open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rīgas Ziemeļvalstu augstskola

thumb|400x400px|Rīgas Ziemeļvalstu augstskolas logo
**Rīgas Ziemeļvalstu augstskola (RZA)**, (), agrāk **Informācijas sistēmu menedžmenta augstskola** (ISMA)ir holdings, kas nodrošina izglītību no pirmsskolas sagatavošanas vidusskolā PREMJERS  līdz maģistra līmeņa studijām augstskolā. Holdinga struktūrā ietilpst arī 2 augstskolas filiāles: Latgales filiāle Daugavpilī un starptautiskā filiāle Fergānā, Uzbekistānas Republikā.

Rīgas Ziemeļvalstu augstskolā ir lielāks ārvalstu studentu īpatsvars nekā citās Latvijas auɡstskolās, bet absolūtā ārvalstnieku skaita ziņā tā atpaliek vienīɡi no Rīgas Stradiņa universitātes un Rīgas Tehniskās universitātes. 

## RZA struktūrvienības
* Vidusskola "Premjers" 
* Starptautiskā skola "Premjers"
* Izdevniecības centrs
* Zinātniskās pētniecības institūti 
* Rīgas Ziemeļvalstu augstskola

## Studijas RZA

### 1. līmeņa augstākās profesionālās izglītības programma
Studiju ilgums: 2 gadi
*Tūrisma pakalpojumu organizēšanathumb|RNU rektors Deniss Djakons
### Profesionālā bakalaura programmas
Studiju ilgums: 4 gadi
* Uzņēmējdarbības vadība
** Uzņēmējdarbības vadība
** Informācijas tehnoloģiju vadība
** Biznesa komunikācija
** Mūzikas menedžments
** Psiholoģija
** Business Administration (Global BBA) (no 2025. gada septembra)
* Tūrisma uzņēmējdarbības vadība
** Tūrisma un viesmīlības vadība
** Restorānu un klubu uzņēmējdarbības vadība
** Digitālas tehnoloģijas tūrismā
* Informācijas sistēmas
** Bezpilota sistēmu programmēšana (no 2025. gada septembra)
thumb|Izlaidums 2025

### Maģistra programmas
Studiju ilgums: 1—3 gadi
* Uzņēmējdarbības vadība (MBA)
* Datorsistēmas
* Organizāciju psiholoģija

## Ārējās saites
* ISMA University
* Facebook
* LinkedIn
* Instagram

## Atsauces
Džimijs Teitro

**Džeimss Ričards Teitro** (, dzimis ) ir amerikāņu aktieris, komiķis, rakstnieks un *[[YouTube]]* personība. Viņš ir *YouTube* kanāla *LifeAccordingToJimmy* radītājs, kuram ir aptuveni 3 miljoni abonentu un vairāk nekā 510 miljoni video skatījumu. Teitro raksta, producē un vada katru savu video kopā ar savu kolēģi Kristianu Pīrsu.

Teitro ir parādījies tādās filmās kā "Lielie 2", "Džampstrīta 22" *Camp Manna* un *Blue Mountain State: Thadland rise* un ieskaņojis tēlus animācijas filmā "Rībiens" un "Sīkpēdis".

## Atsauces
Zaļais sirsenis

**"Zaļais sirsenis"** () ir 2011. gada supervaroņu kinokomēdija, kas balstīta uz Džordža V. Trendla un Frena Straikera izveidotu tāda paša nosaukuma varoni. Filmas režisors ir Mišels Gondrī. Galvenās lomas filmā atveido Sets Rogens, Džejs Čou, Kristofs Valcs, Kemerone Diasa, Edvards Džeimss Olmoss, Deivids Harbors un Toms Vilkinsons. Filmas pirmizrāde notika  Losandželosā.

Brits Reids pēc sava tēva nāves Džeimsa Reida nāves kļūst par tēva uzņēmuma mantinieku. Brits izlemj kopā ar tēva palīgu Kato izveidot komandu, kas maskējusies apkaros noziedzību.

## Atsauces

## Ārējās saites
Violeta Villasa

**Česlava Gospodareka** (, dzimusi **Ceslaka** (*Cieślak*), dzimusi , mirusi ), plašāk zināma ar skatuves vārdu **Violeta Villasa** (*Violetta Villas*), bija Beļģijā dzimusi poļu skatuves māksliniece, skatuves personība, kabarē zvaigzne, operdziedātāja, aktrise, komponiste un dziesmu autore. Vairākus gadu desmitus viņa tika uzskatīta par poļu seksa simbolu. Brīvi runāja poļu, franču un krievu valodā, kā arī spēja sazināties vācu un valoņu valodā.

## Ārējās saites
Pols (filma)

**"Pols"** () ir 2011. gada zinātniskās fantastikas kinokomēdija, kas balstīta uz Džordža V. Trendla un Frena Straikera izveidotu tāda paša nosaukuma varoni. Filmas režisors ir Gregs Motola, bet scenārija autori un vien no galveno lomu atveidotājiem ir Niks Frosts un Saimons Pegs. Citas lomas filmā atveido Džeisons Beitmens, Kristena Viga, Bills Heiders, Džons Kerols Linčs, Blaits Danners, Sigurnija Vīvere un Sets Rogens. Filmas pirmizrāde notika  Apvienotajā Karalistē.

Grems Villijs un Klaivs Gollingss ir divi komiksu grāmatu entuziasti, kuri ceļā uz *San Diego Comic-Con* satiek citplanētieti.  Grems un Klaivs palīdz citplanētietim aizbēgt no FIB aģentiem un atgriezties viņa dzimtajā planētā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ukrainas Pareizticīgā baznīca

thumbnail|160px|Ukrainas Pareizticīgo baznīcas ģerbonis
thumb|200px|Ukrainas Pareizticīgās baznīcas galvenā katedrāleː Svētā Miķeļa Zeltkupolu klosteris Kijivā
**Ukrainas Pareizticīgā baznīca**, kā arī **Ukrainas Svētākā baznīca** (, *Святіша церква України*) ir daļēji atzīta neatkarīga pareizticīgā baznīca Ukrainā. Pašreizējais galva ir Kijivas metropolīts Epifānijs (Dumenko).

Baznīcu izveidoja 2019. gada 5. janvārī, apvienojoties divām iepriekš neatzītām un nekanoniskām baznīcām — Kijivas patriarhāta Ukrainas Pareizticīgajai baznīcai un Ukrainas autokefālajai Pareizticīgajai baznīcai -, kā arī pārejot diviem Maskavas patriarhāta bīskapiem. Iepriekš neatzītais Kijivas patriarhs Filarets (Deņisenko), kas sākot ar 1990. gadiem bija aktīvi cīnījies par Ukrainas baznīcas neatkarību, kaut gan sākotnēji atzina jaunizveidoto Ukrainas baznīcu, vēlāk paziņoja par savu iziešanu no tās sastāva un Kijivas patriarhāta atjaunošanu.

2019. gadā Konstantinopoles baznīcas sinode atcēla 1686. gada lēmumu, ar kuru Kijivas metropolija tika nodota Maskavijai. 2019. gada 5. janvārī Konstantinopoles patriarhāts oficiāli paziņoja par jaunas baznīcas izveidošanu un atzina Ukrainas Pareizticīgās baznīcas neatkarību. Krievu Pareizticīgā baznīca atzina Konstantinopoles patriarha rīcību par nekanonisku un pārtrauca eiharistisko sadraudzību ar Konstantinopoles Pareizticīgo baznīcu.

No 15 autokefālajām pareizticīgajām baznīcām Ukrainas Pareizticīgo baznīcu šobrīd ir atzinušas četras: Grieķijas Pareizticīgā baznīca (2019. gada oktobrī), Aleksandrijas Pareizticīgā baznīca (2019. gada novembrī), kā arī daļa Kipras Pareizticīgās baznīcas bīskapu, tai skaitā Kipras arhibīskaps. Ar baznīcām un bīskapiem, kas atzina Ukrainas Pareizticīgo baznīcu, Krievu Pareizticīgā baznīca pārtrauca eiharistisko sadraudzību. Citas autokefālās pareizticīgās baznīcas pašlaik nav atzinušas ne tikai Ukrainas baznīcas autokefāliju, bet arī tās sakramentus, un joprojām aizliedz šīs baznīcas locekļiem piedalīties savos dievkalpojumos un sakramentos.

2023. gada 24. maijā Bīskapu padome nolēma pāriet uz Jūlija kalendāru ar 2023. gada 1. septembri, kas cita starpā nozīmē Ziemsvētku svinēšanu 25. decembrī.

## Maskavas patriarhāta Ukrainas Pareizticīgo baznīca
Sakarā ar Krievijas 2022. gada iebrukumu Ukrainā Maskavas patriarhāta Ukrainas Pareizticīgo baznīcas Sinode 2022. gada 27. maijā pieņēma paziņojumu par Krievijas pret Ukrainu izvērstā kara nosodījumu un apliecināja, ka nepiekrīt Maskavas patriarha Kirila nostājai. Sinode pieņēma papildinājumus un labojumus Statūtos par Ukrainas Pareizticīgās baznīcas (Maskavas patriarhāta) pārvaldi, kas liecina par Ukrainas Pareizticīgās baznīcas (Maskavas patriarhāta) pilnīgu patstāvību un neatkarību.

2024. gada beigās Ukrainas parlaments pieņēma likumu, kas aizliedz ar Maskavas patriarhātu saistīto Ukrainas pareizticīgo draudžu darbību valstī.  Maskavas patriarhāta pakļautībā esošās Ukrainas Pareizticīgās baznīcas draudzes metropolīts Feodosijs (Deniss Sņegirovs) neatzina šo lēmumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Deminutīvs

**Deminutīvs** jeb **pamazināmais vārds** ir lietvārda vai īpašības vārda, retāk citas vārdšķiras pamazināmā forma. Piemēram, latviešu valodā vārdu "grāmata" un "saule" deminutīvi ir "grāmatiņa" un "saulīte".

Pirmajā un ceturtajā deklinācijā lietvārdus (ar galotnēm *-s*, *-š* un *-a*) uz deminutīviem pārveido ar izskaņām *-iņš* un *-iņa*, savukārt otrās un piektās deklinācijas lietvārdus (galotnes *-is* un *-e*) uz pamazināmajām formām pārveido ar izskaņām *-ītis* un *-īte*. Atsevišķos gadījumos sarunvalodā nostiprinājušās nepareizās deminutīvu formas, piemēram, kartiņa, kura pareizi būtu kartīte, jo vārds "karte" ir piektās deklinācijas lietvārds.

Dažreiz deminutīvu veidošanā veidojas līdzskaņu mija, kad viens līdzskanis pāriet citā. Piemēram, deminutīvs no vārda *koks* ir *kociņš*, un tajā veidojas līdzskaņu mija no *k* uz *c*.

Tam pretējā, vārda palielināmā forma ir augmentatīvs.

## Atsauces
Edža sala

**Edža sala** () ir Norvēģijai piederoša neapdzīvota sala Arktikā, trešā lielākā no Svalbāras arhipelāga salām.

## Ģeogrāfija
Edža sala izvietojusies arhipelāga dienvidaustrumos. Stūrfjords rietumos to atdala no Špicbergenas, Frīmena šaurums ziemeļos — no Barenca salas, bet Olgas šaurums ziemeļaustrumos — no Karaļa Kārļa Zemes. Salas dienvidu un dienvidaustrumu krastus apskalo Barenca jūra. Krasts klinšains, salīdzinot ar citām arhipelāga salām mazāk izrobots, piekrastē daudz nelielu saliņu un klinšu. Vairāk kā 40% no salas teritorijas aizņem ledāju masīvi. Lielākais no tiem ir Edža salas ledājs dienvidaustrumos. Salas augstākie punkti ir 590 m augstās ledus kupolu Kvitīsena un Stūrskavlena virsotnes salas ziemeļdaļā. 

Salā valda arktiskais jūras klimats ar tundrai raksturīgo dzīvnieku un augu valsti. Mīt leduslāči, ziemeļbrieži, vasarā ligzdo vairākas putnu sugas. Visu salas teritoriju aizņem Dienvidaustrumu Svalbāras dabas rezervāts.

## Vēsture
Sala nosaukta britu vaļu mednieka Tomasa Edža *(Thomas Edge)* vārdā, kurš apgalvoja, ka viens no viņa kuģiem to atklājis 1616. gadā. Tomēr holandiešu ceļotāja un kartogrāfa Jorisa Karolusa *(Joris Carolus)* 1614. gadā publicētajā kartē jau ir atzīmēts salas dienvidu krasts, kas sadalīts divās daļās un viena nosaukta par Nezināmo krastu *(Onbekende Cust)*, bet otra — par Morfinu *(Morfyn)*.

Salā nav bijušas pastāvīgas cilvēku apmetnes, vienīgi nelielajās piekrastes saliņās Belšes salā un Tūsenējanēs ir vēstures liecības par vaļu un valzirgu medību laikmetu. No 1968. līdz 1989. gadam Doleritnesetas ragā salas ziemeļrietumos darbojās Nīderlandes polārstacija Kaplī.

## Atsauces
Mona Brūšone

**Mona Brūšone** (; dzimusi ) ir zviedru bijusī biatloniste,  čempione, kā arī  un 2019. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļu ieguvēja stafetē.

## Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja  Holmenkollenē. Pirmos punktus PK ieskaitē ieguva 2013.—2014. gada sezonā. 2014. gadā kļuva par Eiropas čempionāta uzvarētāju iedzīšanā. Pasaules čempionātā pirmoreiz piedalījās 2015. gadā Kontiolahti. Labāko rezultātu individuāli ieguva 15 km distancē (23. vieta).

 Phjončhanā Zviedrijas komandas sastāvā kopā ar Linnu Pēšoni, Annu Magnusoni un Hannu Ēbergu kļuva par sudraba medaļas ieguvēju stafetē. Individuāli labāko rezultātu sasniedza iedzīšanā, ieņemot 10. vietu.

2019. gada Eiropas čempionātā izcīnīja divas zelta godalgas — jauktajā stafetē un sprintā. 2019. gada Pasaules čempionātā Estešundā izcīnīja sudraba medaļu stafetē. Sprintā sasniedza savu līdzšinējo labālo individuālo rezultātu PČ — 5. vietu. 

 Antholcā 15 km individuālajā distancē ieguva trešo vietu, pirmo reizi karjerā izcīnot vietu uz pjedestāla Pasaules kausa posmā. 
 Pekinā kopā ar Linnu Pēšoni un māsām Hannu un Ēlvīru Ēbergām izcīnīja zelta medaļu stafetē.

 Rūpoldingā ieguva otro vietu sprintā, izcīnot savu karjeras augstāko rezultātu. 2024. gada februārī paziņoja par karjeras beigām pēc 2023.—2024. gada sezonas. Karjeras laikā Pasaules kausa posmos divas reizes izcīnījusi vietas uz goda pjedestāla individuālās sacencībās. Labāko vietu kopvērtējumā ieguva savā pēdējā sezonā, kad ieņēma 14. vietu.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Monstri pret atnācējiem

**"Monstri pret atnācējiem"** () ir 2009. gada zinātniskās fantastikas animācijas filma, kuras režisori ir Konrāds Vernons un Robs Letermens. Galvenās lomas filmā ierunājuši Rīza Viterspūna, Sets Rogens, Hjū Lorijs, Vills Ārnets, Kīfers Saterlends, Reins Vilsons, Pols Rads un Stīvens Kolberts. Filmas pirmizrāde notika .

Sjūzanu Mērfiju viņas kāzu dienā skar meteorīts, kā rezultātā viņa pārvēršas milzī. Pēc šī notikuma viņa kļūst par daļu no monstru grupas, ko ASV valdība sūta cīņā pret citplanētieti, kurš mēģina ieņemt Zemi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Spaidervika hronikas

**"Spaidervika hronikas"** () ir 2008. gada piedzīvojumu fantāzija, kas balstīta uz Hollijas Blekas un Tonija Diterlici tāda paša nosaukuma grāmatu sēriju. Filmas režisors ir Marks Voterss. Galvenās lomas filmā atveido Fredijs Haimors, Sāra Bolgere, Mērija Luīza Pārkere, Mārtins Šorts, Niks Nolte, Sets Rogens, Deivids Stratērns un Džoana Plouraita. Filmas pirmizrāde notika  Holivudā.

Helēna Greisa, kura ir nesen izšķīrusies no vīra, pārvācas uz Spaidervikas namu kopā ar saviem trim bērniem — dvīņiem Džaredu un Simonu un meitu Maloriju. Drīz vien ģimene tiek ierauta paralēlā pasaulē, kurā eksistē laumiņas un citas radības.

## Atsauces

## Ārējās saites
Anna Magnusone

**Anna Magnusone** (; dzimusi ) ir zviedru biatloniste, . un  sudraba medaļu ieguvēja un vairākkārtēja pasaules čempionātu medaļniece stafetē.

## Karjera
Biatlonam pievērsusies 15 gadu vecumā, pirms tam nodarbojās ar distanču slēpošanu. Guvusi panākumus junioru sancensībās. 2016. gada pasaules čempionātā biatlonā junioriem izcīnīja bronzas medaļu sprintā un sudrabu stafetē.  

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Oberhofā stafetē. Pirmo individuālo sacīksti augstākajā līmenī aizvadīja 2015. gada Pasaules čempionātā Kontiolahti, ieņemot 72. vietu 15 km distancē. Pirmos punktus PK ieskaitē ieguva 2015.—2016. gada sezonā.

 Phjončhanā Zviedrijas komandas sastāvā kopā ar Linnu Pēšoni, Monu Brūšoni un Hannu Ēbergu kļuva par sudraba medaļas ieguvēju stafetē. Piedalījās arī 15 km individuālajā distancē, ieņemot 37. vietu.

2019. gada Pasaules čempionātā Estešundā izcīnīja sudraba medaļu stafetē.  labāko rezultātu sasniedza sprintā, ieņemot 7. vietu.  Pasaules kausa posmā Ansī Magnusone sprintā izcīnīja savu pirmo individuālo uzvaru. Nākamajos Pasaules čempionātos ieguva godalgas stafetē — 2023. gadā Oberhofā bronzu, 2024. gadā Nove Mesto sudrabu un 2025. gadā Lencerheidē vēl vienu bronzu.

2025.—2026. gada sezonas sākumā, iegūstot vairākas godalgotās vietas Estešundas un Hohfilcenes posmos, pirmo reizi kļuva par Pasaules kausa kopvērtējuma līderi.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Marja Konopņicka

**Marja Konopņicka** (, dzimusi **Vasilovska** (*Wasiłowska*) , mirusi ) bija poļu dzejniece, romānu rakstniece, bērnu literatūras rakstniece, literatūrkritiķe un tulkotāja. Viņa ir zināma arī ar pseidonīmu **Jana Sava** (*Jan Sawa*). Viena no nozīmīgākajām 19. gadsimta beigu poļu dzejniecēm.

## Ārējās saites
Spaļupe

**Spaļupe** (arī **Spalupe**, **Spaļupīte**) ir Salacas kreisā krasta pieteka Limbažu novadā.

Vēsturiski iztecējusi no Zaķu purva uz ziemeļaustrumiem no Ungurpils. Mūsdienās Spaļupes vēsturiskā augštece pa kanālu savienota ar Īģi, veidojot Spaļupīti. Spaļupe tek ziemeļrietumu virzienā. Lielākā pieteka - Mellurga. Ietek Salacā pie Vīķiem. Spaļupi netālu no ietekas Salacā šķērso valsts autoceļš V163 (Mazsalaca — Staicele). 

## Atsauces
Spaļupīte

**Spaļupīte** (arī **Spaļupe**) ir Īģes kreisā krasta pieteka Limbažu novadā.

Izteka no Zaķu purva uz ziemeļaustrumiem no Ungurpils. Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Vēsturiski ietecējusi Salacā pie Vīķiem. Mūsdienās vidustecē ievadīta Īģē lejpus Upīšu mājām, bet Salacā ietek atlikusī upes daļa - Spaļupe. Spaļupīti vidustecē šķērso valsts autoceļš V120 (Aloja — Vīķi).

## Atsauces
Struņķupīte

**Struņķupīte**  ir Īģes kreisā krasta pieteka Limbažu novadā.

Izteka no Svētezera. Tek ziemeļrietumu virzienā, ar loku pagriežoties uz ziemeļaustrumiem. Ietek Īģē lejpus Urgas. Struņķupīti lejtecē šķērso valsts autoceļš P15 (Ainaži — Matīši).

## Atsauces
Ūpšupīte

**Ūpšupīte** ir Īģes kreisā krasta pieteka Limbažu novadā.

Izteka uz dienvidaustrumiem no Nikšām. Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Īģē mazapdzīvotā apvidū. Ūpšupīti augštecē šķērso valsts autoceļi P15 (Ainaži — Matīši) un V139 (Aloja — Stūri).

## Atsauces
Vačupīte

**Vačupīte** (arī **Vāčupīte**)  ir Nātrenes kreisā satekupe Limbažu un Valmieras novados.

Izteka uz ziemeļrietumiem no Alojas, pie pašas novada robežas. Tek ziemeļu virzienā. Izveido Nātreni, pie Vaču mājām satekot ar Demokrātupīti.

## Atsauces
Lauru pilskalns

**Lauru pilskalns** ir pilskalns, kas atrodas Limbažu novada Alojas pagasta ziemeļos Īģes upes labajā krastā.

Lai arī pilskalnam nav raksturīgo pilskalna pazīmju, jau 1894. gadā Ansis Lerhis-Puškaitis aprakstījis nostāstus, ka pilskalna vietā atrodami trīsstūrveida akmens pamati — bijušās pils vieta. Pilskalna teritorijā atrastas 17. gadsimta monētas, bet 1964. gadā arheologs Ēvalds Mugurēvičs šeit atrada viduslaiku perioda pakavu. Arī mūsdienās pilskalna teritorijā var uziet ķieģeļu drumslas un ogles, kas liecina par apdzīvotību viduslaikos. Pēc Jura Urtāna domām Lauru pilskalns varētu būt rakstos kopš 14. gadsimta pirmās puses minētā Stakenberges vasaļa pils vieta, kas mūsdienās nav droši lokalizēta.

## Foto galerija

Attēls:Lauru pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Lauru pilskalna 3D modelis
Attēls:Lauru pilskalns4.jpg|alt=|Lauru pilskalna 3D modelis


## Ārējās saites
* J. Urtāna raksts par Lauru pilskalnu
* 
* www.latvijas-pilskalni.lv
Virpuļstrāva

thumbnail|235px|Virpuļstrāvas (sarkanās līnijas) izpausme uz metāla virsmas magnēta iedarbībā
**Virpuļstrāva**, arī **Fuko strāva**, ir elektriskā strāva metāla gabalā, kas veido noslēgtas strāvas cilpas un virpuļus. Virpuļstrāvu virziens ir tāds, lai to radītais magnētiskais lauks kavētu magnētiskās plūsmas izmaiņu. Ievērojamas virpuļstrāvas rodas masīvās metāla konstrukcijās, kas pakļautas mainīgam magnētiskajam laukam. Šī fizikālā parādība novērojama gan maiņstrāvas elektromotoros, gan transformatoros, jo serdeņu feromagnētiskajā materiālā rodas ievērojamas virpuļstrāvas. Šīs virpuļstrāvas uzsilda materiālu, tādā veidā lieki tērējot enerģiju. Lai samazinātu virpuļstrāvu dēļ radušos elektroenerģijas zudumus, piemēram, transformatoru serdes tiek veidotas no plānām un savstarpēji izolētām feromagnētiķa plāksnītēm, tādā veidā kavējot virpuļstrāvu rašanos. Materiālu uzsilšanu virpuļstrāvu ietekmē iespējams arī praktiski izmantot. Piemēram, indukcijas elektriskajās plītīs katliņš tiek uzsildīts, radot tajā virpuļstrāvas. Šādas indukcijas elektriskās plītis sastāv no spoles, kurā tiek ģenerēts mainīgs magnētiskais lauks, un tā rezultātā uz plīts virsmas novietotajā katliņa rodas virpuļstrāvas.

Virpuļstrāvu rašanos metāliskos objektos izmanto metālu detektoros. Metālu detektora galvenā sastāvdaļa ir zondēšanas spole, ar kuras palīdzību tiek radīts mainīgs magnētiskais lauks. Kad mainīgais magnētiskais lauks savā ceļā sastop metālisku objektu, metāliskajā objektā tiek radītas virpuļstrāvas. Virpuļstrāvu magnētiskais lauks samazina zondēšanas spoles magnētisko lauku, un šo izmaiņu uztver detektors, kas tālāk dod ziņu ierīces operatoram, ka ceļā ir sastapts metālisks objekts. Tā kā virpuļstrāvas rodas, pretojoties magnētiskā lauka izmaiņām, tad virpuļstrāvas var izmantot bremzēšanas mehānismos. Virpuļstrāvu bremzes sastāv no diviem diskiem (rotoriem), kas savienoti ar riteņiem un griežas tiem līdzi. Starp diskiem ir novietots elektromagnēts, kas sastāv no daudziem tinumiem (stators). Brīdī, kad iedarbina bremžu mehānismu, strāva statora spolēs plūst tā, lai blakus spolēs rastos pretēji vērsts magnētiskais lauks. Šādu magnētisko lauku šķeļ rotējošie rotori, un tajos rodas virpuļstrāvas. Virpuļstrāvu radītais magnētiskais lauks pretojas magnētiskā lauka izmaiņām, tādā veidā nodrošinot rotora un riteņu bremzēšanu. Šādas bremzes nav efektīvas lēnā rotācijas ātrumā, tādēļ bremzēšanas noslēgumā tik un tā lieto mehāniskās bremzes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pučiņas

**Pučiņas** ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Seces pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļdaļā pie autoceļa V927  no pagasta centra Seces,  no novada centra Aizkraukles un  no Rīgas. Dienvidos no ciema uzstādīts Pučiņu dīķis.

## Atsauces
Purviņi (Seces pagasts)

**Purviņi** ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Seces pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidaustrumos pie autoceļa V928 un dzelzceļa līnijas Jelgava—Krustpils Seces stacijas  no pagasta centra Seces,  no novada centra Aizkraukles un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusi pēckara gados pie joprojām funkcionējošas zivjaudzētavas. Dienvidos un austrumos no ciema uz Lauces upes un tās pietekas izveidota dīķsaimniecība (lielākie Lāčpurva un Dancenes dīķi).

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Jaungarandžu Baznīcas kalns

**Jaungarandžu Baznīcas kalns** ir sena kulta vieta Limbažu novada Alojas pagasta centrālajā daļā. Joglas upes kreisajā krastā augšpus Ungurpilij, iepretim Smilgām.

Jaungarandžu Baznīcas kalns nav pakalns, bet līdzens augstienes stūris pret Joglas upi, aizaudzis ar jaunaudzi. 1888. gada avīzē publicēti nostāsti, ka senos laikos šeit gribēts celt baznīcu, kā arī, ka šeit spokojas — pusnaktī bērni brēkuši un bijis redzams, ka lejā, upītē, cilvēki ar gariem matiem mazgājas.

## Ārējās saites
* Par Jaungarandžu Baznīcas kalnu
Notikums (filma)

**"Notikums"** () ir 2008. gada psiholoģiskā trillera filma, kuras režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir M. Naits Šjāmalāns. Galvenās lomas filmā atveido Marks Volbergs, Zoja Dešanela, Džons Legisamo un Betija Baklija. Filmas pirmizrāde notika  Ņujorkā.

Zinātnes skolotājs Eliots Mūrs, viņa sieva Alma, viņa draugs Džuliāns un Džuliāna meita Džesa cenšas izdzīvot epidēmijā, kuras skartie veic pašnāvības.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tilts uz Terabitiju

**"Tilts uz Terabitiju"** () ir 2007. gada drāmas filma, kas balstīta uz Katrīnas Patersones tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors ir Gabors Cupo. Galvenās lomas filmā atveido Džošs Hatčersons, Annasofija Roba, Roberts Patriks, Beilija Medisona un Zoja Dešanela. Filmas pirmizrāde notika .

Džess Āronss ir 12 gadus vecs pusaudzis, kurš skolā tiek apsmiets. Kādu dienu viņa klasē ierodas jauna skolniece Leslija Burkē, kura dzīvo Džesa kaimiņos un skrien tikpat ātri kā Džess. Leslija un Džess drīz sadraudzējas un izveido savu fantāziju pasauli, ko viņi nosauc par Terabitiju un kurā abi pavada savu brīvo laiku.

## Atsauces

## Ārējās saites
Alojas pareizticīgo baznīca

**Alojas Kristus piedzimšanas pareizticīgo baznīca** ir Latvijas pareizticīgās baznīcas dievnams Limbažu novada Alojas pagastā, Alojas pilsētas ziemeļu pievārtē.

Pareizticīgo draudze Alojā ar Rīgas bīskapa Filareta (Gumiļevska) svētību dibināta 1846. gada 31. augustā laikā, kad no 1845. līdz 1848. gadam 700 Alojas luterāņi pievienojās pareizticībai. Līdz 1917. gadam draudze reģistrēta kā Stakenbergu draudze, jo tā atradās Stakenbergu muižā.

1846. gadā Stakenbergu muižai piederošās zemes tika uzcelta koka baznīca, un tai blakus pēc dažiem gadiem — pareizticīgo draudzes skola. Alojas Kristus piedzimšanas pareizticīgo baznīca iesvētīta 1895. gadā. Ēka tika būvēta no laukakmeņiem un sarkanajiem ķieģeļiem bizantiešu stilā. Tās arhitekts ir Jānis Frīdrihs Baumanis. Draudzes dokumenti gājuši bojā ugunsgrēkā 1991. gadā. Draudze tika atjaunota pēc Otrā pasaules kara un kādu laiku darbojās arī padomju laikā. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas tika nozagtas gandrīz visas baznīcas ikonas. 2007. gadā draudzes darbība tika atjaunota.

## Ārējās saites
* Par Alojas pareizticīgo baznīcu
Barenca sala

**Barenca sala** () ir Norvēģijai piederoša neapdzīvota sala Arktikā, ceturtā lielākā no Svalbāras arhipelāga salām.

## Ģeogrāfija
Barenca sala izvietojusies arhipelāga vidusdaļā. Stūrfjords un Džinnevras līcis rietumos un ziemeļos to atdala no Špicbergenas, Frīmena šaurums dienvidos — no Edža salas, bet Olgas šaurums austrumos — no Karaļa Kārļa Zemes. Krasts klinšains, līčains, piekrastē daudz nelielu saliņu un klinšu. 43% no salas teritorijas aizņem Barenca ledājs ar salas augstāko punktu Solveigdumenu (666 m vjl).

Salā valda arktiskais jūras klimats ar tundrai raksturīgo dzīvnieku un augu valsti. Mīt leduslāči, ziemeļbrieži, Dorsta līcī salas ziemeļos ievērojama trīspirkstu kaiju kolonija. Visu salas teritoriju aizņem Dienvidaustrumu Svalbāras dabas rezervāts.

## Vēsture
Sala nosaukta holandiešu jūrasbraucēja Vilema Barenca vārdā, kurš vadījis trīs holandiešu Arktikas ekspedīcijas, bet nekad šo salu nav redzējis. To, ka tā ir sala, noskaidroja norvēģu roņu mednieki tikai 19. gadsimta vidū. Līdz tam tika uzskatīts, ka sala ir savienota ar Špicbergenu.

## Atsauces
Kviteja

**Kviteja** ( — ‘Baltā sala’) ir Norvēģijai piederoša neapdzīvota sala Arktikā, piektā lielākā no Svalbāras arhipelāga salām.

## Ģeogrāfija
Kviteja izvietojusies arhipelāga ziemeļaustrumos un ir Norvēģijas tālākais austrumu punkts. 99% no salas teritorijas aizņem  augsts ledus kupols. No ledus brīvajos apgabalos salas dienvidrietumos un ziemeļaustrumos valda arktiskais tuksnesis. Visu salas teritoriju aizņem Ziemeļaustrumu Svalbāras dabas rezervāts.

## Vēsture
Salu atklāja holandiešu jūrasbraucējs Korneliss Giless *(Cornelis Giles)* 1707. gadā un ilgu laiku tā tika dēvēta par Gilesa Zemi. Tagadējā vārdā to nosauca norvēģu vaļu mednieks Juhans Hjellsens no Trumses 1876. gadā (sākotnēji — *Hvidøen*).

thumb|left|250px|Memoriāls par godu Andrē ekspedīcijai
Kviteja ir Salomona Andrē 1897. gada gaisa balona ekspedīcijas bojāejas vieta. Ekspedīcija ar ūdeņradi pildītā gaisa balonā plānoja no Svalbāras sasniegt Ziemeļpolu.

1897. gada 11. jūlijā Andrē kopā ar diviem pavadoņiem — fiziķi un fotogrāfu Nilsu Strindbergu un inženieri Knutu Frenkelu — pacēlās no Danskejas arhipelāga ziemeļrietumos paša konstruētā ar ūdeņradi pildītā gaisa balonā *Örnen* (‘Ērglis’). Ekspedīciju atbalstīja Zviedrijas Karaliskā zinātņu akadēmija un tā bija izraisījusi lielu sabiedrības uzmanību. 14. jūlijā, pēc trīs dienu grūta ceļojuma aptuveni 475 km garumā, gaisa balons tika nosēdināts uz pakledus Ziemeļu Ledus okeānā, jo tālāk lidot vairs nespēja dēļ apledojuma un ūdeņraža zuduma. Lai gan ekspedīcija bija labi sagatavota šādai situācijai un iespējamajai ceļošanai pa okeāna ledu, atpakaļceļš līdz sauszemei izvērtās sarežģīts. Tikai 6. oktobrī viņi sasniedza Kviteju, kur spēja izveidot nelielu nometni vienīgajā no ledus brīvajā vietā.

Domājams, ka ekspedīcijas dalībnieki turpat arī gāja bojā tuvāko nedēļu laikā. Par iespējamajiem nāves cēloņiem tiek minēta trihineloze, leduslāču uzbrukumi un saindēšanās ar ogļskābo gāzi no petrolejas prīmusa, ko izmantoja telts apsildīšanai. Viņu nometne, tostarp Andrē dienasgrāmatas atliekas un fotouzņēmumu negatīvi, tika atrasta 1930. gadā norvēģu polārpētnieku ekspedīcijā. Tāpat tika atrasti visu tās dalībnieku līķi, kas ar godu tika pārvesti un apbedīti Zviedrijā.

Salā par godu ekspedīcijas dalībniekiem uzstādīts piemiņas memoriāls.

## Atsauces
Elfs (filma)

**"Elfs"** () ir 2003. gada ASV Ziemassvētku kinokomēdija, kuras režisors ir Džons Favro. Galvenās lomas filmā atveido Vills Ferels, Džeimss Kāns, Zoja Dešanela, Mērija Stīnbērdžena, Daniels Tejs, Bobs Ņūhārts un Eds Ezners. Filmas pirmizrāde notika .

Badijs ir cilvēks, kuru adoptēja un uzaudzināja Ziemassvētku vecīša elfi, kā rezultātā Badijs domā, ka arī viņš ir elfs. Kādu dienu viņš uzzina, ka patiesībā ir piedzimis cilvēkiem, un dodas meklēt savu īsto tēvu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Galaktikas ceļvedis stopētājiem (filma)

**"Galaktikas ceļvedis stopētājiem"** () ir 2005. gada zinātniskās fantastikas kinokomēdija, kas balstīta uz Duglasa Adamsa izveidotu tāda paša nosaukuma franšīzi. Filmas režisors ir Gērts Dženingss. Galvenās lomas filmā atveido Sems Rokvels, *[[Mos Def]],* Zoja Dešanela, Martins Frīmens, Bills Naijs, Anna Čancelore un Džons Malkovičs. Filmas pirmizrāde notika  Apvienotajā Karalistē.

Neilgi pirms Zemes nojaukšanas citplanētiešu būvnieku darbības rezultātā pētnieku Artūru Dentu no planētas *noslauka* viņa draugs Fords Prefekts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kardžali apgabals

**Kardžali apgabals** () ir apgabals Bulgārijas dienvidu daļā, nosaukts tā galvenās pilsētas — Kardžali — vārdā. Tas robežojas ar Haskovas apgabalu ziemeļaustrumos, Jambolas apgabalu ziemeļaustrumos, Grieķiju dienvidos, Smoļanas apgabalu rietumos un Plovdivas apgabalu ziemeļos.

Apgabals sadalīts septiņas pašvaldībās, bet tā kopējais iedzīvotāju skaits ir 165 621 (2016. gada aprīlis). Saskaņā ar 2001. gada tautas skaitīšanas datiem, 61,7% iedzīvotāju sevi pieskaita turkiem, bet 34,1% bulgāriem.

## Vēsture
Kardžali teritoriju Bulgārija ieguva Pirmā Balkānu kara laikā 1912. gadā. 1913. gadā reģions bija apgabals, kas pakļauts Mestanli. No 1934. līdz 1949. gadam tas bija Stara Zagoras apgabala sastāvā, bet tad iekļauts jaunizveidotajā Haskovas apgabalā. 1959. gadā Kardžali kļuva par jauna apgabala centru ar līdzīgām robežām kā mūsdienu apgabalam. No 1987. līdz 1999. gadam tas atkal bija Haskovas apgabala sastāvā, bet pēc tam tika atjaunots ar nedaudz mainītām robežām.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Irena Ševiņska

**Irena Ševiņska** (, , dzimusi **Kiršenšteina** (*Kirszenstein*) , mirusi ) bija Polijas vieglatlēte, kura 1960. un 1970. gados bija viena no vadošajām pasaules sprinterēm, kā arī sporta amatpersona. Viņa ir vienīgā vieglatlēte gan starp sievietēm, gan starp vīriešiem, kurai ir piederējis pasaules rekords 100 m, 200 m un 400 m skrējienā. Piedalījusies piecās vasaras olimpiskajās spēlēs, kurās ieguvusi 3 zelta, 2 sudraba un 2 bronzas medaļas. Eiropas čempionātā izcīnījusi 5 zelta, 1 sudraba un 4 bronzas medaļas.

thumb|left|Irena Ševiņska (tajā laikā Kiršenšteina) 1964. gadā

## Ārējās saites
Aurims Didžbalis

**Aurims Didžbalis** (; dzimis ) ir lietuviešu svarcēlājs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs (2016).

## Biogrāfija
2011. gada novembrī Eiropas čempionātā Kazaņā, A. Didžbalis ieņēma ceturto vietu, bet pēc konkurenta pozitīvā dopinga testa viņa ieņemtā vieta paaugstinājās: ieguva bronzas medaļu.

2012. gada aprīlī Eiropas čempionātā Antaljā, viņam tika piešķirta sudraba medaļa, bet vēlāk, anabolisko steroīdu dopinga pārbaudes pozitīvo rezultātu dēļ Lietuvas svarcēlājs tika diskvalificēts. A. Didžbalim tika atņemtas visas 2012. gadā iegūtās medaļas, un viņš zaudēja tiesības piedalīties 2012. gada olimpiskajās spēlēs Londonā.

2014. gada novembrī Pasaules čempionātā Almati A. Didžbalis ieguva mazo sudraba medaļu raušanā (185 kg) un bronzas medaļu divcīņas summā un kļuva par pirmo lietuviešu svarcēlāju, kurš ieguva medaļu pasaules čempionātā. 2015. gada novembrī Pasaules čempionātā viņš izcīnīja mazo sudraba medaļu raušanā (180 kg).

2016. gada augustā A. Didžbalis piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro un bija vienīgais svarcēlājs Lietuvas nacionālajā komandā. Viņš uzrāva 177 kg, uzspieda 215 kg un ieguva bronzas medaļu. Šī bija pirmā Lietuvas svarcēlāju izcīnītā olimpiskā medaļa.

2017. gada Eiropas čempionātā A. Didžbalis uzvarēja raušanā ar 181 kg, bet palika 4. vietā grūšanā ar 205 kg un ieguva bronzas medaļu.

2017. gada Pasaules čempionātā Anahaimā, viņš ieguva sudraba medaļu divcīņā (388 kg) un mazo bronzas medaļu raušanā (176 kg). Tomēr vēlāk tika paziņots, ka A. Didžbaļa dopinga tests čempionāta laikā bija pozitīvs, un viņš tika atkārtoti diskvalificēts uz astoņiem gadiem līdz 2026. gada 11. janvārim. Pasaules čempionātā sasniegtie rezultāti tika anulēti.

## Rezultāti galvenajās sacensībās

## Atsauces

## Ārējās saites
Lietuvas gada sportists

thumb|right|Basketbolists Modests Paulausks balvu "Lietuvas gada sportists" ieguvis 7 reizes.
**Lietuvas gada sportists** () ir sporta nominācija, kas katru gadu tiek piešķirta labākajiem sportistiem ar Lietuvas pilsonību. No 2014. gada konkurss vīriešiem un sievietēm notiek atsevišķi.  Vēlēšanas organizē Lietuvas Nacionālā Olimpiskā komiteja kopā ar privātām struktūrām. 

## Laureāti

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Jaunjurķiņu akmens

**Jaunjurķiņu akmens** ir dižakmens, kas atrodas Limbažu novada Alojas pagasta ziemeļos, uz dienvidiem no Dzērves purva, Spaļupes labajā krastā.

## Ārējās saites
* Jaunjurķiņu akmens vietnē Zudusī Latvija
Dzērves purvs

**Dzērves purvs** var būt:

*Dzērves purvs - purvs un dabas liegums Limbažu novadā
*Dzērves purvs - purvs Ādažu pagastā
*Dzērves purvs - purvs Bārbeles pagastā
Dzērves purvs (dabas liegums)

**Dzērves purvs** ir dabas liegums Limbažu novada Alojas pagastā un Staiceles pagastā. Ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta teritorijā. Liegums ir augstais purvs ar ciņu mazmeldra (*Trichophorum cespitosum*) audzēm, ko aptver purvains priežu mežs. Robežojas ar Īģes ieleju, kurā konstatēti smilšakmens atsegumi. Teritorijā sastopams mazais ērglis, rubenis, mežirbe, dzeltenais tārtiņš, purva tilbīte, urālpūce, zivju dzenītis, melnā dzilna un pelēkā dzilna.

## Ārējās saites
*Dabas aizsardzības pārvalde
Kosmos-2529

***Kosmos-2529*** (*Космос-2529*) ir Krievijas *[[GLONASS]]* globālās navigācijas sistēmas *[[GLONASS-M]]* sērijas pavadonis. Tas orbītā palaists 2018. gada novembrī. *GLONASS* zemes vadības kompleksa numurs 757. *Kosmos-2529* tika izvietots *Glonass* sistēmas otrajā orbitālajā plaknē, punktā Nr. 15.

*Kosmos-2529* tika palaists  20:17 *[[UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1b / Fregat]]* no Pļeseckas kosmodroma.

2018. gada 27. novembrī *GLONASS № 757* tika nodots ekspluatācijā.

## Ārējās saites
* Состояние КА группировки КНС ГЛОНАСС  Информационно-аналитический центр КВНО ФГУП ЦНИИмаш, 
* Uragan-M (GLONASS-M, 14F113) Gunter Dirk Krebs,
Inese Voika

**Inese Voika** (dzimusi ) ir pārvaldības un pretkorupcijas eksperte, pasniedzēja un politiķe. Bijusi starp "Sabiedrības par atklātību Delna" dibinātājiem, kas bija pirmā Latvijas mēroga nevalstiskā organizācija korupcijas novēršanai, ilgstoši tajā darbojusies. Bijusi 13. Saeimas deputāte, pārstāv partiju "Kustība Par!" (ir viena no no tās līdzpriekšsēdētājām). Šobrīd Rīgas domes deputāte.

## Dzīvesgājums
Inese Voika ir absolvējusi Latvijas Universitāti (sociālo zinātņu bakalaurs komunikācijas zinātnē) un Hārvarda Universitāti (maģistrs sabiedrības vadībā ar specializāciju līderībā).

### Politiskā darbība
2018. gada rudenī I. Voika iestājās partijā "Kustība Par!", kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no politiskās apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta un tika ievēlēta 13. Saeimā. 2021. gada jūnijā I. Voiku ievēlēja par Saeimas sekretāra biedri (viņa ieņēma Marijas Golubevas vietu, kas kļuva par ministri Krišjāņa Kariņa valdībā).

2022. gada 14. Saeimas vēlēšanās kandidēja no apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta, taču tas nepārvarēja 5% barjeru. Pēc neveiksmes vēlēšanās atkāpās līdzšinējā partijas "Kustība Par!" vadība, un 3. decembrī I. Voika tika ievēlēta par vienu no partijas līdzpriekšsēdētājām. Nesekmīgi kandidēja arī 2024. gada Eiropas Parlamentā vēlēšanās no partijas "Kustība Par!" saraksta.

2025. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās "Kustība Par!" biedri kandidēja apvienības "Jaunā Vienotība" sarakstā Rīgas domes vēlēšanās, no kuriem domē iekļuva I. Voika un Laima Geikina.

## Atsauces
2019. gada Volta a Catalunya

**2019. gada ''Volta a Catalunya*** bija [[šosejas riteņbraukšana]]s daudzdienu sacensības, kas notika no 25. līdz 31. martam. Tā bija 99. reize, kad notika *Volta a Catalunya* sacensības un tās bija devītās sacensības [[2019. gada UCI Pasaules tūre]]s kalendārā.

Sacensību kopvērtējumā uzvarēja [[Kolumbija]]s sportists [[Migels Anhels Lopess (riteņbraucējs)|Migels Anhels Lopess]] (**).

== Komandas ==
Tā kā *Volta a Catalunya* bija [[2019. gada UCI Pasaules tūre|UCI Pasaules tūres]] sacensības, visas 18 UCI *WorldTeam'' komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicinātas septiņas UCI profesionālās kontinentālās komandas, veidojot 25 komandu pelotonu.

## Maršruts

## Posmi
### 1. posms

### 2. posms

### 3. posms

### 4. posms

### 5. posms

### 6. posms

### 7. posms

## Rezultāti
### Kopvērtējums

### Papildu klasifikācijas

#### Kalnu klasifikācija

#### Sprinta klasifikācija

#### Jauno braucēju klasifikācija

#### Komandu klasifikācija

## Starta saraksts

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Bens Šapiro

**Bendžamins Ārons Šapiro** (; dzimis ) ir ASV konservatīvais politikas komentētājs, rakstnieks un jurists. Viņš ir sarakstījis 16 grāmatas, no kurām pirmo sāka rakstīt 17 gadu vecumā. Šapiro ir viens no konservatīvo ziņu un viedokļu vietnes *[[The Daily Wire]]* dibinātājiem, raidījuma *The Ben Shapiro Show* vadītājs un no 2012. līdz 2016. gadam — *Breitbart News* redaktors-konsultants (*editor-at-large*).

Šapiro ir raksturojis savus politiskos uzskatus kā ekonomiski libertārus un sociāli konservatīvus, kā arī ir kritizējis jauno labējo kustību. Viņš iebilst pret abortiem, šaujamieroču kontroli, viendzimuma laulībām, transpersonu tiesībām un Likumu par pieejamu veselības aprūpi (*Affordable Care Act*). Viņš atbalsta nāvessodus, nodokļu samazināšanu un ASV iebrukumu Irākā. Izraēlas—Hamās karā un Izraēlas—Palestīnas konfliktā viņš ir nosodījis *[[Hamās]]*, bet atbalstījis Izraēlu un Izraēlas Aizsardzības spēkus.

*The New Yorker*, *Haaretz* un *[[Vox]]* ir nosaukuši Šapiro par "labējo". *The New York Times* viņa uzskatus ir raksturojis kā "ārkārtīgi konservatīvus", bet *[[The Economist]]* Šapiro ir nosaucis par "radikālu konservatīvo" un "klasiski reliģiski konservatīvo".

## Darbi
* *Brainwashed: How Universities Indoctrinate America's Youth* (). WND Books: 2004.
* *Porn Generation: How Social Liberalism Is Corrupting Our Future* (). Regnery: 2005.
* *Project President: Bad Hair and Botox on the Road to the White House* (). Thomas Nelson: 2008.
* *Primetime Propaganda: The True Hollywood Story of How the Left Took Over Your TV* (). Harper Collins: 2011.
* *[https://archive.org/details/bullieshowleftsc0000shap Bullies: How the Left's Culture of Fear and Intimidation Silences America]* (). Threshold Editions: 2013.
* *[https://archive.org/details/peoplevsbarackob0000shap The People vs. Barack Obama: The Criminal Case Against the Obama Administration]* (). Threshold Editions: 2014.
* *A Moral Universe Torn Apart* (ASIN: B01I3X4ISK). Creator's Publishing: 2014.
* *What's Fair and Other Short Stories* (ASIN: B016R28SLM). Revolutionary Publishing: 2015.
* *True Allegiance* (). Post Hill Press: 2016.
* *Say It's So: Papa, Dad, Me and 2005 white Sox Championship Season* (). CreateSpace Independent Publishing Platform: May 2017
* *The Right Side of History: How Reason and Moral Purpose Made the West Great* (). Broadside Books: 2019.
* *Facts Don't Care about Your Feelings* (). Creators Publishing: November 2019.
* *How to Destroy America in Three Easy Steps* (). Harper Collins: 2020.
* *Catastrophic Thinking* (). Creators Publishing: February 2020.
* *Facts (Still) Don't Care About Your Feelings* (). Creators Publishing: September 2020.
* *[https://archive.org/details/the-authoritarian-moment-how-the-left-weaponized-americas-institutions-against-d The Authoritarian Moment: How the Left Weaponized America's Institutions Against Dissent]* (). Broadside Books: July 2021.
* *Lions and Scavengers: The True Story of America (and Her Critics)* (). Threshold Editions: 2025.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Tamāra Tansikužina

**Tamāra Tansikužina** (; ; dzimusi ) ir baškīru tautības Krievijas starptautiskā lielmeistare simtlauciņu dambretē, piecas reizes izcīnījusi pasaules čempiones un astoņas reizes Krievijas čempiones titulu.

## Biogrāfija
Tansikužina iesaistījās pionieru nama dambretes sekcijā astoņu gadu vecumā. No 1988. gada viņas treneris bija 1985. gada PSRS čempions 64-lauciņu dambretē Sergejs Ovečkins. 1990. gadā tika sasniegts pirmais nozīmīgākais rezultāts: viņa debitēja PSRS meiteņu 64-lauciņu dambretes čempionātā un ieņēma 5.vietu. Kopš 1990. gada liela loma nākamās pasaules čempiones liktenī bija trenerei M. Belkinai. 1991. gadā Tamāra kopā ar savu treneri pieņēma kopīgu lēmumu pāriet uz starptautisko (100-lauciņu) dambreti.

1994. gadā pēc trenera Čertoka ielūguma Tansikužina pārcēlās uz Išimbaju. 1995. gada vidū viņa uzvarēja pirmajā nopietnajā turnīrā — Krievijas meiteņu 100-lauciņu dambretes čempionātā. 1996. gada aprīlī viņa uzvarēja arī sieviešu čempionātā.

1997. gads atnesa uzvaras pasaules meiteņu čempionātos gan starptautiskajā, gan krievu dambretē. 1998. gads iezīmējas ar nelielu lejupslīdi — Tamāra Krievijas sieviešu čempionātā bija tikai 7. vietā. Nākamajā 1999. gadā tika gūta uzvara visos trijos valsts dambretes čempionātos (parastā, ātrajā un ātrspēles dambretē) un Tamāra pirmoreiz piedalījās Pasaules sieviešu 100-lauciņu dambretes čempionātos: ar parasto laika kontroli Jakutskā bija sestajā, ātrspēlē Nīderlandē otrajā vietā. 2000. gada viņa ieguva Krievijas un Eiropas čempiones titulu.

2001. gadā Tamāra Tansikužina pirmoreiz uzvarēja Pasaules čempionātā un viņai tika piešķirts starptautiskās lielmeistares nosaukums. Gadu vēlāk viņa sekmīgi aizstāvēja savu titulu pret 2000. gadu čempioni rīdzinieci Zoju Golubevu. 2003. gadā viņa titulu zaudēja, jo pasaules čempionātā bija tikai piektā, bet gadu vēlāk to atkaroja, uzvarot mačā 2003. gada čempioni Olgu Kamišļejevu. Turpmākajos gados Tamāra Tansikužina pasaules čempiones titulu izcīnīja vēl divas reizes, uzvarot čempionātos 2007. un 2011. gadā.

Pārstāvējusi Krievijas Bruņoto spēku sporta klubu (1996—1998), Baškīrijas Republikas Augstākās sporta meistarības skolu (1998—1999), profesionālo dambretes klubu *Башнефть* (no 1999).

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Salavata Julajeva ordenis (2001)
* Goda zīme "BR Nopelniem bagātais sportists" (2001)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Tamāras Tansikužinas sportiskie rezultāti Nīderlandes Dambretes federācijas arhīvā 
* 
*
Ziedāni

**Ziedāni** ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Seces pagastā. Izvietojusies pagasta rietumos autoceļu P76 un V927 krustojumā  no pagasta centra Seces,  no novada centra Aizkraukles un  no Rīgas.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

## Atsauces
Valentīna Semerenko

**Valentīna Semerenko** (; dzimusi ) ir ukraiņu biatloniste, 2014. gada ziemas olimpisko spēļu čempione stafetē, 2015. gada pasaules čempione distancē ar kopēju startu, vairākkārtēja pasaules čempionātu medaļniece.

Viņas dvīņumāsa Vita Semerenko arī ir profesionāla biatloniste, arī viņa startēja vairākās olimpiskajās spēlēs un pasaules čempionātos.

## Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja  ar 47. vietu sprintā. Iekļuva Ukrainas komandas sastāvā 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Turīnā, kur piedalījās tikai 15 km individuālajā distancē, ieņemot 46. vietu.

Pirmo reizi pasaules čempionātā piedalījās 2007. gadā Antholcā, startējot tikai stafetē un 15 km individuālajā distancē. 2008. gada Pasaules čempionātā Estešundā izcīnīja savu pirmo PČ medaļu, iegūstot sudrabu stafetē. 2009. gada janvārī Oberhofā pirmo reizi uzvarēja PK posmā stafetes komandas sastāvā.

Pirmo reizi individuāli vietu uz goda pjedestāla PK posmā izcīnīja  Preskailā (ASV), ieņemot 3. vietu sprintā. 2013. gada Pasaules čempionātā ieguva divas medaļas — sudrabu stafetē un bronzu 15 km individuālajā distancē.

 Ansī iedzīšanas distancē guva savu pirmo individuālo uzvaru PK posmos. 
2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos Ukrainas komandas sastāvā kopā Jūliju Džimu, Vitu Semerenko un Olenu Pidhrušnu izcīnīja olimpisko zelta medaļu stafetē. 2014.—2015. gada sezona bija sekmīgākā Valentīnas Semerenko karjerā. Viņa izcīnīja 3. vietu PK kopvērtējumā. 2015. gada Pasaules čempionātā Kontiolahti kļuva par pasaules čempioni distancē ar kopēju startu un izcīnīja bronzas medaļu sprintā.

2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs labāko rezultātu (19. vieta) sasniedza distancē ar masu startu. 2019. gada Pasaules čempionātā Estešundā izcīnīja bronzas medaļu stafetē.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Leopolds I (Beļģija)

**Leopolds Georgs Kristiāns Frīdrihs** (, , , dzimis , miris ) bija vācu princis no Saksijas Koburgas un Gotas dzimtas, kurš kļuva par pirmo Beļģijas karali, kad 1831. gadā Beļģija kļuva par neatkarīgu valsti. 1865. gadā viņš nomira, un par jauno Beļģijas karali kļuva viņa dēls Leopolds II.

## Ārējās saites
Ošiņš

**Ošiņš** (sieviešu dzimtē Ošiņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Radies no vārda „osis” pamazināmās formas.

## Izplatība
Uzvārdu došanas laikā 1826. gadā dažādos variantos bija izplatīts vairākos Vidzemes guberņas draudžu novados: Alojas, Dzērbenes (*Ohſchin*); Ļaudonas (*Ohschin*); Allažu, Cesvaines, Kalsnavas (*Ohſching*); Ērgļu, Jaunpils (*Oſchin*); Kalsnavas, Skujenes (*Oſching*). 

1935. gada tautas skaitīšanas laikā uzvārds Ozoliņš bija 274 personām Vidzemē (Cēsu (89), Krustpils (75), Madonas (36), Ogres (32) un Siguldas (22) apkārtnē), 50 personām Kurzemē, Zemgalē un Sēlijā (Jēkabpils apkārtnē (15), Mazzalvē (12), Bukaišos (4), Saldū un Cīravā).

## Cilvēki ar šo uzvārdu
* Andris Ošiņš, inženieris, aktieris
* Aleksandrs Ošiņš, kartogrāfs, 1923. gadā izveidoja Kartogrāfisko iestādi "A. Ošiņš un P. Mantnieks"

## Skatīt arī
* Ošiņa
* Ošs
* Osis (uzvārds)

## Atsauces
Vepsu valoda

**Vepsu valoda** (*vepsän kelʹ*) ir somugru saimes valoda, kurā galvenokārt runā vepsi, kuri dzīvo nelielās grupās Ļeņingradas un Vologdas apgabalā, kā arī Karēlijas Republikā. Vepsu valoda ir ļoti radniecīga karēļu un somu valodai. 2010. gadā vepsu valodā runājošo skaits bija 5,9 tūkstoši. Atkarībā no vepsu dzīvošanas vietas izdala trīs vepsu valodas dialektus — ziemeļu vepsu dialektu (pie Oņegas ezera), centrālo vepsu dialektu (Vologdas apgabalā un mazliet Ļeņingradas apgabalā) un dienvidu vepsu dialektu (Ļeņiņgradas apgabalā, pie Sanktpēterburgas).

## Vepsu alfabēts
Zemāk esošajā tabulā ir uzskaitīti vepsu alfabētā izmantotie burti un to izrunas.

## Ārējās saites
Zelta bulla (1242)

**1242. gada Zelta bulla** ir Ungārijas Karalistes karaļa Bēlas IV sastādīts likums, kas tika izdots Gradecas (mūsdienu Zagrebas daļa) iedzīvotājiem pēc mongoļu iebrukuma Eiropā. Ar šo bullu Gradeca tika pasludināta par karaļa brīvo pilsētu. Tā tika izdota 1242. gada 16. novembrī Viroviticā un apstiprināta 1266. gadā. Oriģināls ir uzrakstīts juridiskā latīņu valodā ar melnu tinti uz 46 cm garas un 57 cm platas pergamenta loksnes, kas kopš 1915. gada glabājas Horvātijas Valsts arhīvā Zagrebā. Bullas kopija apskatāma Zagrebas Pilsētas muzejā.

1992. gadā Zagreba svinēja Zelta bullas parakstīšanas 750. gadadienu, kam par godu tika izveidota izstāde Zagrebas Pilsētas muzejā.

## Vēsture
1241. gada aprīlī Ungārijas Karalistes karaspēks cieta smagu sakāvi Mohi kaujā pret mongoļiem pie Šajo upes, pēc kuras karalis Bēla IV patvērās Zagrebā, 1241.-1242. gada ziemā mongoļi šķērsoja Dravu un Donavu, tiekot līdz Zagrebai. Karalis bēga tālāk uz Dalmāciju, bet mongoļi slikti nocietināto Zagrebu pilnībā nopostīja. Mongoļi turpināja vajāt karali Bēlu IV līdz brīdim, kad saņēma ziņu par kagana Ugedeja nāvi, pēc kuras pārtrauca iebrukumu Eiropā.

Lai nepieļautu līdzīgu sakāvi nākotnē, pēc mongoļu karaspēka atkāpšanās karalis Bēla IV izdeva vairākus likumus, kas rosināja nocietinātu pilsētu būvniecību, jo tās spēja noturēties pret karaspēka uzbrukumiem.

## Noteikumi
1242. gada Zelta bulla pasludināja Gradecu par karaļa brīvo pilsētu, nosakot tās iedzīvotājiem dažādas tiesības. Viņiem bija tiesības brīvi pārvietoties, brīvi izmantot savu īpašumu un brīvi sastādīt testamentu. Karaļa brīvās pilsētas iedzīvotāji bija atbrīvoti no ceļu un tiltu nodevas maksāšanas. Bulla norādīja, ka Gradeca ir tieši pakļauta karalim, nevis muižniekiem, kuru pārvaldītajās zemēs tā atradās. Pilsēta atradās arī ārpus Zagrebas bīskapijas jurisdikcijas.

Gradecas iedzīvotājiem no saviem līdzekļiem apkārt pilsētai bija jāuzceļ nocietinājumi, ko viņi paveica 1266. gadā. Karaļa vizītes laikā pilsētas iedzīvotājiem bija jāsagādā 12 vērši, 1000 maizes klaipi un 4 mucas vīna, kā arī vizīšu laikā jāapkalpo Slavonijas hercogs vai Horvātijas bans.

Bulla noteica arī Gradecas kontrolētās zemes robežas — pilsētai tika piešķirta zeme uz dienvidiem no Medvednicas kalna, uz rietumiem no Vrapčakas upes un uz ziemeļiem no Savas.

## Ietekme
Jaunajā Gradecā, kuru aizsargāja nocietinājumi, 14. gadsimtā bija apmēram 3000 iedzīvotāju, kas to padarīja par samērā lielu pilsētu Centrāleiropas lauku ainavā. Pilsēta bija Ungārijas Karalistes finanšu centrs un tajā atradās sudraba kaltuve. Gradecu pārvaldīja pilsētas tiesnesis ar mēra pienākumiem, ko katru gadu ievēlēja pilsētas iedzīvotāji. Katru gadu sv. Blaizija dienā (3. februāris) tika ievēlēti arī astoņi zvērinātie un 12 pilsētas padomnieki. Šāda pārvalde Gradecā saglabājās līdz 1850. gadam, kad tā un vairākas citas apdzīvotās vietas tika apvienotas jaunajā Zagrebas pilsētā.

## Atsauces