open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Krievijas Olimpiskā komiteja

200px|thumb|Krievijas Olimpiskās komitejas galvenā mītne Maskavā.
**Krievijas Olimpiskā komiteja** (), pilnais nosaukums **Viskrievijas apvienotā sociālā savienība “Krievijas Olimpiskā komiteja”** (; abreviatūra:*OKR*), ir Nacionālā Olimpiskā komiteja, kas pārstāv Krievijas sportistus starptautiskajās sacensībās.

Komitejas galvenā mītne atrodas Krievijas galvaspilsētā Maskavā. Krievijas izmantotais SOK kods ir **RUS**.

## Vēsture
Krievijas Olimpisko komiteju 1911. gadā nodibināja Krievijas Sporta biedrību pārstāvji, tiekoties Sanktpēterburgā. Tajā laikā organizācijas nosaukums bija **Ķeizariskā Krievijas ūdensglābšanas biedrība**. Komitejas pirmais priekšsēdētājs bija Vjačeslavs Srežņevskis.

1989. gada 1. decembrī ar Konstitucionālās asamblejas lēmumu tika atjaunota Viskrievijas Olimpiskā komiteja kā neatkarīga sabiedriska organizācija. 1992. gada 13. augustā to pārdēvēja par Krievijas Olimpisko komiteju (ROK). Krievijas Olimpiskā komiteja pārņēma Padomju Olimpiskās komitejas tiesības. Starptautiskā Olimpiskā komiteja Krievijas Olimpisko komiteju pilntiesīgi atzina SOK 101. sesijā 1992. gada septembrī.

2017. gada novembrī Olimpiskā komiteja izveidoja **Krievijas komandu**, kas specializējas uz Krievijas sportistu rezultātiem sporta pasākumos.

2017. gada 5. decembrī Starptautiskā Olimpiskā komiteja apturēja Krievijas Olimpiskās komitejas dalību tajā saistībā ar valsts atbalstītu dopinga programmu. Kopš tā brīža Krievijas sportistiem ir ierobežotas iespējas piedalīties starptautiskajās sporta sacensībās un pārstāvēt Krieviju.

## Olimpiskās komitejas prezidentu uzskaitījums

## Biedru federācijas
Krievijas nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Pašlaik Krievijā darbojas 37 olimpiskās vasaras un 12 ziemas sporta federācijas, kā arī vairākas citu sporta veidu federācijas.

### Olimpisko sporta veidu federācijas

## Skatīt arī
* Krievija olimpiskajās spēlēs
* Krievijas Impērija olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Krievijas komandas Oficiālā mājaslapa  
* Krievijas profils SOK mājas lapā
Baložu kūdras muzejdzelzceļš

thumb|Lokomotīve uz Baložu kūdras dzelzceļa
**Baložu kūdras muzejdzelzceļš** ir 750 mm platuma šaursliežu dzelzceļš Ķekavas novada Baložos, vienīgais kūdras muzejdzelzceļš Latvijā. Tā garums ir 2,5 km. Tas ir daļa no kādreiz eksistējušā šaursliežu dzelzceļa, ko Baložu kūdras fabrika tika uzbūvējusi kūdras pārvadāšanai. Baložu kūdras muzejdzelzceļu uztur un atjauno brīvprātīgi entuziasti. 

## Vēsture
Pēc Baložu kūdras fabrikas izveides 1948. gadā uzsāka šaursliežu dzelzceļa izbūvi kūdras transportēšanai. Tā kopgarums 1957. gadā sasniedza 28 kilometrus, viens šī dzelzceļa atzars sniedzās no Baložu kūdras fabrikas līdz Rīgas-Jelgavas dzelzceļa līnijas Baložu stacijai, kur notika kūdras pārkraušana platsliežu vagonos, cits cauri Medema purvam veda līdz Ziepniekkalnam, tā galastacija atradās vietā, kur tagad izvietojies Ziepniekkalna dzīvojamais rajons.

Pēc PSRS sabrukuma kūdras ieguve fabrikā samazinājās un dzelzceļa tīklu sašaurināja. 2011. gadā pēc dzelzceļa negadījuma Baložu kūdras fabrika šaursliežu dzelzceļa izmantošanu pārtrauca, pārejot uz kūdras transportēšanu ar traktoriem, tobrīd dzelzceļš jau vairs bija tikai 2,5 km garš. 2013. gada pavasarī kūdras fabrikas vadība pieņēma lēmumu neizmantoto dzelzceļu nojaukt.

2013. gada augustā brīvprātīgo dzelzceļa entuziastu biedrība "Bānīša Draugu klubs", sadarbojoties ar kūdras pārstrādes uzņēmumu SIA "Pindstrup Latvia", parakstīja sadarbības līgumu ar Baložu kūdras fabriku par kūdras dzelzceļa saglabāšanu un muzejdzelzceļa izveidi.

2014. gada oktobrī Baložu kūdras muzejdzelzceļā uzņēma pirmo apmeklētāju grupu. Regulāru ekskursiju rīkošanu uzsāka 2018. gadā. Vasaras periodā katra mēneša pēdējā sestdienā iespējams izbraukt ar šaursliežu vilcienu, brauciena laikā var ne tikai apskatīt fabriku un kūdras ieguves laukus, bet arī iepazīties ar informāciju par kūdras ieguves vēsturi.

Dzelzceļa kolekcijā ir vairāki unikāli objekti – 1976. gadā būvēts ESU1A sērijas lokotraktors, autentisks kūdras dzelzceļu ēdnīcas vagons, lokomotīve-drezīna TU6D-0389.

## Galerija

Attēls:Baložu kūdras muzejdzelzceļš 46.jpeg
Attēls:Baložu kūdras muzejdzelzceļš 45.jpeg
Attēls:Baložu kūdras muzejdzelzceļš 47.jpeg
Attēls:Baložu kūdras muzejdzelzceļš 08.jpg
Attēls:Baložu kūdras muzejdzelzceļš 24.jpg
Attēls:Baložu kūdras muzejdzelzceļš 04.jpg


## Atsauces

## Ārējās saites
* Biedrība "Bānīša Draugu klubs". Baložu kūdras muzejdzelzceļš
* Neaizmirstamais Baložu kūdras muzejdzelzceļš
Sakstagala ielu uzskaitījums

**Sakstagala ciema ielu uzskaitījums** iekļauj sevī 5 ielas, kuras atrodas Rēzeknes novada Sakstagala pagasta Sakstagalā.

## Ielu uzskaitījums
* Centra iela
* Kalna iela
* Skolas iela
* Stacijas iela
* Zemnieku iela

## Skatīt arī
* Sakstagals

## Atsauces
Dzjanjiņa

**Dzjanjiņa** (, ) ir apriņķa līmeņa municipalitāte Ķīnas dienvidaustrumos. Ietilpst Dzjansu provinces Usji prefektūras līmeņa municipalitātē. Izvietojusies provinces dienvidos Jandzi labajā krastā. Robežojas ziemeļos ar Taidžou, austrumos — ar Sudžou, dienvidos — ar Usji pilsētas rajoniem, bet rietumos — ar Čandžou. Nozīmīga osta Jandzi grīvā.

## Vēsture
Kā Pilinas komandērijas Dzjijanas (暨陽, *Jìyáng*) apriņķis izveidots 281. gadā. Atsevišķs Dzjanjiņas apriņķis izveidots 558. gadā. Juaņu dinastijas laikā neilgi bija prefektūras centrs. 1987. gadā reorganizēta par apriņķa līmeņa pilsētu.

## Ekonomika
Galvenās rūpniecības nozares ir metālapstrāde, tekstilrūpniecība, aparātu būve, poligrāfija un kuģu būve. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Stacijas iela (Sakstagals)

**Stacijas iela** ir iela Sakstagalā, kas savieno ciema tranzītielu — Skolas ielu (V552) ar "Sakstagala" dzelzceļa staciju.

## Vēsture
thumb|230px|Bijusī valsts vietējā autoceļa numura zīme.
Iela visā garumā bija valsts autoceļu sarakstā kā Latvijas vietējais autoceļš **V576** ar nosaukumu "Pievedceļš Sakstagala stacijai", bet 2019. gada 1. oktobrī ar Ministru kabineta noteikumiem Nr. 456 ceļš tika svītrots no valsts autoceļu sarakstiem.

## Ielas raksturojums

## Objekti
* Stacijas ielā starp objektiem 3 un 5a atrodas Otrā pasaules kara Brāļu kapi.
* Stacijas ielā 16 atrodas dzelzceļa stacija "Sakstagals".

## Skatīt arī
* Sakstagala ielas

## Atsauces
Eldžejs

**Eldžejs** (, īstajā vārdā — **Aleksejs Uzeņuks** (*Алексе́й Константи́нович Узеню́к*), dzimis  Novosibirskā) ir Krievijas hiphopa izpildītājs.

## Biogrāfija
Aleksejs dzimis Novosibirskā. Sāka karjeru, ierakstot vairākus solo albumus hiphopa žanrā. 2014. gada tika izdots viņa pirmais solo albums "Galvas dūmo" (*Бошки дымятся*). 2016. gadā iznāca viņa albums "Katakombas" (*Катакомбы*). 2017. gadā sadarbībā ar reperi Kravcu iznāca klips *Дисконнект*, kuram sekoja pilnā formāta albums *Sayonara Boy*. Kopš tiem laikiem mainījās arī *Eldžeja* ārējais izskats, jaunais repera stils kļuvis līdzīgāks *Zef* un *[[Die Antwoord]]* stilistikai.

Alekseja tēvs Konstantīns Uzeņuks ir uzņēmējs, akciju sabiedrības *Бизнес-Металл* ģenerālais direktors.

2019. gada septembrī kļuva zināms par viņa kāzām ar Nastju Ivļejevu.

## Atsauces
Lielā Hana mošeja

**Lielā Hana mošeja** () ir mošeja, kas atrodas Bahčisarajas pilsētā, Krimas Autonomajā Republikā. Mošeja ir daļa no Bahčisarajas pils. Tā ir viena no lielākajām mošejām Krimas pussalā un viena no pirmajām Hana pils ēkām. Mošeja tika uzcelta 1532. gadā uzcēla Sahiba I Giraja valdīšanas laikā.

Mošeju veido trīs kvadrātveida lūgšanas zāles. Portiki ir vērsti uz austrumiem un rietumiem. Caur portikiem paceļas divi simetriski astoņstūru minareti; tie ir divdesmit astoņus metrus augsti ar koniskiem vāciņiem un galotnēm. 

1736. gadā mošeja cieta ugunsgrēkā, vēlāk Hana Selameta Gitaja valdīšanas laikā tika atjaunota. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Autoceļš V552

**V552** autoceļš **Ciskādi—Dricāni** ir Latvijas vietējais autoceļš, kas savieno autoceļu V580 pie Ciskādiem caur Sakstagalu un Liužu ar autoceļu P36 Dricānos. Autoceļš ir  garš un klāts ar asfaltbetona un grants segumu. Ceļš šķērso Rēzeknes novada Sakstagala, Kantinieku un Dricānu pagastus.

## Krustojošie autoceļi
* V580 (Ciskādi)
* A13 (Sakstagals)
* V565 (Kantinīki)
* V589 (Saukavīši)
* P36 (Dricāni)

## Atsauces
Leons Flamāns

**Leons Flamāns** (; dzimis , miris ) bija franču riteņbraucējs un Pirmā pasaules kara pilots. Startējis 1896. gada olimpiskajās spēlēs, kur izcīnījis trīs olimpiskās medaļas riteņbraukšanā, tajā skaitā vienu zelta medaļu.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Flamāns 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja četrās treka riteņbraukšanas disciplīnās — individuālajā braucienā, sprintā, 10 kilometru un 100 kilometru braucienos.

No šīm četrām disciplīnām viņš trijās izcīnīja olimpiskās medaļas. Sportistiem bija jāveic 100 kilometri jeb 300 trases apļi pa Neo Falirona velodromu. Šajās sacensībās startēja deviņi sportisti, bet finišēja tikai divi. Flamāns 100 kilometru braucienā ar rezultātu 3 stundas 8 minūtes un 19,2 izcīnīja zelta medaļu, otrajā vietā atstājot Grieķijas sportistu Georgiju Koleti. Finišējot viņš Koleti bija apsteidzis par 11 apļiem.

Pēc pāris atpūtas dienām Flamāns startēja 10 kilometru braucienā. Šajā disciplīnā viņš ar rezultātu 17 minūtes 54,2 sekundes izcīnīja sudraba medaļu. Viņš piekāpās tikai savam tautietim Polam Masonam.

Nākamā disciplīna, kurā viņš startēja, bija 2 kilometru (6 apļu) sprinta brauciens. Šajā disciplīnā startēja tikai četri sportisti. Flamāns sprinta braucienā ieguva trešo vietu, bronzas medaļu, taču viņa rezultāts precīzi nav zināms, bet tas ir bijis lielāks par 5 minūtēm. Šajā disciplīnā viņš piekāpās savam tautietim Polam Masonam (zelta medaļas ieguvējs) un Grieķijas sportistam Stamatim Nikopolum (sudraba medaļas ieguvējs).

Noslēdzošā disciplīna, kurā Flamāns startēja, bija individuālais brauciens. Viņš šajā disciplīnā ar rezultātu 27 sekundes finišēja dalītajā 5./7. vietā. Olimpisko spēļu laikā trešās vietas ieguvējs netika apbalvots, Starptautiskā Olimpiskā komiteja viņam bronzas medaļu piešķīra vēlāk, ar atpakaļejošu datumu.

### Rezultāti

## Pilota karjera
1898. gadā Flamāns pievienojās Francijas 8. kājnieku divīzijai, lai veiktu Nacionālo dienestu. 1914. gadā kā novērotājs pievienojās Francijas gaisa spēkiem. 1916. gadā viņš kļuva par militāro pilotu. 1916. gada 21. jūnijā, atrodoties misijā Verdenā, viņa lidmašīna tika notriekta. Viņam izdevās atgriezties lidmašīnu bāzē. Pēc hospitalizēšanas viņš atgriezās savā eskadriļā. Pirms nonākšanas apmācības nodaļas grupā viņš tika paaugstināts par seržantu. 1917. gada 12. janvārī piedaloties jauno divplākšņu izmēģinājumā netālu no Eves, Uāzas departamentā, viņa vadītais lidaparāts piedzīvoja tehnisku ķibeli un tas nokrita uz zemes, nogalinot Flamānu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Leons Flamāns (SOK profils) 
* Leons Flamāns (Sports Reference profils)
Beņsji

**Beņsji** (, ) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Liaoninas provincē Ķīnas ziemeļaustrumos. Izvietojusies provinces austrumos Dienvidķīnas jūras krastā. Robežojas dienvidos ar Daņdunu, rietumos — ar Liaojanu, ziemeļrietumos — ar provinces galvaspilsētu Šeņjanu, ziemeļos — ar Fušuņu, bet austrumos — ar Dzjiliņas provinci. Nozīmīgs kalnrūpniecības un metalurģijas centrs.

## Vēsture
Beņsji apriņķis izveidots 1906. gadā, bet 1939. gadā pārveidots par Beņsihu pilsētu. 1942. gadā Beņsjihu akmeņogļu šahtā notika pasaule lielākā katastrofa kalnrūpniecības vēsturē, kurā gāja bojā 1549 kalnrači. 1948. gadā pilsēta pārdēvēta tagadējā vārdā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kooperatīvā krājaizdevu sabiedrība

**Kooperatīvā krājaizdevu sabiedrība** vai **krājaizdevu sabiedrība** ir biedru dibināts un pārvaldīts finanšu kooperatīvs. Tas veic darbības līdzīgi kā komercbanka un sniedz saviem biedriem galvenos finanšu pakalpojumus. Atšķirībā no komercbankas, KKS biedri ir viņu īpašnieki, tāpēc attiecības starp pakalpojumu sniedzējiem un pakalpojumu lietotājiem ir citā līmenī. Tas attiecas gan uz tās dalībnieku — pakalpojumu saņēmēju — zināšanām, gan uz pakalpojumu elastīgumu. Kooperatīvās krājaizdevu sabiedrības var tikt iedalītas pēc teritoriālā vai interešu principa, kas nosaka to darbības teritoriju un mērķauditoriju — biedrus. Kredītkooperatīvu pamatprincips ir ar savu darbību veicināt biedru labklājību.

Krājaizdevu sabiedrības veido noteiktam biedru lokam. Biedru loku nosaka:
* pēc teritoriālā principa;
* pēc nodarbinātības principa;
* pēc interešu kopības principa.

Krājaizdevu sabiedrība ir kooperatīva sabiedrība ar mainīgu biedru skaitu un kapitālu, kas sniedz savas sabiedrības biedriem šādus finanšu pakalpojumus:

* piesaista biedru noguldījumus un citus atmaksājamos līdzekļus;
* kreditē biedrus, arī saskaņā ar finanšu līzinga noteikumiem;
* izdara skaidras un bezskaidras naudas maksājumus biedru apkalpošanai, izmantojot arī bezskaidras naudas maksāšanas līdzekļus;
* veic tirdzniecību ar finanšu instrumentiem un valūtu biedru uzdevumā;
* izsniedz galvojumus un citus tādu saistību aktus, ar kuriem tā uzņemas pienākumu atbildēt kreditoriem par biedru parādiem;
* glabā biedru vērtības;
* konsultē biedrus finansiālā rakstura jautājumos;
* sniedz tādu informāciju, kas saistīta ar biedra parādu saistību kārtošanu;
* ar Finanšu un kapitāla tirgus komisijas atļauju veic citus darījumus, kas pēc būtības ir līdzīgi iepriekšminētajiem finanšu pakalpojumiem.

## Atsauces
Latvijas Brīvo arodbiedrību savienība

**Latvijas Brīvo arodbiedrību savienība** (LBAS) ir lielākā Latvijas arodbiedrību apvienība. Tā koordinē arodbiedrību darbu un pārstāv strādājošo un arodbiedrības biedru intereses valsts institūcijās. Tajā ietilpst 20 arodbiedrību. LBAS priekšsēdētājs kopš 2016. gada ir Egils Baldzēns.

LBAS pārstāvji kopā ar Latvijas Darba devēju konfederācijas un Latvijas valdības pārstāvjiem veido Nacionālo trīspusējās sadarbības padomi. LBAS ir Eiropas Arodbiedrību konfederācijas (ETUC) un Starptautiskās Arodbiedrību konfederācijas (ITUC) dalīborganizācija.

LBAS kopā ar valdību un Latvijas Darba devēju konfederāciju darbojas Nacionālajā trīspusējās sadarbības padomē.

LBAS piedalās ekonomiskās un sociālās attīstības programmu izstrādē, likumprojektu izvērtēšanā, darba grupās darba apstākļu uzlabošanas, darba samaksas, tarifu politikas, obligātās sociālās apdrošināšanas un sociālo garantiju, veselības aprūpes, kā arī nodarbinātības, profesionālās izglītības un mūžizglītības jautājumos.

## Dalīborganizācijas

Latvijas Brīvo arodbiedrību savienībā ietilpst:
* Latvijas Aviācijas darbinieku arodbiedrību federācija
* Latvijas Ārstniecības un aprūpes darbinieku arodbiedrība
* Latvijas Būvniecības nozares arodbiedrība
* Latvijas Ceļu darbinieku arodbiedrība
* Latvijas Dzelzceļnieku un satiksmes nozares arodbiedrība
* Latvijas arodbiedrība "Enerģija"
* Latvijas Iekšlietu darbinieku arodbiedrība
* Latvijas Industriālo nozaru arodbiedrība
* Latvijas Izglītības un zinātnes darbinieku arodbiedrība
* Latvijas Kultūras darbinieku arodbiedrība
* Latvijas Lauksaimniecības un pārtikas nozaru arodbiedrība
* Latvijas Meža nozares arodbiedrība
* Latvijas Pašvaldību darbinieku arodbiedrība
* Latvijas Sabiedrisko pakalpojumu un transporta darbinieku arodbiedrība LAKRS
* Latvijas Sakaru darbinieku arodbiedrība
* Latvijas Tirdzniecības darbinieku arodbiedrība
* Latvijas Tirdzniecības flotes jūrnieku arodbiedrība
* Latvijas Ūdenstransporta federatīvā arodbiedrība
* Latvijas Valsts iestāžu, pašvaldību, uzņēmumu un finanšu darbinieku arodbiedrība
* Latvijas Veselības un sociālās aprūpes darbinieku arodbiedrība

## Atsauces
Dagdas ielu uzskaitījums

**Dagdas pilsētas ielu uzskaitījumā** iekļautas  Dagdas 36 ielas.

## Ielu uzskaitījums

* Alejas iela
* Alejas šķērsiela
* Amatnieku iela
* Asūnes iela
* Asūnes šķērsiela
* Brīvības iela
* Dārza iela
* Daugavpils iela
* Dīķu iela
* Ezera iela
* Ezermalas iela
* Jaunatnes iela
* Jelgavas iela
* Kalnu iela
* Kalnu šķērsiela
* Krasta iela
* Lāčplēša iela
* Liepājas iela
* Lubānas iela
* Ludzas iela
* Māras iela
* Meža iela
* Narūtas iela
* Parka iela
* Parka šķērsiela
* Pasta iela
* Pļavu iela
* Rēzeknes iela
* Rīgas iela
* Skolas iela
* Tirdzniecības šķērsiela
* Tirgus iela
* Torņa iela
* Upes iela
* Zaļā iela
* Ziedu iela

## Skatīt arī
* Dagda

## Atsauces
Vīnes Galvenā stacija

**Vīnes Galvenā stacija** () , saīsinājumā *Wien Hbf*, ir 2015. gadā pabeigta dzelzceļa stacija Austrijas galvaspilsētā Vīnē, Favorītenes rajonā. Tā ir galvenā pilsētas dzelceļa stacija, uzcelta vietā, kur pirms tam atradās Vīnes Dienvidu stacija un Vīnes Austrumu stacija. Bez dzelzceļa transporta infrastruktūras stacijā iekļaujas tirdzniecības centrs, bet stacijas tiešā tuvumā atrodas *[[Österreichische Bundesbahnen]]* un *[[Erste Group]]* galvenās mītnes.

## Savienojumi ar Vīnes pilsētas transportu
Vīnes Galvenā staciju apkalpo arī vairāki Vīnes pilsētas transporta veidi :

* Metro () : U1
* Tramvaja līnijas () : 18, D, O
* Autobusi () : 13A, 69A, N66, VAL, FlixBus

## Attēlu galerija


Gleisplan_Wien_Hauptbahnhof.png
Internationale_Endbahnhöfe_ab_Wien_Hbf.png|Starptautiskā satiksme no Vīnes Galvenās dzelzceļa stacijas
Estación_central_de_FF.CC.,_Viena,_Austria,_2020-02-01,_DD_09.jpg
Wien_Hbf_3.JPG
Wien_Hauptbahnhof,_2014-10-14_(50).jpg
Wien_Hauptbahnhof_under_construction_Jan_2012.jpg|Stacija celtniecības laikā


## Ārējās saites

*
Lēvenas Katoļu universitāte

**Lēvenas Katoļu universitāte** var būt:

*Lēvenas Katoļu universitāte — 1425. gadā dibināta universitāte Beļģijas pilsētā Lēvenā. 1968. gadā sadalīta.
*Lēvenas Katoļu universitāte (*Katholieke Universiteit Leuven*) — universitāte nīderlandiešu valodā Beļģijas pilsētā Lēvenā.
*Lēvenas Katoļu universitāte (*Université catholique de Louvain*) — universitāte franču valodā Beļģijas pilsētā Lēvenlanēvā.
Lēvenas Katoļu universitāte (franču valoda)

**Lēvenas Katoļu universitāte** () ir 1968. gadā dibināta universitāte Beļģijas pilsētā Lēvenlanēvā, Valoņu Brabantē, kaut arī universitātes vēsture iesākusies 1425. gadā. Tā ir lielākā franču valodas universitāte valstī. Atrodas speciāli universitātei būvētā pilsētā Lēvenlanēvā ("Jaunajā Lēvēnā"). Pilsēta tika uzcelta pēc tam, kad senā, 1425. gadā dibinātā, Lēvenes Universitāte tika pēc lingvistiskā principa sadalīta divās atsevišķās universitātēs, nīderlandiešu valodas Lēvenas Katoļu universitātei paliekot vēsturiskajā Lēvenā. 

Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami kardināls Gotfrīds Dannēlss (*Godfried Danneels*), citologs Kristiāns de Divs (*Christian de Duve*), filozofs Gustavo Gutjeress (*Gustavo Gutiérrez*), fiziķis Abduls Kadīrs Hans (*Abdul Qadeer Khan*), feministe Lisa Irigareja (*Luce Irigaray*), astronoms Žoržs Lemetrs, filozofe Šantala Mufa (*Chantal Mouffe*), mūks Dominiks Pīrs (*Dominique Pire*), teologs Edvards Šillebēkss (*Edward Schillebeeckx*), dzejnieks Emils Verharns (*Émile Verhaeren*).

## Ārējās saites

*
Venēcijas līcis

**Venēcijas līcis** (, , ) ir līcis Adrijas jūras ziemeļos, uz ziemeļiem no līnijas starp Po upes grīvu un Istras pussalas dienvidu punktu. Atrodas triju valstu - Itālijas, Slovēnijas un Horvātijas teritorijā. Līcī ietek Adidže, Brenta, Pjave, Soča, Taljamento. Pilsētas līča krastos - Kjodža, Kopera, Pula, Trieste, Venēcija. Līča daļa pie Triestes tiek saukta par Triestes līci.

## Ārējās saites
Srebarnas dabas rezervāts

**Srebarnas dabas rezervāts** () ir dabas rezervāts, kas ietver 638 ha lielo Srebarnas ezeru Bulgārijas ziemeļaustrumos 2 kilometrus uz dienvidiem no Donavas. 1 līdz 3 metrus dziļajā ezerā ligzdo 99 putnu sugas, bet vēl ap 80 sugu sastopamas migrācijas periodā.

Dabas rezervāts dibināts 1948. gadā, kopš 1975. gada tā ir Rāmsaras vieta, bet 1983. gadā tā kļuva par UNESCO Pasaules mantojuma objektu.

## Galerija

Natuurreservaat Srebarna (4759848566).jpg
Кадър от Сребърна - 1.jpg
Биосферен парк Сребърна.jpg


## Ārējās saites
Nikšiča

**Nikšiča** (, ) ir pilsēta Melnkalnes centrālās daļas rietumos. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 57,0 tūkstoši iedzīvotāju. Tas ir Nikšičas pašvaldības administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Zetas upes krastos. Pilsētā atrodas Melnkalnes Universitātes Filozofijas fakultāte.

Senās Romas laikos šeit atradās nometne ar nosaukumu Anagasta ().

## Ārējās saites

*
Maltas Olimpiskā komiteja

**Maltas Olimpiskā komiteja** () ir Nacionālā Olimpiskā komiteja, kas pārstāv Maltu un tās sportistus olimpiskajās spēlēs un citos starptautiskajos sporta pasākumos. Olimpiskā komiteja ir dibināta 1928. gada 5. jūnijā, bet Starptautiskā Olimpiskā komiteja to atzina 1936. gadā. Olimpiskās komitejas galvenā mītne atrodas Maltas pilsētā Gzirā. Maltas izmantotais SOK kods ir **MLT**.

Līdz šim Malta ir startējusi 16 vasaras olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz 1936. gada Berlīnes spēlēs) un 2 ziemas olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz 2014. gada Soču spēlēs).

## Olimpiskās komitejas prezidenu uzskaitījums
Maltas Olimpiskās komitejas prezidentu suzskatījums kopš tās izveidošanas 1928. gadā.

## Izpildkomitejas sastāvs
Maltas Olimpiskā komiteja šobrīd sastāv no:
* **Prezidents:** Džuliāns Pače Bonello;
* **Viceprezidents:** Viljams Beks;
* **Ģenerālsekretājs:** Jozefs Kazārs;
* **Finanšu direktors:** Deivids Azopardi;
* **Sporta direktors:** Ivans Balzanu;
* **Locekļi:** Lusjēns Atards, Kirils Mikallefs Stafrace, Šarlīne Atarda, Mario Mikallefs, Džonatans Vella, Pauls Sultana, Marija Vella-Galeja.

## Biedru federācijas
Maltas nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Pašlaik Maltā darbojas 20 vasaras olimpiskās federācijas.

### Olimpisko sporta veidu federācijas

## Skatīt arī
* Malta olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Maltas profils SOK mājas lapā
Leskovaca

**Leskovaca** (, ) ir pilsēta Serbijas dienvidaustrumos. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 60,3 tūkstoši iedzīvotāju. Tas ir Jablanicas apgabala administratīvais centrs. Cauri Leskovacai izbūvēta dzelzceļa līnija no Nišas uz Salonikiem (Grieķiju).

Viduslaikos Leskovacas nosaukums bija Glubočica (). Pašreizējo nosaukumu tā ir ieguvusi daudzo lazdu dēļ apkārtnes mežos (serbu vārds *леска* (*leska*) nozīmē ‘lazdas’).

## Atsauces

## Ārējās saites
Teteja Alibekova

**Teteja Alibekova** (; dzimusi ) ir bijusī Krievijas brīvā stila cīkstone, PSRS un Eiropas čempione, Pasaules čempionātu medaļniece, Starptautiskās klases sporta meistare.

## Biogrāfija
1988. gadā viņa pabeidza Mahačkalas 5. vidusskolu. 1993. gadā viņa absolvēja Dagestānas Valsts pedagoģisko universitāti.

### Sporta karjera
Sacensībās viņa pārstāvēja Specializēto olimpisko rezervju bērnu un jaunatnes sporta skolu "Spartaks" (Mahačkala), startēja kategorijā līdz 47 kg. Viņa trenējās Kasuma Nasrudinova vadībā. 1991. gadā viņa kļuva par PSRS čempioni. Nākamajā gadā Vilērbānā viņa kļuva par pasaules čempionāta sudraba medaļnieci. Un gadu vēlāk, 1993. gadā, viņa kļuva par Pasaules čempionāta bronzas medaļnieci un Eiropas čempioni.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gadskārta (dendroloģija)

[thumb|Gadskārtas uz nozāģētas [Eiropas baltegles stumbra]]
**Gadskārta** ir dažādu krāsu riņķa līnijas koka šķērsgriezumā, kas norāda uz koka vecumu.

Katru augšanas gadu stumbra šķērsgriezumā parādās viens gaišs un viens tumšs gredzens. Gaišais gredzens sastāv no agrīnās koksnes un veidojas pavasarī, tumšais — no vēlīnās un veidojas rudenī. Gredzenu biezums norāda uz koka augšanas apstākļiem, ja koka pieaugums ir bijis neliels, gredzeni atrodas cieši, ja ne, tad ar palielām atstarpēm. Ja koks ir apdedzis, starp gadskārtām var parādīties melnas līnijas. Augšanas nevienādību dēļ gredzeni parasti nav perfekti apaļi. 

Vecākais datētais koks Latvijā ir Kārklu priede pie Dundagas, kas ir 450 gadus veca.

Zinātnes nozari, kas pēta koku gadskārtas, sauc par dendrohronoloģiju, un tai ir nodalāma apakšnozare dendroklimatoloģija, kas pēta sakarību starp koku gadskārtām un meteoroloģiskajiem elementiem.

## Atsauces
Latvijas Izglītības un zinātnes darbinieku arodbiedrība

**Latvijas Izglītības un zinātnes darbinieku arodbiedrība** (saīsināti **LIZDA**) ir Latvijas lielākā nozares arodbiedrība, kas pārstāv izglītības un zinātnes nozarē strādājošos. 2019. gadā tajā ietilpa 1110 arodorganizācijas, kurās kopā bija 24 218 strādājošie, kas ir 41,8 % šīs nozares darbinieku.

LIZDA ir dibināta 1990. gada 19. maijā un pašlaik tās vadītāja ir Inga Vanaga. LIZDA ietilpst Latvijas Brīvo arodbiedrību savienībā, kā arī Eiropas Arodbiedrību izglītības komitejā (ETUCE) un Izglītības internacionālē (*Education International*).

Viena no galvenajām problēmām, pie kurām pēdējā laikā strādājusi LIZDA, ir algu palielināšana. Lai gan 2018. gada vasarā tika apstiprināts grafiks pedagogu algo celšanai, 2019. gadā tas netika ievērots. Tā gada 20. marta LIZDA rīkoja protestu pie Saeimas, kurā piedalījās 2000 cilvēku. Algu grafika ievērošana bija problēma arī 2020. gada pirmajā pusē, kad tas tika pildīts tikai daļēji un nebija skaidrības par tā ievērošanu, sākoties 2020./2021. mācību gadam.

## Atsauces

## Ārējie resursi
* LIZDA dalīborganizāciju saraksts
Lietuvas Olimpiskā komiteja

200px|thumb|Lietuvas Nacionālās Olimpiskās komitejas galvenā mītne.

**Lietuvas Nacionālā Olimpiskā komiteja** (; Abreviatūra: LTOK) ir Nacionālā Olimpiskā komiteja, kas pārstāv Lietuvu un tās sportistus olimpiskajās spēlēs un citos starptautiskajos sporta pasākumos. Lietuvas Olimpiskā komiteja tika izveidota 1924. gadā. Olimpiskās komitejas galvenā mītne atrodas Lietuvas galvaspilsētā Viļņā. Lietuvas izmantotais SOK kods ir **LTU**.

## Vēsture
Lietuvas Nacionālā Olimpiskā komiteja tika izveidota un atzīta 1924. gadā. Tajā pašā gadā Lietuva pirmoreiz arī piedalījās 1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Parīzē. Līdz PSRS okupācijai Lietuva piedalījās divās vasaras olimpiskajās un vienās ziemas olimpiskajās spēlēs. Līdz ar okupāciju Olimpiskā komiteja tika likvidēta.

1988. gadā tiek piedāvāts atjaunot nacionālo olimpisko komiteju. 1988. gada 10. oktobrī Lietuvas PSR fiziskās audzināšanas un sporta organizācija izveidoja īpašu grupu Lietuvas Nacionālās olimpiskās komitejas atjaunošanai. Par šīs grupas priekšsēdētāju tika iecelts Artūrs Povilūns. 1988. gada 11. decembrī Viļņā notika delegātu sesija, kurā tika atjaunota Lietuvas Nacionālā Olimpiskā komiteja un Artūrs Povilūns tika ievēlēts par tās prezidentu. 1990. gada 15. februārī LTOK delegāti Šveices pilsēta Lozannā tikās ar Starptautiskās Olimpiskās komitejas (SOK) pārstāvjiem. Saskaņā ar Lietuas valsts atjaunošanas likumu 11. martā tā atsauca savus sportistus no visām padomju nacionālajām sacensībām.

1991. gada SOK sanāksmē Berlīnē oficiāli tika atzīta Lietuvas Nacionālā olimpiskā komiteja. Lietuva kopā ar citām Baltijas reģiona kaimiņvalstīm Latviju un Igauniju bija pirmās no Padomju Savienības republikām, kas olimpiskajās spēlēs startēja kā neatkarīgas valstis. Lietuva atkal bija pārstāvēta gan ziemas, gan vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Skatīt arī
* Lietuva olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Lietuvas profils SOK mājas lapā
Novi Pazara

**Novi Pazara** (, , ) ir pilsēta Serbijas dienvidos, Raškas apgabalā. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 66,5 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta atrodas netālu no Serbijas un Kosovas robežas. Cauri pilsētai plūst Raškas upe.

## Ārējās saites
Eižens Anrī Gravlots

**Eižens Anrī Gravlots** (; dzimis , miris ) bija franču paukotājs. Viņš piedalījās 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs un bija pirmais olimpiskais čempions paukošanā ar floreti.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Gravlots 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja paukošanā ar floreti. Viņš priekšsacīkšu grupā uzvarēja Grieķijas sportistus Atanasiju Vuru, Konstantinu Milioti-Komninu un Georgiju Balakaki. Savukārt finālā viņa pretinieks bija tautietis Anrī Kallo. Gravlots viņu fināla cīņā uzvarēja ar trim floretes pieskārieniem pret vienu pieskārienu. Līdz ar to viņš izcīnīja zelta medaļu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Eižens Anrī Gravlots (SOK profils) 
* Eižens Anrī Gravlots (Sports Reference profils)
Anrī Kallo

**Anrī Kallo** (; dzimis , miris ) bija franču paukotājs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs. Viņš startēja 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Kallo startēja paukošanā ar floreti. Priešsacīkšu kārtā viņš uzvarēja visus trīs pretiniekus — Periklu Pjeraku-Mavromihali, Joanni Pulu un Anrī Delabordu. Fināla mačā viņa pretinieks bija tautietis Eižens Anrī Gravlots. Šajā mačā Kallo Gravlotam zaudēja ar rezultātu 1 — 3.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Anrī Kallo (SOK profils) 
* Anrī Kallo (Sports Reference profils)
Žans Peronē

**Žans Moriss Peronē** (; dzimis , miris ) bija franču paukotājs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs. Viņš startēja 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskās spēles Peronē startēja paukošana ar zobeniem meistariem. Tā kā šajā disciplīnā startēja tikai divi sportisti, viņam bija jāaizvada tikai viena cīņa. Viņa pretinieks bija Grieķijas sportists Leonids Pirgs. Leonids Pirgs Žanu Peronē uzvarēja ar 3 — 1. Līdz ar to Peronē šajā disciplīnā izcīnīja sudraba medaļu.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Žans Peronē (SOK profils) 
* Žans Peronē (Sports Reference profils)
Albēns Lermuzū

**Albēns Lermuzū** (; dzimis , miris ) bija franču vieglatlēts un sporta šāvējs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs. Viņš startēja 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Lermuzū 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja divos sporta veidos — šaušanā un vieglatlētikā. Vieglatlētikā viņš startēja trijās disciplīnās, bet šaušanā — vienā disciplīnā.

Pirmā distance, kurā viņš startēja, bija 800 metru skrējiens. Šajā disciplīnā Lermuzū otrajā priekšskrējienā ieguva pirmo vietu ar rezultātu 2 minūtes 16.6 sekundes un kvalificējās fināla kārtai. Fināla kārtā, kas notika trīs dienas pēc priekšskrējiena, viņš nepiedalījās.

1500 metru skrējienā Lermuzū ar rezultātu 4 minūtes un 36 sekundes finišēja trešajā vietā, iegūstot bronzas medaļu. Šajā distancē viņš piekāpās Austrālijas sportistam Edvīnam Flekam (zelta medaļas ieguvējs) un ASV sportistam Artūram Bleikam (sudraba medaļas ieguvējs). Olimpisko spēļu laikā trešās vietas ieguvējs netika apbalvots, Starptautiskā Olimpiskā komiteja viņam bronzas medaļu piešķīra vēlāk, ar atpakaļejošu datumu.

16. aprīlī Lermuzū bija viens no 17 sportistiem, kas startēja maratona distancē. Viņš no šīs distances izstājās 32 kilometrā.

Albēns Lermuzū startēja arī 200 metru šaušanā ar militāro šauteni. Viņa iegūtais rezultāts šajā disciplīnā nav zināms; viņš varētu būt ieņēmis kādu no 14. līdz 41. vietai.

### Rezultāti

## Citas aktivitātes
Albēns Lermuzū bija sporta kluba *[[Racing Club de France]]* biedrs. Viņš uzvarēja vairākos Francijas krosa čempionātos (1895. gadā) un 1500 metru distancēs (1896. gadā). Uzstādīja vairākus nacionālos rekordus, kas tolaik bija arī Eiropas rekordi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Albēns Lermuzū (SOK profils) 
* Albēns Lermuzū (Sports Reference profils)
Eirihalīni

thumb|300px|Krasta peldkrabis
**Eirihalīni** ir ūdenī dzīvojoši organismi, kas ir spējīgi pielāgoties plašam ūdens sāļuma diapazonam. Tie spēj dzīvot gan saldūdenī, gan arī sājūdenī un sāļūdenī. Eirihalīnas zivs piemērs ir melnā molinēzija (*Poecilia sphenops*), kas apdzīvo saldūdeņus un sājūdeņus no Teksasas līdz Kolumbijai un Venecuēlai. Bet no bezmugurkaulniekiem var minēt krasta peldkrabi (*Carcinus maenas*), kas apdzīvo arī Rīgas līci (sājūdens), bet var dzīvot arī sāļūdenī (Atlantijas okeānā). Eirihalīni organismi parasti mitinās tādās vietās, kā upju ietekas jūrā vai plūdmaiņu baseini, kur regulāri var mainīties ūdens sāļums. Taču daži organismi pieskaitāmi eirihalīniem tāpēc, ka viņu dzīves cikls iekļauj migrāciju no saldūdens baseiniem uz jūru un atpakaļ. Šādi organismi, piemēram, ir laši un zuši.

Eirihalīnu organismu pretstats ir stenohalīni organismi, kas var izdzīvot tikai šaura diapazona sāļumā. Lielākā saldūdens organismu daļa ir stenohalīni, un jūras ūdenī iet bojā. Tāpat arī jūras organismi nespēj dzīvot saldūdenī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Evelina Nikolova

**Evelina Nikolova** (; dzimusi ) ir bulgāru brīvā stila cīkstone, Olimpisko un Eiropas spēļu, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.

## Biogrāfija
2015. gadā Evelina Nikolova pārstāvēja Bulgāriju Eiropas spēlēs, kas notika Baku, Azerbaidžānā. Svara kategorijā 55 kg viņa cīņā par trešo vietu pārspēja Irinu Ologonovu un ieguva vienu no bronzas medaļām. Tajā pašā gadā viņa ieguva bronzas medaļu arī pasaules čempionātā, kas notika Lasvegasā, Amerikas Savienotajās Valstīs. Šoreiz cīņā par bronzu viņa svara kategorijā 55 kg pieveica ķīnieti Panu Cjaņui. 

2019. gada Eiropas cīņas čempionātā, kas notika Bukarestē, Rumānijā, viņa svara kategorijas 55 kg finālā zaudēja Irinai Gusjakai un ieguva sudraba medaļu. 2020. gadā viņa piedalījās Eiropas čempionātā svara kategorijā 55 kg, kur jau pirmajā mačā viņu pieveica zviedriete Sofija Matsone un izslēdza no tālākām cīņām. Matsone šajā čempionātā izcīnīja vienu no bronzas medaļām. 2021. gada Eiropas čempionāta astotdaļfinālā Nikolova zaudēja Baltkrievijas cīkstonei Irinai Kuračkinai, kura vēlāk kļuva par šī turnīra uzvarētāju, bet uzvarēja abās gandarījuma cīņas un ieguva bronzas medaļu.

2021. gada augustā Tokijā 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs svara kategorijā līdz 57 kg Evelina Nikolova atkal zaudēja Irinai Kuračkinai, šoreiz pusfinālā, bet cīņā par trešo vietu pārspēja krievieti Valēriju Koblovu un ieguva bronzas medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Skrinda (stacija)

**Skrinda** ir slēgts pieturas punkts dzelzceļa līnijā Krustpils—Rēzekne II. Pieturas punkts sāka darboties 1937. gada 15. februārī un pastāvēja līdz 1948. gadam.

Pieturas punkts atradās blakām ciemiem Laļi un Voronova.

## Atsauces
Bānīša Draugu klubs

**Biedrība "Bānīša Draugu klubs"** ir biedrība, ko dibinājuši dzelzceļa entuziasti. Kā biedrība tā juridiski pastāv no 2011. gada septembra, taču neformāli tā darbojās kā domubiedru grupa jau no 2002. gada, iesaistoties Gulbenes-Alūksnes bānīša saglabāšanā. No 2013. gada biedrība veido un uztur vienīgo kūdras muzejdzelzceļu Latvijā — Baložu kūdras muzejdzelzceļu.   

Biedrības pamatmērķi ir dzelzceļa industriālā mantojuma saglabāšana un sabiedrības intereses par dzelzceļiem attīstīšana. Galvenokārt biedrība cenšas vairot sabiedrības interesi tieši par maģistrālajiem un industriālajiem šaursliežu dzelzceļiem. Tas tiek darīts, gan organizējot brīvprātīgo talkas, gan organizējot dažādas ekskursijas, kurās iespējams iepazīt šaursliežu dzelzceļa vēsturi.  

## Atsauces

## Ārējās saites

* Biedrības "Bānīša Draugu klubs" mājaslapa
* Biedrības ''Twitter'' konts
Haiberas pāreja

**Haiberas pāreja** (, ) ir kalnu pāreja Spīngaru kalnos Pakistānas ziemeļrietumos, netālu no Afganistānas robežas. Pārejas augstākais punkts atrodas 1030 metru augstumā, to šķērso Pešāvaras—Kabulas šoseja.

Pāreja kopš senatnes ir viena no svarīgākajiem ceļiem, kas savieno Vidusāziju un Dienvidāziju. Pa to virzījušies Kīra, Maķedonijas Aleksandra un Čingishana karaspēki, tas bijis senā Zīda ceļa sastāvdaļa. Arī mūsdienās pāreja saglabā savu stratēģisko nozīmi. Pēc Afganistānas kara sākšanās, liela daļa no NATO karaspēka apgādes tika nodrošināta pa šo pāreju.

## Ārējās saites
Aleksandrs Tifērs

**Aleksandrs Tifērs** (; dzimis , miris ) arī **Aleksandrs Tuferis** () bija franču-grieķu vieglatlēts, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs. Viņš piedalījās divās vasaras olimpiskajās spēlēs, 1896. gada Atēnu un 1900. gada Parīzes spēlēs, un 1906. gada neoficiālājās olimpiskajās spēlēs.

Aleksandrs Tifērs ir dzimis Grieķijas Karalistes galvaspilsētā Atēnās, bet viņa tēvs pēc tautības bija francūzis.

## Olimpiskās spēles
### 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Tifērs startēja divās vieglatlētikas disciplīnās — tāllēkšanā un trīssoļlēkšanā. Trīssoļlēkšanā viņš ar rezultātu 12 metri un 70 centimetri ieņēma otro vietu, izcīnot sudraba medaļu. Viņš par 18 centimetriem pārspēja trešās vietas, bronzas medaļas, ieguvēju Grieķijas sportistu Joanni Persaki, bet zaudēja ASV sportistam, zelta medaļas ieguvējam, Džeimsam Konolijam, kura rezultāts bija 13 metri un 71 centimetrs. Ar šo iegūto medaļu viņš kļuva par pirmo Francijas sportistu, kurš modernajās olimpiskajās spēlēs ir izcīnījis olimpisko medaļu. Tifērs startēja arī tāllēkšanā. Šajā disciplīnā viņš ar rezultātu 5 metri un 98 centimetri izcīnīja 4. vietu. Viņš zaudēja ASV sportistiem Ellerijam Klārkam (zelta medaļa), Robertam Garetam un Džeimsam Konolijam (bronzas medaļa). Līdz trešajai vietai viņam pietrūka 13 centimetru.

### 1900. gada vasaras olimpiskās spēles
Pēc 4 gadiem 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Aleksandrs Tifērs atkal startēja trīssoļlēkšanā. Viņš šoreiz šajā disciplīnā izcīnīja 6. vietu, taču viņa iegūtais rezultāts nav zināms.

### 1906. gada neoficiālās olimpiskās spēles
1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Atēnās Tifērs startēja divās vieglatlētikas disciplīnās — 110 metru barjerskrējienā un tāllēkšanā no vietas. 110 metru barjerskrējienā viņš savā priekšskrējienā finišēja 4. vietā, bet fināla skrējienam nekvalificējās. Tāllēkšanā no vietas bija viens no 30 sportistiem, kas startēja šajā disciplīnā. Viņa iegūtais rezultāts bija 2 metri un 85.5 centimetri, ar šo rezultātu viņš ieņēma 7. vietu kopvērtējumā.

### Rezultāti

## Citas aktivitātes
Tifērs 1937. gadā kļuva par Goda leģiona bruņinieku. Savukārt 1940. gadā viņš Atēnās tika iecelts par Francijas atbrīvošanas komitejas priekšsēdētāju.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Aleksandrs Tifērs (SOK profils) 
* Aleksandrs Tifērs (Sports Reference profils)
Elkoņdūdas

250px|thumb|Elkoņdūdu pilnais komplekts

**Elkoņdūdas** (, , no *uilleann* — 'elkoņa') ir dūdu paveids, kuru mūsdienu forma radās 18. gadsimta sākumā. Tās veido ādas maiss, ar kreisās rokas elkoni darbināmas plēšas, melodijas stabule, trīs burdona stabules un trīs ar labās rokas elkoni darbināmi regulatori — paralēli nostiprinātas stabules ar vārstiem, ko piespiežot rada īsas akordveida skaņas, ar ko papildina burdona skaņu.

Elkoņdūdas bija izplatītas ceļojošo dūdinieku vidū, kas muzicēja pilsētu laukumos, gadatirgos un dažādos citos svētkos. Viens no slavenākajiem pēdējiem ceļojošajiem elkoņdūdu spēlētājiem bija Fēlikss Dorans.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Elkoņdūdošana . UNESCO
Skorsbija līcis

**Skorsbija līcis** () jeb **Kanertitivaks** () ir fjordu sistēma Grenlandes austrumu piekrastē. Viens no fjordiem stiepjas iekšzemē 350 kilometru garumā un ir garākais fjords pasaulē. Maksimālais fjordu dziļums ir 1450 metri. Līcis nosaukts vaļu mednieku Skorsbiju vārdā, kas 1822. gadā fjordus iezīmēja eiropiešu kartēs. Fjordus no oktobra līdz jūnijam klāj ledus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pihajervs

**Pihajervs** () ir ezers Igaunijā Otepē dienvidrietumu pievārtē. Notece pa Mazo Emajegi uz Vertsjervu.

## Ārējās saites
Marija de Dominiči

**Marija de Dominiči** (, dzimusi , mirusi ) bija Maltas gleznotāja, tēlniece un karmelītu ordeņa mūķene.

## Dzīvesgājums
Dzimusi Vittorozijas pilsētā (tagadējā Birgu), viņas tēvs bija juvelieris, kas dievināja Maltas Bruņinieku ordeni. Ģimenē bija daudz mākslinieku, Marijas brāļi Raimondo un Frančesko arī kļuva par pazīstamajiem gleznotājiem. Mācījās pie mākslinieka un tēlnieka Matia Pretti, kas bija Valettas Svētā Jāņa katedrāles noformētājs. Tiek uzskatīts, ka laikaposmā no 1661. līdz 1666. gadam palīdzēja Pretti attēlot fresku ar Jāņa Kristītāja dzīvi un nāvi, kas attēlota uz katedrāles velves.

Bija karmelītu ordeņa locekle. 1682. gadā kopā ar Bruņinieku ordeņa lielmeistara brālēnu un viņa sievu pameta Maltu un pārvācās uz Romu, kur Marijai bija sava darbnīca, kur viņa nodarbojās ar skulptūru izgatavošanu un radīja gleznas pēc pasūtījuma. Marijas māja atradās netālu no *Chiesa di San Giovanni dei Fiorentini* baznīcas.

Mirusi 1703. gadā. Apbedīta *Santa Maria in Traspontina* baznīcā.

## Darbi
Izņemot Maltas Svētā Jāņa katedrāles sienu un velves apgleznošanu, bija pazīstama kā vairāku svēto skulptūru autore, kurus izmantoja reliģijas svētkos un ielu gājienu dienās. Marijas vislabāk pazīstamie darbi ir "Apmeklēšana" (Zebučas draudzē), "Beato Franko" Valletas karmelītu baznīcā un "Pasludināšana" Valletas katedrālē.

## Piemiņa
Marija ir minēta grāmatā *Dictionary of Women Artists*. 2010. gadā viņas vārdā tika nosaukts krāteris uz Merkurija. Šis fakts tika iekļauts grāmatā *Malta: Women, History, Books and Places*.

## Atsauces
Litomišlas pils

**Litomišlas pils** () ir 16. gadsimtā celta pils Čehijas pilsētas Litomišlas centrā. Tā ir viena no vislabāk saglabātajām renesanses arhitektūras pilīm Centrāleiropā, tāpēc 1999. gadā tā tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 18. gadsimtā pils ieguva dažas baroka iezīmes. 1824. gadā pils aldara ģimenē piedzima komponists Bedržihs Smetana. 1796. gadā pilī iekārtota teātra zāle, kas saglabājusies līdz mūsdienām. No 19. gadsimta vidus līdz Otrajam pasaules karam pils piederēja Turnu un Taksisu dzimtai. Mūsdienās pilī notiek operas festivāli.

## Attēlu galerija

Litomyšl, zámek Litomyšl.jpg
Litomyšl_(Leitomischl)_-_zámecké_divadlo.JPG|Teātra zāle
Litomysl_zamek_velka_jidelna.jpg
Litomysl_zamek_jezdecka_predsin.jpg


## Ārējās saites

*
Alfonss Grizels

**Alfonss Grizels** () bija franču vieglatlēts un sporta vingrotājs. 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

No 1985. gada Grizels bija sporta kluba *[[Racing Club de France]]* biedrs. Viņš bija Francijas nacionālais tāllēkšanas čempions 1896. gadā ar rezultātu 6.23 metri.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Grizels 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja piecās disciplīnās vieglatlētikā un vingrošanā.

1896. gada 6. aprīlī Grizels tūlīt pēc olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijas startēja trijās vieglatlētikas disciplīnās. 100 metru skrējienā viņš startēja pirmajā priekšskrējienā, kur ieņēma 4/5 vietu un fināla skrējienam nekvalificējās. Arī 400 metru skrējienā viņš savā priekšskrējienā nespēja parādīt augstvērtīgu rezultātu un fināla cīņai nekvalificējās. Trešā disciplīna, kurā viņš startēja tajā dienā, bija diska mešana. Šajā distancē viņa iegūtais rezultāts nav zināms, viņš varētu būt ieņēmis kādu vietu no 5. līdz 9.

Nākamajā dienā, 7. aprīlī, startēja tāllēkšanas disciplīnā. Viņš šajā disciplīnā ieguva rezultātu 5 metri un 83 centrimetri un ieņēma 5. vietu starp deviņiem sportistiem.

Divas dienas vēlāk, 10. aprīlī, Grizels startēja vingrošanā uz līdztekām. Viņa iegūtie punkti un izcīnītā vieta nav zināma.

Pēc šī visa Grizelam bija vēl laiks un spēks, lai sekotu savam tautietim Albēnam Lermuzū ar velosipēdu, kad viņš startēja maratona distancē.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Alfonss Grizels (SOK profils) 
* Alfonss Grizels (Sports Reference profils)
Nadzeja Šuško

**Nadzeja Šuško** (; dzimusi ) ir baltkrievu brīvā stila cīkstone, Eiropas spēļu medaļniece.

## Biogrāfija
Ar cīņas sportu Nadzeja Šuško sāka nodarboties divpadsmit gadu vecumā, 2002. gadā. Viņas pirmais treneris bija Sergejs Capovs. Šuško ir beigusi Smaļaviču specializēto bērnu un jaunatnes olimpisko rezervju skolu, tur viņa trenējās Baltkrievijas Republikas Nopelniem bagātā trenera Lazara Leikina vadībā.  Pēc tam viņa studēja Maksima Tanka vārdā nosauktajā Baltkrievijas Valsts pedagoģiskajā universitātē. Tur viņa trenējas pie Leonīda Alešķeviča, kurš kļuva par viņas personīgo treneri.

Strādā Baltkrievijas Republikas Sporta un tūrisma ministrijā.

### Sporta karjera
Savu pirmais panākumu starptautiskajā arēnā Nadzeja Šuško sasniedza piecpadsmit gadu vecumā, kad viņa izcīnīja sudraba medaļu 2005. gada Eiropas kadetu čempionātā svara kategorijā 40 kg. Pēc diviem gadiem 2007. gada Eiropas kadetu čempionātā viņa startēja jau svara kategorijā 46 kg un ieguva piekto vietu.

2015. gada Eiropas spēlēs Nadzeja Šuško cīņā par bronzu pieveica ukrainieti Liliju Gorišnu un ieguva trešo vietu. Pieaugušo Pasaules un Eiropas čempionātos līdz šim brīdim iekļūt godalgotās vietās viņai nav izdevies.

Šuško ir pieckārtējā Baltkrievijas čempione.

## Galveno sacensību rezultāti
### Pasaules čempionāti

### Eiropas spēles

### Eiropas čempionāti

## Atsauces

## Ārējās saites
Moldovas Olimpiskā komiteja

**Moldovas Republikas Nacionālā Olimpiskā komiteja** () ir Nacionālā Olimpiskā komiteja, kura pārstāv Moldovu un tās sportistus olimpiskajās spēlēs un citos starptautiskajos sporta pasākumos. Olimpiskā komiteja tika izveidota 1991. gadā, bet Starptautiskā Olimpiskā komiteja to atzina 1993. gadā.

Olimpiskās komitejas galvenā mītne atrodas Moldovas galvaspilsētā Kišiņevā. Moldovas izmantotais SOK kods ir **MDA**.

Moldova olimpiskās spēlēs startē kopš 1994. gada. Līdz tam, kaut gan to nebija okupējusi Padomju Savienība, tās sportisti no 1952. līdz 1988. gadam tās komandas sastāvā. Līdz šim Moldova ir startējusi 7 ziemas olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz 1994. gada Lillehammeres spēles) un 6 vasaras olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz 1996. gada Atlantas spēles).

## Skatīt arī
* Moldova olimpiskajās spēlēs

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Moldovas profils SOK mājas lapā
Melnkalnes Olimpiskā komiteja

**Melnkalnes Olimpiskā komiteja** (melnkalniešu: *Црногорски олимпијски комитет / Crnogorski olimpijski komitet*) ir Nacionālā Olimpiskā komiteja, kas pārstāv Melnkalni. Tā ir atbildīga par olimpisko ideālu popularizēšanu un nodrošina, ka Melnkalne tiek pārstāvēta ar sportistiem olimpiskajās spēlēs un citos starptautiskajos sporta pasākumos. Olimpiskā komiteja tika izveidota 2006. gadā pēc Melnkalnes neatkarības referenduma, un Starptautiskā Olimpiskā komiteja to atzina 2007. gadā. Komitejas galvenā mītne atrodas Melnkalnes galvaspilsētā Podgoricā. Melnkalnes izmantotais SOK kods ir **MNE**.

Komitejas priekšsēdētājs no 2008. gada janvāra ir Dušans Simonovičs. Komitejas locekļi ir 20 sporta federācijas, kuras ievēl Izpildpadomi, kurā ir prezidents un sešpadsmit locekļi.

Melnkalnes Olimpiskā komiteja 2019. gadā Budvas pilsētā organizēja 2019. gada Eiropas mazo valstu spēles.

## Izpildkomitejas sastāvs
Melnkalnes Olimpiskā komiteja šobrīd sastāv no:
* **Prezidents:** Dušans Sinomovičs;
* **Viceprezidenti:** Boro Mracevičs un Bojana Popoviča;
* **Locekļi:** Dejans Bajičs, Veselins Barovičs, Bozidars Vuksanovičs, Momirs Djurdjevačs, Branko Jovanovičs, Dragans Kopitovičs, Rajko Kosičs, Džemals Luskovičs, Vaņa Mugosa, Cvetko Pajkovičs, Radmila Petroviča, Dimitrije Rasoviča, Jovica Receviča un Dragans Samardzičs.

## Biedru federācijas
Melnkalnes nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Pašlaik Melnkalnē darbojas 19 vasaras sporta veidu un 1 ziemas sporta veidu olimpiskās federācijas.

### Olimpisko sporta veidu federācijas

## Skatīt arī
* Melnkalne olimpiskajās spēlēs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa 
* Melnkalnes profils SOK mājas lapā
Taņa Andrejeva

**Taņa Andrejeva** (, dzimusi ) ir bijusī Ziemeļmaķedonijas handboliste, spēlēja vārtsarga pozīcijā. Bija Ziemeļmaķedonijas handbola izlases kapteine.

Sāka nodarboties ar handbolu 14 gadu vecumā *Kometal Gjorče Petrov* skolā, 19 gadu vecumā debitēja šis komandas pamatsastāvā. Vēlāk spēlēja komandu *Tutunski kombinat* (Prilepa) un *Kale* (Kičeva) sastāvā. 2007/2008. gadu sezonā atgriezās klubā *Kometal Gjorče Petrov*, kura sastāvā izcīnīja valsts kausu. Nākamo sezonu aizvadīja serbu klubā *Kikinda*. Vēlāk atgriezās Ziemeļmaķedonijā, pārstāvot komandu *ŽRK Metalurg*. No 2009. līdz 2012. gadam vairākas reizes uzvarēja čempionātus un izcīnīja Ziemeļmaķedonijas kausu.

Nacionālās izlases sastāvā aizvadīja 97 spēles un guva 2 vārtus. Piedalījās 2012. gada Eiropas čempionātā. 2014. gada 24. maijā pabeidza spēlētāja karjeru.

## Atsauces
Teodors Rutulis

**Teodors Rutulis** dzimis 1893. gada 30. septembrī Spāres pagastā.

Latvijas brīvības cīņu dalībnieks (kapteinis 1. Liepājas kājnieku pulkā).

Apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni par izlūku gājienu 1919. gada 20. septembrī ienaidnieka aizmugurē Domopoles apkārtnē Latgalē.

Miris 1944. gada 23. novembrī Vācijā 51 gada vecumā.

Pulkvežleitnanta vadīšanas laiks:

1942. gada 25. februārī Liepājā saformēja 21. Liepājas policijas bataljonu no Kurzemes apgabala brīvprātīgajiem. 30. martā bataljons izbrauca uz Ļeningradas fronti 18 virsnieku, 84 instruktoru un 487 kareivju sastāvā;

kad 1942. gada 11. augustā slimības dēļ 21. Liepājas policijas bataljona komandiera amatu atstāja, vadību uzņēmās vācu policijas kapteinis Jakobs.