open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Elkšķene (stacija)

**Elkšķene** ir dzelzceļa stacija līnijā Ventpils—Tukums II, kas atrodas Ventspils novada Tārgales pagastā starp staciju Ventspils II un pieturu Puze. Stacija darbojas kā vilcienu izmaiņas punkts.

## Vēsture
Stacija tika atvērta 1927. gadā ar nosaukumu Pope. 1932. gadā stacija pārdēvēta par Elkšķeni, bet drīz vien nosaukums tika nomainīts uz Elšķene. Vēlāk stacija tika pārdēvēta atpakaļ par Elkšķeni.

## Atsauces
SES-8

***SES-8*** ir Luksemburgā bāzēta uzņēmuma *[[SES (uzņēmums)|SES]]* sakaru pavadonis. Kosmisko aparātu palaida 2013. gada decembrī.
*SES-8* sniegs sakaru pakalpojumus Dienvidāzijai. 

Pavadoni izgatavoja ASV uzņēmums *[[Orbital Sciences Corporation]]* (*OSC*) uz platformas *[[Star-2|Star-2.4]]* bāzes. Līgums ar *OSC* noslēgts 2011. gada februārī.
*SES-8* izmēri ir 1,75 m × 1,7 m × 1.8m.
*SES-8* ir 33 Ku joslas raidītāji ar diviem 2,5 x 2,7 m eliptiskiem reflektoriem. Elektroenerģiju nodrošina divi saules bateriju paneļi.

*SES-8* palaišanu uzņēmums *[[SpaceX]]* piedāvāja ar atlaidi. Tas bija tādēļ, ka nesējraķetes versijas *[[Falcon 9 v1.1]]* pirmajā startā 2014. gada septembrī, pēc pavadoņa *[[CASSIOPE]]* palaišanas, bija plānots iedarbināt otro pakāpi otrreiz, bet dzinējs *Merlin 1D* neiedarbojās. Kļūme tika noteikta un novērsta, un nākamais raķetes starts notika decembrī.

*SES-8* tika palaists  22:41 UTC ar nesējraķeti *Falcon 9 v1.1* no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma *SLC-40*. Tas tika ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā, kas bija *SpaceX* raķetes pirmais lidojums uz šādu orbītu. Tas arī bija pirmais komerciālais starts no ASV kopš 2009. gada.
Ģeostacionāro orbītu pavadonis sasniedza ar saviem dzinējiem.

*SES-8* izvietots ģeostacionārajā orbītā punktā 95° austrumu garuma, kur atrodas kopā ar pavadoni *[[NSS-6]]*, kurš tika palaists 2002. gadā.  paziņots, ka *SES-8* nodots ekspluatācijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* SES-8 SES 
* SES-8 *Orbital Sciences Corporation* 
* SES 8 Gunter Dirk Krebs
F-35 Lightning II

***F-35 Lightning II*** ir ASV vienvietīga viena dzinēja piektās paaudzes daudzuzdevumu iznīcinātāja saime, kas izmanto *[[Stealth]]* tehnoloģiju. Lidmašīna var veikt uzbrukumus zemes mērķiem, izlūkošanu un gaisa aizsardzības uzdevumus. *F-35* ir trīs galvenie modeļi: *F-35A* — konvenciālās pacelšanās un nolaišanās variants, *F-35B* — īsas pacelšanās un vertikālas nolaišanās variants, *F-35C* — variants aviācijas bāzeskuģiem.

Lidmašīnas primārais kontraktors ir *[[Lockheed Martin Aeronautics]],* kas veic beigu montāžu, visu sistēmu integrāciju, piegādā priekšējo fizelāžu, spārnus un lidojuma kontroles sistēmu. *[[Northrop Grumman]] * piegādā radaru, sakaru, navigācijas, identifikācijas sistēmas, centrālo fizelāžu, ieroču telpu. *[[BAE Systems]]* nodrošina fizelāžas gala daļu, horizontālās un vertikālās astes, apkalpes dzīvības nodrošināšanas sistēmu un katapultas sistēmu, radioelektroniskās cīņas sistēmas, degvielas sistēmu, lidojuma kontroles programmatūru. *[[Alenia Aeronautica]]* veic beigu montāžu Itālijā, bija atbildīgs par vairumu konstruktīvo elementu, ieroču sistēmām un *F-22* beigu montāžu. Projekta partneris *[[Boeing Defense, Space & Security]]* piegādāja spārnus, pakaļgala fizelāžu, avionikas integrāciju un treniņu sistēmas.

Lidmašīnu saime izveidota programmas *[[Joint Strike Fighter]]* ietvaros, lai nomainītu ASV, Apvienotās Karalistes, Kanādas, Austrālijas, Nīderlandes un to sabiedroto iznīcinātājus, triecieniznīcinātājus un lidmašīnas uzbrukumiem zemes mērķiem.
1996. gadā ar *[[Boeing]]* un *[[Lockheed Martin]]* tika noslēgti līgumi par prototipu izbūvi. Pēc lidojumu izmēģinājumiem 2001. gadā izvēlējās *Lockheed Martin* *[[Lockheed Martin X-35]]*, kurš uzskatīja par veiksmīgāku prototipu salīdzinājumā ar *[[Boeing X-32]]*.

*F-35* pirmais lidojums veikts . Pirmais sērijveida modeļa lidojums notika .
2011. gadā izmēģinot *F-35C*, bija konstatētas konstrukcijas nepilnības, nolaišanās laikā uz klāja lidmašīnu nespēja aizķert ar aviofinišētāja trosi.

Modeli *F-35B* ekspluatācijā nodeva 2015. gada jūlijā, *F-35A* — 2016. gada augustā, *F-35C* — 2019. gada februārī.

## Ārējās saites

*
Ivars Seleckis

**Ivars Seleckis** (dzimis  Rīgā) ir latviešu kinooperators un kinorežisors. Latvijas Kinematogrāfistu savienības valdes loceklis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1934. gadā. No 1952. līdz 1957. gadam studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā, tad Vissavienības Kinematogrāfijas institūtā (1961—1966). 1958. gadā uzsāka darba gaitas Rīgas Kinostudijā, sākumā par operatora asistentu, pēc tam jau par operatoru, te nostrādājis līdz 1991. gadam. Pēc tam līdz 1997. gadam strādājis Rīgas Dokumentālo filmu studijā.

## Daiļrade
Darbojies pie vairāk nekā 30 dokumentālajām filmām, lielai daļai bija režisors, arī operators vairākām spēlfilmām. Viņa 1988. gadā uzņemtā filma "Šķērsiela" ieguva Fēliksa balvu kā labākā dokumentālā filma. 2018. gadā par filmu "Turpinājums" saņēma Lielā Kristapa balvu nominācijā "Labākais dokumentālās filmas režisors". Vēlreiz šo balvu saņēma par filmu "Zemnieki" (2022).

## Apbalvojumi
2005. gadā ir saņēma Triju Zvaigžņu ordeni.
2014. gadā kopā ar savu sievu montāžas režisori Maiju Selecku saņēma Lielā Kristapa balvu par mūža ieguldījumu.
Ivara Selecka jaunākais brālis ir kinooperators Andris Seleckis.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Filmas.lv profils
* Makslinieki.lv profils
Seleckis

**Seleckis** (; sieviešu dzimtē **Selecka** (*Sielecka*)) ir poļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Andris Seleckis (1947—2010) — latviešu kinooperators;
* Ivars Seleckis (1934) — latviešu kinooperators un režisors;
* Vilis Seleckis  (1950—2023) — latviešu pedagogs, publicists un sabiedriskais darbinieks.
Eiropas Kino balva

**Eiropas Kino balva** ir apbalvojums kino, ko katru gadu pasniedz Eiropas Kino akadēmija. Pirmoreiz balvas tika pasniegtas 1988. gadā, sākotnēji tā tika saukta par **Fēliksa balvu**.

Balvas parasti tiek pasniegtas vairāk nekā 10 kategorijās. Visbiežāk balvu pasniegšanas ceremonijas notikušas Berlīnē. Pēdējos gados Berlīne rīko šo pasākumu katru otro gadu. 2014. gadā balvu pasniegšanas ceremonija notika Latvijas Nacionālajā operā, Rīgā.

Eiropas Kino balvu ir saņēmušas latviešu režisora Ivara Selecka dokumentālā filma "Šķērsiela", kas 1990. gadā uzvarēja labākās dokumentālās filmas kategorijā un Ginta Zilbaloža animācijas filma Straume, kas 2024. gadā uzvarēja labākās animācijas filmas kategorijā.

## Filmas kas ieguvušas vairākas balvas

;8 balvas
* "Favorīte" (2019)

;6 balvas
* "Ardievu, Ļeņin!" (*Good Bye, Lenin!*, 2003)
* "Rēgu rakstnieks" (2010)
* "Kvadrāts" (2017)
* "Aukstais karš" (2018/2019)
* "Kritiena anatomija" (2023)

;5 balvas
* "Runā ar viņu" (*Talk to Her*, 2002)
* "Apslēptais" (2005)
* "Atgriezties" (*Volver*, 2006)
* "Gomora" (*Gomorra*, 2008)
* "Ida" (2014)
* "Tonijs Erdmanis" (*Toni Erdmann*, 2016)

;4 balvas
* *[[Open Doors]]* (1990)
* *[[Toto the Hero]]* (1991)
* "Dejotāja tumsā" (2000)
* "Amēlija" (2001)
* "Mīlestība" (2012)
* "Dižais skaistums" (*The Great Beauty*, 2013)
* "Vēl pa mēriņam" (2020)
* *[[Quo Vadis, Aida?]]* (2021/2022)
* "Skumju trīsstūris" (2022)

;3 balvas
* "Lielās cerības" (*High Hopes*, 1989)
* *[[The Northerners]]* (1992)
* "Mīlētāji uz tilta" (*Les Amants du Pont-Neuf*, 1992)
* "Šķeļot viļņus" (*Breaking the Waves*, 1996)
* "Viss par manu māti" (1999)
* *[[Sunshine (1999. gada filma)|Sunshine]]* (1999)
* "Sofija Šolla — pēdējās dienas" (*Sophie Scholl — The Final Days*, 2005)
* "Citu dzīves" (2006)
* "Baltā lente" (2009)
* "Karaļa runa" (2011)
* "Melanholija" (2011)
* "Jaunība" (2015)
* *[[Land of Mine]]* (2016)
* "Dogmens" (2018)
* "Bēgšana" (2021)
* "Apsolītā zeme" (*The Promised Land*, 2023)

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* IMDb profils
Kēnigšteina (Saksijas Šveice)

**Kēnigšteina (Saksijas Šveice)** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Saksijas Šveices - Austrumu Rūdu kalnu apriņķī Saksijas Šveices apvidū Elbas upes kreisajā krastā.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1379. gadā kā Bohēmijas pilsēta, tāpēc pilsētas ģerbonī vēl aizvien redzama Bohēmijas divastainā lauva. 1901. gadā no Kēnigšteinas uz 4,4 kilometrus attālo Hiteni tika izveidots pasaulē pirmā regulārā pasažieru trolejbusa līnija (*Gleislose Bielathal-Motorbahn mit elektrischer Oberleitung*), slēgta 1904. gadā. Otrā pasaules kara laikā Kēnigšteinas cietoksnī tika ierīkots cietums svarīgiem Sabiedroto virsniekiem.

## Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Pār pilsētu paceļas milzīgais Kēnigšteinas cietoksnis (*Festung Königstein*), kas gadsimtiem izmantots kā cietums, tagad tūrisma objekts.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Kēnigšteinas trolejbuss
Autoceļš 4 (Polija)

|}
|}
Autoceļš **4** ir viens no galvenajiem Polijas autoceļiem. Tas ir 92 kilometrus garš un savieno Vācijas pierobežu valsts rietumos ar Ukrainas pierobežu valsts austrumos. Autoceļš 4 ir arī daļa no Starptautiskā E-ceļu tīkla, autoceļa E40, un ved cauri divām Polijas vojevodistēm: Mazpolijas un Piekarpatu vojevodistei. Vairākos posmos autoceļu dublē Automaģistrāle A4, bezmaksas alternatīva šim ceļam ir Autoceļš 94. Posmā no Vroclavas līdz Glivicei, un posmā no Katovices līdz Krakovai par Automaģistrāles A4 izmantošanu ir jāmaksā. Plānots, ka līdz 2014. gada beigām visas atlikušās Autoceļa 4 daļās tiks pievienotas Autoceļam 94.

## Lielākās pilsētas Autoceļa 4 maršrutā
* Tarnova (apvedceļš, A4, 73 un 94)
* Pilzno (apvedceļš, 73)
* Dembica (apvedceļš, A4)
* Ropčice (apvedceļš)
* Seņdzišova Malopolska (apvedceļš)
* Žešova (iekšējais apvedceļš, 9 un 19)
* Laņcuta (iekšejais apvedceļš)
* Pševorska
* Jaroslava (apvedceļš, 77)
* Radimno (apvedceļš, 77)
* Korczova

## Skatīt arī
* Automaģistrāle A4
* Eiropas autoceļš E40
* Autoceļš 94
Kaijas

**Kaijas, kaiju ģints** (*Larus*) ir lielākā kaiju dzimtas (*Laridae*) ģints, kas apvieno 23 sugas. Kādreiz kaiju ģints apvienoja gandrīz visas kaiju sugas, tomēr 21. gadsimtā, attīstoties ģenētiskajiem pētījumiem, ir izdalītas jaunas ģintis un sugu skaits kaiju ģintī ir samazinājies. Jaunās ģintis ir: zivju kaijas (*Ichthyaetus*), ķīri (*Chroicocephalus*), Amerikas kaijas (*Leucophaeus*) un mazie ķīri (*Hydrocoloeus*).

## Latvijā
[thumb|left|220px|[Kajaks (*Larus canus*) ir viena no biežāk sastopamajām kaijām Latvijā]]
Latvijā dzīvo vai vismaz vienu reizi ir novērotas 9 kaiju ģints sugas: kajaks (*Larus canus*), sudrabkaija (*Larus argentatus*), reņģu kaija (*Larus fuscus*), melnspārnu kaija (*Larus marinus*), Kaspijas kaija (*Larus cachinnans*), Vidusjūras kaija (*Larus michahellis*), Kamčatkas kaija (*Larus schistisagus*), lielā polārkaija (*Larus hyperboreus*) un mazā polārkaija (*Larus glaucoides*). Visbiežāk sastopamās kaijas Latvijā ir sudrabkaija un kajaks.

## Kopīgās īpašības
Lai arī kaiju sugām ir kosmopolītiska izplatība, lielākā sugu dažādība sastopama ziemeļu puslodē. Daudzām sugām ir plaši izplatības areāli ar daudzskaitlīgām populācijām. Lielai daļai sugu raksturīga cirkumpolārā izplatība. Kopumā kaiju sugas ir lieli vai vidēji lieli jūrasputni. Nezinātājam ir samērā grūti atšķirt daudzās kaiju sugas. To apspalvojums ir balts ar melnām vai pelēkām pazīmēm uz spārniem un muguras. Tām ir spēcīgi ķermeņi, gari spārni, pagarināts knābis un pēdas ar peldpleznām.

## Sistemātika
[thumb|220px|[Aļģu kaija (*Larus dominicanus*)]]
[thumb|220px|[Reņģu kaija (*Larus fuscus*)]]
***Kaiju ģints** (*Larus*)
**Aļģu kaija (*Larus dominicanus*)
**Amerikas sudrabkaija (*Larus smithsonianus*)
**Armēnijas kaija (*Larus armenicus*)
**Atlantijas kaija (*Larus atlanticus*)
**Austrumsibīrijas kaija (*Larus vegae*)
**Baltgalvas kaija (*Larus heermanni*)
**Belčera kaija (*Larus belcheri*)
**Gredzenknābja kaija (*Larus delawarensis*)
**Kajaks (*Larus canus*)
**Kalifornijas kaija (*Larus californicus*)
**Kamčatkas kaija (*Larus schistisagus*)
**Kaspijas kaija (*Larus cachinnans*)
**Kortesa kaija (*Larus livens*)
**Lielā polārkaija (*Larus hyperboreus*)
**Lielknābja kaija (*Larus pacificus*)
**Mazā polārkaija (*Larus glaucoides*)
**Melnastes kaija (*Larus crassirostris*)
**Melnspārnu kaija (*Larus marinus*)
**Pelēkspārnu kaija (*Larus glaucescens*)
**Reņģu kaija (*Larus fuscus*)
**Rietumu kaija (*Larus occidentalis*)
**Sudrabkaija (*Larus argentatus*)
**Vidusjūras kaija (*Larus michahellis*)

## Atsauces

## Ārējās saites

*Anything Larus
*Xeno: Genus Larus
Ķīri

**Ķīri, ķīru ģints** (*Chroicocephalus*) ir kaiju dzimtas (*Laridae*) ģints, kas apvieno 11 mūsdienās dzīvojošas sugas un vienu izmirušu sugu. Nesenā pagātnē visas šīs ģints sugas tika klasificētas kaiju ģintī (*Larus*), bet balstoties uz jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem sistemātika kaiju dzimtai ir mainījusies un no kaiju ģints izdalītas vairākas jaunas ģintis. 

Zinātniskais nosaukums *Chroicocephalus* nozīmē krāsaina galva. Tas cēlies no grieķu vārdiem — *chroa*, kas latviski nozīmē *krāsa*, un *cephalus* —  *galva*. Lielākajai daļai šīs ģints sugu galvai ir tumšs (krāsains) apspalvojums vai arī galva ir tumša tikai vasaras periodā, bet ziemā tā ir balta ar tumšām "ausīm".

## Izplatība
Ķīru ģints sugas sastopamas visos kontinentos, Antarktīdas piekrastes salas ieskaitot. Lielākā sugu dažādība sastopma dienvidu puslodē: Dienvidamerikā, Antarktikā, Austrālijā un Jaunzēlandē. Eiropā un Latvijā sastopama tikai viena ķīru ģints suga — lielais ķīris (*Chroicocephalus ridibundus*).

## Sistemātika
***Ķīru ģints** (*Chroicocephalus*)
**Andu kaija (*Chroicocephalus serranus*)
**Austrālijas sudrabkaija (*Chroicocephalus novaehollandiae*)
**Brūngalvas kaija (*Chroicocephalus brunnicephalus*)
**Hartlauba kaija (*Chroicocephalus hartlaubii*)
**Lielais ķīris (*Chroicocephalus ridibundus*)
**Melnknābja kaija (*Chroicocephalus bulleri*)
**Melnknābja ķīris (*Chroicocephalus philadelphia*)
**Patagonijas kaija (*Chroicocephalus maculipennis*)
**Pelēkgalvas kaija (*Chroicocephalus cirrocephalus*)
**Saundersa kaija (*Chroicocephalus saundersi*)
**†Šuahines kaija (*Chroicocephalus utunui*)
**Tievknābja kaija (*Chroicocephalus genei*)

## Atsauces

## Ārējās saites

*Chroicocephalus Eyton, 1836
*Genus: Chroicocephalus
USA-247

***USA-247*** jeb ***NROL-39*** ir ASV izlūkošanas pavadonis. Tas palaists 2013. gada decembrī Nacionālā izlūkošanas biroja vajadzībām.

Oficiāli par kosmiskā aparāta parametriem un uzdevumiem nekas netiek izpausts, bet neatkarīgi analītiķi secinājuši, ka *NROL-39* ir jaunās izlūkošanas pavadoņu sistēmas *[[Future Imagery Architecture]]* (*FIA*) radaru pavadoņu *Topaz* trešais komponents.

*NRO L-25* tika palaists  07:14:30 UTC ar nesējraķeti *[[Atlas V/501]]* (*Belle*, *AV-042*) no Vandenberga Gaisa spēku bāzes starta kompleksa *SLC-3E*. Kā sekundārā krava palaisti 12 *[[CubeSat]]* formas pavadoņi.
Pēc ieiešanas orbītā pavadonim dots nosaukums *USA-247*.

## Atsauces
Autoceļš 5 (Polija)

|}
|}

Autoceļš **5** ir viens no galvenajiem Polijas autoceļiem. Tas ir 496 kilometrus garš un savieno Novi Marzu ar Lubavku, Čehijas pierobežā. Autoceļš 5 ir arī daļa no Starptautiskā E-ceļu tīkla, autoceļa E261, un ved cauri trim Polijas vojevodistēm: Kujāvijas-Pomožes, Lielpolijas un Lejassilēzijas vojevodistei. Šobrīd vairākos posmos blakus Autoceļam 5 ir izbūvēta Automaģistrāle S5. Laika gaitā plānots visu Autoceļa 5 maršrutu aizstāt ar S5.

Posmā starp Vroclavu un Bielanī Vroclavu tas ir viens no noslogotākajiem autoceļiem visā Polijā. 28 kilometrus garā posmā no Bielanī Vroclavas līdz Kostomļotiem Autoceļa 5 maršruts sakrīt ar Automaģistrāli A4. 25 kilometrus garā posmā starp Poznaņu un Komornikiem Autoceļa 5 maršruts sakrīt ar Automaģistrāli A2.

## Lielākās pilsētas Autoceļa 5 maršrutā
* Novi Marza (A1 un 91)
* S5: Svece (apvedceļš, 91)
* S5: Bidgošča (80, 25 un 10)
* Šubina (apvedceļš)
* Žņina
* S5: Gņezno (apvedceļš, 15)
* A2, S5: Poznaņa (apvedceļš, 92, A2, 11 un S11 )
* Stenševa (32)
* Koscjana (apvedceļš)
* S5: Smigela (apvedceļš)
* Lešno (12)
* Ridzina (apvedceļš)
* S5: Bojanovo (apvedceļš)
* S5: Raviča (apvedceļš, 36)
* Žmigroda
* Tšebņica (apvedceļš, 15)
* Vroclava (apvedceļš, A8, 94, 98, A4 un S8)
* A4: Konti Vroclavske (apvedceļš)
* Stšegoma (34)
* Blokova (3)
* Kamenna Gura 
* Lubavka

## Ilglaicīgie ierobežojumi uz autoceļa
* Lubavkas robežkontroles punktu aizliegt šķērsot automašīnām, kuru pilna masa pārsniedz 9 tonnas.

## Skatīt arī
* Automaģistrāle S5
* Eiropas autoceļš E261

## Atsauces
Eseni

thumb|right|Fon Esenu dzimtas ģerbonis.
**Fon Eseni** () ir sena vācbaltiešu dzimta (*Essen a.d. H. Nauckshen-Orrisaar*), kas Livonijā zināma kopš 15. gadsimta un bija ierakstīta Vidzemes bruņniecības un Igaunijas bruņniecības matrikulās. Vēlāk dzimtas atzari izplatījās arī Zviedrijā, Prūsijā un Krievijā.

## Vēsture
Uzskata, ka dažādo Esenu dzimtu nosaukums cēlies no Esenes Vestfālenes zemē, bet šo dzimtu radniecība ģenealoģiski nav pierādāma. Zināms, ka 1470. gadā Rīgas arhibīskapijas Madlienas draudzes novadā (*Kirchspiel Sissegal*) atradās Esenu muiža (), kas piederēja  Johanam un Heinriham no Esenes (*von Essen*).

Zviedru laikos 17. gadsimtā Esenu dzimta uzticīgi kalpoja Zviedrijas ķēniņiem. Tomasa Esena (miris 1627) dēlu ģenerālmajoru Aleksandru fon Esenu uzņēma Zviedrijas dižciltīgo sarakstos, bet viņa dēliem Reinholdam Vilhelmam fon Esenam (1669–1732) un Hansam Heinriham fon Esenam (1674–1729) piešķīra baronu titulu, attiecīgi, 1717. un 1719. gadā.  
1643. gadā Eseniem piederēja Esnas muiža (*Orrisaar*) Jervā Zviedru Igaunijas provincē un Naukšēnu muiža (*Naukschen*) Rūjienas draudzes novadā Zviedru Vidzemes provincē. Hanss Heinrihs von Esens bija Zviedrijas feldmaršals.
         
Pēc Vidzemes un Igaunijas pievienošanas Krievijas Impērijai Eseni dienēja arī tās armijā. Esenu dzimtu 1745. gadā uzņēma Igaunijas bruņniecības matrikulā, bet 1747. gadā Vidzemes bruņniecības matrikulā, bet 1890. gadā Sāmsalas bruņniecības matrikulā. 
Magnuss Gustavs fon Esens (1759–1813) bija Rīgas militārais gubernators 1812. gada kara laikā, kurš pēc leģendas izdarīja pašnāvību pēc Rīgas priekšpilsētu nodedzināšanas. Oto Vilhelms fon Esens (1761–1834) bija Igaunijas gubernators.
Krievijas Impērijas kara flotes admirālis Nikolajs fon Esens (*Николай Оттович фон Эссен*, 1860—1915) bija Baltijas kara flotes komanieris Pirmā pasaules kara laikā.

## Slaveni Eseni

Attēls:HansHenrikEssen.jpg|Hanss Heinrihs von Esens (1755–1824), Zviedrijas feldmaršals, Zviedru Pomerānijas ģenerālgubernators 
Attēls:Essen Ivan N.jpg|Magnuss Gustavs fon Esens (1759–1813), Rīgas militārais gubernators 
Attēls:Otto Wilhelm von Essen.jpg|Oto Vilhelms fon Esens (1761–1834), Igaunijas gubernators
Attēls:N.O. von Essen Commander Novik cruiser.jpg|Nikolajs fon Esens (1860—1915), Baltijas kara flotes komanieris Pirmā pasaules kara laikā.


## Ārējās saites
* *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1: Estland*. Starke. Görlitz. 1930. 68-82 lpp., http://daten.digitale-sammlungen.de/~db/bsb00000601/images/index.html?seite=429
* *Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft*, Görlitz. 1935. 486-488 lpp.
* *Sveriges ridderskaps och adels kalender 1923* 306-315 lpp.

## Atsauces
Itāļu neoreālisms

[thumb|[Lukīno Viskonti]]
**Itāļu neoreālisms** ir kinomākslas virziens, kas attīstījās Itālijā laika posmā no 1940. gadu sākuma līdz 1950. gadu sākumam. Terminu "neoreālisms" ieviesa filmu kritiķi četrdesmito gadu sākumā. Scenārists Čezares Dzavatīni (*Cesare Zavattini*) bija viens no galvenajiem neroreālisma aizsācējiem un teorētiķiem, kurš aicināja režisorus pievērsties reālajai dzīvei, filmēt ikdienišķus notikumus un iedziļināties vienkāršo cilvēku dzīvēs.

Galvenās pamatiezīmes neoreālisma filmās — tās ir filmētas reālajā vidē, bieži tiek izmantoti neprofesionāli aktieri, tajās skarbi un reālistiski tiek attēloti sociāli stāsti, to galvenie varoņi risina ikdienišķas problēmas. Tā bija kā pretošanās pret "Balto telefonu kino" (*Telefono Bianco*), kas dominēja trīsdesmitajos gados un atdarināja Holivudas kino, koncentrējoties uz buržuāzisko sabiedrību.

Par pirmo itāļu neoreālisma filmu tiek uzskatīta Lukīno Viskonti 1943. gada filma "Apsēstība" (*Ossessione*). Nozīmīgākās neoreālisma filmas ir Roberto Rosellīni 1945. gada filma "Roma – atvērta pilsēta" (*Roma, città aperta*) un Vitorio De Sikas 1948. gada filma "Velosipēdu zagļi".

Itāļu neoreālisms tika atzīts pasaulē, to uztvēra kā novatorisku kinomākslas virzienu. Īpašu ievērību itāļu neoreālisms ieguva, kad Roberto Rosellīni par savu filmu "Roma — atvērta pilsēta" ieguva galveno balvu Kannu kinofestivālā.

Četrdesmito gadu beigās, kad Itālijā sāka uzlaboties dzīves apstākļi, valdība paziņoja, ka neoreālisma filmas bojā Itālijas reputāciju citu valstu acīs. 1949. gadā izdeva likumu, kas Itālijā ierobežoja filmu izrādīšanu, uzlika cenzūru scenārijiem, kā arī ierobežoja aizdevumu izsniegšanu valdībai nevēlamu filmu veidošanai un ierobežoja to izplatīšanu uz ārvalstīm.

## Atsauces

## Ārējās saites
* GreenCine primer Par itāļu neoreālismu
Autoceļš 6 (Polija)

|}
|}
Autoceļš **6** ir viens no galvenajiem Polijas autoceļiem. Tas ir 251 kilometrus garš un savieno Ščecinu, Vācijas pierobežā ar Prušča Gdaņsku. Autoceļš 6 ir arī daļa no Starptautiskā E-ceļu tīkla, autoceļa E28, un ved cauri divām Polijas vojevodistēm: Rietumpomožes un Pomožes vojevodistei. Posmā pie Ščecinas, Autoceļš 6 ir pārbūvēts, lai atbilstu augstākajiem automaģistrāles standartiem un ir pārdēvēts par Automaģistrāli A6. Vēl citos posmos Autoceļš 6 ir pārbūvēts, lai atbilstu zemākās klases automaģistrāles standartiem, šajā vietās tas pārdēvēts par Automaģistrāli S6. Laika gaitā vairāki Autoceļa 6 posma tiks aizstāti ar S6. Autoceļš 6 ir galvenais tranzīta maršruts, kas savieno Ščecinu ar Gdaņsku, Gdiņu un Sopotu.

## Lielākās pilsētas Autoceļa 6 maršrutā
* A6: Ščecina (apvedceļš, 13, 31, S3, 3 un 10)
* S3: Goleņova (apvedceļš, S3 un 3)
* S6: Novogarda (apvedceļš)
* Ploti
* Karlino (apvedceļš)
* Košalina (11)
* Sjanova 
* Slavno
* S6: Slupska (apvedceļš, 21)
* Lemborka
* Vejherovo
* Reda
* Rumja
* S6: Gdiņa (apvedceļš, 20)
* S6: Gdaņska (apvedceļš, 7)
* S6: Prušča Gdaņska (apvedceļš, S7, A1 un 91)

## Skatīt arī
* Automaģistrāle A6
* Automaģistrāle S6
*Eiropas autoceļš E28
* Trīsspilsētu apvedceļš
Neištate Saksijā

**Neištate Saksijā** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Saksijas Šveices - Austrumu Rūdu kalnu apriņķī.

## Vēsture
Pilsēta pirmoreiz rakstos minēta 1333. gadā.

## Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Netālu no pilsētas atrodas 1883. gadā celtais Gecingeras augstienes (*Götzingerhöhe*) novērošanas tornis - viens no senākajiem režģa tipa torņiem pasaulē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Detektīvs

**Detektīvs** (, no  — 'atklāju') ir literatūras un kinematogrāfa žanrs, kur tiek aprakstīta vai parādīta kāda mīklaina notikuma izmeklēšana ar mērķi noskaidrot notikuma apstākļus un atklāt noslēpumu. Ierastais notikums, ko izmeklē, ir noziegums, detektīvā apraksta tā izmeklēšanu un vainīgo noskaidrošanu, šajā gadījumā konflikts veidojas, satiekoties taisnīgumam ar likuma pārkāpējiem un parasti noslēdzas ar taisnīguma uzvaru.

## Vēsture
Elementi, kas saistīti ar detektīvu sižetiem, parādījās jau senajās civilizācijās, piemēram, Senajā Grieķijā un Ēģiptē. Piemēram, Sofokla traģēdijā "Edips karalis" ietver nozieguma un identitātes noslēpumu risināšanu.

Edgars Alans Po tiek uzskatīts par modernā detektīvžanra tēvu. Viņa 1841. gada stāsts "Morga ielas slepkavības" ("*The Murders in the Rue Morgue*") tiek uzskatīts par pirmo detektīvstāstu. Tajā ieviests privātdetektīvs Augusts Dipēns, kas risina sarežģītus noziegumus ar loģikas palīdzību.

Arturs Konans Doils 19. gadsimta beigās radīja vienu no ikoniskākajiem detektīvu tēliem — Šerloku Holmsu. Viņa stāsti par Holmsu un doktoru Vatsonu (piemēram, "Baskervilu suns") ir ievērojami ar detalizēto izmeklēšanas procesu un dedukcijas metodēm.

Zelta laikmets (20. gadsimta sākums) tiek saukts par detektīvžanra "zelta laikmetu," īpaši 1920.-1930. gados. Agata Kristi ir "kriminālromānu karaliene," un viņas tēli Erkils Puaro ir kļuvis par detektīvžanra simbolu.

ASV attīstījās "cietā stila" detektīvu romāni, kas bija tumšāki un reālistiskāki. Reimonds Čandlers bija viens no pazīstamākajiem šī stila autoriem.

Detektīvu sižeti 20. un 21. gadsimtā kļuvuši daudzveidīgāki. Tie aptver gan klasisko formātu, gan hibrīdus, apvienojot elementus no psiholoģiskā trillera, zinātniskās fantastikas un citiem žanriem. Populāri kļuvuši arī policijas procedūru romāni, piemēram, Henninga Mankela un Stīga Lārsona darbi.

## Skatīt arī
* Detektīvs (profesija)
Eņģeļi un dēmoni (filma)

**"Eņģeļi un dēmoni"** () ir 2009. gada ASV mākslas filma. Filmas režisors ir Rons Hauards. Filma uzņemta pēc Dena Brauna tāda paša nosaukuma romāna motīviem. Šis ir turpinājums filmai "Da Vinči kods", kaut arī romāns "Eņģeļi un dēmoni" tika izdots vēl pirms romāna "Da Vinči kods".

## Sižets
Romas pāvesta nevienam nezināmais dēls īrs Patriks Makkens nolemj atjaunot katoļu baznīcas dižumu. Lai to paveiktu viņš inscenē iluminātu sazvērestību, viņu vārdā nogalina savu tēvu un nolaupa četrus kardinālus, kuriem bija vislielākās izredzes uz jaunā pāvesta vietu, kā arī organizē antivielas nolaupīšanu no CERN, lai uzspridzinātu Svētā Pētera kapu. Noziegumu izmeklēšanai tiek pieaicināts simboloģijas speciālists Roberts Lengdons, kurš atrod trīs kardinālu līķus un izglābj ceturto. Lengdons saprot, ka pēdas ved uz Vatikānu. Pie līdzīgiem secinājumiem nonāk arī Vatikāna gvardes komandieris Rihters, tomēr Patriks, kurš kļuvis par pagaidu Vatikāna vadītāju, viņu atrunā, apvainojot Rihteru piederībā pie iluminātiem. Lengdons apskatās pāvesta kabinetā izvietotās slēptās kameras ierakstus un visi noslēpumi atklājas. Patriks padara sevi par varoni, tālumā no Vatikāna helikopterā uzspridzinot antivielu. Viņam ir visas iespējas kļūt par Romas pāvestu, bet viņa ļaunais nodoms ir atklāts. To uzzinot viņš sadedzina sevi. Par jauno pāvestu kļūst izglābtais kardināls.

## Galvenajās lomās
* Toms Henkss — Roberts Lengdons, Hārvarda Universitātes simboloģijas profesors
* Jūens Makgregors — kamerlengo Patriks Makkens
* Aielete Zorere — Vitorija Vetra, CERN zinātniece
* Stellans Skašgords — Maksimilians Rihters, Vatikāna gvardes komandieris
* Pjērfrančesko Favīno — inspektors Ernesto Oliveti
* Nikolajs Lī Koss — algotais slepkava
* Armīns Millers-Štāls — kardināls Stross
* Tūre Lindhardts — leitnants Šartrāns
* Iļja Baskins — kardināls Petrovs

## Interesanti fakti
* Aktierus, kuri filmā atveido Vatikāna gvardes ierindniekus, īstajā dzīvē nekad nepieņemtu dienestā, jo viņi nav Šveices pilsoņi: komandiera Rihtera lomu atveido zviedrs Stellans Skašgords, bet leitnanta Šatrāna lomu atveido dānis Tūre Lindhardts.
* Vatikāns ir kategorisks filmas pretinieks, tāpēc tika aizliegta filmēšana tā ēkās. Filmas veidotāji izmantoja līdzīgu ēku telpas un dekorācijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Olimpiskais centrs Rēzekne

**Olimpiskais centrs Rēzekne** ir sporta komplekss, kurš pašlaik tiek celts Rēzeknē. Kompleksā ietilps ledus halle, daudzfunkcionāla sporta zāle, futbola laukums, trenažieru un aerobikas zāles, sportistu viesnīca ar iekšējo un āra peldbaseinu, kā arī vieglatlētikas manēža. Olimpiskā centra tehnisko projektu izstrādā arhitektu birojs SIA "REM PRO". Daudzfunkcionālās zāles un ledus halles komplekss ir iecerēts askētiskā stilā. Katra ēka apvienos divus apjomus, kuri veidoti kā melnā un baltā kontrasts.

## Projekts

### Projekta mērķis
Projekta mērķis ir sekmēt Rēzeknes kā Austrumlatvijas izglītības, pētniecības un sporta centra attīstību, izveidojot Austrumlatvijas sporta centru, nodrošinot iedzīvotājiem veselīga dzīvesveida iespējas un profesionālajiem sportistiem.

### 1.kārta
Mākslīgā seguma futbola laukuma un tribīņu būvniecība.

2013. gadā tika veikta Olimpiskā centra „Rēzekne” pirmās kārtas būvniecība, kas ietver pilna izmēra futbola laukuma ar mākslīgo segumu izbūvi un betona pamatnes tribīnēm 960 skatītāju vietām.

1.kārtas izmaksas ir EUR 776 304,00.

### 2.kārta

#### 2.kārta(pirmā daļa)
Daudzfunkcionālās sporta ēkas un atklāta peldbaseina būvniecība.

No 2015 līdz 2016. gadam tika uzbūvēta daudzfunkcionālā ēka — viesnīca sportistiem, ar atpūtas kompleksu un kafejnīcu, kas ietver 29 divvietīgus numurus un var nodrošināt vismaz 58 sportistu izmitināšanu.

Būvniecības procesa izmaksas ir EUR 2 644 790,00, tajā skaitā no valsts budžeta mērķdotācijas — EUR 700 000,00.

#### 2.kārta(otrā daļa)
No 2016. līdz 2017. gadam veikta atklātā peldbaseina kompleksa būvniecība. Baseina teritorija cieši piekļaujas jaunizbūvētai daudzfunkcionālajai sporta ēkai, kurā izvietotas apmeklētāju ģērbtuves, dušas un sanitārās telpas. Baseina kompleksā ietilpst divi baseini — sporta peldbaseins 16×25 m ar sešiem celiņiem un bērnu baseins 5×10 m, kā arī skatītāju tribīnes, SPA un atpūtas zona.

Būvniecības izmaksas ir EUR 1 074 998,00, tajā skaitā. no valsts budžeta mērķdotācijas — EUR 952 000.

### 3.kārta
2017. gadā tika uzsākta daudzfunkcionālās sporta arēnas būvniecība. Olimpiskā centra Rēzekne galvenajā ēkā ietilpst daudzfunkcionālā zāle ar tribīnēm (680 vietas) un ledus arēna ar tribīnēm (529 vietas).

3.kārtas būvniecības izmaksas ir 17 milj eiro.

### 4.kārta
Ceturtajā kārtā paredzēta Vieglatlētikas manēžas celtniecība. Manēžā paredzēti 4 skrejceliņi, sektors diska mešanai un lodes grūšanai, trenažieru zāle un skatītāju tribīnes.

## Atsauces

* https://web.archive.org/web/20160305044112/http://www.rezekne.lv/rezeknes-zinas/zina/_/sporta-zinas/-/sakusies-sia-olimpiskais-centrs-rezekne-publiska-apspriesana-video//compage/1/
* https://web.archive.org/web/20160305003239/http://www.rem.lv/lv/olimpiskais-centrs-rezekne/

## Ārējās saites
*
Debora Tanena

**Debora Tanena** (, dzimusi ) ir amerikāņu akadēmiķe un valodniecības profesore Džordžtaunas Universitātē Vašingtonā. Saņēmusi apbalvojumus par savu ieguldījumu Prinstonas Universitātē, darbojusies centrā, kas pētījis cilvēku uzvedības pamatprincipus un ietekmes. Par saviem pētījumiem lasījusi lekcijas daudzās pasaules valstīs, tāpat arī sarakstījusi grāmatas, dažādus rakstus un analīzes par dzimumu atšķirībām saziņā.

## Izglītība
Tanena absolvējusi Hanteras koledžas vidusskolu un ieguvusi bakalaura grādu koledžā, kas tagad ir daļa no Bingemtonas Universitātes. Ieguvusi arī grādu angļu literatūrā, kurā ieguvusi arī maģistra izglītību. Vēlāk turpinājusi studijas Kalifornijas Universitātē un ieguvusi maģistra un doktora grādu valodniecībā.

## Pētījumi
Tanenas pētījumi sākās tad, kad viņa savas disertācijas rakstīšanas laikā kopā ar draugiem izanalizēja cilvēku savstarpējo attiecību izpausmes. Šis pētījums par saziņas mijiedarbības un stila atšķirībām vairākos dažādos līmeņos un saistībā ar dažādām situācijām, tostarp sarunas stila atšķirības, kas saistītas ar dzimumu. Tanena strādāja pie "duālās kultūras" tradīcijas, kas apgalvo, ka vīriešu un sieviešu runas stili ir atšķirīgi saistībā ar dažādām kultūrām. Katram dzimumam specifiskās sazināšanās īpatnības rodas jau bērnībā, kad augot, zēni un meitenes spēlējas savā starpā viendzimuma grupās. Tā rezultātā vīriešiem un sievietēm vēlāk dzīvē ir grūtības saziņā ar pretējo dzimumu. Tanena bija veikusi plašu pētījumu par šo tēmu. Tomēr daži valodnieki ir iebilduši pret Tenenas apgalvojumiem no feminisma viedokļa.

## Darbi
Tanenas sarakstīto publikāciju un darbu apjoms ir liels. Viņa ir sarakstījusi un rediģējusi vairākas grāmatas arī par sarunvalodas stilu, atkārtošanu, starppersonu saziņu, dzimumu un diskursa analīzi. Tanena kļuva plaši pazīstama ASV pēc grāmatas "Tu vienkārši nesaproti" (*You Just Don't Understand*) publicēšanas. Tā tika publicēta 1990. gadā un 8 mēnešus atradās pirmajā vietā Ņujorkas bestselleru sarakstā, kā arī tulkota 30 valodās. Tanenas sarakstīto grāmatu saraksts ir garš – "Tas nav tas, ko es gribēju teikt", "Runājot ar saviem vecākiem", "Tu vienmēr būsi mammas favorīts" u.c.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Karēlija

thumb|200px|Somu Karēlijas ģerbonis 
**Karēlija** (, , ) ir sena Zviedrijas un Novgorodas, vēlāk Krievijas caristes strīdus teritorija jau kopš 13. gadsimta Somijas krusta kariem. Mūsdienās vēsturiskās Karēlijas teritorija ir sadalīta starp Krievijas Federāciju (Austrumkarēlija, Ziemeļkarēlijas un Dienvidkarēlijas austrumu daļas) un Somiju (tai piegulošās Ziemeļkarēlijas un Dienvidkarēlijas rietumu daļas).

## Vēsture
thumb|left|150px|Vēsturiskais Keksholmas lēnes ģerbonis
thumb|200px|Zviedrijas lielvalsts ar iekarotajām provincēm. Keksholmas lēne kartē apzīmēta kā Karēlija (''Karelien'')
No 1617. gada Karēlijas rietumu daļa bija iekļauta Zviedrijas lielvalsts sastāvā, 1634. gadā to sadalīja Viborgas vai Jaunpils lēnē () dienvidrietumos un Keksholmas lēnē (*Kexholms län*) ziemeļaustrumos. Zviedru Karēlijas galvaspilsēta tolaik bija tagadējā Priozerska jeb "Karjala (Корела)" pie Lādogas ezera. Krievu Karēlijas daļa tajā laikā ietilpa Oboņegas (Pieoņegas) zemē (, 1495-1708), kuru Pēteris I pievienoja jaunizveidotajai Ingrijas guberņai.

No 1721. gada Keksholma, no 1743. gada visa Karēlija bija Krievijas Impērijas sastāvā. 1744. gadā izveidoja Viborgas guberņu, Katrīnas II valdīšanas laikā to pārveidoja par Vīborgas vietniecību (1783—1797), bet Aleksandra I valdīšanas laikā par Somijas guberņu (*Финляндская губерния*, 1802—1811). No 1812. gada kā Vīborgas guberņu (, ) to iekļāva Somijas lielhercogistes sastāvā. Pēc Februāra revolūcijas 1917. gada 6. decembrī Somijas parlaments pasludināja Somijas neatkarību.    
Tagadējās Karēlijas austrumu daļa no 1801. līdz 1922. gadam bija iekļauta Oloņecas guberņas () sastāvā ar pārvaldes centru Petrozavodskā.

Ziemas kara laikā Padomju Savienības okupētajā Somijas Republikas un līdz tam eksistējušās Karēlijas APSR teritorijā 1940. gadā nodibināja Karēļu-somu PSR. Tā sauktā Turpinājuma kara (1941–1944) laikā Somijas armija iekaroja arī austrumu Karēlijas teritoriju, no kuras tā atteicās pēc 1947. gada Parīzes līguma nosacījumiem.
1956. gada 16. jūlijā PSRS Augstākā padome, lai destaļinizācijas procesā uzlabotu attiecības ar Somiju, nolēma to likvidēt un pārdēvēt par Karēlijas APSR. Pēc PSRS sabrukuma Karēlijas APSR pārdēvēja par Karēlijas Republiku.

Finnish Karelia, 1864-1940.svg|Sadalītā Karēlijas zeme 1864.-1940. gada robežās
Finland Administrative map 1942 1944.png|Karēlijas zemes 1942.-1944. gada robežās
Historical province of Karelia, Finland.svg|Karēlijas zeme mūsdienu Somijā


## Keksholmas lēnes pārvaldnieki (1634-1690)

* Henriks Monsons (*Månsson*, 1634–1636)
* Magnuss Nīrots (*Nieroth*, 1636–1641)
* Henriks Pipers (1641–1642)
* Reinholds Mettstake (1642–1652)
* Jakobs Ternšelds (*Törnsköld*, 1652–1656)
* Kārlis von Šeidings (*Scheiding*, 1657–1660)
* Patriks Ogilvjē (*Ogilwie*, 1660–1674
* Berends Mellins (1674–1690)

## Ārējās saites
Inmarsat-4A F4

***Inmarsat-4A F4*** jeb ***Alphasat*** ir Apvienotajā Karalistē reģistrēta uzņēmuma *[[Inmarsat]]* sakaru pavadonis. Tas tiek apkalpots sadarbībā ar Eiropas Kosmosa aģentūru (*ESA*) un nodrošina sakarus klientiem Āfrikā un daļā Eiropas un Āzijas. Orbītā *Alphasat* tika palaists 2013. gada jūlijā. 

*Alphasat* izgatavoja *[[Thales Alenia Space]]* un *[[Astrium Satellites]]* uz platformas *[[Alphabus]]* bāzes. Šī bija *Alphabus* pirmā realizācija, un kopā ar komerciālajām sakaru iekārtām tajā ir uzstādīta arī *ESA* eksperimentāla sakaru aparatūra.

*Alphasat* tika palaists  19:54:07 *[[UTC]]* ar nesējraķeti *[[Ariane 5 ECA]]* (lidojums *VA214*) no Gviānas kosmiskā centra. Kopā ar to tika palaists arī Indijas sakaru pavadonis *[[INSAT-3D]]*.

Ģeostacionārajā orbītā *Inmarsat-4A F4* izvietots punktā 25° austrumu garuma.

*Alphasat* 2014. gadā tika izmantots retranslācijas sistēmas *[[European Data Relay System]]* izmēģināšanai, no tālizpētes pavadoņa *[[Sentinel-1A]]* datus pa optisko kanālu sūtot uz *Alphasat* un tālāk datus pārraidot uz zemes staciju ar Ka joslas kanālu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Our satellites Inmarsat 
* Flight VA214 with Alphasat and INSAT-3D VA214 Arianespace 
* Alphasat (Inmarsat-4A F4) Gunter Dirk Krebs
LAMP

thumb|400px|LAMP, LYME un LYCE programmatūras pakotnes kopā ar Squid proxy serveri.

**LAMP** ir programmatūru paka, kas sastāv tikai un vienīgi no brīvām atvērtā pirmkoda programmām un ir paredzēta lielu dinamisku tīmekļa lapu veidošanai. Akronīms LAMP apzīmē pirmos burtus no četrām šīs pakas komponentēm.

LAMP akronīma nozīme var mainīties, atkarībā no tā, kuras no konkrētajām programmām tiek lietotas:
* GNU/'''L'''inux operētājsistēma,
* '''A'''pache HTTP serveris, tīmekļa serveris,
* '''M'''ySQL, **M**ariaDB vai **M**ongoDB, datubāzu pārvaldības sistēmas,
* '''P'''HP, '''P'''erl vai '''P'''ython, programmēšanas valodas, kas paredzētas tīmekļa lapu izstrādei.

Pateicoties atvērtā pirmkoda programmu dabai un katras komponentes stabilai pastāvībai, LAMP pakas programmatūras ir ļoti labi pārbaudītas drošības un veiktspējas ziņā. Kā arī, ir milzīgs skaits pieredzējušu lietotāju un datorekspertu, kuri nepārtraukti piedāvā jaunus pielāgojumus un uzlabojumus. LAMP paka ir pieejama lielākajā daļā Linux distributīvu pakotņu repozitorijos, tādējādi jebkurš šīs operētājsistēmas lietotājs to var ātri un ērti lejupielādēt un uzstādīt savā datorā. Tas viss padara LAMP par primāro izvēli gan tīmekļa lapu veidošanas iesācejiem, gan profesionāļiem un nopietniem uzņēmumiem.

## Alternatīvas citām platformām

Pieaugot LAMP popularitātei un lietotāju skaitam, parādījās dažādas tās variācijas un alternatīvas, kuras pilda identiskas, vai ļoti līdzīgas funkcijas, bet izmanto citas komponentes. Ka populārāko jāmin WAMP (Windows, Apache, MySQL, PHP), kas paredzēta nevis Linux, bet gan kādai no Microsoft Windows operētājsistēmām. Tāpat ir arī WIMP, kur kā alternatīva Apache serverim tiek izmantots IIS(Internet Information Services). Variācijas citām operetājsistēmām ir MAMP (Mac OS X), SAMP (Solaris), FAMP (FreeBSD) un iAMP (IBM i). Var mainīties arī citas komponentes. LEMP Apache servera vietā tiek izmantots viegls tīmekļa serveris nginx. LAPP, turpretī, MySQL ir aizstāts ar PostgreSQL. GNU Projekts cilvēkiem iesaka lietot terminu "GLAMP", jo tautā sauktais Linux ir tikai operētājsistēmas kodols. Pareizais operētājsistēmas nosaukums ir GNU/Linux.
Ķīris

**Ķīris** var būt:
* lielais ķīris — ķīru ģints putns;
* mazais ķīris — mazo ķīru ģints putns;
* šķeltastes ķīris — šķeltastes ķīru ģints putns.
Uguntiņa

**TDA "Uguntiņa"** ir Rīgas Skolēnu pils tautas deju ansamblis, kas dibināts 1948. gadā, dibinātāja Audiona Līventāle. "Uguntiņā" dejo apmēram 200 bērni un jaunieši vecumā no 5-25 gadiem. "Uguntiņa" ir viena no populārākajiem, tradīcijām bagātākajiem A grupas deju kolektīviem valstī. 
Kopš 1963. gada TDA "Uguntiņa" regulāri uzstājas ar koncertiem Latvijas Nacionālajā operā, Latvijas Nacionalājā teātrī, piedalās arī Vispārējos latviešu Dziesmu un Deju svētkos, festivālos un deju konkursos gan Latvijā, gan ārzemēs. “Uguntiņa” ir pārstāvējusi Latviju, gūstot lielus panākumus Krievijā, Polijā, Vācijā, Bulgārijā, Dienvidslāvijā, Somijā, Zviedrijā, Austrijā, Anglijā, Francijā, Čehijā, Dānijā, Turcijā, Norvēģijā, Spānijā, Portugālē, Slovākijā, Serbijā, Bulgārijā, Itālijā un Lietuvā uzstājoties ar latviešu un cittautu dejām.

## Atsauces

## Ārējās saites
* TDA "Uguntiņa" mājas lapa 
* 
*TDA "Uguntiņa" facebook lapa
*TDA Uguntiņa Instagram
Peikstuļnīcas-Salas purvs

**Peikstuļnīcas-Salas purvs** ir zemais purvs, kurš administratīvi ietilpst Ludzas, Rēzeknes un Balvu novados. Tas veidojies Ičas un tās pieteku palienēs.
Purvs sastāv no vairākām daļām — Peikstuļnīcas (~3220 ha), Salnavas (~1780 ha), Francsalas (~470 ha) un Soloviču purvs (~150 ha).

## Resursi
### Pļavas un meži
Ganības un pļavas aizņem 2538 ha, kas nosusinātas ar meliorācijas grāvju un drenāžas palīdzību.
Mežs aizņem 3755 ha.

### Derīgie izrakteņi
Zemajā purvā ir labi sadalījusies kūdra, vietām vidēji labi sadalījusies. Dažviet zem kūdras konstatēts arī sapropelis.
Kūdras slāņa vidējais dziļums purvā ir 1,1 m, bet tas dažviet sasniedz 6 m dziļumu.
Kopējie kūdras krājumi Peikstuļnīcas-Salas purvā ir 72,6 mlj. m3.

## Atsauces
Frisbijs

**Frisbijs** ir aktīvs bezkontakta sporta veids ar frisbija disku, ko dēvē arī par "lidojošo šķīvīti". Ir dažādi frisbija veidi, kā arī dažādi frisbija disku paveidi, taču Latvijā visplašāk pazīstams ir Altimet-frisbijs (*Ultimate-frisbee*), ko Latvijā sauc vienkārši par frisbiju. Frisbiju uzskata par unikālu sporta veidu, jo tajā netiek izmantoti tiesneši, un spēle balstās uz cieņu gan spēles, gan spēlētāju ziņā.

## Noteikumi
Divas komandas sāk pretējās gala zonās un mēģina dabūt disku otrā gala zonā. Disku ievada spēlē, kad viena komanda veic pārmetienu, piespēlējot to pretinieku komandai. Spēles laikā disku drīkst pārvietot tikai ar piespēlēm, tātad spēlētājam ar disku jāstāv uz vietas (taču drīkst manevrēt, balstoties uz vienas kājas). Ja komandai izdodas dabūt disku otrā gala zonā, komanda gūst punktu, komandas mainās ar pusēm, un komanda, kas guva punktu, veic pārmetienu.

Ja piespēle ir neveiksmīga, pārtverta vai noķerta autā, disku iegūst otra komanda un spēle turpinās. Spēlētāju ar disku (saukts arī par metēju) spēles laikā sedz metēja aizsargs. Aizsargs no maksimums 3 metriem drīkst skaļi skaitīt līdz 8. Ja metējs neizmet disku pirms sedzējs saka vārdu "astoņi", tad disks pāriet pretinieku komandai.

## Frisbija veidi
### Frisbijs ārā
Šis frisbija veids ir populārs tādās lielvalstīs kā ASV, Kanāda, Apvienotā Karaliste un Japāna. Viens no grūtākajiem frisbija veidiem, jo laukums ir ļoti liels (100x37 m, 18 m gala zona katrā pusē), tajā, tāpat kā futbolā, var izmantot dažādus spēlētāju izvietojuma veidus, vējš ietekmē metienu tehniku un izpildījumu, kā arī ķeršanu. Frisbijs ārā ir nogurdinošāks nekā telpās un nepieciešama labāka metienu tehnika.

### Frisbijs telpās
Īpašu popularitāti šis frisbija veids ieguvis Skandināvijā un Krievijā. Laukuma izmēri atbilst rokasbumbas laukuma izmēriem, taču tas var mainīties. Katrā komandā spēlē pa 5 spēlētājiem, un tiek izmantoti ērti un viegli apavi, kas paredzēti strauju kustību veikšanai. Protams, atļauts izmantot arī elkoņu un ceļgalu sargus, jo lecot "līdaciņā" (lay-out) pēc diska, var gūt dažādas traumas.

### Frisbijs pludmalē
Parasti pludmalēs tikai pamētā šķīvīti, taču arī Altimet-frisbiju var spēlēt. Spēlēšanai atļauts izmantot zeķes, taču lielākā daļa spēlē ar basām kājām. Šis ir ļoti patīkams frisbija veids (saule, smiltis, pludmale), taču tajā pašā laikā ļoti grūts, un maiņas nepieciešams veikt daudz biežāk nekā telpu un āra frisbijā.

## Frisbijs Latvijā
Frisbijs Latvijā nav īpaši populārs, taču to spēlē dažādās pilsētās. Visvairāk komandu ir no Ventspils, Ogres, Valmieras, Salaspils, Rīgas un Daugavpils (komandas no šīm pilsētām spēlē Latvijas Frisbija līgā)

### Sacensības
Latvijā pastāv Latvijas frisbija līga, kā arī vēl 4 sacensību veidi - Latvijas Frisbija čempionāts telpās,Latvijas Atklātais Studentu frisbija čempionāts, Latvijas Jaunatnes frisbija čempionāts, Latvijas Frisbija čempionāts 

## Atsauces

## Ārējās saites
* Pasaules lidojošo disku federācijas oficiālā tīmekļa vietne
* Ultimate Frisbee Association website
17. Vidzemes policijas bataljons

**17. Vidzemes policijas bataljons** () bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar iekļaušanu 25. Abavas bataljonā 1943. gada maijā.

## Izveidošana
17. Vidzemes policijas bataljonu saformēja kapteinis Alfons Skrauja 1941. gada 21. decembrī Rīgā. Jau 28. decembrī bataljons izbrauca uz dienesta vietu, Lepeļu Baltkrievijā, izbraucot tajā bija 10 virsnieki, 47 instruktori un 279 kareivji, vadošais sastāvs bija šāds:

Bataljona komandieris - kapteinis Alfons Skrauja

*1. rotas komandieris - kapteinis Jānis Purmalis
*2. rotas komandieris - virsleitnants Augusts Sūna
*3. rotas komandieris - virsleitnants Arnolds Vilks.

## Dienesta gaitas
Līdz Polockai bataljons devās ar vilciens, tālāk ap 100 km tika veikti kājām. Lepeļā bataljons novietojās bijušajās Sarkanās armijas kazarmās un mēnesi izveda apmācības, bruņojums bija vājš - trūka smago ieroču. Ar 1942. gada februāri bataljonu nosūtīja uz Polocku, 1. rotu norīkojot sardžu dienestam gar Vitebskas-Polockas dzelzceļu, bet pārējo bataljonu sardžu dienestam Polockā, šos uzdevumus bataljons izpildīja līdz tika likvidēts frontes pārrāvums pie Vitebskas. 9. martā bataljonu nosūtīja partizānu apkarošanas uzdevumos mežainā apvidū uz dienividiem no Lepeļas, tajos cīņā pret labāk bruņoto pretinieku tas pavadīja aptuveni mēnesi. 1942. gada maijā visu bataljonu pārcēla uz Dņepropetrovsku.

Pirmajās nedēļās bataljons izpildīja sardžu dienestu un izdarīja apmācības, vēlāk, pēc  frontes pārrāvuma pie Harkivas tika novietots aizsardzības pozīcijās vairāku kilometru platā iecirknī. Pēc pārrāvuma likvidēšanas bataljonu atkal pārveda uz Dņepropetrovsku, kur 21. jūlijā par tā komandieri iecēla pulkvežleitnantu Jāni Nikānu. Dņepropetrovskā bataljons turpināja sardžu dienesta izpildi līdz 1943. gada maijam, kad to pievienoja 25. Abavas policijas bataljonam.

## Atsauces
Nokia E90 Communicator

**Nokia E90 Communicator** bija Somijas uzņēmuma *[[Nokia]]* 3G  viedtālrunis, pēdējais no *Communicator* sērijas. Izlaists 2007. gadā.

Aparāts no ārpuses bija kā parasts telefons, bet atvērtā veidā ar to varēja darboties kā ar datoru, kuram bija *[[QWERTY]]* tastatūra un otrs liels LCD displejs. 
Papildus citām iepriekšējo *Communicator* iespējām, *E90* atbalstīja 3G *UMTS/[[HSDPA]]* datu pārraides protokolu un integrētu GPS.

thumb|left|120px|''E90'' aizvērtā stāvoklī
Aparāts apgādāts ar *[[ARM|ARM11]]* *[[OMAP]]* procesoru, kas darbojās 330 MHz frekvencē. Tam bija 128 MB atmiņa. Telefonā varēja ievietot *[[microSD]]* atmiņas karti. Operētājsistēma bija *[[S60]]*, kas veidota uz *[[Symbian]]* bāzes.

*Nokia E90 Communicator* priekštecis bija *[[Nokia 9500 Communicator]]*.

## Ārējās saites

*
Tules sala

**Tules sala** () vai **Morela sala** () ir neapdzīvota vulkāniska sala Dienvidsendviču salu arhipelāgā Atlantijas okeāna dienvidos. Administratīvi sala ietilpst Apvienotās Karalistes valdījumā Dienviddžordžijā un Dienvidsendviču Salās. Izvietojies arhipelāga dienvidrietumos Dienvidu Tules salu grupā, Sanlesmesa šaurums un Duglasa šaurums to atdala no Kuka salas austrumos. Sala ir daļēji erodējis stratovulkāns, salas centrā ir ap 60 m dziļš krāteris.

Salu 1775. gadā atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija, pie kam Dienvidu Tules salu grupa tika atzīmēta kopā, jo nebija iespējams veikt to sīkāku izpēti. Salu atsevišķo statusu 1819. gadā precizēja Krievijas ekspedīcija jūrasbraucēja Fabiāna fon Belinshauzena vadībā, Tules salas nosaukumu atvasinot no salu grupas nosaukuma. 1823. gada februārī salas piekrasti apsekoja amerikāņu jūrasbraucējs un roņu mednieks Bendžamins Morels ar kuģi *Wasp*, kuram par godu dots otrais salas nosaukums.

No 1955. gada janvāra līdz 1956. gada sākumam salā darbojās argentīniešu vasaras polārstacija Tenjente Eskivela, bet no 1976. gada līdz 1982. gadam — vissezonu stacija Korveta Urugvaja.

## Attēlu galerija

File:Teniente_Esquivel-ss17.jpg|Polārstacija *Teniente Esquivel* 1955. gadā
File:Refugio Teniente Esquivel 03.jpg|Polārstacija *Teniente Esquivel* skatā no aizmugures
File:Thule1981.jpg|Polārstacija *Corbeta Uruguay* 1981. gadā
File:Baliza Punta Hewison, Isla Thule.jpg|Bāka Puntahjūsonā (*Punta Hewison*) 1976. gadā


## Atsauces