open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kurzemes Vārds

**"Kurzemes Vārds"** ir viens no vecākajiem dienas laikrakstiem Latvijā un lielākais reģionālais laikraksts Latvijā. iznāk latviešu valodā četras reizes nedēļā. Pirmais numurs iznāca 1918. gada 27. novembrī. Laikrakstam ir arī vairāki pielikumi, izdevniecība "Kurzemes Vārds" izdod žurnālu "Liepājas Vēstules", bet tās ziņu portāls ir liepajniekiem.lv.

## Atsauces
Kalnu slēpošana 2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

**[[Kalnu slēpošana]] [[2026. gada ziemas olimpiskās spēles|2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs]]** bija viens no 16 sporta veidiem, kas tika aizvadīts XXV ziemas olimpisko spēļu laikā. Sacensības notika Stelvio slēpošanas centrā Bormio (vīriešiem) un *[[Olimpia delle Tofane]]* trasē Kortīnā d'Ampeco (sievētēm) no 2026. gada 7. februāra līdz 18. februārim. Tajās tika izcīnīti medaļu komplekti 10 disciplīnās (5 vīriešiem un 5 sievietēm). Salīdzinot ar iepriekšējām spēlēm, sacensību programmā vairs nebija iekļautas jaukto komandu paralēlās sacensības, bet kombinācija tika aizvietota ar komandu kombināciju, kurā katrā komandā divi dalībnieki — viens veic nobraucienu, bet otrs slalomu.

Latviju šajās olimpiskajās spēlēs pārstāvēja trīs kalnu slēpotāji — Dženifera Ģērmane, Liene Bondare un Elvis Opmanis.

## Kvalifikācija
Sportistiem bija pieejamas ne vairāk kā 306 vietas (153 vīriešiem un 153 sievietēm). Viena nacionālā olimpiskā komiteja varēja pieteikt ne vairāk kā 22 sportistus (ne vairāk kā 11 vīriešus un 11 sievietes). Katrai valstij sākotnēji tika piešķirta viena vīriešu un viena sieviešu kvota, ja sportists atbilst minimālajiem pamata kritērijiem. Pārējās kvotas bija atkarīgas no sportistu skaita Pasaules kausa starta saraksta labāko 30 vidū. 

## Sacensību kalendārs

## Medaļnieki

### Vīrieši

### Sievietes


## Medaļu kopvērtējums

## Latvijas sportisti

## Atsauces
Šabēlle

**Šabēlle** (; ; , *Šäbälle wänz*) ir upe Austrumāfrikā, Etiopijā un Somālijā, tiek pieskaitīta Džubas baseinam. Sākas Etiopijā uz Sidamas un Oromijas robežas Etiopijas kalnienes austrumos pie Hogiso ciema; upes izteka sidamiem un oromiešiem ir svēta vieta. Augštecē plūst austrumu virzienā pa Bales kalniem, pie Robegerdžedas 1989. gadā uzbūvēta Melka Vakenas hidroelektrostacija, kas ar 153 MW jaudu ir Etiopijas lielākā strāvas ražotāja. Noplūstot Ogadenas tuksnesī, upe pagriežas uz dienvidaustrumiem. Visā garumā upes ūdens tiek intensīvi izmantots lauksaimniecībai un tās tecējums parasti apsīkst iepretī Mogadīšo. Džubas upē 400 km tālāk uz dienvidrietumiem upe ieplūst tikai nokrišņiem ļoti bagātās sezonās. Lielākās pilsētas krastos ir Gode Etiopijā un Beledveine un Džauhara Somālijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Distanču slēpošana 2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

**[[Distanču slēpošana]] [[2026. gada ziemas olimpiskās spēles|2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs]]** bija viens no 16 sporta veidiem, kas tika aizvadīts XXV ziemas olimpisko spēļu laikā. Sacensības notika Fabio Kanala slēpošanas centrā Tezero no 2026. gada 7. februāra līdz 22. februārim. Tajās tika izcīnīti medaļu komplekti 12 disciplīnās — 6 vīriešiem un 6 sievietēm. Pirmo reizi sievietēm un vīriešiem bija vienādi distanču garumi.

Latviju šajās olimpiskajās spēlēs pārstāvēja septiņi distanču slēpotāji — Raimo Vīgants, Lauris Kaparkalējs un Niks Saulītis vīriešiem, kā arī Patrīcija Eiduka, Kitija Auziņa, Linda Kaparkalēja un Samanta Krampe sievietēm. Labāko rezultātu sasniedza P. Eiduka, izcīnot 11. vietu 50 km distancē klasiskajā stilā. 

## Sacensību kalendārs

## Medaļnieki

### Vīrieši

### Sievietes



## Medaļu kopvērtējums

## Latvijas sportisti

## Atsauces
Snovbords 2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

**[[Snovbords]] [[2026. gada ziemas olimpiskās spēles|2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs]]** bija viens no 16 sporta veidiem, kas tika aizvadīts XXV ziemas olimpisko spēļu laikā. Sacensības notika Livinjo sniega parkā un Livinjo akrobātikas un mogula parkā (Livinjo) no 2026. gada 5. februāra līdz 18. februārim. Tajās tika izcīnīti medaļu komplekti 11 disciplīnās (5 vīriešiem, 5 sievietēm un 1 jauktajām komandām).

## Sacensību kalendārs

## Medaļnieki

### Vīrieši

### Sievietes

### Jaukti


## Medaļu kopvērtējums

## Atsauces
Speništauna

**Speništauna** () ir pilsēta Jamaikas dienvidkrastā, uz rietumiem no valsts galvaspilsētas Kingstonas. Speništauna ir Jamaikas kolonijas vēsturiskā galvaspilsēta no 1534. līdz 1872. gadam, kad galvaspilsēta tika pārcelta uz Kingstonu. Pilsētā atrodas nacionālais arhīvs un senas baznīcas.

Speništauna dibināta 1534. gadā kā **Vilja de la Vega** () un kalpoja kā Spāņu Jamaikas galvaspilsēta. 1655. gadā Jamaiku sagrāba angļi un pārdēvēja pilsētu par Speništaunu (Spāņu pilsētu). 

## Ārējās saites
* 

## Atsauces
Konstantīns Paščenko

**Konstantīns Paščenko** (; dzimis , miris ) bija Krievijas impērijas valsts darbinieks, Kurzemes civilgubernators no 1885. līdz 1888. gadam, slepenpadomnieks.

Mācījies Odesas Rišeljē licejā. Valsts darbā no 1855. gada. 1874. gadā tika iecelts par Hersonas vicegubernatoru. No 1883 līdz 1885. gadam — Arhangeļskas gubernators. 1885. gadā iecelts par Kurzemes gubernatoru. Guberņas vadīšanas laikā pastiprināja pārkrievošanas politiku. 1888. gadā iecelts par Pleskavas gubernatoru, miris amatā esot.

## Ārējās saites
Sanmigels

**Sanmigels** (), arī **Čaparastike** () ir stratovulkāns Salvadoras austrumu daļā Sanmigelas departamentā, augstums — 2130 m, krātera diametrs — 800 m. Atrodas ap 15 km uz dienvidrietumiem no Sanmigelas pilsētas. Atšķirībā no saviem kaimiņiem, saglabā aktivitāti arī 21. gadsimtā.

Iežu sastāvs — andezīts, bazalta andezīts, pikrobazalts. Vulkāna simetriskais konuss tiek uzskatīts par vislabāk izveidoto valstī. Vulkāns ir nozīmīgākā ainavas iezīme līdzenumā ar vidējo augstumu 100 metri, kas to ieskauj austrumu, dienvidu un rietumu nogāzēs. Tā ziemeļu nogāzē tas saskaras ar pašlaik neaktīvo Pakajala vulkānu.

## Aktivitāte
2002. gada 16. janvārī no virsotnes krātera notika neliels tvaika, gāzes un pelnu izvirdums, kas ilga 3 stundas, bet neradīja nopietnus postījumus. Oglekļa dioksīda emisijas tika uzraudzītas kopš 2001. gada novembra, un to pastāvīgā palielināšanās turpināja pieaugt līdz pat izvirdumam.

Divpadsmit gadus vēlāk, 2013. gada 29. decembrī, plkst. 10:30 pēc vietējā laika Sanmigela vulkāna izvirdums izmeta pelnus un dūmus debesīs, un tas izraisīja tūkstošiem cilvēku evakuāciju 3 km rādiusā ap vulkānu. To ievadīja un izraisīja pastiprināta seismiskā aktivitāte, kas sākās plkst. 06:30 pēc vietējā laika. Kā parasti, vulkāns ātri nomierinājās, tomēr izvirduma laikā pelnu stabs pacēlās līdz 5 km augstumam un šādas jaudas izvirdumi šim vulkānam ir retāki — iepriekšējais tāds bijis 1976. gadā.

Parastais Sanmigela izvirduma tips ir nelieli līdz mēreni sprādzieni virsotnē ar pelnu izmešanu. 20. gadsimtā uzskaitīti 16 izvirdumi, un tas tiek uzskatīts par vienu no aktīvākajiem valsts vulkāniem. Līdz 1867. gadam izvirdumi notika arī vulkāna sānos, taču pēc šī gada tie bijuši tikai no virsotnes. Dienvidaustrumu sānu lavas plūsmas ir bijušas lielākās un veido plašus, skraji apaugušus lavas laukus, ko šķērso automaģistrāles un dzelzceļš, kas stiepjas gar vulkāna pakāji.

2022. gadā vulkānam sākās jauns aktivitātes periods ar vairākkārtīgiem izvirdumiem gada laikā.

## Attēli

Ciudad de San Miguel al pie del Volcán Chaparrastique.JPG|Skats no Sanmigelas pilsētas
Vulkan Chaparrastique, El Salvador 2013 01.JPG|Izvirdums 2013. gadā
Fumarola 4 ó 5 minutos después de iniciado la erupción del 29 de diciembre de 2013. Desde San Rafael Oriente, San Miguel..JPG|Izvirdums 2013. gadā
Volcanoes near Usulután, El Salvador.jpg|Vulkāni Salvadoras austrumos. No kreisās - Usulutans, Eltigre, Činameka, Sanmigels


## Atsauces

## Ārējās saites
Garove

**Garove** (, ) ir pilsēta Somālijas ziemeļdaļā, pašpasludinātās Puntlendas galvaspilsēta un trešā lielākā pilsēta, kā arī Nugālas apgabala administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Nugālas pietekas Garoves krastos 20 km no Puntlendas robežas ar Somālilendu un 940 km no valsts galvaspilsētas Mogadīšo.

## Vēsture
19. gadsimtā pilsēta piederēja Madžērtēnas sultanātam, bet 20. gadsimta sākumā tika iekļauta Itāļu Somālijā. Pēc Somālijas neatkarības iegūšanas 1960. gadā Garove kļuva par Nugālas apgabala centru un tika attīstīta kā valsts ziemeļdaļas reģionāls centrs. Pēc Puntlendas neatkarības pasludināšanas 1998. gadā Garove kļuva par tās galvaspilsētu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nostalģija (2022. gada filma)

**"Nostalģija"** () ir 2022. gada Itālijas un Francijas kopražojuma drāmas filma, kuras režisors ir Mario Martone. Filmā galvenās lomas atveido Pjērfrančesko Favīno, Frančesko Di Leva un Tomāso Ranjo.

Filma stāsta par Felisu Lasko (Favīno), kurš, pēc daudziem nodzīvotiem gadiem Ēģiptē, atgriežas Neapolē, lai atkal satiktu savu māti.

Filmas "Nostalģija" pirmizrāde notika  75. Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Filma saņēma četras Itālijas *[[Nastro d'Argento]]* kino balvas. "Nostalģija" tika izvēlēta kā Itālijas kandidatūra par labāko starptautisko spēlfilmu 95. Kinoakadēmijas balvai, tomēr to nenominēja.

## Atsauces

## Ārējās saites
Patē Siss

**Patē Ismaēls Siss** (, dzimis ) ir Senegālas futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Senegālas futbola izlasi. Kopš 2021. gada Siss spēlē Spānijas Pirmās divīzijas komandā *[[Rayo Vallecano]]*.

Iepriekš spēlējis Senegālas komandā *[[Diambars FC|Diambars]]*, Portugāles komandās *[[CF União|União]]* un *[[FC Famalicão|Famalicão]]*, kā arī Spānijas komandā *[[CF Fuenlabrada|Fuenlabrada]]*.

Senegālas futbola izlases rindās debitējis 2022. gadā. Ar izlasi uzvarējis 2025. gada Āfrikas Nāciju kausā. Pārstāvējis izlasi arī 2022. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Senegāla**

* Āfrikas Nāciju kauss: 2025
## Atsauces

## Ārējās saites
Habibs Diarrā

**Muhamadū Habibs Diarrā** (, dzimis ) ir Senegāla futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Senegālas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Diarrā spēlē Anglijas Premjerlīgas komandā *[[Sunderland AFC|Sunderland]]*.

Iepriekš spēlējis Francijas komandā *[[RC Strasbourg|Strasbourg]]*.

Senegālas futbola izlases rindās debitējis 2024. gadā. Ar izlasi uzvarējis 2025. gada Āfrikas Nāciju kausā.

## Sasniegumi
**Senegāla**

* Āfrikas Nāciju kauss: 2025
## Atsauces

## Ārējās saites
Tallinas Pētera-Pavila katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q2322737"
}


**Tallinas Svēto Apustuļu Pētera un Pavila katedrāle** () ir Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Igaunijas galvaspilsētas Tallinas vecpilsētā. Baznīca ir Igaunijas kultūras piemineklis (id — 1246). 

1524. gadā reformācijas rezultātā tika slēgta Tallinas Svētās Katrīnas klosteris. 1799. gadā Tallinā atjaunojās katoļu drudzes darbība, kura apmetās Katrīnas klostera bijušajā refektorijā. No 1841. līdz 1845. gadam šajā vietā tika uzcelta baznīca pēc Sanktpēterburgas arhitekta Karlo Rosi projekta. 1924. gadā baznīcai tika izmainīta fasāde un piebūvēti torņi. Tajā pašā gadā baznīca kļuva par katedrāli.

## Galerija

Tallinn - Tallinna Peeter-Pauli katedraal - 2025-09-28 09-55-58 001.jpg
Peeter-Pauli kirik tagant 2011-05-21.JPG
Peeter-Pauli_katedraal_01.jpg|Katedrāles interjers
Tallin, cattedrale dei ss. pietro e paolo, 03.JPG


## Ārējās saites
*
* Ieraksts Igaunijas kultūras mantojuma reģistrā
Ilimans Ndiajē

**Ilimans Šeiks Baruā Ndiajē** (, dzimis ) ir Senegālas futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Senegālas futbola izlasi. Kopš 2024. gada Ndiajē spēlē Anglijas Premjerlīgas komandā *[[Everton FC|Everton]]*.

Iepriekš spēlējis Anglijas komandās *[[Sheffield United F.C.|Sheffield United]]* un *[[Hyde United FC|Hyde United]]*, kā arī Francijas komandā Marseļas "Olympique".

Senegālas futbola izlases rindās debitējis 2022. gadā. Ar izlasi uzvarējis 2025. gada Āfrikas Nāciju kausā. Pārstāvējis Senegālu 2022. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Senegāla**

* Āfrikas Nāciju kauss: 2025
## Atsauces

## Ārējās saites
Ziemeļu divcīņa 2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

**[[Ziemeļu divcīņa]] [[2026. gada ziemas olimpiskās spēles|2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs]]** bija viens no 16 sporta veidiem, kas tika aizvadīts XXV  ziemas olimpisko spēļu laikā. Sacensības notika Džuzepes Dal Bena tramplīnā Predaco un Fabio Kanala slēpošanas centrā Tezero no 2026. gada 11. februāra līdz 19. februārim. Tajās tika izcīnīti medaļu komplekti trīs disciplīnās (2 individuāli un 1 komandām). Ziemeļu divcīņa bija vienīgais sporta veids šajās olimpiskajās spēlēs, kurā startēja tikai vīrieši. Salīdzinājumā ar iepriekšējām spēlēm, bija mainīts komandu sacensību formāts. 4x5 km stafete, kas bija pēc lēcieniem no lielā tramplīna, bija aizvietota ar 2x7,5 km komandu sprintu, kur katrā komandā bija divi dalībnieki līdzšinējo četru vietā.

## Sacensību kalendārs

## Medaļnieki

### Vīrieši


## Medaļu kopvērtējums

## Atsauces
Pjērs Mandess-Frānss

**Pjērs Īzaks Izidors Mandess-Frānss** pazīstams kā **PMF**, bija franču politiķis, kurš astoņus mēnešus no 1954. līdz 1955. gadam bija Ministru padomes priekšsēdētājs (līdzvērtīgs premjerministram Francijas Ceturtajā Republikā). Viņš pārstāvēja Radikālo partiju, un viņa valdība saņēma Komunistiskās partijas atbalstu. Viņa galvenā prioritāte bija izbeigt karu Indoķīnā, kurā francūžiem bija krituši 92 000 cilvēku, ievainoti 114 000 un sagūstīti 28 000 cilvēku. Sabiedriskās domas aptaujas liecināja, ka 1954. gada februārī tikai 7% franču vēlējās turpināt cīņu par Indoķīnas atgūšanu no komunistiem, kurus vadīja Ho Ši Mins un Vjetmina kustība. 1954. gada Ženēvas konferencē viņš panāca vienošanos, kas deva Vjetnamai kontroli pār Vjetnamu uz ziemeļiem no septiņpadsmitās paralēles un ļāva tai izvest visu Francijas karaspēku. Pēc tam Amerikas Savienotās Valstis sniedza Dienvidvjetnamai liela mēroga finansiālu, militāru un ekonomisku atbalstu.

## Ārējās saites
Sergejs Sarkisovs

**Sergejs Sarkisovs** (dzimis  Rīgā) ir Latvijas zinātnieks, fizikas un polimēru mehānikas speciālists, fizikas un matemātikas zinātņu doktors.

## Zinātniskā darbība
1996. gada 5. jūlijā Latvijas Zinātņu akadēmijas Polimēru mehānikas institūtā Sergejs Sarkisovs aizstāvēja doktora disertāciju un ieguva fizikas un matemātikas zinātņu doktora grādu.

Disertācija bija veltīta ūdens—eļļas emulsiju reoloģisko īpašību izpētei un ūdenī šķīstošo polimēru piedevu ietekmes uz to īpašībām analīzei.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ižoru ezers

**Ižoru ezers** atrodas Rēzeknes novadā, Pušas pagasta teritorijā. Ezera maksimālais dziļums ir 3,9 metri, vidējais dziļums — 1,9 metri.

Ižoru ezerā mīt asaris, rauda, karūsa, līdaka, plaudis, rauda, līnis un ķīsis.


## Atsauces
Harijs Mellings

**Harijs Edvards Mellings** (; dzimis ) ir angļu aktieris. Vislabāk pazīstams ar lomām "Harijs Poters" filmu ciklā (2001—2010) un seriālā "Dāmas gambīts" (2020).

Piedalījies arī tādās filmās kā "Balāde par Basteru Skragsu" (2018), *[[The Tragedy of Macbeth]]* (2021), *[[The Pale Blue Eye]]* (2022), *[[Harvest]]* (2024) un *[[Pillion]]* (2025).

## Ārējās saites
Call of Duty

***Call of Duty*** ir pirmās personas skatpunkta militāra videospēļu sērija, ko publicē *[[Activision]]*; tā aizsākās 2003. gadā. Spēles sākotnēji izstrādāja *[[Infinity Ward]]*, vēlāk pie tām strādāja arī *[[Treyarch]]* un *[[Sledgehammer Games]]*. Jaunākais izdevums, *[[Call of Duty: Black Ops 7]]*, tika izlaists 2025. gada 14. novembrī.

Sākumā spēles bija balstītas uz Otro pasaules karu. *Infinity Ward* izstrādāja *[[Call of Duty (spēle)|Call of Duty]]* un *[[Call of Duty 2]]*, bet *Treyarch* — *[[Call of Duty 3]]*. *[[Call of Duty 4: Modern Warfare]]* bija pirmā spēle, kuras sižets norisinājās mūsdienās; vēlāk iznāca *[[Call of Duty: Modern Warfare 2|Modern Warfare 2]]* (2009) un *[[Call of Duty: Modern Warfare 3|Modern Warfare 3]]* (2011). 2016. gadā tika izdots *[[Call of Duty: Modern Warfare Remastered|Modern Warfare Remastered]]*, bet 2020. gadā — *[[Call of Duty: Modern Warfare 2 Campaign Remastered|Modern Warfare 2 Campaign Remastered]]*. Modern Warfare nav vienīgā sērija, ko izstrādāja Infinity Ward — viņi ir arī *[[Call of Duty: Ghosts|Ghosts]]* (2013) un *[[Call of Duty: Infinite Warfare|Infinite Warfare]]* (2016) autori.

*Treyarch* 2008. gadā izdeva sērijas pēdējo spēli, kas balstīta uz Otro pasaules karu — *[[Call of Duty: World at War|World at War]]*. Pēc tam 2010. gadā iznāca *[[Call of Duty: Black Ops|Black Ops]]*, kam sekoja *[[Call of Duty: Black Ops II|Black Ops II]]* (2012), *[[Call of Duty: Black Ops III|Black Ops III]]* (2015), *[[Call of Duty: Black Ops 4|Black Ops 4]]* (2018), *[[Call of Duty: Black Ops Cold War|Black Ops Cold War]]* (2020), *[[Call of Duty: Black Ops 6|Black Ops 6]]* (2024) un *[[Call of Duty: Black Ops 7|Black Ops 7]]* (2025). Pēdējās trīs no tām tapa sadarbībā ar *[[Raven Software]]*.
*
Sledgehammer Games* ir izstrādājuši trīs spēles — *[[Call of Duty: Advanced Warfare|Advanced Warfare]]* (2014), *[[Call of Duty: WWII|WWII]]* (2017) un *[[Call of Duty: Vanguard|Vanguard]]* (2021).

## Ārējās saites
*
Pillion

***Pillion*** ir 2025. gada romantiska melnās komēdijas drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Harijs Laitons, kuram tā ir pirmā režisētā pilnmetrāžas filma. Filmā galvenās lomas atveido Harijs Mellings un Aleksandrs Skašgords. Filma balstīta uz Ādams Marsa-Džonsa 2020. gada romānu *Box Hill*.

Filma stāsta par kautrīgu geju Kolinu (Mellings) un noslēpumainu baikeri Reju (Skašgords), kuri uzsāk BDSM attiecības.

Filmas *Pillion* pirmizrāde notika  78. Kannu kinofestivāla *[[Un Certain Regard]]* sadaļā. Filma saņēma augstu kritiķu novērtējumu un tā saņēma vairākas balvas, tai skaitā divas BIFA balvas, tostarp kā gada labākā neatkarīgā britu filma.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kērlings 2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

**[[Kērlings]] [[2026. gada ziemas olimpiskās spēles|2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs]]** bija viens no 16 sporta veidiem, kas tika aizvadīts XXV ziemas olimpisko spēļu laikā. Sacensības notika Kortīnas d'Ampeco olimpiskajā stadionā no 2026. gada 4. līdz 22. februārim. Tajās tika izcīnīti trīs medaļu komplekti — vīriešiem, sievietēm un jauktajiem pāriem. Kērlinga jaukto pāru turnīra sākums bija vēl pirms atklāšanas ceremonijas. 

Katrā no trim disciplīnām sacentās 10 valstis. Kērlingam kopumā tika piešķirtas 120 kvotas (60 katram dzimumam), tomēr sportisti varēja sacensties gan vīriešu/sieviešu, gan jaukto pāru turnīrā, ja viņu valsts bija kvalificējusies un sportistu abās disciplīnās bija nominējusi viņu NOK. Vīriešu un sieviešu turnīros komandu veidoja 5 sportisti, bet jaukto pāru turnīrā komandu veidoja divi sportisti.

## Sacensību kalendārs

## Medaļnieki



## Medaļu kopvērtējums

## Atsauces
Slēpošanas alpīnisms 2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

**[[Slēpošanas alpīnisms]] [[2026. gada ziemas olimpiskās spēles|2026. gada ziemas olimpiskajās spēlēs]]** bija viens no 16 sporta veidiem, kas tika aizvadīts XXV  ziemas olimpisko spēļu laikā. Sacensības notika Stelvio slēpošanas centrā Bormio no 2026. gada 19. līdz 21. februārim. Tajās tika izcīnīti medaļu komplekti trīs disciplīnās (1 sievietēm, 1 vīriešiem un 1 jauktajām komandām). Slēpošanas alpīnisms olimpisko spēļu programmā bija iekļauts pirmo reizi.

## Sacensību kalendārs

## Medaļnieki



## Medaļu kopvērtējums

## Atsauces
Atreka

**Atreka**, arī **Etreka** (, ) ir 669 kilometrus gara upe Irānā un Turkmenistānā, kas sezonāli ietek Kaspijas jūrā. 

Sākas Irānas teritorijā. Lielāko daļu no lejteces tecējuma Atreka ir Irānas un Turkmenistānas robežupe. Upes delta atrodas Turkmenistānas teritorijā. Tā kā Atreku plaši izmanto apūdeņošanā, Kaspijas jūrā tā ietek tikai sezonāli. 

## Ārējās saites
Vidējais vēdera kauls

thumb|right|270px|''MV'' izvietojums (iekrāsots ar sarkanu).
**Vidējais vēdera kauls** (*Medio-ventrale*) saīsinājumā (***MV***) ir nepāra bruņu plātne, kas klāj antiarhu rumpja vēdera puses vidus daļu, un kopā ar citiem rumpja kauliem veido rumpja vidukļa kārbu. *MV* priekšā robežojas ar labo un kreiso priekšējo vēdera-sānu kaulu (*AVL*), bet aizmugurē ar labo un kreiso pakaļējo vēdera-sānu kaulu (*PVL*) plātnēm, kuras uzguļ uz vidējā vēdera kaula ar platām gludām šuvēm. *MV* plātnei parasti ir iepaļi ovāla forma pamatnē un rombveidīgs ornamentēts apgabals ārpusē starp *AVL* un *PVL* plātnēm (juvenilā stadijā plātne nav ornamentēta). Plātne parasti ir izstiepta zivs garenass virzienā un tās garums pārsniedz platumu. Vidējais vēdera kauls ir pilnīgi plakans un ir plānākais no visiem ķermeņa bruņas kauliem. To nešķērso nekādas jutīgās līnijas, nedz arī kādi citi elementi. Augšanas procesā šis kauls izveidojas pats beidzamais, nosedzot avotiņu starp četriem lielajiem vēdera kauliem. Atsevišķām sugām (piemēram, sinolepīdiem *[[Grenfellaspis branagani]]*, *[[Xichonolepis qujingensis]]*, *[[Dayaoshania youngi]]* u.c.) vidējais vēdera kauls vispār neizveidojas, bet rumpja vēdera centrālo daļu klāj vienīgi mīkstie segaudi. Reizēm atsevišķiem īpatņiem (piemēram, *[[Bothriolepis canadensis]]*) *MV* var veidot divas atsevišķas plātnes.

## Atsauces
Aleksandrs Jakovļevs (saimnieciskais darbinieks)

**Aleksandrs Jakovļevs** (dzimis , miris ) bija Krāslavas novadā dzimis Latvijas PSR valsts darbinieks, ilggadējs Krāslavas rajona kolhoza "Brīvība" priekšsēdētājs, Sociālistiskā Darba varonis (1971. gads).

Dzimis Nikucku sādžā. 1944. gadā mobilizēts Sarkanajā armijā. 1950. gadā tika uzņemts PSKP. Divu sasaukumu Latvijas PSR Augstākās Padomes deputāts. Apglabāts Sarkandaugavas kapos.

## Ārējās saites
Lankasteras katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1357850"
}


**Lankasteras katedrāle** () jeb **Sv. Pētera katedrāles baznīca** () ir katoļu katedrāle, kas atrodas Anglijas ziemeļrietumos, Lankasteras pilsētā. Tā ir 1924. gadā dibinātās Lankastera diecēzes galvenā baznīca.

Pēc reformācijas pirmo Romas katoļu kapelu Lankasterā uzbūvēja 1799. gadā. 19. gadsimta vidū parādījās vajadzība pēc plašākas baznīcas, tika nopirkta zeme un 1857. gadā tika sākta būvniecība. Jaunā baznīca tika konsekrēta 1859. gadā. Baznīca pārbūvēta un paplašināta 1860., 1888., 1899., 1901., 1909., 1959. un 1995. gadā.


Lancaster_Cathedral_Interior.jpg
Lancaster_Cathedral_Blessed_Sacrament_Chapel_-_panoramio.jpg
Lancaster_Cathedral_glass_7.jpg


## Ārējās saites
*
Nostalģija (nozīmju atdalīšana)

**Nostalģija** var būt:

* Nostalģija — ilgas pēc dzimtenes, arī mājām vai pēc kā pagājuša;
* Nostalģija (*Nostalghia*) — 1983. gada PSRS un Itālijas kopražojuma mākslas filma;
* Nostalģija (*Nostalgia*) — 2022. gada Itālijas un Francijas kopražojuma drāmas filma.
Museo

***Museo*** ir 2018. gada Meksikas krimināldrāmas filma, kuras režisors ir Alonso Ruispalasjoss. Filmā galvenās lomas atveido Gaels Garsija Bernals un Leonardo Ortisgriss.

Filma balstīta uz patiesu stāstu par Nacionālā Antropoloģijas muzeja Mehiko aplaupīšanu 1985. gada Ziemassvētku vakarā.

Filmas *Museo* pirmizrāde notika  Berlīnes Starptautiskajā kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta lāci. Filma saņēma festivāla Sudraba lāča balvu par labāko scenāriju. Kopumā filma saņēma pozitīvu kritiķu novērtējumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Viss, ko mēs iedomājamies par gaismu

**"Viss, ko mēs iedomājamies par gaismu"** () ir 2024. gada drāmas filma, kuras režisore un scenārija autore ir Pajala Kapadija. Filmā galvenās lomas atveido Kani Kusruti un Divja Prabha. Filma ir starptautisks kopražojums starp Franciju, Indiju, Nīderlandi, Luksemburgu un Itāliju.

Filma stāsta par vientuļu medmāsu no Mumbajas, kuras atsvešinātais vīrs strādā Vācijā, kā arī viņas istabas biedreni, kura slepus tiekas ar musulmaņu draugu.

Filmas "Viss, ko mēs iedomājamies par gaismu" pirmizrāde notika  77. Kannu kinofestivālā. Tā kļuva par pirmo reizi kopš 1994. gada, kad Indijas filma sacentās par Zelta palmas zaru. Filma saņēma festivāla *[[Grand Prix (Kannu kinofestivāls)|Grand Prix]]* balvu. Filma saņēma augstu kritiķu novērtējumu. Žurnāls *[[Sight & Sound]]* "Viss, ko mēs iedomājamies par gaismu" nosauca par 2024. gada labāko filmu, savukārt Nacionālā kinofilmu pārraudzīšanas padome to nosauca par vienu no piecām labākajām ārzemju filmām. 82. Zelta globusa balvu ceremonijā to nominēja kategorijās "Labākā filma svešvalodā" un "Labākais režisors". To nominēja arī BAFTA kino balvai kategorijā "Labākā filma svešvalodā".

## Atsauces

## Ārējās saites
Eimija Medigana

**Eimija Marija Medigana** (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise. Karjeras laikā saņēmusi Zelta globusa balvu un Kritiķu izvēles kino balvu, kā arī nominācijas divām Amerikas Kinoakadēmijas balvām un ''Emmy'' balvai.

Savu kino debiju piedzīvojusi filmā *[[Love Child]]* (1982), par ko viņu nominēja Zelta globusa balvai kategorijā "Gada labākā debija". Par filmu *[[Twice in a Lifetime]]* (1985) nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā", kā arī savai otrajai Zelta globusa balvai. Zelta globusa balvu saņēmusi par lomu televīzijas filmā *[[Roe vs. Wade]]* (1989).

Piedalījusies arī tādās filmās kā *[[Alamo Bay]]* (1985), "Tēvocis Baks" (*Uncle Buck*, 1989), "Brīnumu lauks" (*Field of Dreams*, 1989), *[[Female Perversions]]* (1996), *[[Pollock (filma)|Pollock]]* (2000), "Ardievu, mazā, ardievu!" (2007) un "Medības" (*The Hunt*, 2020). Ieguvusi plašu atpazīstamību ar lomu šausmu filmā "Pazušanas stunda" (2025), par ko viņa saņēma Kritiķu izvēles kino balvu, kā arī nominācijas Kinoakadēmijas balvai un Zelta globusa balvai.

## Ārējās saites
Serži Lopess

**Serži Lopess i Ajatss** (; dzimis ) ir spāņu aktieris. Pazīstams ar lomām gan Spānijas un Francijas kino, gan arī filmās angļu valodā.

Saņēmis Cēzara balvu un Eiropas Kino balvu kā labākais aktieris par filmu *[[Harry, un ami qui vous veut du bien]]* (2000). Pazīstams arī ar lomām tādās filmās kā "Netīrā jaukā dzīve" (2002), "Pāna labirints" (*El laberinto del fauno*, 2006), "Rikijs" (*Ricky*, 2009), *[[Partir]]* (2009), *[[Mapa de los sonidos de Tokio]]* (2009), "Sieva uz pilnu slodzi" (*Potiche*, 2010), *[[Le Moine]]* (2011), "Laimīgais Lācars" (*Lazzaro felice*, 2018), "Cilvēks, kas nogalināja Donu Kihotu" (*The Man Who Killed Don Quixote*, 2018), "Rifkina festivāls" (*Rifkin's Festival*, 2020), "Kluso salu fikcija" (2022), *[[Maldoror]]* (2024) un "Sirāts" (2025).

## Ārējās saites
Antuanete Prince

**Antuanete Prince**, plašāk pazīstama ar mononīmu **Antuanete** (dzimusi ) ir latviešu dziesminiece no Ventspils.

2025. gada martā Prince izdeva savu debijas mazalbumu "Zirgi, jāņi un citi zvēri", kuru pati arī producēja un izdeva.

Tā paša gada jūlijā Prince sadarbībā ar Tomu Gaļinauski (izpildītājs, producents) izdeva savu debijas pilnmetrāžas albumu "Stigma", par kuru 2026. gada 7. janvārī saņēma Zelta Mikrofona nomināciju kategorijā "Labākais debijas albums". 

Dzīvajos koncertos Prince uzstājas ar pavadošo grupu "Morāles komisija".

## Diskogrāfija
### Mazalbumi

Attēls:Antuanete_Zirgi_jani_un_citi_zveri_2025.jpg|1. Zirgi, jāņi un citi zvēri (2025) (EP)

### Studijas albumi

Attēls:Antuanete_Prince_Stigma_2025.jpg|1. Stigma (2025)

## Apbalvojumi

## Atsauces
Žūrijas balva (Kannu kinofestivāls)

**Žūrijas balva** ir apbalvojums Kannu kinofestivālā, ko festivāla žūrija katru gadu pasniedz vienai no izrādītajai spēlfilmai. Tā ir otra prestižākā festivāla balva pēc Zelta palmas zara. Mūsdienās Žūrijas balva tiek piešķirta filmām, kas izceļ kinematogrāfiskās pieejas unikalitāti. Bieži balva tiek piešķirta divām filmām.

## Balvas ieguvēji

## Ārējās saites

* Kannu kinofestivāls
Izvairīšanās zona

thumb|300px|Piena Ceļš aizēno daļu debess, veidojot izvairīšanās zonu
**Izvairīšanās zona** (, **ZOA**), jeb **Galaktiskās aizēnošanas zona** (, **ZGO**), ir debess apgabals, ko aizēno Piena Ceļš.

Sākotnēji izvairīšanās zonu dēvēja par **zonu ar nedaudziem miglājiem** (). Šo apzīmējumu angļu astronoms Ričards Proktors (*Richard Proctor*) ieviesa 1878. gadā publicētā darbā, atsaucoties uz "miglāju" sadalījumu Džona Heršela "Miglāju un zvaigžņu kopu vispārīgajā katalogā".

## Pamatinformācija
Novērojot kosmosu no Zemes, gaismas vājināšanās, starpzvaigžņu putekļi un zvaigznes Piena Ceļa plaknē (galaktiskajā plaknē) traucē saskatīt aptuveni 20% ārpusgalaktiskās debess redzamās gaismas viļņu garumos. Tādēļ optisko galaktiku katalogi parasti ir nepilnīgi galaktiskās plaknes tuvumā.

## Mūsdienu pētījumi
thumb|300px|Novērojumu robežas, ko vizualizē Piena Ceļa zvaigžņu blīvuma karte. Avots: kosmiskā aparāta ''Gaia'' 2021. gada dati
Daudzi projekti ir centušies paplašināt zināšanas par izvairīšanās zonā esošajiem objektiem. Piena Ceļa putekļi un gāzes absorbē gaismu optiskajos viļņu garumos, turklāt priekšplāna zvaigznes var sajaukt ar fona galaktikām. Tomēr absorbcijas ietekme mazinās garākos viļņu garumos, piemēram, infrasarkanajā diapazonā, bet radioviļņu diapazonā Piena Ceļš ir faktiski caurspīdīgs. Infrasarkanā diapazona apsekojumi, piemēram, IRAS un 2MASS, ir snieguši pilnīgāku priekšstatu par ārpusgalaktisko debesi. Divas ļoti lielas tuvējās galaktikas — *[[Maffei 1]]* un *[[Maffei 2]]* — izvairīšanās zonā atklāja itāļu astronoms Paolo Mafējs (*Paolo Maffei*) 1968. gadā, nosakot to infrasarkano starojumu. Tomēr aptuveni 10% debess joprojām ir grūti apsekojami, jo ārpusgalaktiskos objektus var sajaukt ar Piena Ceļa zvaigznēm.

Projekti, kas apseko izvairīšanās zonu radioviļņu diapazonā, īpaši izmantojot neitrālā atomārā ūdeņraža 21 cm spina apvēršanās emisijas līniju (astronomijā pazīstama kā H I līnija), ir atklājuši daudzas galaktikas, kuras nebija iespējams noteikt infrasarkanajā diapazonā. Piemēram, galaktikas *[[Dwingeloo 1]]* un *[[Dwingeloo 2]]* atklāja pēc to H I emisijas attiecīgi 1994. un 1996. gadā.

Nesenie astronomiskie pētījumi atklāja galaktiku superkopas, ko nosauca par Velas superkopu, Lielā Atraktora teorētiskajā atrašanās vietā.

## Atsauces

## Avoti
* 
*
Marija di Lurdiša Pintasilgu

**Marija di Lurdiša Ruivo da Silva de Matoss Pintasilgu** (dzimusi , mirusi ) bija portugāļu politiķe un inženiere ķīmiķe. Viņa bija pirmā un līdz šim vienīgā sieviete, kas ieņēmusi Portugāles premjerministres amatu, un otrā sieviete pēc Mārgaritas Tečeres, kas Rietumeiropā ieņēmusi premjerministres amatu.

## Ārējās saites
Brazosa

**Brazosa** () ir upe ASV, Teksasas štatā, tās nosaukums cēlies no spāņu valodas *Río de los Brazos de Dios* — ‘Dieva roku upe’. Upe sākas Teksasas ziemeļdaļā, Lano Estakado pakājē, satekot Soltforkbrazosas un Dablmauntinforkas upēm. Plūst dienvidaustrumu virzienā, ietek Meksikas līcī dienvidos no Hjūstonas. Pašas Brazosas garums ir 1352 km, bet kopā ar garākajām augštecēm Dablmauntinforku, Nortforku un Blekvoteru — 2060 km. Uz upes uzbūvēti trīs aizsprosti. Kuģojama lejtecē; pilsoņu kara laikā Brazosa bija nozīmīga transporta artērija, bet mūsdienās upi izmanto galvenokārt apūdeņošanai. Lielākā pilsēta krastos ir Veiko.

## Atsauces

## Ārējās saites
Žovenels Moīzs

**Žovenels Moīzs** (; dzimis , miris ) bija Haiti uzņēmējs un politiķis, Haiti prezidents no 2017. gada 7. februāra līdz savai nāvei 2021. gada 7. jūlijā. Viņš amatā stājās pēc uzvaras 2016. gada prezidenta vēlēšanās kā partijas *[[Parti Haïtien Tèt Kale]]* (PHTK) kandidāts un tika uzskatīts par iepriekšējā prezidenta Mišela Martelī politisko sabiedroto, lielā mērā turpinot viņa aizsākto politisko kursu. Moīza prezidentūra noritēja ilgstošas politiskās nestabilitātes, smagas ekonomiskās krīzes un pieaugošas sociālās spriedzes apstākļos. Valsti satricināja masveida protesti, apsūdzības korupcijā (tostarp saistībā ar *[[PetroCaribe]]* līdzekļu izlietojumu), kā arī institucionāla paralīze, kas izpaudās parlamenta darbības traucējumos un pārvaldības krīzē. Īpaši asas domstarpības radīja jautājums par Moīza prezidenta pilnvaru termiņa ilgumu un leģitimitāti, kas saistījās ar vēlēšanu kavēšanos un atšķirīgām Haiti konstitūcijas interpretācijām. Šie faktori būtiski iedragāja sabiedrības uzticību valsts varai un veicināja varas koncentrācijas tendences izpildvarā.

2021. gada 7. jūlijā Žovenels Moīzs tika nogalināts bruņotā uzbrukumā savā rezidencē Portoprensā, kļūstot par vienu no retajiem mūsdienu valsts vadītājiem, kas gājis bojā atentātā amata pildīšanas laikā. Viņa nāve kļuva par nozīmīgu pagrieziena punktu Haiti jaunākajā vēsturē, vēl vairāk padziļinot politisko haosu un drošības krīzi un atstājot ilgstošu ietekmi uz valsts politisko un institucionālo attīstību.

## Ārējās saites
Ilijana Iotova

**Iliana Malinova Iotova** (bulgāru: *Илияна Малинова Йотова;* dzimusi 1964. gada 24. oktobrīSofijā) — bulgāru politiķe, Eiropas Parlamenta deputāte no 2007. līdz 2017. gadam, Bulgārijas viceprezidente kopš 2017. gada. Pašreizējā Bulgārijas prezidente kopš 2026. gada 20. janvāra pēc Rumena Radeva atkāpšanās no amata.

## Dzīvesgājums
1989. gadā ieguva maģistra grādu bulgāru un franču filoloģijā Sofijas Universitātē. No 1991. līdz 1997. gadam strādāja par reportieri, redaktori, vadītāju un direkcijas “Ziņas un aktuālās pārraides” direktori Bulgārijas Nacionālajā televīzijā.

Kopš 2000. gada bija Bulgārijas Sociālistiskās partijas augstākās padomes locekle, bet no 2006. līdz 2012. gadam ieņēma Sofijas pilsētas BSP organizācijas priekšsēdētāja vietnieces amatu. 2005. gada vēlēšanās tika ievēlēta Tautas sapulcē, kur darbojās kā Bulgārijas parlamentārās delegācijas vietniece Eiropas Padomes Parlamentārajā asamblejā un vadīja Bulgārijas delegāciju Frankofonijas Parlamentārajā asamblejā.

2007. gadā ieguva Eiropas Parlamenta deputātes mandātu un tika pārvēlēta 2009. un 2014. gadā (Koalīcija par Bulgāriju).

2026. gada 20. janvārī kļuva par prezidenta pienākumu izpildītāju pēc Rumena Radeva atkāpšanās, ko apstiprināja Konstitucionālā tiesa. Tādējādi viņa kļuva par pirmo sievieti prezidenti Bulgārijas vēsturē.

## Personīgā dzīve
Precējusies, ir dēls.

## Piezīmes

## Ārējās saites
* Profils Eiropas Parlamenta tīmekļvietnē 
* Bulgārijas prezidenta administrācija
Tanja Reimonda

**Tanja Reimonda Helēna Kaca** (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, kura plašāk pazīstama kā Aleksa Ruso seriālā "Pazudušie" un Britānija Golda seriālā "Goliāts" (*Goliath*). Arī pazīstama ar lomām seriālos "Malkolms pa vidu" (*Malcolm in the Middle*), "90210" un "Čikāga liesmās".

## Dzīvesgājums
Tanja Reimonda piedzima 1988. gada 2. martā Losandželosā, Kalifornijā, Džonam un Anai Marijai Kaciem. Viņas tēvs ir ebrejs ar poļu—krievu izcelsmi, bet māte ir franču—korsikāņu izcelsmes. Tanja Reimonda mācījās un absolvēja Losandželosas Franču liceju.

Tanjas Reimondas pirmais ieskats aktiermākslā bija jau skolas laikā, kad viņa aizstāja citu meiteni skolas izrādē. Vēlāk, aptuveni desmit gadu vecumā, viņa sāka filmēties reklāmās.

## Karjera
Tanja Reimonda debitēja televīzijā 12 gadu vecumā, 2000. gadā piedaloties seriāla *[[Providence (seriāls)|Providence]]* sērijā. Viņas izrāviena loma bija četru sēriju gara uzstāšanās populārajā seriālā "Malkolms pa vidu" (*Malcolm in the Middle*). Pēc tam 2006. gadā, 17 gadu vecumā, Tanja Reimonda parādījās trīs seriāla "Pazudušie" otrās sezonas sērijās, bet trešajā sezonā viņas loma tika ievērojami paplašināta. Viņa piedalījās arī nākamajās trīs sezonās, kopumā parādoties 20 sērijās. Aktrise atzinusi, ka filmēšanās šajā seriālā un loma tajā bijusi viena no viņas mīļākajām pieredzēm.

No 2008. līdz 2009. gadam Tanja Reimonda piedalījās astoņās seriāla *[[Cold Case]]* sērijās. Viņai bija arī atkārtotas lomas seriālos "90210", "Čikāga liesmās" un *[[Switched at Birth]]*. Papildus televīzijas darbiem Tanja Reimonda filmējās arī mazbudžeta filmās *[[Wild Cherry]]*, *[[Chillerama]]* un *[[Elsewhere]]*, bet 2013. gadā viņa atveidoja otrā plāna lomu filmā *[[Texas Chainsaw 3D]]*. 2012. gadā Tanija Reimonda atveidoja vienu no galvenajām lomām seriālā *[[Death Valley]]*, taču seriālu atcēla pēc vienas sezonas.

No 2016. līdz 2021. gadam aktrise filmējās kopā ar Billiju Bobu Torntonu seriālā "Goliāts" (*Goliath*). 2023. gadā Tanja Reimonda parādījās vienā seriāla *[[For All Mankind]]* sērijā un trīs seriāla "Ielu advokāts" (*The Lincoln Lawyer*) sērijās.

## Personīgā dzīve
Pateicoties mācībām Losandželosas Franču licejā, Tanja Reimonda brīvi runā franču valodu. 2018. gadā aktrise paziņoja par saderināšanos ar mākslinieku Cio Cigleru. 2025. gadā Tanja Reimonda sāka biežāk parādīties sabiedrībā kopā ar aktieri Natanu Filjonu, lai gan neviens no viņiem publiski nav apstiprinājis attiecības.

## Filmogrāfija

### Lomas filmās

### Televīzija

## Atsauces

## Ārējās saites
Mehiko Daiļo mākslu pils

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1139081"
}


**Mehiko Daiļo mākslu pils** () ir operteātris un muzejs Meksikas galvaspilsētas Mehiko centrā. 

Daiļo mākslu pils celtniecība tika uzsākta 1903. gadā, pirms tam nojaucot 19. gadsimta pirmajā pusē celto Mehiko Nacionālo teātri. Bija plānots to atklāt līdz Meksikas neatkarības kara 100. gades svinībām 1910. gadā. Celtniecība tomēr ieilga, pēc tam izcēlās Meksikas revolūcija un pils tika pabeigta tikai 1934. gadā. Pils sākotnējā projekta autors ir itāļu arhitekts Adamo Boari (1863 – 1928), kurš tā arī nepiedzīvoja pils atklāšanu. Ēkas eksterjers ir jūgendstilā un neoklasicisma stilā, bet ineterjers - *[[Art Deco]]* stilā. Interjerā iespaidīgi Djego Riveras, Davida Sikeirosa un citu autoru sienas gleznojumi.

## Galerija

Bienvenido_a_Bellas_Artes.jpg
Palacio_de_las_Bellas_Artes_Vitral_del_Techo.jpg
Palacio_de_Bellas_Artes,_México_D.F.,_México,_2013-10-13,_DD_40.jpg
Mural._El_hombre_en_el_cruce_de_caminos._Diego_rivera_(1934).JPG
Panel_central_del_mural_Nueva_Democracia_en_el_Palacio_de_Bellas_Artes.jpg


## Ārējās saites
*
Bišelje

**Bišelje** (, ) ir piekrastes pilsēta un pašvaldība Itālijas dienvidos, Apūlijas reģionā, Barletas–Andrijas–Trani provincē, Adrijas jūras krastā. Pilsēta atrodas aptuveni 35 km uz ziemeļrietumiem no Bari un ietilpst blīvi urbanizētajā Apūlijas piekrastes joslā starp Trani un Molfetu, kas veido nozīmīgu reģiona ekonomisko un kultūras telpu. Bišelje ir viena no lielākajām apdzīvotajām vietām savā provincē. 2025. gadā tajā dzīvoja 53,4 iedzīvotāji. Vēsturiski pilsēta attīstījusies kā zvejniecības, lauksaimniecības un tirdzniecības centrs, bet mūsdienās tai ir būtiska loma reģionālajā pakalpojumu, rūpniecības un tūrisma sistēmā. Pilsētas osta ir nozīmīgs piekrastes infrastruktūras elements, un valsts līmeņa nozaru pārskatos Bišelje tiek minēta starp Dienvidadrijas (*Basso Adriatico*) galvenajām zvejas ostām līdzās tādām pilsētām kā Manfredonija un Molfeta, kas raksturo tās nozīmi reģionālajā piekrastes saimniecībā.

Bišelje ir pazīstama ar savu vēsturisko vecpilsētu, ostas apbūvi, romānikas arhitektūras pieminekļiem un arheoloģiskajiem objektiem, kas liecina par teritorijas apdzīvotību jau aizvēsturiskos laikos. Reģionālā mērogā pilsēta kalpo kā vidēja lieluma piekrastes centrs, veicinot ekonomisko aktivitāti, kultūras mantojuma saglabāšanu un piekrastes tūrisma attīstību Apūlijas ziemeļu daļā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pomēcija

**Pomēcija** (, ) ir pilsēta un pašvaldība Itālijas centrālajā daļā, Lacio reģionā, Romas Galvaspilsētas metropoles administratīvajā teritorijā. Tā atrodas uz dienvidiem no Romas, aptuveni 25–30 km attālumā no galvaspilsētas centra, starp Romas piepilsētu joslu un Tirēnu jūras piekrastes zonu. 2025. gadā Pomēcijā dzīvoja 65,0 tūkstoši iedzīvotāju, padarot to par vidēji lielu pašvaldību Lacio reģionā. Vēsturiski Pomēcija ir viena no 20. gadsimta plānotajām jaunpilsētām (*città di fondazione*), kas izveidota Pontīnas purvu nosusināšanas un Agro Pontino teritorijas pārveides ietvaros. Pilsēta dibināta 1938. gadā, un tās urbānajā struktūrā un apbūvē joprojām nozīmīga vieta ir 1930. gadu racionālisma arhitektūrai, kas raksturīga šī laikmeta Itālijas jaunpilsētām.

Mūsdienās Pomēcija ir nozīmīgs saimniecības centrs Romas metropoles dienvidu daļā. Tās saimnieciskā nozīme balstās uz rūpniecības, loģistikas un pakalpojumu sektora koncentrāciju, kas īpaši strauji attīstījās pēc Otrā pasaules kara. Pilsētā un tās apkārtnē atrodas arī starptautiski nozīmīgi farmācijas nozares ražošanas un pētniecības objekti, tostarp uzņēmuma *[[Alfasigma]]* pētniecības un attīstības centrs, kas uzsver Pomēcijas lomu kā vienam no svarīgākajiem Romas piepilsētas saimniecības centriem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Oto fon Rauhenbergers

**Oto fon Rauhenbergers** (; dzimis , miris ) bija Vācu impērijas komandieris Pirmā pasaules karā. Iesākumā Rauhenbergera komandētās vienības cīnījās Rietumu frontē, piedalījās gan Verdenas kaujā, gan Kaujā pie Sommas. Par kaujas nopelniem Rahenbergeram tika piešķirta dižciltība. 1917. gadā tika pārsviests uz Austrumu fronti. Komandēja 14. Bavārijas kājnieku divīziju (*14. Königlich Bayerische Division*), kura viena no pirmajām forsēja Daugavu Rīgas operācijas laikā, par ko Rauhenbergers saņēma Prūsijas augstāko militāro ordeni *[[Pour le Mérite]]*. Pēc kara rakstīja grāmatas par militāro vēsturi.

## Ārējās saites
Bernārs Kaznēvs

**Bernārs Gijs Žoržs Kaznēvs** (; dzimis ) ir franču politiķis un jurists, kurš bija Francijas premjerministrs no 2016. gada 6. decembra līdz 2017. gada 15. maijam. No 1997. līdz 2002. gadam un vēlreiz no 2007. līdz 2012. gadam viņš pārstāvēja Manšas 5. vēlēšanu apgabalu Nacionālajā asamblejā, kā arī īslaicīgi 2012. un 2017. gadā pārstāvēja departamenta 4. vēlēšanu apgabalu. Lielāko daļu savas politiskās karjeras viņš bija centriski kreisās Sociālistiskās partijas biedrs, bet 2022. gadā izstājās, nepiekrītot partijas lēmumam pievienoties vēlēšanu koalīcijas līgumam, kurā bija iekļauta arī kreisā partija *[[La France Insoumise]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
Altamura

**Altamura** (, ) ir pilsēta un pašvaldība Itālijas dienvidos, Apūlijas reģionā, Bari metropoles administratīvajā teritorijā. Tā atrodas Lemurdžes plato iekšzemes daļā, aptuveni 45 km uz dienvidrietumiem no Bari, un ir cieši saistīta ar Alta Murdžes reģionu. Ievērojama pašvaldības teritorijas daļa ietilpst Alta Murdžes nacionālajā parkā. 2025. gada Altamurā dzīvoja 70,3 tūkstoši iedzīvotāju, padarot to par vienu no lielākajām iekšzemes pilsētām Apūlijā. Altamura ir nozīmīgs reģionālais centrs ar bagātu vēsturisko un kultūras mantojumu. Pilsētas attīstība cieši saistīta ar Svētās Romas impērijas imperatora Frīdriha II politiku 13. gadsimtā. Viņa valdīšanas laikā Altamura tika nocietināta, un 1232. gadā tika uzsākta Svētās Marijas Debesīs uzņemšanas katedrāles būvniecība, kas ir viens no nozīmīgākajiem viduslaiku arhitektūras pieminekļiem pilsētā. Vēsturiskā pilsētvide saglabājusi izteiktu viduslaiku raksturu, kas veido būtisku Altamuras identitātes daļu.

Altamura ir pazīstama arī ar savu zinātnisko nozīmi. Pilsētas teritorijā, Lamalungas alā, 1993. gadā tika atklātas tā sauktais Altamuras cilvēka atliekas — viens no vislabāk saglabātajiem neandertālieša skeletiem Eiropā, kas piešķir pilsētai ievērojamu vietu paleoantropoloģijas pētījumos. Saimniecībā Altamura tradicionāli Murdžes iekšzemē ir lauksaimniecības, pārtikas pārstrādes un pakalpojumu centrs. Pilsēta īpaši plaši pazīstama ar *[[Pane di Altamura]]* — tradicionālu maizi, kurai Eiropas Savienībā piešķirts aizsargāta produkta statuss, uzsverot produkta ciešo saikni ar vietējo teritoriju, izejvielām un ražošanas metodēm. Šo dabas, kultūras un lauksaimniecisko faktoru kopums Apūlijas iekšzemē nostiprina Altamuras lomu kā nozīmīgam reģionālajam centram.

## Atsauces

## Ārējās saites
Fransišku Pintu Balsemans

**Fransišku Žozē Pereira Pintu Balsemans** (; dzimis , miris ) bija portugāļu uzņēmējs, žurnālists un politiķis, kurš bija Portugāles premjerministrs no 1981. līdz 1983. gadam.

## Ārējās saites
Putumajo

**Putumajo** (, no  — ‘trauku augļu koka upe’) vai **Isa** () ir upe Dienvidamerikā, Amazones kreisā krasta pieteka. Upe sākas Andu kalnu Austrumkordiljeras grēdā Kolumbijas Putumajo departamentā. Plūst dienvidaustrumu virzienā pa Amazones līdzenumu, ievērojamā daļā tecējuma ir Kolumbijas un Ekvadoras un Kolumbijas un Peru robežupe. Pie Ipiringas ieplūst Brazīlijas teritorijā, kur tiek dēvēta par **Isu**. Ietek Amazonē pie Santuantonju du Isas. Lielākās pietekas ir Algodona (750 km gara), Jagvasa (475 km, abas labā krasta pietekas) un Igara Parana (440 km, kreisā). Lielākā apdzīvotā vieta krastos ir Puertoasisa Kolumbijā. Kuģojama lielākajā daļā sava tecējuma. Piekrastē attīstīta lauksaimniecība.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tejana Teilore

**Tejana Mī Šeja Žaklīna Teilore** (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, dziedātāja, dejotāja un modele. Savas karjeras laikā saņēmusi Zelta globusa balvu, kā arī nominācijas Amerikas Kinoakadēmijas balvai un ''Grammy'' balvai.

15 gadu vecumā viņa veidoja horeogrāfiju Bejonses dziesmas *Ring the Alarm* videoklipam. Plašāku atpazīstamību ieguvusi kā fona vokāliste Kanjes Vesta 2010. gada dziesmās *Dark Fantasy* un *Hell of a Life*. Teilores debijas albums *VII* (2014) saņēma pozitīvas atsauksmes un iekļuva ''Billboard'' 200 topa 2. vietā. Izdevusi arī albumus *K.T.S.E.* (2018), *The Album* (2020) un *Escape Room* (2025).

Kā aktrise Teilore piedalījusies tādās filmās kā *[[Stomp the Yard: Homecoming]]* (2010), *[[Madea's Big Happy Family]]* (2011), *[[Coming 2 America]]* (2021) un *[[The Rip]]* (2026). Ieguvusi kritiķu atzinību ar lomu filmā *[[A Thousand and One]]* (2023). Par lomu Pola Tomasa Andersona filmā "Cīņa pēc cīņas" (2025) saņēmusi Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā otrā plāna aktrise", kā arī nomināciju Amerikas Kinoakadēmijas balvai.

## Ārējās saites
Kazorija

**Kazorija** (, ) ir pilsēta un pašvaldība Itālijas dienvidos, Kampānijas reģionā, Neapoles metropoles administratīvajā teritorijā. Tā atrodas Neapoles aglomerācijas ziemeļaustrumu daļā, tiešā galvaspilsētas tuvumā (taisnā līnijā 6 km no Neapoles centra), un funkcionāli ir cieši integrēta Neapoles metropoles telpā kā blīvi apdzīvota piepilsētas zona. Pēc iedzīvotāju skaita Kazorija ir viens no lielākajiem Neapoles piepilsētas centriem. 2025. gadā tajā dzīvoja 73,5 tūkstoši iedzīvotāju. Reģionālā mērogā pilsētas nozīme saistīta ar tās lomu Neapoles konurbācijā kā nozīmīgam apdzīvotības un saimnieciskās aktivitātes centram, kur dominē dzīvojamā apbūve, kā arī pakalpojumu un komercdarbības funkcijas, kas raksturīgas lielpilsētas piepilsētu joslai ar izteikti urbanizētu pilsētvides raksturu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nora Efrona

**Nora Efrona** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu scenāriste, dramaturģe, žurnāliste un kinorežisore. Zināma kā režisore un scenāriste vairākām zināmām romantiskajām komēdijām. Savas karjeras laikā saņēmusi BAFTA kino balvu, kā arī nominācijas trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvām, ''Tony'' balvai un Zelta globusa balvai.

Savu karjeru sākusi kā scenāriste tādām filmām kā "Silkvuda" (1983), "Mieles" (*Heartburn*, 1986) un "Kad Harijs satika Salliju" (1989), par ko saņēmusi BAFTA kino balvu kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Kā režisore debitējusi ar filmu *[[This Is My Life]]* (1992). Vēlāk režisējusi romantiskās komēdijas "Bezmiegs Sietlā" (1993), "Maikls" (*Michael*, 1996), "Tev pienācis pasts" (1998) un "Apburtais" (*Bewitched*, 2005), melnās komēdijas *[[Mixed Nuts]]* (1994) un "Laimīgie skaitļi" (*Lucky Numbers*, 2000), kā arī biogrāfisko filmu "Džulī un Džūlija" (2009).

## Ārējās saites
Maikls Imperioli

**Maikls Imperioli** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris. Vislabāk pazīstams ar Kristofera Moltisanti lomu HBO seriālā "Soprano ģimene" (1999—2007), par ko 2004. gadā saņēmis ''Emmy'' balvu.

Piedalījies arī tādās filmās kā "Labie puiši" (1990), "Džungļu drudzis" (*Jungle Fever*, 1991), "Sliktie puiši" (1995), "Basketbola dienasgrāmatas" (1995), "Dārgie pīšļi" (2009), "Palīgā sauciens" (*The Call*, 2013), *[[One Night in Miami...]]* (2020), "O, Kanāda" (*Oh, Canada*, 2023) un "Viņu sapņu dziesma" (*Song Sung Blue*, 2025). Bijis viens no scenāristiem Spaika Lī filmai "Sema vasara" (*Summer of Sam*, 1999), kā arī režisors filmai *[[The Hungry Ghosts]]* (2009).

Par lomu seriāla "Baltais lotoss" otrajā sezonā (2022) Imperioli nominēja *Emmy* balvai.

## Ārējās saites