai konkrētajai prasībai. Ar relatīvi nelieliem izņēmumiem, piemēram, Normandijas salām, Rietumu sabiedroto teritorijās nebija iebrukts vai tās nebija okupētas, un tāpēc tām nebija tādu apsvērumu, kādus franči dziļi izjuta attiecībā uz tādiem jautājumiem kā nacionālais gods vai lepnums. Vēl svarīgāk ir tas, ka Francijas okupācijas zona kā civils un militārs jautājums atbrīvotu pārējos sabiedrotos no Vācijas teritorijas pārvaldības nastas. Tas nebija mazs apsvērums, īpaši ņemot vērā faktu, ka britiem un amerikāņiem pēc Vācijas sakāves bija jāsakauj Japāna. Tam piekrita arī Staļins, kurš tajā brīdī vēl bija neitrāls Tālo Austrumu konfliktā. Tomēr padomju diktators uzstāja ar nosacījumu, ka Francijas zona jāveido no iepriekš saskaņotajām ASV un Apvienotās Karalistes zonām.

## Francijas zona
Acīmredzamu praktisku un loģistikas apsvērumu dēļ drīz vien tika panākta vienošanās, ka franči okupēs tos Vācijas reģionus, kas robežojas ar Franciju, Vācijas dienvidrietumu apgabalus. Lai izveidotu okupācijas zonu, briti atdeva Zāru, Pfalcu un teritorijas Reinas kreisajā krastā līdz Remagenai (ieskaitot Trīri, Koblencu un Montabauru). Amerikāņi atdeva zemi uz dienvidiem no Bādenbādenes, Lindavas reģionu pie Bodenezera un četrus Hesenes reģionus uz austrumiem no Reinas.

Francijas okupētajā Vācijā tika izveidotas trīs Vācijas federālās zemes: Reinzeme-Pfalca ziemeļrietumos, Virtemberga-Hoencollerna dienvidaustrumos un Dienvidbādene, vēlāk Bādene, dienvidrietumos. Virtemberga-Hoencollerna un Dienvidbādene vēlāk izveidoja Bādeni-Virtembergu, kad tās apvienojās ar Virtembergu-Bādeni, kas atradās ASV zonā. Sākotnēji Francijas okupācijas zonā ietilpa bijušais Zāras apgabals, taču to atdalīja 1946. gada 16. februārī. Līdz tā paša gada 18. decembrim tika izveidota muitas kontrole starp  Zāru un Sabiedroto okupēto Vāciju.

## Skatīt arī
* ASV okupācijas zona Vācijā
* Britu okupācijas zona Vācijā
* Padomju okupācijas zona Vācijā

## Atsauces
DreamWorks

***DreamWorks*** var būt:

* *[[DreamWorks Pictures]]*, ASV filmu ražošanas uzņēmums;
** *[[DreamWorks Television]]*, ASV televīzijas produkcijas ražošanas uzņēmums un filmu ražošanas meitasuzņēmums;
** *[[DreamWorks Records]]*, ASV ierakstu kompānija un bijušais filmu ražošanas meitasuzņēmums, ko vēlāk iegādājās *Universal Music Group*;
* *[[DreamWorks Animation]]*, ASV animācijas studija un bijušais filmu ražošanas meitasuzņēmums, kas pašlaik ir *NBCUniversal* meitasuzņēmums;
** *[[DreamWorks Animation Television]]*, ASV televīzijas animācijas studija un ražošanas uzņēmums, *DreamWorks Animation* meitasuzņēmums; 
** *[[DreamWorks Classics]]*, animācijas studijas meitasuzņēmums, iepriekš zināms kā *Classic Media*;
* *[[DreamWorks Interactive]]*, videospēļu ražošanas grupa, ko vēlāk iegādājās *Electronic Arts*;
* *[[DreamWorks Channel]]*, maksas televīzijas tīkls, kas pieder *NBCUniversal International Networks* nodaļai.
2021. gada Rēzeknes domes vēlēšanas

**2021. gada [[Rēzeknes dome]]s vēlēšanas** notika  2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanu laikā. Atbilstoši likumam Rēzeknes domes vēlēšanas tika plānotas ne vēlāk kā 2021. gada 5. jūnijā Latvijas pašvaldību vēlēšanu laikā.

## Balsošanas sistēma
Latvijas Republikas pilsētas domes un novada domes vēlēšanu likums nosaka, ka pašvaldības ievēl vienlīdzīgās, tiešās, aizklātās, brīvās un proporcionālās vēlēšanās, piešķirot vietas partijām, kuras iegūst vismaz 5% balsu pēc Vebstera—Senlagē metodes.

Vēlēšanas parasti notiek reizi četros gados, jūnija pirmajā sestdienā, bet Saeimai ir tiesības pieprasīt ārkārtas vēlēšanas. Ja notiek ārkārtas vēlēšanas un līdz iepriekšējās domes termiņa beigām ir vairāk par diviem mēnešiem, bet mazāk par diviem gadiem, tad domi ievēl uz pagarinātu laiku — līdz aiznākamajām noteiktajām pašvaldību vēlēšanām, savukārt ja ir vairāk par diviem gadiem tad uz saīsinātu laiku — līdz nākamajām noteiktajām pašvaldību vēlēšanām.

Valstspilsētas pašvaldības domē ievēl 13 deputātus, ja iedzīvotāju skaits pilsētā ir mazāk nekā .

Tiesības piedalīties Rēzeknes domes vēlēšanās bija Latvijas un citu Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņiem, sākot no 18 gadu vecuma, kuriem bija reģistrēta dzīvesvieta Rēzeknes administratīvajā teritorijā 90 dienas pirms vēlēšanu dienas, vai kuriem Rēzeknes administratīvajā teritorijā piederēja nekustamais īpašums.

## Kandidātu saraksti
No 2021. gada 17. marta līdz 6. aprīlim konkrētos datumos notika kandidātu sarakstu iesniegšana 5. jūnija Rēzeknes domes vēlēšanām.

Deputātu kandidātu sarakstus Rēzeknes domes vēlēšanām varēja iesniegt reģistrētas politiskās partijas, reģistrētu politisko partiju reģistrētas apvienības, kā arī divas vai vairākas reģistrētas politiskās partijas, kuras nebija apvienojušās reģistrētā politisko partiju apvienībā.

Tiesības piedalīties pašvaldību vēlēšanās kā deputātu kandidātiem bija Latvijas vai citu Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņiem, kuri vēlēšanu dienā bija sasnieguši vismaz 18 gadu vecumu un bija reģistrēti Latvijas vēlētāju reģistrā un uz kuriem neattiecās likumā noteiktie kandidēšanas ierobežojumi.

Lai kandidētu Rēzeknes domes vēlēšanās, kandidātu saraksta iesniegšanas dienā deputāta kandidātam bija jāatbilst vismaz vienam no šiem nosacījumiem, — Rēzeknē ir jābūt reģistrētai dzīvesvietai bez pārtraukuma pēdējos 10 mēnešus, Rēzeknē ir jābūt nostrādājušam kā darba ņēmējam vai pašnodarbinātai personai vismaz pēdējos četrus mēnešus vai Rēzeknē ir jāpieder nekustamajam īpašumam.

### Kandidātu saraksti

## Vēlēšanu rezultāti

## Ārējās saites
* CVK mājaslapa
Dziļviltojums

**Dziļviltojums** (no ) ir tehnoloģija, kuras pamatā ir mākslīgais intelekts un mašīnmācīšanās, lai radītu reālistiskus viltotus attēlus, video vai audio.

Izmantojot dziļviltojuma tehnoloģijas var aizstāt sejas videoklipos un attēlos, radot iespaidu, ka kāds saka vai dara kaut ko tādu, kas patiesībā nav noticis. Šo tehnoloģiju izmanto gan izklaides nolūkos (kino), gan lai manipulētu ar sabiedrības viedokli vai kompromitētu cilvēkus.

## Sods
Latvijā par apzināti nepatiesas diskreditējošas informācijas izgatavošanu vai izplatīšanu par politisko partiju vai Saeimas, pašvaldības domes vai Eiropas Parlamenta deputāta kandidātu, izmantojot dziļviltojuma tehnoloģiju, ja tas izdarīts priekšvēlēšanu aģitācijas periodā vai vēlēšanu dienā, soda ar brīvības atņemšanu uz laiku līdz pieciem gadiem vai ar īslaicīgu brīvības atņemšanu, vai ar probācijas uzraudzību, vai ar sabiedrisko darbu.

## Ārējās saites
Iekšpolitika

**Iekšpolitika** ir pasākumu un stratēģiju kopums, ko valsts īsteno savās robežās, lai regulētu sabiedriskos, ekonomiskos, sociālos un politiskos procesus. Tā ietver valsts iestāžu pārvaldību, likumdošanu, sabiedrisko kārtību, ekonomisko regulējumu, sociālo politiku un pilsoņu tiesību aizsardzību.

Politiskās institūcijas ietver likumdošanas, izpildvaras un tiesu varas iestādes. Šīs iestādes veido valsts varas pamatu un pieņem galvenos lēmumus par valsts pārvaldību. Valsts pārvalde aptver to izpildvaras iestāžu darbību, kuras ir atbildīgas par politikas lēmumu īstenošanu. Tā ietver ministrijas, aģentūras un vietējās iestādes, kas veic administratīvās funkcijas un sniedz sabiedriskos pakalpojumus.

## Globalizācijas ietekme
Globalizācija rada valstu savstarpēju atkarību un ietekmē iekšpolitiku. Ekonomiskā integrācija, migrācijas procesi un globālie izaicinājumi, piemēram, klimata pārmaiņas, liek valstij pielāgot iekšpolitiku jaunajiem apstākļiem.

## Ārējās saites
Hemelhempsteda

**Hemelhempsteda** (; ) ir pilsēta Anglijas dienvidaustrumos, Hārtfordšīras grāfistē, Dakorumas distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes rietumos Geidas upes krastā  no grāfistes centra Hārtfordas un  no valsts galvaspilsētas Londonas centra.

## Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 705. gadā kā *Hamaele*. Pastardienas grāmatā 1086. gadā minēta kā *Hamelhamstede* ciems ar 100 iedzīvotājiem. 1140. gadā uzbūvēta Svētās Marijas draudzes baznīca, kas atzīta par vienu skaistākajām normaņu stila baznīcām valstī. No 1290. gada Hemelhempstedas muiža kļūst par katoļu *Boni Homines* ordeņa īpašumu līdz pat reformācijai un Ešridžas klostera likvidēšanai 1539. gadā. Tajā pašā gadā karalis Henrijs VIII piešķīra pilsētai hartiju ar tirgus un gadatirgus tiesībām. Līdz 18. gadsimtam Hemelhempsteda pastāvēja kā agrikulturāla tirgus pilsēta. 1793. gadā gar pilsētu izbūvēja kuģojamu kanālu starp Londonu un Midlendu. 1837. gadā caur pilsētu uzbūvēja dzelzceļu. Attīstījās papīra un ķieģeļu ražošana. 1898. gadā pilsētai piešķīra boro statusu, bet 1901. gadā iedzīvotāju skaits sasniedz 11 tūkstošus.

Pēc Otrā pasaules kara Hemelhempsteda tika izvēlēta par vienu no «Jauno pilsētu» programmas pilsētām; šīs programmas mērķis bija atslogot pārapdzīvoto galvaspilsētu Londonu un nodrošināt kara laikā bez pajumtes palikušos londoniešus ar mājokli un darbu ārpus metropoles. 1947. gadā valdība iegādājas 23,9 km² zemes blakus Hemelhempstedas vecpilsētai un sāka būvēt jauno pilsētu. Pirmajos mājokļos iedzīvotāji ievācās jau 1949. gadā, bet pilsētas paplašināšanās turpinājās līdz 1980. gadiem. Pilsētā attīstījās poligrāfiskā, elektroniskā un elektrotehniskā, pirotehniskā, optiskā u.c. nozares. Mūsdienās nozīmīga loma informātikas un telekomunikāciju nozarēm.

## Atsauces

## Ārējās saites
Riekstusala

**Riekstusala** (arī **Rīkstusola**) ir ciems Balvu novada Rugāju pagastā. Atrodas pagasta centrālāja daļā  no pagasta centra Rugājiem un  no Rīgas.

1897. gadā ciemā bija 10 sētas ar 94 cilvēkiem.

## Atsauces
Krišs

**Krišs** ir latviešu personvārds.

Latvijā pirmais vārddošanas gadījums reģistrēts 1743. gadā Rūjienā. Vārda dienu kalendārā ierakstīts 1783. gadā, to svin 24. janvārī. Personvārds bija bieži sastopams 19. gadsimtā, taču zaudēja popularitāti starp 1920. un 1930. gadu. Pēc Latvijas Republikas Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes datiem  Latvijas iedzīvotāju reģistrā bija reģistrētas 470 personas ar vārdu Krišs. Biežāk sastopams Kurzemē, retāk Zemgalē un Pierīgā.

Personvārda vēsturiskās izplatības areāls liecina, ka *Krišs* varētu būt sinkopes ceļā lībiskajā dialektā lokalizēta vārda Krists forma (sal. *viš* — viņš, viņa; *meitiš* — meitene). Savukārt personvārds Krists ir cēlies kā iesauka no vārda Kristiāns ( — „kristietis”, „Kristus sekotājs”).

## Cilvēki ar šādu vārdu
* Krišs Birznieks (1883—1929), lauksaimnieks un politiķis
* Krišs Grundmanis (1989), hokejists
* Krišs Kārkliņš (1996), futbolists
* Krišs Ķūķis (1874—1945), Latvijas Bruņoto spēku virsnieks
* Krišs Liepiņš (1863—1929), kapteinis tālbraucējs
* Krišs Lipsbergs (1993), hokejists

### Cilvēki ar vairākiem vārdiem
* Kristaps Krišs Upelnieks (1891—1944), Kureļa grupas štāba priekšnieks, Latvijas Centrālās padomes loceklis

## Uzvārdi
* Krišakmens
* Krišāns
* Krišbergs
* Kriškalns
* Kriškāns
* Krišlauks
* Krišmanis
* Krišs
* Krišuks

## Radniecīgi vārdi
* Kristiāns
* Kristiāna
* Kristīne
* Krists
* Krista
* Krišjānis
* Kristers
* Kristens
* Krišus

## Atsauces
Aigars Liepiņš

**Aigars Liepiņš** (dzimis  Rīgā, miris ) bija latviešu amatieris-ģeogrāfs, hidrologs un novadpētnieks. Daudzus gadus nodarbojies ar Latvijas upju izpēti, toponīmu pētniecību un vēsturisko nosaukumu atjaunošanu, kā arī veidojis interneta vietni *upes.lv*.

## Dzīvesgājums
Mācījies Rīgas 2. vidusskolā, kur pabeidzis pamatskolu. Šajā laikā augstā līmenī nodarbojies ar orientēšanās sportu. Pēc pamatskolas mācījies tehnikumā, iegūstot galdnieka profesiju.

Aigars Liepiņš iesaistījās Atmodas kustībā, 1991. gada janvārī bijis barikādēs, lai aizstāvētu Rīgu no OMON specvienībām.

No 2003. gada dzīvojis lauku mājā Secē, pēc tam atgriezies Rīgā, bet mūža nogalē dzīvojis Babītes pagastā.

Ap 2015. gadu Aigars Liepiņš sāka veidot interneta vietni *upes.lv*, ko turpinājis darīt līdz mūža beigām. Lai arī bez attiecīgās nozares izglītības, Liepiņš visu laika posmu kopš Latvijas neatkarības atjaunošanas bijis starp aktīvākajiem Latvijas ūdeņu pētniekiem. Sevišķi daudz enerģijas veltījis toponīmikai, upju izteku meklējumiem, vēsturisko karšu analīzei. Daudz darbojies gan ar literatūras avotiem bibliotēkās un arhīvos, gan arī lauku darbos, apsekojot upes, meklējot to iztekas un ūdensšķirtnes. Savā darbā daudz sadarbojies ar Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras Toponīmikas laboratoriju, "Dabas retumu krātuvi", "Jāņa sētu" un Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultāti.

Aigars Liepiņš miris , apbedīts Babītes pagasta Piņķu kapos.

## Atsauces
Ivans Šrancs

**Ivans Šrancs** (; dzimis  Bratislavā) ir Slovākijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, pārsvarā kā malējais uzbrucējs jeb "spārns", Slovākijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada pārstāv Čehijas 1. līgas klubu Prāgas "Slavia".

## Karjera
Karjeru sāka Slovākijas 2. līgas klubā *[[FC Petržalka 1898|Petržalka]]*, vēlāk spēlēja Trnavas "Spartak" sastāvā Slovākijas Superlīgā. 2015. gadā tika izīrēts Čehijas klubam Prāgas "Sparta", bet neaizvadīja nevienu spēli līgā. 2017. gadā pārgāja uz Prāgas "Dukla". 2019. gadā pusi sezonas aizvadīja Limasolas AEL, bet vēlāk atgriezās Čehijā. Spēlēja Česke Budejovices "Dynamo" un *[[FK Jablonec]]* rindās, bet 2021. gadā pievienojās Prāgas "Slavia".

Slovākijas izlasē debitēja  UEFA Nāciju līgas pret Čehiju, jau savā pirmajā spēlē gūstot arī pirmos vārtus izlases labā. Bija pieteikts izlases sastāvā 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā, bet laukumā neizgāja. 2024. gada Eiropas čempionātā guva divus vārtus grupu turnīra spēlēs pret Beļģiju un Ukrainu.

## Sasniegumi
;Limasolas AEL
* Kipras kauss: 2018—19

;Prāgas "Slavia"
* Čehijas kauss: 2022—23

## Atsauces

## Ārējās saites
Moria

thumb|253x253px|Skolotājs Moria, kā to iztēlojies Hermanis Šmihens

**Moria** (arī **Morija**) — teozofijā un Agni—jogā viens no “gudrības skolotājiem”, Augšupcelto skolotāju mācībā viens no “dievišķajiem valdoņiem” (ar vārdu El Morija). Pirmās atsauces uz mahatmu Moriju pieder Jeļenai Blavatskai. Saskaņā ar viņas apgalvojumu, mahatma Moria un Kuthumi palīdzēja viņai nodibināt Teozofijas biedrību.

## Vēsture
### Teozofijas biedrība
J. Blavatska apgalvoja, ka pirmo reizi satikusi Moriju Haidparkā (Londona) 1850. gadā un, ka viņas pamatdarbi (“Slepenā doktrīna — zinātnes, filozofijas un reliģijas sintēze” un “Atmaskotā Izīda”) ir viņas ciešās sadarbības rezultāts ar Moriju un Kuthumi. Tāpat Morija norādīts kā viens no sarakstes dalībniekiem ar A. Sinnetu un A. Hjūmu. Šī sarakste vēlāk publicēta grāmatā “Mahatmu vēstules” un kalpoja par daudzu teozofisku ideju avotu.

### Dzīvā ētika (Agni—joga)
Saskaņā ar Nikolaja Rēriha un Jeļenas Rērihas apgalvoto, Dzīvās ētikas mācība (Agni—joga) radās viņu saziņas procesā ar “Lielo skolotāju”, kas teozofiskajās aprindās pazīstams ar vārdu mahatma Moria. Šī saziņa notika no 1924. līdz 1938. gadam. Dzīvās ētikas mācības pamatu veido 14 grāmatas ar tekstiem, ko apraksta J. Rēriha kā šādu sarunu ierakstus.

### Dievišķo valdoņu mācība
Dievišķo valdoņu mācības jauno reliģisko kustību pētnieki uzskata par daļu no teozofiskās tradīcijas. "Dievišķie valdoņi" ir tie, kurus teozofi sauc par "gudrības skolotājiem". Tādi mācības pārstāvji kā D. Innesenta (aktīva darbība no 1951. līdz 1961. gadam) un Marks Profets (1958—1973) norādīja uz El Morijas īpašo lomu, dēvējot viņu par savas darbības iniciatoru. Vēstījumus El Morijas vārdā publicēja D. Innesenta, Marks un Elizabete Profeti, T. Mikušina.

Saskaņā ar mācību starp septiņiem dievišķajiem stariem jeb septiņām emanācijām, caur kurām Absolūts izpaužas formas pasaulē, Morija pilnībā apguva pirmo staru, kas atbilst Dieva gribai un spēkam. Attiecīgi viņš tiek uzskatīts par pirmā stara valdoni (čohanu). Aprakstīta virkne iemiesojumu, kas bija pirms viņa augšupcelšanās. Starp tiem ir Ābrahāms, Karalis Arturs, Radoņežas Sergijs, Akbars Lielais un citi. El Morijas attiecības ar iemiesotajiem cilvēkiem tiek raksturotas kā skolotāja attiecības ar skolniekiem.

## Atsauces
Hanss Morgentau

**Hanss Joahims Morgentau** (; 1904—1980) bija viens no ietekmīgākajiem 20. gadsimta politikas teorētiķiem, pazīstams ar saviem darbiem starptautisko attiecību teorijā un politiskā reālisma jomā. Viņa darbiem bija būtiska ietekme uz starptautiskās politikas, varas un valstiskuma būtības izpratni.

## Dzīvesgājums
Hanss Morgentau dzimis Koburgā, ebreju ģimenē. Studēja jurisprudenci un filozofiju Erlangenes, Minhenes un Frankfurtes universitātēs. 1929. gadā Morgentau ieguva doktora grādu tiesību zinātnēs un uzsāka akadēmisko karjeru.

Pēc nacistu nākšanas pie varas 1933. gadā Morgentau emigrēja no Vācijas, baidoties no vajāšanas savas ebreju izcelsmes dēļ. Pēc īsas uzturēšanās Francijā un Spānijā viņš 1937. gadā pārcēlās uz ASV. Šeit viņš sāka pasniegt dažādās universitātēs, tostarp Kanzasas Universitātē, Čikāgas Universitātē un Ņujorkas Jaunajā sociālo pētījumu skolā.

Hanss Morgentau bija precējies ar Betiju Nuteri Morgentau, ar kuru viņam bija divi bērni.

Miris 1980. gada 19. jūlijā Ņujorkā.

## Pamatidejas
Morgenthau tiek uzskatīts par vienu no reālisma starptautisko attiecību teorijas pamatlicējiem. Viņa galvenais darbs "Politika starp tautām: cīņa par varu un mieru", kas tika publicēts 1948. gadā, ir kļuvis par politikas zinātnes klasiku. Tajā viņš izklāstīja savus uzskatus par starptautiskās politikas būtību, apgalvojot, ka valstis rīkojas saskaņā ar nacionālajām interesēm, kas definētas varas izteiksmē. Morgentau veicināja izpratnes veidošanos par starptautisko politiku kā autonomu jomu, kurā valsts darbība jāanalizē, pamatojoties uz nacionālajām interesēm un varu.

Morgentau formulēja sešus politiskā reālisma principus:

* Politiku nosaka objektīvi likumi, kas sakņojas cilvēka dabā.
* Interešu koncepcija, kas definēta kā vara, ir starptautiskās politikas izpratnes atslēga.
* Intereses, kas definētas kā vara, ir nemainīgas, bet varas forma un būtība mainās.
* Politiskais reālisms atzīst politiskās darbības morālo nozīmi, bet uzskata, ka morāle ir jāpakārto veiksmīgas politiskās darbības prasībām.
* Politiskais reālisms noraida konkrētas nācijas morālo centienu identificēšanu ar morāles likumiem, kas regulē visumu.
* Politiku, tāpat kā citas sfēras, regulē objektīvi likumi, kas sakņojas cilvēka dabā.

## Darbi

* *Politics Among Nations: The Struggle for Power and Peace* (1948)
* *Scientific Man vs. Power Politics* (1946)
* *In Defense of the National Interest* (1951)
* *Truth and Power: Essays of a Decade*, 1960-70 (1970)

## Ārējās saites
Militārā intervence

**Militārā intervence** (no  — 'iejaukšanās') ir vienas vai vairāku valstu bruņoto spēku iejaukšanās citas valsts vai teritorijas lietās bez tās piekrišanas. Militāru intervenci var veikt režīma maiņas, drošības, cilvēktiesību vai citu stratēģisku mērķu dēļ.

## Militārās intervences piemēri

* Vjetnamas karš (1955—1975). Konflikts starp Ziemeļvjetnamu, ko atbalstīja PSRS un Ķīna, un Dienvidvjetnamu, ko atbalstīja ASV un tās sabiedrotie. ASV militārā iejaukšanās izraisīja lielu militāru konfliktu un ievērojamus upurus abās pusēs.
* Iebrukums Irākā (2003). Militārā operācija, ko uzsāka ASV un to sabiedrotie, lai gāztu Sadama Huseina režīmu.
* Sīrijas pilsoņu karš (kopš 2011. gada). Pilsoņu karš, kurā iejaucās daudzas ārējās lielvaras, tostarp Krievija, ASV, Irāna un Turcija.

## Starptautiskās tiesības un militārā intervence
Militāro intervenci reglamentē starptautiskās tiesības, tostarp ANO Statūti. Saskaņā ar ANO Statūtu 2. panta 4. punktu valstīm ir pienākums atturēties no spēka draudiem vai pielietošanas pret jebkuras valsts teritoriālo integritāti vai politisko neatkarību. Tomēr ir vairāki izņēmumi, tostarp:

* Pašaizsardzība: spēka lietošana, reaģējot uz bruņotu uzbrukumu.
* ANO mandāts: militāra iejaukšanās ar ANO Drošības padomes piekrišanu, lai uzturētu starptautisko mieru un drošību.

## Ārējās saites
Abrahāms islāmā

**Abrahāms** jeb **Ibrahims** () ir viena no islāma centrālajām figūrām, atzīts pravietis un Allāha vēstnesis. Viņam ir galvenā loma islāma ticībā, jo viņš ir daudzu tautu priekštecis (ciltstēvs) un viens no pirmajiem, kas pakļāvās Allāha gribai. Abrahāms ir daudzkārt pieminēts Korānā, un viņa dzīve un darbi ir svarīgi musulmaņiem.

Par godu Abrahāma gatavībai upurēt savu dēlu musulmaņi svin upurēšanas svētkus — *Eid al-Adha* (). Šajā dienā musulmaņi upurē dzīvnieku, visbiežāk — aunu, un gaļu sadala nabadzīgajiem un trūcīgajiem.

## Skatīt arī
* Ābrams

## Ārējās saites
Džihādisms

thumb|Džihādistu grupējumu teritoriālā klātbūtne dažādos reģionos
**Džihādisms** ir radikāla ideoloģija, kas izmanto džihāda koncepciju, lai attaisnotu vardarbīgus aktus un teroristiskas darbības ar mērķi izveidot islāma valsti. Džihādisms ir politiskā islāma paveids, un tas bieži tiek saistīts ar *[[Al-Qaida]]*, Islāma valsts un citiem teroristu grupējumiem.

Džihādisti uzskata, ka islāmam jāreglamentē visi dzīves aspekti, tostarp politika, un ka islāma valsts izveide ir svēts pienākums. Viņi noraida sekulāras pārvaldes formas un uzskata, ka visiem musulmaņiem ir pienākums piedalīties džihādā — karā pret neticīgajiem un islāma ienaidniekiem.

Džihādisti uzskata par ienaidniekiem ne tikai nemusulmaņus, bet arī tos musulmaņus, kuri, viņuprāt, ir novirzījušies no patiesā islāma. Tas attiecas arī uz musulmaņu valstu laicīgajām valdībām, šiītiem un citām grupām, kuras džihādisti uzskata par ķeceriem.

## Vēsture
Mūsdienu džihādisms sāka veidoties 20. gadsimta vidū. Svarīgs pavērsiens bija Musulmaņu brālības kustības izveide Ēģiptē 1928. gadā, kuras mērķis bija atjaunot islāma vērtības un izveidot islāma valsti. Šī kustība iedvesmoja daudzas radikālas grupas, tostarp tās, kas vēlāk kļuva par mūsdienu džihādistu organizāciju pamatu.

PSRS iebrukums Afganistānā bija svarīgs brīdis džihādisma vēsturē. Tūkstošiem musulmaņu kaujinieku — mudžahīdu — no visas pasaules devās uz Afganistānu, lai cīnītos pret PSRS Bruņotajiem spēkiem. Daudzi no šiem kaujiniekiem vēlāk atgriezās dzimtenē, kur turpināja džihādistu darbību. Viņu vidū bija arī *Al-Qaida* dibinātājs Osama bin Ladens.

20. gadsimta 90. gados un 21. gadsimta sākumā džihādistu grupējumi sāka aktīvi veikt terora aktus visā pasaulē. Slavenākais no tiem bija 2001. gada 11. septembra uzbrukums ASV, pēc kura sākās globālais karš pret terorismu. Džihādisms ieguva jaunu impulsu 2010. gados, kad radās Islāma valsts, kas ieņēma lielas teritorijas Irākā un Sīrijā un pasludināja kalifātu.

## Skatīt arī

* Islāmisms

## Ārējās saites
Panislāmisms

[thumb|400px|Islāmticīgās valstis:  [Sunnītu islāms|sunnītu  šiītu  ibādītu]]

**Panislāmisms** (, no  — 'viss' un  — 'islāms') ir politiska un reliģiska kustība visas musulmaņu pasaules apvienošanai vienā kopīgā valstī (parasti — kalifātā).

Atšķirībā no džihādisma, kas koncentrējas uz bruņotu cīņu, lai iedibinātu islāma varu un iznīcinātu "neticīgos", panislāmisms tiecas panākt politisku un kultūras vienotību starp musulmaņu tautām.

## Vēsture
Panislāmisms radās 19. gadsimtā Osmaņu impērijas panīkumā, Rietumu koloniālajām lielvalstīm dominējot musulmaņu valstīs. Šo kustību iedvesmoja islāma zinātnieki un intelektuāļi, kuri aicināja uz musulmaņu vienotību, lai stātos pretī ārējiem draudiem un atdzīvinātu islāma civilizāciju.

Panislāmisms 20. gadsimtā piedzīvoja vairākus popularitātes viļņus, īpaši laikā pēc Osmaņu impērijas sabrukuma un daudzu musulmaņu valstu neatkarības iegūšanas. Islāma sadarbības organizācijas izveide 1969. gadā bija svarīgs solis ceļā uz panislāmisma institucionalizāciju.

Mūsdienu kontekstā panislāmisms bieži tiek saistīts ar islāma atdzimšanas un politiskā islāma kustībām. Tas izpaužas kā aicinājumi stiprināt islāma kopību, musulmaņu valstu sadarbību un atbalsts islāma politiskajām organizācijām.

## Skatīt arī
* Panarābisms

## Ārējās saites
Deportācija

**Deportācija** (no  — 'izdzīšana') jeb **izsūtīšana** ir personas vai personu grupas piespiedu izraidīšana no vienas valsts uz citu vai tās pašas valsts citu reģionu ar valsts iestāžu lēmumu. Deportāciju var veikt dažādu iemeslu dēļ, tostarp migrācijas tiesību aktu pārkāpumu, draudu valsts drošībai un politisku vai etnisku motīvu dēļ.

Personas, kas notiesātas par noziedzīgiem nodarījumiem, pēc soda izciešanas var izraidīt no valsts, kuras pilsoņi tās nav.

Deportāciju reglamentē starptautiskās tiesības, tostarp Ženēvas Konvencija par bēgļu statusu un citi starptautiskie līgumi. Šajos dokumentos ir noteikti personu neizraidīšanas principi uz valstīm, kurās viņu dzīvība vai brīvība būtu apdraudēta. Ženēvas Konvencijā par bēgļu statusu (1951) noteikts, ka bēgļus nedrīkst deportēt vai nosūtīt atpakaļ uz valstīm, kurās viņu dzīvība vai brīvība būtu apdraudēta (neizraidīšanas princips).

## Deportācija kā noziegums
Deportācija kā valsts noziegums attiecas uz nelikumīgām vai ļaunprātīgām darbībām, ko veic valstis, lai piespiedu kārtā izvestu cilvēku grupas no viņu dzīvesvietas teritorijas, kas var ietvert etnisko tīrīšanu, politiskās represijas vai citus masveida piespiedu pārvietošanas veidus. Šādas darbības var kvalificēt kā noziegumus pret cilvēci vai genocīdu, ja to mērķis ir sistemātiska noteiktu cilvēku grupu iznīcināšana vai vajāšana.

Saskaņā ar Starptautiskās krimināltiesas Romas Statūtiem iedzīvotāju deportācija vai piespiedu pārvietošana tiek uzskatīta par noziegumu pret cilvēci, ja tā tiek veikta kā daļa no plaša vai sistemātiska uzbrukuma civiliedzīvotājiem.

### Zināmie deportācijas piemēri

* 1949. gada marta deportācijas. Padomju Savienības okupācijas iestāžu veikta masveidīga Baltijas valstu iedzīvotāju izvešana uz attāliem PSRS apgabaliem 1949. gada 25.—29. martā. Deportācijās, kuras slepeni sauca par operāciju "Krasta banga" (), izsūtīja vairāk nekā  Baltijas valstu iedzīvotāju, gandrīz puse no viņiem bija no Latvijas.
* Krimas tatāru deportācija (1944): Pēc Staļina pavēles uz Vidusāziju deportēja vairāk nekā  Krimas tatāru, kurus apsūdzēja sadarbībā ar nacistiem.
* Čečenu un ingušu deportācija. Čečenu un ingušu piespiedu izvešana no Čečenijas-Ingušijas APSR teritorijas un tās apkārtējām teritorijām uz Kazahstānu un Kirgizstānu (un daļēji uz Uzbekijas un Tadžikijas PSR), ko Padomju Savienības varas iestādes veica no 1944. gada 23. februāra līdz 9. martam. Izraidīšanas laikā un pirmajos gados pēc tās gāja bojā aptuveni  čečenu un  ingušu, t. i., aptuveni katrs ceturtais no abām tautām.

## Ārējās saites
Imanuels Volerstīns

**Imanuels Moriss Volerstīns** (; 1930—2019) bija amerikāņu sociologs un ekonomikas vēsturnieks. Pasaules sistēmas teorijas pamatlicējs.

## Dzīvesgājums
Imanuels Volerstīns dzimis 1930. gada 28. septembrī Ņujorkā. 1951. gadā viņš ieguva bakalaura grādu Kolumbijas Universitātē, kur 1959. gadā ieguva arī doktora grādu socioloģijā. Volerstīna karjera ilga vairākus gadu desmitus, kuru laikā viņš ieņēma dažādus akadēmiskos amatus.

## Pamatidejas
Volerstīna pasaules sistēmas teorija ir pieeja pasaules vēstures un sociālo pārmaiņu izpētei, kas aplūko pasauli kā vienotu sociālo sistēmu, kuru veido valstu ekonomiskā un politiskā mijiedarbība. Tā uzsver kapitālistiskās pasaules ekonomikas vēsturisko dinamiku un tās ietekmi uz sociālajām struktūrām un procesiem.

Teorijas pamatelementi:

* Ekonomiski attīstītas un dominējošas valstis ar augsti attīstītu rūpniecību un tehnoloģiju. Tās kontrolē lielāko daļu pasaules finanšu un resursu un tām ir ievērojama politiskā ietekme.
* Pusperifērija: valstis ar vidēju ekonomiskās attīstības līmeni. Tām piemīt gan kodola, gan perifērijas iezīmes, un pasaules ekonomikā tās darbojas kā starpnieki.
* Perifērija: mazāk attīstītas valstis, kas atkarīgas no izejvielu un lēta darbaspēka eksporta. Tās izmanto kodola un daļēji perifērijas valstis.

Savā grāmatā "Vēsturiskais kapitālisms" Volerstīns pēta kapitālisma kā vēsturiski specifiskas ekonomiskās sistēmas veidošanās un attīstības procesu. Viņš uzsver, ka kapitālismam raksturīga pastāvīga tirgu paplašināšanās, kapitāla uzkrāšana un nevienmērīga attīstība. Volerstīns bija pārliecināts, ka kapitālismam kā pasaules sistēmai ir ierobežots mūžs un ka to galu galā aizstās taisnīgāka un vienlīdzīgāka sistēma. Viņš arī uzsvēra, cik svarīgi ir pētīt ilgtermiņa vēsturiskos procesus un sociālo pārmaiņu dinamiku.

## Ārējās saites

*
Centrālā robežteorēma

**Centrālā robežteorēma** ir teorēma varbūtību teorijā, kas apgalvo, ka, izpildoties noteiktiem nosacījumiem, normalizētas izlases vidējās vērtības sadalījums konverģē uz standarta normālo sadalījumu (normālo sadalījumu ar matemātisko cerību 0 un dispersiju 1). Centrālā robežteorēmā izpildās arī gadījumos, kad gadījuma lielumi paši nav normāli sadalīti. Eksistē dažādas teorēmas formas ar atšķirīgiem nosacījumiem.

Klasiskā centrālās robežteorēmas forma ir sekojoša. Pieņemsim, ka X_1, X_2, \dots, X_n ir neatkarīgi un vienādi sadalīti gadījuma lielumi ar matemātisko cerību \mu un galīgu dispersiju \sigma^2. Ar \bar{X}_n apzīmēsim izlases vidējo vērtību (\bar{X}_n = (X_1 + X_2 + \dots + X_n)/n). Tādā gadījumā centrālā robežteorēma apgalvo, ka robežā pie n\to\infty statistika \sqrt{n} (\bar{X}_n-\mu)/\sigma pieņem standarta normālo sadalījumu, jeb tās sadalījuma funkcija tiecas uz standarta normālā sadalījuma funkciju. Šo apgalvojumu var analoģiski uzrakstīt kā konverģenci pēc sadalījuma:

\sqrt{n}\frac{\left(\bar{X}_n - \mu\right)}{\sigma} \mathrel{\overset{d}{\longrightarrow}} \mathcal{N}\left(0,1\right) .

Citās teorēmas versijās nosacījumu par neatkarīgiem un vienādi sadalītiem gadījuma lielumiem iespējams pavājināt, tā vietā pievienojot citus nosacījumus. Centrālā robežteorēma izpildās arī gadījuma lielumiem, kas nav vienādi sadalīti, vai arī atkarīgiem gadījumam lielumiem, ja izpildās noteikti citi nosacījumi.

## Ārējās saites

* ''Encyclopedia of Mathematics'' ieraksts
Agrāra sabiedrība

**Agrāra sabiedrība** (no  — 'zemes') ir sabiedrības tips, kas balstās uz zemkopību un lauksaimniecību. Šim sabiedrības tipam raksturīga lauksaimnieciskās ražošanas kā galvenā ekonomiskās labklājības un iedzīvotāju iztikas nodrošināšanas avota dominance.

Agrārā sabiedrībā ekonomikas panākumi un sabiedrības labklājība galvenokārt ir atkarīga no klimatiskajiem apstākļiem, augsnes auglības un apūdeņošanas ūdens pieejamības, cilvēku mobilitāte ir ierobežota, un viņi bieži ir izolēti no ārpasaules, kas var veicināt tradicionālo paražu un dzīvesveida saglabāšanos.

Agrāras sabiedrības dažādās pasaules daļās pastāvējušas jau pirms  gadu un pastāv arī mūsdienās. Tās bijušas visizplatītākā sociālekonomiskās organizācijas forma lielāko daļu cilvēces vēstures.

## Ārējās saites
Bedforda (boro)

**Bedfordas boro** () ir unitārā pašvaldība ar boro statusu Anglijas dienvidaustrumos Bedfordšīras ceremoniālajā grāfistē. Aizņem grāfistes ziemeļdaļu, robežojas dienvidrietumos ar Bakingemšīru, ziemeļrietumos — ar Northemptonšīru, ziemeļaustrumos — ar Kembridžšīru, bet dienvidaustrumos un dienvidos — ar Centrālo Bedfordšīru. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Bedforda.

## Vēsture
Administratīvā vienība tagadējās robežās izveidota 1974. gada 1. aprīlī kā **Bedfordas distrikts**, apvienojot Bedfordas municipālo boro, Kempstonas urbāno distriktu un Bedfordas lauku distriktu. 1975. gadā distriktam ar karalisko hartiju piešķirts boro statuss un pārdēvēts par **Ziemeļbedfordšīru** (*North Bedfordshire*). 1992. gadā distriktam atgriezts Bedfordas nosaukums. 2009. gadā distrikts reorganizēts par unitāro pašvaldību.

Administratīvi unitāro pašvaldību veido ārpuspagastu teritorija (*unparished area*), kas iekļauj Bedfordas ( iedzīvotāji) pilsētu un ko tieši pārvalda boro padome, Kempstonas () pilsēta, kā arī 48 pagasti.

## Ārējās saites

*
Īru revolucionārais periods

[thumb|Īrijas Republikas dzimšana ([Valters Pagets|Valtera Pageta glezna)]]
**Īru revolucionārais periods** () ir vēstures posms Īrijas vēsturē, kas aptver laika periodu no 1912. līdz 1923. gadam, un to raksturo cīņas par Īrijas neatkarību no Lielbritānijas.

## Notikumi

### ''Home Rule'' kustība (1912—1914)

* Īrijas pašpārvaldes likums (*Home Rule Bill*): 1912. gadā Lielbritānijas parlaments apstiprināja Īrijas pašpārvaldes likumu, kas paredzēja ierobežotu pašpārvaldi Īrijai. Taču šī likuma ieviešanu aizkavēja Pirmais pasaules karš.
* Olsteru savienības opozīcija: Protestantiem dominējošā Olsteras province pretstatījās *Home Rule* likumam, baidoties no katoliskās Īrijas pārvaldes.

### 1916. gada Lieldienu sacelšanās

* Lieldienu sacelšanās: 1916. gada aprīlī īru brīvprātīgie un Īrijas pilsoņu armija uzsāka sacelšanos pret britu pārvaldi Dublinā. Sacelšanos ātri apspieda, un tās vadītājus sodīja ar nāvi, kas izraisīja plašu sašutumu un palielināja atbalstu neatkarības kustībai.

### Īrijas neatkarības karš (1919—1921)

* Anglo-īru karš: Pēc Pirmā pasaules kara Īrijas republikāņu armija (IRA) uzsāka geriljas karu pret britu spēkiem. Karš beidzās ar 1921. gada 6. decembrī parakstīto Anglijas-Īrijas līgumu, kas izveidoja Īrijas Brīvvalsti kā dominionu Britu impērijā.

### Īrijas pilsoņu karš (1922—1923)

* Pilsoņu karš: Līguma pieņemšana izraisīja sašķelšanos Īrijas sabiedrībā un IRA. 1922. gadā izcēlās pilsoņu karš starp līguma atbalstītājiem (Brīvvalsts spēki) un tā pretiniekiem (pretlīguma frakcija). Karš beidzās 1923. gada maijā ar Brīvvalsts uzvaru.

### Īrijas Brīvvalsts dibināšana

* Īrijas Brīvvalsts izveidošana: 1922. gada decembrī tika oficiāli izveidota Īrijas Brīvvalsts, ko vēlāk 1949. gadā pasludināja par Īrijas Republiku, pilnīgi neatkarīgu valsti ārpus Britu impērijas.
Otrā Internacionāle

[thumb|II Sociālistiskās internacionāles VIII kongress [Kopenhāgena|Kopenhāgenā. Centrā ir Klāra Cetkina un Aleksandra Kollontaja, aiz viņām stāv Roza Luksemburga (1910)]]
**Otrā Internacionāle** () bija starptautiska sociālistu partiju apvienība, kas dibināta 1889. gadā Parīzē, lai turpinātu Pirmās Internacionāles (Starptautiskās Strādnieku Asociācijas) darbu, kura pastāvēja no 1864. līdz 1876. gadam. Dibināšanas kongresā piedalījās 384 delegāti no 20 valstīm. Otrās Internacionāles mērķis bija apvienot dažādu valstu sociālistiskos spēkus, lai koordinētu darbības un veicinātu proletariāta internacionālismu un solidaritāti.

Otrā Internacionāle veicināja demokrātisko sociālismu un sociālo reformu politiku, kas nozīmēja sociālistisko ideju izplatīšanu demokrātiskā ceļā, izmantojot politiskas partijas un vēlēšanu kampaņas. Tomēr organizācija piedzīvoja nopietnu iekšēju krīzi Pirmā pasaules kara laikā, kad daudzas dalībnieku partijas atbalstīja savas nacionālās valdības un kara pūles, kas bija pretrunā ar Internacionāles antimilitāro nostāju. Pēc kara, 1919. gadā, radās sašķelšanās starp reformistiem un revolucionāriem, kā rezultātā izveidojās Trešā Internacionāle jeb Kominterne, kuru dibināja Krievijas boļševiki, lai pārstāvētu revolucionāro sociālismu.

Otrā Internacionāle bija nozīmīgs spēks strādnieku tiesību uzlabošanā un darba apstākļu reformas veicināšanā. Tās ierosinātā starptautiskā darba diena joprojām tiek svinēta daudzās pasaules valstīs kā Darba svētki. Apvienība arī veicināja sociāldemokrātisko ideju izplatīšanu un iedvesmoja daudzas mūsdienu sociāldemokrātiskās partijas.

## Ārējās saites
Hejmārketas slaktiņš

thumb|Hejmārketas slaktiņš 1886. gada gravīrā
**Hejmārketas slaktiņš** () notika 1886. gada 4. maijā Čikāgā, ASV.

19. gadsimta beigās strādnieki ASV un citās valstīs strādāja garas stundas, bieži 10—16 stundas dienā. Strādnieku kustība pieprasīja astoņu stundu darba dienu.

1886. gada 1. maijā Čikāgā un citās ASV pilsētās notika lieli protesti. Čikāgā demonstrācija turpinājās vairākas dienas. 4. maijā Hejmārketas laukumā Čikāgā notika mītiņš. Kad policija sāka izklīdināt pūli, kāds meta bumbu, izraisot sprādzienu, kurā gāja bojā vairāki policisti un civiliedzīvotāji, tika atklāta uguns un vairāki cilvēki tika nogalināti vai ievainoti.

Pēc notikuma vairākus anarhistus un strādnieku līderus arestēja un tiesāja par sprādzienu un nāvēm, lai gan pierādījumi pret viņiem bija vāji. 8 cilvēkus notiesāja, septiņus no tiem uz nāvi. Vēlāk dažus no nāvessodiem pārvērta par mūža ieslodzījumu, bet četrus pakāra 1887. gada 11. novembrī.

Hejmārketas slaktiņš kļuva par simbolu strādnieku kustībai un cīņai par darba tiesībām. Tas deva impulsu 8 stundu darba dienas ieviešanai. 1. maijs kļuva par starptautiski atzīmētu Strādnieku dienu.

## Ārējās saites

* Hejmārketas slaktiņa digitālā kolekcija, Čikāgas vēstures muzejs