open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Romis Bēms

**Romis Bēms** (dzimis  Rīgā, miris  Rīgā) bija Latvijas gleznotājs un mākslas zinātnieks.

## Biogrāfija
Romis Bēms dzimis 1927. gada 14. jūnijā Rīgā kalpotāju ģimenē. Māksliniecisko izglītību ieguvis, mācoties Talsu valsts vidusskolā pie Jēkaba Spriņģa un Žaņa Sūniņa. Vēlāk, 1952. gadā beidzis Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolu, bet 1958. gadā — Ļeņingradas Iļjas Repina Glezniecības, tēlniecības un arhitektūras institūta Mākslas vēstures un teorijas fakultāti ar diplomdarbu "Teodora Ūdera daiļrade" pie vadītājas A. Neselštrausas. Šajā mācību iestādē 1973. gadā mākslinieks ieguvis mākslas zinātņu kandidāta grādu ar darbu "Mākslinieciskās izteiksmes līdzekļu attīstība latviešu padomju akvareļglezniecībā" pie vadītājas S. Kokorevičas. Bijis Rīgas 6. vidusskolas zīmēšanas un mākslas vēstures skolotājs (1953-1961), Latvijas PSR Skolotāju kavalifikācijas celšanas institūta Mākslas vēstures kabineta vadītājs (1957-1961), kā arī līdz mūža beigām vadījis māsklas vēstures kursu Latvijas Mākslas akadēmijā kā pedagogs (no 1961), docents (1975), profesors (1989). 1961. gadā kļuvis Mākslinieku savienības biedrs. Veicis daudzus sabiedrisku pienākumus. Ieguvis LPSR Kultūras ministrijas 2. prēmiju (1981), PSRS Mākslinieku savienības diplomu un prēmiju (1986), Mākslinieku savienības diplomu un medaļu par gada labāko jaunrades sniegumu (1985). Miris 1993. gada 31. martā Rīgā, apbedīts Rīgas Meža kapos.

## Mākslinieciskā darbība
Strādājis akvareļa glezniecībā, galvenokārt pievēršoties ainavas žanram, īpaši marīnām — ūdeņiem, jūru, zvejnieku lomu un darbarīku saistītiem motīviem, kā arī vēsturiskajam žanram. Darbos jūtamas kā emocionāli tvertas, viegli plūstošas impresijas, tā arī racionāls, stingri ģeometrizēts lakonisms.
## Darbība mākslas zinātnē
Tajā strādājis no 1956. gada, publicējot vairāk kā 200 rakstus periodikā, sastādot katologus, metodiskos materiālus. Popularizējis mākslu radio un televīzijas pārraidēs. Sarakstījis grāmatas: "Alberts Kronenbergs" (1961), "Jānis Liepiņš" (1964), "Apceres par Latvijas mākslu simt gados. 18. gs. beigas — 19.gs. beigas" (1984), publicējis rakstus krājumos "latviešu tēlotāja māksla" (1957, 1958, 1960, 1968, 1975, 1977, 1978), kā arī sastādījis albumus par akvareļglezniecību un piedalījies "Latvijas PSR Mazās enciklopēdijas" veidošanā.
## Izstādes
Izstādēs sācis piedalīties 1956. gadā un turpinājis aktīvi tajās piedalīties kā Latvijā, tā arī ārzemēs. Personālizstādes noritējušas: Madonā (1964), Ļvivā (1971, kopā ar Borisu Bērziņu un Aleksandru Dembo), Rīgā (1980, 1987, 1992), Maskavā (1989). 
## Izmantotā literatūra
* Red. Vilsons, A.* Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239 lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija un māksl. darbība
* Darbi
Doktors Hauss

**"Doktors Hauss"** () ir amerikāņu televīzijas seriāls, kas tika pārraidīts kanālā Fox no 2004. gada līdz 2012. gadam. Seriālam ir astoņas sezonas, kopumā ir iznākušas 177 sērijas. Seriāla autors ir Deivids Šors. Lielākais iedvesmas avots Šoram seriāla veidošanā bija Artura Konana Doila romāni par Šerloku Holmsu.

Seriāls ir saņēmis vairākas balvas, tai skaitā četras ''Primetime Emmy'' un divas Zelta globusa balvas. Latvijā to pārraida TV3, TV6 un TV3 Life.

## Sižets
Lielākā daļa seriāla darbību norisinās kādā fiktīvā slimnīcā Ņūdžersijā. Seriāla galvenais tēls ir ārsts Gregorijs Hauss (attēlo Hjū Lorijs), kurš ir netradicionāls un mizantropisks medicīnas ģēnijs. Hauss ir *Princeton-Plainsboro* slimnīcas diagnostikas nodaļas vadītājs. Pārsvarā seriāls tiek filmēts *Century City*, Losandželosā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ragaciema rags

**Ragaciema rags** ir zemesrags Rīgas līča Kurzemes piekrastē Tukuma novada Lapmežciema pagastā pie Ragaciema. Zemesrags turpinās zemūdens daļā 1 km garumā. Krasta līnijas virziens mainās no rietumu—austrumu uz ziemeļrietumu—dienvidaustrumu. Zemesragu veido iegarens salasveida pacēlums, kas atdala bijušo Litorīnas jūras lagūnu — Kaņiera ezeru no līča. Absolūtais augstums ir 10 m vjl. Raga vidusdaļā uzbūvēta Ragaciema bāka. 1,6 km garumā notiek intensīva pamatkrasta noskalošana.

## Atsauces
Georgijs Parvanovs

**Georgijs Parvanovs** (, *Georgi Sedefchov Parvanov*, izrunā: ; dzimis  Sirištikā, Bulgārijā) ir bijušais Bulgārijas prezidents, pēc profesijas — vēsturnieks. Prezidenta amatā ticis ievēlēts 2001. gada novembrī notikušajās vēlēšanās, amatā stājies . 2006. gadā viņš tika pārvēlēts amatā. Viņa prezidentūras laikā Bulgārija ir iestājusies Eiropas Savienībā un NATO.

Saskaņā ar Bulgārijas likumiem, valsts prezidents nevar būt kādas politiskās partijas biedrs, tāpēc pirms ievēlēšanas amatā viņš izstājās no Sociālistiskās partijas, taču vēl joprojām sevi identificē kā sociālistu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mājaslapa
Bīne

**Bīne** var būt:

; Vīrieši
* Jēkabs Bīne (1895―1955) ― latviešu gleznotājs, vitrāžists, pedagogs un mākslas kritiķis.

; Sievietes
* Iza Bīne (1928—2006) — latviešu teātra un kino aktrise.
Grasmanis

**Grasmanis** ( vai *Grassmann*; sieviešu dzimtē **Grasmane**) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Laimdonis Grasmanis (1916—1970) — Latvijas gleznotājs;
* Pols Grasmanis (*Paul Ryan Grasmanis*; 1974) — latviešu izcelsmes ASV amerikāņu futbola spēlētājs.
Abiļevs

**Abiļevs** (; sieviešu dzimtē **Abiļeva**) ir kazahu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Andris Abiļevs (1955) — Latvijas grafiķis;
* Māris Abiļevs (1956) — Latvijas grafiķis un iespiedējs.
Dimitris Hristofis

**Dimitris Hristofis** (, *Dimitris Christofias*; dzimis  Dikomo, Kiprā, miris ) bija politiķis, Kipras prezidents laika posmā no 2008. gada |28. februāra līdz 2013. gada 28. februārim.

Pirms prezidenta amata pienākumu pildīšanas viņš bijis Progresīvās strādājošo partijas ģenerālsekretārs (1988—2009). Laika posmā no 2001. gada 7. jūnija līdz 2008. gada 28. februārim bija Pārstāvju palātas prezidents.

## Ārējās saites

* Mājaslapa
CSI Maiami

**"CSI Maiami"** () ir ASV seriāls. Tas tika pārraidīts TV kanālā CBS, pirmā sērija tika pārraidīta . Seriālam ir desmit sezonas, kopumā ir iznākušas 232 sērijas, pēc desmitās sezonas seriāla turpmākā izrādīšana tika atcelta. Seriāla izveidotāji ir Entonijs Zuikers, Kerola Mendelsone un Anna Donahu. Seriāls ir turpinājums "CSI Lasvegasa".

Seriāls ir par policijas izmeklēšanas komandu, kas nodarbojas ar dažādu noziegumu izmeklēšanu Maiami. Pārsvarā seriāls tiek filmēts Kalifornijas štatā.

Seriāls ir saņēmis vairākas balvas, tai skaitā *People's Choice* un ''Emmy'' balvas.

## Ārējās saites
* Seriāla oficiālā mājaslapa
Jelle Vanenderts

**Jelle Vanenderts** (*Jelle Vanendert*; dzimis  Nērpeltā, Beļģijā) ir bijušais beļģu šosejas riteņbraucējs.

2006. gada Pasaules U-23 čempionātā izcīnīja 5. vietu individuālajā distancē. 2008. gada *[[Vuelta a España]]*, kas bija viņa pirmais starts kādā no lielajiem daudzdienu velobraucieniem, ieņēma 101. vietu kopvērtējumā. 2011. gada ''Tour de France'' J. Vanenderts izcīnīja uzvaru 14. posmā, tādējādi kļūdams arī par sacensību līderi "kalnu karaļa" vērtējumā. Velobrauciena noslēgumā viņš šajā prestižajā vērtējumā palika trešais. Vanenderts kopumā piedalījās desmit Lielajās tūrēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kalāči

**“Kalāči”** ir dzejnieka Eduarda Veidenbauma memoriālais muzejs, kas atrodas Liepas pagastā, Cēsu novadā. Kā muzejs "Kalāči" pastāv no 1958. gada.

Kalāču mājās atrodas apmēram 17 kilometrus no Cēsīm, netālu no Cēsu—Smiltenes ceļa. Šajās mājās no 1872. gada, kad dzejniekam bija pieci gadi, līdz pat savai nāves dienai 1892. gada 24. maijā, dzīvoja un strādāja latviešu dzejnieks Eduards Veidenbaums.

Mājas dārzā atrodas Eduarda Veidenbauma piemineklis (autors Laimonis Blumbergs), dzejnieka tēva stādītie ozoli. Dārza stūrī atrodas neliela guļbūve - Veidenbauma klētiņa, kurā dzejnieks mitinājies pa vasarām. Klētiņas vienā telpā ir apskatāma ekspozīcija par Eduardu Veidenbaumu un dzejnieka memoriālās lietas. Ēka 1987. gada cieta ugunsgrēkā. Mājas pagalmā vēl atrodas dvīņu klēts un izstāžu zāle un dīķmalā atrodas melnā pirts.

Divas reizes gadā, maija pēdējā svētdienā un oktobra pirmajā svētdienā muzejā notiek dzejniekam veltīti pasākumi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* E. Veidenbauma memoriālais muzejs "Kalāči" (vietas.lv)
* Kalāči, Eduarda Veidenbauma memoriālais muzejs
Tre Cool

**Franks Edvins Raits III** (; dzimis  Frankfurtē pie Mainas, Vācijā), plašāk pazīstams kā ***Tre Cool***, ir vācu-amerikāņu bundzinikes, vislabāk pazīstams kā rokgrupas *[[Green Day]]* bundzinieks. Viņš 1990. gadā nomainīja grupas iepriekšējo bundzinieku Džonu Kifmeijeru. Vēl ir darbojies grupās *[[The Lookouts]]*, *[[Samiam]]*, kā arī *Green Day* projektos *[[The Network]]* un *[[Foxboro Hot Tubs]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija: ''greenday.net'' , ''tripod.com'', ''greendayauthority.com''
* Green Day oficiālā mājaslapa
Trevizo "Benetton"

**Trevizo "Benetton"** () ir profesionāls Itālijas basketbola klubs, kas ir bāzēts Trevizo, Itālijā. Klubs tika dibināts 1954. gadā kā *Associazione Pallacanestro Treviso*. "Benetton" spēlē Itālijas A sērijā.

Pastāvēšanas vēsturē klubs ir piecas reizes triumfējis nacionālajā čempionātā (1992, 1997, 2002, 2003, 2006), četras reizes ieguvis Itālijas Superkausu (1997, 2001, 2002, 2006), astoņus Itālijas kausus (1993, 1994, 1995, 2000, 2003, 2004, 2005, 2007), kā arī divas reizes gadā tas uzvarēja Saportas kausa izcīņā (1995, 1999). Labākais sasniegums Eirolīgā ir četras reizes sasniegtais *Final Four*.

## Ārējās saites
* Kluba oficiālā mājaslapa
2011.—2012. gada Eirolīgas sezona

**2011.—2012. gada [[Eirolīga (basketbols)|Eirolīgas]] sezona** bija 12. starptautiskā basketbola vīriešu klubu sezona Eiropā ULEB pārvaldībā. Sezonā uzvarēja Grieķijas klubs *[[Olympiacos B.C.|Olympiacos]]*.

## Kvalifikācija

## Regulārā sezona

### A grupa

### B grupa

### C grupa

### D grupa

## Top 16
### E grupa

### F grupa

### G grupa

### H grupa

## Ceturtdaļfināli

## Fināla četrinieks

## Ārējās saites
* Eirolīgas oficiālā mājaslapa 
* Eurobasket.com Eirolīgas profils 
* ULEB oficiālā mājaslapa
Bernhards cur Lipe-Bīsterfelds

**Princis Bernhards cur Lipe-Bīsterfelds** (, ; dzimis , miris ) bija Nīderlandes karalienes Juliānas vīrs. Sešu bērnu, arī Nīderalndes karalienes Beatrikses tēvs.

Vācijā dzimušais Bernhards Otrā pasaules kara laikā uzturējās Londonā, bija gaisa spēku lidmašīnu pilots, eskadras komandieris un cīnījās pret Vāciju. Kā Nīderlandes armijas ģenerālis un Nīderlandes spēku komandieris piedalījās Vācijas kapitulācijas sarunās. Pēc kara viens no Pasaules dabas fonda dibinātājiem un pirmais tās prezidents no 1962. līdz 1976. gadam. Viens no diviem Bilderbergas grupas dibinātājiem un pirmais tās Vadības komitejas priekšsēdētājs no 1954. līdz 1975. gadam. Demisionēja no amatiem saistībā ar "Lockheed" kukuļošanas skandālu XX gadsimta septiņdesmito gadu vidū.

## Ārējās saites

* Prinča Bernharda oficiālā biogrāfija
2011.—2012. gada UEFA Čempionu līgas sezona

**2011.—2012. gada UEFA Čempionu līgas sezona** ir Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 57. sezona un 20. ar UEFA Čempionu līgas nosaukumu. Fināls notika *[[Allianz Arena]]* stadionā Minhenē, Vācijā. Tajā uzvaru guva Anglijas Premjerlīgas klubs Londonas "Chelsea".

Kvalifikācijā startēja arī 2010. gada Latvijas futbola Virslīgas čempioni *[[Skonto FC]]*. Otrajā kārtā klubs spēlēja pret Polijas klubu Krakovas "Wisła". Divu spēļu summā tika piedzīvots zaudējums ar 0—3 (mājās 0—1, izbraukumā 0—2), tādējādi klubs izstājās no turnīra.

## Kvalifikācijas kārta

### 1. kvalifikācijas kārta

|}

### 2. kvalifikācijas kārta

|}

### 3. kvalifikācijas kārta

|-
!colspan="6"|Čempioni

|-
!colspan="6"|Ne-čempioni

|}

### Izslēgšanas spēles

|-
!colspan="6"|Čempioni

|-
!colspan="6"|Ne-čempioni

|}

## Grupu turnīrs

### A grupa

### B grupa

### C grupa

### D grupa

### E grupa

### F grupa

### G grupa

### H grupa

## Izslēgšanas spēles

### Klasifikācija

### Astotdaļfināli

|}

### Ceturtdaļfināli

|}

### Pusfināli

|}

### Fināls

## Atsauces

## Ārējās saites
* UEFA mājaslapa
Husīti

thumb|200px|Husītu karogs ar kausu

**Husīti** (, , pašnosaukums, *Kališníci*) bija 15. gadsimta priestera Jana Husa sekotāji. Husītu kustību uzskata par protestantisma priekšteci, Husītu kari (1419—1434) pamatīgi ietekmējuši čehu identitātes attīstību.

## Vēsture
Husītu kustība izveidojās pēc tam, kad 1415. gadā Konstances koncilā Jans Huss tika sodīts ar nāvi. Izveidojās husītu kustības divi spārni — mērenais (utrakvisti jeb biķernieki, ar centru Prāgā) un radikālais (taborīti, ar centru Tāborā). Bohēmijas karalis Vāclavs Luksemburgs pret husītiem bija iecietīgs.

Vāclavs 1419. gadā mira un par Bohēmijas karali ievēlēja ortodoksālā katolisma aiztāvi Romiešu karali Sigismundu Luksemburgu. Bohēmijā sākās klosteru un baznīcu izlaupīšana, bet baznīcas zemes konfiscēja. Romas pāvests Martins V izsludināja krusta karu pret husītiem.
1422. gadā husīti par Bohēmijas karali ievēlēja Lietuvas dižkunigaiti Vītautu. Iesākumā husīti pret krusta karotājiem aizstāvējās, bet 1427. gada pārgāja ofensīvā un uzbruka apkārtējām teritorijām.

Nespēdama sakaut husītus militāri, 1432. gadā Bohēmijas delegācija tika uzaicināta uz Bāzeles kancilu. Tika panākts zināms kompromiss ar mērenajiem husītiem (utrakvistiem) un 1434. gadā Lipanu kaujā katoļi un utrakvisti sakāva taborītus, izbeidzot karus. Vēlākajos gados utrakvisti pamazām tika aizvien vairāk integrēti katolismā, līdz pēc 1620. gada Baltā Kalna kaujas husītu kustība Bohēmijā praktiski izzuda.

Brāļu draudzes kustību var uzskatīt par husītu tradīciju turpinātājiem. Pēc Pirmā pasaules kara no katoļu baznīcas atdalījās Čehoslovāku husītu baznīca, kura arī uzskata sevi par husītu turpinātājiem.

## Ārējās saites

* Husītu muzejs Tāborā , , 
* Mājaslapa par husītiem
Kraujas

**Kraujas** var būt:
* kraujas — stāvas nogāzes
* Kraujas — apdzīvota vieta Ģibuļu pagastā
* Kraujas — apdzīvota vieta Gārsenes pagastā

## Skatīt arī
* Krauja
Rīda

**Rīda** (vīriešu dzimtē — Rīds) ir sieviešu dzimtes uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārdu:

* Donna Rīda (*Donna Reed*; 1921—1986) — amerikāņu aktrise;
* Tara Rīda (*Tara Reid*; 1975) — amerikāņu aktrise.
Alfejs Bromults

**Alfejs Bromults** (dzimis  Kusas pagastā, miris  Rīgā) bija viens no populārākajiem savas paaudzes Latvijas gleznotājiem.

## Biogrāfija
Alfejs Bromults dzimis 1913. gada 3. aprīlī Kusas pagastā rokpeļņa ģimenē. Māksliniecisko izglītību ieguvis, mācoties Tautas universitātē pie Romana Sutas un Gustava Šķiltera un Jēkaba Bīnes. Vēlāk, no 1938. gada mācījies Jāņa Tilberga studijā, bet no 1940. līdz 1944. gadam — Latvijas Mākslas akadēmijā, uzskatot par nozīmīgākajiem pedagogiem Kārli Miesnieku, Vilhelmu Purvīti un Konrādu Ubānu. Diplomdarbs "Gadatirgus" pie Figurālās glezniecības meistardarbnīcas vadītāja Ludolfa Liberta palika nepabeigts, sākoties karam. Dienējis Latvijas armijā (1935-1936). Bijis fotogrāfiju retušētājs (1936-1940), vēlāk Kurzemes katlā piedalījies leģionāru cīņās (1944-1945) un strādājis lauksaimniecības darbos filtrācijas nometnē (1945-1948). Strādājis kombināta "Māksla" portretu darbnīcā par mākslinieku izpildītāju (1948-1952).

1957. gadā kļuvis Mākslinieku savienības biedrs. Ieguvis Mākslinieku savienības pateicības rakstu par sasniegumiem mākslā (1972), bijis viens no savas paaudzes populārākajiem gleznotājiem. Miris 1991. gada 11. janvārī Rīgā, apbedīts Rīgas Meža kapos.

## Mākslinieciskā darbība
Reālists, gleznojis galvenokārt ainavas, portretus un ziedus. Ainavās tiecies pēc vispārināta dabas tēla, gleznojot ziedus, atspoguļojis mirkļa skaistumu, portreti bija psiholoģiski tverti, kuros pievērsies Latvijas kultūras darbiniekiem. Portretējis Kārli Miesnieku, Jāni Pauļuku, Valdi Kalnrozi, Kārli Sūniņu, Andreju Upīti, kā arī izveidojis vairākus pašportretus. Mākslas darbos liela nozīme plastiski izteiksmīgajam zīmējumam, kāpinātajai ekspresijai un kolorītam.

## Izstādes
Izstādēs sācis piedalīties 1943. gadā. Nozīmīgas personālizstādes noritējušas: Tukumā (1959), , Rīgā (1959, 1976, 1987, 1988), Madonā un Cēsīs (1960), Dobelē (1963), Rēzeknē (1964), Lietuvā, Jonišķos (1976), Abhāzijā, Suhumos (1977), Rojā (1978), Limbažos (1981), Liezērē (1983), Saldū (1988). Piemiņas izstāde noritējusi Rīgā, Pētera baznīcā (1991).

## Izmantotā literatūra
* Red. Vilsons, A.* Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239 lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija un māksl. darbība
* Biogrāfija un mākslas darbi
* Darbi
Arkliņi

**Arkliņi** ir mazciems Talsu novada Ģibuļu pagastā. Izvietojušies pagasta ziemeļaustrumu daļā pie autoceļa Talsi—Gravas—Ģibuļi (V-1404) 5 km no pagasta centra Pastendes, 4 km no novada centra Talsiem un 121 km no Rīgas. Dažkārt tiek uzskatīti par Talsciema daļu. Sastāv no astoņām viensētām. Pie Arkliņiem atrodas Talsciema vecie un jaunie kapi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Talsu vēstis. Fotoreportāža „Arkliņos“
Sunrise Avenue

***Sunrise Avenue*** ir Somijas rokgrupa, kas tika dibināta 1992. gadā Espo, Somijā. Sākotnējais grupas nosaukums bija *Sunrise*, taču 2001. gadā tas tika nomainīts uz pašreizējo. Grupa ir pazīstama ar enerģiskajām uzstāšanās reizēm koncertos. Viņu izpildītais stils variē no rokmūzikas un poproka līdz roka balādēm. Grupa savus albumus ir pārdevusi vairāk nekā 700 000 kopiju un singlus — 100 000 kopiju.

## Diskogrāfija
;Studijas albumi
* 2006: *[[On the Way to Wonderland]]*
* 2009: *[[Popgasm]]*
* 2010: *[[Acoustic Tour 2010]]*
* 2011: *[[Out of Style]]*
* 2013: *[[Unholy Ground]]*
* 2017: *[[Heartbreak Century]]*

## Ārējās saites
* Mājaslapa
Emīlija Gruzīte

**Emīlija Gruzīte** (dzimusi  Madonas apriņķī Virānes muižā, mirusi 1945. gada martā Rīgā) bija viena no pirmajām latviešu gleznotājām — sievietēm, kas 20. gadsimta sākumā guvusi tik plašu sabiedrības ievērību, Neatkarīgo mākslinieku vienības māksliniece un žurnāliste.

## Biogrāfija
Emīlija Gruzīte dzimusi 1873. gada 7. septembrī Cēsu apriņķa Virānes muižā modernieka ģimenē. Glezniecību apguvusi pie zīmēšanas skolotājiem Virānes pagasta un draudzes skolā. Rīgā, iekļaujoties rakstnieku un žurnālistu vidē, pēc Rūdolfa Blaumaņa ieteikuma kļuvusi par Vilhelma Purvīša audzēkni. Bijusi neatkarīgo mākslinieku vienības māksliniece. Bija precējusies ar žurnālistu Alfrēdu Gruzīti, laikraksta "Dienas lapa" līdzstrādnieku. Mirusi 1945. gada martā Rīgā.

## Mākslinieciskā darbība
Gleznotāja bijusi reālisma piekritēja, gleznojusi galvenokārt ainavas. Emīls Dārziņš solodziesmā "Tevi atstāju" komponējis Gruzītes dzeju.

## Izstādes
Pirmo savu darbu izstādi sarīkojusi 1903. gadā laikraksta "Dienas lapa" redakcijā, to recenzējuši Aspazija, Jānis Poruks. Nākamā izstāde noritējusi 1904. vai 1905. gadā. Personālizstādes notikušas 1907., 1909., 1912. gadā. Piedalījusies neatkarīgo mākslinieku vienības rīkotajās izstādēs.

## Izmantotā literatūra
* Red. Vilsons, A.* Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239 lpp.

## Atsauces
Jūlijs Jaunkalniņš

**Jūlijs Jaunkalniņš** (dzimis  Ieriķos, miris  Petrogradā) bija latviešu gleznotājs, Štiglica Centrālās tehniskās zīmēšanas skolas pedagogs, latviešu ziedu glezniecības skolas iedibinātājs.  Viens no mākslinieku pulciņa "Rūķis" dibinātājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1866. gada 16. martā Ieriķu muižas vagara ģimenē. 1881. gadā beidza Cēsu apriņķa skolu. Māksliniecisko izglītību ieguvis, mācoties J. Lakšes - Laksmaņa zīmēšanas, būvniecības un amatniecības skolā līdz 1885. gadam. Vēlāk mācījās Štiglica Centrālās tehniskās zīmēšanas skolas Dekoratīvās glezniecības klasē, ko beidza 1893. gadā. Lai sagatavotos tekstila kompozīcijas klases atvēršanai šajā skolā, papildinājās Francijā Lionā un Parīzē, kā arī Itālijā un Vācijā. Atgriezdamies Pēterburgā, uzņēmās minētās klases izveidi un vadību, kur arī mācīja ornamenta mākslu un zīmēšanu, puķu gleznošanu. 1899. gadā ievēlēts par skolas inspektoru, viņa laikā palielinājās studējošo latviešu skaits un skolas popularitāte. Skolā beidzis darbu 1918. gadā.  Miris 1919. gada 14. februārī, apbedīts Pēterburgas Aleksandra Ņevska klostera kapos.

## Mākslinieciskā darbība
Gleznojis ainavas, visbiežāk akvareļa tehnikā. Darinājis arī zīmējumus audumu paraugiem. Mākslinieks uzskatāms par latviešu ziedu glezniecības konsekventu iedibinātāju.
## Izstādes
Izstādēs sācis piedalīties 1910. gadā. 
## Izmantotā literatūra
* Red. Vilsons, A.* Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239 lpp.

## Atsauces
Aizupes (Ģibuļu pagasts)

**Aizupes** (arī **Mazgaviļnieki**, **Uzvara**) ir ciems Talsu novada Ģibuļu pagastā. Izvietojušās Vidusupes krastos pie autoceļa A10 10 km no pagasta centra Pastendes, 15 km no novada centra Talsiem un 124 km no Rīgas. Ciems izveidojies pēckara gados, kad tur bija kolhoza «Uzvara» (vēlāk kolhoza «Draudzība» iecirkņa) centrs. No 1920. līdz 1944. gadam Aizupēs bija pamatskola. Aizupēs ir veikals un autoserviss. Šajā vietā pie Vidusupes un ceļa krustojuma ir atradies senais Cēlējkrogs *(Zehleikrug*).
## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Uzvara

**Uzvara** var būt:
* Uzvara — apdzīvota vieta Gailīšu pagastā;
* Uzvara — vasarnīcu ciems Daugavpilī;
* Aizupju cits nosaukums;
* uzvara — liels sasniegums, panākums.
Gaviļnieki

**Gaviļnieki** ir skrajciems Talsu novada Ģibuļu pagastā. Izvietojušās dienvidos no Stundezera un autoceļa A10 abpus dzelzceļa līnijai Ventspils—Tukums II  no pagasta centra Pastendes,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas. Ciemā 5 viensētas. Austrumos no ciema atrodas Gaviļnieku kapi.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Talsu vēstis. Gaviļnieki svin svētkus
Ģedimina dzimta

[thumb|150px|right|Ģedimina dzimtas simbols — [Ģediminaišu stabi]]

**Ģedimina dzimta** vai **Ģediminaiši** (, , ) bija Lietuvas valdnieku dzimta, ko aizsāka dižkunigaitis Ģedimins. Dzimtai piederīgie valdīja Lietuvas dižkunigaitijas zemēs no 14. līdz 16. gadsimtam.
Dzimtas atzars, ko aizsāka Jagailis, izplatījās arī citās valstīs un ir pazīstama kā Jagaiļa dzimta.

## Izcelsme
Paša Ģedimina izcelsme tiek ilgstoši apspriesta, bet lielākā daļa vēsturnieku ir vienisprātis, ka viņš bija dižkunigaiša Vīteņa brālis. Pēdējā laikā par iespējamo dzimtas ciltstēvu tiek uzskatīts kunigaitis Skalmants (*Skalmantas*), kaut arī šī hipotēze tiek apšaubīta.

### Hipotētiskais Ģedimina dzimtas koks


 Zināms vienīgi kristītais vārds

## Ģedimina dzimtas Lietuvas valdnieku ciltskoks




## Dzimtas atzari
Ģedimina pēcnācēji Lietuvai pakļautajās zemēs saradojās ar daudzām vietējo kņazu dzimtām, runāja austrumslāvu valodās un pieņēma ortodokso kristietību. Kad 17. un 18. gadsimtā šīs zemes pakļāva Krievijas cariste, vēlāk Krievijas Impērija, šie kņazi pārkrievojās un izveidoja Beļsku, Bulgakovu, Goļicinu, Hovansku, Kurakinu, Trubeckoju, Mstislavsku, Volinsku kņazu dzimtas.

Dažas no šīm dzimtām pārgāja katoļu ticībā un pārpoļojās, izveidojot Čartorisku, Korecku, Koriatoviču-Kurceviču, Oļeļkoviču-Slucku, Sanguško, Viśņovecku, Zbarasku un citas kņazu dzimtas.

## Ģedimina dzimtas valdnieku attēli

Image:Witenes.PNG|Vītenis
Image:Gediminas, the Grand Duke of Lithuania, painted in 1709.png|Ģedimins
Attēls:Anna lithuania (682447).jpg|Aldona
Image:Narymunt.PNG|Narimants
Attēls:Algirdas kunigaikštis.jpg|Aļģirds
Attēls:Kiejstut.JPG|Ķēstutis


## Skatīt arī
*Ģediminaišu stabi

## Atsauces
Kāņciems

**Kāņciems** ir skrajciems Talsu novada Ģibuļu pagastā. Izvietojies Kalvenes ezera austrumu un dienvidu krastā 17 km no pagasta centra Pastendes, 22 km no novada centra Talsiem un 131 km no Rīgas. Dažkārt tiek uzskatīts par Mordangas daļu. Apdzīvotā vieta veidojusies pie bijušās Kāņu pusmuižas. Ciemā 6 viensētas. Kāņciema „Līkumi“ ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

## Atsauces
Carnikava (stacija)

**Carnikava** ir dzelzceļa stacija Ādažu novada Carnikavā, dzelzceļa līnijā Zemitāni-Skulte. Carnikavā pietur visi vilcieni uz Saulkrastiem, vilcieni uz Skulti un arī vilcieni līdz Carnikavai. Carnikavas stacija sevī ietver arī 1934. gadā atklāto tiltu pāri Gaujai, kur ir vienceļa posms, bet Saulkrastu virzienā aiz tilta pirms Gaujas pieturas sākas divceļu posms. Attālums līdz jūrai no stacijas ir 3 km. Stacijā kopš 2025. gada februāra  nedarbojas biļešu kase.

Blakus stacijai atrodas autobusa pietura "Carnikava (tirgus)" šādiem maršrutiem:
* Rīga—Carnikava—Zvejniekciems
* Rīga—Kalngale—Garciems—Carnikava—Ādaži
* Carnikava—Ādaži—Rīga

## Vēsture
Carnikavas stacija tika atklāta 1933. gada 26. oktobrī. Stacijas ēka, kas saglabājusies līdz mūsdienām, būvēta 1933./1934 .gadā no Daugavpils—Rītupes līnijā nojaukto veco ēku materiāliem.

Starpkaru laikā stacija bija populāra ceļojumu biroja "Lattrans' tematiskā ekskursiju vilciena "Nēģu vilciens", kas biļetē ietvēra ceptu nēģu degustācijas, galapunkts. 

## Attēlu galerija

Attēls:Carnikavas stacija.jpg|Carnikavas stacijas ēka 2009. gadā
Attēls:Carnikava station 09.2016.jpg|Carnikavas stacijas ēka 2016. gadā
Attēls:Carnikavas stacija 03 (cropped).jpg|Carnikavas stacijas ēka 2018. gadā
File:Carnikavasstacija.jpg|Carnikavas stacijas ēka 2020. gadā
File:Sliežu ceļi Carnikavā (3).jpg|Sliežu ceļi Skultes virzienā
File:Sliežu ceļi Carnikavā (4).jpg|Sliežu ceļi Rīgas virzienā
Attēls:Carnikavas stacija 01.jpg|Stacijas uzgaidāmā telpa
Attēls:Carnikavas stacija 02.jpg|Carnikavas stacijas strupceļš, skats Rīgas virzienā
Attēls:Carnikavas stacija 04.jpg|Carnikavas stacijas sliežu kopsavienojums, skats Saulkrastu virzienā
Attēls:Carnikavas stacija 05.jpg|Pienāk elektrovilciens uz Rīgu
Attēls:Carnikavas stacija 06.jpg|Iekāpšana elektrovilcienā uz Rīgu
Attēls:Carnikavasstacija07.jpg|Elektrovilciens Rīga-Skulte
Attēls:Carnikavasstacija08.jpg|Elektrovilciens Carnikava-Rīga


## Ārējās saites
* 

## Atsauces
Talsciems

**Talsciems** (agrāk arī **Dzelzciems**) ir skrajciems Talsu novada Ģibuļu pagastā. Izvietojies Talsu rietumu pierobežā Dzelzupes krastos pie Talsu—Gravu—Ģibuļu ceļa  no pagasta centra Pastendes,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas. Ciemā 26 viensētas un 9 plānotās ielas perspektīvajai apbūvei. Dažkārt pie Talsciema pieskaita Arkliņus. Starp Talsciemu un Talsiem atrodas Talsu lidlauks. Pēckara gados Talsciems bija kolhoza «Padomju karogs» (vēlāk kolhoza «Draudzība» iecirkņa) centrs.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Atsauces
Arvīds Egle

**Arvīds Egle** (dzimis  Sesavas pagastā, miris  Rīgā) bija Latvijas gleznotājs, viens no spilgtākajiem mazpilsētas ainavu un sadzīves žanra gleznotājiem 20. gadsimta 30. gados un viens no iezīmīgākajiem sociālistiskā reālisma metodes īstenotājiem latviešu glezniecībā. Rēzeknes mākslinieku kopas organizētājs un biedrs.

## Biogrāfija
Arvīds Egle dzimis 1905. gada 3. aprīlī Sesavas pagasta Lielsesavā strādnieku ģimenē. Māksliniecisko izglītību ieguva Latvijas Mākslas akadēmijā, kur 1932. gadā beidzis Dabasskatu glezniecības meistardarbnīcu Vilhelma Purvīša vadībā ar diplomdarbu "Latgales mazpilsēta". Bijis zīmēšanas skolotājs Rēzeknes 1. un 2. pamatskolā (1923-1941), Mākslas vēstures un zīmēšanas pedagogs Rēzeknes skolotāju institūtā (1941-1944), bijis ilgstošs Latvijas Mākslas akadēmijas pasniedzējs — Glezniecības katedras pedagogs (1945-1950), Zīmēšanas katedras vadītāja vietnieks (1950-1952), vadītājs (1952-1966), docents (1952), profesors no 1966. gada. 
1945. gadā kļuvis Mākslinieku savienības biedrs. Veicis daudzus sabiedrisku pienākumus — bijis gleznotāju sekcijas biroja loceklis, Mākslinieku savienības valdes loceklis (1958-1960). Bijis viens no Rēzeknes mākslinieku kopas organizētājiem un dalībniekiem (1934-1944). Ieguvis Romas fonda stipendijas (1935), Latvijas PSR Nopelniem bagātais mākslas darbinieks (1965). Miris 1977. gada 20. novembrī Rīgā, apbedīts Slokas kapos.

## Mākslinieciskā darbība
Apdāvināts kolorists, kura darbiem ir raksturīgs dzidri pelēcīgs vai dūmakains tonāls gleznojums. Darbojies monumentālajā glezniecībā, stājglezniecībā, akvareļa glezniecībā, plakātu mākslā, grāmatu grafikā. Bijis viens no spilgtākajiem mazpilsētas ainavu un sadzīves žanra gleznotājiem 1930. gados un viens no iezīmīgākajiem sociālistiskā reālisma metodes īstenotājiem latviešu glezniecībā 1940.-1950. gados. Gleznojis ainavas, klusās dabas, portretus, sadzīves žanra darbus.
## Izstādes
Izstādēs sācis piedalīties 1933. gadā. Personālizstādes un piemiņas izstādes noritējušas: Rēzeknē (1932, 1976, 1977), Daugavpilī (1978), Rīgā (1980, 1985). 
## Izmantotā literatūra
* Red. Vilsons, A.* Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239 lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija un māksl. darbība
* Biogrāfija
Kalna Kaibēni

thumb|Rakstnieku R. un M.Kaudzīšu dzīves un darba vieta, Vecpiebalgas pagasts **Kalna Kaibēni** ir latviešu rakstnieku Reiņa un Matīsa Kaudzītes memoriālais muzejs, kas atrodas Vecpiebalgas pagastā.

Muzejs atrodas 8 kilometrus no Vecpiebalgas centra. Rakstnieki savu bērnību un jaunību pavadīja netālajos Mādaros, bet tālāka dzīve un darbs ir cieši saistīts ar Kalna Kaibēniem, kur no 1868. gada līdz 1882. gadam atradās viņu vadītā pagastskola — Matīss Kaudzīte bija tās skolotājs, Reinis — skolotāja palīgs. Brāļu Kaudzīšu vadībā Kalna Kaibēnu skola iemantoja labu slavu. Audzēkņu skaits strauji auga un radās nepieciešamība uzcelt jaunu, tieši izglītības mērķiem paredzētu skolas ēku. 1882. gadā skola no Kalna Kaibēniem tika pārcelta uz netālo jaunās Ogrēnskolas ēku. Brāļi Kaudzītes nopirka Kalna Kaibēnus un skolotāja darbu turpināja Ogrēnskolā. Šajās mājās abi rakstnieki ir uzrakstījuši savu ievērojamāko darbu "Mērnieku laiki". Pēc rakstnieku nāves, 1929. gadā, Kalna Kaibēnus savā īpašumā ieguva Izglītības ministrija, kas nolēma ēku saglabāt kā brāļu Kaudzīšu memoriālo muzeju, kas vienlaikus ir vecākais memoriālais muzejs Latvijā un 19. gadsimta 60.—70. gadu skolu vēstures piemineklis.

Muzejā ir apskatāms rakstnieku dzīves laika mājas iekārtojums, ceļojumu piemiņas lietas, sadzīves priekšmeti. Kalna Kaibēnu dārzā ir izvietoti romāna "Mērnieku laiki" tēli, leģendārais "atmiņu stūrītis" un skatu tornis.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kalna Kaibēni (vietas.lv)
* Apskates objekti Piebalgā
Kargova

**Kargova** (), vēsturiski arī Unrūštate () ir pilsēta Polijas rietumos, Lubušas vojevodistes austrumos. Līdz 1945. gadam atradās Vācijā, bet, pamatojoties uz Jaltas un Potsdamas konferenču lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet vācu iedzīvotāji padzīti.
Žaks Nekērs

**Žaks Nekērs** (, dzimis , miris ) bija Ženēvā dzimis Francijas valsts darbinieks. Finanšu ministrs karaļa Luija XVI laikā.

Dzimis profesora ģimenē. 1747. gadā Nekērs devās uz Parīzi strādāt par klerku bankā, kur, veiksmīgi darbodamies biznesā, kļuva turīgs. 1764. gadā apprecējās ar Suzannu Kurho (*Suzanne Curchod*). 1766. gadā viņiem piedzima meita Anna Luīze Žermēna (vēlāk pazīstama literāte Anna de Stāla). Pēc tam Nekērs kļuva par Franču Īstindijas kompānijas direktoru.

1776. gada oktobrī Nekērs pirmoreiz kļuva par Francijas finanšu ministru. Savas darbošanās laikā Nekērs centās sakārtot valsts finanses, iegūdams gan opozīciju galmā, gan popularitāti valstī. 1781. gadā publicēja darbu *Compte rendu au roi*, kurā pirmoreiz tika publiskoti valsts un galma ieņēmumi un izdevumi. Tomēr grāmatas dati bija sagrozīti, un attēloja finanšu stāvokli labāku nekā patiesībā. Šīs publikācijas dēļ Nekērs bija spiests demisionēt, atgriezās Ženēvā un savā īpašumā Kopē.

1787. gadā atkal atgriezās Parīzē, tomēr drīz no tās tika izsūtīts. 1788. gadā Luijs XVI otro reizi iecēla Nekēru par finanšu ministru. 1789. gada 11. jūljā karalis atkal atcēla Nekēru no amata, jo tas atbalstīja trešās kārtas pozīcijas. Nekēra atcelšana no amata kļuva par iemeslu Bastīlijas ieņemšanai un Franču revolūcijas sākumam. Karalis atsauca Nekēru atpakaļ amatā, tomēr 1790. gadā viņš demisionēja un līdz mūža galam nodzīvoja savā īpašumā Kopē.
Gorkijas Automobiļu rūpnīca

**Gorkijas Automobiļu rūpnīca** (, saīsināti **GAZ** ) ir Krievijas autobūves uzņēmums, vieglo automobiļu, vieglo kravas automobiļu un mikroautobusu ražotājs. Ražo arī militāros transportlīdzekļus.

Rūpnīca dibināta 1932. gadā kā "V.M.Molotova Ņižegorodas automobiļu rūpnīca". Atrodas Ņižņijnovgorodā (no 1932. gada līdz 1990. gadam Gorkija). Ietilpa GAZ grupā, bet 2005. gadā pēc restrukturizācijas vieglo un kravas automobiļu ražotnes atdalītas atsevišķā meitas uzņēmumā — SIA Automobiļu rūpnīca "GAZ". Augustā, pēc 2009. gada masveida darba štatu samazināšanām, "Gorkijas Automobiļu rūpnīcā" un SIA Automobiļu rūpnīca "GAZ" strādāja 27 tūkstoši darbinieku.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā mājaslapa
Degļi

**Degļi** var būt:
* Degļi — apdzīvota vieta Preiļu novada Stabulnieku pagastā.
* Degļi — izzudis ciems Augšdaugavas novada Višķu pagastā.

## Skatīt arī
* Dēgļi
Airvaboļu dzimta

**Airvaboļu dzimta** () ir adefāgo vaboļu (*Adephaga*) apakškārtas dzimta. Ir zināmas aptuveni 4000 sugas un aptuveni 170 ģints, tās sastopamas visur. Garumā sasniedz 1,2–40&nbsp;mm. Imago un kāpuri ir ūdensdzīvnieku plēsēji. Vaboles dzīvo lēni tekošā vai stāvošā ūdenī, piemēram, dīķos, upēs, bilabongos, ūdenskrātuvēs utt.

## Atsauces
Degļi (Višķu pagasts)

**Degļi** (; arī **Dirvoniški**; ) bija skrajciems Augšdaugavas novada Višķu pagastā. Degļi atrodas pagasta ziemeļos, starp valsts nozīmes autoceļu A13 (E262) un Vīgantiem, netālu no a/s „Latgales bekons” kompleksa.

Pēdējā Degļu ciema iedzīvotāja mirusi 2009. gadā, kura jau sen pirms tam dzīvoja pie savas meitas Vīgantos. Bet 2011. gada 14. jūlijā Daugavpils novada domes deputāti pieņēma lēmumu apdzīvotai vietai Degļi atņemt ciema statusu, sakarā ar to, ka Degļos vairs neviens nedzīvo un nav nevienas reģistrētas ēkas.

## Atsauces
Ezervaboļu dzimta

**Ezervaboļu dzimta** () ir adefāgo vaboļu (*Adephaga*) apakškārtas dzimta. Ir zināmas ~250 sugas ~16 ģintīs, sastopamas visur pasaulē. Vaboles ir sīkas, garumā sasniedz 1,2—5,5 mm. Var sastapt necaurtekošās, nedaudz purvainās ūdenstilpēs. Imago un kāpuri ir fitofāgi (barojas ar augiem).

## Atsauces
Māņskrejvaboļu dzimta

**Māņskrejvaboļu dzimta** () ir adefāgo vaboļu (*Adephaga*) apakškārtas dzimta. Ir zināmas sešas sugas no divām ģintīm. Trīs sugas no *Trachypachus* ģints sastopamas Ziemeļamerikā un viena Eirāzijā; divas *Systolosoma* sugas ir sastopamas Čīlē.

## Atsauces
Napoleona kari

thumb|right|400px|Imperators armijai piešķir simboliskos ērgļus, 1804. gada 5. decembris
[thumb|400px|[Austerlicas kauja]]
**Napoleona kari** bija globālu karu sērija pēc Franču revolūcijas Napoleona vadībā starp Franciju un tās sabiedrotajiem  pret vairākām citu valstu koalīcijām. Hronoloģiski karagājienus Napoleona vadībā vēsturnieki nosacīti sadala Franču revolucionārajos karos (Pirmās un Otrās koalīcijas kari, 1792—1802) un kampaņās pēc Napoleona kļūšanas par imperatoru (Trešās, Ceturtās, Piektās, Sestās un Septītās koalīcijas kari, 1803—1815). Reizēm Napoleona kariem pieskaita arī citus šī laikmeta militāros konfliktus, piemēram, Krievu—turku karu (1806—1812).

## Norise
Karu rezultātā Francija pamazām ieguva kontroli pār Eiropas kontinentu, sakaudama vairākas valstu koalīcijas. Tomēr Napoleona vara ātri sabruka pēc frančiem katastrofālā iebrukuma Krievijā 1812. gadā. Pēc Napoleona sakāves Francijā tika restaurēta monarhija. Napoleona kari beidzās līdz ar Napoleona sakāvi Vaterlo kaujā un 1815. gada Parīzes līguma noslēgšanu.

## Sekas
Napoleona karu rezultātā izzuda Svētā Romas impērija. Radās modernais vācu un itāļu nacionālisms, kas radīja priekšnoteikumus Vācijas un Itālijas apvienošanai. Napoleona iebrukuma rezultātā novājinājās Spānijas impērija, kas noveda pie Spāņu koloniju Amerikā neatkarības kariem, Spānijas impērijas sabrukuma un jaunu valstu rašanās Latīņamerikā. Karu rezultātā par dominējošo valsti pasaules jūrās kļuva Lielbritānija.
## Napoleona karu statistika 1800.—1815. gads

## Svarīgākie notikumi
* Pirmās koalīcijas karš (1792—1797)
** Karagājiens uz Itāliju (1796—1797)  
* Otrās koalīcijas karš (1799—1802)
** Karagājiens uz Ēģipti (1798—1801)  
* Trešās koalīcijas karš (1803—1806)
** Trafalgaras kauja 1805. gada 21. oktobrī
** Austerlicas kauja 1805. gada 2. decembrī 
* Ceturtās koalīcijas karš (1806–1807)
** Frīdlandes kauja 1807. gada 14. jūnijā
* Piektās koalīcijas karš (1809)
** Vagramas kauja 1809. gada 5.-6. jūlijā
* Pireneju karš (1808—1814) 
**Vitorijas kauja 1813. gada 21. jūnijā
*Napoleona iebrukums Krievijas impērijā (1812)
**Iecavas kauja 1812. gada 19. jūlijā
**Ķekavas kauja 1812. gada 22.–23. augustā
**Borodinas kauja 1812. gada 7. septembrī 
**Mežotnes kauja 1812. gada 29. septembrī 
**Berezinas kauja 1812. gada  26. – 29. novembrī 
* Sestās koalīcijas karš (1813–1814) 
**Leipcigas kauja 1813. gada oktobrī
* Septītās koalīcijas karš (1815)
**Vaterlo kauja 1815. gada 18. jūnijā

## Skatīt arī
* 1812. gada karš
* Ķekavas kauja (1812)
* Iecavas kauja (1812)
* Mežotnes kauja (1812)
* Rīgas aplenkums (1812)
* Koalīcija

## Ārējās saites

* Napoleona kari ''The European Library''  
* Napoleona karu virtuāla izstāde 

## Atsauces
Kažoki (Baldones pagasts)

**Kažoki** ir ciems Ķekavas novada Baldones pagastā. Izvietojies pagasta rietumos Misas kreisajā krastā 16 km no pagasta centra Baldones, 17 km no novada centra Ķekavas un 33 km no Rīgas kā daļa no plašākās Dzērumcelmu vasarnīcu kolonijas. Ciems izveidojies pie autoceļa V27 (Misas tilts-Dzērumi) ap Kažoku mājām 1,5 km no Bauskas šosejas; ciema austrumdaļā atrodas Kažoku kapi.

Gar Kažokiem pa ceļu V27 kursē autobusu maršruts 6991 Rīga-Tekstilnieks.

## Atsauces
Novogroda Bobžaņska

**Novogroda Bobžaņska** (), vēsturiski arī **Naumburga pie Boberas** () ir pilsēta Polijas rietumos, Lubušas vojevodistē pie Bobras upes. Līdz 1945. gadam atradās Vācijā, bet, pamatojoties uz Jaltas un Potsdamas konferenču lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet vācu iedzīvotāji padzīti. Senatnē pilsēta bija Žagaņas hercogistes sastāvdaļa un šeit atradās augustīniešu klosteris. Nopostīta 1350., 1479. un 1723. gadā. 1827. gadā pilsētas pievārtē tika atklāti minerālūdens avoti un pilsēta kļuva par kūrortu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vīganti

**Vīganti** (agrāk **Lukna**) ir apdzīvota vieta Augšdaugavas novada Višķu pagastā. 2009. gadā ciema nosaukums tika mainīts no Luknas uz Vīgantiem.

Vīgantos (tajā laikā Luknā) ir bijusi 3 klašu sākumskola, kuras ēkā ir arī bijis klubs un Silavišķu bibliotēka, bet jau ilgu laiku skola un klubs ir pamesti. 2023. gadā šī celtne ir nonākusi avārijas stāvoklī, tādēļ  Silavišķu bibliotēka ir pārvietota. 2024. gada maijā un jūnijā ēka sāka brukt un septembrī tika nojaukta.

Vīgantos atrodas a/s „Latgales bekons”, bet pats ciems atrodas autoceļu Peipiņi — Spīki (V683) un Ostrovka — Vīgantes stacija (V684) krustojumā.

## Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Višķu pagasta pārvaldes mājaslapa
* Daugavpils novada mājaslapa
Rīgas Balss

300 px|right|1989-06-14 numura fragments
**"Rīgas Balss"** () ir Rīgā publicēta vakara avīze, kas iznāca latviešu un krievu valodā no 1957. līdz 2009. gadam.

## Vēsture
Sāka iznākt 1957. gada 1. oktobrī kā pirmā Latvijas PSR vakara avīze redaktora Osvalda Darbiņa vadībā.

Krievu izdevumu 2001. gadā pārdēvēja par "Vakara Rīga" (*Вечерняя Рига*), kuru pārtrauca izdot 2004. gadā. 2002. gadā laikraksts pārtapa par rīta laikrakstu, to izdeva piecas reizes nedēļā ar pielikumiem *Bode*, *Atpūta*, *Mēs*, *TV Programma* un *Jūrmala*. Izdevums latviešu valodā 2008. gadā pārtapa par žurnālu un pārtrauca iznākt 2009. gadā.

## Atsauces
Lukna (Sakstagala pagasts)

**Lukna** ir skrajciems Rēzeknes novada Sakstagala pagastā. Ciems atrodas pagasta dienvidos, apmēram kilometra attālumā no Ciskādiem, pie Luknas dīķa.

1897. gadā katoļu muižā bija 3 sētas ar 20 cilvēkiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Sakstagala pagasta mājaslapa
* Rēzeknes novada informatīvais portāls
Jānis Staņislavs Birnbaums

**Jānis Staņislavs Birnbaums** (dzimis  Lielstraupē, miris  Rīgā) bija Latvijas gleznotājs, mākslinieku pulciņa "Rūķis" biedrs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1863. gada 17. maijā Lielstraupes Miškās mežkunga Remberta Birnbauma un viņa sievas Natālijas Šarlotes ģimenē . Māksliniecisko izglītību ieguva, mācoties pie krusttēva gleznotāja Jāņa Staņislava Rozes, vēlāk Pēterburgas Mākslas akadēmijā (1887-1897), kur kā brīvklausītājs specializējās batāliju glezniecības klasē pie B. Vilevaldes (*Willewalde*). Bija latviešu mākslinieku apvienības "Rūķis" biedrs, viņa darbus izrādīja 1896. gada Latviešu etnogrāfiskajā izstādē.

Brīvmākslinieka grādu ieguva 1897. gadā un strādāja par skolotāju Čitas mākslas amatniecības skolā un ģimnāzijā. 1923. gadā atgriezās Latvijā un strādāja Valkas un Rūjienas skolās, 1929. gadā pārcēlās uz Rīgu, pievēršoties glezniecībai.  
Miris 1944. gada 8. oktobrī Rīgā.

## Mākslinieciskā darbība
Galvenokārt strādājis akvareļa, arī eļļas glezniecībā, visbiežāk ainavas žanrā, īpaši gleznojot batālijas. Gleznojis arī erotiska sižeta pastkartes.

Jānis Birnbaums Ziedošais dārzs 1924.jpg|Ziedošais dārzs (1924)
Jānis Birnbaums Vilki ziemā 1937.jpg|Vilki ziemā (1937)


## Izstādes
Bija pirmās latviešu etnogrāfijas izstādes dalībnieks (1896). Personālizstādes noritēja Rīgā (1928, 1930), pēcnāves izstāde notika Rīgā (1978).

## Izmantotā literatūra
* Red. Vilsons, A.* Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239 lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija un māksl. darbība
* Darbi
Vilhelms Pīks

**Frīdrihs Vilhelms Reinholds Pīks** (; dzimis , miris ) bija VDR valsts darbinieks. Pirmais un vienīgais VDR prezidents no 1949. gada 11. oktobra līdz savai nāvei.

Dzimis kučiera ģimenē Gūbenes pilsētas austrumdaļā, kas mūsdienās ir Polijas pilsēta Gubina. Pēc skolas beigšanas mācījās par galdnieku. 1895. gadā iestājās Vācijas Sociāldemokrātiskajā partijā. No 1896. gada strādāja Brēmenē, kur kļuva par pilsētas parlamenta locekli. Pirmā pasaules kara laikā ieņēma pretkara pozīciju, tāpēc tika tiesāts, tomēr Pīkam izdevās emigrēt uz Amsterdamu. Pēc kara 1981. gadā atgriezās Berlīnē un bija viens no Vācijas Komunistiskās partijas dibinātājiem. 1921. gadā tika ievēlēts Komunistiskās Internacionāles Izpildu komitejā. Kopš 1928. gada - Reihstāga deputāts. 1922. gadā bija viens no Sarkanās palīdzības dibinātājiem.

Pēc Ādolfa Hitlera nākšanas pie varas 1933. gadā, Pīkam atņēma Vācijas pilsonību, un viņš bija spiests emigrēt uz Parīzi. 1935. gadā Vilhelms Pīks tika ievēlēts par Vācijas Komunistiskās partijas vadītāju, kamēr Ernsts Tēlmanis atrodas cietumā. Pārcēlās uz Maskavu un līdz Otrā pasaules kara beigām dzīvoja PSRS. Bija viens no Nacionālās komitejas "Brīvā Vācija" dibinātājiem.

1945. gada 1. jūlijā atgriezās Vācijas padomju okupācijas zonā. 1946. gadā kopā ar Oto Grotevolu kļuva par Vācijas Sociālistikās vienības partijas (VSVP) līdzpriekšsēdētāju, bet 1949. gadā, nodibinoties VDR, - par tās pirmo un vienīgo prezidentu. Tomēr faktiski valsti vadīja Valters Ulbrihts, kurš bija VSVP CK ģenerālsekretārs.

## Ārējās saites

* Vilhelma Pīka īsa biogrāfija
Lukna

**Lukna** ir vietvārds, kuram ir vairākas nozīmes.

## Latvijā
* Lukna — apdzīvota vieta Sakstagala pagastā;
* Vīgantu agrākais nosaukums.

## Lietuvā
* Lukna — apdzīvota vieta Kaltanēnu seņūnijā;
* Lukna — apdzīvota vieta Leliūnu seņūnijā;
* Lukna — apdzīvota vieta Skiemoņu seņūnijā;
* Lukna — ezers Traķu rajonā;
* Lukna — upe Traķu rajonā, Merķa pieteka;
* Lukna — upe Pluņģes rajonā, Minijas pieteka;
* Lukna — upe Anīkšču rajonā, Nevēža ezera ieteka;
* Lukna — upe Utenas rajonā, Vižuonas pieteka.

## Skatīt arī
* Luknas
* Lukne
* Luknes
* Luknele
Bruno Aide

**Bruno Aide** (dzimis  Rīgā, miris  Rīgā) bija Latvijas gleznotājs — marīnists.

## Biogrāfija
Bruno Aide dzimis 1913. gada 30. jūlijā Rīgā daiļamatnieka ģimenē. Māksliniecisko izglītību ieguvis, beidzot Rīgas Jaņa Rozentāla mākslas vidusskolu (1947), Latvijas Mākslas akadēmiju (1954), kur beidzis Oto Skulmes Monumentālās glezniecības klasi ar darbu "Traļu būvētava". Mākslinieku savienības biedrs no 1966. gada. Strādajis kombinātā "Māksla" (1946-1984), Teātra biedrībā, Rīgas pilsētas labiekārtošanas kombinātā kā galvenais mākslinieks un Rīgas lietišķās mākslas vidusskolā. Miris 1994. gada 13. septembrī Rīgā.

## Mākslinieciskā darbība
Darbojies monumentāli dekoratīvās mākslas jomā un stājglezniecībā, kurā galvenokārt gleznojis marīnas.
 
## Izstādes
Izstādēs piedalījies no 1955. gada. Mākslas darbi eksponēti kā Latvijā, Baltijas valstīs un bijušajās pārējās PSRS valstīs, tā arī Lielbritānijā un Francijā.
## Izmantotā literatūra
* Red. Vilsons, A.* Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239 lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija un darbi
Pauls Duškins

**Pauls Duškins** (no 1993. gada saukts **Pauls Kalējs**) (dzimis  Adulienas pagastā, miris ) bija Latvijas grafiķis un akvarelists, sava laika autoritāte grafiķu vidū. 

## Biogrāfija
Pauls Duškins dzimis 1928. gada 22. jūlijā Madonas apriņķa Adulienas pagastā skolotājas Martas Duškinas ģimenē. Mācījies Latvijas Universitātes Arhitektūras fakultātē (1947-1951). Māksliniecisko izglītību ieguvis, mācoties Latvijas Mākslas akadēmijas Grafikas nodaļā (1952). Vēlāk, 1959. gadā beidzis Ļeņingradas Iļja Repina Glezniecības, tēlniecības un arhitektūras institūta Grafikas fakultāti ar diplomdarbu — ofotru ciklu "Baltijas krastos" pie vadītāja V. Zvoncova. 
1960. gadā kļuvis Mākslinieku savienības biedrs. Miris 1996. gada 29. novembrī Rīgā. Apbedīts Tirzas kapos.

## Mākslinieciskā darbība
Strādājis visos estampa veidos un žanros. Lielu ieguldījumu devis dobspieduma tehnikas attīstībā, izkopdams oriģinālu oforta manieri, ko realizējis poētiski ievirzītās urbānās ainavas kompozīcijās. Viens no latviešu grafiķiem, kurš visvairāk strādājis aukstās adatas tehnikā visos klasiskajos žanros. Litogrāfijā pievērsis uzmanību krāsas izmantojuma problēmām. Mākslinieks pazīstams arī kā krāsās un emocijās piesātinātu, ekspresīvu akvareļu autors. Grafiķis veidojies latviešu un krievu mākslas skolu ietekmē, patstāvīgi apgūstot Rietumeiropas, īpaši angļu grafikas tradīcijas. 
## Izstādes
Izstādēs sācis piedalīties 1953. gadā. Nozīmīgas personālizstādes noritējušas: Jūrmalā (1970, kopā ar Laimoni Kupci), Rīgā (1976, kopā ar Edvīnu Andersonu, 1978, 1988), Gulbenē (1979).
## Izmantotā literatūra
* Red. Vilsons, A.* Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239 lpp.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Biogrāfija un māksl. darbība
* Darbs 
* Darbi
Vīganti (nozīmju atdalīšana)

**Vīganti** var būt:
* Vīganti — apdzīvota vieta Augšdaugavas novada Višķu pagastā.
* Vīganti — dzelzceļa stacija līnijā Rēzekne—Daugavpils.
* Vīganti — izzudis ciems Valkas novada Ērģemes pagastā.

## Skatīt arī
* Vīgante
* Vīgants
Katapultkuģis

[thumb|250px|[Amerikas Savienotās Valstis|ASV karakuģis *Philadelphia* (CL-41) ar divām katapultām un izlūklidmašīnu]]
**Katapultkuģis** ir kopējs apzīmējums civiliem vai kara kuģiem, kas aprīkoti ar hidraulisko vai tvaika katapultu lidaparātu (parasti hidroplānu) palaišanai. Tie var būt kā hidroplānu bāzes kuģi, tā arī transporta, preču vai izpētes kuģi, kas spēj nodrošināt lidaparātu transportēšanu un apkopi. Katapultkuģi tika plaši lietoti 20. gadsimta pirmajā pusē. Vēlākos gados, sakarā ar lidaparātu tāldarbības palielināšanos, vajadzība pēc katapultkuģiem izzuda. Kara flotē tiek lietoti citi risinājumi — lidmašīnu bāzes kuģi, lidaparāti ar vertikālo pacelšanos, helikopteri u.c.
 
Atšķirībā no lidmašīnu bāzes kuģiem, kas nodrošina arī lidaparātu nolaišanos uz to klāja, katapultkuģi nodrošina tikai lidaparātu pacelšanos. Nolaižas lidmašīnas uz ūdens un ar krāna palīdzību tiek paceltas uz klāja un novietotas uz katapultas.

Pirmo veiksmīgo katapultēšanos no noenkurota kuģa veica amerikāņu aviators Teodors Elisons 1912. gadā. Pirmā katapultēšanās no kuģa gaitā tika veikta 1915. gadā. 1920. gados katapultas tika izmantotas uz kompānijas *Norddeutscher Lloyd* kuģiem *Europa* un *Bremen* lai nodrošinātu pasta piegādes transatlantiskajās līnijās. 1920. un 1930. gados hidroplānus un katapultas to palaišanai plaši izmantoja vairāku valstu kara flotes izlūkošanai. Hidroplānus apvidus apsekošanai izmantoja arī pirmskara (Jalmars Rīsers-Larsens) un pirmajās pēckara antarktiskajās ekspedīcijās (Operācija “Highjump”). Otrā pasaules kara gados katapultkuģus izmantoja Japānas armija kamikadzu lidaparātu palaišanai.

## Atsauces