Čārlzs Darvins

**Čārlzs Roberts Darvins** (, dzimis , miris ) bija angļu dabas pētnieks, kura darbi 19. gadsimtā radikāli mainīja zinātnisko izpratni par dzīvo organismu izcelsmi, attīstību un daudzveidību. Viņš tiek plaši raksturots kā viens no ietekmīgākajiem zinātniekiem bioloģijas vēsturē, jo evolūcijas izpētē nostiprināja teorētisku ietvaru kā pamatu modernajiem evolūcijas pētījumiem. Darvina darbi apvienoja empīriskus novērojumus no bioloģijas, paleontoloģijas, ģeogrāfijas, salīdzinošās anatomijas un selekcijas. Darvina pieeja izcēlās ar sistemātisku dabas novērojumu un salīdzinošās analīzes izmantošanu dabas parādību skaidrošanā. Čārlza Darvina galvenais zinātniskais ieguldījums ir evolūcijas teorijas formulēšana, kuras centrālais mehānisms ir dabiskā izlase. Saskaņā ar šo teoriju organismu populācijās pastāv iedzimta mainība, un indivīdi, kuru pazīmes konkrētajā vidē nodrošina lielākas izdzīvošanas un vairošanās iespējas, ar lielāku varbūtību atstāj pēcnācējus. Šā procesa kumulatīvā iedarbība paaudžu gaitā izraisa populāciju pakāpeniskas pārmaiņas, pielāgojumu veidošanos, jaunu sugu rašanos un kopīgas izcelsmes principu visai dzīvībai uz Zemes. Savus secinājumus Darvins sistemātiski izklāstīja darbā “Sugu izcelšanās”, kas publicēts 1859. gadā un kļuva par vienu no nozīmīgākajiem un ietekmīgākajiem zinātniskajiem darbiem bioloģijas vēsturē.

Darvina nozīme mūsdienu bioloģijas veidošanā ir fundamentāla. Evolūcijas teorija sniedza vienotu, empīriski pamatotu skaidrojumu bioloģiskajai daudzveidībai, organismu pielāgojumiem un dzīvības vēsturiskajai attīstībai, kļūstot par centrālo jēdzienu mūsdienu bioloģijā. Tā būtiski ietekmēja evolūcijas bioloģijas, ģenētikas, ekoloģijas un sistemātikas attīstību, kad tās tika integrētas evolūcijas skaidrojumā, kā arī būtiski ietekmēja zinātnisko domāšanu ārpus bioloģijas, veicinot dabaszinātnisku, empīrisku un vēsturisku pieeju dzīvības procesu izpētē.

## Bērnība un izglītība
thumbnail|left|upright=0.8|Čārlzs Darvins septiņu gadu vecumā, gadu pirms viņa mātes nāves
Čārlzs Roberts Darvins piedzima  Šrūsberi, Šropšīrā, ģimenes mājās *The Mount*, turīgā un intelektuāli aktīvā ģimenē. Viņš bija piektais no sešiem bērniem ārsta un finansista Roberta Voringa Darvina (*Robert Waring Darwin*) un Sūzannas Darvinas (dzimusi Vedžvuda; *Susannah Wedgwood*) ģimenē. Darvina intelektuālo vidi noteica arī plašākas dzimtas tradīcijas. Viņa vectēvs Erasms Darvins bija ievērojams ārsts, dabaszinātnieks un apgaismības laikmeta domātājs, kurš savos darbos jau bija izteicis idejas par organismu attīstību un pārmaiņām, savukārt vectēvs no mātes puses Džosaja Vedžvuds bija nozīmīga rūpniecības un intelektuālās elites persona. Ģimenes aprindās bija izplatītas racionālistiskas un reformu idejas, kas radīja labvēlīgu fonu zinātniskai domai un empīriskai pieejai dabas izpētei. Jau bērnībā Darvins izrādīja pastiprinātu interesi par dabaszinātnēm un kolekcionēšanu, piemēram, vāca čaulas, minerālus, oļus un putnu olas, kā arī interesējās par dārzkopību un apkārtējās vides novērojumiem. Šīs agrīnās nodarbes veicināja viņa prasmi sistemātiski vērot dabu un vēlāk pārauga mērķtiecīgākā dabas vēstures ievirzē, kas bija raksturīga 19. gadsimta sākuma britu izglītotajām aprindām.

1825. gadā, sekojot ģimenes tradīcijām, Darvins uzsāka medicīnas studijas Edinburgas Universitātē. Tomēr studijas medicīnā viņu neapmierināja, un īpašu nepatiku izraisīja anatomijas nodarbības un tā laika ķirurģiskā prakse (viņš nespēja skatīties uz asinīm). Neskatoties uz to, Edinburgā viņš aktīvi iesaistījās studentu dabaszinātniskajā vidē. Viņš kļuva par Plīnija biedrības (*Plinian Society*) biedru, piedalījās diskusijās un prezentēja novērojumus par dabas parādībām. Tieši šajā periodā Darvins iepazinās ar jūras bioloģiju, bezmugurkaulnieku izpēti un empīrisko novērojumu metodēm, kā arī nodibināja agrīnus kontaktus ar mentoriem dabas vēstures jomā, kas vēlāk izrādījās nozīmīgi viņa zinātniskajā darbībā. Pēc aiziešanas no Edinburgas Universitātes Darvins 1828. gadā iestājās Kembridžas Universitātē, kur studēja *[[Christ’s College]]* un sākotnēji gatavojās anglikāņu garīdznieka karjerai. Kembridžā viņš nonāca intelektuāli stimulējošā vidē, kur arvien aktīvāk pievērsās botānikai, ģeoloģijai un dabas vēsturei, īpaši lauka novērojumiem un kolekcionēšanai. Izšķiroša nozīme šajā posmā bija viņa akadēmiskajam kontaktam ar botāniķi Džonu Stīvensu Henslovu (*John Stevens Henslow*), kurš būtiski ietekmēja Darvina zinātnisko ievirzi un ievadīja viņu plašākos dabaszinātnieku tīklos. Tieši agrīnās studijas un dabaszinātniskās intereses Kembridžā izveidoja teorētisko un metodoloģisko pamatu Darvina turpmākajiem pētījumiem, kas vēlāk noveda pie evolūcijas teorijas formulēšanas.

## Ceļojums ar ''HMS Beagle''
[thumbnail|uypright=1.0|Darvins ar kuģi ''[Beagle (kuģis)|HMS Beagle* (attēlā) devās piecu gadu ilgā ceļojumā, pēc kura viņš nonāca pie evolūcijas teorijas idejas]]
1831. gadā Čārlzs Darvins pievienojās [[Lielbritānijas Admiralitāte]]s pētniecības un kartēšanas kuģa *HMS Beagle* otrajai ekspedīcijai, kuru vadīja kapteinis [[Roberts Ficrojs]]. Ekspedīcijas galvenais uzdevums bija hidrogrāfiski uzmērīt un kartēt [[Dienvidamerika]]s piekrastes, veikt astronomiskos un hronometriskos novērojumus un mērījumus, kā arī precizēt navigācijas kartes un ģeogrāfisko garumu noteikšanu [[Lielbritānijas jūras spēki|Lielbritānijas jūras spēku]] vajadzībām. Darvina pienākumi nebija formāli militāri — viņš ceļojumā darbojās kā [[dabaszinātnes|dabaszinātnieks]] un [[ģeoloģija]]s novērotājs. Ceļojums ilga gandrīz piecus gadus, no  līdz , un kļuva par izšķirošu posmu viņa zinātnisko uzskatu veidošanā.

Ekspedīcijas maršruts lielā mērā bija saistīts ar [[Dienvidamerika|Dienvidameriku]], kur Darvins ilgstoši uzturējās krastā, veicot lauka pētījumus. *Beagle* apmeklēja [[Brazīlija]]s piekrasti, [[Patagonija|Patagoniju]], [[Folklenda salas]], [[Magelāna šaurums|Magelāna šauruma]] un [[Ugunszeme]]s apvidus, kā arī [[Andi|Andu kalnu]] reģionu un [[Klusais okeāns|Klusā okeāna]] piekrasti [[Čīle|Čīlē]] un [[Peru]]. Šajos reģionos Darvins sistemātiski pētīja vietējo [[flora|floru]], [[fauna|faunu]] un ģeoloģisko uzbūvi, ievāca paraugus un detalizēti dokumentēja savus novērojumus. Īpaša uzmanība tika pievērsta nogulumiežu slāņojumam, fosilijām, vulkāniskajiem procesiem un zemes garozas pacēluma pazīmēm, kas liecināja par pakāpeniskām Zemes virsmas pārmaiņām ilgā laika posmā. Ģeoloģiskie novērojumi Čīlē bija īpaši ietekmīgi, tostarp [[1835. gada Čīles zemestrīce|1835. gada zemestrīces]] seku analīze un piekrastes reljefa izmaiņu interpretācija kā pierādījums tam, ka ievērojami ģeoloģiskie procesi var norisināties novērojamos, nevis tikai hipotētiski ļoti garos laika intervālos. Šie secinājumi nostiprināja Darvina pārliecību par lēnām, likumsakarīgām [[Zemes garoza]]s pārmaiņām.

Ekspedīcijas laikā *Beagle* šķērsoja arī Klusā okeāna reģionus, un īpaši nozīmīgs pieturas punkts bija [[Galapagu salas|Galapagu salu]] apmeklējums 1835. gadā. Šajā arhipelāgā dažādās salās Darvins novēroja cieši radniecīgas, bet ekoloģiski un ģeogrāfiski atšķirīgas augu un dzīvnieku formas. Viņš ievāca un salīdzināja faunas paraugus, tostarp putnus (vēsturiski bieži minēti [[Galapagu zobgaļputns|Galapagu zobgaļputni]] (*Mimus parvulus*)), un fiksēja parādības, ko pats vēlāk raksturoja kā sugu “aizvietošanos” (*replacement*) dažādās salās. Lai gan ceļojuma laikā viņš vēl pilnībā neapzinājās šo novērojumu teorētisko nozīmi, tie rosināja jautājumus par sugu mainību, pielāgošanos videi un ģeogrāfiskās izolācijas lomu sugu veidošanās procesos. Putnu kolekciju turpmākā analīze, tostarp ornitologa [[Džona Gulda|Džons Gulds]] darbs, parādīja, ka daļa Galapagu paraugu atbilst atsevišķām sugām, nevis vienas sugas variācijām, būtiski padziļinot Darvina izpratni par [[bioloģiskā daudzveidība|bioloģisko daudzveidību]]. Ceļojuma laikā veiktie plašie novērojumi [[ģeoloģija|ģeoloģijā]], [[botānika|botānikā]] un [[zooloģija|zooloģijā]] nodrošināja Darvinam ārkārtīgi bagātīgu empīrisko materiālu. Tie ļāva viņam apvienot atsevišķus dabas faktus vienotā teorētiskā skatījumā, nostiprinot pārliecību, ka gan Zemes, gan dzīvo organismu attīstību nosaka likumsakarīgi, dabaszinātniski izskaidrojami procesi. *HMS Beagle* ekspedīcija tādējādi kļuva par fundamentālu pamatu Darvina vēlākajam darbam un [[evolūcijas teorija]]s izstrādei.

== Turpmākais dzīvesgājums ==
[[Attēls:Darwin's finches by Gould.jpg|thumbnail|upright=1.0|Darvins salīdzināja Galapagu salās dzīvojošos putnus pēc knābja formas]]
Atgriezies mājās, zinātnieks atskārta radniecību starp dažiem Galapagu salās dzīvojošajiem putniem, kuriem galvenokārt atšķīrās knābja forma. Tāpat viņi līdzinājās kādai mazu putnu sugai no Dienvidamerikas kontinenta. Darvins izsecināja, ka putnus uz salām varētu būt atnesusi vētra un jaunajā mājvietā tie evolūcijas gaitā mainījušies.

Izpētījis visus viņam pieejamos dzīvniekus, Darvins izstrādāja [[dabiskā izlase|dabiskās izlases]] teoriju. Saskaņā ar to, kaut arī vairums dzīvnieku mazuļu iet bojā, izdzīvo tie, kas vislabāk piemērojušies dzīves apstākļiem. Ja laiku pa laikam piedzimst dzīvnieks ar kādu īpatnību, kuras dēļ tas ir pārāks par citiem, viņš noteikti izdzīvo, tāpat kā viņa pēcnācēji ar šo pašu īpatnību. Tādā veidā dabiskā izlase liek katrai dzīvo būtņu sugai attīstīties.

Darvins vilcinājās publicēt savas idejas, jo varēja iedomāties, ka daudzi tās nepieņems. Kad [[Alfreds Rasels Volless|Alfreda Rasela Vollesa]] rakstos Darvins ieraudzīja sev tuvas atziņas, 1859. gadā iznāca viņa grāmata "[[Sugu izcelšanās]]". Tā izsauca spēcīgu sabiedrības reakciju, jo bija pretrunā ar [[Bībele]]s domām. Vispāratzītais domāšanas modelis par dzīvības rašanos bija Bībeles radīšanas mācība: dažādās dzīvo būtņu sugas bija vienreizīgi un nemainīgi Dieva radītas. Darvina uzskats par visu dzīvo būtņu radniecību un kopīgajiem senčiem tajā laikā bija negaidīts, bet ne jauns. Pats Darvins to arī nav noliedzis un savu domāšanas modeli pieticīgi apzīmējis par "[[Hipotēze|hipotēzi]]". Par atzīstamu teoriju to paaugstināja tikai viņa sekotāji.

Zinātnieks mira 1882. gada 19. aprīlī 73 gadu vecumā. Apglabāts [[Vestminsteras abatija|Vestminsteras abatijā]] netālu no [[Īzaks Ņūtons|Īzaka Ņūtona]] un [[Džons Heršels|Džona Heršela]].

Ekstrapolējot uz sabiedrību, no Darvina teorijas radās [[sociāldarvinisms]] un [[eigēnika]].

== Bibliogrāfija ==
* *Zoology of the Voyage of H.M.S. Beagle* (*Beagle* ceļojuma iegūtie zooloģiskie dati, 1838-43, piecos sējumos, dažādi autori Darvina vadībā)
* *Journal of Researches* (Pētījumu pieraksti, 1839) - piezīmes par pētījumiem ceļojumā ar kuģi "*Beagle*"
* *The Structure and Distribution of Coral Reefs* (Koraļļu rifi, 1842)
* *Geological Observations of Volcanic Islands* (Ģeoloģiskie pētījumi vulkāniskās izcelsmes salās, 1844)
* *Geological Observations on South America* (Ģeoloģiskie pētījumi Dienvidamerikā, 1846)
* *On the Tendency of Species to form Varieties; and on the Perpetuation of Varieties and Species by Natural Means of Selection* (1858)
* *On the Origin of Species by Means of Natural Selection, or the Preservation of Favoured Races in the Struggle for Life* ([[Sugu izcelšanās|Sugu izcelšanās dabiskās atlases ceļā jeb pielāgotāko formu saglabāšanās cīņā par dzīvību]], 1859, latviski - 1914?; 1915, Pēterburga; 1953, Rīga) - centrālais Darvina darbs
* *The Descent of Man, and Selection in Relation to Sex* ([[Cilvēka izcelšanās un dzimumatlase]], 1871) - darbā Darvins pamatoja hipotēzi par cilvēka un citu sugu primātu izcelšanos no kopīgiem priekštečiem
* *The Expression of the Emotions in Man and Animals* (1872)
* *Insectivorous Plants* (Augi, kas barojas ar kukaiņiem, 1875)
* *The Power of Movement in Plants* (Čārlza Darvina autobiogrāfija, 1880)
* *The Autobiography of Charles Darwin'' (Čārlza Darvina autobiogrāfija, 1887, Londona, ) - izdota piecus gadus pēc Darvina nāves

## Atsauces

## Ārējās saites

*  (Č. Darvina kopoto rakstu tiešsaistes versija)
*