Trīsdesmitu kauja

**Trīsdesmitu kauja** (, ), kas notika 1351. gada 26. martā, bija epizode Bretaņas mantojuma karā, kurā tika noskaidrots, kurš pārvaldīs Bretaņas hercogisti. Tā bija organizēta cīņa starp izvēlētiem kaujiniekiem no abām konflikta pusēm, kas norisinājās pusceļā starp Bretaņas pilīm Žoselēnu un Ploermelu starp 30 čempioniem, bruņiniekiem un muižniekiem no katras puses. Izaicinājumu meta Žans de Bomanuārs, Kārļa de Bluā kapteinis, kuru atbalstīja Francijas karalis Filips VI, Robertam Bemboro, Džona de Monfora kapteinim, kuru atbalstīja Anglijas karalis Edvards III.

Pēc sīvas kaujas uzvarēja franču-bretoņu Bluā frakcija. Vēlāk viduslaiku hronisti un balāžu autori šo kauju cildināja kā cēlu bruņniecības ideālu izpausmi. Žana Fruasāra vārdiem runājot, karotāji "abās pusēs turējās tik varonīgi, it kā viņi visi būtu Rolands un Olivjē".
## Priekšvēsture

Formālais iegansts duelim bija klajš pamiera pārkāpums šajā apgabalā, ko veica Ploermelas pils komandieris Roberts Bembro (citos avotos viņš tiek dēvēts par Rišāru de Bembro), kas atradās Žana de Bomanuāra, franču Žoselēnas cietokšņa komandiera un Bretaņas konstabla pārvaldē. Angļu garnizona laupīšanas nevarēja palikt nepamanītas franču acīs, taču lūgumi un apsūdzības nebija efektīvas. Tā Bomanuārs atbildēja, izaicinot angļus, kā rezultātā abas puses vienojās tikties "pie Mi-Vuā ozola (t.i., pusceļā)" starp Žoselēnas un Ploermelas pilīm. Kaujā bija jāpiedalās trīsdesmit karotājiem no katras puses. Franči vēlējās atriebties pārkāpējiem, tāpēc viņiem brīvprātīgo pieteicās daudz vairāk, nekā oficiāli bija nepieciešams dalībai duelī. Franči kaujas laukā norīkoja deviņus bruņiniekus un divdesmit ieroču nesēju (visi bretoņi). Angļi arī izlika laukumā trīsdesmit karotājus (angļi gan bija tikai astoņi — Hjū Kalvelijs, Roberts Nolzs, Tomass Voltons un Ričards de la Lands, ieroču nesējs Džons Pesingtons, bruņotie karavīri Degvorts un Džons Rasels; pārējie bija vācu, flāmu un bretoņu algotņi; pats Bembro bija pēc izcelsmes brandenburgietis).
## Kaujas gaita

Karotāji panāca vienošanos par cīņu kā kājniekiem, izmantojot zobenus, dunčus, šķēpus, vāles un cirvjus. Karotāji izvēlējās ieročus pēc savas patikas, tāpēc daži bruņinieki cīnījās ar diezgan neparastiem ieročiem, piemēram, kara āmuru vai falšionu. Turnīru, kas ilga vairākas stundas, vēroja daudzi skatītāji no vietējo zemnieku vidus. Īpaši novērotāji pēc signāla paziņoja par cīņas sākumu un sniedza arī medicīnisko palīdzību tās ievainotajiem dalībniekiem.

Sīvās cīņas pirmo cēlienu uzvarēja angļi. Kaujā krita divi angļi, tostarp pats Bembro, pieci francūži krita vai tika sagūstīti, bet Bomanuārs tika smagi ievainots. Pēc nelielas kaujas pauzes tās iznākumu izšķīra franču muižnieka Gijoma de Montobāna nelietīgā rīcība: redzot, ka franču puse cieš sakāvi, viņš apkaunojoši aizbēga no kaujas lauka un, uzkāpis zirgā, apgāja cīnītāju rindas un ietriecās angļu grupā, nogāžot septiņus karotājus. Izmantojot to, bretoni ar pēdējiem spēkiem metās virsū angļiem un ar lielām grūtībām pārvarēja nogāztos un apdullinātos pretiniekus. Septiņi angļu frakcijas atbalstītāji tika nogalināti, pārējie, smagi ievainoti, vēlāk tika sagūstīti, bet drīz vien atbrīvoti par simbolisku atlīdzību.

## Kaujas sekas

Kaujai nebija praktisku politisku seku, taču tā ieņēma nozīmīgu vietu laikabiedru prātos, kļūstot par patiesas bruņniecības un drosmes paraugu (izņemot franču ieroču nesēju, kurš negodīgi iedūra sāncenšiem mugurā). Tās īpašo statusu noteica arī fakts, ka vairums laikabiedru kritiski vērtēja šādas darbības, uzskatot tās par bezjēdzīgām. Tomēr šī sadursme bija pārsteidzošs izņēmums, lai gan to ievērojami sabojāja franču puses rīcība. Turklāt 1373. gadā, iedvesmojoties no kaujas, bretoni sacerēja slavenu balādi, kas vēl ilgu laiku saglabāja savu popularitāti.
## Kaujas dalībnieki
Šie ir bruņinieku vārdi, kā uzskaitīts Ainsvorta poēmas tulkojumā, lai gan angļu pusē faktiski ir uzskaitīti 31 bruņinieku vārdi.

## Atsauces

## Literatūra
* "The combat of the thirty. From an old Breton lay of the fourteenth century". Translated by English novelist William Harrison Ainsworth. In: Browne, H. Knight; Cruikshank, G.; Smith, A.; Ainsworth, W. Harrison; Dickens, C. (18371868) (1859). Bentley's Miscellany Volume XLV. London: Richard Bentley. pp. 5–10, 445–459.
* H.R. Brush, ed., "La Bataille de trente Anglois et de trente Bretons," Modern Philology, 9 (1911–12): 511–44; 10 (1912–13): 82–136.
* Sir Arthur Conan Doyle, Sir Nigel.
* Steven Muhlberger (tr. and ed.), The Combat of the Thirty, Deeds of Arms Series, vol. 2 (Wheaton, IL: Freelance Academy Press, 2012).
* Steven Muhlberger, Deeds of Arms: Formal combats in the late fourteenth century, (Highland Village, TX: The Chivalry Bookshelf, 2005) 76–120.
* Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Beaumanoir" . Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.
* Sébastien Nadot, Rompez les lances ! Chevaliers et tournois au Moyen Age, Paris, ed. Autrement, 2010. (Couch your lances ! Knights and tournaments in the Middle Ages...)
## Ārējās saites
* A Verse Account of the Combat of the Thirty
* Combat of the Thirty on Medieval Archives Podcast