Kāla ezera salas

Dabas liegums **Kāla ezera salas** atrodas Madonas novada Vestienas pagastā. Tas ietilpst aizsargājamo ainavu apvidū ''Vestiena''. Trīs no Kāla ezera salām — Tolkas, Lielā Vestienas un Vistu sala ar kopīgo platību 28.3 ha kopš 1927. gada ir valsts aizsardzībā. 1977. gadā tajās izveidots botāniskais liegums, bet no 1999. gada tas ir dabas liegums. Kopš 2004. gada Kāla ezera salas ir Natura 2000 teritorija.

## Raksturojums
75 % dabas lieguma teritorijas aizņem Eiropas Savienības aizsargājamie biotopi Latvijā — jaukti platlapju meži (kas ir arī Latvijas īpaši aizsargājamais biotops), boreālie meži un purvaini meži. Konstatētas sešas īpaši aizsargājamās un retās augu, piecas putnu un astoņas bezmugurkaulnieku sugas.

Tolkas salas platība ir 16,6 ha. Tās lielāko daļu uz pauguriem aizņem vairāk nekā 150 gadus veci egļu meži ar ozolu piejaukumu. Audzes otro stāvu veido oši un liepas. Salas centrālajā daļā, kas ir nedaudz zemāka, aug arī bērzi un apses, bet vidū atrodas pārpurvojusies ieplaka ar sfagniem un pārejas purviem raksturīgiem lakstaugiem.

Lielās Vestienas salas platība ir 10,5 ha. Salai raksturīgas stāvas nogāzes, arī tajā aug vairāk nekā 150 gadus vecs egļu mežs ar ozolu, bērzu, apšu, ošu piejaukumu. Salas dienvidaustrumu daļā ir sastopamas arī mitriem krūmājiem un pļavām raksturīgas augu sugas — purva cietpiene *Crepis paludosa*, kārkli *Salix spp.* un grīšļi *Carex spp.*

Vistu salas platība ir 1,2 ha. Tās augstākajā, ziemeļrietumu daļā ir reta ozolu audze, kurā ir lazdas. Pārējā daļā mežaudze nav izveidojusies, tur ir krūmājs ar atsevišķiem baltalkšņiem un blīgznām.

Apkārt salām ir dažāda platuma niedru un upes kosu josla. Austrumu pusē tā savieno Lielo Vestienas salu ar Mazo Vestienas salu, kas neietilpst dabas liegumā.

Salas nav apdzīvotas, uz tām neatrodas būves vai ēkas, kā arī nav kultūrvēsturisku objektu. Teritorija tiek izmantota atpūtai un makšķerēšanai, tādēļ konstatētas nakšņošanas un ugunskuru vietas. Intensīvāk izmantotajās uzturēšanās vietās (Tolkas salā) vērojama augsnes erozija. Dabas lieguma teritoriju negatīvi ietekmējošie faktori ir piesārņojums ar sadzīves atkritumiem, koku ciršana un bezmugurkaulniekiem nozīmīgu kritalu savākšana ugunskuru kurināšanai, kā arī traucējumi pavasaros putnu ligzdošanas laikā. Cilvēka darbības rezultātā ir izjaukta Vistu salas biotopa dabiskā attīstība.

Dabas lieguma mērķi ir novērst tiešu antropogēno ietekmi, nodrošināt meža biotopu dabisku attīstību un saglabāt esošo bioloģisko daudzveidību. Tādēļ ierosināts visā dabas liegumā *Kāla ezera salas* noteikt regulējamo režīmu, kurā būtu aizliegts apmeklēt šo teritoriju.

## Aizsargājamie biotopi un sugas
Inventarizējot potenciālās Eiropas aizsargājamo dabas teritoriju tīkla NATURA 2000 vietas Latvijā, veikta teritorijas apsekošana. Atkārtoti teritorija apsekota dabas aizsardzības plāna izstrādes laikā 2007. gadā.

Dabas liegumā konstatēti 3 Eiropas Savienības prioritārās nozīmes aizsargājamie meža biotopi: jaukti platlapju meži (7,46 ha jeb 26,4 % no teritorijas), boreālie meži (13,53 ha jeb 47,8 %) un purvaini meži (0,35 ha jeb 1,2 %).

Platlapju mežu audzes ir dažāda vecuma. Tajās sastopami oši, kļavas, liepas, gobas un ozoli. Boreālie meži — ilgu laiku saimnieciskās darbības neskarti, dažāda vecuma mistroti egļu un apšu meži. Tiem raksturīgs liels daudzums dažādu dimensiju mirušās koksnes kritalu, atvērumi audzes klājā. Purvaini meži ir neliela teritorija Tolkas salas rietumu daļas reljefa pazeminājumā. Tur sastopama reta un aizsargājama sūna — ēnāja stāvaine *Hylocomium umbratum*.

Veicot teritorijas apsekošanu, konstatēts, ka laika gaitā ir mainījies gan sugu skaits, gan sastāvs. Lielajās salās ir samazinājies pļavām un meža klajumiem jeb laucēm raksturīgais sugu skaits, taču konstatētas arī jaunas sugas, kas nebija 1978—79. gada uzskaitē. Vairāk mainījusies ir Vistu salas flora — tur izzudušas 33 sugas, bet no jauna konstatētas 35.

Kopumā ir konstatētas 15 dabisku meža biotopu speciālās un indikatorsugas (sūnu,
ķērpju, augu, sēņu sugas), kas izzūd koksnes iegūšanai apsaimniekotos mežos. Daļa no tām ir īpaši aizsargājamas. 

Dabas liegumā ir līdz šim Latvijā zināmā lielākā atradne sīpoliņu zobainītei *Dentaria bulbifera*. Tā ir suga, kuras atradnēs veidojami mikroliegumi. Lielziedu uzpirkstīte *Digitalis grandiflora* 2007. gadā konstatēta visās trijās salās (1978.—79. gadā bija tikai Vistu salā). Īpaši aizsargājamas un retas sugas dabas liegumā ir arī zaļziedu naktsvijole *Platanthera chlorantha*, smaržīgā naktsvijole *Platanthera bifolia*, apdzira *Huperzia selago*, gada staipeknis *Lycopodium annotinum*. Nelielais aizsargājamo sugu skaits saistīts ar salu izolētību.

## Atsauces