open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kerolaina Greiema

**Kerolaina Greiema**, kļūdaini **Karolīna Grehema** (, ; dzimusi ), ir angļu dramaturģe, scenāriste un detektīvromānu rakstniece. Pēc viņas kriminālromānu sērijas *Chief Inspector Barnaby* motīviem izveidots ITV detektīvseriāls "Midsomeras slepkavības".

## Biogrāfija
Kerolaina Greiema piedzima Nanītonā, Vorikšīrā, strādnieku šķiras ģimenē un mācījās Nanītonas meiteņu vidusskolā, kur angļu valodas skolotāja ieteica viņai pievērsties rakstniecībai. Greiemas māte nomira, kad viņa bija sešus gadus veca, un viņas tēvs atkal apprecējās, kad Greiema bija 13 gadus veca. Četrpadsmit gadu vecumā Greiema pameta mācības skolā un sāka strādāt uzņēmuma *Courtaulds* fabrikā par audēju.

Dienējusi Karaliskās flotes Sieviešu karaliskajā jūras dienestā no 1953. līdz 1955. gadam, bet galu galā dezertēja, jo viņa dienestu ienīda. Viņai bija romantiskas attiecības ar savu vēstuļu draugu Greiemu Kemeronu, kurš dienēja Karaliskajos Gaisa spēkos, un kuru vēlāk apprecēja. Pāris pārcēlās uz Versaļu, Francijā, kur Kemeronu norīkoja dienēt NATO Sabiedroto spēku augstākajā virspavēlniecībā Eiropā (*Supreme Headquarters Allied Powers Europe*, SHAPE). Viņa Francijā trīs gadus mācījās baleta skolā. Pēc kāda laika viņi pārcēlās uz Linkolnu Anglijā. Greiema trīs dienas nedēļā devās uz Londonu mācīties teātra skolā. Vēlāk pāris izšķīrās, Greiemai pārceļoties uz Londonu. Tur viņa satika jaunu dzīvesbiedru un dzemdējusi savu vienīgo dēlu Deividu. 1970. gados strādājusi kā aktrise un režisora palīdze. Strādājusi gan radio, gan televīzijā, rakstot scenārijus.

Studējusi Atvērtajā universitātē un 1991. gadā 60 gadu vecumā absolvējusi Birmingemas Universitāti, iegūstot maģistra grādu teātra zinātnē.

## Bibliogrāfija

### ''[[Toms Bārnabijs|Chief Inspector Barnaby]]'' sērijas romāni
* "Midsomeras slepkavības. Nāve Bedžersdriftā" (*The Killings at Badger's Drift*) (1987)
* "Midsomeras slepkavības. Liktenīgais iestudējums" (*Death of a Hollow Man*) (1989)
* *Death in Disguise* (1992)
* *Written in Blood* (1994)
* *Faithful unto Death* (1996)
* *A Place of Safety* (1999)
* *A Ghost in the Machine* (2004)

### Citi
* *Fire Dance* (mīlas romāns, 1982)
* *The Envy of the Stranger* (kriminālromāns, 1984)
* *BMX Star Rider* (grāmata bērniem, 1985)
* *BMX'ers Battle It Out* (grāmata bērniem, 1985)
* *Murder at Madingley Grange* (kriminālromāns, 1990)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Caroline Graham
Romas pilsoņu karš (49.—45. g. p.m.ē.)

thumb|Romas Republikas karte 1. gadsimta p.m.ē. vidū
**Romas pilsoņu karš** bija konflikts starp Gaju Jūliju Cēzaru un Gneju Pompeju, kā arī viņu atbalstītājiem, kas ilga  no 49. līdz 45. gadam p.m.ē. un ir viens no izšķirošajiem notikumiem Senās Romas vēsturē. 

## Vēsture
Pirmais triumvirāts (60. g. p.m.ē.) bija neformāla politiskā alianse starp Jūliju Cēzaru, Pompeju un Marku Liciniju Krasu. Šī alianse palīdzēja viņiem konsolidēt savu varu, bet ar laiku alianse sabruka, īpaši pēc Krasa nāves Partu karā 53. gadā p.m.ē. Republikas laikā Roma piedzīvoja intensīvu politisko un sociālo spriedzi, ko izraisīja augošā nevienlīdzība starp bagātajiem un nabagajiem, kā arī konflikti starp optimātiem (aristokrātu grupu) un populāriem (reformatoru grupu).
thumb|Cēzars šķērso Rubikonu (nezināms 19. gadsimta mākslinieks)
49. gadā p.m.ē. Cēzars šķērsoja Rubikonas upi ar saviem leģioniem. Šis notikums iezīmēja pilsoņu kara sākumu. Cēzara slavenais izteiciens "*Alea iacta es*t" (Kauliņi ir mesti) kļuva par simbolu viņa izšķirošajai rīcībai. Pompejs un daudzi Senāta locekļi, kas viņu atbalstīja, pameta Romu un bēga uz Grieķiju, lai tur vāktu spēkus pret Cēzaru.

Farsalas kauja bija viena no galvenajām pilsoņu kara kaujām. 48. gadā p.m.ē. Grieķijā notikušajā kaujā Cēzars izšķiroši sakāva Pompeja spēkus. Pompejs pēc sakāves aizbēga uz Ēģipti, kur viņu nogalināja. Pēc viņa nāves Cēzars iesaistījās konfliktā Ēģiptē, lai nostiprinātu Kleopatras VII varu. Tas noveda pie Aleksandrijas kara, kas ilga līdz 47. gadam p.m.ē. Thapsusas kauja Ziemeļāfrikā bija vēl viena nozīmīga cīņa, kurā Cēzara spēki sakāva optimātu atbalstītājus. Mundas kauja Spānijā bija pēdējā lielā pilsoņu kara kauja. Šajā kaujā Cēzars uzvarēja Pompeja dēla Seksta Pompeja vadītos spēkus, beidzot kara galveno karadarbību.

## Sekas
Pēc uzvaras pilsoņu karā Cēzars kļuva par Romas diktatoru un ieviesa vairākas reformas, lai stiprinātu savu varu un uzlabotu valsts pārvaldību. Viņa reformas ietvēra kalendāra reformu, Senāta paplašināšanu un dažādas sociālās un ekonomiskās reformas. Cēzara pieaugošā vara un viņa iecelšana par diktatoru uz mūžu izraisīja sazvērestību pret viņu. 44. gada p.m.ē. 15. martā Cēzaru noslepkavoja grupa senatoru, kas cerēja atjaunot republiku. Tomēr Cēzara nāve izraisīja vēl vienu pilsoņu karu, kas galu galā noveda pie Romas impērijas izveides.

## Ārējās saites
Nevienlīdzība

**Nevienlīdzība** ir sociālekonomiska parādība, kurā sabiedrības locekļiem nav pieejami vienādi resursi, iespējas un citas būtiskas īpašības. Nevienlīdzība var izpausties dažādos veidos, tostarp ekonomiskajā nevienlīdzībā, mantiskā nevienlīdzībā, dzimumu nevienlīdzībā, rasu nevienlīdzībā, izglītības nevienlīdzībā un citu veidu diskriminācijā.

## Nevienlīdzība Latvijā
2022. gadā Latvijā joprojām bija viens no augstākajiem sociālās nevienlīdzības rādītājiem Eiropas Savienībā, lai arī trūcīgu iedzīvotāju skaits pēdējos gados samazinājies. Pašlaik nabadzības riskam bija pakļauti ceturtā daļa Latvijas cilvēku.

Ekonomiskā attīstība un dzīves līmenis būtiski atšķiras starp Rīgu un pārējiem reģioniem, piemērām bezdarba līmenis Latgalē ir augstāks nekā citos Latvijas reģionos. Rīgā un tās apkārtnē ir lielākas ekonomiskās iespējas un augstāks ienākumu līmenis, savukārt lauku reģionos ir mazāk darba iespēju un zemāks dzīves līmenis. Latvija saņem ievērojamu finansējumu no ES fondiem, kas tiek izmantoti, lai attīstītu infrastruktūru un veicinātu ekonomisko izaugsmi reģionos ārpus Rīgas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Optimāti

**Optimāti** bija viena no politiskajām frakcijām Senajā Romā, kas darbojās Romas Republikas beigās. Viņi pārstāvēja aristokrātisko elitei un senātu un iestājās par tradicionālām vērtībām un senāta varas saglabāšanu. Optimātiem pretējā frakcija bija populāri, kas pārstāvēja vienkāršo tautu un atbalstīja reformas.

Optimāti bieži vien iebilda pret reformām, kas varēja vājināt viņu ietekmi, piemēram, zemes reformas un citas sociālekonomiskās izmaiņas. Viens no ievērojamākajiem optimātiem bija Lūcijs Kornēlijs Sulla, kurš kļuva par diktatoru un mēģināja atjaunot senāta autoritāti.

Optimāti zaudēja ilgtermiņā. Lai gan viņiem izdevās īslaicīgi atjaunot savu varu un ietekmi, viņu konservatīvā politika un pretestība reformām nespēja ilgtermiņā apturēt izmaiņas un pieaugošo populāru ietekmi. Optimātu un populāru konflikts izraisīja vairākus pilsoņu karus, kuros optimāti bieži vien zaudēja. Piemēram, Gajs Jūlijs Cēzars (populārs) uzvarēja Gneju Pompeju (optimātu) Romas pilsoņu karā. Pēc Gaja Jūlija Cēzara slepkavības 44. gadā p.m.ē., kuru organizēja optimātu frakcijas senatori, sekoja vēl viens pilsoņu karš, kurā Cēzara sekotāji, Oktaviāns un Marks Antonijs, uzvarēja optimātu spēkus. Oktaviāns kļuva par pirmo Romas imperatoru, izveidojot Romas Impēriju. Tas būtībā nozīmēja optimātu pilnīgu zaudējumu, jo senāta vara tika ievērojami ierobežota un sākās jauns politiskās sistēmas laikmets.

## Ārējās saites
Itāliki

thumb|Karavīra atgriešanās (4. gs. p. m. ē.)
**Itāliki** (latīņu: *Italici*) bija indoeiropiešu cilšu grupa, kas apdzīvoja Itālijas pussalu senajos laikos, īpaši pirms Romas impērijas izveidošanās. Cilšu grupa ietvēra vairākas latīņus, sabīnus, samnītus, umbrus un citus. Tie runāja valodās, kas piederēja pie itāliešu valodu grupas, un šo valodu ietekme redzama arī mūsdienu itāļu valodā.

Itāliku ciltis spēlēja būtisku lomu Romas impērijas veidošanās procesā, jo tās veidoja etnisko un kultūras pamatu, uz kura balstījās Romas civilizācija.

## Slaveni itāliki

* Romuls un Rems — leģendārie Romas dibinātāji, kas pēc mīta bija dvīņi, kurus uzaudzināja vilku māte. Romuls kļuva par pirmo Romas valdnieku pēc tam, kad nogalināja savu brāli Remu.
* Numitors — Alba Longas karalis un Romula un Rema vectēvs. Viņa meita Rēja Silvija bija Romula un Rema māte.

* Marks Jūnijs Bruts — viens no Romas Republikas dibinātājiem. Viņš bija viens no vadoņiem sacelšanās laikā, kas gāza pēdējo Romas valdnieku un nodibināja Romas republiku.
* Horācijs Cokls — leģendārais romiešu varonis.
* Cincināts — romiešu patriots un diktators, kurš kļuva par simbolu vienkāršam pilsoniskumam un patriotismam. Viņš divreiz tika aicināts vadīt Romas republiku kā diktators krīzes laikā un pēc tam atgriezās savā zemkopja dzīvē.
* Apija Klaudijs Ceks — slavens romiešu politiķis un būvnieks, kas bija atbildīgs par Apija ceļa (*Via Appi*a) un pirmā Romas ūdensvada (*Aqua Appi*a) būvniecību.

## Ārējās saites
Rēja Silvija

thumb|Rēja Silvija
**Rēja Silvija** (latīņu: *Rhea Silvia*) ir Senās Romas mitoloģijas figūra, Romula un Rema, Romas dibinātāju, māte.

Saskaņā ar mītu, Rēja Silvija bija Numitora, Alba Longas ķēniņa, meita. Numitoru gāza viņa brālis Amūlijs, kurš, lai novērstu Numitora pēcnācēju atgriešanos pie varas, piespieda Rējai Silvijai kļūt par Vestas priesterieni, tādējādi liedzot viņai iespēju radīt bērnus. Tomēr, saskaņā ar leģendu, kara dievs Marss iemīlēja Rēju Silviju, un viņiem piedzima dvīņi Romuls un Rems. Amūlijs pavēlēja nogalināt zīdaiņus, taču viņi tika atstāti liktenim pie Tibras upes, kur tos atrada un izaudzināja vilcene.

## Nāves jautājums
Daži avoti apgalvo, ka Amūlijs pavēlēja noslīcināt Rēju Silviju Tibrā pēc tam, kad uzzināja par viņas bērniem Romulu un Remu. Taču upes dievs Tibērins viņu izglāba un padarīja par savu sievu. Citās versijās ir minēts, ka Amūlijs lika viņu ieslodzīt vai sodīt citā veidā, lai novērstu turpmākas briesmas savai varai. 

Pastāv arī versijas, kurās Rējas Silvijas liktenis pēc bērnu dzimšanas un viņas atstāšanas nav minēts, un viņas nāve paliek neskaidra vai neatspoguļota.

## Ārējās saites
Lumpenproletariāts

**Lumpenproletariāts** (vācu: *Lumpenproletariat*) ir termins, kuru pirmo reizi ieviesa vācu filozofs Kārlis Markss un viņa līdzgaitnieks Frīdrihs Engelss. Tas attiecas uz sociālo slāni, kas sastāv no cilvēkiem, kuri atrodas zem proletariāta (strādnieku šķiras). Šis termins sākotnēji tika izmantots, lai aprakstītu tos, kas nav iesaistīti ražošanas procesā un kuriem nav stabila darba, piemēram, ubagi, klaidoņi, noziedznieki, prostitūtas un citi margināļi.

Saskaņā ar Marksu un Engelsu, lumpenproletariāts nav sociāli progresīvs spēks, jo viņiem trūkst proletariāta kolektīvās apziņas un solidaritātes, kas varētu veicināt revolūciju un radīt pārmaiņas sabiedrībā. Lumpenproletariāts bieži vien tiek uzskatīts par viegli manipulējamu un izmantotu valdošo šķiru interesēs.

## Ārējās saites
Sadberi

**Sadberi** (, ) ir pilsēta un pagasts Anglijā, Safolkas grāfistes Beiberas distrikta lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes dienvidrietumos Stouras upes krastos  no grāfistes centra Ipsvičas un  no valsts galvaspilsētas Londonas.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta vēstures avotos pirmoreiz minēta ap 799. gadu Anglosakšu hronikās kā *Suðberie* — ‘dienvidu boro’. Tirgus tiesības piešķirtas 1009. gadā. 13. gadsimta vidū dominikāņi nodibināja Sadberi prioriju. 14. gadsimtā Edvards III nometināja Sadberi flāmus, kas šeit attīstīja aušanas un zīda industriju. 16.—18. gadsimtā tekstilindustrija kļuva mazāk ienesīga un pilsēta panīka, kā rezultātā ievērojams skaits pilsētas un tās apkārtnes iedzīvotāju izceļoja uz Amerikas kolonijām. 18. gadsimtā Stouras upe tika pārveidota par kuģojamu, kas sekmēja pilsētas attīstību. 1847. gadā pilsētu savienija ar dzelzceļa līniju; kopš 1960. gadiem tā ir līnijas galastacija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kūdras iela

**Kūdras iela** var būt:

* Kūdras iela — iela Rīgā;
* Kūdras iela — iela Daugavpilī;
* Kūdras iela — iela Rēzeknē;
* Kūdras iela — iela Baložos;
* Kūdras iela — iela Olainē;
* Kūdras iela — iela Sedā;
* Kūdras iela — iela Tukumā;
* Kūdras iela — iela Garkalnes pagasta Sužos.
Teniss 2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**[[Teniss]] [[2024. gada vasaras olimpiskās spēles|2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]** Parīzē notika no 2024. gada 27. jūlija līdz 4. augustam. Sacensības tika aizvadītas Rolāna Garosa stadionā (*Stade Roland Garros*), kurā katru gadu notiek Francijas atklātais čempionāts tenisā. Tenisā sadalīja piecus medaļu komplektus: vienspēlēs vīriešiem un sievietēm, dubultspēles vīriešiem un sievietēm un jauktajās dubultspēles.

Līdzīgi kā iepriekšējās olimpiskajās spēlēs, sacensību formāts paredzēja, ka vienspēlēs 64 spēlētāji aizvada izslēgšanas turnīru, kur zaudētāji pēc katras kārtas izstājas no tālākās cīņas, izņemot pusfināla zaudētājus, kas aizvada spēli par bronzu. Vīriešu un sieviešu dubultspēlēs piedalījās 32 komandas, bet jauktajās dubultspēlēs 16.

Latviju šajās olimpiskajās spēlēs pārstāvēja Aļona Ostapenko.

## Sacensību kalendārs

## Medaļu tabula

## Medaļnieki

## Latvijas sportisti

## Atsauces
Rietumsafolka

**Rietumsafolkas distrikts** () ir nemetropoles distrikts Anglijas dienvidaustrumos Safolkas nemetropoles grāfistē. Aizņem grāfistes rietumdaļu, robežojas dienvidos ar Eseksu, rietumos — ar Kembridžšīru, ziemeļos — ar Norfolku, bet austrumos — ar Vidussafolku un Beiberu. Distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Berisentedmundsa.

## Vēsture
Administratīvā vienība tagadējās robežās izveidota 2019. gada 1. aprīlī, apvienojot Foresthītas un Sentedmundsberi nemetropoles distriktus. Distrikts pārmanto nosaukumu un daļu teritorijas no līdz 1974. gadam pastāvējušās Rietumsafolkas administratīvās grāfistes.

Administratīvi distriktu veido 6 pilsētas: Berisentedmundsa (), Heiverhila (), Ņūmārketa (), Brendona (), Mildenhola (), Klera (), kā arī 97 lauku pagasti.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Kungu iela

**Kungu iela** var būt:

* Kungu iela — iela Rīgā;
* Kungu iela — iela Daugavpilī;
* Kungu iela — iela Jelgavā;
* Kungu iela — iela Liepājā;
* Kungu iela — iela Ādažos;
* Kungu iela — iela Cēsīs;
* Kungu iela — iela Grobiņā;
* Kungu iela — iela Jēkabpilī;
* Kungu iela — iela Ķekavā;

* Kungu iela — iela Babītes pagasta Dzilnuciemā;
* Kungu iela — iela Tīnūžu pagasta Kancersilos;
* Kungu iela — iela Mārupes pagasta Tīrainē;
* Kungu iela — iela Garkalnes pagasta Upesciemā;
* Kungu iela — iela Vaiņodes pagasta Vaiņodē.

## Skatīt arī
* Lielā Kungu iela
* Mazā Kungu iela
Berisentedmundsa

**Berisentedmundsa** (, ) ir katedrāles pilsēta un pagasts Anglijā, Safolkas grāfistes Rietumsafolkas distrikta administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes rietumdaļā Lārkas upes krastos  no grāfistes centra Ipsvičas un  no valsts galvaspilsētas Londonas.

## Vēsture
Sena apdzīvotā vieta, viens no sakšu karaliskajiem boro. Ap 633. gadu austrumangļu karalis Sigeberts šeit dibināja klosteri, pie kura izauga pilsētiņa *Beodericsworth*. 903. gadā klosterī pārapglabāts vikingu nogalinātais un svēto kārtā ieceltais karalis Edmunds un 925. gadā klosteris un pilsētiņa nosaukti tā vārdā *St Edmund's Bury*. 11. gadsimta sākumā vecais klosteris tika nojaukts un tā vietā uzcelta benediktīniešu abatija un Sentedmundsberi katedrāle. 1235. gadā karalis Henrijs III piešķīra pilsētai tirgus hartiju; pilsēta attīstījās kā tekstilindustrijas un vilnas tirdzniecības centrs. Vēlākos laikos nozīmīgs pārtikas (cukura un alus) ražošanas centrs. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Svarcelšana 2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**[[Svarcelšana]] [[2024. gada vasaras olimpiskās spēles|2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]** Parīzē norisinājās no 7. līdz 11. augustam izstāžu centrā *[[Paris Expo Porte de Versailles]]*.

Salīdzinot ar iepriekšējām olimpiskajām spēlem, tika samazināts svara kategoriju skaits. Svarcelāji sadalīja 10 medaļu komplektus — piecās svara kategorijās vīriešiem un piecās sievietēm.

Latviju šajās olimpiskajās spēlēs svarcelšanā pārstāvēja Ritvars Suharevs svara kategorijā līdz 73 kg.

## Sacensību kalendārs

## Medaļu tabula

## Medaļnieki
### Vīrieši

### Sievietes

## Latvijas sportisti

## Atsauces
Kurmenes iela

**Kurmenes iela** var būt:

* Kurmenes iela — iela Rīgā;
* Kurmenes iela — iela Mārupē;
* Kurmenes iela — iela Rugāju pagasta Rugājos;
* Kurmenes iela — iela Skaistkalnes pagasta Skaistkalnē.
Somatoformi traucējumi

**Somatoformi traucējumi, somatisko simptomu traucējumi**, kas pazīstami arī kā **somatizācijas traucējumi**, tiek definēti ar vienu vai vairākiem hroniskiem fiziskiem simptomiem, kas sakrīt ar pārmērīgām un neadaptīvām domām, emocijām un uzvedību, kas saistīta ar šiem simptomiem. Simptomi nav apzināti radīti vai izspēlēti, un tie var vai var nepastāvēt līdzās zināmai medicīniskai kaitei.

Somatisko simptomu traucējumu izpausmes ir mainīgas; simptomi var būt plaši izplatīti, specifiski un bieži vien svārstās. Somatisko simptomu traucējumi atbilst tam, kā indivīds uztver simptomus un reaģē uz simptomiem, nevis pašiem simptomiem. Somatisko simptomu traucējumi var attīstīties tiem, kuri cieš no esošas hroniskas slimības vai veselības stāvokļa.

Vairāki pētījumi ir atklājuši augstu saslimstības līmeni cilvēkiem ar smagiem depresīviem traucējumiem, ģeneralizētu trauksmi un fobijām. Somatisko simptomu traucējumi bieži ir saistīti ar funkcionāliem sāpju sindromiem, piemēram, fibromialģiju un kairināto zarnu sindromu (KZS; IBS). Somatisko simptomu traucējumi parasti izraisa sliktu personas funkcionēšanu, starppersonu problēmas, bezdarbu vai problēmas darbā un finansiālu spriedzi pārmērīgu veselības aprūpes apmeklējumu rezultātā. 

Somatisko simptomu traucējumu cēlonis nav zināms. Simptomus var izraisīt paaugstināta izpratne par īpašām fiziskām sajūtām, kas saistītas ar tendenci interpretēt šīs pieredzes kā medicīniskas kaites pazīmes. Diagnoze ir pretrunīga, jo cilvēki ar medicīnisku slimību var tikt nepareizi nosaukti par psihiski slimiem.

## Skatīt arī

* Disautonomija

## Atsauces
Heiverhila

**Heiverhila** (, ) ir pilsēta un pagasts Anglijā, Safolkas grāfistes Rietumsafolkas distrikta otra lielākā apdzīvotā vieta. Atrodas grāfistes dienvidrietumos pie Eseksas robežas  no grāfistes centra Ipsvičas un  no valsts galvaspilsētas Londonas.

## Vēsture
Sena apdzīvotā vieta, kas radusies sakšu laikos; tās tirgus minēts jau Pastardienas grāmatā 1086. gadā. Lielākā daļa vēsturiskās apbūves gājusi bojā 1667. gada 14. jūnija lielajā ugunsgrēkā. Pēc Otrā pasaules kara Heiverhila bija viena no pilsētām, uz kuru plānveidīgi pārcēlās bez mājvietas palikušie Londonas iedzīvotāji, kā rezultātā pilsētā izveidoja jaunas darbavietas un tās iedzīvotāju skaits trīskāršojās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Drive-Away Dolls

***Drive-Away Dolls*** ir 2024. gada ASV kriminālkomēdijas filma, kuras režisors ir Ītans Koens. Filmā galvenās lomas atveido Mārgarita Kvellija, Džeraldīna Visvanatena, Bīnija Feldstīna, Kolmens Domingo, Pedro Paskāls, Bills Kemps un Mets Deimons. Šī ir pirmā filma, kuru Ītans Koens ir režisējis bez sava brāļa Džoela.

Filma stāsta par Džeimiju (Kvellija), kura, pēc izšķiršanās no savas draudzenes, dodas ceļojumā ar Marianu (Visvanatena). Pa ceļam viņu ceļi krustojas ar noziedznieku grupu.

Filmas *Drive-Away Dolls* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Focus Features]]* un *[[Universal Pictures]]*. Filma saņēma dalītus kritiķu vērtējumus, slavējot aktierspēli, bet kritizējot scenāriju. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 63% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Laipnības veidi

**"Laipnības veidi"** () ir 2024. gada Īrijas, Apvienotās Karalistes un ASV absurda melnās komēdijas antoloģijas filma, kuras režisors ir Jorgs Lantims, kurš scenāriju sarakstīja kopā ar Eftimu Filipu. Filmā galvenās lomas atveido Emma Stouna, Džesijs Plemonss, Vilems Defo, Mārgarita Kvellija, Honga Čau, Džo Elvins, Mamatu Ati un Hantere Šefere.

Filma sastāv no trīs atsevišķiem stātiem. *The Death of R.M.F.* daļā ofisa darbinieks, kurš dzīvo dzīvi pēc sava bosa norādēm, nolemj viņam vairs nepakļauties. *R.M.F. is Flying* daļā policists uzskata, ka viņa sieva, kas bija pazudusi jūrā un vēlāk izglābta, ir sveša persona. *R.M.F. Eats a Sandwich* daļā divi kulta dalībnieki meklē sievieti, kura būtu spējīga augšāmcelt mirušos.

Filmas "Laipnības veidi" pirmizrāde notika  77. Kannu kinofestivālā, kur Plemonss saņēma festivāla labākā aktiera balvu. Latvijā filmas pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Searchlight Pictures]]*. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* tai ir 73% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kurmju iela

**Kurmju iela** var būt:

* Kurmju iela — iela Rīgā;
* Kurmju iela — iela Ventspilī;
* Kurmju iela — iela Lielvārdē;
* Kurmju iela — iela Amatas pagasta Ģikšos;
* Kurmju iela — iela Drabešu pagasta Līvos;
* Kurmju iela — iela Garkalnes pagasta Maksteniekos.
Kurpnieku iela

**Kurpnieku iela** var būt:

* Kurpnieku iela — iela Rīgā;
* Kurpnieku iela — iela Daugavpilī;
* Kurpnieku iela — iela Ventspilī;
* Kurpnieku iela — iela Mārupē;
* Kurpnieku iela — iela Lapmežciema pagasta Lapmežciemā;
* Kurpnieku iela — iela Olaines pagasta Stīpniekos.

## Skatīt arī
* Mazā Kurpnieku iela
Vošs

**Vošs** vai **Voša līcis** () ir Ziemeļjūras līcis un vairāku upju kopējs estuārs Anglijas austrumu piekrastē. Izstiepts ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā  garumā. Līcis sekls, ar plašiem smilšu sēkļiem, tā lielākais dziļums — . Pusdiennakts plūdmaiņas līdz . Līcī ietek Greitūza, Vitema, Nīna un Velenda. Piekrastē vairākas aizsargājamas dabas teritorijas, kā arī Karalisko gaisa spēku militārais poligons.

Administratīvi līča piekraste pieder Linkolnšīras un Norfolkas grāfistēm. Lielākās apdzīvotās vietas piekrastē ir Kingslinna un Bostona, kas kādreiz atradās līča krastā, bet pēc piekrastes purvāju nosusināšanas un upju kanalizēšanas mūsdienās atrodas dažus kilometrus no krasta un ar līci savienotas ar kuģojamiem kanāliem. Tieši līča krastā lielākā apdzīvotā vieta ir Hanstonas kūrortpilsēta.

Līcis veidojies pēdējā ledus laikmeta beigās, ledājiem atkāpjoties. Romiešu Britānijas laikā, kad to dēvēja par *Æstuarium Metuonis* — ‘pļaujamais estuārs’, līča krasts bija norobežots ar vaļņiem, lai aizsargātu lauksaimniecības zemes no plūdiem, bet pēc romiešu aiziešanas 407. gadā tie aizgāja bojā. No 9. līdz 11. gadsimtam Vošs bija galvenais ceļš vikingu iebrukumiem Austrumanglijā. Mūsdienu līča nosaukums cēlies no senangļu valodas *wāse* — ‘dubļi’, ‘dūņas’.

Kopš seniem laikiem Vošs un dienvidrietumos no tā esošais Fenu purvājs veidoja vienotu ekosistēmu, kas periodiski pārplūda kā plūdmaiņās, tā arī Ziemeļjūras plūdos. Kopš 12. gadsimta tika veikta vērienīga aizsargdambju un hidrotehnisko būvju ierīkošana, atgūstot lauksaimniecībai plašas zemes. Darbi turpinājās līdz 1970. gadiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
The Wash

**The Wash** var būt:

* Voša līcis Anglijas piekrastē;
* *[[The Wash (filma)|The Wash]]* — 2001. gada amerikāņu komēdija.
Mladenović

***Mladenović*** jeb ***Mлaдeнoвић*** (Mladena dēls) ir Serbijā un Horvātijā bieži sastopams uzvārds.

*Mladenović* var būt:

* Mladenoviča — uzvārds sieviešu dzimtē;
* Mladenovičs — uzvārds vīriešu dzimtē.
Šaušana 2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**[[Šaušana]] [[2024. gada vasaras olimpiskās spēles|2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]** Parīzē norisinājās no  līdz 5. augustam Nacionālajā šaušanas centrā Šatorū. Šaušanas sacensībās tika sadaklīti 15 medaļu komplekti.

Salīdzinot ar iepriekšējām olimpiskajām spēlēm, tika veiktas dažas izmaiņas formātā. Komandu sacensības tranšejā aizvietotas ar komandu sacensībām stenda šaušanā. Kopējais dalībnieku skaits ir samazināts no 360 uz 340. 

Latviju šajās olimpiskajās spēlēs šaušanā ar pistoli pārstāvēja Agate Rašmane  un Lauris Strautmanis.

## Sacensību kalendārs

## Medaļu tabula

## Medaļnieki
### Pistole

### Šautene

### Bise

## Latvijas sportisti

## Atsauces
Anatolijs Bļugers

**Anatolijs Bļugers** (1926—2007) bija Latvijas ebreju ārsts infektologs un hepatologs. Latvijas PSR Veselības aizsardzības ministrijas Medicīnas zinātniskās padomes priekšsēdētājs (no 1978). Latvijas Hepatoloģijas centra vadītājs. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis (1978).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1926. gada 8. jūlijā Hajsinā, Ukrainas PSR, ārsta ģimenē. Pēc studijām Tomskas, Gorkijas un 2. Maskavas Medicīnas institūtā 1951. gadā sāka strādāt Rīgas pilsētas klīniskajā infekciju slimnīcā, 1953. gadā iestājās PSKP un kļuva par nodaļas vadītāju, 1956. gadā aizstāvēja medicīnas zinātņu kandidāta disertāciju „Asins seruma sārmainās fosfatāzes aktivitāte vairāku zarnu infekcijas slimību gadījumā”.

1959. gadā Bļugers kļuva par Rīgas Medicīnas institūta (RMI) Infekcijas slimību katedras docentu, 1960. gadā par RMI prorektoru zinātniskā darbā, 1962. gadā par Infekcijas slimību katedras vadītāju.
1964. gadā viņš aizstāvēja medicīnas zinātņu doktora disertāciju ar monogrāfiju „Aknu struktūra un funkcija epidēmiskā hepatīta gadījumā”, 1965. gadā viņu ievēlēja par RMI profesoru, 1975. gadā par Latvijas Infekcionistu zinātniskās biedrības priekšsēdi, 1978. gadā par LZA īsteno locekli.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas viņš bija slimnīcas *[[Bikur Holim (slimnīca)|Bikur Holim]]* izpildpadomes priekšsēdētājs (no 1992), valsts emeritētais zinātnieks (1994).

Dēls — jurists Valentīns Bļugers, mazdēls — hokejists Teodors Bļugers.
  
Miris 2007. gada 21. jūlijā Rīgā, apbedīts Meža kapos. Pie Latvijas Infektoloģijas centra galvenā korpusa un pie *Bikur Holim* slimnīcas ēkas piestiprinātas Bļugera piemiņas plāksnes.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Latvijas PSR Valsts prēmija (1957),
* PSRS Medicīnas zinātņu akadēmijas Sergeja Botkina prēmija (1971),
* Latvijas PSR Nopelniem bagātais zinātnes darbinieks (1975),
* Latvijas PSR ZA Augusta Kirhenšteina prēmija (1976),
* Latvijas Ārstu biedrības goda biedrs (2001),
* Paula Stradiņa balva (2004),
* Triju Zvaigžņu ordenis (2006).

## Literatūra
* Vatere E. Ebreji-mediķi Latvijā. 1918—1996. Rīgaː 1997. 258 lpp.
* Latvijas Zinātņu akadēmijas akadēmiķis profesors Anatolijs Bļugers. Biobibliogrāfiskais rādītājs. Rīgaː 2006. 248 lpp.
* Vīksna A. Latvijas Ārstu biedrība. Atskats un apskats. 1822—1939—1988—2013. Rīgaː 2013. 206 lpp.
* Personība. Atmiņas par akadēmiķi Anatoliju Bļugeru. Rīgaː 2011. 382 lpp. (latviski un krieviski)

## Darbi
* Болезнь Боткина и ее предупреждение (1955)
* Структура и функция печени при эпидемическом гепатите (1964)
* Вирусный гепатит и его исходы (1970)
* Наследственные пигментные гепатозы (1975)
* Вирусный гепатит (1978)
* Практическая гепатология (1984)
* Тайны и парадоксы печени (азбука гепатологии) (1988)
* Ультраструктурная патология печени: Электронно-микроскопический атлас (1989)

## Atsauces
Mākslas filma

**Mākslas filma** jeb **spēlfilma** ir kinematogrāfijas darbs, kura pamatā ir izdomāts sižets, stāstījums un/vai izdomāts notikums, izveidots pēc speciāli sarakstīta scenārijā un kinorežisora ​​interpretēts aktierspēlē. Komerciālās mākslas filmas, kuru darbības laiks pārsniedz stundu, bieži tiek sauktas par pilnmetrāžas filmām vai pilnmetrāžas spēlfilmām.

Šajā kinofilmu stilistiskajā žanrā ticami stāsti un varoņi palīdz pārliecināt skatītājus, ka izdomātais sižets ir patiess. Apgaismojums un kameras kustība, kā arī citi kinematogrāfiskie elementi šajās filmās ir kļuvuši arvien svarīgāki. Stāstījumu scenārijos iekļautas lielas sižeta detaļas, jo šīs filmas reti novirzās no klasiskā scenārija rakstīšanas stila iepriekš noteiktās uzvedības un līnijām, lai saglabātu reālisma sajūtu. Aktieriem jārunā dialogs un jādarbojas ticamā veidā, lai pārliecinātu skatītājus, ka filmā atspoguļota īsta dzīve.

Agrīnās mākslas filmas aptuveni 19. un 20. gadsimta mijā būtībā bija filmētas skatuves lugas, un pirmajās šī žanra trijās vai četrās desmitgadēs šīs komerciālās mākslas filmas lielā mērā balstījās uz gadsimtiem senām teātra tradīcijām. pirmās mākslas filmas 1896. gadā sāka uzņemt Žoržs Meljess.

## Skatīt arī
* Filmu žanrs

## Atsauces
Lobisms

**Lobisms** jeb **lobēšana** (no  — ‘vestibils’) ir process, kurā indivīdi, interešu grupas vai organizācijas cenšas ietekmēt politisko lēmumu pieņemšanu vai sabiedrisko politiku, sadarbojoties ar likumdevējiem un citiem valdības amatpersonām. Tas var ietvert tiešus kontaktus, kā arī publiskās kampaņas un sabiedriskās attiecības, lai veicinātu konkrētas intereses vai politikas izmaiņas. 

Latvijā, tāpat kā daudzās citās valstīs, lobisms tiek reglamentēts ar likumiem un noteikumiem, lai nodrošinātu caurspīdīgumu un novērstu korupciju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mažoritāras vēlēšanas

**Mažoritāras vēlēšanas** ir vēlēšanu sistēma, kurā kandidāti sacenšas vienmandāta apgabalos, un uzvarētājs tiek noteikts pēc principa "uzvarētājs iegūst visu", turklāt kandidāts, kurš iegūst visvairāk balsu, iegūst attiecīgo vēlēšanu apgabalu. Šāda sistēma ir bieži sastopama, piemēram, Lielbritānijā un ASV. 

Mažoritārās vēlēšanas var būt:

* Vienkāršā vairākuma sistēma (*First-Past-The-Post*) — kandidāts ar visvairāk balsīm uzvar, pat ja viņš nav ieguvis absolūto vairākumu.
* Absolūtā vairākuma sistēma (*Majority System*) — kandidātam ir jāiegūst vairāk nekā 50% balsu, lai uzvarētu. Ja neviens kandidāts nesasniedz šo slieksni, var tikt rīkots otrais vēlēšanu raunds.

## Ārējās saites
Jauktas vēlēšanas

**Jauktas vēlēšanas** ir vēlēšanu sistēma, kurā apvienoti gan mažoritārās, gan proporcionālās vēlēšanu sistēmas elementi. Šī sistēma tiek izmantota, lai līdzsvarotu mažoritārās sistēmas stabilitāti ar proporcionālās sistēmas taisnīgumu un pārstāvniecību.

Jauktās vēlēšanas var tikt īstenotas dažādos veidos, bet bieži sastopamais modelis ir jauktā proporcionālā sistēma (*MMP — Mixed-Member Proportional*):

* Vienmandāta apgabali: Daļa deputātu tiek ievēlēti vienmandāta apgabalos, izmantojot mažoritāro sistēmu, kur kandidāts ar visvairāk balsīm uzvar.
* Partiju saraksti: Otra daļa deputātu tiek ievēlēti no partiju sarakstiem, izmantojot proporcionālo sistēmu, kur partijas saņem mandātus proporcionāli iegūto balsu skaitam.

Jauktās vēlēšanas ļauj vēlētājiem balsot par konkrētu kandidātu savā apgabalā un vienlaikus arī par partiju, kuru viņi atbalsta. Šāda sistēma palīdz nodrošināt gan individuālo kandidātu, gan partiju plašāku pārstāvniecību, līdzsvarojot lielo un mazo partiju intereses.

Latvijā tiek izmantota proporcionālā vēlēšanu sistēma ar atvērtajiem sarakstiem, kas nodrošina partiju proporcionālo pārstāvniecību Saeimā.

## Ārējās saites
Ohaio Štata universitāte

**Ohaio Štata universitāte** (angļu: *Ohio State University*) ir valsts pētniecības universitāte, kas atrodas Kolumbusā, Ohaio štatā. Tā ir trešā lielākā universitāte Amerikas Savienotajās Valstīs aiz Arizonas Štata universitātes un Centrālās Floridas universitātes. 

Tā tika dibināta 1870. gadā. Universitātes sākotnējais nosaukums bija **Ohaio Lauksaimniecības un mehāniskā koledža** (*Ohio Agricultural and Mechanical College*), taču 1878. gadā tā tika pārdēvēta par Ohaio Štata universitāti, atspoguļojot plašāku akadēmisko piedāvājumu un pētījumu iespējas.

Universitāte piedāvā plašu akadēmisko programmu klāstu, ieskaitot bakalaura, maģistra un doktora grādus dažādās disciplīnās.

## Ārējās saites
Lazars Javorkovskis

**Lazars Javorkovskis** (1910—1995) bija Latvijas ebreju ārsts hematologs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1910. gada 27. novembrī Rīgā ārsta ģimenē. Mācījās Vācu klasiskajā ğimnāzijā, 1934. gadā absolvēja studijas Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātē, sāka strādāt par ārstu ''Bikur Holim'' slimnīcā.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā viņu iecēla par Rīgas 6. poliklīnikas galveno ārstu un 1. slimnīcas terapijas nodaļas vadītāju, Vācu okupācijas laikā Javorkovski ieslodzīja Rīgas, tad Štuthofas un Magdeburgas koncentrācijas nometnēs.
Pēc Otrā pasaules kara beigām no 1946. gada strādāja par ārstu Valsts (Republikāniskajā) klīniskajā slimnīcā, 1949. gadā aizstāvēja medicīnas zinātņu kandidāta disertāciju par kuņģa sulas pienskābes diagnostisko nozīmi.

1959. gadā kļuva par hematoloģijas (leikožu) nodaļas vadītāju, līdztekus bija 2. medicīnas māsu skolas mācībspēks. 1965. gadā aizstāvēja medicīnas zinātņu doktora disertāciju „Funkcionālā mieloze Adisona-Bīrmera slimības gadījumā”. 1966. gadā kļuva par Rīgas Medicīnas institūta profesoru.

Miris 1995. gada 3. aprīlī Rīgā.

## Darbi
* Ievads klīniskajā hematoloģijā (1969, mācību grāmata)
* Paraproteinēmija un tās klīniskā nozīme (latviski 1975, krieviski 1981)
* Mononukleāro fagocītu sistēma un tās ļaundabīgās saslimšanas (1987, krieviski)
* Mielodisplastiskais sindroms (1992, krieviski)

## Pagodinājumi
Latvijas Zinātņu akadēmijas goda loceklis (1993), Latvijas Ārstu biedrības Goda biedrs (1995).

## Literatūra

* Bļugers A., Anšeļevičs J., Gandzs A. Profesors Lazars Javorkovskis. Latvijas Ārsts, 1995, 5. nr., 63. lpp.
* Vatere E. Ebreji-mediķi Latvijā. 1918—1996. Rīgaː 1997. 258 lpp.
* Vīksna A. Latvijas Ārstu biedrība. Atskats un apskats. 1822—1939—1988—2013. Rīgaː 2013. 206 lpp.
* Vīksna A. Latvijas Universitātes Medicīnas fakultāte. 1919—1950. Rīgaː 2011. 499 lpp.

## Atsauces
Lēpju iela

**Lēpju iela** var būt:

* Lēpju iela — iela Rīgā;
* Lēpju iela — iela Garkalnes pagasta Bukultos.
Teokrātiskā monarhija

**Teokrātiskā monarhija** ir valsts pārvaldes forma un monarhijas paveids, kurā valdniekam ir gan politiskā, gan reliģiskā vara. Šāda veida monarhijā valdnieks tiek uzskatīts par dievišķi ieceltu vai dievišķās varas pārstāvi uz zemes. Teokrātiskajā monarhijā valdnieka autoritāte bieži vien tiek pamatota ar reliģiskiem tekstiem un ticību, un likumi var būt cieši saistīti ar reliģiskajiem priekšrakstiem.

Vēsturiski teokrātiskas monarhijas ir pastāvējušas dažādās civilizācijās, piemēram:

* Senajā Ēģiptē — faraoni tika uzskatīti par dieviem vai dievu pārstāvjiem uz zemes.
* Tibetas teokrātiskā monarhija — Dalailama bija gan politiskais, gan garīgais vadītājs.
* Senajā Izraēlā — karalis bija arī augstākā reliģiskā autoritāte.

Mūsdienās teokrātiska monarhija ir sastopama reti, bet viens no izcilākajiem piemēriem ir Saūda Arābija, kur karalis ir ne tikai valsts politiskais vadītājs, bet arī islāma reliģijas augstākās autoritātes pārstāvis valstī. Šajā valstī šariata likumi ir daļa no valsts tiesību sistēmas, un valdnieka leģitimitāte ir cieši saistīta ar viņa reliģisko lomu.

## Ārējās saites
Centralizācija

**Centralizācija** ir pārvaldes sistēma, kurā vietējās iestādes, kurām atņemta autonomija, darbojas pēc tiešiem centrālo iestāžu norādījumiem. Tas nozīmē, ka lielākā daļa politisko un administratīvo funkciju tiek veikta no centrālās iestādes, piemēram, no valsts galvaspilsētas, nevis no reģionālajiem vai vietējiem pārvaldes orgāniem.

## Vēsture
Romas impērijas laikā (27 p.m.ē. – 476 m.ē.) centralizēta vara bija spēcīga. Imperators bija galvenā autoritāte, kas kontrolēja plašu teritoriju, izmantojot sarežģītu pārvaldes sistēmu un militāro spēku.

Viduslaikos Eiropā vara bija sadrumstalota starp daudziem feodāļiem, kas pārvaldīja savas teritorijas gandrīz kā neatkarīgas valstis. Šāda decentralizēta pārvalde bieži izraisīja konfliktus un sacelšanās starp dažādiem feodāliem, jo katrs centās paplašināt savas teritorijas un varu. Lai gan vara bija sadrumstalota, baznīca bija spēcīgs centralizējošs spēks, kas ietekmēja politisko un sabiedrisko dzīvi visā Eiropā. Šī feodālā sistēma izveidojās pēc Romas impērijas sabrukuma un raksturoja lielāko daļu Eiropas no 5. līdz 15. gadsimtam.

Francijas Karalisti bieži min kā izcilu piemēru politiskajai centralizācijai. Karalis Luijs XIV (1643—1715) stiprināja centralizēto monarhiju, ierobežojot dižciltīgo varu un veidojot spēcīgu, centralizētu pārvaldes aparātu. Lai ierobežotu dižciltīgo varu, Luijs XIV izveidoja jaunu galma sistēmu, kur dižciltīgie bija spiesti dzīvot Versaļas pilī, kur tos varēja viegli kontrolēt un novērot. Viņš arī samazināja dižciltīgo lomu valsts pārvaldē, piešķirot vairāk varas buržuāzijas izcelsmes ierēdņiem un uzticamiem padomniekiem.

Anglijā centralizācija notika pakāpeniski, sākot no Normandijas iekarošanas 1066. gadā, kad Viljams I Iekarotājs ieviesa centralizētu feodālo sistēmu.

17. un 18. gadsimtā Eiropā izveidojās vairākas absolūtās monarhijas, kurās karalis vai karaliene koncentrēja visu politisko varu savās rokās. Šis process palīdzēja valstu konsolidācijai un centralizācijai. Pēc Franču revolūcijas (1789—1799), Napoleons Bonaparts konsolidēja varu Francijā un ieviesa centralizētu administratīvo sistēmu, kas ietekmēja daudzus citus Eiropas reģionus.

20. gadsimtā dažas valstis piedzīvoja ekstremālu centralizāciju totalitāro režīmu laikā. Piemēram, Padomju Savienībā vara bija stingri centralizēta komunistiskās partijas rokās, bet nacistiskajā Vācijā — Hitlera un nacistu partijas rokās.

Pēc Otrā pasaules kara vairākas valstis sāka pievērsties decentralizācijai, lai veicinātu demokrātiskās pārvaldes sistēmas. Eiropas Savienība ir viens no piemēriem, kur centrālā vara tiek sadalīta starp dažādām institūcijām un dalībvalstīm. Pašlaik dažās valstīs, piemēram, Ķīnā, vara ir stingri centralizēta, bet citur pretēji, piemēram, ASV, kur vara ir sadalīta starp centrālo valdību un štatu valdībām.

## Ārējās saites
Ziemeļkorejas augstākais vadītājs

**Augstākais vadītājs** (, *Ch'oego Ryŏngdoja*) ir tituls Ziemeļkorejā, ar kuru parasti apzīmē Korejas Strādnieku partijas, valsts un Korejas Tautas armijas *[[de facto]]* augstāko līderi. Pirmie divi Ziemeļkorejas līderi, kurus sauca par augstākajiem vadītājiem, tā tika saukti tikai pēc viņu nāves, un viņu dzīves laikā viņus dēvēja citos titulos, piemēram, "Dižais vadītājs" un "Dārgais vadītājs". Ziemeļkorejas līderus dēvē arī daudzos citos vārdos un titulos.

Tituls "Augstākais vadītājs" sākotnēji tika izmantots apzīmējot tikai Kimu Irsenu un tikai pēc viņa nāves. Savas dzīves laikā viņš bija pazīstams kā "Dižais vadītājs" (위대한 수령), šis tituls līdz mūsdienām attiecas tikai uz viņu. Viņa dēls Kims Čenirs savas dzīves laikā bija pazīstams kā "Dārgais vadītājs" (친애하는 령도자), un tikai pēc nāves Ziemeļkorejas mediji sāka viņu saukt par "Augstāko vadītāju", pēc viņa tēva tradīcijas. Mazdēls Kims Čonins kāda Ziemeļkorejas laikraksta rakstā, kas datēts ar 2020. gada 3. oktobri, pirmo reizi dēvēts par "Augstāko vadītāju", un kopš tā laika viņš tā tiek dēvēts regulāri, tostarp dažreiz par "Dižo augstāko vadītāju". Viņš ir pirmais Ziemeļkorejas līderis, kuru bieži sauc par Augstāko vadītāju, vēl dzīvam esot un salīdzinoši jaunā, 37 gadu vecumā.

## Uzskaitījums

## Atsauces
Militārā taktika

**Militārā taktika** ir māksla un zinātne plānot un veikt karaspēka un citu militāro vienību kustības un operācijas kaujas laikā, lai gūtu uzvaru pār pretinieku. Taktika ietver dažādas darbības un lēmumus, kas tiek veikti īsā laika posmā un ir tieši saistīti ar kaujas laukumu. 

## Taktikas aspekti

* Pozicionēšana un kustība: Vienību izvietošana kaujas laukā, lai iegūtu priekšrocības attiecībā pret pretinieku.
* Aizsardzības stratēģijas: Metodes un līdzekļi, ko izmanto, lai aizsargātu savus spēkus un teritoriju no pretinieka uzbrukumiem (tranšejas, nocietinājumi).
* Uzbrukuma taktika: Stratēģijas un paņēmieni, ko izmanto, lai uzbruktu pretiniekam. Tas var ietvert frontālus uzbrukumus, flangu uzbrukumus, aplenkuma taktiku un cita veida uzbrukuma manevrus.
* Izlūkošana un informācija: Informācijas iegūšana par pretinieka spēkiem, kustībām un plāniem, kā arī tās izmantošana, lai pieņemtu lēmumus kaujas laukā.
* Komunikācija un koordinācija: Efektīva sakaru līdzekļu izmantošana, lai koordinētu vienību darbības un nodrošinātu, ka visi spēki darbojas saskaņoti un ar vienotu mērķi.
* Loģistika: Nodrošināt, ka karaspēks ir aprīkots ar nepieciešamo aprīkojumu, munīciju, pārtiku un citiem resursiem, lai veiktu savus uzdevumus kaujas laikā.
* Dezinformācijas taktika: Taktikas, kas tiek izmantotas, lai maldinātu pretinieku par saviem īstajiem nodomiem un plāniem. Tas var ietvert viltus uzbrukumus, viltus pozīciju izveidi un cita veida dezinformāciju.

## Ārējās saites
Elektroniskā karadarbība

[thumb|[NATO kartes simbols elektroniskās karadarbības vienībai]]
**Elektroniskā karadarbība** (angļu: *Electronic Warfare*, *EW*) ir militāro operāciju veids, kurā izmanto elektromagnētisko spektru, lai uzbruktu ienaidniekam vai aizstāvētos no uzbrukumiem. Tā aptver dažādas darbības, kas saistītas ar signālu izplatīšanos un kontroli, tostarp:

* Elektroniskā izlūkošana (*ELINT*): Informācijas vākšana par ienaidnieka elektroniskajām sistēmām, piemēram, radariem un komunikācijas ierīcēm, lai iegūtu priekšrocības.
* Elektroniskais traucējums (*Jamming*): Signālu noslāpēšana vai pārslogošana, lai traucētu ienaidnieka sakarus un radarus, padarot viņus nespējīgus efektīvi koordinēt savas darbības.
* Elektroniskā aizsardzība (*Electronic Protection*): Pasākumi, kas nodrošina aizsardzību pret ienaidnieka elektroniskajiem uzbrukumiem, piemēram, lietojot šifrēšanu, pret-traucējumu tehnoloģijas un citus aizsardzības mehānismus.
* Kiberaizsardzība un kiberaizbrukums: Elektronisko sistēmu un tīklu aizsardzība pret kiberuzbrukumiem un atbilstošo uzbrukumu veikšana pret ienaidnieka informācijas un komunikācijas sistēmām.

## Ārējās saites
Jonass Deihmanis

**Jonass Deihmanis** (; dzimis 1987. gada 15. aprīlī Štutgartē) ir vācu ekstrēmais sportists, avantūrists un grāmatu autors.

Deihmanim pieder vairāki pasaules rekordi riteņbraukšanā, triatlonā un izturības sportā.

## Ekspedīcijas
Dažas no ekspedīcijām:

* 2017. gadā viņš ar velosipēdu no Rokas raga Portugālē līdz Vladivostokai Krievijā nobrauca vairāk nekā 14 000 kilometru un šī brauciena laikā uzstādīja divus Ginesa rekordus.
* 2019. gadā Jonass veica 18 000 kilometru garu ceļojumu no Eiropas vistālāk uz ziemeļiem esošā punkta līdz Āfrikas vistālāk uz dienvidiem esošajam punktam. Ceļojums ilga 72 dienas, 7 stundas un 27 minūtes. Tas bija pasaules rekords un vairāk nekā par 30 dienām ātrāks par iepriekšējo rekordu.
* 2021. gadā Jonass pabeidza pasaulē garāko triatlonu, kas atbilst 120 triatlonu distancei. Kopējā distance bija vairāk nekā 450 kilometru peldēšana, 20 000 kilometru riteņbraukšana un 5000 kilometru skriešana.
* 2023. gadā Jonass ar velosipēdu nobrauca 11 000 kilometru no Ņujorkas līdz Losandželosai un pēc tam noskrēja tādu pašu distanci atpakaļ uz Ņujorku.

## Publikācijas

* *Das Limit bin nur ich. Wie ich als erster Mensch die Welt im Triathlon umrundete — Triathlon 360 Degree.* Polyglott Verlag, 2021, .
* kopā ar Philipp Hympendahl, Tim Farin: *Cape to Cape. In Rekordzeit mit dem Fahrrad vom Nordkap bis nach Südafrika.* Delius Klasing Verlag, 2020, .
* kopā ar Alexander Doujak: *Der Schokoriegel-Effekt: Mit einfachen Mitteln große Ziele erreichen.* Gräfe und Unzer Autorenverlag, 2023, .

## Atsauces

## Ārējās saites

* Jonas Deichmann personīgā tīmekļa vietne
Miestai.net

***Miestai.net***, pazīstams arī kā ***Forumas Miestai***, ir Lietuvas lielākais tiešsaistes forums, kas veltīts būvniecībai un pilsētvides attīstībai. Forums tika izveidots 2004 gadā, un tā mājvieta ir Viļņa.

Vietni veido diskusijas, fotogrāfijas un faktiskā informācija par dažādiem būvniecības projektiem un plāniem, ko forumam pievienojuši brīvprātīgie. Neskatoties uz to, ka daudzi fakti vietnē nav pārbaudīti, ziņu organizācijas citē foruma lietotājus un izmanto viņu fotogrāfijas ziņu rakstos. Ir zināms, ka mies*tai.net* dalībnieki piedāvā idejas un ierosinājumus dažādām pilsētvides attīstības tendencēm Lietuvā. 

Forumā notiek arī diskusijas lietuviešu valodā par Latvijas pilsētām.

## Ietekme uz lietuviešu valodu
VLKK, oficiālā lietuviešu valodas regulēšanas iestāde, ir izmantojusi vietnes *miestai.net* piemērus, izvērtējot iespējamos jaunu vārdu iekļaušanas gadījumus lietuviešu valodā.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Emporis

## Ārējās saites
* 
*
Daiļlēkšana 2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**[[Daiļlēkšana]] [[2024. gada vasaras olimpiskās spēles|2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]** Parīzē norisinājās no  līdz 10. augustam Sendenī Olimpiskajā ūdens sporta centrā. Sacensībās tika sadalīti 8 medaļu komplekti — 4 disciplīnās vīriešiem un 4 disciplīnās sievietēm. 

Latviju pārstāvēja Džeja Delanija Patrika, kļūstot par pirmo Latvijas olimpieti šajā sporta veidā.

## Sacensību kalendārs

## Medaļu tabula

## Medaļnieki
### Vīrieši

### Sievietes

## Latvijas sportisti

## Atsauces
Līduma iela

**Līduma iela** var būt:

* Līduma iela — iela Rīgā;
* Līduma iela — iela Jelgavā;
* Līduma iela — iela Salacgrīvā;
* Līduma iela — iela Bēnes pagasta Bēnē;
* Līduma iela — iela Carnikavas pagasta Carnikavā.
Modernā pieccīņa 2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

**[[Modernā pieccīņa]] [[2024. gada vasaras olimpiskās spēles|2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs]]** Parīzē norisinājās no  līdz 11. augustam. Paukošanas ranga kārta notika *[[Parc des Expositions de Villepinte|Arena Paris Nord]]*, pārējās sacensības notika pie Versaļas pils.

Latviju šajās olimpiskajās spēlēs modernajā pieccīņā pārstāvēja Pāvels Švecovs.

## Sacensību kalendārs

Sacensību sākuma laiki norādīti pēc Latvijas laika.

## Medaļu tabula

## Medaļnieki

## Latvijas sportisti

## Atsauces
Oslo Universitāte

**Oslo Universitāte** (norvēģu: *Universitetet i Oslo*, *UiO*), ir lielākā un vecākā universitāte Norvēģijā, kas tika dibināta 1811. gadā, kad Norvēģija vēl bija daļa no Dānijas—Norvēģijas Karalistes. Tās sākotnējais nosaukums bija **Frederika Karaliskā universitāte** (*Det Kongelige Frederiks Universitet*) par godu Dānijas un Norvēģijas karalim Frederikam VI.
thumb|Universitātes galvenā ēka, kur šodien atrodas tikai Juridiskā fakultāte
Universitātes absolventu vidū ir daudzi ievērojami zinātnieki, politiķi, rakstnieki un citi sabiedrības līderi. Daži no ievērojamākajiem absolventiem ir Norvēģijas bijušā premjerministre Grū Hārlema Bruntlanne, Nobela Miera prēmijas laureāts Fritjofs Nansens un rakstnieks Josteins Gārders.

## Fakultātes
Universitātei ir 8 fakultātes:

# Teoloģijas fakultāte
# Juridiskā fakultāte
# Medicīnas fakultāte
# Humanitāro zinātņu fakultāte
# Matemātikas un dabaszinātņu fakultāte
# Sociālo zinātņu fakultāte
# Izglītības fakultāte
# Zobārstniecības fakultāte

## Zinātniskā darbība
Oslo Universitāte ir viena no vadošajām pētniecības institūcijām Ziemeļeiropā. Tā ir īpaši pazīstama ar saviem sasniegumiem medicīnas, humanitāro zinātņu un sociālo zinātņu jomās. Universitātes zinātnieki regulāri publicē savus darbus vadošajos zinātniskajos žurnālos.

## Ārējās saites
Nāvējoša injekcija

thumb|Nāves injekcijas telpa
**Nāvējoša injekcija** ir nāvessoda izpildes metode, ko izmanto dažās valstīs. Šī metode parasti ietver vienas vai vairāku ķīmisku vielu injekciju, kas izraisa nāvi. Šī metode tiek uzskatīta par humānāku salīdzinājumā ar vecākām metodēm, piemēram, nošaušanu, pakāršanu vai elektrisko krēslu.

Pirmoreiz šī metode tika izmantota ASV Oklahomas štatā 1977. gadā, un kopš tā laika tā ir kļuvusi par galveno izpildes metodi daudzās valstīs. Pašlaik nāvējošā injekcija tiek izmantota vairākās valstīs, tostarp ASV, Ķīnā un Vjetnamā, tomēr daudzas valstis ir atcēlušas nāves sodu vai arī neizmanto šo metodi humānu apsvērumu dēļ.

## Procedūra
Nāvējošās injekcijas procedūra parasti ietver trīs ķīmisku vielu ievadīšanu secīgā kārtībā:

# Nātrija tiopentāls vai pentobarbitāls: Anestēzijas līdzeklis, kas izraisa samaņas zudumu.
# Pankuronijs vai vekuronijs: Muskuļu relaksants, kas paralizē muskuļus un aptur elpošanu.
# Kālija hlorīds: Viela, kas izraisa sirdsdarbības apstāšanos.

Injekcija tiek ievadīta intravenozi, izmantojot IV katetru, kas parasti tiek ievietots rokas vēnā. Pēc tam, kad tiek ievadīta pirmā viela, notiesātais zaudē samaņu. Otrā viela paralizē muskuļus, ieskaitot elpošanas muskuļus, un trešā viela aptur sirdi, izraisot nāvi.

## Ārējās saites