open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mostara

**Mostara** (, ) ir pilsēta Bosnijas un Hercegovinas dienvidos pie Neretvas upes. Pilsētu gandrīz vienādās daļās atsevišķos rajonos pretējos Neretvas krastos apdzīvo horvāti un bosnieši. Galvenais pilsētas simbols, no kura cēlies arī pilsētas nosaukums un kas attēlots pilsētas ģerbonī, ir Mostaras Vecais tilts.

## Vēsture

Pilsēta dibināta 15. gadsimta beigās un kļuva par Osmaņu impērijā ietilpstošās Hercegovinas vilājeta administratīvo centru. 15. gadsimta vidū pēc arhitekta Sinana skolnieka arhitekta Hairudīna plāna tika uzbūvēts Vecais tilts. 1878. gadā Mostara iekļāvās Austroungārijā. Otrā pasaules kara laikā Mostara tika iekļauta Horvātijas brīvvalstī.

Pēc 2. pasaules kara, sociālistiskās Dienvidslāvijas laikā, Mostara bija tabakas, vīna ražošanas, boksītu ieguves un alumīnija ražošanas centrs.

Bosnijas kara laikā pilsētā notika smagas cīņas. Vispirms 1992. un 1993. gadā serbu spēki 18 mēnešus centās ieņemt pilsētu. To aizstāvēja horvātu un bosniešu spēki. Serbiem izdevās ieņemt lielu daļu no pilsētas. Bojā gāja daudzi iedzīvotāji un ievērojams skaits senu arhitektūras pieminekļu. 1992. gada 12. jūnijā horvātu-bosniešu spēkiem izdevās padzīt serbus no pilsētas, kuri tomēr apšaudīja pilsētu no apkārtējiem kalniem. Pēc serbu padzīšanas sākās kaujas horvātu un bosniešu starpā. 1993. gada 9. novembrī horvātu spēki artilērijas apšaudē iznīcināja Mostaras simbolu - Veco tiltu.

Pēc kara sākās Mostaras atjaunošanu ar ES valstu finansiālu atbalstu. 2004. gada pavasarī svinīgi tika pabeigta Vecā tilta atjaunošana. Atjaunošanu finansēja ASV, Turcija, Itālija, Nīderlande un Horvātija.

## Cilvēki

Mostarā dzimis:

* Sergejs Barbarezs (*Sergej Barbarez*, 1971), futbolists un treneris.

## Sadraudzības pilsētas
Mostaras sadraudzības pilsētas ir:

* Ammāna, Jordānija
* Antālija, Turcija
* Arsoli, Itālija
* Izmira, Turcija
* Kajseri, Turcija
* Montegroto Terme, Itālija
* Ohrida, Ziemeļmaķedonija
* Osijeka, Horvātija
* Orklande, Norvēģija
* Splita, Horvātija
* Tutina, Serbija
* Vukovara, Horvātija

## Atsauces

## Ārējās saites
Alforsīts

__NOTOC__

**Alforsīts** (nosaukts ASV ģeologa Džona T. Alforsa vārdā) - ļoti rets minerāls. Atklāts 1980. gadā. Atrasts bārija silikātu iegulu kontaktā ar granītu un/vai granodiorītu.

## Atradnes
* ASV, Kalifornija - četras atradnes
* Meksika, Lejaskalifornija

## Ārējās saites
* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
Algodonīts

__NOTOC__

**Algodonīts** (nosaukts pēc Algodonesas atradnes Čīlē, kur minerāls tika atklāts) - diezgan rets minerāls. Pirmoreiz aprakstīts 1857. gadā. Atrod hidrotermālas izcelsmes iegulās kopā ar citiem arsenīdiem.

## Atradnes
* Argentīna, Neukena
* ASV
** Kolorādo
** Mičigana - četrpadsmit atradnes
* Austrija, Štīrija
* Bolīvija, Lapasas departaments
* Čīle
** Atakamas reģions, Algodonesas raktuves
** O'Higinsa reģions
* Čehija, Bohēmija
* Francija, Provansa - trīs atradnes
* Irāna, Isfahānas province
* Jaunzēlande, Ziemeļu sala
* Lielbritānija, Anglija, Leičesteršīra
* Namībija, Otdžikoto province
* Šveice - divas atradnes
* Vācija, Bavārija
* Zviedrija, Vermlande - divas atradnes

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Tips 85

**Tips 85 ir** Ķīnas kaujas pamattanks.
Tanks "Tips 85" kļuva par pagrieziena punktu ķīniešu tankubūvē, pabeidzot bezgalīgo sērijas «59/69/79/80» modernizāciju un pilnveidošanu.
Jaunā tanka galvenā un principiālā atšķirība ir metinātais tornis ar aizmugures nišu (pēc rietumu tanku parauga), kas ir uzstādīts uz šasijas "Tips 88".
"Bruņu moduļi" ir izpildīti moduļveidīgi, kas atvieglina to aizstāšanu vajadzības gadījumā. Aizsargspējas ir paaugstinātas ar atvāžamo ekrānveida bortu uzstādīšanu, kas aizsargā ritošo daļu.
Salīdzinot ar iepriekšējām modifikācijām "Tips 85" ir "plūstošs" korpuss, kas ir palielināts garumā. Piekare un kāpurķēdes pilnībā aizgūtas no tanka "80-II".
Pirmie prototipi (1986.g.) tika apbruņoti ar standarta 105 mm "uzgriezto" lielgabalu, kā uz tankiem "80/88". Vēlāk parādījās jauna modifikācija, ko izgatavoja mazā sērijā — "Tips 85-I".
Vēl pēc neilga laika parādījās "Tips 85-II ". Pēc atšķirīgas informācijas tas ir vai nu pašgājējartilērija, kas aprīkota ar mūsdienīgām elektroiekārtām, vai nu komandiera tanks ar papildus sakaru līdzekļiem.
"Tips 85-IIA" tika izstrādāts speciāli priekš Pakistānas. Uz šī tanka uzstādīja "Weston Simfire 2" apkalpju treniņsistēmu.
Tomēr, visi tie bija puslīdzekļi, ko saprata arī ķīniešu speciālisti. Tanks joprojām ievērojami atpalika no rietumu valstu un Krievijas kaujas pamattankiem. Tādēļ tālāka pilnveidošana virzījās bruņojuma pastiprināšanas virzienā, kuras rezultātā tika uz tanka uzstādīta Krievijā ražotais 125 mm gludstobra lielgabals ar automātisko lādiņu ielādēšanu sistēmu.

## Modifikācijas
* "Tips 85-I" (sērijveida modifikācija)
* "Tips 85-II"
* "Tips 85-IIA" (eksporta variants uz Pakistānu)
* "Tips 85-IIM (eksporta variants Pakistānai, 125 mm lielgabals, 1992.g.)
* "Tips 88C" ("Tips 85-IIM" modifikācija, 1997 g.)
* "Tips 85-III" (pilnveidotais "Tips 88C",1995.g.)

## Tanku Tips 85-IIM skaits bruņojumā
Jēkabs Rēdlihs

**Jēkabs Rēdlihs** (dzimis  Rīgā) ir bijušais latviešu hokejists, aizsargs, bijušais Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras lielāko daļu aizvadījis Eiropas spēcīgākajās hokeja līgās, sešas sezonas spēlējot arī Kontinentālās hokeja līgas vienības Rīgas "Dinamo" sastāvā. Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis četros Pasaules čempionātos.

Pašlaik (2020) pārstāv Latvijas čempionāta vienību HK Kurbads..

Viņam ir trīs brāļi, no kuriem divi ir pazīstami hokejisti: Miķelis Rēdlihs un Krišjānis Rēdlihs.

## Karjera
2002. gada NHL draftā viņu izraudzījās Kolumbusas "Blue Jackets" klubs ceturtajā kārtā ar kopējo 119. kārtas numuru. Taču viņš nespēlēja Nacionālajā hokeja līgā, bet pārstāvēja Bostonas Universitātes hokeja komandu. 2006. gada 30. martā J. Rēdlihs parakstīja līgumu ar "Blue Jackets" AHL fārmklubu Sirakjūzas "Crunch". 2006. gada vasarā viņš tika uzaicināts uz NHL kluba "Blue Jackets" pirmssezonas treņinnometni, taču vīzu problēmu dēļ viņam uz ASV neizdevās aizbraukt. 2009. gada 17. jūlijā hokejists parakstīja divu gadu līgumu ar Rīgas "Dinamo". Pēc 2012.—13. gada KHL sezonas līgums ar aizsargu pagarināts netika.

2013.—14. gada sezonas sākumā uz pārbaudes laiku pievienojās Zviedrijas hokeja līgas klubam MODO Hockey, taču tā sastāvā nenostiprinājās. 14. novembrī noslēdza līgumu ar Rīgas "Dinamo" līdz sezonas beigām. Turpmākās divas sezonas spēlēja Čehijas Ekstralīgas vienībās *[[HC Karlovy Vary]]* un *[[Piráti Chomutov]]*, taču tad atgriezās Rīgas "Dinamo" sastāvā. 2017. gada vasarā paziņoja par karjeras beigšanu, un septembra ievadā pievienojās Latvijas čempionāta vienībai HK Kurbads. Kopā ar komandu kļuva par 2018. gada Latvijas čempionu.

Latvijas izlases J.Rēdlihs debitēja 2008. gada Pasaules čempionātā. Kopumā spēlējis četros Pasaules čempionātos. Junioru vecumā viņš piedalījies 1999. gada Eiropas junioru čempionātā, 2000. gada Pasaules čempionātā U-18 un 2002. gada Pasaules čempionātā junioriem.

## Karjeras statistika

## Ārējās saites

* Rīgas "Dinamo" profils 
* Latvijas Hokeja federācijas profils
Miķelis Rēdlihs

**Miķelis Rēdlihs** (dzimis  Rīgā) ir bijušais latviešu hokejists, spēlē malējā uzbrucēja pozīcijā, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2023) pārstāv Latvijas čempionāta vienību Rīgas "Prizma".

## Karjera
Karjeru uzsācis 1999. gadā Rīgas "Prizma" sastāvā. Tajā spēlēja līdz 2002. gadam, kad pārcēlās uz Ziemeļameriku. Tajā vienu sezonu pārstāvēja EJHL (*Eastern Junior Hockey League*) līgas klubus Ņujorkas "Apple Core" un Bostonas "Harbour Wolves". Pēc tam atgriezās Latvijā, kur nākamās divas sezonas spēlēja HK Rīga 2000 sastāvā, kļūstot par divkārtēju Latvijas čempionu, 2004.—2005. gada sezonā lielākoties spēlēja Baltkrievijas čempionātā.

2005.—2006. gada sezonā M. Rēdlihs pārstāvēja Zviedrijas *[[Hockeyallsvenskan|Allsvenskan]]* līgas klubu Ūmeo "Björklöven". Nākamās divas sezonas pavadīja Baltkrievijā — pirmo sezonu pārstāvot Minskas "Yunost" un otru Žlobinas "Metallurg". 2008. gadā parakstīja līgumu ar jaunizveidotās KHL līgas klubu Rīgas "Dinamo". Summējot kopā pirmās trīs KHL sezonas (no 2008.—2009. līdz 2010.—2011.) viņš bija visvairāk spēļu KHL aizvadījušais "Dinamo" spēlētājs. Veiksmīgi uzsāka 2011.—2012. gada sezonu, sezonas pirmajā pusē būdams visas līgas līderis rezultatīvajās piespēlēs. Viņš tika iebalsots 2012. gada KHL Zvaigžņu spēles sākumsastāvā, balsojumā saņemot visvairāk līdzjutēju balsu.

2012. gada maijā pārgāja uz Jaroslavļas "Lokomotiv". Jau sezonas ievadā pārtrūka Rēdliha pēc kārtas aizvadīto spēļu sērija — neizlaižot nevienu regulārās sezonas spēli kopš 2008.—09. gada sezonas, tā bija sasniegusi 243 spēles, kas tobrīd bija visas līgas rekords.

2020. gada rudenī tika atbrīvots no Rīgas "Dinamo" rindām. 2021. gada janvārī Rēdlihs pievienojās Rīgas "Olimp" un tās sastāvā kļuva par Latvijas čempionu. Rēdlihs tika atzīts par izslēgšanas kārtas vērtīgāko spēlētāju.

### Izlases karjera
Spēlējis gan Latvijas U-18, gan U-20 izlašu sastāvos. Divas reizes izcīnījis trešo vietu U-20 čempionāta B divīzijā. Pieaugušo izlases sastāvā debitējis  pret Kazahstānu. Tās sastāvā piedalījies septiņos Pasaules čempionātos (2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011). 2009. gadā tika izcīnīta 7. vieta. Tāpat piedalījies divās ziemas olimpiskajās spēlēs (2006, 2010).

## Privātā dzīve
Viņam ir trīs brāļi — Jēkabs, Krišjānis (abi ir hokejisti) un Kristaps, kurš ir žurnālists. Ir precējies (sievu sauc Līva) un ir divas meitas Justīne un Agate. Pirmās meitas vārdā ir nosaukta kafejnīca - *La Rue Justine*.

## Karjeras statistika
### Klubu statistika

### Karjera Latvijas izlasē

## Atsauces

## Ārējās saites

* KHL profils 
* Rīgas "Dinamo" profils 
* Latvijas Hokeja federācijas profils
Krišjānis Rēdlihs

**Krišjānis Rēdlihs** (dzimis  Rīgā) ir profesionāls latviešu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2024) pārstāv Latvijas čempionāta vienību HK Mogo, pilda komandas kapteiņa funkcijas.

Viņam ir trīs brāļi, no kuriem divi arī ir pazīstami hokejisti: Jēkabs Rēdlihs un Miķelis Rēdlihs.

## Karjera
Profesionālā spēlētāja karjeru K. Rēdlihs uzsāka 1998. gadā, kad spēlēja Latvijas hokeja līgas klubā Rīgas "Dinamo 81'", bet nākamās trīs sezonas aizvadīja Liepājas Metalurga rindās, kas spēlēja arī Austrumeiropas hokeja līgā, 2001.—2002. gada sezonā kļūstot par tās čempioni. 2002. gada NHL draftā viņu izraudzījās Ņūdžersijas "Devils" ar kopējo 154. numuru. K. Rēdlihs devās uz Ziemeļameriku un nākamās četras sezonas aizvadīja "Devils" fārmklubā AHL klubā Olbani "River Rats". 2006. gada martā tika izsaukts uz Ņūdžersijas "Devils", taču nevienu spēli NHL tā arī neaizvadīja.

2006. gadā viņš atgriezās Eiropā, pievienojoties Šveices klubam HC Fribourg-Gottéron, bet lielāko sezonas daļu aizvadīja Krievijas Superlīgas kluba Habarovskas "Amur Tigers" rindās. 2007.—2008. gada sezonu K. Rēdlihs uzsāka Zviedrijas Elitsērijas klubā HK Linkopinga, bet tad pēc tur aizvadītām deviņām spēlēm pārcēlās uz DEL līgas klubu Hamburgas "Freezers". No kluba izveidošanas 2008. gadā līdz pat 2018. gadam Rēdlihs spēlēja Rīgas "Dinamo" sastāvā. Kopā 413 spēlēs atzīmējās ar 129 rezultativitātes punktiem.

2018. gada augustā noslēdza līgumu ar HK Kurbads. 2020.—21. gada sezonā spēlēja HK Mogo sastāvā un nākamās divas sezonas pēc kārtas tika atzīts par Latvijas čempionāta labāko aizsargu.

### Latvijas izlase
Latvijas izlases sastāvā viņš piedalījies deviņos Pasaules čempionātos, 2006., 2010. un 2014. gada Olimpiskajās spēlēs.

## Karjeras statistika
[thumb|220px|K.Rēdlihs 2021. gadā [HK Mogo sastāvā]]

## Atsauces

## Ārējās saites
Raitis Ivanāns

**Raitis Ivanāns** (dzimis  Salaspilī, Latvijas PSR, PSRS) ir bijušais latviešu hokejists, centra uzbrucējs, Latvijas hokeja izlases dalībnieks.

## Karjera
Karjeru viņš sāka kā aizsargs, bet spēlējot Ziemeļamerikā pārkvalificējās par uzbrucēju. Uz Ziemeļameriku viņš devās 1996. gadā kopā ar Aleksandru Andrejevu, Rihardu Augstkalnu, Valēriju Fiļimonovu, Arvīdu Reķi un Rodrigo Laviņu. Ziemeļamerikā Ivanāns sākotnēji spēlēja zemākajās līgās un kļuva par tā saucamo hokeja policistu. Viņš 2004. gadā Milvokī "Admirals" sastāvā kļuva par pirmo Latvijas hokejistu, kurš izcīnīja otras spēcīgākās Ziemeļamerikas hokeja līgas AHL čempiona titulu — Kaldera kausu.

Lai gan nekad nav draftēts NHL draftā,  ar Latvijas hokejistu uz diviem gadiem līgumu noslēdza NHL klubs Monreālas "Canadiens". Leģendārais NHL klubs vēlējās papildināt savas rindas ar vienu no lielākajiem spēlētājiem - 1,92 metru garo un 119 kg smago latviešu uzbrucēju. Pirmajā NHL līguma sezonā sakarā ar NHL lokautu hokejists spēlēja farmklubā, tomēr jau nākamsezon 2005. gada 8. oktobrī Ivanāns debitēja NHL. Tiesa jau pirmajā NHL kautiņā pret garāko NHL hokejistu Zdeno Hāru Ivanāns guva vaiga kaula lūzumu un Monreālas "Canadiens" rindās aizvadīja tikai četras spēles, sezonu aizvadot farmklubā AHL.

 ar Latvijas hokejistu līgumu uz vienu gadu noslēdza cits NHL klubs Losandželosas "Kings". Šajā komandā Ivanāns spēja nostiprināties un aizvadīja pirmo pilno sezonu NHL.  viņš kļuva par astoto Latvijas hokejistu, kas guvis vārtus NHL (spēlē pret Dalasas "Stars").  viņš līgumu ar Losandželosas "Kings" pagarināja uz vēl vienu gadu, bet 2008. gada janvārī to pagarināja vēl par diviem gadiem. 2010. gada 1. jūlijā parakstīja līgumu ar citu NHL klubu: Kalgari "Flames". Kluba sastāvā spēlēja līdz 2011.—2012. gada sezonas beigām, pēc tam pārgāja uz KHL klubu Rīgas "Dinamo", noslēdzot ar to divu gadu līgumu. Tiesa, 2013. gada jūnijā klubs līgumu ar Ivanānu lauza.

2014. gada septembrī Ivanāns paziņoja par karjeras beigām.

Ivanāns 1999. gadā spēlējis Latvijas junioru izlases sastāvā Pasaules U-20 čempionāta "B" grupā, Latvijas pieaugušo izlases rindās Raitis debitēja 2008. gadā, piedaloties Pasaules čempionāta Kanādā.

## Karjeras statistika

## Atsauces

## Ārējās saites

* Yahoo! Sports profils
Alietīts

**Alietīts** (nosaukts itāļu mineraloga *Andrea Alieti* vārdā) — rets mālu minerāls. Atklāts 1969. gadā. Atrodams seno ezeru nogulumos, arī ar magniju bagātos metamorfajos iežos.

## Atradnes
* ASV, Nevada
* Itālija, Emīlija-Romanja
* Krievija, Kolas pussala, *Turij* rags
* Uzbekistāna, Samarkandas vilajets, Zirabulaka kalni

## Ārējās saites

* Mindat.org 
* Webmineral.org
Allargentums

**Allargentums** (no  (*all*) — 'cits' un  — 'sudrabs') ir antimonīdu klases minerāls. Tas atklāts 1950. gadā, bet apstiprināts 1970. gadā. Atrodams sudraba rūdā ar augstu sudraba saturu. Minerāla sastāvā ir 98,87% sudraba.

## Atradnes
* Argentīna — Katamarka un Kordova
* ASV — Kolorādo
* Austrālija — Jaundienvidvelsa, Kvīnslenda
* Čehija — Bohēmija
* Grenlande — Kiitaa
* Kanāda — Ontārio
* Kazahstāna — Kustanajas apgabals
* Norvēģija — Finmarka
* Somija
* Vācija — Saksija
* Zviedrija — Dālarna, Sēdermanlande, Vermlande, Vesterbotena, Vestmanlanda

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Stara Zagora

**Stara Zagora** () ir sena pilsēta Bulgārijas centrālajā daļā (vēsturiskajā Trāķijā) pie Bedačkas upes. Pilsētas ielām ir regulārs plānojums. Pilsētā atrodas vairāki antīko laiku pieminekļi.

## Vēsture
Stara Zagora ir viena no vecākajām apmetnēm Bulgārijā. Tā ir dibināta neolītā. Trāķieši to sauca par Beroji (*Beroe*), tulkojumā "dzelzs", jo pilsētas apkārtnē atradās dzelzs atradnes. Senās Romas laikā pilsētas nosaukums bija *Augusta Trajana* par godu imperatoram Trajānam. Bizantijas laikos pilsētas nosaukums bija Irinipole (*Irinipolis*) par godu imperatorei Irīnai.

717. gadā Stara Zagora un apkārtējais apgabals tika piešķirts Bulgārijai par bulgāru palīdzību cīņā pret arābiem pie Konstantinopoles. Bulgāri pilsētu nosauca par Boruju (*Boruy*). 1122. gadā pie Stara Zagoras notika Berojas kauja, kurā Bizantijas imperators Joans II Komnēns guva pārliecinošu uzvaru pār pečeņegiem.

1371. gadā pilsētu ieņēma osmaņi un tā palika Osmaņu impērijas sastāvā līdz 1886. gadam. Šajā laikā tās nosaukums bija Eskizagra (*Eskizağra*), izņemot laiku starp 1854. un 1870. gadu, kad nosaukums bija Železnika (*Zheleznik*).

## Cilvēki
Stara Zagorā dzimuši:
* Bogdans Filovs (*Богдан Филов*, 1883-1945) — politiķis

## Atsauces

## Ārējās saites
Alleganijīts

__NOTOC__

**Alleganijīts** (nosaukts pēc atradnes Ziemeļkarolīnā) ir diezgan rets minerāls. Atklāts 1932. gadā.

## Atradnes
* ASV
** Kalifornija
** Kolorādo
** Konektikuta
** Masačūsetsa
** Ņūdžersija
** Vašingtona
** Virdžīnija
** Ziemeļkarolīna
* Francija, Pireneji
* Japāna
** Honšu sala - sešas atradnes
** Šikoku sala
* Lielbritānija - Velsa
* Namībija
* Šveice - St. Gallena
* Zviedrija
** Dālarna
** Vermlande

## Ārējās saites

* Mindat.org 
* Webmineral.org
Allabogdanīts

__NOTOC__

**Allabogdanīts** (nosaukts krievu ģeoloģes Allas Bogdanovas vārdā) ir vienreiz meteorītā atrasts minerāls. Atklāts 1997. gadā plesītā, meteorītiem raksturīgā vielā, kas sastāv no divu minerālu (taenīts un kamasīts) maisījuma.

## Atradnes
* Krievija - Sahas Republika, Aldānas plato, Onello upes baseins, Onello dzelzs meteorīts

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Allaktīts

__NOTOC__

**Allaktīts** (no grieķu *allaktein* — "mainīties"; izteiktā pleohroisma dēļ) jeb **elfstorpīts** ir ļoti rets minerāls. Atklāts 1884. gadā Zviedrijā kā sekundārs minerāls metamorfizētās mangāna iegulās. ASV atrasts metamorfizētās cinka iegulās.

## Atradnes
* ASV - Ņūdžersija - divas atradnes
* Zviedrija
** Vermlande - piecas atradnes
** Vestmanlande

## Ārējās saites
* Mindat.org 
* Webmineral.org
Mešheda

**Mešheda** (; *Mashhad*) ir pilsēta Irānas ziemeļaustrumos netālu no Turkmenistānas. Otrā lielākā pilsēta Irānā. Horasānas vēsturiskā galvaspilsēta. Rezāvi Horasānas ostāna centrs. Tā atrodas pie Kašafas upes starp divām kalnu grēdām.

Viena no svētākajām šiītu pilsētām, jo šeit atrodas astotā šiītu imāma Ali al Rida kaps. Pilsētā katru gadu ierodas ap 20 miljoniem svētceļnieku. Ir teiciens, ka "bagātais dodas uz Meku, bet nabagais uz Mešhedu".
Mākslas un gan laicīgās, gan reliģiskās izglītības centrs. Slavena ar savu 1457. gadā dibināto bibliotēku - vienu no vecākajām un slavenākajām islāma pasaulē.

## Vēsture
Pilsēta dibināta Samanīdu impērijas laikā ap 823. gadu un tās nosaukums atvasināts no *mashhad-e-reza* - "mocekļa vieta", jo Abāsīdu kalifa Al Mamūna laikā šeit nogalināja šiītu imāmu Ali al Ridu. Pirms tam šeit atradās ciemats Sanabāda. Pilsēta izveidojās ap imāma kapavietu.
Persijas valdnieks no 1736. līdz 1747. gadam Nadiršahs izvēlējās Mešhedu par savas valsts galvaspilsētu.
1912. gadā imāma kapu apšaudīja krievu karaspēks, izsaucot sašutumu visā šiītu pasaulē.

1994. gada 20. jūnijā mēģināja uzspridzināt imāma kapavietu. Sprādzienā gāja bojā 26 cilvēki. 1998. un 2003. gadā pilsētā notika studentu nemieri.

## Cilvēki
Mešhedā dzimuši:

* Anouše Ansari (*Anousheh Ansari*, 1966) - kosmiskā tūriste
* Alī Hāmenejī (*Ali Khamenei*, 1939-2026) - ajatolla, politiķis
* Ali al Sistani (*Ali al-Sistani*, 1930) - lielajatolla

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Raivis Belohvoščiks

**Raivis Belohvoščiks** (dzimis ) ir bijušais latviešu riteņbraucējs, desmitkārtējs Latvijas čempions individuālajā braucienā. Pēc braucēja karjeras beigām — treneris.

Belohvoščiks trīs reizes (1999., 2001. un 2002. gadā) piedalījies *[[Tour de France]]* daudzdienu velobraucienā, 2001. gadā finišējot 110. vietā. Divas reizes startējis arī *[[Giro d'Italia]]* tūrē. 1999. gada Pasaules čempionātā Trevizo ieņēma ceturto vietu individuālajā braucienā. 2023. gadā šo sacensību uzvarētājs Jans Ulrihs atzina, ka lietojis dopingu, sākot no brīža, kad 1995. gadā kļuva par profesionāli *[[Team Telekom|Telekom]]* komandā. Šī atzīšanās draud ar viņa Sidnejas olimpisko spēļu medaļu un vairāku Pasaules čempionāta medaļu atņemšanu, kā rezultātā R. Belohvoščiks var iegūt Pasaules čempionāta medaļu.

Savu karjeru viņš sāka 1997. gadā *Cédico-Ville de Charleroi* komandā, 1998. gadā viņš brauca *[[Mapei-Bricobi]]* komandā, bet pēc tam četrus gadus brauca *[[Lampre-Daikin]]* komandā. 2006. gada oktobrī viņš parakstīja 2 gadu līgumu ar *[[Saunier Duval]]*. Viņš piedalījies 2000. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, individuālajā braucienā izcīnot 15. vietu, bet grupas braucienā nefinišējot. Arī 2008. gada olimpiskajās spēlēs Belohvoščiks startēja grupas braucienā, bet nefinišēja. Tagad trenē bērnus un jauniešus Rīgas Riteņbraukšanas skolā.

Pēc karjeras beigām strādājis Rīgā par bērnu un jauniešu riteņbraukšanas treneri. Trenējis Latvijas riteņbraucēju Liju Laizāni.

2025. gadā, 49 gadu vecumā startēja Latvijas čempionātā individuālajā braucienā elites kategorijā kopā ar savu dēlu Kristiānu, kurš izcīnīja trešo vietu.

## Sasniegumi lielajās tūrēs

Piezīme: IZST — izstājās

## Atsauces

## Ārējās saites
Pēteris Ugrjumovs

**Pēteris Ugrjumovs**, arī **Pjotrs Ugrjumovs** (, dzimis  Rīgā) ir bijušais PSRS, Latvijas un Krievijas riteņbraucējs.

## Karjera
Mācījies Rīgas 28. vidusskolā Sarkandaugavā (absolvējis 1978. gadā), ar riteņbraukšanu nodarbojas kopš 1975. gada.

Trīskārtējs PSRS čempions riteņbraukšanā. Kopš 1989. gada dzīvojis Itālijā.

Viņš trīs reizes (1990., 1994. un 1996. gadā) piedalījies *[[Tour de France]]* daudzdienu velobraucienā, 1994. gadā uzvarot divos atsevišķos posmos un kopvērtējumā izcīnot augsto 2. vietu, uzreiz aiz spāņa Migela Induraina. 1996. gada *Tour de France* viņš izcīnīja 7. vietu. Vairākas reizes viņš piedalījies arī *[[Giro d'Italia]]* daudzdienu velobraucienā. 1993. gadā viņš kopvērtējumā bija otrais, 1995. gadā trešais, bet 1996. gadā ceturtais.

1996. gadā pārstāvēja Krieviju vasaras olimpiskajās spēlēs Atlantā.

1997. gadā, beidzoties bijušās PSRS ārzemju pases derīguma termiņam, pieņēmis Krievijas Federācijas pilsonību. 2005. gadā, ar īpašu Latvijas Republikas likumu kļuvis par Latvijas pilsoni.

Profesionālo riteņbraucēja karjeru beidzis 1999. gadā. Pēc tam strādājis par "Rietumu Bankas" riteņbraukšanas komandas menedžeri ārzemēs.

## Sasniegumi lielajās tūrēs

Piezīme: IZST — izstājās

## Atsauces

## Ārējās saites
Oktavs Mirbo

**Oktavs Mirbo** (, dzimis  Trevjērā (*Trévières*), Kalvadosas departamentā, miris  Parīzē) bija franču rakstnieks, prozaiķis, dramaturgs un politiskais aktīvists.

Kopumā Oktavs Mirbo ir sarakstījis apmēram 10 romānus (*Le Jardin des supplices*, *Le Journal d'une femme de chambre*), 150 īsos stāstus (*Contes cruels*), deviņu lugas; Mirbo uzskatāms par vienu no izcilākajiem absurda drāmas autoriem (*Farces et moralités*).

## Pazīstamākie darbi

### Romāni
* *Le Calvaire* (1886) (*Pa ērkšķu ceļu*, 1909).
* *L'Abbé Jules* (1888).
* *Sébastien Roch* (1890).
* *Dans le ciel* (1893-1989).
* *Le Jardin des supplices* (1899).
* *Le Journal d'une femme de chambre* (1900) (*Celestinas piedzivojumi*, 1932-1994).
* *Les 21 jours d'un neurasthénique* (1901).
* *La 628-E8* (1907) (*Wilhems otrais*, 1914).
* *Dingo* (1913).
* *Un gentilhomme* (1920).

### Lugas
* *Les Mauvais bergers* (1897) (*Dans Ruls*, 1916).
* *Les affaires sont les affaires* (1903).
* *Farces et moralités* (1904) (*Saglis*, 1905 ; *Epidemija*, 1909 ; *Iemīlējušies*, 1923).
* *Le Foyer* (1908).

### Citi darbi
* *Contes cruels* (1990).
* *L'Affaire Dreyfus* (1991).
* *Lettres de l'Inde* (1991).
* *Combats esthétiques* (1993).
* *Combats littéraires* (2006).

## Bibliogrāfija
*  Pierre Michel — Jean-François Nivet, *Octave Mirbeau, l'imprécateur au cœur fidèle*, Séguier, 1990 
*  Samuel Lair, *Mirbeau et le mythe de la nature*, Presses universitaires de Rennes, 2004 
*  Robert Ziegler, *The Nothing Machine : The Fiction of Octave Mirbeau*, Rodopi, 2007.
*  Yannick Lemarié — Pierre Michel, *Dictionnaire Octave Mirbeau*, L'Age d'Homme, 2011 
*  Anita Staron, *L'Art romanesque d'Octave Mirbeau — Thèmes et techniques*, Wydawnictwo Uniwersytetu Lodzkiego, 2014 
*  *Cahiers Octave Mirbeau*, n° 1-25, 1994-2014 

## Ārējās saites

* Société Octave Mirbeau
* ''Dictionnaire Octave Mirbeau''
* Pierre Michel, ''Bibliographie d’Octave Mirbeau'' (franču valodā)
Kanādas administratīvais iedalījums

[250px|thumbnail|[Kanādas novietojums]]
**Kanādas administratīvais iedalījums** ir Kanādas valsts administratīvi teritoriālais iedalījums no viena (Jukona) līdz pat četriem līmeņiem. Augstāko jeb pirmā līmeņa administratīvo iedalījumu veido Kanādas provinces un teritorijas. Kopā ir 10 provinces un 3 teritorijas, kas visas kopā veido pasaules otru lielāko valsti. Galvenā atšķirība starp Kanādas provincēm un teritorijām ir šāda: provinces saņem tiešas pilnvaras no monarhijas, kamēr teritoriju pilnvaras izdod Kanādas federālā valdība. Līdz ar to provincēm ir lielākas politiskās pilnvaras. Provinces un teritorijas sīkāk iedalās 3642 Kanādas pašvaldībās, kas ir otrā līmeņa administratīvais iedalījums.

Pēc platības lielākā Kanādas administratīvā iedalījuma vienība ir Nunavuta (2 093 190 km²), bet mazākā — Prinča Edvarda Sala (5 660 km²). Pēc iedzīvotāju skaita visvairāk dzīvo Ontārio (13 678 700 iedzivotāji), bet vismazāk — Jukona (33 897 iedzivotāji).

## Iedalījuma vēsturiskā attīstība
Ontārio, Kvebeka, Ņūbransvika un Jaunskotija ir tās provinces, kas 1867. gada 1. jūlijā izveidoja federāciju un pakāpeniski ieguva suverenitāti no Lielbritānijas. Nākamo sešu gadu laikā tām pievienojās Manitoba, Britu Kolumbija un Prinča Edvarda sala.

Hudzona līča kompānija līdz 1870. gadam pārvaldīja lielas platības Kanādas rietumos, līdz tā nodeva šīs zemes Kanādas valdībai. Mūsdienās tā ir daļa no Ziemeļrietumu Teritorijām. 1905. gada 1. septembrī Ziemeļrietumu Teritoriju daļa dienvidos no 60° paralēles kļuva par Albertas un Saskačevanas provincēm.1869. gadā vēlēšanās tika izlemts, ka Ņūfaundlenda joprojām būs britu teritorija, jo vietējie iedzīvotāji baidījās no pārmērīgas Kanādas dominances.

1907. gadā Ņūfaundlenda un Labradora ieguva domīnijas statusu. Tikai 1948. gada referendumā ar nelielu pārsvaru tika izlemts, ka Ņūfaundlenda un Labradora būs Kanādas sastāvā, 1949. gadā tās kļuva par Kanādas desmito provinci.

## Administratīvo līmeņu shēma

## Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

### Provinces

### Teritorijas

## Otrā līmeņa administratīvais iedalījums

## Trešā līmeņa administratīvais iedalījums

## Atsauces
Alloklazīts

__NOTOC__

**Alloklazīts** (no grieķu - "cits" un "lūzt" - norādot uz to, ka šī minerāla skaldnība atšķiras no līdzīgā markazīta skaldnības) - diezgan rets minerāls. Atklāts 1866. gadā. Hidrotermālas izcelsmes minerāls.

## Atradnes
* ASV - Arizona
* Argentīna - Larioha
* Austrālija - Kvīnslenda
* Bulgārija - Sofijas apgabals
* Čehija - Bohēmija
* Francija - Provansa-Alpi-Azūra krasts
* Īrija
* Japāna - Honšu sala
* Kanāda - Ontārio - trīs atradnes
* Lielbritānija - Anglija, Kornvola un Kumbrija
* Maroka
* Rumānija
* Slovākija - Košices apgabals
* Spānija - Andalūzija
* Vācija
** Bādene-Virtemberga
** Hesene
** Reinzeme-Pfalca
** Ziemeļreina-Vestfālene

## Ārējās saites
* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
Vācijas federālās zemes

Vācija ir federāla republika, kas iedalās 16 federālajās zemēs - pavalstīs (vāciski sauktas *Länder*, vienskaitlī *Land*; vienkāršoti tiek dēvētas *Bundesländer*, vienskaitlī *Bundesland*). Trīs no šīm pavalstīm ir atsevišķas pilsētas - Berlīne, Hamburga un Brēmene. Pārējās 13 federālās zemes vācu valodā sauc *Flächenländer* ("platību zemes").

Pēc Otrā pasaules kara beigām Vācijas rietumos esošās zemes sākotnēji tika izveidotas kā atsevišķas administratīvas teritorijas un tikai pēc tam apvienotas savienībā - *Bund* jeb Vācijas Federatīvajā Republikā. Katra no federālajām zemēm tiek pārstāvēta Federālajā padomē (*Bundesrat*).

## Federālās zemes

Nosaukums **brīvvalsts** tiek lietots tikai vēsturiskā nozīmē, jo juridiski mūsdienās šīs federālās zemes neatšķiras no pārējām.

Pirms Vācijas apvienošanas 1990. gadā Rietumvācija sastāvēja no desmit federālajām zemēm. Vācijas Demokrātiskā Republika 1952. gadā bija izveidojusi 15 administratīvos rajonus. Rietumberlīne daudzējādā ziņā bija integrēta Rietumvācijā, tomēr formāli atradās Rietumu sabiedroto pārziņā. Tieši pirms apvienošanās 1990. gada 3. oktobrī 14 no šiem rajoniem tika apvienoti piecās vēsturiskajās federālajās zemēs, kādas eksistēja pirms 1952. gada - tika atjaunota Mēklenburga-Priekšpomerānija, Brandenburga, Saksija-Anhalte, Tīringene, Saksija. Austrumberlīne tika apvienota ar Rietumberlīni, izveidojot jaunu federālo zemi - Berlīni.

### Tālākais iedalījums
* Berlīne un Hamburga tiek iedalītas priekšpilsētās.
* Brēmenes federālā zeme sastāv no diviem pilsētas rajoniem - Brēmenes un Brēmerhāfenes, kas ir teritoriāli atdalītas ar citu federālo zemi - Lejassaksiju.
* Ziemeļreina-Vestfālene iedalās divās "ainavu asociācijās" (*Landschaftsverbände*) - Reinzemē un Vestfālenē-Lipē. Šāds iedalījums pastāv kopš Otrā pasaules kara beigām, kad vienā federālajā zemē tika apvienotas divi kulturāli atšķirīgi apvidi. Mūsdienās šim iedalījumam ir drīzāk simboliska nozīme.
* Lielākās federālās zemes - Bādene-Virtemberga, Bavārija, Hesene, Ziemeļreina-Vestfālene un Saksija tiek iedalīti pārvaldes rajonos (*Regierungsbezirke*).
* **Rajoni** (*Kreise*). Katra federālā zeme, izņemot Berlīni, Hamburgu un Brēmeni, sastāv no rajoniem - lauku rajoniem (*Landkreise*) un pilsētu rajoniem (*Stadtkreise*). Vācijā ir 323 lauku rajoni un 116 pilsētu rajoni - kopā 439 rajoni. Katram no tiem tiek vēlēta padome un izpildvara.

## Ārējās saites
Francijas reģioni

thumb|300px|Francijas reģioni pēc 2016. gada 1. janvāra teritoriālās reformas.

**Francijas reģioni** ir Francijas teritoriāli administratīvā iedalījuma vienības, kam nav likumdošanas varas, taču ir iespēja noteikt vietējos nodokļus un lemt par valsts budžeta daļas izlietojumu. 
Galvenā reģionu atbildība ir izglītības sistēmas uzturēšana un attīstība, kā arī atbildība par lielu daļu infrastruktūras.

Kopš 2016. gada reformas Francija ir iedalīta 18 **reģionos** (), no kuriem 13 atrodas Francijas Eiropas daļā bet pieci atrodas Dienvidamerikā, Karību jūras un Indijas okeāna salās un tiek saukti par aizjūras departamentiem.

## Eiropas daļas reģioni pēc 2016. gada reformas

* Bretaņa (*Bretagne*)
* Burgundija-Franškontē (*Bourgogne-Franche-Comté*), apvienoti agrākie Burgundijas un Franškontē reģioni
* Centrs–Valdeluāra (*Centre-Val de Loire*), līdz 2015. gadam Centra reģions
* Ildefransa (*Île-de-France*)
* Jaunakvitānija (*Nouvelle-Aquitaine*), apvienoti agrākie Akvitānijas, Limuzēnas un Puatū-Šarantas reģioni
* Korsika (*Corse*) (īpašs statuss)
* Lielie Austrumi jeb Grandesta (*Grand Est*), apvienoti agrākie Elzasas, Šampaņas-Ardēnu un Lotringas reģioni
* Normandija (*Normandie*), apvienoti agrākie Augšnormandijas un Lejasnormandijas reģioni
* Odefransa (*Hauts-de-France*), apvienoti agrākie Pikardijas un Ziemeļu-Padekalē reģioni
* Oksitānija (*Occitanie*), apvienoti agrākie  Langdokas-Rusijonas un Dienvidu-Pireneju reģioni
* Overņa-Rona-Alpi (*Auvergne-Rhône-Alpes*), apvienoti agrākie Overņas un Ronas-Alpu reģioni
* Luāra (*Pays de la Loire*)
* Provansa-Alpi-Azūra krasts (*Provence-Alpes-Côte d'Azur*)

### Aizjūras departamenti
* Gvadelupa (*Guadeloupe*)
* Gviāna (*Guyane*)
* Majota (*Mayotte*)
* Martinika (*Martinique*)
* Reinjona (*Réunion*)

## Atsauces

## Ārējās saites
Poopo ezers

**Poopo ezers** (, , ) ir sālsezers ap  uz dienvidiem no Oruro Bolīvijā. Ezers atrodas sausā apvidū un tam ir mainīgs ūdens līmenis. Ezerā ietek Desagvadero upe — Titikakas ezera izteka. Poopo ezera ūdens ir ļoti duļķains; tajā daudzviet ir dubļu sēkļi. Ezers ir ļoti sekls un atrodas sausā apvidū. Pat nelielas nokrišņu daudzuma izmaiņas krasi izmaina ezera platību. Kad tā līmenis paceļas, tas sasniedz  platību.

Poopo ezers ir nozīmīga migrējošu putnu, jo sevišķi flamingo atpūtas un barošanās vieta, tas ir iekļauts Rāmsaras vietu sarakstā.

Pirms — gadiem, kūstot pēdējam Andu apledojumam Poopo ezers bija daļa no daudz lielāka glaciālā ezera, kuru dēvē par Baljivianu (*Ballivián*). Šis milzu ezers iekļāva lielos Altiplano ezerus, arī Titikakas ezeru.

Pēdējā laikā ūdens līmenis ezerā pamazām krītas.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Pasaules ezeru datubāze
Marakaibo ezers

**Marakaibo ezers** () ir liels iesāļūdens ezers Venecuēlā. Eiropieši (Alonso de Oheda) ezeru atklāja 1499. gadā Amerigo Vespuči ekspedīcijas laikā. Ezeru ar Venecuēlas līci saista 55 km garš šaurums, kurš sākas ezera ziemeļu daļā. Ezerā ieplūst daudzas upes, no kurām lielākā ir Katatumbo upe. Marakaibo ezeru var uzskatīt par lielāko Dienvidamerikā, kaut gan daļa ģeogrāfu to uzskata par jūras līci - pēdējā gadījumā lielākais ir Titikakas ezers. Marakaibo ezers uzskatāms arī par vienu no pasaules vecākajiem ezeriem.

Ezers kalpo kā nozīmīgs jūras ceļš Marakaibo un Kabimasas pilsētām - savienojums ar jūru ir mākslīgi padziļināts. Zem ap ezeru esošā Marakaibo baseina atrodas nozīmīgas naftas iegulas (ieguve uzsākta 1914. gadā), kas ezera apkaimi padara par Venecuēlai ļoti nozīmīgu teritoriju. 1962. gadā pāri ezera ziemeļu daļai uzcelts  garais ģenerāļa Rafaela Urdanetas tilts.

Ezera dienvidu un dienvidrietumu daļā vēl ir saglabājušies arī vairāki ciemati uz pāļiem — *palafitos*.

2004. gadā notika strauja ūdenszāļu vairošanās un pat 18% no ezera virsmas klāja ūdenszāles. Venecuēla ik mēnesi iztērēja 2 miljonus dolāru ezera attīrīšanai, taču šie pasākumi nav bijuši veiksmīgi un augs lēnām pārņem ezeru. Nav droši zināms, vai šī ūdenszāle ir vietēja vai invazīva suga. Auga lielo izplatību visdrīzāk veicina ezera piesārņojums ar barības vielām un šī aizaugšana ir likumsakarīgs ezera eitrofikācijas process.

## Skatīt arī
* Pasaules lielāko ezeru saraksts

## Atsauces

## Ārējās saites
Nikaragvas ezers

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q173862"
}

**Nikaragvas ezers** (), arī **Kosivolkas ezers** (*Lago Cocibolca*) vai **Granadas ezers** (*Lago de Granada*), ir liels tektoniskas izcelsmes saldūdens ezers Nikaragvā.  Ezers pēc platības ir lielākais Centrālamerikā, un 19. lielākais pasaulē. Ar otru lielo Nikaragvas ezeru — Managvas ezeru to savieno Tipitapas upe.

Nikaragvieši ezeru bieži dēvē par Saldo jūru (*Mar Dulce*) ezera lielo izmēru dēļ. Vēji, kas pūš uz rietumiem, ezerā var sacelt ļoti lielus viļņus. Ezerā atrodas vairākas salu grupas, šeit dzīvo arī saldūdens haizivis — tagad gan biežāk sastopamas Sanhuanas upē.

Ezeru ar Karību jūru savieno kuģojamā Sanhuanas upe. Tādējādi ezera krastā esošā Granadas pilsēta ir uzskatāma par Atlantijas okeāna ostu, kaut gan tā atrodas tuvu Klusajam okeānam. Kluso okeānu var pat redzēt no ezerā esošās Ometepes salas.

Ometepes salā atrodas divi vulkāni — Konsepsjons (1610 m) un Maderass (1340 m). Salā atrodas arī aizvēsturiskas akmens statujas un petroglifi.

Savulaik bija plāns izbūvēt Nikaragvas kanālu pāri Rivas zemesšaurumam, taču Panamas kanāls tika uzcelts ātrāk. Lai nodrošinātu Panamas kanāla monopolu, ASV ir noslēgusi ar reģiona valstīm īpašu līgumu, tomēr ik pa laikam Nikaragvā tomēr parādās plāni būvēt savu kanālu.

## Skatīt arī
* Pasaules lielāko ezeru saraksts

## Ārējās saites

* Ezera apraksts, attēli (spāniski)
* Pamatinformācija par ezeru
Managvas ezers

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q272380"
}

**Managvas ezers** (), arī **Šolotlans** (*Lago Xolotlán*) ir ezers Nikaragvā, ap 65 km garš un 25 km plats. Ezera nosaukums cēlies no mankemu indiāņu cilts spāņu nosaukuma *Mangue* un *agua* — ‘ūdens’. Savukārt no ezera cēlies Nikaragvas galvaspilsētas Managvas nosaukums.

No Managvas ezera uz Nikaragvas ezeru izteka Tipitapas upe. Ezers ir spēcīgi piesārņots, to ar dzīvsudrabu piesārņojusi arī Kodak rūpnīca 1950. gados. Par spīti piesārņojumam ezera krastā vēl joprojām dzīvo cilvēki un ēd ezerā dzīvojošās zivis. Ezera baseina teritorija ir piedzīvojusi krasu vides apstākļu izmaiņu, galvenokārt — deforestāciju.

1998. gadā vētras laikā ūdens līmenis ezerā kāpa par 3 metriem, iznīcinot daudz māju.

## Ārējās saites

* LakeNet (angliski)
Lielais Sālsezers

**Lielais Sālsezers** () ir hipersāļs ezers, kas atrodas ASV, Jūtas štata ziemeļu daļā. Lielākais sālsezers Rietumu puslodē, 33. lielākais pasaules ezers. Ezers vidēji ir ap  liels taču tā kā ezers ir ļoti sekls, tas strauji maina izmēru dažādos klimatiskajos apstākļos. 1963. gadā ezers samazinājās līdz  platībai, 1987. gadā tas sasniedza .

Lielais Sālsezers ir lielākais no agrāk eksistējušā Bonnevilas ezera atlikušajiem ezeriem. Ezeram nav iztekas, tas tikai iztvaiko. Rezultātā Lielajam Sālsezeram raksturīgs ļoti augsts sāļums, kas ievērojami pārsniedz jūras ūdens sāļumu — ezera ūdens satur 5—27% sāls. Vairums cilvēku ezerā tā ūdens augstā blīvuma dēļ var brīvi peldēt, īpaši nekustoties. Sāļu saturs ir ļoti līdzīgs jūras ūdens sāls saturam. Īpaši sāļš ir ezera ziemeļu daļas (Ganisona līcis) ūdens. Ezers ir nozīmīga putnu barošanās un uzturēšanās vieta. Sāļā ūdens dēļ ezerā nav nevienas zivs, taču dzīvo viena nelielu garneļu suga (*Artemia franciscana*).

Ezera dienvidaustrumu un austrumu daļā atrodas Soltleiksitija un tās piepilsētas, savukārt ziemeļu un rietumu krasti ir praktiski neapdzīvoti. Pāri ezera ziemeļu daļai pa uzbērumu iet dzelzceļš, kas atšķeļ no galvenās ezera daļas divus līčus.

Siltais Lielā Sālsezera ūdens izraisa īpašus laika apstākļus. Vēlos rudeņos, ziemas sākumā un pavasarī ezera krastos bieži spēcīgi snieg, jo virs ezera sasilušās gaisa masas krastā strauji atdziest un rada spēcīgus sniega nokrišņus.

Ezera krastos tiek iegūta vārāmā sāls.

1877. gadā, kādas dienas pievakarē, sāls ieguves strādnieku grupa novēroja pie ezera ziemeļu krasta lielu dzīvnieku, kura ķermenis esot bijis līdzīgs krokodila ķermenim, bet galva bijusi kā zirgam. Dzīvnieks esot uzbrucis kādam cilvēkam. Daži uzskata, ka strādnieki sajaukuši šo zvēru ar bizonu, tomēr nostāsti par ezera briesmoni tagad šeit ir populāri.

## Salas
Mainīgā ūdens līmeņa un neskaidro kritēriju dēļ nav noteicams precīzs salu skaits ezerā. Saskaņā ar ASV Ģeoloģijas dienestu ezerā ir astoņas salas ar saviem nosaukumiem, taču tās visas pie zema ūdens līmeņa ir savienotas ar krastu. Ezerā ir arī citi sēkļi un saliņas, kas visas pie augstāka ūdens līmeņa pazūd.

Vairākas no šīm salām ir ļoti nozīmīgas putnu ligzdošanas un barošanās vietas un vairākās no tām dabas aizsardzības nolūkos pieeja ir liegta.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Friends of the Great Salt Lake (Lielā Sālsezera draugi) - ezera karte
* Lielā Sālsezera baseina hidroloģiskā observatorija
Mičigans

**Mičigans** () ir viens no pieciem Lielajiem ezeriem un vienīgais, kas pilnībā atrodas ASV teritorijā (Indiānas, Ilinoisas, Viskonsinas un Mičiganas štati). Ezera nosaukums cēlies no odžibvu indiāņu vārda *mishigami* — ‘lielais ūdens’. Piektais lielākais ezers pasaulē. Krasta līnijas garums ir . Ezers atrodas vienā līmenī ar Hūronu, ar kuru tas ir savienots. Ģeoloģiski un hidroloģiski Hūrons un Mičigans ir viens ezers, būtībā — pasaulē lielākais ezers. Tomēr abi ezeri ir ģeogrāfiski nošķirti.

Mičigana krastos dzīvo ap 12 miljoni cilvēku. Mičiganas štata ziemeļu daļā gar ezera krastu izvietotas daudzas atpūtas un tūristu pilsētas. Kopumā ezera krastā atrodas 18 pilsētas, kurās iedzīvotāju skaits pārsniedz 30 000.

Ļoti populāras ir Mičigana pludmales, jo sevišķi Mičiganas štatā un Indiānas ziemeļu daļā. Šī iemesla dēļ Mičiganu nereti dēvē par "trešo krastu" - pirmie divi ir Atlantijas un Klusā okeāna krasti. Ūdens temperatūra tūrisma sezonas laikā ir 13—21&nbsp;°C; pludmales ir no skaistām kvarca smiltīm. Čikāgas pilsēta ik gadus ieved jaunas smiltis pilsētas pludmalēm.

Mičigana krastā atrodas viens no pasaules iespaidīgākajiem pilsētu siluetiem - Čikāgas debesskrāpju rajons. No lielākās daļas ezera krastu otru krastu nevar redzēt.

## Ārējās saites

* ASV Vides aizsardzības aģentūras Lielo ezeru atlass

## Skatīt arī
* Pasaules lielāko ezeru saraksts
* Pasaules lielākie ezeri pēc tilpuma
Libereca

**Libereca** () ir pilsēta Čehijas ziemeļos pie Neises upes. Liberecas apgabala centrs. Vēsturiski Sudetu vāciešu centrs. Libereces zooloģiskais dārzs (dib. 1919. gadā) ir vecākais valstī. Viens no Liberecas tramvaja maršrutiem iet uz 12 kilometru attālo Jabloņecu pie Nisas.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1348. gadā. 1622. gadā Albrehts fon Valenšteins ieguva to īpašumā. Kopš 1579. gada pilsētā attīstījās tekstilrūpniecība. 19. gadsimta beigās Libereca sāka ļoti strauji attīstīties kā kūrortpilsēta.

20. gadsimta 30. gados kļuva par Sudetu vāciešu politisko centru. Pēc 1938. gada Minhenes vienošanās Libereca (toreiz Reihenberga) kļuva par Trešā Reiha Sudetu apgabala (*Sudetengau*) centru. Pēc kara, pamatojoties uz Beneša dekrētiem, visi pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti un pilsētā ieceļoja čehi.

## Cilvēki
Liberecā dzimuši:

* Tomāšs Enge (*Tomáš Enge*, 1976-) - Formula 1 pilots
* Herberts Feigls (*Herbert Feigl*, 1902-1988) - filozofs
* Konrāds Henleins (*Konrad Henlein*, 1898-1945) - politiķis
* Ferdinands Porše (*Ferdinand Porsche*, 1875-1951) - inženieris
* Otfrīds Preislers (*Otfried Preußler*, 1923-2013) - rakstnieks

## Atsauces

## Ārējās saites
Titikakas ezers

**Titikakas ezers** (, aimaru un ) ir pasaulē augstākais komerciāli kuģojamais ezers — tā vidējais ūdens līmenis ir 3812 metrus virs jūras līmeņa. Tas ir arī Dienvidamerikas lielākais saldūdens ezers — tā virsmas platība ir ap 8372 km2. Iesāļais Marakaibo ezers Venecuēlā ir lielāks (ap ), taču daļa ģeogrāfu uzskata, ka Marakaibo ezers drīzāk ir jūras līcis.

Titikakas ezers atrodas Altiplano augstienē Andos. Ezerā ieplūst vairāk nekā 25 upes. Ezeru baro arī nokrišņi un ledāji. No ezera izplūst Desagvadero upe, kas cauri Bolīvijai plūst uz Poopo ezeru. Noteces veidā no ezera izkļūst mazāk nekā 5% ūdens, pārējais iztvaiko pateicoties augstajai temperatūrai un spēcīgajiem vējiem.

Ezera dienvidaustrumu daļu no galvenās ezera daļas nodala Tikvinas šaurums. Bolīvieši mazāko daļu sauc Viņaimarkas ezeru (*Lago Huiñaymarca*) un lielāko daļu — par Čukito ezeru (*Lago Chucuito*). Peruāņi tās attiecīgi sauc Mazo ezeru (*Lago Pequeño*) un Lielo Ezeru (*Lago Grande*).

Tā kā Bolīvijai nav tiešas pieejas jūrai, tā ir izveidojusi savu floti Titikakas ezerā.

## Titikakas ezera salas
thumb|200px|left|Titikakas ezera karte
Ezerā ir vairāk kā 41 salas, no kurām dažas ir blīvi apdzīvotas. Pirmiedzīvotāji Titikakas ezerā no niedrēm izveidojuši ap 43 mākslīgu, peldošu salu grupu - vienu no interesantākajām reģiona tūrisma atrakcijām.

Takiles salas iedzīvotāji izgatavo izcilas kvalitātes ar rokām austus izstrādājumus.

Amantani salā dzīvo vairāki tūkstoši cilvēku, kas runā kečvu valodā. Šai salai raksturīgs unikāls kultūras mantojums un raksturīga, lieliski saglabājusies lauksaimnieciskā kultūrainava.

## Skatīt arī
* Pasaules lielāko ezeru saraksts
* Pasaules lielākie ezeri pēc tilpuma

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pasaules ezeru datubāze - Titikakas ezers 
* Daudz interesantu faktu, vēsture
Hūrons

**Hūrons** (, ) ir viens no Lielajiem ezeriem uz ASV un Kanādas robežas. Ezeram nosaukumu devuši francūži pēc ezera krastā dzīvojošās hūronu cilts nosaukuma. Hūrons ir sava veida centrālais no Lielajiem ezeriem — tas ir savienots ar Mičiganu, dienvidos un austrumos no tā atrodas Ēri ezers un Ontārio ezers. Ar Augšezeru rietumos to savieno platā Sentmēri upe. Hūrons ir otrs lielākais no Lielajiem ezeriem un trešais lielākais pasaulē (ceturtais, ja pieskaita Kaspijas jūru). Līdzīgi pārējiem Lielajiem ezeriem, Hūrons radies, atkāpjoties ledājam.

Hūronā atrodas pasaulē lielākā ezera sala — Manitulina (2766 km²), kas no Hūrona atdala Džordža līci. Ezerā ir daudzas citas salas.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Pasaules lielāko ezeru saraksts
* Pasaules lielākie ezeri pēc tilpuma

## Ārējās saites
Ēri ezers

**Ēri ezers** (; nosaukts ēri cilts vārdā - šie indiāņi dzīvoja ezera dienvidu krastā) ir 11. lielākais pasaules ezers un ceturtais lielākais no Lielajiem ezeriem. Ēri ezeru eiropieši sasniedza pēdējo, 1669. gadā, pēc pārējo Lielo ezeru atklāšanas. Salīdzinājumā ar pārējiem Lielajiem ezeriem Ēri ezers ir vistālāk dienvidos, seklākais un pēc tilpuma mazākais. Ziemeļos no ezera atrodas Kanādas province - Ontārio, bet dienvidos - ASV štati Mičigana, Ņujorka, Ohaio, Pensilvānija. Ezera krastā atrodas Kanādas tālākais dienvidu punkts - šeit atrodas Pointpelē nacionālais parks.

## Saimniecība un vides problēmas
Ēri ezers rada labvēlīgus apstākļus lauksaimniecībai tam pieguļošajās zemēs - ezera ziemeļu krasts apgādā Kanādu ar augļiem un dārzeņiem, te atrodas arī vīna dārzi. Ezers ir bagāts ar daudzām zivju sugām un piemērots zvejai - Ēri ezerā joprojām ir pasaulē lielākā saldūdens zivju nozveja. Jau 1960. gados ezerā tika atklāts piesārņojums un vēl joprojām norisinās debates par to, vai vajadzētu nozveju turpināt. Šis ir visvairāk piesārņotais no Lielajiem ezeriem. 1969. gadā Ēri ezerā ietekošā Kujahogas upe bija tik ļoti piesārņota ar naftas produktiem, ka upē notika postošs ugunsgrēks. Ezerā jau kopš 1960. gadiem izpaužas eitrofikācijas process ar aļģu masveida "ziedēšanu". Mūsdienās piesārņojums ir samazinājies, taču ezera centrālajā daļā joprojām saglabājusies mirusī zona. Ezerā ievazātas daudzas tam svešas sugas.

## Ģeogrāfija, klimata īpatnības
200px|left|thumb|Ēri ezers no kosmosa
Ezera rietumu daļa ir salīdzinoši seklāka - vidējais dziļums ir 13 m un maksimālais dziļums - 19 m. No Lielajiem ezeriem Ēri ezers visātrāk un visbiežāk aizsalst. Ūdens apmaiņa ezerā notiek salīdzinoši ātri - 2,6 gados. Ezera seklums rada salīdzinoši lielākus draudus krastā esošajām pilsētām - spēcīgu vētru laikā ūdens tiek sadzīts vēja virzienā. 2003. gada novembra vētras laikā Bufalo pilsētā ūdens vidējais līmenis cēlās par 2,1 metru, viļņu augstums sasniedza 4,5 metrus.

Galvenā ieteka ezerā ir Detroitas upe, kas no Hūrona nes trīs Lielo ezeru ūdeni. Izteka - Niagāras upe. Tā kā uz Niagāras atrodas Niagāras ūdenskritums, Ēri ezeru ar Ontārio ezeru savieno Vellendas kanāls.

## Atsauces

## Ārējās saites

## Skatīt arī
* Pasaules lielāko ezeru saraksts
* Pasaules lielākie ezeri pēc tilpuma
Koldinga

**Koldinga** () ir pilsēta Dānijā, Jitlandes pussalas austrumkrastā, jūras osta. Pilsētā atrodas 11. gadsimta pils - *Koldinghus*. Augstākā dizaina skola - *Designskolen Kolding*. Ar 57 540 iedzīvotājiem tā ir septītā lielākā Dānijā.

Vēsturiski pazīstama kā divu kauju vieta - 1658. gadā starp zviedru un apvienotajiem poļu-dāņu spēkiem un 1849. gadā starp dāņu un vācu spēkiem Pirmā Šlēzvigas kara laikā.

## Ārējās saites
Mistasini ezers

**Mistasini ezers** () ir pēc platības lielākais dabiskais ezers Kvebekas provincē Kanādā. Atklāts 1672. gadā. Ap ezeru atrodas plaši egļu, bērzu, priežu un baltegļu meži, šeit darbojas mežrūpniecības industrija. Ap ezeru atrodas Kanādā lielākās melleņu plantācijas. Ezera dienvidu galā atrodas krī indiāņu pilsētiņa Mistisini.

Ezera nosaukums cēlies no krī valodas apzīmējuma *mista assini* — ‘liels akmens’, kas attiecas uz 3 m augstu ledāja atstātu akmeni pie ezera iztekas Rupertas upes sākuma.

Salu virkne ezeru gandrīz pārdala divās daļās. Ezerā manīti saldūdens Ungavas roņi, tas ir bagāts ar zivīm.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mūzikas stilu uzskaitījums

**Mūzikas stilu uzskaitījums** ir uzskaitījums, kurā ir uzskaitīti mūzikas stili alfabētiskā secībā. 

## A

* Alternatīvais roks
* Ambientā mūzika
* Ārtroks
* Avangarda mūzika

## B

* Blūzs
* Blūzroks

## D

* Dabsteps
* *[[Drum and bass]]*
* Džezs
* Džezroks

## E

* Elektroniskā mūzika
* Ekomūzika

## F

* Fankmūzika
* Folkmūzika

## G

* Garāžroks
* Glemroks
* Gotiskais roks
* Grandžmūzika
* Gospelis

## H

* Hausmūzika
* Hiphops

## I

* Indīroks
* Industriālā mūzika

## J

* Jaunais vilnis

## K

* Kantrimūzika
* Klasiskā mūzika

## L

* Latīņamerikāņu mūzika

## M

* Melodiskā mūzika
* *[[Neue Deutsche Härte]]*

## N

* Ņūmetāls

## P

* Pankroks
* Pasaules mūzika
* Popmūzika
** Japāņu popmūzika
** Korejiešu popmūzika
* Psihedēlija

## R

* Regejs
* Regtaims
* Repkors
* Ritmblūzs
* *[[Rockabilly]]*
* Rokenrols
* Rokmūzika

## S

* Sintpops
* Ska
* Smagais metāls
* Smagais pankroks

## Š

* Šlāgermūzika

## T

* Tautas mūzika
* Trokšņu mūzika
* Trokšņu roks
* Tehno
* Transs
* Triphops

## Z

* Zuks

## Skatīt arī
* Elektroniskās mūzikas žanru uzskaitījums