open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Baltijas Basketbola līga

**Baltijas Basketbola līga** (), saīsināti **BBL**, bija basketbola čempionāts, kurā piedalījās spēcīgākās Baltijas valstu basketbola komandas. Pirmā BBL sezona notika 2005. gadā, kurā uzvarēja Kauņas "Žalgiris". Līgā ir uzvarējuši Lietuvas klubi Viļņas "Lietuvos rytas", Kauņas "Žalgiris", KK Šiauliai, BC Prienai, BC Pieno žvaigždės un BK Ventspils no Latvijas.

## Vēsture
Baltijas Basketbola līga tika dibināta 2004. gada 26. novembrī. Pirmais BBL turnīrs norisinājās 2005. gada sezonā, kas sākās 6. janvārī. Pirmajā sezonā BBL tika sadalīta divās divīzijās. Pirmajā divīzijā piedalījās 10 komandas (5 no Lietuvas, 3 Latvijas un 2 Igaunijas), bet otrajā divīzijā — 14 komandas (4 Lietuvas, 5 Latvijas, 5 Igaunijas). 2005./2006. gada sezonā sacensības notika vienā divīzijā, kurā piedalījās 17 komandas (8 Lietuvas, 5 Latvijas, 4 Igaunijas). 2006. gadā Arēnā Rīga notika pirmā BBL Zvaigžņu spēle.

## Uzvarētāji

## Komandas

### Elites divīzija
*  Norčēpingas "Dolphins"
*  Tallinas "Kalev/Cramo"
*  Liepājas lauvas
*  Viļņas "Lietuvos Rytas"
*  Kēdaiņu "Nevežis"
*  Viļņas "Perlas"
*  Tartu "Rock"
*  Prieņu "Rudupis"
*  Šiauliai
*  Tallinas "TTU/Kalev"
*  Valmiera
*  Rīgas VEF
*  Ventspils
*  Kauņas "Žalgiris"
*  BK Jēkabpils

### Izaicinājuma kauss

**A grupa**
*  Alytus
*  Barsy
*  Naglis
*  Klaipēdas "Neptūnas"
*  Jelgava

**B grupa**
*  Juventus
*  Kauņas "Aisčiai"
*  Viļņas "Sakalai"
*  Rakveres "Tarvas"
*  Panevēžas "Techasas"

## Atsauces

## Ārējās saites
* BBL mājas lapa
Hazāri

[thumb|200px|Hazāru kapakmens ar [menoras attēlu]]
thumb|200px|Hazāru monēta
[thumb|[Hazārija|Hazāru kaganāts]]
**Hazāri** bija tjurku klejotāju tauta, kas no apmēram 200. līdz 950. gadam sākotnēji apdzīvoja Kaukāza kalnos un Piekaspijā, bet vēlāk izplatījās pa visu dienvidaustrumu Eiropu. Lielāko varenību hazāri sasniedza 9. gadsimtā, kad Hazārijas teritorija pletās no Karpatiem līdz pat Volgas upes vidustecei. Hazāri bija izvērsuši plašu tirdzniecības ceļu tīklu, kura centrs bija viņu galvaspilsēta Itila (mūsdienu Astrahaņa). Hazāru valoda piederēja tjurku valodu grupai.

## Mantojums
Lai gan krievu folklorā hazāri parasti tiek uzskatīti par naidīgiem, viņi, kalpojot par savdabīgu buferzonu, nepieļāva arābu un līdz ar viņiem arī islāma iespiešanos Kaukāzā un virzīšanos tālāk uz ziemeļiem arābu un islāma izplešanās laikā 7.—9. gadsimtā.

Ar hazāriem joprojām ir saistīts daudz neskaidrību un mīklu, sākot jau ar visai neskaidro viņu etnisko izcelsmi. Viena no versijām aškenazi ebreju izcelšanos saista ar hazāru emigrantiem, kas, glābjoties no slāvu ekspansijas, ieceļojuši Centrāleiropā. Šai versijai varētu būt pamats, vismaz teorētisks, ņemot vērā, ka vairums hazāru, kā jau minēts, bija pieņēmuši jūdaismu.

## Ārējās saites
C6H13NO2

Summārajai formulai **C<sub>6</sub>H<sub>13</sub>NO<sub>2</sub>** atbilst vairāki savienojumi:

* Aminoskābes:
# Leicīns
# Izoleicīns
C4H6O3

Summārajai formulai **C<sub>4</sub>H<sub>6</sub>O<sub>3</sub>** atbilst vairāki savienojumi:
* acetanhidrīds ((CH3CO)2O) — etiķskābes anhidrīds;
* acetoetiķskābe (CH3−CO−CH2−СООН) — vienkāršākā β-ketokarbonskābe.
C3H6O

Bruto formulai **C<sub>3</sub>H<sub>6</sub>O** atbilst vairāki savienojumi:
* acetons - (CH3)2CO
* propilēna oksīds - CH3CHCH2O
* allilspirts - CH2=CHCH2OH
Uhaņa

**Uhaņa** jeb **Vuhaņa** (, *Wǔhàn*) ir pilsēta Ķīnas centrālajā daļā pie Haņas upes ietekas Jandzi upē. Trešā lielākā Ķīnas pilsēta pēc iedzīvotāju skaita. Hubei provinces centrs.

Sastāv no trim atsevišķām daļām — Učanas (*Wǔchāng*), Haņkou (Hànkǒu) un Haņjanas (*Hànyáng*), kas atrodas atsevišķos upju krastos un savstarpēji savienotas ar tiltiem. Pilsētu dažkārt sauc par "Uhaņas trim pilsētām", bet nosaukums Uhaņa veidojas no šo pilsētu nosaukumu pirmajām daļām.

Pilsēta daudzkārt cietusi plūdos, tāpēc pretrunīgi vērtētais Triju aizu aizsprosts augšpus pa Jandzi cita starpā paredzēts plūdu draudu novēršanai pilsētā.

## Vēsture

Haņu dinastijas laikā Haņjana bija rosīga upes osta, bet 3. gadsimtā ap Haņjanu un Učaņu tika izbūvēti aizsardzības mūri.

Par kopīgās pilsētas — Uhaņas sākumu uzskata Dzeltenās dzērves torņa celtniecību 226. gadā. Tanu dinastijas laikā Dzeltenās Dzērves tornis kļuva par vienu no slavenākajām celtnēm Kīnā. Šajā laikā pilsēta bija viens no Ķīnas intelektuālajiem un mākslas centriem. mongoļu Juaņu dinastijas laikā Uhaņa kļuva par provinces galvaspilsētu.

18. gadsimtā Uhaņa kļuva par vienu no Ķīnas četrām galvenajām ostām. 19. gadsimtā pilsētas Haņkou daļā radās eiropiešu kvartāli ar kantoriem un noliktavām.

1911. gada 10. oktobrī pilsētas Učanas rajonā sākās Učanas sacelšanās, kas noveda pie Siņhajas revolūcijas, Cinu dinastijas krišanas un republikas nodibināšanās Ķīnā. XX gadsimta 20. gados Uhaņa bija kreisās Gomiņdan frakcijas līdera Vana Džinveja (*Wang Jingwei*) bāze cīņā pret Dzjanu Dzješi.

Otrā Ķīnas-Japānas kara laikā notika Kauja par Uhaņu, kurā bojā gāja apmēram 500 000 karavīru. Kauju ar smagiem zaudējumiem uzvarēja Japāna un kopš 1938. gada Uhaņa bija Japānas armijas loģistikas centrs operācijām Ķīnas dienvidos. 1944. gada decembrī pilsēta tika stipri izpostīta ASV aviācijas uzlidojumos.

2019. gada beigās Uhaņa kļuva par centru, no kura sākās COVID-19 pandēmija. Janvāra otrajā pusē varas iestādes sāka bloķēt izbraukšanu no pilsētas, lai aizkavētu vīrusa izplatīšanos. Tomēr uz to laiku no ap 12 miljoniem Uhaņas iedzīvotāju vairāki miljoni jau to bija atstājuši.

## Cilvēki

Uhaņā dzimuši:

* Lins Bjao (林彪, *Lin Biao*) (1907—1971) — politiķis;
* Vu Ji (吴仪, *Wu Yi*) (1938) — politiķe

## Atsauces
Pirols

**Pirols** (C4H5N) ir heterociklisks, slāpekli saturošs, aromātisks organiskais savienojums. Svaigi pārdestilēts pirols ir bezkrāsains eļļains šķidrums bez nepatīkamas smakas un praktiski nešķīstošs ūdenī. Gaisā tas ātri kļūst dzeltens, vēlāk brūns un sasveķojas.

## Vēsture
Pirolu tīrā veidā ieguva Andersens 1858. gadā, karsējot kaulu miltus. Vielas ķīmisko struktūru noskaidroja Ādolfs fon Beiers 1870. gadā, pamatojoties uz pirola oksidēšanos hromskābes klātienē līdz maleīnimīdam un pirola veidošanos, destilējot sukcinimīdu kopā ar cinka putekļiem.

## Atrašanās dabā
Pirola gredzens ir sastopams lielāku molekulu sastāvā (porfirīns — hlorofila, hemoglobīna un citu vielu komponents)

Brīvā veidā pirols ir akmeņogļu darvas sastāvdaļa.

## Īpašības
Pirola grupas savienojumi, iedarbojoties tvaika veidā, nokrāso spilgti sarkanu sālsskābē samitrinātu priedes skaliņu. No tā cēlies pirola nosaukums ( — 'ugunskrāsā' +  — 'eļļa').

Pirols ir visai vāja bāze, salīdzinot ar citiem heterocikliskajiem amīniem, jo slāpekļa atoma nedalītais elektronu pāris ir delokalizēts aromātiskajā gredzenā. Pirols iesaistās elektrofilās aizvietošanas reakcijās pie 2. un 5. oglekļa atoma.

Hidrogenējot pirolu, var iegūt pirolidīnu (C4H9N). Tam aizvietojot 2. oglekli ar karbonilgrupu un ūdeņradi pie slāpekļa ar vinilgrupu, iegūst vinilpirolidonu. Tas ir monomērs, no kura iegūst polivinilpirolidonu, kas ir ūdenī šķīstošs polimērs.
Nameja gredzens (rotaslieta)

250px|thumb|right|Nenoslēgtas formas sudraba Nameja gredzens.
250px|thumb|right|Īpašā dizaina vienlatnieks ar Nameja gredzena attēlu uz reversa.

**Nameja gredzens** ir viena no latviešu rotaslietām. Gredzenam ir raksturīgs bizes veida trīsdaļīgs vijums, kur katrs no tiem simbolizē vienu no trim Latvijas novadiem — Vidzemi, Latgali un Kurzemi un to vienotību.

## Vēsture
Gredzena nosaukuma pirmsākumi meklējami Aleksandra Grīna 1931. gadā izdotajā vēsturiskajā romānā „Nameja gredzens”, kurā pats Namejs gan neparādās un darbība notiek 17. gadsimta sākumā, bet gredzena izskats aprakstīts „kā divi savijušies sudraba zalkši ar rubīnu acīm, ap to galvām zelta vārpu vainags, kura vidū attēlots vanags lidojumā.” Vēl lielāko atpazīstamību Nameja gredzena nosaukumam atnesa pēc Grīna romāna veidota luga „Nameja gredzens”, kuras pirmizrāde notika 1935. gada 27. februārī Dailes teātrī, un kas pavisam tika izrādīta 25 reizes.

1938. gadā Daugmales pilskalnā tika atrasti divi sudraba gredzeni ar vītu priekšpusi, kas tika iesaukti par „Nameja gredzeniem”, kaut arī izskatā krietni atšķīrās no Grīna romānā aprakstītā gredzena. Turklāt vēlāk šie gredzeni tika datēti ap 12. gadsimtu, 13. gadsimta sākumu, kad Namejs vēl nebija dzimis, savukārt viņa laikā šādus gredzenus vairs nenēsāja, tomēr to nosaukums jau bija paguvis folklorizēties.

Nav zināms, vai Nameja gredzenus sāka kalt jau pirms Otrā pasaules kara, taču tie strauji izplatījās trimdas latviešu vidū pēc kara karagūstekņu un pārvietojamo personu nometnēs Rietumu okupācijas zonā Vācijā. Ar laiku Nameja gredzens kļuva par latviešu pazīšanās zīmi ārzemēs. Jau 1956. gadā Melburnā dibinātajā Latviešu virsnieku apvienībā Nameja gredzenus dāvināja gados vecākajiem biedriem, bet Stokholmas latviešu skola tos pasniedza saviem absolventiem. Šajā laikā radās arī tradīcija tēviem Nameja gredzenu dāvināt savu tikko pilngadību sasniegušajiem dēliem.

2009. gada 8. jūlijā Latvijas Banka 1 000 000 lielā tirāžā laida apgrozībā mākslinieču Ilzes Lībietes (grafiskais dizains) un Baibas Šimes (plastiskais veidojums) radītu īpaša dizaina vienlatnieku ar Nameja gredzena attēlu uz reversa.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Nameja gredzena izkalšana
C4H10O

Bruto formulai **C<sub>4</sub>H<sub>10</sub>O** atbilst vairāki savienojumi:
* dietilēteris (C2H5—O—C2H5);
* butanols (C4H9—OH).
C2H6O

Summārajai formulai **C<sub>2</sub>H<sub>6</sub>O** atbilst vairāki savienojumi:
* etanols — spirts, CH3CH2OH
* dimetilēteris — ēteris, CH3−O−CH3
C2H4O2

Summārajai formulai **C<sub>2</sub>H<sub>4</sub>O<sub>2</sub>** atbilst vairāki savienojumi:
* etiķskābe — karbonskābe, CH3COOH
* glikolaldehīds — oksialdehīds, CH2OH−CHO
Turki (nozīmju atdalīšana)

Vārdam **turki** var būt vairākas nozīmes:
* Turki — viena no tjurku tautām.
* Turki — apdzīvota vieta Līvānu novadā, Turku pagasta centrs.
* Turki — apdzīvota vieta Krāslavas novada Kombuļu pagastā.
Aivars Jakovičs

**Aivars Jakovičs** (dzimis ) ir kultūrvēsturnieks un ceļotājs.

Mācījies Latvijas Mākslas akadēmijas kursos. Studējis vēsturi Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē. Specializācija: kultūras mantojums. 2008. gadā iestājies LU Vēstures un filozofijas fakultātes maģistrantūrā. Studē jaunāko laiku vēsturi.

20. gs. 80. gadu sākumā izveidojis pret padomju režīmu vērstu organizāciju "Trejdeviņi". 1987. gadā iestājies Vides aizsardzības klubā (VAK) un strādājis par VAK žurnāla "Staburags" redaktoru. 1988. gadā viens no Latvijas Nacionālās neatkarības kustības (LNNK) dibinātājiem un pirmās LNNK padomes 14 locekļiem. Bijis Rīgas domes deputāts, Valsts akciju sabiedrības "Latvijas dzelzceļš" valdes padomnieks, laikraksta "Latvijas Dzelzceļnieks" galvenais redaktors. 2006. - 2007. g. darbojies Latvijas Vides aizsardzības fonda konsultatīvajā padomē. Strādā par VAK projektu vadītāju. VAK nodaļas "VAK Mantojums" valdes priekšsēdētājs. Ekotūrisma ceļvežu "Šmerlis" (2012), "Mežaparks" (2013). "Rīgas piejūra" (2 daļas) (2016) un "No Daugavas līdz Gaujai" (2019) autors.

Organizējis vides izglītības pasākumus, vadījis meža izpētes projektus Rīgā, Garkalnes, Carnikavas, Ropažu un Ādažu novados. Veicis Lēdurgas novada kultūrvēsturisko izpēti. Vada "VAK Mantojums" ekotūrisma projektu "Zaļie Pārgājieni".

## Atsauces
C3H8O

Summārajai formulai **C<sub>3</sub>H<sub>8</sub>O** atbilst vairāki savienojumi:
* Metoksietāns (CH3-O-CH2-CH3);
* Izopropanols (CH3-CH2-CH2OH);
* Propanols (CH3-CHOH-CH3).
C4H8O

Summārajai formulai **C<sub>4</sub>H<sub>8</sub>O** atbilst vairāki savienojumi:

* tetrahidrofurāns (C4H8O) — cikliskais ēteris;
* metiletilketons (CH3−CO−C2H5) — ketons.
Trackback

**Trackback** ir tehnoloģija, kas ļauj tīmekļa žurnāliem sazināties savā starpā, informējot otru žurnālu, ka pirmajā žurnālā ir publicēts raksts, kas atsaucas (satur saiti) uz otra žurnāla rakstu. Lai to varētu izmantot, Trackback tehnoloģiju ir jāatbalsta abu tīmekļa žurnālu programmatūrai.

Trackback standartu izstrādāja Six Apart, kuri to ieviesa savā tīmekļa žurnālu platformā Movable Type 2002. gadā. Kopš tā laika tā ir ieviesta daudzās citās tīmekļa žurnālu platformās. Pirmais Latvijas tīmekļa žurnālu pakalpojums, kas atbalsta Trackback tehnoloģiju ir Blogiem.lv.

## Ārējās saites
* Trackback specifikācija 
* Trackback izstrāde 
* Trackback izstrādes grupas viki
C3H6O3

Summārajai formulai **C<sub>3</sub>H<sub>6</sub>O<sub>3</sub>** atbilst vairāki savienojumi:
* glicerīnaldehīds — oksialdehīds, vienkāršākais ogļhidrāts, HOCH2−CHOH−CHO
* pienskābe — hidroksikarbonskābe, CH3−CHOH−COOH
2006. gada Eiropas čempionāts vieglatlētikā

**2006. gada Eiropas čempionāts vieglatlētikā** bija 19. Eiropas čempionāts vieglatlētikā, kurš notika Gēteborgā, Zviedrijā no 2006. gada 7. līdz 13. augustam. Iepriekšējais Eiropas čempionāts notika Minhenē, Vācijā, bet nākamais notiks Barselonā, Spānijā. Čempionātā piedalījās aptuveni 1400 sportistu no 49 valstīm, medaļas izcīnīja 30 valstu sportisti, visveiksmīgākā šajā ziņā bija Krievija, izcīnot 33 medaļas, no kurām 12 bija zelta. Latvijai 2. zelta medaļu Eiropas čempionātos izcīnīja barjerskrējējs Staņislavs Olijars.

## Rezultāti
### Valstis

 PR - pasaules rekords ČR - čempionāta rekords VR - valsts rekords SP - sportista rekords SR - sezonas rekords ER - Eiropas rekords

### Vīrieši

 PR - pasaules rekords ČR - čempionāta rekords VR - valsts rekords SP - sportista rekords SR - sezonas rekords ER - Eiropas rekords

### Sievietes

## Dalībvalstis

## Latvieši
### Rezultāti
 PR - pasaules rekords ČR - čempionāta rekords VR - valsts rekords SP - sportista rekords SR - sezonas rekords ER - Eiropas rekords
 NS - nestartēja NF - nefinišēja DSK - diskvalificēts 

### Dalībnieki
Latviju šajā čempionātā pārstāvēja 16 sportisti:
* Staņislavs Olijars - 110 metru barjerskrējiens
* Dmitrijs Miļkevičs - 800 metru skrējiens
* Vadims Vasiļevskis - šķēpmešana
* Ēriks Rags - šķēpmešana
* Ainārs Kovals - šķēpmešana
* Uģis Brūvelis - 50 kilometru soļošana
* Ingus Janevics - 50 kilometru soļošana
* Normunds Pūpols - augstlēkšana
* Artūrs Āboliņš - tāllēkšana
* Māris Urtāns - lodes grūšana
* Jeļena Prokopčuka - 10 kilometru skrējiens
* Ilze Gribule - šķēpmešana
* Inga Kožarenoka - šķēpmešana
* Jolanta Dukure - 20 kilometru soļošana
* Jesenija Volžankina - septiņcīņa, tāllēkšana
* Ineta Radēviča - tāllēkšana

## Norises vieta
[thumb|right|300px|Čempionāta norises vieta - [Ulevi stadions.]]
Visas sacensības, izņemot soļošanu notika Ulevi stadionā, Gēteborgā. Ulevi stadions tika atklāts 1958. gada 29. maijā. Tajā ir 43000 sēdvietu. Soļošanas sacensības notika pa Gēteborgas ielām.

## Ārējās saites
* Čempionāta oficiālā mājaslapa
* Ulevi stadiona oficiālā mājaslapa
Golveja

**Golveja** (, ) ir sena ostas pilsēta Īrijas rietumu piekrastē, Konahtas provincē.

Vēsturiski pazīstama ar savām četrpadsmit dzimtām, kuras pārvaldīja pilsētu no 12. līdz 16. gadsimtam. Golvejas pašvaldības vadītāja no 1989. līdz 1998. gadam — Andžela Linča (*Angela Lynch*), bija kopš 1485. gada 84. Linču ģimenes pārstāve šajā amatā. Pilsēta ir viens no spēcīgākajiem īru valodas centriem valstī, īru valoda pilsētā funkcionē ikdienas dzīvē. Pilsētā darbojas pastāvīgs teātris īru valodā *Taibhdhearc na Gaillimhe*.

2016. gadā pilsēta kopā ar Horvātijas pilsētu Rijeku tika izvēlēta par 2020. gada Eiropas kultūras galvaspilsētu.

## Vēsture
Golvejas cietoksni 1124. gadā dibināja Konahtas karalis Tardelbahs Mak Ruaidri Va Konhobairs (*Tairrdelbach mac Ruaidri Ua Conchobair/Turlough O'Connor*) un tā kļuva par Konahtas karaļu jūras bāzi. 1232. gadā to ieņēma normaņu karotājs Ričards Mors de Burgs (*Richard Mor de Burgh*).

1484. gadā apmetne ieguva pilsētas tiesības. Pilsētas iedzīvotāji bija normaņu izcelsmes, bet vara pilsētā bija četrpadsmit valdošo tirgotāju ģimeņu rokās. Apkārtējiem īru iedzīvotājiem bija aizliegts bez atļaujas uzturēties pilsētā. Viduslaikos Golveja bija galvenā Īrijas osta tirdzniecībai ar Spāniju un Franciju.

1641. gada īru sacelšanās laikā Golvejas pilsēta nostājās katoļu nemiernieku pusē, tāpēc 1652. gadā to pēc deviņu mēnešu aplenkuma ieņēma Olivera Kromvela karaspēks. Viljamītu kara (*Williamite war in Ireland*) laikā Golveja nostājās jakobītu pusē, un pēc netālu zaudētās Augrimas kaujas 1691. gada 12. jūlijā bez cīņas padevās uzvarētājiem. Līdz ar šiem zaudējumiem Golveja panīka līdz pat XVIII gadsimta beigām.

Īrijas Neatkarības un Pilsoņu kara laikā Golvejā lielas cīņas nenotika. 1974. gadā ugunsgrēkā nodega daļa no pilsētas centra.

## Cilvēki
Golvejā dzimuši:
* Lords Kilanens (*Michael Morris, 3rd Baron Killanin*) (1914-1999) — SOK vadītājs

## Atsauces

## Ārējās saites
Rasmuss Lerdorfs

thumb|Rasmuss Lerdorfs
**Rasmuss Lerdorfs** (; dzimis  Grenlandē) ir dāņu/kanādiešu programmētājs, programmēšanas valodas PHP autors.

## Ārējās saites
* lerdorf.com
* php.net
Latvijas emuārtelpa

**Latvijas [[emuārtelpa]]** tiek attiecināta uz visiem Latvijas lietotāju veidotajiem personīgajiem tīmekļa žurnāliem.

## Latvijas tīmekļa žurnāli

### IT žurnāli
Pirmie Latvijas tīmekļa žurnāli pamatā rakstīja par IT lietām. Te var minēt Kasparu Foigtu https://web.archive.org/web/20200620162616/https://laacz.lv/, Arti Āri https://web.archive.org/web/20200513121226/https://pods.lv/, Arturu Medni https://web.archive.org/web/20060824231952/http://www.jaffa.lv/arturs/, Kristapu Kaupi https://web.archive.org/web/20180623020203/http://kristaps.blogiem.lv/ Jāni Alksni citus. Labākie raksti no dažādiem IT žurnāliem bieži vien tiek ievietoti ziņu vietnē Digg.lv.

### Politiskie žurnāli
Latvijā ļoti nedaudz politiķiem ir savi tīmekļa žurnāli. Te var minēt Kristapu Kaupi (NSS), kurš ne tikai raksta savu tīmekļa žurnālu https://web.archive.org/web/20180623020203/http://kristaps.blogiem.lv/ par politku un tehnoloģijām, bet arī veido tīmekļa žurnālu sistēmu Blogiem.lv. Tīmekļa žurnāls https://web.archive.org/web/20070326145213/http://www.andrejevs.lv/news/ ir arī Eiroparlamenta deputātam Georgam Andrejevam (LC). Daudzi politiķi ir reģistrējušies sociālajā tīklā Draugiem.lv, kur iespējams rakstīt dienasgrāmatas, ko var lasīt citi Draugiem.lv lietotāji. Politiskas nokrāsas žurnālu, kas sludina libertiešu idejas https://web.archive.org/web/20091203073632/http://juriskazha.blogiem.lv/, ir izveidojis žurnālists Juris Kaža, kurš citādi pamatā raksta par IT un telesakariem.

### [[Sviesta Ciba]]
Atsevišķi jāizceļ tīmekļa žurnāli jeb dienasgrāmatas, kas tiek rakstīti zem tīmekļa žurnālu servisa Sviesta Ciba, kur jau ir vairāk nekā 10 000 reģistrētu lietotāju. Sviesta Cibā reti kurš lietotājs raksta zem sava īstā vārda, tā vietā izmantojot segvārdus. Tur ir reģistrējušies arī daudzi sabiedrībā pazīstami cilvēki, kas šādi, rakstot zem segvārda, var atļauties pateikt lietas, ko citādi nevarētu atļauties.
Latvija.lv

**Latvija.lv** ir tīmekļa vietne ar mērķi nodrošināt Latvijas un ārvalstu iedzīvotājiem pieeju Latvijas valsts institūciju tīmekļa vietnēm un centralizētu piekļuvi dažādu institūciju sniegtajiem elektroniskajiem pakalpojumiem, ko uztur Īpašu uzdevumu ministra elektroniskās pārvaldes lietās sekretariāts.

## Vēsture
2005. gada februārī valsts atguva domēnu latvija.lv, kas tika paredzēts jaunā portāla izvietošanai. Pēc informācijas par jaunā portāla veidošanu publiskošanas, līdzīgā portāla *LV online* veidotāji paziņoja, ka jauna portāla izveide būtu saistīta ar liekiem naudas tēriņiem un ka saprātīgāk būtu papildināt jau esošā *LV online* funkcionalitāti. Konkursā par portāla izveides tiesībām 2006.gada janvārī uzvarēja kompānija RIX Technologies.

Portāls darbu sāka 2006.gada 3. augustā. Pirmajās dienās pēc portāla atklāšanas tas izpelnījas kritiku par izmaksām neatbilstošu produkta saturu. Elektroniskās pārvaldes lietu ministre Ina Gudele atspēkoja portāla izmaksām izteiktos pārmetumus, skaidrojot, ka 2006.gadā publiskotā versija bija tikai neliela daļa no portāla satura un ka lielākā vērtība būs portālā pieejamajiem e-pakalpojumiem. 2006. gada 23. augustā tika paziņots, ka **latvija.lv** izveides tēriņus vērtēs KNAB. Tālāka informācija par KNAB aktivitātēm portāla sakarā publiskota netika.

2008. gadā tapis pirmais e-pakalpojums "Manā īpašumā deklarētās personas".

Kopš 2023. gada 30. janvāra lietotājiem ir pieejama valsts pārvaldes pakalpojumu portāla **Latvija**.**lv** pilnveidotā versija – jauna adrese **latvija**.**gov**.**lv**, jauns dizains, uzlabota funkcionalitāte un pieejamība mobilajās ierīcēs.

## Portāla saturs
Šobrīd portāls www.latvija.lv satur saišu katalogu, valsts pārvaldes sniegto pakalpojumu meklētāju, kā arī lietotāja profilu un e-pakalpojumu sadaļu.

## Skatīt arī

* Elektroniskais paraksts

## Piezīmes un atsauces

## Ārējās saites
* Latvija.lv
1998. gada FIFA Pasaules kauss

**1998. gada [[FIFA]] Pasaules kauss** notika Francijā no 10. jūnija līdz 12. jūlijam. Tas bija pēc skaita 16. Pasaules kausa finālturnīrs. Pirmoreiz finālturnīrā piedalījās 32 komandas. Par Pasaules čempioniem pirmoreiz kļuva mājinieki Francijas izlase, kas finālā ar 3-0 pārspēja iepriekšējos čempionus Brazīliju.

## Stadioni

* *[[Stade de France]]*, Sendenī - 80 000;
* *Stade Vélodrome*, Marseļa - 60 000;
* *Parc des Princes*, Parīze - 49 000;
* *Stade Félix Bollaert*, Lensa - 41 800;
* *Stade Gerland*, Liona - 41 200;
* *Stade de la Beaujoire*, Nante - 38 500;
* *Stadium de Toulouse*, Tulūza - 37 000;
* *Stade Geoffroy-Guichard*, Sentetjēna - 36 000;
* *Parc Lescure*, Bordo - 35 200;
* *Stade de la Mosson*, Monpeljē - 33 900.

## Komandas
Tālāk minētās 32 izlases piedalījās 1998. gada FIFA Pasaules kausa izcīņā. Turnīram automātiski kvalificējās laukuma saimnieki Francijas izlase un 1994. gada Pasaules čempioni Brazīlijas izlase.

## Turnīra gaita
Turnīra formāts bija atšķirīgs no tā, kas bija 1994. gada čempionātā ASV. Pirmoreiz finālturnīrā piedalījās 32 komandas, kas tika sadalītas 8 apakšgrupās pa 4 katrā. No katras apakšgrupas izslēgšanas turnīrā iekļuva 2 labākās komandas, kas turpināja dalību astotdaļfinālā.

Grupu turnīrā vispārsteidzošākie rezultāti bija D grupā, kur astotdaļfinālā neiekļuva spēcīgāks Eiropas izlases Spānija un Bulgārija. No turnīra debitantēm vislabāko sniegumu rādīja Horvātija ar Davoru Šukeru priekšgalā, kas izslēgšanas turnīrā spēja pieveikt spēcīgos rumāņus un vāciešus. Tikmēr pretī finālam pārliecinoši devās iepriekšējā čempione Brazīlija, vēl pusfinālā sīvās cīņās iekļuva nīdrlandieši un mājenieki Francijas izlase, kas ceturtdaļfinālā pārspēja attiecīgi Argentīnu un Itāliju.

Pusfinālā francūži ar 2-1 pārspēja horvātus, bet brazīļi tikai pēcspēles 11m sitienu sērijā tika galā ar Nīderlandi. Spēlē par 3. vietu horvāti uzvarēja nīderlandiešus, bet finālā Sendenī pārliecinoši ar 3-0 brazīļus pieveica Francija, kuras labā 2 vārtus guva Zinedins Zidāns. Tā francūži kļuva par 7. izlasi Pasaules kausa vēsturē, kas kļuva par čempioniem.

## Grupu turnīrs

### A grupa

### B grupa

### C grupa

### D grupa

### E grupa

### F grupa

### G grupa

### H grupa

## Izslēgšanas turnīrs

* Labākais futbolists:  Ronaldu
* Labākais vārtu guvējs:  Davors Šukers
* Labākais vārtsargs:  Fabjēns Bartēzs
* Atraktīvākā komanda:  Francija
* Godīgākās komandas:  Anglija un  Francija

Labākie vārtu guvēji
*  Davors Šukers - 6
*  Gabriels Batistuta - 5
*  Kristians Vjēri - 5
*  Ronaldu - 4
*  Marselo Salass - 4
*  Luiss Ernandess - 4

## Ārējās saites

*Brazil v France | 1998 FIFA World Cup Final | Full Match (angliski)
Dmitrijs Miļkevičs

**Dmitrijs Miļkevičs** (dzimis  Rīgā) ir bijušais Latvijas vieglatlēts, galvenokārt startēja 800 metru skrējienā. Pēc sportista gaitu beigām — funkcionārs, Latvijas vieglatlētikas izlases direktors un Latvijas Vieglatlētikas savienības (LVS) ģenerāldirektors. 2025. gadā ievēlēts par LVS prezidentu.

Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs (2004, 2008). 2004. gadā Atēnās 800 m distancē sasniedza 14. vietu, bet 2008. gadā Pekinā ieņēma 26. vietu.

2006. gada Eiropas čempionātā viņš izcīnīja 4. vietu.

D. Miļkevičam pieder Latvijas rekords 800 metru distancē gan stadionā, gan telpās.  Atēnās viņš distanci veica 1:43,67, bet 2008. gada Pasaules čempionātā telpās Valensijā, ar rezultātu 1:45,72 iegūstot 4. vietu, viņš pārspēja Eināra Tupurīša sasniegto.

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites

* Nebraskas Universitātes profils  
* Pekina 2008 profils
* LVS profils
Dienvidkorejas pilsētu uzskaitījums

[200px|thumbnail|[Dienvidkorejas novietojums]]
Šajā uzskaitījumā apkopotas **[[Dienvidkoreja]]s pilsētas**. Pilsētas ir daļa no Dienvidkorejas administratīvā iedalījuma.

Dienvidkorejas lielākās pilsētas ir ar autonomu statusu, kas līdzvērtīgs provincēm. Seula, lielākā pilsēta un galvaspilsēta, tiek klasificēta kā "Speciālā pilsēta" (*Teukbyeolsi*). Savukārt nākamās 6 lielākās pilsētas — Inčhona, Kvandžu, Pusana, Tedžona, Tegu un Ulsana — tiek klasificētas kā "Metropoles pilsētas" (*Gwangyeoksi*). Sedžonga tiek klasificēta kā "Īpašā autonomā pilsēta" (*Teukbyeoljachisi*). Mazākās pilsētas tiek klasificētas vienkārši kā "pilsētas" (*Si*)

## Pilsētu sadalījums pa administratīvajām vienībām

## Pilsētu sadalījums pēc statusiem

## Uzskaitījums

## Karte

## Galerija

## Atsauces
Staņislavs Olijars

**Staņislavs Olijars** (dzimis  Čeļabinskā, Krievijā) ir bijušais Latvijas vieglatlēts, kas pārsvarā startēja 110 metru barjerskrējienā. Viņš ir 2006. gada Eiropas čempions un 2002. gada Eiropas čempionāta sudraba medaļnieks šajā distancē. Kopš 2003. gada S. Olijaram pieder pasaules klases Latvijas rekords 110 m barjerskrējienā — 13,08 sekundes. Kopš 2015. gada decembra sāka strādāt kā FK Liepāja fiziskās sagatavotības treneris. Pēc tam darbojies līdzīgā lomā citās futbola komandās, ieskaitot arī Latvijas futbola izlasi (kopš 2017. gada vasaras).

S. Olijara māte un trenere Ludmila Olijare savulaik arī ir bijusi vieglatlēte, Latvijas rekordiste.

## Karjera
Pirmie lielie starptautiskie panākumi S. Olijara karjerā bija sudraba medaļa 1997. gada Eiropas junioru čempionātā Ļubļanā un uzvara 1998. gada Pasaules junioru čempionātā Ansī ar rezultātu 13,51 sekundes.

2001. gadā S. Olijaram bija pozitīva dopinga pārbaude, kurā tika konstatēts aizliegtais preparāts nandrolons, tomēr sportistam diskvalifikācija netika piespriesta, jo veicot pārbaudes nebija ievērota formālā kārtība.

2002. gada Eiropas čempionātā Minhenē S. Olijars izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties vien Kolinam Džeksonam, savukārt pēc četriem gadiem Gēteborgā pārliecinoši kļuva par čempionu ar rezultātu 13,24 sekundes, kas ir augstākais sasniegums sportista karjerā. Lielisko Latvijas rekordu 13,08 sekundes viņš uzrādīja 2003. gada 1. jūlijā Lozannā un šis rezultāts ierindo viņu dalītā 25. vietā starp visu laiku ātrākajiem barjersprinteriem (piektajā vietā starp Eiropas sportistiem).

Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs. 2004. gada Atēnu Olimpiādē viņš izcīnīja 5. vietu, kas ir S. Olijara lielākais sasniegums pasaules mēroga sacensībās, jo Pasaules čempionātos viņam nav izdevies sasniegt finālu.

2010. gada Eiropas čempionātā S. Olijars tika diskvalificēts pēc pāragra starta veikšanas sacensību pirmajā kārtā. Pēc neveiksmīgā starta Eiropas čempionātā viņš pieļāva iespēju par profesionāļa karjeras beigšanu. S. Olijars tika pieteikts startam 2013. gada Eiropas čempionātā vieglatlētikā telpās, taču neilgi pirms tā sākuma paziņoja par karjeras beigšanu.

## Personiskie rekordi

## Lielākie sasniegumi

## Atsauces

## Ārējās saites

* LVS profils
* Pekina 2008 profils
Ainārs Kovals

**Ainārs Kovals** (dzimis  Rīgā) ir bijušais latviešu vieglatlēts, startēja šķēpa mešanā.  sudraba medaļas laureāts. Viņa personiskais rekords ir 86,64 m, kas tika uzrādīts 2008. gada olimpiskajās spēlēs. Tāpat viņš ir divkārtējs Universiādes čempions (2007, 2009). Par sasniegumiem sportā saņēmis Triju Zvaigžņu ordeni. LOV sastāvā ir kopš 2004. gada.

Bijis precējies ar latviešu šķēpa metēju Sintu Ozoliņu (tagad Sprudzāne).

## Karjera
Sācis trenēties pie Ivara Zilgalvja, turpinājis pie Valentīnas Eidukas. 2003. gadā startēja Eiropas U-23 čempionātā, kur ar rezultātu 72,68 m izcīnīja 6. vietu.

2005. gada Pasaules čempionātā A. Kovals ierindojās 7. vietā ar rezultātu 77,61 m. Tā paša gada Universiādē latviešu šķēpa metējs izcīnīja zelta medaļu ar rezultātu 80,67 m. Iepriekš šajās sacensībās bija uzvarējuši tādi šķēpa metēji no Latvijas kā Jānis Lūsis, Jānis Zirnis, Dainis Kūla un Ēriks Rags.

2006. gada Eiropas čempionātā viņš ierindojās 5. vietā ar rezultātu 81,65 m, taču kvalifikācijā viņš uzstādīja jaunu personisko rekordu 85,95 m. 2006. gada Pasaules vieglatlētikas sezonas noslēguma sacensībās Vācijā viņš ieņēma 5. vietu ar rezultātu 82,32 m.

2007. gada Pasaules čempionātā A. Kovals nekvalificējās finālam, kvalifikācijā uzrādot rezultātu 79,42 m. Tā paša gada Universiādē latvietis ar rezultātu 82,23 m izcīnīja bronzas medaļu, uzvaru sacensībās guva cits latviešu šķēpa metējs Vadims Vasiļevskis.

A. Kovals negaidīti izcīnīja sudraba medaļu 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Pekinā ar jaunu personisko rekordu 86,64 m, kas tika sasniegts pēdējā metienā, piekāpjoties tikai norvēģim Andrēasam Tūrkildsenam, tādējādi kļūstot par sesto Latvijas olimpisko medaļnieku šķēpa mešanā pēc Ineses Jaunzemes, Elvīras Ozoliņas, J. Lūša, D. Kūlas un V. Vasiļevska. 2008. gada Pasaules vieglatlētikas sezonas noslēguma sacensībās Vācijā viņš ieņēma 6. vietu ar rezultātu 79,57 m.

Salīdzinoši neveiksmīgs starts A. Kovalam bija 2009. gada Pasaules čempionātā, kur ar rezultātu 81,54 m viņš ierindojās 7. vietā. Taču tika izcīnīta otrā zelta medaļa karjerā Universiādē Serbijā ar rezultātu 81,58 m. 2009. gada Pasaules vieglatlētikas sezonas noslēguma sacensībās Grieķijā viņš ieņēma 7. vietu ar rezultātu 80,07 m.

2010. gada Eiropas čempionātā A. Kovals uzrādīja labāko sniegumu starp latviešu šķēpa metējiem un ar rezultātu 81,19 m ierindojās 6. vietā. 2012. gada Eiropas čempionātā viņš kvalifikācijā ierindojās 15. vietā ar rezultātu 76,32 m, tādējādi netiekot finālā. Arī  viņā nekvalificējās finālam, labākajā mēģinājumā šķēpu raidot 79,19 m tālumā un ierindojoties 17. vietā.

## Personiskie rekordi

## Sasniegumi

## Sezonu labākie rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites

* LVS profils
* Pekina 2008 profils
* ''Tilastopaja'' profils
Ideoloģija

[thumb| Jēdziens ideoloģija radās [Franču revolūcijas apstākļos]]
**Ideoloģija** (; sengrieķu: *idea* 'jēdziens' + *logos* 'mācība') ir jebkura politisko, tiesisko, filozofisko, tikumisko, reliģisko un estētisko uzskatu un nostādņu sistēma, kas ir pamatā politiskas vai sabiedriskas darbības programmām un vairāk vai mazāk atspoguļo kādas grupas vai šķiras ideālus un intereses.

## Definīcija

Kanādiešu psihologs Džordans Pītersons savā darbā "12 dzīves likumi" (*12 Rules For Life: An Antidote to Chaos*) uzsver, ka ideoloģijas nav nekas vairāk kā vienkāršas idejas, kas uz zinātnes vai filozofijas bāzes cenšas izskaidrot apkārtējās pasaules sarežģītību, piedāvājot savus līdzekļus tās uzlabošanai.

## Skatīt arī

* Anarhisms
* Fašisms
* Feminisms
* Kapitālisms
* Merkantilisms
* Sociālisms

## Atsauces

## Ārējās saites
Jeļena Prokopčuka

**Jeļena Prokopčuka** (dzimusi **Jeļena Čelnova**  Rīgā) ir bijusī Latvijas vieglatlēte, startēja garo distanču skriešanā un maratonā. Viņai pieder vairāki Latvijas rekordi distancēs no 5000 m līdz maratonam. Divkārtējā Ņujorkas maratona uzvarētāja.

Viņa ir piedalījusies četrās olimpiskajās spēlēs (1996, 2000, 2004, 2016).

2005. un 2006. gadā viņa uzvarēja prestižajā Ņujorkas maratonā, kļūstot tikai par sesto sievieti, kas to izdarījusi vairāk par vienu reizi. Savukārt 2007. un 2013. gada Ņujorkas maratonā viņa finišēja trešajā vietā, bet 2014. gadā — 4. vietā. Personisko un Latvijas rekordu maratonā (2.22:56) uzstādīja, uzvarot 2005. gada Osakas maratonā. Vairākkārt uzvarējusi arī prestižās pusmaratona sacensībās.

J. Prokopčuka piedalījās arī 2006. gada Eiropas čempionātā, kur ar jaunu valsts rekordu ierindojās 6. vietā 10 000 m skrējienā. 2014. gada Eiropas čempionātā viņa atgriezās augstākā līmeņa sacensībās stadionā, finišējot 11. vietā šai pašā distancē.

2025. gada 18. maijā "Rimi" Rīgas maratonā J. Prokopčuka finišēja ar laiku 2 stundas un 51 minūte, kas bija viņas pirmais pilnais maratons Rīgā, un ar šo rezultātu viņa izcīnīja sudraba medaļu Latvijas čempionātā sieviešu konkurencē, piekāpjoties tikai Annai Kļučnikai (2:50:18).

## Personiskie rekordi

### Stadions

### Telpas

## Lielākie sasniegumi

### Latvijas čempionāts
Latvijas čempionātos Prokopčuka ir uzvarējusi 48 reizes.

### Starti maratonos

## Privātā dzīve
J. Čelnova-Prokopčuka ir dzimusi  Rīgā. Precējusies ar vieglatlētu, garo distanču skrējēju Aleksandru Prokopčuku. A. Prokopčuks ir viņas treneris un vairāku Latvijas rekordu autors. 2011. gada aprīlī viņai piedzima dēls. Pēc tam veiksmīgi atgriezusies sportā. Pēc otrā bērna piedzimšanas 42 gadu vecumā vēlreiz mēģināja atgriezties sacensību apritē, pirmo reizi piedalījās maratona distancē Rīgas maratonā, taču izstājās. Veselības problēmas un bērnu audzināšana liedza turpināt profesionālo karjeru, tādēļ sportiste paziņojusi par tās noslēgumu.

## Piezīmes un atsauces

### Piezīmes

### Atsauces

## Ārējās saites

* ''Marathoninfo.free.fr'' profils 
* ''World Marathon Majors'' profils 
* Latvijas Vieglatlētikas savienības profils
1903. gada Tour de France

thumb|250px|Moriss Garēns — pirmais tūres uzvarētājs
**1903. gada ''Tour de France*** bija pirmais *Tour de France* daudzdienu velobrauciens, kas notika no 1903. gada 1. līdz 19. jūlijam. Šajā laikā vēl nebija ne komandu, ne kalnu karaļa, labākā jaunā braucēja un citu titulu. Katrs piedalījās pats par sevi, katram dalībniekam nācās iemaksāt 10 frankus, uzvarētājs ieguva 3000 frankus. Tūrē piedalījās 60 braucēji (mūsdienās to ir ap 200), bet finišēja tikai 21. Dalībniekiem bija jāveic 2428 km 6 posmos (mūsdienās ~3000 km 20 posmos), tas nozīmē, ka bieži vien posms beidzās naktī; pirmo *Tour de France* posmu tā uzvarētājs [[Moriss Garēns]] veica 27 stundās un 47 minūtēs. Par pirmā *Tour de France'' daudzdienu velobrauciena kopvērtējuma uzvarētāju kļuva Moriss Garēns, finišā par gandrīz 3 stundām apsteidzot otrās vietas ieguvēju Lisjēnu Potjē.

## Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Tour de France mājaslapa
Aksioma

**Aksioma** (no  — "atzīts par derīgu esam, pašsaprotams") ir kādas teorijas tēze, ko izmanto citu šīs teorijas tēžu pierādīšanai, bet pašu šajā teorijā pieņem bez pierādījuma, arī atzinums (izteikums), ko bez pierādījumiem pieņem par patiesu.

Ģeometrijas aksiomām matemātikā ir īpaša nozīme. Ģeometrijas aksiomas ir pamatatziņas, uz kurām pamatojas visa ģeometrija. Izmainot kādu no aksiomām, mainās arī pati ģeometrija.

## Atsauces
Patriarhs

**Patriarhs** ( (*patriarchēs*) — 'ģints galva', kas savukārt no *πατριά* (*patria*) — 'ģimene' un *ἄρχειν* (*archein*) — 'valdīt') var būt:
* Vecajā derībā — ebreju pirmsenči no Ādama līdz Ābramam, Īzākam, Jēkabam un viņa dēliem.
* Ģints galva patriarhātā.
* Augstākā garīgā amatpersona pareizticīgo baznīcā.
* Visizcilākais, arī visvecākais cilvēks (kādā noteiktā darbības sfērā).

## Ārējās saites
Amīdi

right|150px
**Amīdi** ir karbonskābju funkcionālie atvasinājumi, kur skābes karboksilgrupā hidroksilgrupa ir aizvietota ar aminogrupu. Aminogrupa amīdos var būt aizvietota. Attēlā R` un R`` ir aminogrupas aizvietotāji.

Amīdus var iegūt, dehidratējot karbonskābju amīnija sāļus, kurus savukārt iegūst karbonskābju reakcijā ar amīniem. Amīdi, salīdzinot ar amīniem, ir ķīmiski inertas vielas.

Amīdu saites ir sastopamas daudzos polimēros (poliamīdi) un tās veido olbaltumvielu pirmējo struktūru.
Codes pagasts

**Codes pagasts** ir viena no Bauskas novada teritoriālajām vienībām Mēmeles krastā. Pagasts robežojas ar Bauskas pilsētu un Mežotnes, Dāviņu, Vecsaules un Iecavas pagastiem. Pagasta centrs Code atrodas 7 km no Bauskas un 52 km no Rīgas.

## Daba
### Hidrogrāfija
#### Upes
Dole, Dolīte, Īkstrums, Mēmele, Lielupe, Zizma.thumb|Codes luterāņu baznīca|left

## Vēsture
thumb|Derpeles muiža
Mūsdienu Codes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Codes muiža (*Gut Zohden*, Code), Derpelmēmeles muiža (*Gut Dörpers-Memelhof*), Dubes muiža (*Gut Dubbenhof*).

Bauskas apriņķa Codes pagasta teritorija 1935. gadā bija 73,9 km2 un tajā dzīvoja 1441 iedzīvotājs. 1945. gadā pagastā izveidoja Codes un Burtnieku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Bauskas rajona **Codes ciemam** 1954. gadā pievienoja likvidēto Burtnieku ciemu, 1963. gadā pievienoja likvidēto Bauskas ciemu, 1977. — daļu likvidētā Zālītes ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Codes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Bauskas novadā.

### Valsts aizsargājami kultūras pieminekļi
* Codes muižas dzīvojamā ēka 
* Codes muižas kungu mājas interjera dekoratīvā apdare.
* Codes luterāņu baznīca ar iekārtu un sienu gleznojumiem
* Čunkānu - Dreņģeru senkapi
* Velna kalns
* Ragaucku apmetne

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

### Apdzīvotās vietas
Ciņi, **[[Code]]**, Dāliņi, Elektriķi, Guntas, Ilziņi, Jauncode, Lodēni, Rudzukrogs, Strēļi.

### Ievērojamas personības

* Arvīds Dubelšteins (1888—1920), latviešu revolucionārs, Krievijas pilsoņu kara dalībnieks;
* Jēkabs Dubelšteins (1884—1907), latviešu revolucionārs, 1905. gada revolūcijas dalībnieks;
* Vilis Janums (1894—1981),  Latvijas Bruņoto spēku un Latviešu leģiona virsnieks, Daugavas Vanagu dibinātājs un pirmais priekšnieks

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra
thumb|Codes jauniešu domnīcas atklāšana
Codē atrodas pamatskola, kura kopš 2009. gada apvienota ar bijušo Codes sākumskolu. 2020. gadā ciematā atvērta jauniešu istaba ("domnīca").

## Atsauces
Morāle

[thumb|[Alegorija par morāli. (Tintoreto glezna)]]
**Morāle** (, kas savukārt no  — 'tikumīgs') ir sabiedrisko normu, principu un noteikumu sistēma, kas tikumiski nosaka cilvēka rīcību sabiedrībā un viņa izturēšanos pret citiem cilvēkiem. Morāle ir vēsturiski mainīga, atkarīga no kultūras, sociālajiem apstākļiem un laika perioda. Tā kalpo par vadlīniju cilvēku savstarpējās attiecībās, uzvedībā un lēmumu pieņemšanā.

Par morāli dēvē arī tikumisku atziņu vai secinājumu, vai arī pamācību, kas var būt pausta, piemēram, literārā darbā, mācībā vai filozofiskā tekstā.

## Morāles elementi

* Normas — konkrēti uzvedības noteikumi, kas nosaka, kas ir pieņemams un kas nav (likumi, noteikumi, sabiedriskās normas)

* Principi — vispārīgi morāles pamatnoteikumi, kas vadās pēc augstākām vērtībām (taisnīgums, godīgums, cieņa)

* Vērtības — fundamentāli uzskati, kas nosaka, kas ir svarīgs un vērtīgs dzīvē (brīvība, laime, mīlestība)
* Tikumi — pozitīvas īpašības vai rakstura iezīmes, kas tiek vērtētas sabiedrībā (drosme, līdzjūtība, pacietība)

## Morāle literatūrā un mākslā
Morāle bieži tiek izteikta literatūrā, mākslā un filozofijā, lai paustu tikumiskās atziņas, vērtības un dzīves mācības. Literāros darbos morāle var izpausties kā:

* Fabulas morāle: Īsa, skaidra pamācība vai atziņa, ko sniedz fabulas beigās.
* Dramatiskā mācība: Morālās dilemmas un ētiskās problēmas, kas tiek izspēlētas dramaturģijā.
* Filozofiskie traktāti: Dziļi analītiski darbi, kas pēta un apspriež morāles jautājumus.

## Skatīt arī
* Ētika
Jesēnija Volžankina

**Jesēnija Volžankina** (dzimusi 1983. gada 28. novembrī Ludzā) ir Latvijas vieglatlēte — parasti piedalās septiņcīņā un nereti arī tāllēkšanā vai barjerskriešanā. Viņas personīgais rekords septiņcīņā ir 5996 punkti. 2006. gada Eiropas čempionātā septiņcīņā viņa ar 5979 punktiem ierindojās augstajā 14. vietā, bet tāllēkšanā ar 6,22 metrus tālu lēcienu ierindojās 22. vietā.

## Ārējās saites
Ingus Janevics

**Ingus Janevics** (dzimis  Ventspilī) ir latviešu vieglatlēts, startē soļošanas sacensībās.

2006. gada Eiropas čempionātā viņš ierindojās 13. vietā 50 km soļošanā ar rezultātu 3.56:32, kas tobrīd bija sportista personiskais rekords. 2007. gada Pasaules čempionātā Osakā viņš nefinišēja 50 km distancē, tāpat nefinišēja 2009. gada Pasaules čempionātā 50 km distancē.

Piedalījies 2008. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs, kurās izcīnīja 42. vietu 50 km soļošanā.

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites

* Pekina 2008 profils
* Intervija: Ingus Janevics: "Osakā ceru uz personisko rekordu", sportacentrs.com
Novi Targa

**Novi Targa** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Mazpolijas vojevodistē uz dienvidiem no Krakovas. Pilsēta izveidojusies vietā, kur satek divas upes - Bjali Dunajeca un Čarni Dunajeca, izveidojot Dunajecas upi. Podhales reģiona vēsturiskais centrs.

Rakstos pirmoreiz minēta 1326. gadā. 1346. gadā Polijas karalis Kazimirs Lielais apdzīvotai vietai piešķīra pilsētas tiesības. 1770. gadā, vēl pirms Polijas pirmās dalīšanas, pilsēta iekļāvās Hābsburgu valdījumos. Kopš 1918. gada - Polijas valstī.

Pilsētā darbojas hokeja komanda Novi Targas "Podhale" (viena no spēcīgākajām Polijas komandām), kā arī divas florbola komandas.

Netālu no pilsētas, alā izrakumos atrasts pasaulē vecākais zināmais bumerangs. Novi Targa ir padomju spiega, t.s. "Sarkanās kapellas" izveidotāja Leopolda Tepera (*Leopold Trepper*, 1904 - 1982) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Iecavas pagasts

**Iecavas pagasts** ir viena no Bauskas novada teritoriālajām vienībām tās ziemeļos. Pagasts no visām pusēm iekļauj Iecavas pilsētu, kura nomināli ir pagasta centrs. Robežojas ar sava novada Codes, Dāviņu, Mežotnes, Stelpes un Vecumnieku pagastiem, Jelgavas novada Salgales pagastu, Ķekavas novada Baldones pagastu un Olaines novada Olaines pagastu. No 2003. līdz 2021. gadam tā teritorijā atradās Iecavas novads.

## Vēsture
Mūsdienu Iecavas pagasta teritorijā vēsturiski atradās Brantu jeb Inkstrumu muiža (*Gut Ixtrumünde*, Zālīte), Dzimtmisas muiža (*Gut Mißhof*, Dzimtmisa), Gaiļu muiža (*Gut Gailen*), Granteles muiža (*Gut Granteln*), Grīnvaldes muiža (*Gut Grünwald*), Lielpidriķu muiža (*Gut Groß-Friedrichshof*), Lieliecavas muiža (*Groß-Eckau*, Iecava), Podu muiža (*Gut Ixtrum*).

1935. gadā Bauskas apriņķa Iecavas pagasta platība bija 257,8 km² un tajā dzīvoja 3434 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Iecavas, Mežinieku un Zelmeņu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Baldones rajona **Iecavas ciemam** 1954. gadā pievienoja likvidēto Zelmeņu ciemu. 1958. gadā, likvidējot Iecavas ciemu, izveidoja Iecavas strādnieku ciematu ar tam pakļauto lauku teritoriju, bet Kirova kolhoza un kolhoza «Vienība» teritoriju iekļāva jaunizveidotajā Ziemeļu ciemā. **Iecavu ar lauku teritoriju** 1959. gadā iekļāva Bauskas rajonā. 1963. gadā Iecavas pilsētciematam no Zālītes ciema pievienoja kolhoza «Iecava» teritoriju, 1966. gadā — padomju saimniecības «Dārtija» teritoriju, 1971. gadā — daļu padomju saimniecības «Progress» teritoriju. 1977. gadā Iecavas pilsētciematam pievienoja likvidēto Ziemeļu ciemu un daļu likvidētā Zālītes ciema teritorijas. 1990. gadā Iecavai atņēma pilsētciemata tiesības un kopā ar lauku teritoriju reorganizēja par pagastu. **Iecavas pagastu** 2003. gadā reorganizēja par novadu, 2021. gadā atkal par pagastu, atdalot Iecavas pilsētu no Iecavas pagasta.

## Daba

Upes: Briede, Dobīte, Ģedulis, Iecava, Īkstrums, Jāņupe, Mizupīte, Smakupe, Vērģupe.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

## Apdzīvotās vietas

Apdzīvotās vietas: Audrupi, Dimzukalns, Dzelzāmurs, Dzimtmisa, Iecavas stacija, Pleči, Raņķi, Rosme, Vanči, Zālīte, Ziemeļi, Zorģi.

## Ievērojami novadnieki

* Roberts Krimbergs (1874-1941), fiziologs un bioķīmiķis, Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes dekāns
* Verners Tepfers (1893-1958), ģenerālis, Latvijas Centrālās Padomes priekšsēdētājs 
* Jānis Tepfers (1898-1994), diplomāts
* Herberts Tepfers (1892-1966), Latvijas armijas virsnieks, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.
* Esmeralda Ermale (1956), aktrise
* Edvarts Virza, rakstnieks

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Vēsturisks apraksts par Iecavas kauju 1812. gadā
Māris Urtāns

**Māris Urtāns** (dzimis  Rīgā) ir latviešu vieglatlēts, karjeras sākumā bija diska metējs, bet vēlāk pārkvalificējās par lodes grūdēju. Visu karjeru trenējies pie Guntara Gailīša.

Izglītību ieguvis Nītaures vidusskolā, Murjāņu sporta ģimnāzijā un LSPA.

M. Urtāns 29 reizes ir uzvarējis Latvijas čempionātā vieglatlētikā, skaitot kopā sacensības stadionā un telpās. Savu personisko rekordu viņš sasniedza, uzvarot Eiropas komandu čempionātā vieglatlētikā otrajā līgā Belgradā  — 21,63 m. Šis rezultāts tikai par 11 centimetriem atpaliek no vairāk nekā 25 gadus vecā Jāņa Bojāra Latvijas rekorda.

## Karjera
Lielajās starptautiskajās sacensībās debitēja 2006. gada Eiropas čempionātā Gēteborgā, kur lodes grūšanā ar 18,40 metrus tālu grūdienu netika tālāk par kvalifikāciju un ierindojās 25. vietā.

2007. gada janvārī M. Urtāns veica 20,18 m tālu grūdienu un līdz ar to kvalificējās 2008. gada Olimpiskajām spēlēm Pekinā. 2007. gada Pasaules čempionāts Osakā viņam nebija veiksmīgs, jo pirmie divi M. Urtāna mēģinājumi kvalifikācijā netika ieskaitīti, bet trešajā viņš lodi aizgrūda 19,13 metrus tālu un ierindojās 25. vietā, tādējādi nekvalificējoties finālam. 2007. gadā M. Urtāns izcīnīja sudraba medaļu Universiādē.

Pēc gada  M. Urtāna sniegums bija pārliecinošāks — 19,57 m —, taču atkal tika izcīnīta 25. vieta. Ārpus fināla viņš palika arī 2009. gada Pasaules čempionātā Berlīnē, kur ar atzīstamu rezultātu 19,89 m ieņēma 16. vietu (uzstādīja sezonas labāko rezultātu).

2010. gada Eiropas čempionātā Barselonā sasniedza karjeras labāko sasniegumu — izcīnīja 3. vietu (20,72 m). Lai arī pašās sacensībās M. Urtāns ierindojās 4. vietā, taču 2013. gadā baltkrievam Andrejam Mihņevičam (sākotnējais zelta medaļas īpašnieks) tika piespriesta mūža diskvalifikācija par dopinga lietošanu un medaļu īpašnieki mainījās.

Viņš bija kvalificējies 2011. gada Pasaules čempionātam, taču īsi pirms tā sākuma guva savainojumu, kā dēļ nepiedalījās tajā. 2012. gada Eiropas čempionātā viņš ar 19,25 metrus tālu grūdienu palika 15. vietā kvalifikācijā, tādējādi nekvalificējoties finālsacensībām.  viņš ar kvalifikācijā sasniegtajiem 19,13 metriem ierindojās 27. vietā, nekvalificējoties finālam.

## Personiskie rekordi

## Sasniegumi

## Sezonu labākie rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites

* LVS profils
Latvijas rekordi vieglatlētikā

Šajā rakstā ir apkopoti **Latvijas rekordi vieglatlētikā**, kuri ir sasniegti laika posmā no 1920. gada līdz mūsdienām. 1920. gada septembrī Rīgā notika Latvijas vispārējie sporta svētki, kuros piedalījās 350 sportisti 12 sporta veidos. Sporta svētkus apmeklēja aptuveni 8000 skatītāju. Visi sasniegumi tika reģistrēti kā Latvijas rekordi.

## Vīrieši

## Sievietes

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Vieglatlētikas Savienība
* Starptautiskā Vieglatlētikas Asociācija
* Latvijas rekordi
Artūrs Āboliņš

**Artūrs Āboliņš** (dzimis  Rīgā) ir latviešu tāllēcējs, bet mēdz piedalīties sacensībās arī 100 metru sprintā. Viņa personīgais rekords tāllēkšanā ir 8,00 metri, bet 2006. gadā viņš laboja Latvijas rekordu tāllēkšanā telpās - tagad tas ir 8,11 metrus tāls. Tajā pašā gadā Āboliņš kļuva par Latvijas čempionu ar rezultātu 7,67 m. Viņš piedalījās arī 2006. gada Eiropas čempionātā, kurā nekvalificējoties finālam ar 7,77 metrus tālu lēcienu ierindojās 16. vietā (lai kvalificētos finālam - labāko divpadsmitniekam - viņam pietrūka 8 centimetru).

100 metru sprintā viņa labākais rezultāts ir 10,50 sekundes.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ilze Gribule

**Ilze Gribule** (dzimusi 1984. gada 25. janvārī Krāslavā) ir bijusī latviešu vieglatlēte, šķēpmetēja. Viņas personiskais rekords ir 58,74 m (sasniegts 2005. gadā)

I. Gribule ir piedalījusies 2004. gada Olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja 34. vietu. Lielākie sasniegumi karjerā ir 2002. gada Pasaules junioru čempionātā Kingstonā izcīnītā 2. vieta, kā arī 2003. gada Eiropas junioru čempionātā Tamperē - 3. vieta. 2006. gada Eiropas čempionātā I. Gribule palika 22. vietā.

## Ārējās saites