Aļaska

**Aļaska** (, izrunā: ) ir pēc platības lielākais Amerikas Savienoto Valstu štats. Tas atrodas Ziemeļamerikas ziemeļrietumos. Pateicoties dabas resursiem, tas ir viens no turīgākajiem ASV štatiem. Aļaskas administratīvais centrs ir Džūno.

Aļaskai ir sauszemes robeža ar Kanādas Britu Kolumbijas provinci un Jukonas teritoriju. Aļaska ir vienīgais ASV štats, kam ir robeža ar Krievijas federāciju. Tā ir jūras robeža, kas novilkta caur Beringa šaurumu.

## Vēsture

1799. gadā Krievijas Impērijas ķeizars Pāvils I lika izveidot Krievijas-Amerikas kompāniju, kas kontrolēja piekrasti un iestiepās Aļaskas vidienē pa Jukonas upi. Tika izveidoti 23 tirdzniecības forti, kuru skaits vēlāk pieauga līdz 60. Baranovs dibināja jaunus fortus aizvien tālāk uz dienvidiem, iestiepjoties Meksikas kontrolētajā Kalifornijā, kur 1812. gada 2. februārī nodibināja Rosa fortu. 
No 1815. līdz 1818. gadam Oto fon Kocebū vadītā ekspedīcija neveiksmīgi centās atrast Ziemeļu jūras ceļu cauri Beringa šaurumam, no 1818. gada par kompānijas vadītājiem un Krievijas Amerikas gubernatoriem uz piecu gadu termiņu iecēla karaflotes virsniekus. Kompānijas apmetnes bija sadalītas piecās teritorijās: Novoarhangeļskas, Kodiakas, Unalaskas, Rosa forta un Ziemeļu salu. 1824. gadā Krievijas Impērija atteicās no pretenzijām Oregonas piekrastē un 1844. gadā pārdeva Rosa fortu.

Krievijas Amerika bija tirdzniecības kolonija, lielākā kolonistu daļa pēc 7 gadus ilga kontrakta beigām atgriezās Krievijas Impērijā. 1835. gadā ap 100 kompānijas darbiniekiem, kas bija nostrādājuši vairāk par 15 gadiem, ļāva palikt uz patstāvīgu dzīvi. 1818. gadā Sitkā dzīvoja 190 krievi, 72 kreoli un 173 aleuti, 1821. gadā ap 320 krievi, 130 kreoli un 240 aleuti, bet 1863. gadā dzīvoja 978 krievi un kreoli.

1867. gadā Krievijas Impērija Aļasku pārdeva ASV par 7,2 miljoniem ASV dolāru. Vairums amerikāņu šo pirkumu vērtēja kā naudas izšķērdēšanu, līdz 1896. gadā Aļaskā tika atklāts zelts. Daudzi cilvēki devās uz Aļasku cerībā kļūt bagāti. 

1912. gadā Aļaska kļuva par organizētu teritoriju, kas nozīmēja vietējo likumdevēju, bet ierobežotas politiskās tiesības – nebija pilntiesīgas pārstāvniecības Kongresā. 

Pēc Otrā pasaules kara Aļaskas stratēģiskā nozīme pieauga (tās tuvuma dēļ Padomju Savienībai), un attīstījās tās ekonomika. Vietējie iedzīvotāji arvien aktīvāk pieprasīja vienlīdzīgas tiesības. Pēc referenduma un Kongresa apstiprinājuma 1959. gada 3. janvārī Aļaska kļuva par 49. ASV štatu. 

Naftas atradņu atklāšana 1968. gadā veicināja šīs pavalsts bagātību.

1969. gadā tika pieņemts Aļaskas pamatiedzīvotāju zemju noregulējuma akts (*Alaska Native Claims Settlement Act, ANCSA*), ar kuru federālā valdība atzina pamatiedzīvotāju – aleutu, inuītu un atabasku – tiesības uz zemēm, vienlaikus nododot tām apmēram 180 000 km² zemes un 962 miljonus dolāru kompensācijā. Šis likums veidoja pamatu pamatiedzīvotāju reģionālo korporāciju izveidei.

1971. gadā notika viens no lielākajiem ekoloģiskajiem katastrofām ASV vēsturē – *Exxon Valdez* naftas noplūde, kuras laikā Valdīzas piekrastē okeānā izplūda vairāk nekā 40 miljoni litru jēlnaftas, radot plašu vides postījumu un ietekmējot gan zvejniecību, gan ekosistēmas.

## Lielākās pilsētas

## Atsauces

## Ārējās saites