Briļļainais lācis

**Briļļainais lācis** (*Tremarctos ornatus*) ir lāču dzimtas (*Ursidae*) zīdītājs, kas ir vienīgā suga **briļļaino lāču ģintī** (*Tremarctos*). Briļļaino lāci mēdz saukt arī par **Andu lāci**.
Tas ir tuvākais patlaban dzīvojošais radinieks izmirušajiem pleistocēna īssejas lāčiem. Tas ir vienīgais lāču dzimtas pārstāvis Dienvidamerikā un vienīgais izdzīvojušais lācis no skrienošo lāču (*Tremarctinae*) apakšdzimtas.

Briļļainais lācis dzīvo Dienvidamerikas ziemeļrietumu teritorijās: Panamā, Venecuēlā, Brazīlijā, Kolumbijā, Ekvadorā, Peru, Bolīvijā un Argentīnā. Tas apdzīvo gan okeāna tuksnešaino piekrasti, gan lietus mežus, gan alpu pļavas 4000 metru augstumā kalnos.

Mūsdienās galvenais drauds briļļaino lāču populācijai ir cilvēki. Lāčus medī vietējie iedzīvotāji, jo uzskata, ka tie uzbrūk mājlopiem, lai gan gaļa nav šo lāču galvenais barības resurss. Tos medī arī, lai iegūtu briļļaino lāču žulti, kas tiek augstu vērtēta tautas medicīnā. Lāču skaits samazinās arī tādēļ, ka tiek izcirsti to apdzīvotie meži, jo tiek nepārtraukti paplašinātas lauksaimniecības zemes. Briļļainais lācis meklē vientulību un mieru. Mūsdienās savvaļā dzīvo 2000—2400 indivīdi.

## Etimoloģija
Zinātniskais nosaukums *Tremarctos* ir cēlies no grieķu valodas: *trem* nozīmē "caurums", *arctos* nozīmē "lācis". Šis nosaukums atspoguļo briļļainā lāča specifisko caurumu augšdelma kaulā. Sugas apzīmējums *ornatus* ir cēlies no latīņu valodas un nozīmē "dekorēts", šis apzīmējums sasaucas ar lāča nosaukumu gan angļu valodā (Spectacled Bear), gan latviešu valodā — briļļainais lācis.

## Izskats
thumb|left|200px
Briļļainais lācis ir relatīvi maza auguma, lai gan ir otrs lielākais dzīvnieks Dienvidamerikā. Lielākais dzīvnieks ir tapirs. Tā kažoks ir biezs, ar vidēji garu apmatojumu, krāsa ir melna vai tumši brūna, uz kuras izceļas gaiši brūnās zīmes, ierāmējot acis kā ar brillēm, gaišs ir arī purns, pazode, pakakle un nedaudz krūšu daļa. Tēviņi ir par 30% lielāki nekā mātītes. Tēviņu svars ir apmēram 100—155 kg, mātītes līdz 64—82 kg. Tēviņi izaug garāki par 1,5 m.

## Ieradumi
Lai arī briļļainais lācis ir izteikts vientuļnieks, tas nav teritoriāls. Ja lācis satiek cilvēku vai citu briļļaino lāci, tas uzvedas atturīgi un bez agresijas. Izņēmums ir mātes ar bērniem, kas svešinieku var uztvert kā apdraudējumu saviem mazuļiem. Briļļaino lāču mātīte ar mazuļiem, tāpat kā jebkura lāču māte, var uzbrukt cilvēkam, tomēr Dienvidamerikā nav reģistrēts neviens nāves gadījums saistībā ar lāču uzbrukumu.

Lai izbēgtu no ienaidniekiem — pumām un jaguāriem, briļļainie lāči mēdz kāpt kokos, tas spēj uzkāpt pat visaugstākajos Andu kalnu kokos. Tas pamatā ir augēdājs, un barojas ar koku lapām, augļiem, lāčauzām, orhidejām, kā arī riekstiem, sēklām, maitu un nelieliem dzīvniekiem. Briļļainais lācis ir nakts dzīvnieks un baroties dodas pēc saulrieta.

Riesta laiks ir no aprīļa līdz jūnijam. Mazuļi dzimst no novembra līdz februārim. Nebrīvē briļļaino lāču grūsnības periods ilgst 9 mēnešus, bet pastāv uzskats, ka augļa attīstība tiek atlikta. Parasti piedzimst 1—3 mazuļi, kas sver 300—360 g.

Nebrīvē briļļainais lācis dzīvo 20—25 gadus, lai gan ir datēts lācis, kas nodzīvoja 36 gadus Buenosairesas zoodārzā.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Spectacled, or Andean, Bear
*The Eight Bear Species of the World: Spectacled bear
*Spectacled bear
*ADW: Tremarctos ornatus
*International Association for Bear Research&Managment: Spectacled Bear
*Briļļainā lāča foto