Guzala Sitdikova

**Guzala Sitdikova** (; ; dzimusi ) ir baškīru rakstniece, dzejniece, publiciste un sabiedriskā darbiniece. Viņa ir viena no redzamākajām mūsdienu baškīru literatūras pārstāvēm, kuras daiļrade aptver dzeju, prozu, esejas un bērnu literatūru.  Sitdikovas literārā darbība cieši saistīta ar baškīru nacionālās identitātes, valodas un kultūras saglabāšanas jautājumiem. Viņas darbos bieži tiek aplūkotas sociālās pārmaiņas, garīgās vērtības un cilvēka attiecības ar sabiedrību, vienlaikus saglabājot saikni ar tautas tradīcijām un folkloru.

Kā sabiedriskā darbiniece viņa aktīvi iesaistījusies kultūras un izglītības iniciatīvās, veicinot baškīru valodas lietojumu un literatūras attīstību. Viņas ieguldījums baškīru kultūrā novērtēts arī institucionāli — viņai piešķirts Baškortostānas Nopelniem bagātās kultūras darbinieces nosaukums, viņa ir Hadijas Davletšinas prēmijas laureāte, un 2022. gadā viņai piešķirts Baškortostānas Tautas dzejnieces tituls.

## Agrīnā dzīve un izglītība
Guzala Sitdikova dzimusi  Inzerā, Belorecas rajonā, toreizējā Baškīrijas APSR, lauku un kalnainā vidē, kas būtiski ietekmēja viņas pasaules uztveri un vēlāk arī literāro tematiku. Viņa uzauga baškīru kultūrtelpā, kur tika saglabātas tautas tradīcijas, valoda un dzīvesveids, kas kļuva par nozīmīgu pamatu viņas radošajai identitātei. Skolas gaitas Sitdikova uzsāka vietējā lauku skolā, kur, neraugoties uz pieticīgajiem apstākļiem, nozīmīgu vietu ieņēma lasīšana un interese par literatūru. Jau agrā vecumā viņa sāka rakstīt dzeju, kā arī interesējās par mūziku un zīmēšanu. Šī agrīnā radošā aktivitāte un plašā lasīšanas pieredze veicināja viņas interesi par valodu un literatūru, kas vēlāk kļuva par viņas profesionālās darbības pamatu.

Pēc astoņgadīgās skolas pabeigšanas 1967. gadā viņa iestājās Belorecas pedagoģiskajā skolā, bet vēlāk turpināja izglītību un 1980. gadā absolvējusi Čeļabinskas Kultūras institūtu. Šī pedagoģiskā un kultūras izglītība organiski savijās ar viņas turpmāko darbību literatūrā, publicistikā un sabiedriskajā dzīvē. Agrīnajos literārajos mēģinājumos dominēja dzimtās vietas tēlojums, dabas motīvi un cilvēka attiecības ar apkārtējo vidi — tematika, kas saglabājās arī viņas vēlākajā daiļradē un kļuva par vienu no raksturīgākajām viņas rakstības iezīmēm.

## Literārās darbības sākums
Guzalas Sitdikovas literārā darbība aizsākās 1976. gadā, kad viņa sāka publicēt savus darbus reģionālajā presē un literārajos izdevumos. Agrīnie dzejoļi un īsie stāsti iezīmēja viņas ienākšanu baškīru literatūras telpā, piesaistot uzmanību ar tematisko saistību ar tautas tradīcijām un laikmeta sociālajām pārmaiņām. 1984. gadā par nozīmīgu pavērsienu kļuva publikācija almanahā *Йәш көстәр* (“Jaunie spēki”), kam 1986. gadā sekoja pirmās dzejas grāmatas iznākšana. Sitdikovas profesionālo izaugsmi cieši sekmēja darbs Belorecas rajona laikrakstā *Ural*, kur viņa kopš 1983. gada darbojās kā korespondente, vēlāk arī kā redakcijas vadītāja, redaktora vietniece un redaktore. Šī darbība nodrošināja aktīvu līdzdalību literārajā un kultūras vidē, veicinot kontaktus ar citiem autoriem un paplašinot viņas publicēšanās iespējas. Pakāpeniski viņa nostiprinājās ne tikai žurnālistikā, bet arī baškīru literatūrā kopumā. 1995. gadā viņa kļuva par Baškortostānas Rakstnieku savienības locekli.

Agrīnajā daiļrades posmā Sitdikova galvenokārt pievērsās dzejai, kur dominēja lirisms, dabas tēlojumi un cilvēka iekšējās pasaules atspoguļojums, kā arī morālo vērtību problemātika. Vēlāk viņas radošais diapazons paplašinājās, ietverot prozu, bērnu literatūru un publicistiku. Par pirmo nozīmīgo darbu bērnu auditorijai tiek uzskatīta grāmata *Tекетек* (1994). Jau agrīnajos darbos iezīmējās viņas rakstībai raksturīgās iezīmes — cieša saikne ar baškīru kultūras tradīcijām, humānisma ideāli un daudzu žanru pieeja, kas kļuva par pamatu turpmākajai literārajai attīstībai.

## Literārā darbība
Guzalas Sitdikovas daiļrades centrā ir dzeja, kas veido viņas literārās darbības pamatu. Viņa publicējas kopš 1976. gada, un par nozīmīgu agrīnu posmu tiek uzskatīta publikācija almanahā *Йәш көстәр* (“Jaunie spēki”) 1984. gadā, kam sekoja patstāvīgu krājumu izdošana. Starp nozīmīgākajiem dzejas krājumiem minami *Йәннәт баҡсаһы* (2005), *Күсле ил — көслө ил* (2007) un *Ағып килә мәңгелек: шиғырҙар, поэмалар* (2019), kas kopumā veido tematisku un stilistisku vienotību viņas daiļradē. Sitdikovas dzeju raksturo lirisms, simbolisms, emocionāla intensitāte un izteikta valodas tēlainība, kas bieži balstīta baškīru folkloras elementu izmantojumā. Viņas darbos dominē mīlestība pret cilvēku, ticība humānistisko ideālu nozīmei un ētiski orientēts skatījums uz pasauli. Tematiski dzeja aptver cilvēka attiecības ar dabu, dzimto zemi, tautas tradīcijām un vēsturisko atmiņu, kā arī refleksiju par nacionālo identitāti un kultūras saglabāšanu mūsdienu sabiedrībā. Personiskā pieredze viņas tekstos organiski savienojas ar plašākiem sociāliem un kultūras procesiem.

Līdztekus dzejai Sitdikova darbojusies arī prozā, eseju rakstīšanā un publicistikā, bieži apvienojot vairākus žanrus vienos izdevumos. Viņas darbos sastopami stāsti, esejas, didaktiski teksti un citi prozas veidi, piemēram, krājumos *Йәш ғаиләгә нәсихәттәр* (2006) un *Күсле ил — көслө ил* (2007) līdzās dzejai iekļauti arī esejas un pamācoši teksti. Darbs *Доброе семя — доброе племя* izdots kā dzejas un eseju krājums, kas apliecina autores daudzu žanru pieeju. Prozas ievirze īpaši izpaužas darbos, kuros apvienoti dažādi literārie veidi, tostarp stāsti un pasakas. Par šādu piemēru uzskatāms krājums *Ҡолонсаҡ – арғымаҡ булыр бер саҡ*, kurā līdzās dzejai iekļauti arī prozas teksti, tādējādi paplašinot autores tematisko un stilistisko diapazonu. Šajos darbos bieži sastopama arī autobiogrāfiska perspektīva, kas ļauj padziļināti atklāt autores pasaules uztveri un sabiedrības procesu interpretāciju.

Nozīmīga Sitdikovas daiļrades daļa ir bērnu literatūra. Viņas pirmā bērniem paredzētā grāmata *Текетек* iznāca 1994. gadā, un vēlāk sekoja vairāki citi darbi, piemēram, *Үҙ Ҡояшым, үҙ Айым*, *Машина ниңә «дүрт-дүрт», ти?*, *Ҡолонсаҡ – арғымаҡ булыр бер саҡ* un *Планета детства*. Šajos izdevumos apvienoti dzejoļi, pasakas un stāsti, kas paredzēti dažāda vecuma bērniem. Bērnu literatūrā Sitdikova apvieno māksliniecisku un izglītojošu ievirzi. Viņas darbi bieži balstīti tautas pasaku motīvos un tradicionālajās vērtībās, vienlaikus veicinot valodas apguvi, kultūras izpratni un morālo orientāciju. Atsevišķi izdevumi, piemēram, *Планета детства*, raksturoti kā dzejoļu, pasaku un stāstu krājumi, savukārt *Орлята стремятся ввысь* apvieno dzeju ar tā sauktajām “enciklopēdiskajām pasakām”, kas papildus literārajai funkcijai pilda arī izglītojošu uzdevumu.

## Atsauces

## Ārējās saites