open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jūrmalas skābene

**Jūrmalas skābene** () skābeņu suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Eiropas ziemeļdaļā, tostarp Latvijā, jūrmalas skābene ir galvenokārt sastopama jūras piekrastē — pārējā teritorijā reti. Sugas ietvaros nodala 2 pasugas.

## Apraksts
Jūrmalas skābene ir viengadīgs vai daudzgadīgs, 15—60 cm garš lakstaugs ar bagātīgi zarojošu stublāju. Tā sakne īsa un vāpstveidīga. Lapas ir lineāri lancetiskas, 6—20 cm garas un 0,5—2 cm platas. Auga plātnes mala ir gluda, viļņaina, gals smails, un pamats ir ķīļveida. Lapas kāts ir īss. Ziedkopa ir ļoti blīva un lapaina. Ziedu iekšējo apziedņa lapu mala ir zobaina, visām ir augonītis. Augļu laikā blīvo ziedkopu dēļ augs izskatās zeltaini dzeltens. Auglis ir iegarens (0,2—0,3 cm garš), dzeltens, ar 2—5 gariem, starveidīgiem izaugumiem un smailu galu. Zied jūlijā un augustā.

## Atsauces


## Ārējās saites
Struplapu skābene

**Struplapu skābene** () ir ļoti mainīga izskata skābeņu suga, kuras ietvaros nodala vairākas pasugas. Tā ir sastopama Eiropas krūmājos, mežmalās, izmīdītos mežos, kā arī ceļmalās un dažādās nezālienēs. Latvijā bieži visā teritorijā.

Latvijā sastopamā suga pēc apziedņa lapu formas nodalāma divās pasugās:

* *Rumex obtusifolius ssp. obtusifolius* — šī Latvijā ir sastopama retumis,
* *Rumex obtusifolius ssp sylvestris* (Wallr.) Čelak. — Latvijā sastopama bieži.

## Apraksts
Struplapu skābene ir daudzgadīgs, 50—130 cm garš lakstaugs ar stāvu, sīkrievainu, zaļu vai sarkanīgi brūnu stublāju, kurš zaro ziedkopā. Lapas ir iegareni olveidīgas, līdz 25 cm garas un 15 cm platas. Tās ir ar kātu un apakšējo lapu kāta garums var pārsniegt lapas plātnes garumu. Lapas plātnes mala ir jomaina, tās gals ir strups vai noapaļots, un pamats sekli sirdsveidīgs. Stublāja augšējās lapas ir lancetiskas, kāts īss, gals smails. left|thumb|Apziedņa lapas ar redzamiem augonīšiemZiedi ir skrajā, bet lielā, daudzzarainā skarā. Skaras zari ir stāvi.

Pasugas tiek nodalītas atkarībā no iekšējo apziedņa lapu formas, kas var būt olveidīgi trīsstūraina vai iegareni olveidīga, un zobiņu garuma uz iekšējā apziedņa lapu malas (pasugai *R.o. ssp. sylvestris* raksturīgi visbiežāk 3 gari un īlensmaili zobiņi). Neatkarīgi no pasugas iekšējā apziedņa lapas ar lielu augonīti (kārpveida uzbiezinājumu uz augļa). Zied no jūnija līdz augustam.

## Atsauces


## Ārējās saites
Heņičeska

**Heņičeska** () ir ostas pilsēta Ukrainas dienvidos Hersonas apgabalā, Heņičeskas rajona centrs. Izvietojusies apgabala dienvidaustrumos Azovas jūras krastā pie Utļukas limāna iepretī Arabata strēlei  no apgabala centra Hersonas.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta mūsdienu Heņičeskas vietā vēstures avotos pirmoreiz minēta 1474. gadā dženoviešu portolanā kā Saline. Mūsdienu Heņičeska dibināta no jauna 1784. gadā, 1837. gadā tā kļuva par miestu, bet 1903. gadā — pilsētu. Pilsētā attīstīta zvejniecība, pārtikas rūpniecība. Kūrorts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Oleški

**Oleški** () ir pilsēta Ukrainas dienvidos, Hersonas apgabala Hersonas rajonā. Atrodas Dņepras kreisajā krastā iepretī Hersonai  no tās, ietilpst Hersonas aglomerācijā. Oleški ir apgabala senākā pilsēta un viena no senākajām Dienvidukrainā. Pilsētas tuvumā atrodas plašie Olešku smiltāji. 

Pilsētā attīstīta pārtikas, elektromehāniskā, tekstila rūpniecība, smilšu ieguve. Oleškos atrodas naivisma gleznotājas Pelahejas Raiko (**') māja-muzejs, kurš iekļauts valsts kultūŗas pieminekļu sarakstā.

== Vēsture ==
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1084. gadā kā [[Kijivas Krievzeme]]s Oļešjes tirdzniecības punkts un nocietinājums [[Dņepra]]s grīvā. 1711. gadā šajā vietā pēc Čertomlikas Sečas iznīcināšanas 1709. gadā tika izveidota [[kazaki|kazaku]] Oļeškovas Seča, kas pastāvēja līdz 1734. gadam. No 1802. līdz 1920. gadam Oleški (Aļoški) bija [[Taurijas guberņa]]s Dņepras apriņķa centrs. 1928. gadā pārdēvēta par **Cjurupinsku''' () par godu padomju valstsvīram Aleksandram Cjurupinam. 1938. gadā piešķirts pilsētciemata statuss, no 1956. gada atkal pilsēta. 2016. gadā pilsētai atjaunots vēsturiskais nosaukums.

Krievijas uzbrukuma Ukrainai laikā 2022. gada 24. februārī Oleškus okupēja Krievijas armija. Kad 2023. gada jūnijā tika nopostīta Kahovkas HES, pilsēta applūda.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pavlo Li

**Pavlo Li** (, dzimis , miris ) bija ukraiņu aktieris un televīzijas raidījumu vadītājs. Sākoties Krievijas 2022. gada iebrukumam Ukrainā kara pirmajā dienā iestājās Ukrainas teritoriālās aizsardzības spēkos. Gājis bojā kaujā, kad Krievijas spēki bombardēja Irpiņas pilsētu netālu no galvaspilsētas Kijivas.

## Biogrāfija
Dzimis 1988. gadā Eipatorijā, Krimā, korejiešu-ukraiņu izcelsmes tēva un mātes ukrainietes ģimenē. Viņu sauca arī par Pašu Li.

Li bija aktieris Kijivas akadēmiskajā teātrī «Колесо», darbojās filmās un reklāmās. Viņš kļuva pazīstams ar lomu Ļubomira Levitska šausmu filmā *Штольня* (2007). Viņš arī filmējies filmā *Тіні незабутих предків* (2013).

Plašu popularitāti ieguva, piedaloties šova "Zvaigžņu fabrika 3" ukraiņu versijā. Lai arī viņš nebija šova uzvarētājs, tomēr viņu pamanīja Konstantīns Meladze un Anastasija Prihodko un tika izveidots televīzijas projekts "Paša Li". Turpināja arī filmēties, tai skaitā filmās *SelfieParty* (2016), *Правило бою*, (2017), *Зустріч однокласників* (2019). Filmās "Karalis Lauva" un filmu ciklā "Hobits" Li dublēja lomas ukraiņu valodā, viņš bija arī tādu varoņu dublējošā balss kā Ēriks Kartmens "Dienvidparkā", Stīvs Smits no "Amerikāņu tētuks", Glens Kvagmairs filmā "Mana trakā ģimene", Psidaks filmā "Pokémon: Detektīvs Pikaču". 2021. gadā Li filmējās TV seriālā *Provincial*. Pēdējā Li loma bija filmā *Мирний-21* (2022).

## Nāve
Li iestājās Ukrainas teritoriālajos aizsardzības spēkos Krievijas 2022. gada iebrukumam Ukrainā pirmajā dienā. Cīņu laikā viņš savā *[[Instagram]]* kontā vairākas reizes bija publicējis ziņas par kara apstākļiem un Ukrainas spēku.

Li tika nogalināts Krievijas apšaudes rezultātā Kijivas priekšpilsētā Irpiņā 2022. gada 6. martā. Par viņa nāvi paziņoja Odesas Starptautiskajā filmu festivālā. Viņš tika apglabāts 18. martā Ivanofrankivskas apgabala Vorohtā, kur dzīvo viņa māte.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jūlija Havaldži

**Jūlija Havaldži** (, pirmslaulību uzvārds — **Blagiņa** (); dzimusi ) ir ukraiņu brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece.

## Biogrāfija
Dzimusi 1990. gadā Ļvivā. Ar cīņas sportu sāka nodarboties 2001. gadā, 11 gadu vecumā. Trenējas Ukrainas Nopelniem bagātā trenera Oļega Sazonova vadībā.

Viņa pirmo reizi uz starptautiskās cīņas paklāja parādījās 2007. gadā, kad izcīnīja bronzas medaļu Eiropas kadetu čempionātā Varšavā svara kategorijā līdz 56 kg. Nākamajā 2008. gadā uzvarēja Eiropas junioru čempionātā un izcīnīja bronzas medaļas gan pasaules, gan Eiropas čempionātos.

2009. gada Eiropas čempionātā Viļņā svara kategorijā līdz 51 kg viņa izcīnīja bronzas medaļu, cīņā par bronzu uzvarot zviedrieti Sofiju Metsoni, kurai bija zaudējusi iepriekšējā Eiropas čempionāta ceturtdaļfinālā. 2011. gadā viņa Dortmundē izcīnīja Eiropas čempiones titulu svara kategorijā līdz 51 kg. Ceļā uz šo panākumu viņa pieveica lietuvieti Deimanti Butavičiūti, baltkrievieti Mariju Ivanovu, moldāvieti Natāliju Budu un rumānieti Esteru Dobri.

Starts 2012. gada olimpiskajās spēlēs J. Havaldži būtu bijis iespējams tikai tad, ja viņa būtu mainījusi svara kategoriju, jo 51 kg svara kategorija nav olimpiskā. Tomēr viņa neveica šo pāreju, iespējams, baidoties no spēcīgas konkurences Ukrainas komandā.

2013. gadā viņa izcīnīja sudrabu kontinenta čempionātā. 2016. gada Eiropas čempionātā Rīgā, viņa ieņēma trešo vietu. Piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs Brazīlijā, kur svara kategorijā līdz 53 kg ieņēma noslēdzošo 11. vietu.

2019. gadā viņa izcīnīja sudraba medaļu Eiropas spēlēs Minskā.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Kņazienes Olgas ordenis, 3. pakāpe (2019)
* Medaļa "Par darbu un uzvaru" (2013)

## Atsauces

## Ārējās saites
Kēniga teorēma (dinamika)

**Kēniga teorēma** dinamikā ļauj izteikt mehāniskas sistēmas pilno kinētisko (kustības) enerģiju pēc masas centra kustības enerģijas un kustības attiecībā pret šo masas centru enerģijas. Teorēmu izstrādāja Johans Zāmuels Kēnigs 1751. gadā.

Ja sistēma (vai ķermenis — materiālu punktu sistēma) ir saistīta ar tās masas centru, tad tās kinētiskā enerģija

E_k=\frac{mu^2}{2}+E'_k ,

kur \frac{mu^2}{2} ir sistēmas masas centra kinētiskā enerģija, E'_k ir tā kinētiskā enerģija, kas piemīt sistēmai tādēļ, ka tās punkti kustas attiecībā pret masas centru.

Ja rit (šī kustība sastāv no virzes un griezes) cilindriskas simetrijas ķermenis, tad tā kinētiskā enerģija sastāv no virzes kustības enerģijas un griezes kustības enerģijas:

E_k=\frac{mv_c^2}{2}+\frac{I_c\omega^2}{2} ,

kur m ir ķermeņa masa, v_c ir ķermeņa masas centra kustības ātrums, I_c ir ķermeņa inerces moments attiecībā pret cilindra asi, \omega ir ķermeņa griešanās ātrums ap cilindra asi.

## Atsauces
Frīdrihs Lādegasts

**Frīdrihs Lādegasts** (, dzimis , miris ) bija Saksijas izcelsmes vācu ērgeļmeistars 19. gadsimta otrajā pusē. Lādegasta būvētās ērģeles tika uzstādītas vairākās Vidzemes baznīcās.

Ērģelbūvniecību sācis apgūt brāļa darbnīcā Gēringsvaldē. Divdesmit gadu vecumā uzbūvēja savas pirmās ērģeles. Papildinājies pie meistariem Leipcigā, Bornā, Desavā, Strasbūrā, Parīzē (pie Aristida Kavajē-Kolla). 1846. gadā nodibināja ērģeļu darbnīcu Veisenfelsā. 1898. gadā darbnīcas vadību pārņēma viņa dēls Oskars.

Ap 200 radītās ērģeles mūsdienās atrodamas ne tikai Vācijā, bet arī citās Centrāleiropas valstīs, tai skaitā Igaunijā un Latvijā. Ievērojamāko ērģeļu vidū var minēt ērģeles Vīnes Musikverein koncertzālē, Mērzeburgas katedrāles ērģeles, ērģeles Leipcigas Svētā Nikolaja baznīcā, kā arī Lādegasta lielākās ērģeles Šverīnes katedrālē.

Latvijā Lādegasta ērģeles tika uzstādītas Burtnieku, Cesvaines, Matīšu un Valmieras Sīmaņa baznīcā, no kurām saglabājušās ērģeles Matīšos un Valmierā.

## Ārējās saites
Aizliegtā brīvdiena

**"Aizliegtā brīvdiena"** () ir 1986. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Džons Hjūzs. Filmā galvenās lomas atveido Metjū Broderiks, Mija Sāra un Alans Ruks.

Filma ir par skolnieku Ferisu Bjūleru, kurš ar savu labāko draugu un draudzeni nobasto skolu, lai pavadītu vienu dienu Čikāgā.

"Aizliegtā brīvdiena" pirmizrāde notika . Filma bija komerciāli veiksmīga, nopelnot 70 miljonus ASV dolāru pie 5 miljonu budžeta. Broderiks saņēma plašu kritiķu atzinību. Par savu lomu viņš tika nominēts Zelta globusa balvai. 2014. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

## Atsauces

## Ārējās saites
Asinssarkanā skābene

**Asinssarkanā skābene** () ir skābeņu suga. Tās Latvijai tuvākās dabiskās atradnes ir Skandināvijas dienviddaļā.

Kopskatā šī suga ir ļoti līdzīga nelielai struplapu skābenei bez garkātainajām piezemes lapām.

Auga stublājs ir stāvs, 40—90 cm garš un zaro ziedkopā, ziedkopa no vidus ir bezlapaina. Stublājs bieži ar sarkanīgu nokrāsu, tomēr tā nav noteicoša pazīme, jo mēdz būt arī pilnīgi zaļi eksemplāri. Ziedēšanas laikā nav piezemes lapu. Stublāja lapas plati lancetiskas vai lancetiskas, 6—14 cm garas un 2—5 cm platas. Lapu gals ir smails, mala attāli zobaina. Ziedu skaras ir garas. Iekšējās apziedņa lapas ir ar lielu augonīti, tās ir šauras, augļu laikā spilgti sarkanas, mala gluda, gals īsi smails, pie pamata ar 2 ļoti īsiem un lejupvērstiem, āķveidīgiem zobiņveida izaugumiem. Zied jūlijā un augustā.

## Atsauces
Adele Neihauzere

**Adele Neihauzere** (, dzimusi ) ir austriešu aktrise. Savu karjeru viņa uzsāka kā teātra aktrise, bet vēlāk sāka darboties arī televīzijā un kino.

## Biogrāfija
Adele Neihauzere dzimusi Atēnās, Grieķijā, bet četru gadu vecumā ar ģimeni pārcēlās no Grieķijas uz Vīni. Viņas māte pameta ģimeni ar Adeles pusbrāli, un Neihauzere kopā ar brāli palika dzīvot pie sava tēva Džordža, kas bija grieķis. Desmit gadu vecumā viņa sagrieza plaukstas locītavu un līdz divdesmit viena gada vecumam vairākas reizes vairāk mēģināja izdarīt pašnāvību.

Pēc šķiršanās no vīra, Neihauzere atgriezās Vīnē. Viņai ir dēls, kurš Grācā studē džeza ģitāras spēli.

## Karjera
Neihauzere gribēja būt aktrise kopš sešu gadu vecuma. No 1976. līdz 1978. gadam viņa mācījusies par aktieri teātra skolā *Schauspielschule Krauss*. Divdesmito gadu sākumā viņa pārcēlās uz Vāciju un sāka spēlēt teātros Minsterē, Esenē, Rēgensburgā, Maincas ''Staatstheater'' un reizēm arī Vīnē.

Neihauzere ieguva valsts mēroga uzmanību, atveidojot sievietes Mefisto lomu Gētes "Faustā" Rēgensburgas pilsētas teātrī. Viņa filmējusies filmās (*Helden in Tirol*, *Gone — eine tödliche Leidenschaft*, "Kur ir Freds?" (*Wo ist Fred*), *The Perlmutterfarbe*, *[[3faltig]]*) un televīzijas seriālos (*[[Tatort]]*, *[[Polizeiruf 110]]* un *[[Sinan Toprak ist der Unbestechliche]]*). Tāpat plašu atpazīstamību ieguvusi ar savu īpatnējo balsi, jo īpaši pateicoties fermera sievas Džūlijas Zirbneres lomai ORF veidotajā *[[Vier Frauen und ein Todesfall]]*.

2008. gadā Neihauzerei veica balss saišu operāciju, jo viņai balss saitēs izveidojās Reinkes tūska. Pēc operācijas viņas balss augstums nedaudz palielinājās.

Kopš 2010. gada viņa atveido alkohola atkarīgo bijušo izmeklētāju Bibi Felneri, kura cieš no izdegšanas sindroma un strādā pie Haralda Krasnicera ORF veidotajā seriālā *Tatort*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ūbānu pilskalns

**Ūbānu pilskalns** atrodas Vidzemē, Madonas novada Praulienas pagasta rietumos, netālu no valsts autoceļa P62 (Krāslava—Preiļi—Madona). Pilskalnu aprakstījis Ernests Brastiņš.

Pilskalnam ir 25 metrus augstas stāvas nogāzes pret austrumos tekošo Ilgas upīti, bet rietumos tas lēzeni paceļas 10 metru augstumā. Gar stāvāko nogāzi saglabājusies terase, rietumu pusē tā noarta. Kalnā atrastas senlietas, konstatēts kultūrslānis. Saglabājušās teikas, ka kalnā bijusi pils, bet pretējā kalnā — baznīca.

## Foto galerija

Attēls:Ubanu pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Ūbānu pilskalna 3D modelis
Attēls:Ubanu pilskalns4.jpg|alt=|Ūbānu pilskalna 3D modelis


## Ārējās saites
* Ūbānu pilskalns portālā Latvijas pilskalni
*
Orora

**Orora** () ir pilsēta Ilinoisas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 180 542 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Orora ir Ilinoisas otra lielākā pilsēta. Orora ietilpst Čikāgas aglomerācijā.

1908. gadā Orora ieguva iesauku "Gaismas pilsēta" (*City of Light*s), jo 1881. gadā tā bija viena no pirmajām pilsētām ASV, kurā tika ieviesta pilnībā elektriska ielu apgaismojuma sistēma. Ororas apkārtne ir ievērojama ar savu arhitektūru, kur ir sastopamas tādu arhitektu kā Frenka Loida Raita, Ludviga Mīsa van der Roe, Brūsa Gofa un Džordža Grānta Elmslija celtnes.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Neipervila

**Neipervila** () ir pilsēta Ilinoisas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 149 540 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Neipervila ir ceturtā lielākā Ilinoisas pilsēta. Neipervila ietilpst Čikāgas aglomerācijā, tā atrodas 45 km uz rietumiem no Čikāgas centra.
## Sadraudzības pilsētas
Neipervilas sadraudzības pilsētas ir:
* Nitra, Slovākija kopš 1993. gada 17. novembra.  
* Pakjuaro, Meksika kopš 2010. gada 13. novembra
* Kankuna, Meksika kopš 2021. gada 27. maija
## Atsauces

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Šteinera teorēma

**Šteinera teorēma** var būt:

* Heigensa—Šteinera teorēma,
* Šteinera—Lēmusa teorēma,
* Ponselē—Šteinera teorēma.
Planimetrija

**Planimetrija** (no latīņu *planum* — 'plakne' un sengrieķu *μετρεω* — 'mēru') ir Eiklīda ģeometrijas sadaļa, kurā tiek pētīti vienas plaknes (divdimensiju) objekti: plakanās figūras, leņķi, attālumi, laukumi. Planimetrijas pamatjēdzieni ir punkts, taisne (līnijas paveids) un plakne (virsmas paveids)*.*

## Atsauces
Ārons Sorkins

**Ārons Bendžamins Sorkins** (; dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists, dramaturgs un aktieris.

Radījis tādas Brodvejas lugas kā "Daži labi vīri" (*A Few Good Men*), *[[The Farnsworth Invention]]* un "Kas nogalina lakstīgalu..." (*To Kill a Mockingbird*). Radījis televīzijas seriālus *[[Sports Night]]* (1998—2000), *[[The West Wing]]* (1999—2006), *[[Studio 60 on the Sunset Strip]]* (2006—2007) un *[[The Newsroom]]* (2012—2014).

Vislabāk pazīstams kā scenārists, sarakstot tos tādām pazīstamām filmām kā "Daži labi vīri" (1992), "Amerikas prezidents" (*The American President*, 1995), kā arī biogrāfiskajām filmām "Čārlija Vilsona karš" (2007), "Naudas spēle" (2011) un "Stīvs Džobss" (2015). Par scenāriju Deivida Finčera filmai "Sociālais tīkls" (2010), Sorkins saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu par labāko adaptēto scenāriju un Zelta globusa balvu par labāko scenāriju.

Kā kinorežisors debiju piedzīvojis 2017. gadā ar krimināldrāmu "Mollijas spēle", kas saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Par šo filmu Sorkins trešo reizi tika nominēts Kinoakadēmijas balvai par labāko adaptēto scenāriju. Nākamā režisētā Sorkina filma bija *[[The Trial of the Chicago 7]]* (2020), kas tika nominēta pavisam sešām Oskaru balvām. Sorkins pirmo reizi saņēma nomināciju kategorijā Labākais oriģinālscenārijs. Sorkina trešā režisētā filma bija *[[Being the Ricardos]]* (2021), kas tika nominēta trijām Oskaru balvām.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Stereometrija

**Stereometrija** (no sengrieķu *στερεός* — 'ciets, telpisks' un *μετρέω* — 'mēru') ir Eiklīda ģeometrijas sadaļa, kurā tiek pētītas telpiskas figūras.

Parasti stereometrijas uzdevumi tiek risināti, izskatot atsevišķas plaknes, kurās ir spēkā planimetrijas likumi.
Johanness Štrolcs

**Johanness Štrolcs** (; dzimis  Blūdencā) ir Austrijas kalnu slēpotājs,  čempions kombinācijā un komandu sacensībās un sudraba medaļas ieguvējs slalomā.

Viņa tēvs Hūberts arī ir bijis kalnu slēpotājs,  Kalgari izcīnījis zelta medaļu kombinācijā un sudrabu milzu slalomā.

## Karjera
2012. gada Pasaules čempionātā junioriem Rokarazo izcīnīja bronzas medaļu supergigantā.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Valdizērā, bet nefinišēja milzu slaloma pirmajā braucienā. Arī vairākos nākamajos startos finišu sasniegt neizdevās. Pirmos punktus PK ieskaitē ieguva 2018. gada decembrī Garmišā-Partenkirhenē, ieņemot 30. vietu milzu slalomā.  Adelbodenē slalomā pārsteidzoši izcīnīja savu pirmo uzvaru Pasaules kausa posmos, startējot ar 38. numuru.

 Pekinā izcīnīja trīs medaļas. Kombinācijā viņš kļuva par olimpisko čempionu, atkārtojot sava tēva panākumu, kurš šajā discpilīnā uzvarēja  Kalgari. Štrolci kļuva par pirmo tēvu un dēlu, kas olimpiskajās spēlēs izcīnījuši zelta medaļu tajā pašā kalnu slēpošanas individuālo sacensību disciplīnā. Slalomā viņš izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties tikai Francijas kalnu slēpotājam Klemānam Noelam. Jaukto komandu sacensībās paralēlajā slalomā Austrijas komandas sastāvā ieguva vēl vienu zelta medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Arts Kernijs

**Arturs Viljams Metjū Kernijs** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris un komiķis.

Savas karjeras laikā saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu, Zelta globusa balvu un sešas Emmy balvas. Vislabāk pazīstams, piedaloties televīzijas seriālā *[[The Honeymooners]]* (1955—1956). Par lomu filmā *[[Harry and Tonto]]* (1974) saņēmis Kinoakadēmijas balvu kategorijā labākais aktieris galvenajā lomā.

Piedalījies arī tādās filmās kā *[[The Late Show]]* (1977), *[[House Calls]]* (1978), *[[Going in Style (1979. gada filma)|Going in Style]]* (1979), *[[Firestarter]]* (1984) un *[[The Muppets Take Manhattan]]* (1984). Kernija pēdējā loma bija filmā "Pēdējais varonis" (1993).

## Ārējās saites
Čārlzs Denss

**Volters Čārlzs Denss** (; dzimis ) ir angļu aktieris.

Pazīstams ar savām lomām tādās filmās kā *[[The Golden Child]]* (1986), zinātniskās fantastikas filmās "Svešais 3" (*Alien 3*, 1992) un "Pēdējais varonis" (1993), mistērijas filmā "Gosforda parks" (2001), televīzijas filmā *[[Terry Pratchett's Going Postal]]* (2010), fantāzijas filmā "" (*Dracula Untold*, 2014), vēsturiskajā drāmā "Imitācijas spēle" (2014), monstru filmā 'Godzilla II: Briesmoņu karalis" (2019), biogrāfiskajā drāmā "Manks" (2020) un šausmu komēdijā *[[Rumours (filma)|Rumours]]* (2024).

Piedalījies arī televīzijas seriālos *[[The Jewel in the Crown]]* (1984), "Troņu spēle" (2011—2015) un "Kronis" (2019—2020). Par dalību seriālā "Kronis" Denss tika nominēts Emmy balvai.

## Ārējās saites
Anna F.

**Anna Vapele** (, dzimusi ), profesionāli pazīstama kā **Anna F.**, ir austriešu dziedātāja, dziesmu autore un aktrise.

## Biogrāfija

### 1996–2008: agrīnā dzīve
Vapele dzimusi Austrijas pilsētā Frīdbergā. Ar dziedāšanu viņa sāka nodarboties jau bērnībā. Grācā studēja angļu un itāļu filozofiju un literatūru, bet nedēļas nogalēs strādāja ATV.

### 2009–2011: karjeras sākums
[right|thumb|150x150px| Anna F. [Austrijas mūzikas balva Amadeus|Austrijas mūzikas balvas ''Amadeus'' pasniegšanas ceremonijā 2010. gadā.]]
2009. gada vasarā Anna bija Lenija Kravica Eiropas turnejas iesildītājmāksliniece. 2009. gadā viņa saņēma Austrijas mūzikas balvu *Amadeus* kategorijā "Pop".

2010. gada 5. februārī viņa izdeva savu debijas albumu *For Real*. Albums sasniedza trešo vietu Austrijas mūzikas topos un tika apbalvots ar zelta sertifikātu. Vapele ar koncertiem apceļoja Austriju, tostarp uzstājoties mūzikas festivālā *[[Donauinselfest]]*.

### 2012. gada līdz mūsdienām
2012. gadā Vapela kā aktrise debitēja Dito Cincadzes spēlfilmā *[[Invasion]]*, kuras pirmizrāde notika 2012. gada 30. jūnijā Minhenes kinofestivālā.

2012. gadā Vapele pārcēlās uz Prenclauerbergu Berlīnē. 2013. gadā viņa parakstīja līgumu ar *[[Polydor Records|Polydor]]* / *[[Island Records|Island]]* (*[[Universal Music Group]]*). 2013. gada augustā Anna izdeva *DNA* kā savu pirmo dziesmu no gaidāmā albuma *King in the Mirror*. Mūzikas video tika izlaists 2013. gada 3. augustā. Viņa uzstājās Jana Bēmermaņa televīzijas šovā *Lateline*.

Albums *King in the Mirror* tika izdots 2014. gada februārī. Vapele bija Džeimsa Blanta turnejas iesildītājmāksliniece Austrijā, Vācijā, Itālijā un Šveicē.

Gatavojoties 2015. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam, Anna bija daļa no ORF komandas, kas meklēja potenciālos kandidātus, kas dziesmu konkursā pārstāvētu Austriju, darbojoties kā mūzikas pedagogs.

2017. gadā Anna sāka ierakstīt jaunu albumu kopā ar producentu Danielu Brendu, ar kuru arī tajā laikā tikās.

## Diskogrāfija

### Studijas albumi

### Singli

## Filmogrāfija

### Filma

## Balvas un nominācijas

## Atsauces

## Ārējās saites
Frānsistauna

**Frānsistauna** (, ) ir pilsēta Botsvānas ziemeļaustrumos, Zimbabves pierobežā. Ar vairāk nekā 100 000 iedzīvotājiem tā ir otrā lielākā pilsēta valstī.

Pilsēta radusies 1897. gadā Dienvidāfrikas pirmā zelta drudža laikā, un mūsdienāas tās apkaimē atrodas vecas un pamestas zelta atradnes. Mūsdienās pilsētas apkaimē iegūst kobalta, vara un niķeļa rūdas.

## Ārējās saites
Vītollapu skābene

**Vītollapu skābene** () ir skābeņu suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Ziemeļamerikā, taču mūsdienās augs ir ievazāts arī Eiropā, tostarp Latvijā.

## Apraksts
Vītollapu skābene ir daudzgadīgs, 40-100 cm garš lakstaugs ar stāvu, kailu, zarainu stublāju, kurš  zarojuma vietās ir it kā lauzīts. Piezemes lapu rozetes parasti nav.

Lapas ir lancetiskas, 4-10 cm garas un 1-3,5 cm platas, tumšzaļas, mazliet spīdīgas un ādainas. Lapu mala ir gluda, gals smails vai gari nosmailots, pamats smails, un kāts ir īss. Ziedi ir izvietoti piramidālās skarās stublāja un zaru galā. Iekšējās apziedņa lapas ir sirdsveidīgas, aptuveni 0,4-0,6 cm garas un 0,3-0,5 cm platas, mala sīkzobaina vai gandrīz gluda. Kārpveidīgais izaugums uz apziedņa lapām jeb augonītis ļoti liels (aptuveni 0,3 cm garš) un ovāls. Zied jūnijā un jūlijā.

## Atsauces


## Ārējās saites
Marsels Lebūts

**Marsels Žils Anrī Lebūts** (; dzimis , miris ) bija beļģu futbolists, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Lebūts 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja Jauktās komandas *Université de Bruxelles* sastāvā. Komanda futbola turnīrā izcīnīja bronzas medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Marsels Lebūts (Olympics profils) 
* Marsels Lebūts (Olympedia profils) 
* Marsels Lebūts (Sports Reference profils)
Matemātiskais svārsts

thumb|Svārsts ar novirzes leņķi ''θ'', ātruma ''v'' un paātrinājuma ''a'' vektoriem
**Matemātiskais svārsts** ir idealizēts svārsts, kuru veido neizstiepjamā diegā ar neievērojamu masu iekārts materiāls punkts, kas svārstās smaguma spēka ietekmē.

Vispārīgā gadījumā matemātiskās svārstības nav harmoniskas.

## Ārējās saites
Vērpes svārsts

thumb|Vērpes svārsts darbībā
**Vērpes** (**griezes**) **svārsts** ir svārsts, kurš sastāv no ķermeņa, kurš ir iekārts tādā veidā, ka tā vienīgā iespējamā kustība ir griešanās ap kādu vienu asi.

Tas var būt disks, kurš iekārts elastīgā stieplē un kurš atrodas līdzsvara stāvoklī, kamēr stieple nav savērpta. Pagriežot šo disku par kādu leņķi \alpha, stieple savērpjas un tajā rodas spēka moments M, kas tiecas atgriezt disku līdzsvara stāvoklī un rada diska rotācijas svārstības ap rotācijas asi.

M=-D\alpha,

kur D vērpes modulis.

Vērpes svārsta harmonisko svārstību kinemātikas vienādojums:

\alpha=\alpha_{max}\cos(\omega_0t+\varphi_0),

kur \alpha_{max} ir savērpes leņķa lielākā vērtība, \omega_0 ir svārstību leņķiskā frekvence, t ir laika moments, \varphi_0 ir svārstību sākumfāze.

Svārstību leņķiskā frekvence

\omega_0=\sqrt{\frac{D}{I}},

svārstību periods

T_0=2\pi\sqrt{\frac{I}{D}},

kur I ir svārsta inerces moments.
Konrāds fon Grīnevalds

**Konrads Frīdrihs fon Grīnevalds** (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes dzelzceļa būves inženieris. Rīgas Politehniskā institūta absolvents, piedalījies Ainažu—Valmieras—Smiltenes dzelzceļa būvē.

Dzimis Tallinā, kur no no 1901. līdz 1905. gadam mācījās Nikolaja ģimnāzijā. No 1905. līdz 1906. gadam - krievu militarajā dienestā. No 1906. līdz 1909. gadam studēja Rīgas Politehniskajā institūtā. 1909. gadā kļuva par Vidzemes bruņniecības ceļu inženieri. No 1910. līdz 1912. gadam bija Ainažu—Valmieras—Smiltenes dzelzceļa distances priekšnieks un piedalījās dzelceļa būvniecībā. 1913. gadā kļuva par Igaunija bruņniecības ceļu inženieri un projektēja dzelceļa līniju no Tapas uz Paidi Igaunijā. Pirmā pasaules kara laikā dienēja kā Krievijas armijas rezerves virsnieks. 1918. gadā boļševiku izsūtīts uz Krasnojarsku. Tajā pašā gadā atgriezās Igaunijā, bet 1920. gadā devās uz Vāciju. 1925. gadā ieguva doktora grādu. 1932. gadā kļuva par Karlsrūes Tehnoloģiju institūta profesoru, bet no 1934. gada strādāja Dancigas Tehniskajā universitātē (mūsdienās Gdaņskas Politehnika).

## Ārējās saites
*Gruenewaldt, Conrad Friedrich v. (1884-1945)
Ungurkalns

**Ungurkalns** jeb **Ozoliņu kalns** atrodas Vidzemē, Limbažu novada Viļkenes pagasta austrumu daļā, Svētupes labajā krastā augšpus Šķirstiņiem.

Pilskalns orientēts paralēli Švētupei ziemeļu-dienvidu virzienā. Kalna ziemeļu gals ir 8—12 metrus augsts. Gar kalna trijām malām U burta veidā uzbērts valnis, kas dienvidu galā sasniedz 4 metri augstumu. Tādējādi norobežots 80 x 40 metrus liels plakums. Konstatēts kultūrslānis.

Nostāsti vēsta, ka Šķirstiņu muižas īpašnieks kalnā izbūvējis lapeni. Teikas arī vēsta, ka Ungurkalnā esot apslēpta manta un ka zviedru laikos kalnā bijusi baznīca, kas nogrimusi. Uz dienvidiem no pilskalna atradies Kapu kalns un Baznīckalns, kas norakti grantī 20. gadsimta 60.—70. gados.

## Foto galerija

Attēls:Ungurkalns3.jpg|alt=|Ungurkalna 3D modelis


## Ārējās saites
* Ungurkalns portālā Latvijas pilskalni
*
Purva skābene

**Purva skābene** () ir skābeņu suga, kas sastopama Eiropas rietumu (neiekļaujot Pireneju pussalu), centrālajā un dienvidaustrumu daļā. Vietām aug arī Rietumāzijā. Ļoti līdzīga jūrmalas skābenei; daži autori to nodala tikai kā jūrmalas skābenes varietāti: *R. maritimus var. paluster (Sm.) Schltdl.*

Latvijā sastopama ļoti reti — līdz šim ir konstatēta Rīgā. Lielās līdzības ar jūrmalas skābeni dēļ iespējama arī citur, īpaši piejūras teritorijās.

## Apraksts
Purva skābene ir viengadīgs vai daudzgadīgs, 20—80 cm garš lakstaugs. Stublājs ir zarains, stāvs, zarojums stublāja apakšējā trešdaļā maz izteikts. Zarojums parasti ir lokveidīgi stāvs. Lapas ir lancetiskas, 6—20 cm garas un 0,5—4 cm platas, kāts ir īss, mala gluda, gals smails. Ziedkopa ir blīva un lapaina. Ziedu iekšējās apziedņa lapas ir zobainas (zobiņu garums ir 0,3—0,35 cm), visas ar augonīti. Auglis ir iegarens, 0,18—0,23 cm garš, gaišbrūns, parasti ar 3 izaugumiem (zobiņiem). Zied jūlijā un augustā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Katrīnas luterāņu baznīca

**Katrīnas evaņģēliski luteriskā baznīca** ir Latvijas Evaņģēliski luteriskā baznīcas dievnams, kas atrodas Limbažu novada Viļķenes pagasta centrā Viļķenē.

Viļķenes filiāldraudze nodibināta 17. gadsimta vidū. Līdz 1669. gadam tā bija Limbažu draudzes filiālbaznīca, vēlāk pastāvīga. 1709. gadā atkal pievienota Limbažiem. Nodibinoties Latvijas valstij, draudze atkal ieguva patstāvību.

Baznīca minēta no 1624. gada. 1742. gadā uzbūvēta jauna koka baznīca, bet 1867. gadā tika uzbūvēta mūsdienu neogotiskā stila mūra baznīca, kuras autors ir Johans Daniels Felsko. 1868. gadā baznīcā iebūvētas Augusta Martina ērģeles, kurām mūsdienās ir kultūras pieminekļa statuss.

No 1913. līdz 1919. gadam mācītāja pienākumus šeit veica Teodors Šeinpflugs (1862-1919).

## Ārējās saites
Skābenes

**Skābenes** () ir sūreņu dzimtas ģints, kurā ietilpst apmēram 200 viengadīgu, divgadīgu un daudzgadīgu lakstaugu sugu. Šīs ģints pārstāvji ir sastopami gandrīz visā pasaulē.

Dažas no tām ir nezāles, bet citas tiek audzētas to ēdamo lapu dēļ. Skābenes uzturā izmanto vairāku zvīņspārņu sugu kāpuri, un tie ir vienīgie tauriņu *Lycaena rubidus* saimniekaugi.

Latvijā ir sastopamas vairākas skābeņu sugas, dažas no tām ēdamas:

* Blīvā skābene (*Rumex confertus* Willd.)
* Cirtainā skābene (*Rumex crispus* L.)
* Garlapu skābene (*Rumex longifolius* DC.)
* Jūrmalas skābene (*Rumex maritimus* L.)
* Krastmalas skābene (*Rumex hydrolapathum* Huds.)
* Mazā skābene (*Rumex acetosella* L.)
* Piramidālā skābene (*Rumex thyrsiflorus* Fingerh.)
* Pļavas skābene (*Rumex acetosa* L.)
* Purva skābene (*Rumex palustris* Sm.)
* Somijas skābene (*Rumex pseudonatronatus* (Borbás) Borbás ex Murb.)
* Struplapu skābene (*Rumex obtusifolius* L.)
* Šaurlapu skābene (*Rumex stenophyllus* Ledeb.)
* Ūdens skābene (*Rumex aquaticus* L.)
* Vītollapu skābene (*Rumex triangulivalvis* (Danser) Rech. f.)

## Atsauces


## Ārējās saites
Brīdagas luterāņu baznīca

**Brīdagas evaņģēliski luteriskā baznīca**, arī **Lielsalacas brāļu draudzes nams** ir Latvijas Evaņģēliski luteriskā baznīcas dievnams, kas atrodas Limbažu novada Viļķenes pagasta Brīdagā.

Brāļu draudzes lūgšanu nams tika uzcelts 1879. gadā. 1939. gadā lūgšanu nama vietā tika celta baznīca, tomēr 1940. gada padomju okupācijas rezultātā celtniecība tika pārtraukta. Kopš 1963. gada šeit vienreiz mēnesī notika dievkalpojums un dažkārt baznīca pildīja kapličas funkcijas. 2009. gadā iesvētīta atjaunotā baznīca.

Blakus atrodas Brīdagas kapsēta, kur apbedīti Ķirbižu muižas īpašnieki Aderkasi.
Mazuts

**Mazuts** ir naftas pārtvaices atlikums pēc benzīna, petrolejas un dīzeļdegvielas destilēšanas no naftas vai tās otrreizējās pārstrādes produktiem. Tas ir šķidrums tumši brūnā, dažreiz melnā krāsā. Tiek lietots kā degviela elektrostacijās un tieši apkurei, bitumena ražošanai, reizēm izmanto arī dīzeļdegvielas ieguvei. Augstās viskozitātes dēļ grūtāk transportējams kā parastās degvielas.

Mazutu galvenokārt ražo un lieto bijušajās PSRS valstīs. Mazutu iedala galvenokārt pēc sēra satura tajā.

## Atsauces
Virzes kustība

thumb|185x185px|Virzes kustība
**Virzes** jeb **translācijas** **kustība** ir absolūti cieta ķermeņa mehāniska kustība, kuras gaitā visi ķermeņa punkti kustas pa vienādām trajektorijām, kas ir savstarpēji paralēlas. Tādējādi jebkurā laika momentā visiem ķermeņa punktiem ir vienādi pārvietojumi, veiktie ceļi, ātrumi, paātrinājumi.

Cieta ķermeņa virzes kustību var vienkāršot līdz materiāla punkta taisnvirziena kustības kinemātikai, aprakstot ķermeņa viena punkta (parasti — masas centra) kustību un noskaidrojot pārējo punktu novietojumu attiecībā pret to.
Viļķenes pareizticīgo baznīca

**Viļķenes (Pērnigeles) Odigitrija Dievmātes pareizticīgo baznīca** bija Latvijas pareizticīgās baznīcas dievnams Limbažu novada Viļķenes pagastā uz ziemeļrietumiem no Viļķenes, valsts autoceļa V141 (Radziņi–Viļķene–Ķirbiži) malā.

Pareizticīgo draudze dibināta 1848. gadā. Baznīcas un skolas telpas draudze iesākumā īrēja. 1869. gadā tika uzcelta tipveida baznīca pēc Roberta Pflūga projekta. Līdz 1920. gadam tās nosaukums bija **Pērnigeles baznīca**. Pašlaik baznīca ir pussagruvusi.
THX 1138

**"THX 1138"** () ir 1971. gada ASV zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Džordžs Lūkass. Filmā galvenās lomas atveido Roberts Dūvols, Donalds Plezenss, Dons Pedro Kollijs, Megija Makomija un Ians Volfs. "THX 1138" ir Lūkasa pirmā režisētā pilnmetrāžas filma, tās pamatā ir viņa paša studentu filma *Electronic Labyrinth: THX 1138 4EB*, ko viņš izveidoja, studējot Dienvidkalifornijas Universitātē. Viens no filmas producentiem ir Frānsiss Fords Kopola.

Filmas darbība norisinās antiutopiskā nākotnē, kurā iedzīvotājus kontrolē, izmantojot androīdus, kā policiju, kā arī psihotropās vielas, kas nomāc emocijas.

"THX 1138" pirmizrāde notika . Filma sākotnēji saņēma atšķirīgus kritiķu vērtējumus, tomēr filma laika gaitā saņēmusi kritiķu atzinību un kļuvusi par kulta filmu, īpaši pēc Lūkasa panākumiem 1977. gada filmā "Zvaigžņu kari".

## Ārējās saites
Mirjama Puhnere

**Mirjama Puhnere** (; dzimusi ) ir Austrijas kalnu slēpotāja,  sudraba medaļas ieguvēja supergigantā.

Viņas brālis Joahims arī ir nodarbojies ar kalnu slēpošanu, trīsreiz bijis uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmos.

## Karjera
2009. gada Eiropas Jaunatnes olimpiskajā festivālā Ščirkā izcīnīja uzvaru milzu slalomā. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Sanktantonā ar 47. vietu nobraucienā. Pirmos punktus PK ieskaitē ieguva tā paša gada 21. decembrī Valdizērā, Francijā, nobraucienā ieņemot 29. vietu. 2014. gada janvārī supergigantā Innerkremsā guva savu pirmo uzvaru Eiropas kausa posmos. Pirmo reizi Pasaules kausa posmā uzvarēja  nobraucienā Sanktmoricā.

2017. gadā guva traumu un bija spiesta izlaist visu 2017.—2018. gada sezonu.  nobraucienā Soldeu, Andorā, izcīnīja savu otro uzvaru PK posmos.

2021. gada Pasaules čempionātā Kortīnā d'Ampeco startēja tikai nobraucienā un ieņēma 11. vietu.  Pekinā izcīnīja sudraba medaļu supergigantā, piekāpjoties tikai šveicietei Larai Gutai-Behrami. Startēja arī nobraucienā un ierindojās 8. vietā. 2025. gada Pasaules čempionātā izcīnīja sudraba medaļu nobraucienā.

## Rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Kalnu sīpols

**Kalnu sīpols** () ir daudzgadīgs amariļļu dzimtas sīpolaugs. Savvaļā tas ir diezgan plaši sastopams kalnu apvidos rietumu un dienvidu Eiropā un Dienvidaustrumāzijā. Latvijā sastopams ļoti reti — tikai kā adventīvs augs.

Daži autori to iekļauj plašākā sugā *[[Allium senescens]]* vai nodala kā *Allium senescens* pasugu.

## Apraksts
Kalnu sīpols ir daudzgadīgs, 20—70 cm garš, pelēkzaļš lakstaugs. Auga sīpols ir olveidīgs un tas ir klāts ar tumšām zvīņām. Stublājs ir stāvs, kails un zem ziedkopas divšķautņains. Lapas ir plakanas, aptuveni 0,3—0,8 cm platas, tās ir izvietotas tikai pie stublāja pamata, un tās kopumā ir īsākas nekā stublājs. Uz stublāja lapu nav.

Ziedu čemurs ir blīvs, apziedņa lapas sārti violetas un aptuveni 0,5 cm garas. Ziedkāts ir vismaz apziedņa garumā, parasti garāks. Putekšņlapas mazliet pārsniedz apziedni. Pie čemura pamata ir īss, paliekošs, plēvjveidīgs vīkals. Vairvasiņas ziedkopā nemēdz veidoties. Auglis ir trīscirkņu pogaļa ar tumšām sēklām. Zied no jūnija beigām līdz augustam.

## Atsauces
Egils Vēverbrants

**Egils Vēverbrants** (1935—2022) bija latviešu ārsts nefrologs, Latvijas Universitātes (LU) goda doktors un viesprofesors.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1935. gada 16. jūlijā Mellužos, Rīgas Jūrmalā neirologa Arnolda Vēverbranta un viņa sievas Emmas, dzimušas Šnickas, ģimenē. Otrā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Lībeku, 1950. gadā uz ASV.

Līdz 1957. gadam studēja Ņūhempšīras Universitātē, tad medicīnu Džordža Vašingtona Universitātē (1960—1964), iestājās latviešu studentu korporācijā "Beveronija". Bija Providences Brauna Universitātes rezidents Rodailendas slimnīcā.

1970. gadā sāka strādāt par nefrologu Ročesteras slimnīcā, kur vadīja hemodialīzes nodaļu, 1978. gadā papildinājās Hammersmita slimnīcā Anglijā, vēlāk strādāja par nefrologu Saūda Arābijā (1980—1984). Pēc atgriešanās ASV turpināja strādāt par hemodialīzes nodaļas vadītāju Ročesteras slimnīcā un mācībspēku Ročesteras Universitātē.

1989. gada jūnijā Vēverbrants piedalījās Pasaules Latviešu Ārstu kongresā Rīgā, kur iepazinās ar latviešu internistu un nefrologu Ilmāru Lazovski un atbalstīja nefrologa Aivara Pētersona papildināšanos Ročesteras slimnīcā (1991—1992). Vēlāk kopā ar Aivaru Pētersonu uzrakstīja divas nefroloģijas mācību grāmatas. 2004. gadā Vēverbrants kļuva par Latvijas Universitātes goda doktoru un viesprofesoru.

Miris 2022. gada 8. martā Ročesterā.

## Darbi
* E. Veverbrants, A. Petersons. Nephrology in Your Pocket. [e-mācību grāmata], 2015. — 600 p.
* E. Vēverbrants, A. Pētersons. Nefroloģija kabatā. [e-mācību grāmata], 2015. — 600 lpp.
* A. Pētersons, E. Vēverbrants, I. Lazovskis. Kā atklāt un ārstēt nieru slimības. Rīga: 1998.

## Atsauces
Našvila (filma)

**"Našvila"** () ir 1975. gada ASV muzikāla komēdijdrāmas filma, kuras režisors un producents ir Roberts Oltmens. Filmā galvenās lomas atveido Kīts Karedīns, Deivids Ārkins, Barbara Bekslija, Neds Bītijs, Kārena Bleka, Ronija Bleklija, Timotijs Brauns, Džeraldīna Čaplina, Šellija Divāla, Elens Gārfīlds, Henrijs Gibsons, Skots Glens, Džefs Goldblūms, Barbara Herisa un Lilija Tomlina.

Filma piecu dienu garumā seko dažādiem cilvēkiem, kas ir iesaistīti kantri un gospeļu mūzikas biznesā Našvilā, līdz svinīgajam koncertam populistiskam ASV prezidenta amata kandidātam.

"Našvila" pirmizrāde notika . Filma guva plašu kritiķu atzinību, īpaši izceļot aktierspēli un filmas skaņu celiņu. Filma tika nominēta pavisam piecām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tai skaitā kategorijās labākā filma un labākais režisors. "Našvila" saņēma Oskaru kategorijā labākā dziesma (Karedīna dziesma *I'm Easy*). Filma tika nominēta arī 11 Zelta globusa balvām, kas ir līdz šim ir lielākais nomināciju skaits, ko saņēmusi viena filma. 1992. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". "Našvila" tiek uzskatīta par Oltmena meistardarbu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Neds Bītijs

**Neds Tomass Bītijs** (, dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris.

Savas piecu desmitgažu ilgajā karjeras laikā Bītijs piedalījās vairāk nekā 160 filmās. Piedalījies tādās filmās kā *[[Deliverance]]* (1972), "Našvila" (1975), "Visi prezidenta vīri" (1976), "Tīkls" (1976), *[[Mikey and Nicky]]* (1976), "Supermens" (1978), "1941" (1979), *[[Wise Blood]]* (1979), "Supermens 2" (1980), *[[Back to School]]* (1986), "Ceturtais protokols" (1987), "Kapteinis Amerika" (1990), ''Rudy'' (1993), "Snaiperis" (2007), "Čārlija Vilsona karš" (2007) un "Rotaļlietu stāsts 3" (2010).

Par lomu filmā "Tīkls" Bītijs tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākais aktieris otrā plāna lomā. Ticis nominēts arī divām Emmy balvām un Zelta globusa balvai.

## Ārējās saites
Šķautņainais sīpols

**Šķautņainais sīpols** () ir amariļļu dzimtas suga. Savvaļā tas ir sastopams Centrāleiropā un Austrumeiropā, kā arī Āzijas centrālajos un rietumu apgabalos. Lai gan Latvija ir ārpus sugas dabiskā izplatības areāla, tā reizēm ir sastopama — galvenokārt Rīgas apkārtnē.

Atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas aug sausās atmatās, nezālienēs, ceļu un dzelzceļu malās.

## Apraksts
Šķautņainais sīpols ir daudzgadīgs, 20—70 cm garš lakstaugs. Lai gan šķautņainais sīpols pieder sīpolu ģintij, tam nav tipiska sīpola — tam ir sīpolveidīgi paresninājumi pie stublāja pamata. Stublājs ir stāvs un apakšējā daļā lapains. Lapas ir apmēram pustik garas, cik stublājs, un aptuveni 0,2—0,4 cm platas; pēc formas lineāras, plakanas, un apakšdaļā ķīļveidīgas. Ziedu čemurs ir ieapaļš, blīvs, bez vairvasiņām. Ziedkāts ir 4-10 reizes garāks nekā apziednis. Vīkals ir paliekošs. Putekšņlapas nepārsniedz sārto apziedni (garumā 0,4—0,7 cm. Zied jūnija beigās un jūlijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Deražņa

**Deražņa** () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Hmeļnickas apgabala Hmeļnickas rajonā. Izvietojusies apgabala austrumos Vovkas upes krastā  no apgabala centra Hmeļnickas. Līdz 2020. gadam bija rajona centrs.

## Vēsture
Pilsēta dibināta 1431. gadā. 1542. gada dokumentos aprakstīta kā kazaku apmetne. No 18. gadsimta līdz 20. gadsimta pirmajai pusei lielākā iedzīvotāju daļa bija ebreji, tajā skaitā ievērojama karaīmu kopiena. 20. gadsimta otrajā pusē attīstījās kūdras ieguve un pārtikas rūpniecība. 1987. gadā piešķirts pilsētas statuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
Alla Belinska

**Alla Belinska** (; dzimusi ) ir ukraiņu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, 2021. gada Eiropas čempione.

## Biogrāfija
Starptautiskās sacensībās Alla Belinska piedalās kopš 2015. gada. 2018. gada Eiropas U23 čempionātā viņa ieguva bronzas medaļu.

2019. gadā Alla piedalījās 2019. gada Eiropas spēlēs, kas norisinājās Minskā. Svara kategorijā līdz 76 kg viņa ieņēma noslēdzošo 9. vietu.

2020. gada decembrī Serbijas galvaspilsētā Belgradā 2020. gada individuālajā Pasaules kausa izcīņā, svara kategorijā līdz 72 kg Alla izcīnīja uzvaru cīņā par bronzas medaļu un kļuva par šī plašā brīvās cīņas turnīra medaļnieci. Šī bija Ukrainas sportistes pirmā medaļa pieaugušo sacensībās.

2021. gada Eiropas čempionātā, kas aprīlī notika Varšavā, svara kategorijā līdz 72 kg Ukrainas sportiste izcīnīja zelta medaļu, finālā uzvarot Bulgārijas sportisti Julijanu Janevu. 2021. gada maija sākumā pasaules kvalifikācijas olimpiskajā turnīrā Sofijā Belinska uzvarēja svara kategorijā līdz 76 kg un atnesa Ukrainai olimpisko licenci spēlēm Tokijā. Olimpisko spēļu brīvās cīņas turnīra astotdaļfinālā Alla zaudēja ķīniešu cīkstonei Džou Cjiņai un ierindojās 12. vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ilērs Spanogs

**Ilērs Frederiks Spanogs** (; dzimis , miršanas datums *nav zināms*) bija beļģu futbolists, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Spanogs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja Jauktās komandas *Université de Bruxelles* sastāvā. Komanda futbola turnīrā izcīnīja bronzas medaļu. Viņš ir viens no vārtu autoriem spēlē pret Francijas komandu *Club Français*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ilērs Spanogs (Olympedia profils) 
* Ilērs Spanogs (Sports Reference profils)
Griezes kustība

[thumb|[Gliemežpārvads — griezes kustībā atrodas gan tā gliemezis, gan zobrats]]
**Griezes kustība** jeb **rotācijas kustība** ir absolūti cieta ķermeņa mehāniska kustība, ar kuru parasti saprot griešanos ap nekustīgu asi: visi ķermeņa punkti kustas pa riņķa līnijām, kas atrodas paralēlās plaknēs un kuru centri atrodas uz vienas griešanās ass. Šī ass var iet caur ķermeni vai atrasties ārpus tā.

Griešanās var norisināties arī ap kustīgu asi, kā arī ap nekustīgu punktu, tādā gadījumā visi ķermeņa punkti pārvietojas pa sfērām ar kopīgu rotācijas centru, šādu kustību var uzskatīt par griešanos ap asi, kas iet caur rotācijas centru un maina savu virzienu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Futbols 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — komandu sastāvi

Šajā uzskaitījumā apkopoti **sportisti, futbola komandu sastāvi, kuras startēja [[Futbols 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs|futbola sacensībās]] [[1900. gada vasaras olimpiskās spēles|1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]** Parīzē. Futbola turnīrs tika aizvadīts 1900. gada 20. un 23. septembrī, Vensānas velodromā, Parīzē. Šajā turnīrā startēja **3 komandas**, kopā ar **35 spēlētājiem** no **4 valstīm**.

Turnīrā Lielbritāniju pārstāvēja futbola komanda *[[Upton Park F.C.]]*, Franciju pārstāvēja futbola komanda *[[Club Français]]*, bet Jaukto komandu (veidoja Beļģijas, Lielbritānijas un Nīderlandes sportisti) pārstāvēja futbola komanda *Université de Bruxelles*.

## Komandas

## Komandu sastāvi
*Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.*

### Francija (''Club Français'')

### Lielbritānija (''Upton Park F.C.'')

### [[Attēls:Olympic flag border.png|20px]] Jauktā komanda (''Université de Bruxelles'')

## Pārstāvētās valstis un sportistu skaits

## Atsauces

## Ārējās saites
* Futbols 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Sports Reference'') 
* Futbols 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Olympedia'') 
* Futbols 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (''Olympics'') 
*
Vīnkalnu sīpols

**Vīnkalnu sīpols** () ir amariļļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama galvenokārt Eiropā un ir ieviesta Amerikā. Latvijā vīnkalnu sīpols ir sastopams reti, pārsvarā Daugavas ielejā un Kurzemes piejūras daļā.

Augs ir ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

## Apraksts
Vīnkalnu sīpols ir daudzgadīgs, 30—80 cm garš lakstaugs ar olveidīgu sīpolu. Stublājam ir 3—4 šauras, cilindriskas, 10—20 cm garas un 0,2—0,4 cm platas lapas, kas novietotas pie pamata dobas un atrodas stublāja lejasdaļā. Lapas virspusē ir šaura renīte. Lapas diezgan ātri nokalst. Ziedkopa ir ar vienu vīkala lapu, kas ir īsāka nekā čemurs un ātri nokrīt. Ziedkopā ir daudzas vairvasiņas, kas nogatavojoties kļūst dzeltenbrūnas vai iesārti violetas. Dažreiz ziedu vispār nav. Ziedu maz, ja tie ir, tad tie ir tumšvioleti, stāvi, garos kātos, veidojas vairvasiņu čemura centrā un uzzied, kad stublājs sāk nokalst. Putekšņlapām ir īlenveidīgi zobiņi uz kātiņa, tās ir aptuveni divreiz garākas nekā apziednis. Zied jūnija beigās un jūlijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Brīvības diena (Baltkrievija)

[thumb|250px|Brīvības dienas demonstrācija pie [Baltkrievijas Nacionālais operas un baleta teātris|Baltkrievijas Nacionālā operas un baleta teātra Minskā 2018. gadā]]
thumb|250x250px| Baltkrievijas opozīcijas rīkotais Brīvības dienas svinību mītiņš 2007. gadā
**Brīvības diena** (, *Dzień Voli*) ir Baltkrievijas Demokrātiskās Republikas neatkarības pasludināšanas diena, ko atzīmē 25. martā. Kopš 20. gadsimta 20. gadu sākuma Brīvības dienu kā Baltkrievijas neatkarības dienu atzīmē Baltkrievijas neatkarības kustība. To plaši atzīmē arī baltkrievu diaspora, bet Baltkrievijā dienai oficiāls statuss nav.

Arī ASV gubernatori un prezidenti, tostarp Dvaits Eizenhauers, Ronalds Reigans, Džordžs H. V. Bušs un Bills Klintons, Amerikas baltkrievu kopienu parasti sveic 25. martā.

Baltkrievijā Brīvības dienu ar protestiem un demonstrācijām pret Aleksandru Lukašenko katru gadu atzīmē tās opozīcija, un tos regulāri pavada protestētāju masveida aizturēšana un spīdzināšana. Baltkrievijas valdība Brīvības dienu kā atzīmējamo dienu neatzīst, apgalvojot, ka Baltkrievijas Demokrātisko Republiku 1918. gadā izveidoja Baltkrieviju okupējušie vācieši, un Lukašenko to raksturojis kā "drūmu lappusi mūsu vēsturē". Tuvojoties Baltkrievijas Demokrātiskās Republikas dibināšanas simtgadei, varas iestādes represijas un kritiku mīkstināja un 2018. gadā atļāva Minskā rīkot dienai veltītu ceremoniju un koncertu, ko apmeklēja ap  cilvēku, bet 2019. gada pasākumi Minskā un reģionos notika bez plaša mēroga represijām.

2020. gadā baltkrievu mūziķis Zmicers Vaicuškevičs sacerēja šai dienai veltītu dziesmu *25aha sakavika*.

2021. gada Brīvības diena bija pēdējā diena Baltkrievijas iedzīvotāju protestos pret Baltkrievijas prezidenta vēlēšanām 2020. gadā, un tajā aizturēti vairāk nekā 200 cilvēki.

## Atsauces
Alfreds Molina

**Alfreds Molina** (, dzimis ) ir angļu aktieris.

Savu kino debiju piedzīvojis Stīvena Spīlberga filmā "Pazudušā šķirsta meklējumos" (1981). Vēlāk piedalījies tādās filmās kā *[[Prick Up Your Ears]]* (1987), *[[Not Without My Daughter]]* (1991), *[[Enchanted April]]* (1991), "Maveriks" (1994), "Cilvēks, kurš pārāk maz zināja" (1997), "Naktis bugi stilā" (1997), "Šokolāde" (2000), "Frīda" (*Frida*, 2002), "Identitāte" (2003), "Luters" (*Luther*, 2003), "Zirnekļcilvēks 2" (2004), "Da Vinči kods" (2006), *[[An Education]]* (2009), *[[Love Is Strange]]* (2014), "Zirnekļcilvēks: Mājupceļa nav" (2021) un *[[The Instigators]]* (2024). Ierunājis arī lomas filmās "Rango" (2011), "Mošķīšu universitāte" (2013), "Ralfs izposta internetu" (2018) un "Ledus sirds 2" (2019).

Par lomu miniseriālā *[[Feud]]* (2017) Molina tika nominēts Zelta globusa balvai un Emmy balvai.

## Ārējās saites