open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nelūgtie

**"Nelūgtie"** () ir 2009. gada psiholoģiska šausmu filma, kuras režisori ir *[[the Guard Brothers]]*. Galvenās lomas filmā atveido Emīlija Brauninga, Elizabete Benksa, Ariela Kebela un Deivids Stratērns. Filmas pirmizrāde notika  ASV un Kanādā. Filma veidota kā rīmeiks Dienvidkorejas 2003. gada filmai *[[Janghwa, Hongryeon]]*.

Anna, kura kādu laiku pavadījusi psihiatriskajā slimnīcā, nu atgriežas mājās, tomēr viņas atveseļošanos apdraud nežēlīgā pamāte un mirušās mātes vīzijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rātsnama aptieka

**Rātsnama aptieka** () ir aptieka Igaunijas galvaspilsētā Talllinā, kas šajā vietā nepārtraukti darbojas vismaz no 1422. gada. Tā ir viena no senākajām aptiekām Eiropā, kā arī senākais Igaunijas uzņēmums. No 1582. līdz 1911. gadam, desmit paaudzēs, aptieka piederējusi (līdz 1688. gadam nomā no pilsētas) Burhartu dzimtai. Dzimta Tallinā ieceļojusi no Presburgas. Ģimenes tradīcija bija arī tas, ka pirmdzimto dēlu ģimenē vienmer sauca Johans, pēdējā aptiekas īpašnieka vārds bija Johans X Burhards. 

## Galerija

Դեղատուն.jpg
Tallinn_Blick_vom_Rathausturm_auf_den_Rathausplatz_1.JPG
Ratsapotheke_Tallinn.jpg
Raeapteegi_interjöör_2007_(3).jpg
Old_drugstore_logo.jpg


## Ārējās saites
Ziemeļvācija

thumb|300px|Ziemeļvācijas zemiene (zaļā krāsā)
[thumb|300px|[Lejasvācu valodas dialektu izplatība (pēc Otrā pasaules kara)]]

**Ziemeļvācija** ir Vācijas ziemeļu daļa, kurai raksturīga kopīga ģeogrāfija, vēsture un lejasvācu valodas izloksnes. Ziemeļvācijas valstis spēlēja vadošo lomu Vācijas Impērijas izveidē 19. gadsimtā.

## Vēsture
Ziemeļvāciju līdz 12. gadsimtam apdzīvoja sakši, frīzi, Elbas vendi (polabieši) un obodrīti. Vendu krusta karu (1147—1164) laikā Saksijas hercogs Heinrihs Lauva sakāva vendu ķēniņu Niklotu netālu no Gistrovas un pakļāva tagadējās Mēklenburgas un Brandenburgas zemes.
1241. gadā Hamburgas un Lībekas pilsētas noslēdza līgumu par tirgošanos Ziemeļu un Baltijas jūrā, kas tradicionāli tiek uzskatīts par Hanzas savienības sākumu.
1282. gadā līgumam pievienojās vendu pilsētas Vismāra, Rostoka, kā arī Ķelne, Minstere, Dortmunde un citas Lejassaksijas, Vestfāles un Reinzemes pilsētas. 
1367. gadā tika noslēgta Ķelnes konfederācija, piešķirot Hanzas savienībai noteiktu organizāciju. 16. gadsimta kristīgās baznīcas reformācijas laikā Ziemeļvācijas valstīs izplatījās luterisms.

Trīsdesmitgadu kara (1618-1648) laikā Ziemeļvācija tika izpostīta, pēc kara beigām strauji attīstījās Brandenburgas-Prūsijas valsts ar galvaspilsētu Berlīnē. Napoleona karu periodā Prūsijai bija vadošā loma 39 valstu Vācu Savienības (*Deutscher Bund*) dibināšanā 1814. gadā, kas 1833. gadā izveidoja Vācu muitas savienību. 
Prūsijas uzvaras 1864. gada karā pret Dāniju un 1866. gada karā pret Austriju noveda pie Ziemeļvācijas savienības (*Norddeutscher Bund*) izveides, bet pēc uzvaras 1871. gada parā pret Franciju pie Vācijas Impērijas radīšanas ar galvaspilsētu Berlīnē.

Pēc Vācijas zaudējuma Pirmajā un Otrajā pasaules karā Ziemeļvācijas ekonomika un infrastuktūra bija sagrauta, 1949. gadā Ziemeļvāciju sadalīja starp Vācijas Federatīvo Republiku un Vācijas Demokrātisko Republiku, ko sāka dēvēt par Rietumvāciju un Austrumvāciju.


Deutscher Bund.svg|Vācu Savienības teritorija (1814)
NB 1866-1871.99.svg|Ziemeļvācijas savienība (1866)
Deutsches Reich (1871-1918)-de.svg|Vācijas Impērijas teritorija (1871) 
Karte des Deutschen Reiches, Weimarer Republik-Drittes Reich 1919–1937.svg|Veimāras Republikas teritorija (1919)
Grossdeutsches Reich Staatliche Administration 1944.png|Lielvācijas administratīvais iedalījums (1944)  


## Mūsdienu ģeogrāfiskais sadalījums
Šaurākā izpratnē pie Ziemeļvācijas mūsdienās pieder šādas piejūras Vācijas federālās zemes:  
* Brēmene;
* Hamburga;
* Mēklenburga-Priekšpomerānija;
* Lejassaksija;
* Šlezviga-Holšteina.

Reizēm Ziemeļvācijai kultūrvēsturiski pieskaita arī šādu Vācijas federālo zemju ziemeļu daļas:
* Berlīne;
* Brandenburga;
* Saksija-Anhalte;
* Ziemeļreina-Vestfālene.

## Ārējās saites
W. (filma)

**"W."** () ir 2008. gada ASV biogrāfiskā filma, kuras režisors ir Olivers Stouns. Galvenās lomas filmā atveido Džošs Brolins, Elizabete Benksa, Džeimss Kromvels, Elena Bērstina, Ričards Dreifūss, Tobijs Džonss un Tendija Ņūtone. Filmas pirmizrāde notika  Ostinas filmu festivālā.

Filma veidota par 43. ASV prezidenta Džordža V. Buša dzīvi un atrašanos prezidenta amatā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Iepazīstieties, Deivs

**"Iepazīstieties, Deivs"** () ir 2008. gada ASV zinātniskās fantastikas kinokomēdija, kuras režisors ir Braiens Robinss. Galvenās lomas filmā atveido Edijs Mērfijs, Elizabete Benksa, Gabriela Uniona, Eds Helmss, Skots Kāns un Kevins Hārts. Filmas pirmizrāde notika .

Miniatūru citplanētiešu komanda darbojas kosmosa kuģī, kam ir cilvēka forma. Mēģinot glābt savu planētu, citplanētieši ar savu kuģi nokļūst uz Zemes, kur viņi sastopas ar jaunu problēmu: kosmosa kuģis iemīlas Zemes sievietē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Antoņina Ņenaševa

**Antoņina Ņenaševa** (dzimusi ) ir Latvijas politiķe, pedagoģe un izglītības eksperte. Šobrīd — 14. Saeimas deputāte Izglītības, kultūras un zinātnes komisijā un Saeimas Prezidija locekle — Saeimas priekšsēdētāja biedre. Partijas "Progresīvie" valdes locekle un dibinātāja. A. Ņenaševa ir bijusi Rīgas domes deputāte, "Progresīvie" līdzpriekšsēdētāja, sociālo zinību un ekonomikas skolotāja un politoloģijas lektore Rīgas Stradiņa universitātē.

## Dzīvesgājums
Mācījās Rīgas Zolitūdes ģimnāzijā, 2011. gadā absolvēja Baltijas Starptautisko akadēmiju, iegūstot bakalaura grādu politoloģijā. 2015. gadā ieguva maģistra grādu sociālajā politikā Londonas Ekonomikas un politikas zinātnes skolā.

2018. gadā viņa pievienojās izglītības programmai "Iespējamā misija", kļūstot par sociālo zinību un ekonomikas skolotāju Rīgas 22. vidusskolā.

2021. gadā A. Ņenaševa saņēma Latvijas Sieviešu nevalstisko organizāciju sadarbības tīkla Dzimumu līdztiesības balvu par sabiedrības izpratnes veicināšanu dzimumu līdztiesības jautājumos.

### Politiskā darbība
9. un 10. Saeimā A. Ņenaševa strādāja kā "Saskaņas Centra" deputāta Alekseja Holostova palīdze, bet nebija partijas "Saskaņa" biedre.

Pildīja ģenerālsekretāres un valdes priekšsēdētājas amatus sabiedriski politiskā jauniešu nevalstiskajā organizācijā — partijas "Saskaņa" jaunatnes organizācijā.

2018. gada Saeimas vēlēšanās A. Ņenaševa kā "Progresīvo" pārstāve nesekmīgi kandidēja ar pirmo kārtas numuru Rīgas vēlēšanu apgabalā. Arī 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, kur partijas sarakstā kandidēja ar trešo kārtas numuru netika ievēlēta. 2019. gada 14. septembrī kopā ar Edmundu Cepurīti viņu ievēlēja par partijas "Progresīvie" līdzpriekšsēdētāju. Pēc tam turpināja darbu kā partijas līdzpriekšsēdētāja kopā ar Ati Švinku.

2020. gada ārkārtas Rīgas domes vēlēšanās Ņenaševu ievēlēja Rīgas domē no "Attīstībai/Par!" un "Progresīvo" apvienības kopējā saraksta.

2022. gada rudenī Saeimas vēlēšanās A. Ņenaševu ievēlēja par 14. Saeimas deputāti. Pirmajā jaunā parlamenta sēdē viņu ievēlēja Saeimas prezidijā par Saeimas sekretāra biedri. 2023. gada 20. septembrī viņu atsauca no Saeimas sekretāra biedra amata un ievēlēja par Saeimas priekšsēdētāja biedri (samainoties amatiem ar Jāni Grasbergu no Nacionālās apvienības).

## Atsauces
Marija Lasickene

**Marija Lasickene** (; dzimusi **Marija Kučina** (*Мария* *Кучина*)  Kabardā-Balkārijā) ir krievu vieglatlēte, startē augstlēkšanas sacensībās.

M. Lasickene ir Krievijas bruņoto spēku kapteine, pārstāv sporta klubu CSKA. 2018. gada Krievijas prezidenta vēlēšanās viņa bija Vladimira Putina uzticības persona.

2017. gadā apprecējusies ar lietuviešu izcelsmes sporta žurnālistu un komentētāju Vladu Lasicku.

## Karjera
Izcīnījusi zelta medaļu 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Kā arī ir trīskārtēja pasaules čempione stadionā (2015, 2017, 2019) un divkārtēja čempione telpās (2014, 2018). Uzvarējusi arī Eiropas čempionātā 2018. gadā. Vairākkārtēja IAAF Dimanta līgas sezonas čempione.

, pirms kurām tika uzskatīta par vienu no galvenajām favorītēm, nestartēja, jo Sporta arbitrāžas tiesa aizliedza Krievijas sportistiem startēt tajās sistemātisku dopinga pārkāpumu dēļ. 2017. gada aprīlī sāka startēt kā "neitrālā sportiste".

Atzīta par labāko 2019. gada Eiropas vieglatlēti.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kalendžini

**Kalendžini** ir etniska grupa Kenijā, kas pārsvarā dzīvo bijušās Rifta ielejas provinces teritorijā. Saskaņā ar 2009. gada tautas skaitīšanas datiem Kenijā dzīvoja ap 4,9 miljoniem kalendžinu. Sīkāk iedalās vairākās citās etniskajās grupās. Runā kalendžinu valodā, kas pieder pie Nīlas-Sahāras valodām.

Kalendžinus mēdz dēvēt par "skrejošo cilti". Kopš 20. gadsimta 60. gadiem lielākā daļa Kenijas sportistu, kas guvuši godalgas par 800 m garākās vieglatlētikas distancēs, ir bijuši kalendžini. Kopš 20. gadsimta 80. gadiem kalendžini ir guvuši 40% visu lielāko vieglatlētikas sacensību (olimpiskās spēles, Pasaules čempionāts, Pasaules čempionāts krosā) medaļas vīriešiem šajās distancēs. Kopš 2008. gada arī sievietes no kalendžinu etniskās grupas ir starp veiksmīgākajām sportistēm garajās skriešanas disciplīnās. Ir tikušas izvirzītas vairākas teorijas, kas izskaidrotu kalendžinu neparastās sportiskās spējas. Daļa izskaidrojumu vienlīdz labi attiecas arī uz citiem kenijiešiem un citur dzīvojošiem cilvēkiem, kas nav tik ļoti veiksmīgi sportisti — tas, ka kalendžini katru dienu skrien uz skolu, dzīvo salīdzinoši lielā augstumā virs jūras līmeņa. Viena teorija ir tāda, ka kalendžiniem ir salīdzinoši slaidas kājas, tādēļ, skrienot lielus attālumus, viņiem nav jāceļ liels svars.

## Atsauces
Ružanu pils

**Ružanu pils** (, ) ir 18. gadsimta pils kompleksa drupas, bijušā Sapjehu dzimtas rezidence Baltkrievijas rietumu pilsētciematā Ružanos.

Ružanu pils sāka veidoties 16. gadsimta beigās, kad savu rezidenci šeit ierīkoja Ļevs Sapjeha. Pils tika nopostīta 1700. gada Lietuvas pilsoņu kara laikā. 18. gadsimta otrajā pusē Aleksandrs Mihals Sapjeha uzcēla milzīgu klasicisma stila pils ansambli, kurā ietilpa arī teātra ēka. Pils tika nacionalizēta pēc 1831. gada Novembra sacelšanās. 1834. gadā šeit ierīkoja audumu rūpnīcu. 1914. gadā pils komplekss nodega. Starpkaru periodā tika veikti darbi tā atjaunošanai, tomēr Otrā pasaules kara laikā pils tika sagrauta vēl vairāk. Kopš 2008. gada notiek pils kompleksa izpētes un atjaunošanas darbi.

## Galerija

Ruzhany306.JPG|Pils komplekss (2009)
Палац_Сапегаў_(Ружаны).jpg |Neatjaunotā pils daļa (2012)
Палац_Сапегаў,_Ружаны.jpg|Atjaunotie pils vārti (2012)
Ružany, Sapieha. Ружаны, Сапега (J. Becker, 1784) (3).jpg|Daļa no pils projekta
Ružany, Sapieha. Ружаны, Сапега (1901-14) (4).jpg|Pils 20. gadsimta sākumā


## Ārējās saites

*
Orānas-Nasavas dinastija

thumb|300px|Orānas—Nasavas dinastijas ciltskoks līdz 1874. gadam
**Orānas—Nasavas dinastija** () ir dižciltīga dzimta, kurai pieder arī Nīderlandes valdnieku dinastija. 
Dzimta cēlusies no Provansas Orānas grāfistes, saradojusies ar Nasavas hercogistes valdniekiem, arī ar Kurzemes un Zemgales hercogistes Ketleru dinastiju.
Jedvabnes grautiņš

**Jedvabnes grautiņš** () bija Polijas mazpilsētas Jedvabnes ebreju iedzīvotāju slaktiņš Otrā pasaules kara laikā 1941. gada 10. jūlijā.

Grautiņa rezultātā tika nogalināti vismaz 340 cilvēki, no kuriem vismaz 300 tika sadzīti kādā klētī un sadedzināti. Līdz 20. gadsimta beigām tika uzskatīts, ka šos noziegumus izdarījušas vācu varas iestādes. 2001. gadā tika izdota poļu izcelsmes amerikāņa, Prinstonas Universitātes vēsturnieka Jana Grosa pētījums "Kaimiņi: Ebreju kopienas iznīcināšana Jedvabnē, Polijā" (*Neighbors: The Destruction of the Jewish Community in Jedwabne, Poland*), kurā tika noskaidrots, ka tiešie slepkavības izpildītāji bija apkārtnes poļu civiliedzīvotāji. Šie fakti izraisīja polemiku sabiedrībā par poļu iesaistīšanos holokausta īstenošanā. Lai arī bija dažādi viedokļi par vācu *[[Ordnungspolizei]]* un *[[Einsatzgruppen]]* iesaisti, tika noskaidrots, ka bez Jedvabnes arī citās Bjalistokas un Lomžas apkārtnes pilsētiņās (Grajevo, Horoščā, Tikocinā un daudzās citās) notika līdzīgi, kaut mērogā mazāki, grautiņi ar poļu iedzīvotāju piedalīšanos.

## Galerija

Jedwabne_Z-pomnik.jpg|Piemiņas vieta
1941_atrocity_in_Jedwabne_(map).jpg|Grautiņa karte
Pogrom_w_Jedwabnem_Muzeum_Historii_Żydów_Polskich.JPG|Jedvabnes grautiņš Polijas Ebreju vēstures (*POLIN*) muzejā


## Atsauces

## Bibliogrāfija

**Jan Tomasz Gross, Neighbors: The Destruction of the Jewish Community in Jedwabne, Poland, Princeton University Press*, 2001, 
**Marek Jan Chodakiewicz, The Massacre in Jedwabne, July 10, 1941: Before, During, After. Columbia University Press and East European Monographs.* 2005, . https://www.iwp.edu/news_publications/book/the-massacre-in-jedwabne

## Ārējās saites
Sifana Hasana

**Sifana Hasana** (; dzimusi  Adanā, Etiopijā) ir Nīderlandes vieglatlēte, vidējo un garo distanču skrējēja, kas uzstādījusi augstus rezultātus plašā distanču diapazonā no 1500 metriem līdz maratonam. Viņa ir Eiropas rekordiste vairākās distancēs no 1500 m līdz maratonam. 2020. gada jūnijā uzstādīja pasaules rekordu 10 000 m skrējienā (29:06,82), kas gan tika pārspēts jau pēc divām dienām. 2019. gada Pasaules čempionāta zelta medaļas ieguvēja 10 000 m un 1500 m distancē, pirmā sportiste vēsturē, kas spējusi lielajās sacensībās uzvarēt šajās divās dažādajās distancēs. Divu zelta medaļu ieguvēja 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs un čempione maratonā 2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Dzimusi Etiopijā, viņa valsti pameta kā bēgle un 2008. gadā 15 gadu vecumā ieradās Nīderlandē. 2013. gadā saņēma šīs valsts pilsonību.

## Karjera
Sākotnēji guvusi panākumus pusmaratonā un krosa skrējienos, drīz pievērsās vidējām distancēm stadionā. No 2013. gada guvusi panākumus starptautiskā līmenī.

2014. un 2018. gada Eiropas čempionātā uzvarēja, attiecīgi, 1500 m un 5000 m distancē. 2018. gada septembrī Kopenhāgenā uzstādīja Eiropas rekordu pusmaratonā (1.05:15). 2019. gada jūlijā S. Hasana laboja Svetlanai Masterkovai gandrīz 23 gadus piederējušo pasaules rekordu jūdzes skrējienā (4:12,33).

2019. gada Pasaules čempionātā Dohā S. Hasana kļuva par uzvarētāju 10 000 metru distancē, kuru pirmo reizi karjerā sacensībās bija skrējusi tikai šajā sezonā, bet pēc tam uzvarēja arī 1500 metru distancē, kļūstot par pirmo sportisti vēsturē, kas spējusi lielajās sacensībās uzvarēt šajās divās dažādajās distancēs.

2020. gada septembrī S. Hasana uzstādīja pasaules rekordu stundas skrējienā, Briselē noskrienot 18 930 m, kas bija par 413 metriem vairāk nekā etiopietes Dires Tunes 2008. gada pasaules rekords.

2021. gada 6. jūnijā pašmāju sacensībās Hengelo, viņa laboja pasaules rekordu 10 000 m skrējienā, distanci pieveicot 29:06,82. Tomēr jau divas dienas vēlāk turpat notika Etiopijas nacionālās komandas atlases sacensības Tokijas olimpiskajām spēlēm, kurās Letesenbeta Gideja rekordu laboja vēlreiz. Olimpiskajās spēlēs S. Hasana triumfēja gan 10 000 m, gan 5000 m distancē, bet 1500 metros izcīnīja bronzas medaļu.

2023. gadā pirmo reizi startēja maratona distancē, debijas skrējienā uzvarot Londonas maratonā ar jaunu nacionālo rekordu 2.18:33.  Londonā laboja sev piederošo Eiropas rekordu 5000 m (14:13,42). 2023. gada Pasaules čempionātā ieguva bronzas medaļu 1500 metru distancē, bet 10 000 m distancē piedzīvoja kritienu īsi pirms finiša līnijas, tobrīd esot drošā medaļas pozīcijā. 5000 metru distancē izcīnīja sudraba medaļu.

2023. gada oktobrī S. Hasana uzstādīja Eiropas rekordu, uzvarot Čikāgas maratonā. Viņas rezultāts 2.13:44 ir otrais ātrākais sieviešu maratona skrējiens vēsturē.

2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē S. Hasana uzvarēja maratona distancē, bet ieguva bronzas medaļas arī 5000 m un 10 000 m skrējienos. Tādējādi viņa kļuva par pirmo vieglatlētu, kas izcīnījis olimpiskās medaļas visās distancēs no 1500 metriem līdz maratonam.

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites
Madss Pēdersens

**Madss Pēdersens** (; dzimis ) ir Dānijas šosejas riteņbraucējs, kurš pārstāv *[[UCI WorldTeam]]* komandu **'. 2019. gada septembrī viņš uzvarēja [[2019. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā|Pasaules čempionāta grupas braucienā]] [[Jorkšīra|Jorkšīrā]], Anglijā.

== Karjera ==
[[Attēls:Giro_d'Italia_2017,_pedersen_(34766911620).jpg|left|thumb|Pēdersens [[2017. gada Giro d'Italia]]]]
2013. gadā Pēdersens uzvarēja [[Parīze—Rubē]] junioru sacensībās un ieguva sudraba medaļu [[2013. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā|2013. gada Pasaules čempionātā]]  junioriem. Pēdersens uzvarēja [[Gente—Vevelgema]] U23 sacensībās, Norvēģijas tūres U23 sacensībās, kā arī ''[[Tour de l'Avenir]]'' posmā, līdz kļuva par profesionāli.

=== ''Trek–Segafredo'' (2017–pašlaik) ===
2016. gada augustā **' paziņoja, ka parakstījuši līgumu ar Pēdersenu līdz 2018. gadam.

Pirmajā profesionāļa sezonā viņu iekļāva komandas sastāvā startam 2017. gada Giro d'Italia. Viņš kļuva par Dānijas čempionu grupas braucienā, un uzvarēja *[[Tour du Poitou Charentes]]* kopvērtējumā pēc tam, kad bija guvis uzvaru individuālā brauciena posmā. 2017. gada septembrī Pēdersens uzvarēja *[[Danmark Rundt]]* kopvērtējumā.

2018. gada aprīlī viņš finišēja otrais Flandrijas tūrē, piedaloties atrāvienā. Pēdersens veica uzbrukumu pirms Kopenberga kāpuma nedaudz vairāk kā 50 kilometrus pirms finiša un viņa pievienojās Dilans van Bārle (**') un [[Sebastians Langevelds]] (**'). Nākamais uzvarētājs Niki Terpstra (**') Pēdersenu noķēra un apdzina pēdējā [[Aude Kvaremonts|Aude Kvaremonta]] kāpumā, bet Pēdersens spēja aiz sevis noturēt Pasaules čempionu [[Peters Sagans|Peteru Saganu]] (**') un pārējo pelotonu, kļūstot par jaunāko Flandrijas tūres pjedestāla finišētāju pēdējos 40 gados.

2019. gada 29. septembrī Pēdersens uzvarēja Pasaules čempionāta grupas braucienā smagā, lietainā trasē Harogeitas apkārtnē Jorkšīrā, Anglijā.

2020. gada 11. oktobrī Pēdersens uzvarēja Gente—Vevelgema sacensībās.

2021. gada 28. februārī uzvarēja Kīrne—Brisele—Kīrne sacensībās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pēdersens

**Pēdersens** ( — 'Pēdera dēls'; sieviešu dzimtē Pēdersena) ir dāņu cilmes uzvārds, kam norvēģu valodā sastopams līdzīgs uzvārds ar tādu pašu cilmi — Pēdešens (). Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Madss Pēdersens (*Mads Pedersen*, 1995) — dāņu šosejas riteņbraucējs;
* Nikijs Pēdersens (*Nicki Pedersen*, 1977) — dāņu spīdveja braucējs.

## Skatīt arī
* Petersens
* Pēdešens
* Pētersens

## Atsauces
Pauls Hermanis fon Līvens

**Pauls Hermanis fon Līvens** (; 1821—1881) bija Krimuldas muižas īpašnieks, Krievijas Impērijas galminieks, firsts (kņazs), Vidzemes landmaršals (1862—1866). Cēlies no senas vācbaltiešu dzimtas Līveniem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1821. gada 21. (9.) janvārī Krimuldas muižā ģenerālleitnanta Johana Georga fon Līvena (1775-1848) un viņa sievas Marijas (dzimušas Anrepas, 1797-1859) ģimenē.
1826. gadā ķeizars Nikolajs I viņa vecmāmiņai Šarlotei fon Līvenai un visiem viņas pēcnācējiem piešķīra kņazu titulu.
Studēja Tērbatas Universitātē (1838—1841), 1844. gadā aizstāvēja maģistra grādu. 1847. gadā iestājās civildienestā un 1848. gadā kļuva par ķeizara Nikolaja I galma kambarjunkuru un kancelejas darbinieku.     
Pēc tēva nāves 1848. gadā Pauls Hermanis Līvens kļuva par Krimuldas muižas īpašnieku, uzsākot plašus celtniecības darbus - uzcēla jauno muižas kungu māju, abas Šveices mājas, mūra klēti ar pagrabu un citas ēkas.
1853. gadā viņš izveidoja Krimuldas pils parku ar vairākām promenādēm, ierīkoja divas koka kāpnes – 380 pakāpieni veda no muižas pils uz Vikmestes gravu, savukārt 325 pakāpienus garās kāpnes veda no parka uz Gaujas pārceltuvi.

1861. gadā Līvens atvaļinājās no karadienesta un atgriezās Baltijā, bija Kuldīgas apriņķa bruņniecības maršals (1861-1862) un Vidzemes landmaršals (1862—1866), pēc tam Vidzemes landrāts (1866—1867), iestājās par ticības brīvību Baltijas provincēs. Viņa uzdevumā 1861.-1863. gadā vēsturnieks K. Bruinings Krimuldas viduslaiku pilsdrupās veica arheoloģiskos izrakumus un uz vecajiem pamatiem tika uzcelta cietokšņa ārsiena ar gotiskiem logiem.

1862. gada jūlijā Krimuldas muižas parku un Līvenu ģimeni apciemoja Krievijas Impērijas ķeizars Aleksandrs II kopā ar sievu un galminieku svītu. Īpaši šim apmeklējumam Līvens lika uzcelt koka tiltu pār Gauju un izbūvēt Serpentīna ceļu līdz savai pilij Gaujas senlejas augšā.
1862. gadā kņazu Līvenu iecēla par Pēterburgas galma kambarkungu, 1866. gadā par galma virsceremonijmeistaru, 1870. gadā par slepenpadomnieku. 50 gadu vecumā 1871. gadā viņš Rīgā salaulājās ar Natāliju fon der Pālenu (1842—1920), viņiem piedzima pieci bērni.

Miris 1881. gada 7. jūlijā Bohēmijas kūrortā Teplicē, apglabāts Mežotnes Līvenu dzimtas kapos.

## Muižas
thumb|left|200px|Krimuldas muižas pils.
* Krimuldas pilsmuiža (*Schloss Cremon*) 
* Ķizbeles muiža  (*Kipsal*)
* Mežotnes muiža (*Mesothen*)
* Bauskas muiža ar pilsdrupām (*Amt-Bauske*) 
* Derpelmēmeles muiža (*Dörpers-Memelshof*)

Arī trīs muižas Žeimeles apkārtnē (*Szeimen, Glebau, Laukesahdsche*) Kauņas guberņā un piecas muižas Krievijā.

## Bērni
thumb|270px|Kņaziene Natālija Līvena ar dēliem Anatolu un Paulu (ap 1877).
* Anatols Līvens (1872-1937), Latvijas Brīvības cīņu dalībnieks
* Pauls Līvens (1875—1963), Smiltenes muižas īpašnieks
* Marija (1877-1907)
* Aleksandra (1879-1944)
* Sofija (1880-1964)

## Atsauces

## Ārējās saites

* ieraksts Austrum- un Dienvidaustrumeiropas institūta lapā
Narevas nacionālais parks

**Narevas nacionālais parks** () ir 1996. gadā izveidots nacionālais parks Polijas ziemeļaustrumos.

73,5 km2 plašais nacionālais parks ietver Narevas upes palieni apmēram 35 kilometru garumā lejpus Suražas pilsētas, kur Narevas upe veido daudzas attekas. Gandrīz visu nacionālo parku aizņem mitrāji, ko ietver melnalkšņa un baltā vītola audzes. Parkā dzīvo vismaz 179 sugu putni. Parka administrācija atrodas Kurovo ciemā. Nacionālais parks ietilpst Rāmsaras konvencijas sarakstā.

## Galerija

Image:LOGO NARWIAŃSKIEGO PARKU NARODOWEGO.svg|Parka logo ar niedru liju
Image:Podlaskie - Choroszcz - Kruszewo - Narew's pool - h-NW.JPG|Nacionālā parka ainava
Waniewo - rzeka Narew.JPG|Nareva pie Vaņevo ciema
Waniewo -Narew fc01.jpg|Nareva pie Vaņevo ciema
Poland Narew Góra Strękowa.jpg|Nareva pavasarī
Waniewo -Narew fc03.jpg|Pastaigu taka
Narwiański Park Narodowy.jpg|Parka ainava ar seniem bišu stropiem


## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Gulivera ceļojumi (filma)

**"Gulivera ceļojumi"** () ir 2010. gada piedzīvojumu kinokomēdija, kas daļēji balstīta uz Džonatana Svifta tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors ir Robs Letermans.

Filma stāsta par Ņujorkas avīzes žurnālistu, kurš, vēloties atstāt iespaidu uz mīļoto meiteni, dodas Bermudu trijstūrī. Pēc spēcīgas viesuļvētras viņš attopas nezināmā salā, kuru apdzīvo mazi cilvēciņi.

Galvenās lomas filmā atviedo Džeks Bleks, Džeisons Sīgels, Emilija Blanta, Amanda Pīta, Billijs Konolijs, Kriss O'Dauds, T. Dž. Millers, Ketrina Teita un Džeimss Kordens. Filmas pirmizrāde ASV notika 2010. gada 25. decembrī, Latvijā to sāka rādīt 2010. gada 31. decembrī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Igaunijas Vēstures muzejs

**Igaunijas Vēstures muzejs** () ir vēstures muzejs, kas arodas Igaunijas galvaspilsētā Tallinā.

Muzeja ekspozīcija izvietota Tallinas Lielās ģildes ēkā, kā arī Mārjamē pilī Piritā.

Par muzeja pirmsākumiem var uzskatīt vācbaltiešu Igaunijas Literārās biedrības nodibināšanu 1842. gadā, kura nolēma dibināt Igaunijas zemes vēstures un dabas muzeju. 1864. gadā tika atklāts provinces muzejs. Par muzeja pamatu kalpoja Rātsnama aptiekas īpašnieka Johana Burharta VIII kolekcija. No 1952. gada muzejs atrodas Tallinas Lielās ģildes ēkā. 2011. gadā tā tika rekonstruēta. Mārjamē pilī muzeja ekspozīcija ir no 1975. gada, tajā eksponēti priekšmeti, kas saistīti ar Igaunijas jaunāko vēsturi. Pils parkā Igaunijas PSR laika pieminekļu kolekcija.

## Galerija

Great Guild Hall - Tallinn 2018-01-08 01.jpg|Tallinas Lielā ģilde - muzeja galvenā ēka
Orlovi_loss_2006.jpg|Mārjamē pils Piritā - muzeja struktūrvienība
Basement_of_the_Tallinn_Great_Guild_Hall.jpg|Lielās ģildes pagrabs
Interior of the Estonian History Museum.jpg|Muzeja interjers


## Ārējās saites
* 
*  , ,
Kauņas Franciska Ksaverija katoļu baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q4120822"
}

**Kauņas Sv. Franciska Ksaverija baznīca** () jeb **Kauņas Jezuītu baznīca** (*Kauno Jėzuitų bažnyčia*) ir Romas katoļu baznīca, kas atrodas Lietuvas pilsētas Kauņas vecpilsētas Rātslaukumā. 

Baroka baznīca ir jezuītu ordeņa celta un nosaukta Franciska Ksaverija vārdā. Jezuīti ieradās misijā Kauņā 1642. gadā un 1643. gadā ierīkoja kapelu Pērkona namā. Baznīcas celtniecība tika uzsākta 1666. gadā, tā tika konsekrēta 1722. gadā, bet 1759. gadā tās celtniecība tika pabeigta. 1787. gadā baznīcu nodeva franciskāņu rīcībā. 1812. gadā franču armija baznīcu izdemolēja un tā stāvēja pamesta. 1824. gadā to piešķīra pareizticīgo vajadzībām. 1924. gadā baznīcu atkal atdeva jezuītiem. Lietuvas PSR laikā Franciska Ksaverija baznīcā ierīkoja tehniskās skolas sporta zāli. 1989. gadā to atkal atgrieza jezuītiem. 1992. gadā notika baznīcas renovācija.


20071016221438 04 SenamiesTio-vaizdas Orda-.jpg|Kauņas vecpilsēta 19. gadsimta Napoelona Ordas zīmējums
Church of St Francis Xavier and Kaunas Town Hall (2017).jpg|Kauņas Franciska Ksaverija baznīca (pa kreisi) un Kauņas rātsnams
Central altar of the Church of St. Francis Xavier, Kaunas.jpg|Centrālais altāris
Db kaunas001.jpg|Baznīca naktī


## Ārējās saites
Vīrs, vārdā Ūve (filma)

**"Vīrs, vārdā Ūve"** () ir 2015. gada Zviedrijas drāmas filma, kas balstīta uz Fredrika Bakmana tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors un scenārija autors ir Hanness Holms. Galvenās lomas filmā atveido Rolfs Lasgārds, Filips Bergs, Īda Engvola un Bahara Parsa. Filmas pirmizrāde notika  Zviedrijā.

Filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijās "Labākais grims un matu sakārtojums" un "Labākā starptautiskā spēlfilma".

## Sižets
Galvenais varonis Ūve ir noslēgts pensionārs ar ne pārāk jauku raksturu, kurš savas dienas pavada, pildot apkārtējo māju izveidotās asociācijas noteikumus un apmeklējot sievas kapu. Ūve jau ir atsacījies no prieka dzīvē, tomēr drīz vien viņš sadraudzējas ar saviem jaunajiem kaimiņiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Annemīka van Vlētena

**Annemīka van Vlētena** (; dzimusi ) ir bijusī Nīderlandes šosejas riteņbraucēja, kas šobrīd pārstāv ** komandu. Startē arī treka riteņbraukšanas sacensībās.

Van Vlētena uzvarējusi Pasaules čempionātā grupas braucienā (2019), kā arī divreiz individuālajā braucienā (2017, 2018). Viņa divkārt uzvarējusi arī *[[Giro Rosa]]* sacensībās (2018, 2019), kas tiek uzskatītas par nozīmīgākajām daudzdienu sacensībām sieviešu riteņbraukšanās kalendārā.

Pārstāvējusi Nīderlandi trijās olimpiskajās spēlēs (2012 — 14. vieta grupas braucienā, 2016 — krita un izstājās grupas braucienā, esot sacensību vadībā). 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā izcīnīja sudraba medaļu grupas braucienā (vadošās komandas nebija pamanījušas, ka Austrijas sportiste Anna Kīzenhofere ir atrāvusies vienatnē, līdz ar to lielā grupa nemēģināja viņu panākt, austriete uzvarēja olimpisko velobraucienu ar vairāk nekā minūtes pārsvaru, bet otrās vietas ieguvēja A. van Vlētena finišā domāja, ka kļūst par olimpisko čempioni).

## Atsauces

## Ārējās saites
Avots (izdevniecība)

**"Izdevniecība Avots"** ir grāmatu izdevniecība Latvijā. Dibināta 1980. gadā, atdaloties no izdevniecības "Liesma". Pirmais izdevums izdots 1980. gadā un tas bija publicistisks darbs "Plānotā rītdiena" par Preiļu rajona kolhoza *Krasnij Oktjabrj* darbību.

1995. gada septembrī izdevniecību privatizēja. Kopš privatizācijas laika izdevniecība atpazīstama ar izdotajām vārdnīcām un praktisko literatūru. Gadiem ejot, izdevniecība izdod arī personības izaugsmes grāmatas, kur atpazīstamākais no autoriem ir Robins Šarma. Jaunākās grāmatas ir Pola Makennas pašpilnveides grāmatas "Stresa vadība" un "Tūlītēja pašapziņa!". Kā arī padomu grāmatas bērnu audzināšanā, kā pilnvērtīgi pavadīt brīvo laiku ģimenes lokā, grāmatas veselības saglabāšanai, un arī tās, kas palīdzēs organizēt darbu mājā un saimniecībā. Grāmatu klāstā ir grāmatas mazajiem lasītājiem, uzsvaru liekot uz izzinošu un izglītojošu grāmatu izdošanu.

Izdevniecības centrālais birojs atrodas Rīgā, Brīvības ielā 112.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Vecais Tomass

**Vecais Tomass** () ir vējrādis Igaunijas galvaspilsētas Tallinas rātsnama smailē, viens no pazīstamākajiem pilsētas simboliem.

Vējrādis karavīra izskatā uz rātsnama smailes tika izveidots 1530. gadā. Leģenda par vējrādi, kura gan rakstos parādās tikai 1881. gadā, ir tāda, ka vējrādis nosaukts kāda zemas izcelsmes pilsētas sarga vārdā. Viduslaiku Tallinā pilsoņi tradicionāli sacentās loka šaušanā pa putna figūru kārts galā. Kādu gadu, pirms šāvēji bija paspējuši sākt sacensības, putnam trāpīja kāda zemas kārtas puiša Tomasa izšauta bulta. Pilsoņi nolēma puisi nevis sodīt par šādu uzdrīkstēšanos, bet uzaicināt Tomasu par pilsētas sargu. Kad Tomass jau bija vecs, pilsētas bērniem viņš bija pazīstams kā sargs, kurš dažkārt dalījis konfektes Tirgus laukumā. Kad Tomass nomira, bērni esot vecākiem jautājuši "Kur palicis Vecais Tomass?". Tāpēc rātsnama smailē esot uzlikts vējrādis Vecā Tomasa izskatā. Tagad vecāki varējuši bērniem stāstīt, ka Vecais Tomass pārcēlies uz torņa smaili, vēro viņus un, ja tie labi uzvedas, atstāj konfektes zem spilvena.

Rātsnama smaile nodega Tallinas bombardēšanā 1944. gada 9. martā. 1952. gadā tā tika atjaunota ar Vecā Tomasa kopiju, bet oriģinālais Tomass tika novietots Rātsnamā. 1996. gadā smaile tika rekonstruēta un tās galā novietots jau trešais Tomass.

## Ārējās saites
Kauņas dzelzceļa stacija

**Kauņas dzelzceļa stacija** () ir dzelzceļa stacija, kas atrodas Lietuvas pilsētā Kauņā.

No stacijas pasažieru vilcieni dodas uz Ķībartiem, Marijampoli, Šauļiem un kopš 2015. gada arī uz Bjalistoku, uz kuru ierīkots normālplatuma dzelzceļš. 2019. gadā no stacijas nebija tiešas pasažieru vilcienu satiksmes uz Viļņu, jo stacija un tuvumā esošais tunelis tiek rekonstruēti *[[Rail Baltica]]* būvniecības dēļ.  Vilcieni no Viļņas pietur Kauņas rietumu pievārtē Palemonā.

## Vēsture
Stacija celta līdz ar dzelzceļa līnijas Pēterburga—Varšava atzara uz Austrumprūsiju (Lentvare—Ķībarti) izbūvi. Pie Kauņas dzelzceļa izbūve bija tehniski sarežģīta, tika izbūvēts Kauņas dzelzceļa tunelis un dzelzceļa tilts pār Nemunu. Celtniecība notika no 1859. līdz 1861. gadam, kad Kauņas stacijā atklāja vilcienu kustību. 1944. gadā stacijas ēku sagrāva, bet 1953. gadā atjaunoja socreālisma stilā.

## Galerija

Gelezinkelio pereja.jpg|Stacijas ēka
07.05.18 Kaunas EJ575-005 (28259107658).jpg|Stacijas perons
Kaunas train station at Night.jpg|Stacija naktī


## Ārējās saites
*
Braņicku pils

**Braņicku pils** () ir vēlā baroka stilā celts pils komplekss Polijas ziemeļaustrumu pilsētā Bjalistokas centrā.

Pils 17. gadsimta vidū celta kā Polijas-Lietuvas kroņa hetmaņa Jana Klemensa Braņicka rezidence. Vienlaicīgi ar pils celtniecību Bjalistoka ieguva pilsētas tiesības. Būdams pazīstams mecenāts, Braņickis uz pili aicināja daudzus māksliniekus, dzejniekus un mūziķus. Tika nodibināts balets, teātris un orķestris. Līdz ar Polijas Pirmo dalīšanu pils nokļuva Prūsijas sastāvā, bet no 1807. gada  — Krievijas Impērijā. Pils tika nopostīta Otrā pasaules kara laikā, tomēr pēc kara atjaunota. Mūsdienās pilī atrodas Bjalistokas Medicīnas universitāte.

## Galerija

Pałac Branickich w Białymstoku (elewacja ogrodowa) A-252 z 1.12.1958 -Magrys.JPG|Pils no attāluma
Pałac Branickich - panoramio - 7alaskan (1).jpg|Braņicku pils
Białystok_-_Park_Branickich_w_Białymstoku_-_A-260_z_2.12.1958.jpg|Franču parks ar pili
Ogród_czesc_pd.jpg|Franču parks
Brama do pałacu Branickich - panoramio.jpg|Pils kompleksa vārti


## Ārējās saites
Brestas cietokšņa aizstāvēšana

**Brestas cietokšņa aizstāvēšana** (, ) bija viena no pirmajām kaujām, kas notika Austrumu frontē Otrā pasaules kara laikā. Tā notika no 1941. gada 22. līdz 29. jūnijam.

Pēc 1939. gada iebrukuma Polijā Brestas cietoksni vispirms ieņēma vācu karaspēks, tomēr, pamatojoties uz Molotova—Ribentropa pakta slepenajiem pielikumiem, vācu karaspēks nodeva cietoksni PSRS karaspēka rīcībā.

1941. gada 22. jūnijā 3.15 naktī (4.15 pēc dekrēta laika) vācu karaspēks sāka cietokšņa bombardēšanu. Piecas minūtes pēc bombardēšanas sākuma vācu karaspēks sāka Bugas upes forsēšanu. Uzbrukums pārsteidza Sarkano armiju nesagatavotu, bija daudz kritušo, tostarp komandējošā sastāva vidū. Cietokšņa aizstāvjiem vairs neizdevās noorganizēt vienotu aizsardzību. Daļai no karaspēka izdevās pamest cietoksni, daļa padevās gūstā, tomēr vairākām armijas vienībām izdevās noorganizēt aizstāvību un nikni pretoties. Cietokšņa aizstāvēšana ilga 9 dienas, pēdējo pretestību salaužot bombardējot cietoksni ar aviāciju.

Pēc kara par Brestas cietokšņa aistāvēšanu plašāk nebija zināms, cita starpā arī tāpēc, ka padomju varas iestādes ar neuzticību skatījās uz karavīriem, kuri kara laikā bija nokļuvuši gūstā. Pēc Staļina nāves, 1957. gadā tika publicēta Sergeja Smirnova grāmata "Brestas cietoksnis" ("Брестская крепость"), kuras paplašināts izdevums 1965. gadā ieguva Ļeņina prēmiju. 1965. gadā Brestas cietoksnim piešķīra varoņcietokšņa nosaukumu. No 1971. gada cietoksnis ir memoriāls komplekss.

## Bibliogrāfija
**Aliev, Rostislav & Britton, Stuart, The Siege of Brest 1941: A Legend of Red Army Resistance on the Eastern Front, Pen & Sword, October 2013.*
**Kristian Gantser [Christian Ganzer], Irina Yelenskaya, Yelena Pashkovich [et al.] (ed.): Брест._Лето_1941_г._Документы. Материалы. Фотографии. Smolensk: Inbelkul’t, 2016.   [https://www.academia.edu/20656900/Брест._Лето_1941_г._Документы._Материалы._Фотографии]*

## Ārējās saites

*Brestas cietokšņa muzeja mājaslapa
Sabiedrotie (filma)

**"Sabiedrotie"** () ir 2016. gada kara trillera filma, kura režisors un viens no producentiem ir Roberts Zemekis. Galvenās lomas filmā atveido Breds Pits, Mariona Kotijāra un Džereds Heriss. Filmas pirmizrāde notika  Losandželosā.

Filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākie kostīmi".

Filmas sižets notiek 1942. gadā, Otrā pasaules kara laikā. Makss Vatans ir Kanādas Karalisko Gaisa spēku pārstāvis, kurš Ziemeļāfrikā satiek franču pretošanās kustības dalībnieci Mariannu Bosežūru. Abi iemīlas misijas laikā Kasablankā, tomēr drīz vien Maksa un Mariannas attiecības kara ietekmē tiek pārbaudītas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pelotons

[thumb|right|''[Team Sky* sportisti brauc viens aiz otra, lai samazinātu gaisa pretestību un ietaupītu aizmugurējo braucēju enerģiju. Visbiežāk aizmugurē brauc svarīgākie braucēji — sprinteri un daudzdienu sacensību kopvērtējuma uzvaras pretendenti.]]

*'Pelotons*' ir termins, ar ko [[šosejas riteņbraukšana]]s sacensībās apzīmē galveno braucēju grupu. Termins radies no [[franču valoda]]s vārda *peloton'', ar ko apzīmē militāro vienību — vadu. Braucēji grupā ietaupa enerģiju, izmantojot citu braucēju aizvēju. Aizvēja ietekme ir ievērojama — braukšana lielas grupas vidū gaisa pretestību var samazināt līdz 5-10%. Šīs ietaupītās enerģijas izmantošana paver plašas taktiskās iespējas braucēju sadarbībai un sāncensībai. Terminu izmanto arī, lai vispārīgi apzīmētu profesionālo riteņbraucēju kopienu, piemēram, salikumā "profesionālais pelotons".

## Atsauces

## Ārējās saites
Johans Georgs fon Līvens

**Johans Georgs fon Līvens** (, 1775-1848) bija Krievijas impērijas armijas ģenerālleitnants, Krimuldas muižas īpašnieks, firsts (kņazs). Cēlies no senas vācbaltiešu dzimtas Līveniem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1775. gada 4. jūnijā (24. maijā pēc VS) Krievijas impērijas armijas ģenerālmajora Otto Andreasa Heinriha fon Līvena (1726—1781) un viņa sievas Šarlotes Margaretas (1742—1828) ģimenē. Jau četru gadu vecumā pierakstīts karadienestā Krievijas armijas artilērijas daļā.

Pēc tēva nāves 1783. gadā Katrīna II viņa māti pieņēma Pēterburgas galmā par viņas mazbērnu audzinātāju, savukārt Johanu Georgu ieskaitīja Semjonovas leibgvardes pulkā, kur viņš 1790. gadā ieguva praporščika dienesta pakāpi, 1794. gadā tika paaugstināts par poručiku, bet 1796. gadā iecelts par troņmantnieka Aleksandra I adjutantu. Pateicībā par bērnu audzināšanu ķeizars Pāvils I 1799. gadā viņu kopā ar māti un brāļiem iecēla grāfu kārtā.

1800. gadā viņam piešķīra ģenerālmajora pakāpi un iecēla par Astrahaņas pulka komandieri. Pēc Pāvila I nogalināšanas 1801. gadā ģenerāli Līvenu atcēla no pulka komandēšanas. Napoleona karu laikā viņu 1807. gadā ievainoja kaujā pie Prūšu Eilavas. 1810.—1811. gadā viņš piedalījās  Krievu—turku karā (1806—1812), 1812. gada kara laikā komandēja 10. kājnieku divīziju, kas 1813. gadā cīnījās ģenerāļa Ostenzakena korpusa sastāvā. Piedalījās Leipcigas Tautu kaujā, Breslavas aplenkumā, 1813. gadā paaugstināts par ģenerālleitnantu. 1814. gadā viņu Francijā ievainoja un pēc kara beigām 1815. gada decembrī ģenerālis Līvens atvaļinājās no karadienesta.

1817. gadā viņš apprecējās ar Mariju fon Anrepu (1797—1859) un iegādājās Krimuldas muižu, kur viņiem piedzima pieci bērni.
1826. gadā ķeizars Nikolajs I viņa mātei un visiem viņas pēcnācējiem piešķīra kņazu titulu.
Miris 1848. gadā Jelgavā.

## Muižas
thumb|left|200px|Krimuldas muižas pils.
* Krimuldas pilsmuiža (*Schloss Cremon*) 
* Ķizbeles muiža  (*Kipsal*)
* Mežotnes muiža (*Mesothen*)

Arī divas muižas Žeimeles apkārtnē (*Szeimel, Glebau*) Kauņas guberņā un trīs muižas Krievijā.

## Bērni
thumb|280px|Grāfiene Marija fon Līvena.
* Marija (precējusies Brīninga, 1818—1853)
* Pauls Hermanis (1821—1881)
* Šarlote (precējusies Lamsdorfa, 1823—1857)
* Emīlija (precējusies Manteifele, 1824—1883)
* Aleksandra (precējusies Šepinga, vēlāk Mengdena, 1831—1913)

## Atsauces
20. gadsimta sievietes

**"20. gadsimta sievietes"** () ir 2016. gada ASV drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Maiks Milss. Galvenās lomas filmā atveido Anete Beninga, Elle Faninga, Greta Gērviga, Lūkass Džeids Zumans un Billijs Krudaps. Filmas pirmizrāde notika  Ņujorkas filmu festivālā.

Filmu nominēja 89. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs", kur tā zaudēja filmai "Mančestra pie jūras".

Filmas sižets norisinās 1979. gadā Dienvidkalifornijā. Filmas galvenais varonis ir 15 gadus vecais Džeimijs Fīldss, kuru audzina māte Doroteja, fotogrāfe Ebija Portere un Džeimija labākā draudzene Džūlija Hemlina.

## Atsauces

## Ārējās saites
Omārs (2015. gada filma)

**"Omārs"** () ir 2015. gada absurda melnā komēdijdrāma, kuras režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Jorgs Lantims. Galvenās lomas filmā atveido Kolins Ferels, Reičela Vaisa, Džesika Bardena, Olīvija Kolmane, Ešlija Džensena, Džons Railijs un Maikls Smailijs. Filmas pirmizrāde notika  Kannu filmu festivālā.

Filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais oriģinālscenārijs", kur tā zaudēja filmai "Mančestra pie jūras".

Filmas sižets notiek tuvā nākotnē. Cilvēki bez otras pusītes saskaņā ar Pilsētas likumiem tiek nogādāti Viesnīcā. Tur cilvēkiem ir pienākums 45 dienu laikā atrast sev partneri. Pretējā gadījumā vientuļnieki tiek pārvēsti par zvēriem un nosūtīti uz Mežu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Greisa Bullena

**Greisa Bullena** (; dzimusi ) ir sudāniešu izcelsmes Norvēģijas brīvā stila cīkstone,  bronzas medaļas ieguvēja, trīskārtēja Eiropas čempione.

## Biogrāfija
Lai izvairītos no pilsoņu kara, deviņdesmitajos gados Greisas ģimene aizbēga no Sudānas uz Eritreju. Tur 1997. gadā piedzima Greisa un pēc četriem gadiem bēgļa statusā Eritrejā 2001. gadā viņa nokļuva Norvēģijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rusofobija

[thumb|Krievu cilvēks, kas "pakļauts nicinājumam visās pasaules priekšā", satīras žurnāls ''[Puck*, ASV, 1903. gads]]
*'Rusofobija*' (, no *russo-* — 'krievi' un  (*fobos*) — 'bailes') ir pret [[Krievija|Krieviju]], [[krievi]]em, [[krievu valoda|krievu valodu]] vai [[krievu kultūra|krievu kultūru]] vērsta negatīva [[attieksme]] un/vai [[bailes]]. Tas attiecas arī uz naidu pret Krievijas politiku, kā arī uz spēcīgu un bieži iracionālu naidu pret Krieviju. Specifisks etnofobijas novirziens. Daži speciālisti uzskata, ka rusofobija, līdzīgi [[antisemītisms|antisemītismam]], bieži izplatās kā vienota ideoloģija ar savu struktūru, jēdzienu sistēma, ģenēzes vēsturi, kā arī ar savām tipiskām izpausmēm.

Terminu *Russophobie'' lieto kopš 19. gs. 30. gadiem. Tiek uzskatīts, ka pirmoreiz krievu literātu vidū šo terminu pielietoja Fjodors Tjutčevs 1867. gada 27. septembra vēstulē savai meitai Annai. Sākotnēji termins tika lietots tikai attiecībā uz Krievijas imperiālistiskās ārpolitikas nepieņemšanu, bet 21. gadsimtā to pašas Krievijas varas iestādes lieto šādas savas politikas attaisnošanai.

## Skatīt vēl

* Rusofīlisms

## Atsauces
Šarlote Margareta fon Līvena

**Šarlote Margareta fon Līvena** (; 1743-1828), Krievijas Impērijas ķeizarienes Katrīnas II galminiece, Mežotnes muižas īpašniece, kņaziene.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1743. gada 27. jūnijā Krievijas armijas artilērijas ģenerāļa Kārļa Kaspara fon Gaugrebena un viņa sievas Annas, dzimušas Posses, ģimenē. 1766. gadā viņa apprecēja Kijivas komendantu ģenerālmajoru Otto Andreasu Heinrihu fon Līvenu (1726-1781) un viņiem piedzima seši bērni.

Pēc vīra nāves 1783. gadā Katrīna II viņu pieņēma Pēterburgas galmā par viņas mazbērnu audzinātāju. 
1794. gadā ķeizariene viņu iecēla par galmadāmu (*статс-дама*) un pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes inkorporācijas Krievijas Impērijā piešķīra hercoga Mežotnes muižu. 
1797. gadā Šarlote fon Līvena uzsāka Mežotnes pils celtniecību pēc itāļu arhitekta Džakomo Kvarengi projekta, celtniecību vadīja no Berlīnes atbraukušais vācu arhitekts Johans Georgs Ādams Berlics. Celtniecības darbus pabeidza 1802. gadā, bet iekšējās apdares darbi turpinājās līdz 1817. gadam
Pateicībā par bērnu audzināšanu ķeizars Pāvils I 1799. gadā viņu kopā ar dēliem iecēla grāfu kārtā.

1826. gadā ķeizars Nikolajs I Šarlotei fon Līvenai un visiem viņas pēcnācējiem piešķīra kņazu titulu.
Mirusi 1828. gadā Pavlovskā, apglabāta Mežotnes baznīcas kapos.

## Muižas
thumb|left|200px|Mežotnes muižas pils.

* Mežotnes muiža (*Mesothen*), mantoja Johans Georgs Līvens
* Bukaišu muiža (*Fokkenhof*), mantoja Kristaps Heinrihs Līvens
* Mežmuiža (*Grenzhof*), mantoja Kārlis Kristaps Līvens

Arī divas muižas Krievijā.

## Atsauces
Džeisons Silva

**Džeisons Luiss Silva** (angļu: *Jason Luis Silva*; dzimis 1982. gada 6. februārī Karakasā, Venecuēlā) ir venecuēliešu izcelsmes amerikāņu televīzijas personība, filmu veidotājs, futūrists, filozofs un orators. Viņš ir pazīstams kā *[[National Geographic]]* raidījumu *Brain Games* un *Origins* vadītājs. Viņa mērķis ir izmantot tehnoloģijas, lai cilvēkus aizrautu par filozofiju un zinātni. Žurnāls *The Atlantic* raksturo Silvu kā "Virālo video laikmeta Timotiju Līriju". Silva starptautiskā līmenī vada lekcijas par jaunradi, garīgumu, tehnoloģijām un cilvēcību, raksta un producē īsfilmas, kā arī vada National Geographic “*Brain Games”*.

## Atsauces
Vācu-padomju militārā parāde Brestā

**Vācu-padomju militārā parāde Brestā** (, ) bija oficiāla ceremonija 1939. gada 22. septembrī, kurā Vērmahta spēki Brestas pilsētu un cietoksni nodeva Sarkanās Armijas kontrolē.

Polijas kampaņas laikā vācu armija dažkārt ieņēma teritorijas, kas pēc Molotova—Ribentropa pakta slepenajiem pielikumiem atradās PSRS ietekmes zonā. Šādi notika arī Brestas rajonā, kur Heinca Guderiana spēki 17. septembrī ieņēma Brestas pilsētu un cietoksni, tomēr saņēma rīkojumu atkāpties uz Bugas kreiso krastu. 

Tikmēr pilsētai no austrumiem pietuvojās Sarkanā armija, nodibinot kontaktus ar vācu karaspēku. Tika nolemts pilsētu atstāt oficiālā ceremonijā. Ceremonijas laikā vācu karaspēks svinīgi pameta pilsētu, bet padomju karaspēks vienlaicīgi tajā iegāja. Karaspēka daļas savstarpēji sveicināja viena otru, bet improvizētā tribīnē atradās vācu un padomju komandieri. Tika svinīgi nolaists vācu karogs un pacelts PSRS karogs, skanot abu valstu himnām. Notikumu filmēja vācu propagandas dienests *[[Die Deutsche Wochenschau]]*.

## Ārējās saites
Esterhāzi pils

**Esterhāzi pils** () ir Esterhāzi dzimtas rezidence, kas atrodas Austrijas zemes Burgenlandes galvaspilsētā Eizenštatē.

Pils šajā vietā tika uzcelta 13. gadsimta beigās, bet no 1622. gada tā atrodas Esterhāzi dzimtas īpašumā. 16. gadsimta beigās nādora un feldmaršala Pāla Esterhāzi vadībā pils tika izveidota par baroka stila dzimtas galveno rezidenci. 18. gadsimta beigās, Antala Esterhāzi laikā, pili sāka pārbūvēt klasicisma stilā. Pēc Otrā pasaules kara pilī atradās Burgenlandes valdība.

Esterhāzi pils bija dzimtas galvenā vasaras rezidence Jozefa Haidna dzīves laikā. Haidns šeit ilgstoši dzīvoja un strādāja. Pils Haidna zāle (*Haydnsaal*) ar lielisku akustiku mūsdienās ir slavena koncertzāle.

## Galerija

Eisenstadt Schloss Esterházy 4.JPG|Esterhāzi pils
Eisenstadt, Schloss Esterhazy (1650), Innenhof (39786274741).jpg|Pils pagalms
EisenstadtSchloss Schlosskapelle.jpg|Pils kapela
Eisenstadt, Schloss Esterhazy (1650), Haydnsaal (24915968497).jpg|Haidna zāle
Leopoldinentempel Eisenstadt Teich.jpg|Parks
Museum of Burgenland.jpg|Burgenlandes muzejs


## Ārējās saites

*Esterhāzi pils
Rīgas "Olimp"

**Rīgas "Olimp"** bija pusprofesionāla hokeja komanda, kas bāzēta Rīgā, Latvijā, un piedalījās Latvijas Virslīgas hokeja čempionātā. Komanda dibināta 2019. gadā, 2021. gadā tā izcīnīja Latvijas čempiones titulu. 2020.—21. un 2021.—22. gada sezonās komandas pilnais nosaukums bija HK Olimp/Venta 2002.

## Vēsture
Komanda tās sastāvu debijas sezonā veidoja ap pieredzējušu agrāko Latvijas hokeja izlases spēlētāju kodolu, kuru veidoja brāļi Širokovi, Georgijs Pujacs, Aleksandrs Jerofejevs. Oktobrī divas mājas spēles "Olimp" aizvadīja arī Arēnā Rīga. Regulāro sezonu komanda noslēdza pirmajā vietā, taču COVID-19 pandēmijas dēļ izslēgšanas kārtas spēles tika atceltas. Nākamajā sezonā "Olimp" izcīnīja otro vietu regulārajā sezonā, taču finālsērijā ar 4—0 pārspēja HK Zemgale vienību, izcīnot savu pirmo čempiona titulu. Par sērijas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts pieredzējušais Miķelis Rēdlihs, kurš komandas rindām pievienojās februārī.

2022. gadā komanda pārtrauca tās darbību. Komandas kodols turpināja spēlēt Latvijas čempionātā Rīgas "Dinamo" sastāvā.

## Latvijas čempionāta sezonu rezultāti
thumb|right|260px|"Olimp" kļuva par 2021. gada Latvijas čempioni

## Kontinentālais kauss

## Līderi
### Komandas visu laiku rezultatīvākie spēlētāji


Punkti
Vārti
Rezultatīvas piespēles













### Kluba spēlētāju rekordi Latvijas čempionātā
#### Regulārā sezona
* Visvairāk gūto vārtu sezonā: Lauris Bajaruns un Edijs Brahmanis, 22 (2020.—21. un 2021.—22.)
* Visvairāk rezultatīvo piespēļu sezonā: Emīls Ezītis, 23 (2020.—21.)
* Visvairāk gūto punktu sezonā: Emīls Ezītis, 43 (2020.—21.)
* Visvairāk soda minūšu sezonā: Kristiāns Zelts, 87 (2021.—22.)
* Visvairāk gūto punktu sezonā, starp aizsargiem: Georgijs Pujacs un Maksims Širokovs, 27 (2020.—21.)

#### Izslēgšanas kārta
* Visvairāk gūto vārtu sezonā: Miķelis Rēdlihs, 6 (2020.—21.)
* Visvairāk rezultatīvo piespēļu sezonā: Miķelis Rēdlihs un Kirils Galoha, 6 (2020.—21.)
* Visvairāk gūto punktu sezonā: Miķelis Rēdlihs, 12 (2020.—21.)
* Visvairāk soda minūšu sezonā: Maksims Širokovs, 55 (2021.—22.)
* Visvairāk gūto punktu sezonā, starp aizsargiem: Georgijs Pujacs, 7 (2020.—21.)

### Komandas treneri
* Jurijs Agureikins (2019—2020)
* Aigars Cipruss (2020—2021)
* Maksims Širokovs (2021—2022)

### Kapteiņi
* Georgijs Pujacs (2019—2022)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Eliteprospects.com profils
Karaļa Boduēna stadions

**Karaļa Boduēna stadions** (, ) ir stadions Beļģijas galvaspilsētā Briselē, tajā bāzējas Beļģijas futbola izlase.

Kā **Jubilejas stadions** (, ) tas tika atklāts 1930. gadā un nosaukts par godu Beļģijas simtgadei. 1946. gadā tas tika pārsaukts par **Heizela stadionu** (, }. Stadionā 1958., 1966., 1974. un 1985. gadā notika Eiropas kausa finālspēles, bet 1964., 1976. un 1980. gadā — Kausu ieguvēju kausa fināls.

1985. gada 29. maijā Eiropas kausa finālspēles laikā starp Turīnas "Juventus" un Liverpool FC komandām līdzjutēju sadursmju rezultātā, sabrūkot stadiona sienai, gāja bojā 39 cilvēki un apmēram 600 tika ievainoti. Lielākoties tie bija "Juventus" līdzjutēji. Šī notikuma rezultātā angļu klubiem uz 5 gadiem tika aizliegts piedalīties UEFA sacensībās, bet pašā stadionā, kurš bija tehniski sliktā stāvoklī, notika tikai vieglatlētikas sacensības.

1995. gadā stadions tika pilnībā pārbūvēts, nosaucot to karaļa Boduēna vārdā. 1996. gadā šeit notika Kausu ieguvēju kausa fināls, bet 2000. gadā — Eiropas čempionāta spēles.

## Ārējās saites

* Stadiona profils ''stadiumguide.com''