open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tarnobžega

**Tarnobžega** () ir pilsēta Polijas dienvidaustrumos, Piekarpatu vojevodistē Vislas krastos. Administratīvi robežojas ar Sandomežas pilsētu Vislas otrā krastā.

No 17. gadsimta pilsēta bija Tarnovsku šļahtas dzimtas rezidence. Līdz 1918. gadam pilsēta ietilpa Austroungārijā. Pēc Otrā pasaules kara - ķīmiskās rūpniecības (sēra ieguve un pārstrāde) centrs, tomēr mūsdienās šahtas ir slēgtas nerentabilitātes dēļ.

## Apskates objekti
*Tarnobžegas dominikāņu baznīca (*Sanktuarium Matki Bożej Dzikowskiej w Tarnobrzegu*)
*Tarnobžegas klosteris (*Klasztor sióstr dominikanek w Tarnobrzegu*)
*Tarnobžegas Marijas Magdalēnas baznīca (*Kościół św. Marii Magdaleny w Tarnobrzegu*)
*Tarnobžegas pils (*Pałac Tarnowskich w Tarnobrzegu*)

## Galerija

2014_Tarnobrzeg,_kościół_Wniebowzięcia_NMP,_04.JPG|Tarnobžegas dominikāņu baznīca
2014_Tarnobrzeg,_kościół_św._Marii_Magdaleny_01.JPG|Tarnobžegas Marijas Magdalēnas baznīca
Klasztor_dominikanek_w_Wielowsi.JPG|Tarnobžegas klosteris
2014_Tarnobrzeg,_Zamek_Tarnowskich_02.JPG|Tarnobžegas pils


## Atsauces

## Ārējās saites

*Tarnobžegas pils
Lubina

**Lubina** (, vēsturiski arī **Lībene** ()) ir pilsēta Polijas dienvidrietumos, Silēzijā, Lejassilēzijas vojevodistē.

11. gadsimtā Lubinā tika uzcelts benediktiešu klosteris. 1295. gadā Lubinai tika piešķirtas pilsētas tiesības. No 1348. līdz 1550. gadam — atsevišķas kņazistes galvaspilsēta. Līdz 1945.gadam tā ietilpa Vācijā. 1945.gadā pilsēta pēc Jaltas un Potsdamas konferences lēmumiem tika piešķirta Polijai.

1957.gadā pilsētas apkārtnē tika atrastas lielas vara atradnes (ap 10% no pasaules vara krājumiem), un kopš tā laika pilsēta dinamiski attīstījusies kā vara ieguves un pārstrādes centrs. No 1950. līdz 1989.gadam pilsētas iedzīvotāju skaits palielinājies 33 reizes. 1982. gada 31. augustā arodbiedrības "Solidaritāte" protestu laikā pilsētā tika nogalināti trīs protestētāji.

Lubinā atrodas kompānijas "KGHM Polska Miedź" galvenā mītne, kas ir viena no lielākajām vara un sudraba ieguves kompānijām pasaule.

Pilsētas futbolkomanda Lubinas "Zagłębie" spēlē Polijas futbola augstākajā līgā un ir 2007. gada Polijas čempionvienība.

Virtembergas valdnieka Vilhelma I (*Wilhelm I*, 1781—1864) un futbolista Lukaša Kubota (*Łukasz Kubot*, 1982) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Glivice

**Glivice** (, vēsturiski arī **Gleivica** ()) ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē uz rietumiem no Katovices. Ietilpst Augšsilēzijas aglomerācijā. Sens tirdzniecības centrs. Viduslaikos alusdarīšanas centrs, bet kopš septiņpadsmitā gadsimta beigām — dzelzs rūdas ieguves centrs.

Pie pilsētas — liela ogļu ieguves šahta. Glivicē atrodas kompānija *Bumar-Łabędy S.A.* — tanku un citas militārās tehnikas ražošana, kā arī *[[Opel]]* autorūpnīca (2011. gadā ražoja *[[Opel Zafira]]*). ASV kompānijas *[[Tenneco]]* amortizatoru rūpnīca. Glivices kanāls savieno pilsētu ar Odras upi pie Keņdzežinas-Kozles. Silēzijas Politehnikuma (*Politechnika Śląska*) galvenā mītne.

## Vēsture
Viduslaikos daļa no Polijas. 1683. gadā Polijas karaspēks, dodoties uz Vīnes kauju, gāja caur Glivicei, un Polijas karalis Jans III Sobieskis pilsētā apstājās. No 1871. līdz 1945. gadam ietilpa Vācijā. Otrā pasaules kara vēsturē pazīstama ar t.s. Gleivicas incidentu — uzbrukumu Gleivicas radiostacijai, tātad to var uzskatīt par pilsētu, kurā sākās Otrais pasaules karš. Pēc kara pilsēta tika piešķirta Polijai, vācu iedzīvotāji tika pārvietoti uz Vāciju, kamēr poļi palika. Pilsētā atrodas Glivices radiotornis — visaugstākā (118 m augsta) koka konstrukcija pasaulē.

## Apskates objekti
* Glivices Bartolomejas baznīca (*Kościół św. Bartłomieja w Gliwicach*)
* Glivices Jura baznīca (*Kościół św. Jerzego w Gliwicach-Ostropie*)
* Glivices katedrāle (*Katedra Świętych Apostołów Piotra i Pawła w Gliwicach*)
* Glivices kapliča (*Dom przedpogrzebowy w Gliwicach*)
* Glivices Marijas baznīca (*Kościół Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny w Gliwicach*)
* Glivices pils (*Zamek Piastowski w Gliwicach*)
* Glivices radiostacija (*Radiostacja gliwicka*)
* Glivices rātsnams (*Ratusz w Gliwicach*)
* Karo villa (*Willa Caro*)

## Sports
Pilsētā atrodas Glivices "Piast" futbola klubs — Polijas čempions 2019. gada.

## Cilvēki
Glivicē dzimuši:
* Sebastians Bēnišs (*Sebastian Boenisch*, 1987 —) — polijas futbolists
* Eižens Goldšteins (*Eugen Goldstein*, 1850 — 1930) — vācu fiziķis
* Vlodzimežs Lubaņskis (*Włodzimierz Lubański*, 1947 —) — polijas futbolists
* Gustavs Neimanis (*Gustav Neumann*, 1838 — 1881) — vācu šahists
* Lukass Podolskis (*Lukas Podolski*, 1985 —) — vācu futbolists

## Galerija

Gliwice,_kościół_św._Jerzego,_widok_od_pn-zach..JPG|Glivices Jura baznīca
Gliwice_cathedral_view.jpg|Glivices katedrāle
Gleiwitz_-_dom_przedpogrzebowy.JPG|Glivices kapliča
Kościół_Wniebowzięcia_Matki_Boskiej_w_Gliwicach3.jpg|Glivices Marijas baznīca
Gliwice_-_Castle_by_night_01.JPG|Glivices pils
Maszt_04.JPG|Glivices radiostacijas tornis
Rathaus_(Gleiwitz).JPG|Glivices rātsnams
Gliwice - panoramio (62).jpg|Piemineklis Adam Mickiewicz
Kościół parafialny pw. św. Bartłomieja 2 (BUCHMANN).JPG|Glivices Bartolomejas baznīca
Gliwice poczta 3.jpg|Polijas pasts
Okolice Placu Piłsudskiego - panoramio.jpg|Administratīvā tiesa
Gliwice Feb 2014 049.JPG|Karo villa


## Atsauces

## Ārējās saites

* Glivices katedrāle
* Glivices radiostacija
Inovroclava

**Inovroclava** () ir sena pilsēta Polijas centrālajā daļā pie Notecas upes, Kujāvijas-Pomožes vojevodistē.

12.-13. gadsimtā pilsēta bija kņazistes centrs. Kopš 1772. gada — Prūsijas sastāvā. No 1920. gada — jaunajā Polijas valstī. Pilsēta attīstījusies kā sāls ieguves centrs, bet no 19. gadsimta vidus arī kā kūrortpilsēta.

## Cilvēki
Inovroclavā dzimuši:
* Juzefs Glemps (*Józef Cardinal Glemp*, 1929) — kardināls
* Jans Kasprovičs (*Jan Kasprowicz*, 1860 — 1926) — dzejnieks

## Atsauces

## Ārējās saites
Ostrova Velkopolska

:*Polijā ir divas citas pilsētas ar līdzīgu nosaukumu - skat. [[Ostrova Lubelska]] un [[Ostrova Mazovecka]]*

**Ostrova Velkopolska** () ir pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lielpolijas vojevodistē. Pilsēta dibināta 15. gadsimta sākumā, 18. gadsimta sākumā panīka, tomēr pamazām atjaunojās. Līdz 1920. gadam ietilpa Vācijā. 1918.—1919. gadā bija viens no Lielpolijas sacelšanās centriem. Kardināla Edmunda Dalbora (*Edmund Dalbor*, 1869–1926) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

 
## Ārējās saites

*
Viestards

[thumb|200px|Zemgaļu ķēniņš Viestards ([Ludolfs Liberts|L.Liberta glezna Rīgas pilī, 1936)]]
**Viestards** jeb **Viestarts** (avotos: *Vesthardus*, *Vester*; miris pēc 1229. gada), arī **Viesturs**, bija Tērvetes zemes vecākais, vēlāk visas Zemgales lielkungs. Atskaņu hronikā kopš 1225. gada dēvēts par Zemgales ķēniņu (*konic Vesters*).

## Vārda cilme
Pēc valodnieka Ernesta Bleses domām, Viestarts ir baltu cilmes personvārds, kas liecina par cilvēku, kurš visiem kaut ko saka (no  — 'sacīt') un par visiem rūpējas. Vārda pirmā daļa savukārt cēlusies no vārda "viesis" (, vai arī no *viešpats* — 'kungs').

## Biogrāfija
No 1205. līdz 1208. gadam Tērvetes vecākais Viestarts vadīja zemgaļu karaspēku cīņās pret līviem (1206. gada kaujā pie Turaidas) un to sabiedrotajiem lietuviešiem (1208. gada karagājienā uz Lietuvu). Jau pēc uzvaras Ropažu kaujā 1205. gadā viņš bija noslēdzis militāru savienību ar Livonijas bīskapu Albertu.

1219. gadā Viestarta vadītais karaspēks mēģināja ieņemt zemgaļu pilskalnu Mežotni Upmales zemē, kas bija noslēgusi sadarbības līgumu ar krustnešiem.

1225. gadā par visas Zemgales ķēniņu kļuvušais Viestarts atļāva pāvesta legātam Modenas Vilhelmam sludināt visā Zemgalē kristietību, bet pats atteicās kristīties. Blakus Zemgales bīskapam Lambertam viņš saglabāja militāro varu Zemgalē.

Sakarā ar robežu strīdiem 1228. gadā ķēniņš Viestarts vadīja zemgaļu un kuršu uzbrukumu Daugavgrīvas klosterim. Atbildes karagājienā krustneši iebruka Zemgalē, bet nespēja to iekarot.

1229. gadā Viestarts devās atbildes karagājienā pāri Daugavai pret Zobenbrāļu ordeņa pili Aizkraukles komturejā.

Jādomā, ka 1231. gadā ķēniņš Viestarts jau bija miris, jo Rīgas bīskaps Nikolajs veica Zemgales zemju pārdali, Mežotnes un Upmales teritoriju pievienojot Rīgas diacēzei, bet pārējo Zemgales daļu nododot Rīgai un ordenim, tādējādi, *[[de facto]]* likvidējot Zemgales bīskapiju.

## Literatūra
* Pēteris Dreimanis. Zemgales lielskungs Viestarts (1927)
* Letonika.lv Latvijas vēstures enciklopēdija

## 13. gadsimta Latvijas nominālie un faktiskie valdnieki ķēniņa Viestarda laikā

## Skatīt arī
* Viestura ordenis
* Livonijas krusta kari

## Atsauces

## Ārējā saites
* Viestards historia.lv 
* Viestarts (Viesturs) — zemgaļu valdnieks (13. gs.) 
* Order of Vesthardus, commander, with swords 
* Latvijas padomju enciklopēdija. 101 sējums, 426.lpp. 
* https://www.letonika.lv/groups/default.aspx?q=viestarts&s=0&g=1&r=2
Vartbergas Hermaņa Livonijas hronika

**Vartbergas Hermaņa Livonijas hronika** (latīniski: *Chronicon Livoniae*) bija Livonijas ordeņa oficiālā historiogrāfija. Pamatā hronikā aprakstīti Livonijas krusta kari un Livonijas ordeņa kari ar Lietuvas dižkunigaitiju, un tā domāta lasīšanai brāļu bruņinieku auditorijā, taču to varēja izmantot arī katoļu augstākā garīdzniecība. Pirms tās par Livonijas vēsturi jau bija sarakstītas vairākas Livonijas hronikas, uz kurām lielā mērā balstās Vartbergas Hermaņa teksts. Hronika rakstīta viduslaiku latīņu valodā un tapusi Livonijā ap 1370.-1378. gadu.

## Hronikas autors
Hronikas autors, saskaņā ar vienīgā noraksta, kas saglabājies Gdaņskas (Dancigas) arhīvā nosaukumā norādīto, ir Hermanis no Vartbergas, Vācu ordeņa brālis, Livonijas ordeņa mestra kapelāns (*…per fratrem Hermannum de Wartberge, capellanum magistri per Livoniam*).

## Saturs
Notikumi apskatīti pieaugošā laika secībā, no 1143. līdz 1378. gadam. Tā sarakstīta, lai turpinātu Jaunākās Livonijas Atskaņu hronikas notikumu izklāstu, kas izbeidzās līdz ar 1348. gadu. Oriģināls materiāls sākot jau ar 1345. gadu, bet tā kā no 1358. gada autors bijis Livonijas ordeņa mestra pavadonis, tad par šo periodu sniegtās ziņas ir sevišķi vērtīgas. Kā avotus hronikas autors izmantojis Indriķa hroniku, Vecāko atskaņu hroniku un Jaunāko Livonijas atskaņu hroniku, ordeņa mestru saraksti un arhīva dokumentus, izmantojis arī ordeņa mestru sarakstus, kas līdz mūsdienām atsevišķi nav saglabājušies. Par 13. gadsimtu daudz hronoloģisku un faktoloģisku neprecizitāšu. Autors sniedz atsevišķus datējumus un notikumu izklāstus laikā no 1236. līdz 1255. gadam, lai precizētu dažus notikumus, kas citos avotos nav tuvāk apskatīti. Kaut arī ziņas par notikumiem kļūst precīzas un ticamas tikai sākot ar 1241. gadu, šeit ir atrodamas dažas vērtīgas norādes, kas labāk palīdz izprast notikumu gaitu šajā laika posmā.

## Tulkojumi

1863. gadā Leipcigā Ernsts Strēlke (*Strehlke*) avotu krājuma *Scriptores rerum Prussicarum* II sējumā iespieda hroniku latīņu oriģinālvalodā un 1864. gadā izdeva hronikas vācu tulkojumu. 1879. gadā Rīgā iznāca tulkojums krievu valodā. 1991. gadā Viļņā tika iespiests Juoza Jurgiņa veiktais tulkojums lietuviešu valodā. 
2005. gadā Rīgā iznāca Ēvalda Mugurēviča tulkojums latviešu valodā ar tulkotāja priekšvārdu un ilustrētiem komentāriem.

* Ливонская хроника (krieviskais tulkojums)

## Informācijas avoti
* Mugurēvičs, Ēvalds (tulk., priekšvārda un kom. aut.). Hermanni de Wartberge Chronicon Livoniae. Vartbergas Hermaņa Livonijas hronika. Rīga: Latvijas vēstures institūta apgāds, 2005. 334 lpp.: il. 
* Historia.lv Recenzija
* Die livländische Chronik Hermann's von Wartberge. Aus dem Lateinischen übersetzt von Ernst Strehlke. - Berlin;Reval, 1864. - 66 S.

## Skatīt arī
* Livonijas hronika
Autines sacelšanās un kauja pie Satezeles

**Autines sacelšanās (1212)** bija Indriķa hronikā aprakstītā Tālavas letu un līvu sacelšanās pret Zobenbrāļu ordeni un bīskapu Albertu 1212. gada rudenī. Tās pamatā bija Zobenbrāļu ordeņa brāļu rīcība, kas pēc Letijas dalīšanas līguma nosacījumiem atņēma Autines latgaļiem viņu zemnieku tīrumus un bišu kokus. Tā paša gada vasarā Jersikas miera sarunās Polockas kņazs Valdemārs atteicās no meslu kundzības pār līviem.

Lai nokratītu krustnešu virskundzību, sākās plaša latgaļu un līvu sacelšanās pret vāciešiem. Nemieros piedalījās Lielvārdes, Salaspils un Turaidas līvi, bet pēc viņu piļu nodedzināšanas par sacelšanās centru kļuva līvu pils Satezele (tag. Sigulda). Uz Satezeli devās bīskapa Alberta sarunu delegācija, kuras sastāvā bija arī krustnešiem uzticīgais Turaidas līvu valdnieks Kaupo. Taču miera sarunas izrādījās neveiksmīgas un pret sacelšanos vērsās viss Rīgas bīskapa un Zobenbrāļu ordeņa karaspēks. Neskatoties uz varonīgo pretošanos, latgaļiem un līviem nācās piekāpties pārspēka priekšā. Kaujā krita latgaļu karavadonis Rūsiņš un līvu vecākais Ase tika piesiets pie moku rīkiem. 

Līviem par sodu uzlika kontribūciju un palielināja nodevas. Latgaļu zemniekiem atdeva bišu kokus, taču ne zemi, kas kļuva par topošās Cēsu pilsmuižas pamatu.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Livonijas krusta kari
Belhatova

**Belhatova** () - pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lodzas vojevodistē uz rietumiem no Tomašovas Mazoveckas. Viduslaikos piederējusi dažādām šļahtiču dzimtām. 19.gs vidū pilsētā attīstījās tekstilrūpniecība. Pēc Janvāra sacelšanās apspiešanas, Belhatovai pilsētas tiesības tika atņemtas, un tās atjaunoja tikai 1925. gadā. Starp pasaules kariem pilsētā bija ap 10 000 iedzīvotāju. Uzplaukumu pilsēta piedzīvoja no XX gs. sešdesmitajiem gadiem, kad apkārtnē tika atklātas brūnogļu atradnes, un tika uzcelta pašlaik Eiropā lielākā termoelektrostacija.

## Lielākie rūpniecības uzņēmumi
* Elektrownia Bełchatów S.A. - Eiropas lielākā termoelektrostacija.
* Kopalnia Węgla Brunatnego Bełchatów S.A. - brūnogļu ieguve.

## Sports

Futbolkomanda "GKS Bełchatów" spēlē Polijas augstākajā līgā, bet volejbolkomanda "Skra Bełchatów" http://www.skra.pl/ - volejbola līgā.
Cēzars Baronijs

right|thumb|Cēzars Baronijs
**Cēzars Baronijs** (, zināms arī kā *Caesar Baronius*; dzimis , miris ) bija itāļu kardināls, katoļu baznīcas vēstures *Annales ecclesiastici* autors.

## Dzīve
Baronijs dzimis 1538. gadā Sorā, izglītojies Verolā un Neapolē. 1557. kļuva par vienu no pirmajiem oratoriešu kongregācijas dibinātāja Filipa Neras (*Neri*) sekotājiem, 1593. gadā tika iecelts par priekšnieku. 1596. gadā Romas pāvests Klements VIII iecēla viņu par kardinālu un Vatikāna bibliotekāru.

## Darbi
Kā atbildi uz luterāņu teologu sarakstīto baznīcas vēsturi (*Ecclesiastica historia integram ecclesiae ideam complectens, congesta per aliquot studios et pios viros in urbe Magdeburg*, jeb tā sauktās Magdeburgas centūrijas), kas iznāca Bāzelē no 1559. līdz 1574. gadam, Baronijs sarakstījis katoļu baznīcas vēsturi - *Annales ecclesiastici a Christo nato ad annum 1198.*, ko no 1588. līdz 1607. gadam 12 sējumos izdeva Romā. Darbs balstīts ļoti plaša avotu materiāla izpētē, un, lai gan tajā ir diezgan daudz kļūdu, tas sniedz ārkārtīgi daudz vērtīgu un līdz tam nezināmu datu par baznīcas vēsturi. Baronija darba pēdējā sējumā atrodamas arī ziņas par pirmo Ikšķiles bīskapu Meinardu.

## Bibliogrāfija
* Baronius, C. Annales ecclesiastici a Christo nato ad annum 1198. Volumen I-XII, Roma, 1588-1607.

## Informācijas avoti
* Baronijs, Cēzars, Historia.lv
Zabže

**Zabže** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē uz rietumiem no Glivices. Ietilpst Augšsilēzijas aglomerācijā. Līdz 1945. gadam ietilpa Vācijā ar nosaukumu **Hindenburga** (). Rūpniecības centrs — attīstīta akmeņogļu ieguve; metalurģiskā, stikla rūpniecība. Pilsētā atrodas metālkonstrukciju kompānijas *[[Mostostal]]* galvenā mītne.

Polijas augstākās līgas futbolkomandas "Górnik Zabrze" mājvieta.

## Cilvēki
Zabžē dzimuši:

* Kristiāns Cimermans (*Krystian Zimerman*, 1956) - pianists
* Ježijs Gorgoņs (*Jerzy Gorgoń*, 1949) - futbolists
* Janošs (*Janosch*, 1931 - ) - vācu rakstnieks
* Henriks Kasperčaks (*Henryk Kasperczak*, 1946) - futbolists un treneris
* Fricis Lābands (*Fritz Laband*, 1925 - 1982) - vācu futbolists
* Vojteks Volskis (*Wojtek Wolski*, 1989) - Kanādas hokejists

## Apskates objekti
*Zabžes Jāzepa baznīca (*Kościół św. Józefa w Zabrzu*)

## Galerija

Zabrze_St._Joseph's_Church.jpg|Zabžes Jāzepa baznīca


## Atsauces

## Ārējās saites

*Zabžes Jāzepa baznīca
Ostrolenka

**Ostrolenka** () ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos Mazovijas vojevodistē pie Narevas upes.

15.-16.gs Ostrolenka bija amatniecības centrs. 1807.gadā netālu no pilsētas notika kauja starp Napoleona un Krievijas karaspēku, bet 1831.gada sacelšanās laikā Ostrolenkā notika liela kauja starp cara karaspēku un poļu nemierniekiem Juzefa Bema vadībā. Arī poļu-padomju kara laikā pilsētā notika sīvas kaujas.

## Ārējās saites
Glogova

**Glogova** (, vēsturiski arī **Glogava** ()) - pilsēta Polijas dienvidrietumos - Silēzijā, Lejassilēzijas vojevodistē pie Odras upes.

Viena no senākajām Polijas pilsētām - rakstos pirmoreiz minēta 1010. gadā Merzeburgas Tītmāra hronikā. 1109. gada 14. augustā pie Glogovas notika Glogovas kauja. Viduslaikos kņazistes centrs. No 1796. līdz 1798. gadam pilsētā dzīvoja vācu rakstnieks E. T. A. Hofmanis.

Līdz 1945.gadam ietilpa Vācijā. 1945.gadā pilsēta pēc Jaltas un Potsdamas konferenču lēmumiem tika piešķirta Polijai. Kara laikā pilsētas centrs par 95% tika nopostīts un nav atjaunots līdz pat mūsdienām. Strauju attīstību pilsēta piedzīvoja pēc 1967. gada, kad tuvumā tika atklāta vara lietuve, kas arī mūsdienās ir lielākais rūpniecības uzņēmums pilsētā.

## Glogovā (Glogavā) dzimuši

* Arnolds Cveigs (*Arnold Zweig*, 1887 - 1968) - vācu rakstnieks
* Andreass Grifiuss (*Andreas Gryphius*, 1616 - 1664) - vācu dzejnieks un dramaturgs
* Henriks I Bārdainais (*Henryk I Brodaty*, 1165/1170 - 1238) - Silēzijas kņazs, Polijas valdnieks
* Vilhelms Kūbe (*Wilhelm Kube*, 1887 - 1943) - nacists

## Atsauces

## Ārējās saites

* Romas Katoļu baznīcas Glogovas portāls
Gņezno

**Gņezno** (), vēsturiskais vācu nosaukums Gnēzene () ir pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lielpolijas vojevodistē. Viena no senākajām Polijas pilsētām, svarīgs Polijas valsts rašanās centrs. Pirmā Polijas galvaspilsēta un pilsēta, no kuras sākās Polijas kristianizācija. Arī mūsdienās Gņezno arhibīskaps ir Polijas primāts.

## Leģenda par pilsētas izcelšanos

## Gņezno Polijas vēsturē

10. gadsimtā Gņezno kļuva par Pjastu dinastijas - Polijas pirmo karaļu un Polijas valsts veidošanās centru. 966. gadā pirmais Polijas karalis Meško I šeit kristījās un uzcēla baznīcu. 1000. gadā Gņezno notika vēsturiska tikšanās starp Polijas karali Boļeslavu I un Svētās Romas impērijas ķeizaru Otonu III pie Sv. Adalberta kapa. Tika nodibināta Gņezno arhibīskapija, un Gņezno kļuva par visas Polijas garīgo centru un faktisko valsts galvaspilsētu. 1038. gadā Bohēmijas kņazs Bretislavs Gņezno nopostīja, tāpēc valsts galvaspilsēta tika pārcelta uz Krakovu. XI un XII gs. pilsēta bija Polijas karaļu kronēšanas vieta.

## Cilvēki
Gņezno dzimuši
* Arkadiušs Radomskis (*Arkadiusz Radomski*, 1977), futbolists

## Apskates objekti
*Gņezno arhikatedrāle (*Bazylika prymasowska Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny w Gnieźnie*)

## Galerija

Catedral_de_Gniezno,_Polonia,_2012-04-06,_DD_11.JPG|Gņezno arhikatedrāle


## Atsauces

## Ārējās saites

*Gņezno arhidiacēze
Bertolds (Livonijas bīskaps)

**Bertolds** jeb **Bertolds Skulte** (, vidusaugšvācu: *Bertolt*, , , ; miris ) bija katoļu garīdznieks Vācijā, otrais Ikšķiles bīskaps (1196—1198), Livonijas krusta karu uzsācējs.

## Biogrāfija
Cēlies no feodāļu kalpotājiem (ministeriāļiem) ar uzvārdu Šulte vai, lejasvācu dialektā, Skulte (*Schulte*), kas dzīvojuši Ziemeļvācijā, Štades pilsētas tuvumā (Elbas lejtece, tagadējā Lejassaksija). Pirms pārcelšanās uz Latviju Bertolds bija Lokumas (*Luccaburg*) cisterciešu klostera abats netālu no Hanoveras. Romas kūrijai Bertolds bija pazīstams kā cisterciešu ordeņa darbinieks, par to liecina kaut vai tas, ka viņam 1188. gadā bija uzdots izšķirt Brēmenes arhibīskapa strīdus ar kanoniķiem. Pēc Lībekas Arnolda un Alberika ziņām, Bertolds par misionāru Līvzemē bija it kā darbojies jau bīskapa Meinarda laikā.

1196. gadā, pēc Meinarda nāves, kļuva par Ikšķiles bīskapu. Bertoldu par bīskapu 1196./97. gada ziemā iesvētīja Brēmenes arhibīskaps Hartvigs II, un nākamajā vasarā Bertolds ieradās Livonijā, lai noskaidrotu situāciju Ikšķilē. Bertolds, kuru vietējie līvi sagaidīja ļoti naidīgi, nolēma izmantot varu un 1197./98. gados apbraukāja Saksiju un Vestfāli, aicinot uz krusta kariem pret līviem. Viņš sūdzējās Brēmenes arhibīskapam par lībiešu atkrišanu no ticības, un vienojās nākamgad nosūtīt uz Livoniju karaspēku — ar pāvesta ziņu bija izsludināta grēku atlaišana visiem krustnešiem. Drošas ziņas par šiem notikumiem sniedz vienīgi Livonijas Indriķa hronika, kamēr pāvesta Celestīna III šai jautājumā veiktā dokumentācija prasa papildu pētījumus.

### Kauja pie Rīgas kalna
: *Skat. [[Kauja pie Rīgas kalna]]*
1198. gada vasarā Bertolds ieradās Līvzemē ar karaspēku un devās augšup gar Daugavu uz Mārtiņsalas pili (*Holme*, *Holmia*). Pilī bija sapulcējušies kareivīgi noskaņotie Salas novada lībieši (Dole un Salaspils), pēc īsām pārunām viņa priekšlikumi tiek noraidīti, un krustneši spiesti atgriezties Rīgā. Drīz šeit ieradās apvienotais lībiešu karaspēks, un, lai iegūtu laiku papildspēku sagaidīšanai, uzsāka miera sarunas ar krustnešiem. Abas puses noslēdza pamieru uz 3 dienām, taču tā laikā tika nogalināti vairāki krustneši. Pamieru pārtrauca un karaspēki pie Rīgas Senākalna (*mons Antiquus, mons Rige*) sagatavojās cīņai. Straujais bruņinieku uzbrukums piespieda lībiešus atkāpties kauju nemaz neuzsākot, taču bīskapu zirgs ienesa bēgošajā pūlī. Tur, diviem pieturot, viņu ar šķēpu no mugurpuses nodūra lībietis Imauts (*Ymaut*).

Bertolds tika apglabāts Ikšķiles baznīcas altāra telpā, kādā no trim 1927. un 1972. gada izrakumos atsegtajām mūra kapličām. 14. gadsimta beigās viņu pārapbedīja Rīgas Doma baznīcā, Svētā Krusta altāra priekšā.

## Atsauces
Aizkraukles kauja (1279)

**1279. gada Aizkraukles kauja** norisinājās 1279. gada 5. martā Sēlijā, kurā Lietuvas dižkunigaitijas valdnieks Traidenis sakāva krustnešu spēkus, kas atgriezās no karagājiena uz Kernavi un netālu no Aizkraukles (*prope Asscheraden*) apmetās uz atpūtu.

Kaujā tika pazaudēts Livonijas ordeņa Marijas karogs, krita Livonijas ordeņa mestrs Ernsts fon Rasburgs, Kokneses bruņinieks Johans fon Tīzenhauzens un tika nāvīgi ievainots Rēveles dāņu bruņinieku kapteinis Eilarts Hobergs, kopā ordenis kaujā zaudēja 71 bruņinieku.

Kaujas sekas bija zemgaļu sacelšanās ķēniņa Nameiša vadībā, kas noslēdza savienību ar Lietuvas dižkunigaiti Traideni.

## Atsauces

## Skatīt arī
Livonijas krusta kari
Zgeža

**Zgeža** () ir pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lodzas vojevodistē, Lodzas ziemeļu pievārtē. Kaut arī tā ir viena no vecākajām centrālās Polijas pilsētām, vecā apbūve saglabājusies maz. Prestiža dzīvesvieta Lodzas iedzīvotājiem. Zgežā atrodas lielākais atpūtas komplekss Polijā — *Nowa Gdynia* ar peldbaseiniem, sporta laukumiem utml.

Futbolista Tomaša Klosa (*Tomasz Kłos*, 1973) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Legonovo

**Legonovo** () ir pilsēta Polijas centrālajā daļā Mazovijas vojevodistē netālu no Vislas upes Varšavas ziemeļu pievārtē.

Legonovo radās 19. gadsimta beigās, kad šeit tika uzbūvētas cara armijas kazarmas. 1919.gadā apdzīvoto vietu nosauca par Legonovo par godu Pilsudska leģioniem. Poļu-padomju kara laikā Legonovo bāzējās poļu ģenerāļa Želigovska daļas. Starp pasaules kariem pilsēta kļuva populārs varšaviešu kūrorts. Pēc Otrā pasaules kara Legonovo tika uzbūvēti vairāki rūpniecības uzņēmumi un izvērsās standartblokmāju celtniecība.

Futbolista Jaroslava Fojuta (*Jarosław Fojut*, 1987) dzimtā pilsēta.
Bitoma

**Bitoma** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē uz ziemeļrietumiem no Katovices. Ietilpst Augšsilēzijas aglomerācijā. Līdz 1945.gadam ietilpa Vācijā ar nosaukumu **Beitene** ().

Viena no senākajām pilsētām Augšsilēzijā. No 1284. līdz 1459. gadam Bitoma bija kņazistes centrs. Viduslaikos sudraba un svina ieguves centrs, bet jaunākos laikos - akmeņogļu, cinka, alvas ieguve un smagā rūpniecība. Polijas armijas 7. divīzijas (*7. Dywizja Piechoty*) mājvieta.

17. gadsimta sākumā Beitenē vietējā skolā mācījās vācu dzejnieks Martīns Opics (*Martin Opitz*, 1597 - 1639). Silēzijas operas (*Opera Śląska*) mājvieta.

## Cilvēki

Bitomā dzimuši:
* Lešeks Engelkings (*Leszek Engelking*, 1955) — dzejnieks un tulkotājs;
* Pauls Freiers (*Paul Freier*, 1979) — vācu futbolists;
* Mihals Probežs (*Michał Probierz*, 1972) — futbolists un futbola treneris;
* Leo Šefčiks (*Leo Scheffczyk*, 1920—2005) — teologs;
* Juzefs Šmits (*Józef Szmidt*, 1935) — trīssoļlēcējs.

## Apskates objekti
*Kapsēta Mater Dolorosa (*Cmentarz Mater Dolorosa*)
*Silēzijas opera (*Opera Śląska*)

## Galerija

OperaSl.jpg|Silēzijas opera


## Ārējās saites

*Silēzijas opera
Svidņica

**Svidņica** (), vēsturiski arī **Šveidnica** (), ir pilsēta Polijas dienvidrietumos — Silēzijā, Lejassilēzijas vojevodistē, Sudetu pakājē.

## Vēsture
14. gadsimtā bija kņazistes centrs. Vēlāk cietusi gan husītu uzbrukumos, gan Trīsdesmitgadu karā. 18. gadsimta vidū Svidņica tika pārbūvēta par stipru cietoksni. Līdz 1945. gadam tā ietilpa Vācijā. 1945. gadā pilsēta pēc Jaltas un Potsdamas konferences lēmumiem tika piešķirta Polijai.

Miera baznīca Svidņicā ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Svidņica ir imperatora Kārļa IV sievas Šveidnicas Annas (*Anna Svídnická*, 1339—1362) dzimtā pilsēta. Švidņicā bērnības gadus pavadīja lidotājs Manfrēds fon Rihthofens (*Manfred von Richthofen*, 1892—1918). Pilsētas pievārtē, Kšižovas (Vācijas laikā Kreisavas) ciemā atrodas bijusī feldmaršala Helmūta fon Moltkes (*Helmuth von Moltke*, 1800—1891) muižas pils. Otrā pasaules kara laikā šeit atradās viens no vācu pretošanās kustības (t.s. Kreisavas pulciņa) centrs. Sociālistiskās Polijas laikā Svidņicā bija PSRS kara bāze.

## Apskates objekti

* Svidņicas katedrāle (*Katedra św. Stanisława i św. Wacława w Świdnicy*)
* Svidņicas Miera baznīca (*Kościół Pokoju w Świdnicy*)

## Attēlu galerija

Swidnica_10.jpg|Svidņicas katedrāle
Kosciol_pokoju_w_swidnicy_wisnia6522.jpg|Svidņicas Miera baznīca (fasāde)
Swidnica_-_Kosciol_Pokoju-_wnetrze_01.jpg|Svidņicas Miera baznīca (interjers)


## Atsauces

## Ārējās saites

* Svidņicas katedrāle
Ruda Slonska

**Ruda Slonska** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē uz rietumiem no Katovices. Ietilpst Augšsilēzijas aglomerācijā. Izveidota 1959. gadā, apvienojot vairākas kalnrūpniecības pilsētiņas. Pilsētas struktūra izkliedēta, bez izteikta centra. Akmeņogļu ieguve. 2006. gada 21. novembrī Halembas šahtā metāna sprādziena rezultātā gāja bojā 23 ogļrači, bet 2009. gada 2. septembrī sprādzienā Vujekas šahtā — 13 ogļrači.

## Cilvēki

Rudā Slonskā dzimuši:

* Marcins Baščiņskis (*Marcin Baszczyński*, 1977) — futbolists;
* Otīlija Jendžejčaka (*Otylia Jędrzejczak*, 1983) — peldētāja;
* Mareks Plavgo (*Marek Plawgo*, 1981) — barjerskrējējs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ribņika

**Ribņika** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē uz dienvidiem no Augšsilēzijas aglomerācijas netālu no Čehijas robežas. Viduslaikos zivjaudzēšanas centrs. No 1437. līdz 1532. gadam Ribņika bija atsevišķas hercogistes galvaspilsēta.

Mūsdienās Ribņikas ogļu rajona (*Rybnicki Okręg Węglowy, ROW*) centrs. Akmeņogļu ieguve. Metalurģija. Liela termoelektrostacija. ASV mašīnbūves uzņēmuma *[[Tenneco]]* rūpnīca. Dzelzceļa operatora *[[DB Schenker Rail Rybnik]]* galvenā biroja vieta. *[[PCC Rail Tabor]]* vilcienu remonta rūpnīca.

Ribņika ir futbolista Ježija Dudeka (1973) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites

* http://www.rybnik.zobacz.slask.pl  
* http://www.rybnicki.com
Tihi

**Tihi** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē Augšsilēzijas aglomerācijas dienvidos. Dominē 20. gadsimta otrās puses apbūve. Autorūpniecība — *[[FIAT]]* autorūpnīca (2011. gadā komplektēja automašīnas *[[Ford Ka]]*, *[[Fiat 500]]*, *[[Fiat Siena]]* un *[[Lancia Ypsilon]]*), kā arī *[[Opel]]* dizeļdzinēju rūpnīca. Alus ražošana — *[[Tyskie]]*. Viena no trijām Polijas pilsētām, kurās ir trolejbuss (pārējās divas ir Ļubļina un Gdiņa).

Tihi ir vācu futbolista Lukasa Sinkeviča (*Lukas Sinkiewicz*, 1985 —) dzimtā pilsēta.

## Apskates objekti
* Miniatūru mākslas muzejs Tihos
* Tihu alus darītava (*Browar Książęcy w Tychach*)

## Galerija

Mary Magdalene church in Tychy (3).jpg|Marijas Magdalēnas baznīca
Browar_w_Tychach.jpg|Tihu alus darītava


## Atsauces

## Ārējās saites

* Pilsētas pārvalde 
* Alus ražošana — Browary Tyskie 
* Vilcienu saraksts — MZK Tychy
Lešno

**Lešno** (, vēsturiski arī **Lisa** ()) ir pilsēta Polijas rietumos, Lielpolijas vojevodistes dienvidrietumos.

## Vēsture
No Lešno cēlusies Polijas vēsturē ietekmīgā Leščiņsku dzimta (Staņislavs Leščiņskis bija pēdējais Polijas karalis). Pazīstama arī kā poļu protestantisma, kultūras un izglītības centrs.
Pilsētu 16. gadsimtā nodibināja čehu brāļi, kuri pēc Leščiņsku uzaicinājuma izceļoja no Bohēmijas. Pilsētu stiprināja arī protestantu ieceļotāji no Silēzijas. Tajā pašā gadsimtā Lešno kļuva par ietekmīgu grāmatizdevniecības centru.
No 1628. līdz 1656. gadam ar pārtraukumiem par vietējās ģimnāzijas vadītāju strādāja Jans Komenskis. No 1638. gada līdz savai nāvei šeit darbojās vācu dzejnieks Jahans Hērmans (*Johann Heermann*, 1585—1647). No 1625. līdz 1628. gadam šeit darbojās ārsts un zinātnieks Jans Jonstons (*Jan Jonston*, 1603—1675).
Pēc nopostīšanas Otrajā Ziemeļu karā 1656. gadā Lešno pamazām zaudēja savu ietekmi.
Kad Staņislavs Leščiņškis otro reizi zaudēja troni, viņš pilsētu pārdeva.
Polijas Otrajā dalīšanā 1793. gadā pilsēta nokļuva Prūsijā, bet pēc Versaļas līguma nosacījumiem tā atkal iekļāvās Polijas teritorijā.

### Ebreju kopiena
Lešno ir ebreju rabīnu un jūdaisma teorētiķu Cvi Hirša Kališera (*Zvi Hirsch Kalischer*, 1795—1874) un Leo Bēka (*Leo Baeck*, 1873—1956) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Brandenburgas Vilhelms

[thumb|200px|Brandenburgas Vilhelma attēls un lielais ģerbonis uz 1559. gadā Rīgā kalta [dālderis|dāldera. Apliecošais uzraksts :GVILHELMVS*D*G*ARCI EPISCOPVS RIGEN (Vilhelms Rīgas arhibīskaps)]]

**Brandenburgas Vilhelms** vai **Brandenburgas markgrāfs Vilhelms** (, ; 1498—1563) bija pēdējais katoļu Rīgas arhibīskaps (1539 — 1563. gada 4. februārī) pirms reformācijas sākuma.

Uz Livonijas ordeņa vājuma rēķina mēģināja palielināt savu politisko ietekmi un paplašināt Rīgas arhibīskapijas teritoriju. Viņa nepiepildītais sapnis bija kļūt par pirmo visas Livonijas hercogu, tāpat kā viņa brālis Albrehts I kļuva par pirmo Prūsijas hercogu Polijas-Lietuvas protektorātā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1498. gada 30. jūnijā, Ansbahā, Vācijā kā viens no 17 bērniem Brandenburgas-Ansbahas markgrāfa Frīdriha II ģimenē, kas piederēja Hoencollernu dinastijai. Viņa māte Sofija bija Polijas karaļa Kazimira IV meita.

No 1516. līdz 1519. gadam viņš studēja Ingolštates Universitātē. 1520. gadā iestājās Vācu ordenī, bija Maincas un Ķelnes domkungs. 1529. gadā ievēlēts par Rīgas arhibīskapa koadjuktoru, no 1530. gada uzturējies savā rezidencē Raunas pilī. 1539. gadā kļuva par Rīgas arhibīskapu, tajā pašā laikā viņa brālis Albrehts I kļuva par pirmo Prūsijas hercogistes valdnieku. Arhibīskapa galvenās rezidences bija Kokneses pils un Rīgas Doms. Viņš karoja pret Sāmsalas-Vīkas bīskapu, okupēja visu Vīku un ieņēma Lodes, Leales un Hāpsalas pilis.

1556. gadā Livonijas ordeņa mestrs Heinrihs fon Gālens uzbruka arhibīskapa rezidencei Kokneses pilī, apcietināja arhibīskapu un veselu gadu turēja viņu Smiltenes cietoksnī par apvainojumiem mēģinājumā nodot protestantisko Livoniju katoliskās Polijas karaļa protektorātā. 1561. gadā veicināja Livonijas Konfederācijas valstu padošanos Polijas-Lietuvas karalim Sigismundam Augustam (Viļņas ūnija). Arī pēc Livonijas hercogistes nodibināšanas Vilhelms saglabāja Rīgas arhibīskapa titulu un tiesības uzturēties arhibīskapijas cietokšņos. Hercogistē saglabājās arhibīskapijas pārvaldības struktūra ar Rīgas domkapitulu un štiftogtiem.

Nomira 1563. gada 4. februārī, 64 gadu vecumā. Apglabāts Rīgas Domā.

## Dokumenti

## Skatīt arī
* Rīgas arhibīskapi (1255—1562)
Belsko-Bjala

**Beļsko-Bjala** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē Beskīdu piekājē. Pilsēta tika izveidota 1952.gadā, apvienojot divas senākas pilsētas — Silēzijas Belsko un Mazpolijas Bjalu. Abas pilsētas daļas atdala Bjalas upīte, kura kalpojusi par pamatu abu pilsētu nosaukumam.

No 1972.gada līdz 2000.gadam Belsko-Bjalā tika ražotas automašīnas *[[Polski Fiat 126p]]*, arī mūsdienās pilsētā ir *[[Fiat]]* autorūpnīca. Planieru un lidmašīnu ražošana (kompānijas *[[Allstar PZL Glider]]* un *[[Margański & Mysłowski]]*).

Belsko-Bjalas muzejs (*Muzeum w Bielsku-Białej - Zamek książąt Sułkowskich*). Belsko-Bjalas universitāte. Pilsētā atrodas animācijas filmu studijā, kurā divdesmitā gadsimta sešdesmitajos gados tika radīts animācijas seriāls *[[Bolek i Lolek]]*.

Belsko-Bjalā dzimuši komponists Zbigņevs Preisners (*Zbigniew Preisner*, 1955) un pianists Artūrs Šnābels (*Artur Schnabel*, 1882—1951).

## Apskates objekti
* Belsko-Bjalas dzelzceļa stacija (*Bielsko-Biała Główna*)
* Belsko-Bjalas katedrāle (*Katedra św. Mikołaja w Bielsku-Białej*)
* Belsko-Bjalas Vecā protestantu kapsēta (*Stary Cmentarz Ewangelicki w Bielsku-Białej*)
* Sulkovsku pils (*Muzeum Historyczne w Bielsku-Białej - Zamek książąt Sułkowskich*)

## Galerija

Bielsko-Biala_01.jpg|Belsko-Bjalas dzelzceļa stacija
02016_0608_Die_Kathedrale_St._Nikolai_in_Bielitz,_Bielsko-Biala.jpg|Belsko-Bjalas katedrāle
Stary cmentarz ewangelicki.Bielsko-Biała.jpg|Belsko-Bjalas Vecā protestantu kapsēta
Sułkowski_Castle,_Bielsko-Biała_3.jpg|Sulkovsku pils


## Ārējās saites

* Belsko-Bjalas katedrāle
* Sulkovsku pils
Dombrova Gurņiča

:*<small>Polijā ir vairākas citas pilsētas ar līdzīgiem nosaukumiem - skat. [[Dombrova Bjalostocka]] un [[Dombrova Tarnovska]]</small>*

**Dombrova Gurņiča** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē. Ietilpst Augšsilēzijas aglomerācijā. Līdz 1990tajiem gadiem akmeņogļu ieguves centrs. Pilsētā atrodas lielākā melnās metalurģijas uzņēmums Polijā - *Huta Katowice*. Pie pilsētas atrodas vienīgais "tuksnesis" Polijā - 32&nbsp;km² lielais Blendovas tuksnesis (*Pustynia Błędowska*), kur 2. pasaules kara laikā pirms došanās uz Ziemeļāfriku trenējās Vācijas Āfrikas korpusa (*Deutsches Afrikakorps*) karavīri.

## Atsauces

## Ārējās saites
Hožova

**Hožova** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē. Ietilpst Augšsilēzijas aglomerācijā. Radās no 1934. līdz 1939. gadam, apvienojot četras mazākas apdzīvotas vietas un pilsētas - **Hožovu** (*Chorzów*, mūsdienās pilsētas daļa *Chorzów III* vai *Chorzów Stary*), **Krulevsku Hutu** (*Królewska Huta*, mūsdienās pilsētas daļa *Chorzów I* vai *Chorzów-Miasto*), **Nove Hajdukus** (*Nowe Hajduki*) un **Hajdukus Velke** (*Hajduki Wielkie*, abi Hajduki mūsdienās ir pilsētas daļa *Chorzów IV* vai *Chorzów-Batory*).

Liels rūpniecības centrs (attīstījies no 18. gadsimta beigām) - akmeņogļu ieguve, divi metalurģiskie kombināti (*Huta Batory* un *Huta Kościuszko SA*), ķīmiskās rūpnīcas (ogļu pārstrādes rūpnīca, slāpekļa minerālmēslu rūpnīca), tramvaju un metro vagonu rūpnīca *[[ALSTOM Konstal]]*. Tomēr apmēram 30% no pilsētas teritorijas aizņem Kultūras un atpūtas parks (*Wojewódzki Park Kultury i Wypoczynku*), kurā atrodas zooloģiskais dārzs, stadions (2011. gadā lielākais Polijā), planetārijs, etnogrāfiskais parks, kā arī citi izklaides un izglītības objekti.

2006. gada 28. janvārī Hožovā sabruka Katovices starptautiskā tirgus (*Międzynarodowe Targi Katowickie*) paviljona jumts, kurā tobrīd notika baložu izstāde. Bojā gāja 65 cilvēki.

Polijas augstākās futbola līgas komandas *[[Hožuvas "Ruch"]]* mājvieta.

## Cilvēki

Hožovā dzimuši:

* Kurts Alders (*Kurt Alder*, 1902 - 1958) - vācu ķīmiķis
* Hanna Šigulla (*Hanna Schygulla*, 1943 - ) - vācu aktrise
* Francis Vaksmanis (*Franz Waxman*, 1906 - 1967) - amerikāņu/vācu komponists

## Atsauces

## Ārējās saites
Javožno

**Javožno** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē. Atrodas Augšsilēzijas aglomerācijas austrumu daļā. Akmeņogļu ieguve. Liela elektrostacija.

Vēsturiski atrodas Mazpolijā, jo vairākus gadsimtus piederēja Krakovas arhibīskapam. 1767. gadā šeit tika ierīkota pirmā pastāvīgā ogļu ieguves šahta Augšsilēzijā. No 1943. līdz 1956. gadam pie pilsētas darbojās koncentrācijas nometne (vispirms to vadīja nacisti, mainoties varai – komunisti). 1947. gadā operācijas "Visla" laikā šeit tika ieslodzīti no Polijas dienvidaustrumiem deportētie ukraiņu iedzīvotāji.

Futbolista Jana Urbana (*Jan Urban*, 1962 - ) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jastšembe Zdroja

**Jastšembe Zdroja** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē pie Čehijas robežas. Līdz 20. gadsimta sākumam - kūrortpilsēta. Strauji sāka attīstīties 20. gadsimta vidū, kad pilsētas apkārtnē sāka iegūt akmeņogles. Arī mūsdienās Jastšembezdroja ir liels ogļu ieguves centrs ar vairākām lielām šahtām.

1980. gada 2. septembrī šeit tika parakstīta t.s. Jastšembes vienošanās starp valdību un streikojošajiem ogļračiem. Līdzīgas vienošanās tika noslēgtas arī Gdaņskā un Ščecinā, un kopā tās noveda pie arodapvienības "Solidaritāte" izveidošanas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Interneta vēsture

Pirmais mēģinājums izveidot datortīklu, kas ļautu savā starpā sazināties dažādu datoru lietotājiem bija ARPANET. Šis 1969. gadā radītais datortīkls bija pirmais, kurā tika izmantots pakešu komutācijas princips.

Interneta saknes stiepjas ARPANET tīklā, kas ir ne tikai Interneta intelektuālais priekštecis, bet arī kalpoja par bāzes tīklu veidojot Internetu.

## Skatīt arī
* Vispasaules tīmeklis
Pirms plašu izplatību internetā
darba, kas noveda pie interneta, visbiežāk komunikāciju tīkli bija ierobežota ar to būtību, lai tikai nodrošinātu saziņu starp stacijām lokālā tīkla un izplatītas datortīklu metode balstās uz centrālās lieldatora modelis. Vairākas pētniecības programmas, sāka pētīt un formulēt principus tīklu starp fiziski atsevišķus tīklus, kas noved pie attīstības pakešu komutācijas modelim digitālo tīklu veidošanu. Šos pētniecības centienus iekļaut tos Donald Davies (NPL), Paul Baran (Rand Corporation) laboratoriju un Leonard Kleinrock MIT un UCLA. Pētījumu rezultātā tika izveidoti vairāki pakešu komutācijas tīklu risinājumi beigās 1960. un 1970., ieskaitot ARPANET un X.25 protokoliem. Turklāt sabiedrības piekļuvi un hobbyist sakarus starp sistēmām pieauga popularitāti, ieskaitot Unix-to-Unix kopija (UUCP) un FidoNet. Viņi bija tomēr vēl joprojām ir nesakarīgs atsevišķu tīklu, izsniedz tikai ar ierobežotu vārtejas starp tīkliem. Tas ļāva piemērot pakešu komutācijas izstrādāt protokolu internetworking, kad daudzu dažādu tīklu varētu būt savienotas kopā vērā super-sistēmu tīkliem. Nosakot vienkāršu kopēja tīkla sistēma, Internet Protocol Suite, jēdzienu tīkls varētu būt atdalīta no tās fiziskās īstenošanu. Šī internetworking izplatīties sāka veidot vērā ideju par vispasaules tīklu, kas varētu saukt par internetu, kas pamatojas uz standarta protokoliem oficiāli ieviesta 1982. Pieņemšana un starpsavienojumu notika ātri pāri modernu telesakaru tīklu rietumu pasaulē, un tad sāka iespiesties pārējo pasauli, kā tā kļuva par de-facto ir starptautisks standarts vispasaules tīklā. Tomēr atšķirības pieauguma starp progresīvām tautām un trešās pasaules valstīm, izraisīja digitālo plaisu, kas joprojām ir bažas šodien.

Pēc komercializāciju un ieviešanu privātajās interneta pakalpojumu sniedzējiem 1980, un interneta paplašināšanos tautas lietošanai 1990.gadu internets ir bijusi krasi ietekme uz kultūru un komerciju. Tajā ietilpst arī pie tūlītējas saziņas pieaugt elektronisko pastu (e-pasts), teksta balstītu diskusiju forumos un World Wide Web. Investoru spekulācijas jaunos tirgos, ko sniedz šie jauninājumi arī izraisītu inflāciju un turpmāko sabrukums Dot-com burbulis. Bet neskatoties uz to, Internets turpina augt.
5. Saeimas vēlēšanas

**[[5. Saeima]]s vēlēšanas** bija parlamenta vēlēšanas Latvijā, kas notika 1993. gada 5.-6. jūnijā saskaņā ar  Augstākās Padomes likumu "Par 5. Saeimas vēlēšanām", kura pamatā bija  likums par Saeimas vēlēšanām. Tās bija pirmās Saeimas vēlēšanas 62 gadu laikā un pirmās kopš Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā.

Vēlēšanās piedalījās 23 politiskās partijas. Nobalsoja 1 118 316 vēlētāju, kas sastādīja 89,9% no 1 243 956 balsstiesīgo.

## Balsošanas sistēma
thumb|5. Saeimas vēlēšanu biļeteni
Latvijas Republikas Satversme nosaka, ka Saeimu ievēl vienlīdzīgās, tiešās, aizklātās, brīvās un proporcionālās vēlēšanās, piešķirot vietas partijām, kuras iegūst vismaz 5% balsu pēc Vebstera—Senlagē metodes. Vēlēšanas parasti notiek reizi četros gados, oktobra pirmajā sestdienā, bet Latvijas Valsts prezidentam ir tiesības rīkot ārkārtas vēlēšanas. Tiesības vēlēt ir pilntiesīgiem Latvijas pilsoņiem, kuri vēlēšanu dienā ir sasnieguši astoņpadsmit gadu vecumu. Saeimā var ievēlēt jebkuru pilntiesīgu Latvijas pilsoni, kurš vēlēšanu pirmajā dienā ir vecāks par divdesmit vienu gadu.

## Rezultāti
No 23 partijām, kas piedalījās vēlēšanās, 8 pārvarēja 4% barjeru un iekļuva Saeimā.

Latvijas Tautas fronte (LTF), kas bija vadošā partija pirms vēlēšanām, ieguva 2,6% balsu un Saeimā neiekļuva.

Atšķirībā no pirmskara Saeimas vēlēšanām, tika pazemināts vēlētāju minimālais vecums (no 21 līdz 18 gadiem) un ieviesta 4% barjera.

## Skatīt arī
* 5. Saeima
* Latvijas politika

## Atsauces

## Ārējās saites
* 5. Saeimas vēlēšanu rezultāti CVK mājaslapā
* Deputātu kandidātu sarakstu numuri (PDF) Latvijas Vēstnesī (04.05.1993., Nr. 20)
* LR 5.Saeimas vēlēšanām pieteikto kandidātu oficiālie saraksti (PDF) Latvijas Vēstnesī (20.05.1993., Nr. 27)
* LR 5.Saeimas vēlēšanām pieteikto kandidātu oficiālie saraksti (PDF) Latvijas Vēstnesī (22.05.1993., Nr. 28)
* LR 5.Saeimas deputāti, vēlēšanu rezultāti (PDF)  Latvijas Vēstnesī (19.06.1993., Nr. 40)
7. Saeimas vēlēšanas

thumb|Kandidātu saraksta piemērs (Latvijas Atdzimšanas partija)

**[[7. Saeima]]s vēlēšanas** notika . Tika pieteikts 21 deputātu kandidātu saraksts ar kopumā 1081 deputātu kandidātu. Vēlēšanās piedalījās 964 667 vēlētāji, kas sastādīja 71,89% no 1 348 535 balsstiesīgajiem.

## Balsošanas sistēma
Latvijas Republikas Satversme nosaka, ka Saeimu ievēl vienlīdzīgās, tiešās, aizklātās, brīvās un proporcionālās vēlēšanās, piešķirot vietas partijām, kuras iegūst vismaz 5% balsu pēc Vebstera—Senlagē metodes. Vēlēšanas parasti notiek reizi četros gados, oktobra pirmajā sestdienā, bet Latvijas Valsts prezidentam ir tiesības rīkot ārkārtas vēlēšanas. Tiesības vēlēt ir pilntiesīgiem Latvijas pilsoņiem, kuri vēlēšanu dienā ir sasnieguši astoņpadsmit gadu vecumu. Saeimā var ievēlēt jebkuru pilntiesīgu Latvijas pilsoni, kurš vēlēšanu pirmajā dienā ir vecāks par divdesmit vienu gadu.

## Rezultāti
No 21 partijas sešas pārvarēja 5% barjeru un iekļuva Saeimā.

Vairākas partijas, kas bija pārstāvētas 6. Saeimā, 7. Saeimā neiekļuva. Vienlaicīgi ar Saeimas vēlēšanām notika arī referendums par Pilsonības likumu.

## Skatīt arī
* Latvijas politika

## Ārējās saites
* Oficiālie 7. Saeimas vēlēšanu rezultāti
Mislovice

**Mislovice** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē Augšsilēzijas aglomerācijā uz dienvidiem no Sosnovecas. Pilsēta attīstījās kā tirdzniecības centrs līdz 18. gadsimta beigām, kad apkārtnē sākās akmeņogļu ieguve. Līdz Pirmajam pasaules karam atradās vietā, kur robežojās tā laika lielākās impērijas - Vācija, Krievija un Austroungārija. 1919. gadā ar ogļraču slaktiņu Mislovicē sākās Silēzijas Pirmā sacelšanās.

Mislovice ir kardināla Augusta Hlonda (*August Hlond*, 1881 - 1948) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Semjanovice Slonske

**Semjanovice Slonske** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē. Atrodas Augšsilēzijas aglomerācijā uz ziemeļiem no Hožovas. Kompānijas *[[Johnson Controls]]* automašīnu daļu rūpnīca, kompānijas *[[ArcelorMittal]]* metalurģiskā rūpnīca, Savienojošo elementu (skrūvju, uzgriežņu) rūpnīca (*Fabryka Elementów Złącznych w Siemianowicach Śląskich*), Kara mehāniskās darbnīcas (*Wojskowe Zakłady Mechaniczne*, bruņutransportieru ražošana).

Semjanovice Slonska ir politiķa un poļu nacionālista Voiceha Korfanti (*Wojciech Korfanty*, 1873 - 1939) un matemātiķa Ernsta Šteinica (*Ernst Steinitz*, 1871 - 1928) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Apskates vietas
* Senas fotogrāfijas
Žori

**Žori** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē Ribņikas ogļu rajonā (*Rybnicki Okręg Węglowy, ROW*). Akmeņogļu ieguve. 

## Vēsture
Pilsētas tiesības ieguvusi 1272. gada 24. februārī. Pilsēta atradās Opoles hercogistes sastāvā, kas no 1327. gada bija Bohēmijas vasalis, bet no 1532. gada ietilpa Bohēmijas kroņa zemēs. 1742. gadā pēc Pirmā Silēzijas kara iekļāvās Prūsijas (kopš 1871. gada - Vācijas impērijas) sastāvā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās jaunajā Polijas valstī, kaut arī 1921. gada Silēzijas referendumā 69,4% iedzīvotāju nobalsoja par palikšanu Vācijas valstī.

## Novadnieki
* Oto Šterns (1888-1969), Nobela prēmijas laureāts fizikā
Tarnovske Guri

**Tarnovske Guri** () ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē. Atrodas Augšsilēzijas aglomerācijas ziemeļos. Sens sudraba, alvas un cinka ieguves centrs. 1803. gadā šeit tika dibināta pirmā kalnrūpniecības skola Polijā. Mūsdienās rūpniecības centrs. Liela dzelzceļa šķirotavas stacija. Muzejs — sudraba raktuves (*Zabytkowa Kopalnia Rud Srebronośnych*, tūristu taka 1,7 kilometru garumā). Vācu futbolista Martīna Maksa (*Martin Max*, 1968) un vācu ārsta Kārļa Vernikes (*Carl Wernicke*, 1848 - 1905) dzimtā pilsēta. 2017. gadā Tarnovske Guru sudraba raktuves un pazemes ūdensapgādes sistēma iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Apskates objekti
*Melnā Asara šahta (*Sztolnia Czarnego Pstrąga*)
*Tarnovske Guru sudraba raktuves (*Zabytkowa Kopalnia Srebra*)

## Galerija

SZTOLNIA_GŁĘBOKA_FRYDERYK.jpg|Melnā Asara šahta
Zabytkowa_Kopalnia_Rud_Srebronosnych_Tarnowskie_Gory_1_20070627.jpg|Tarnovske Guru sudraba raktuves


## Atsauces

## Ārējās saites

*Melnā Asara šahta
Sigismunds II Augusts

**Sigismunds II Augusts** (, , ; dzimis , miris ) no 1548. gada līdz savai nāvei 1572. gadā bija pēdējais Jagellonu dinastijas valdnieks — Polijas karalis un Lietuvas dižkunigaitis. Pēc Livonijas un Lietuvas reālūnijas izveidošanas bija pirmais Livonijas hercogs (1566—1572).

## Pilns tituls
Kā Polijas karalis Sigismunds svarīgākos valsts dokumentus cita starpā parakstīja kā "Livonijas kungs un mantinieks", kas norādīja uz to, ka pēc Livonijas iekarošanas viņam bija tiesības uz tās valdnieka pārmantojamo titulu:

"Sigismunds Augusts, no Dieva žēlastības karalis Polijai, lielhercogs Lietuvai, tāpat Krakovijas, Sandomirijas, Siradijas, Lančicijas, Kujāvijas, Kijevijas, Rutēnijas, Volīnijas, Prūsijas, Mazovijas, Podlēzijas, Kulmas, Elbingas, Pomerānijas, Žemaitijas, Livonijas u.c. kungs un mantinieks."

(*Sigismundus Augustus Dei gratia rex Poloniae, magnus dux Lithuaniae, nec non terrarum Cracoviae, Sandomiriae, Siradiae, Lanciciae, Cuiaviae, Kijoviae, Russiae, Woliniae, Prussiae, Masoviae, Podlachiae, Culmensis, Elbingensis, Pomeraniae, Samogitiae, Livoniae etc. dominus et haeres*).
## Dzīves gājums un svarīgākie notikumi
Sigismunds II Augusts bija Lietuvas dižkunga un Polijas karaļa Jagaiļa mazmazdēls. Par karali viņš kļuva pēc sava tēva Sigismunda I nāves.

Viņa valdīšanas laikā 1561. gadā parakstīja Viļņas ūniju, saskaņā ar kuru Livonijas Konfederācija nonāca Sigismunda II Augusta pakļautībā, bet Gothards Ketlers saņēma valdījuma daļu Livonijas — Kurzemi un Zemgali, kuru pārvaldīja kā Polijas karaļa vasalis. No 1566. gada 26. augusta līdz 26. decembrim Grodņā notika Lietuvas Seims, kurā tika noslēgta Livonijas un Lietuvas reālūnija (). Pēc reālūnijas nosacījumiem Lietuvas dižkunigaitis Sigismunds II Augusts kļuva par pirmo Livonijas hercogu.
1569. gadā tika noslēgta Ļubļinas ūnija un Polijas Karaliste ar Lietuvas lielkņazisti kļuva vienota valsts.

Sigismunds II Augusts bija trīsreiz precējies, tomēr viņam nebija bērnu, tādēļ pēc karaļa nāves izbeidzās Jagellonu dinastija, Polijas kronis kļuva vakants un karaliste kļuva par federālu monarhiju, kurā karalis tiek ievēlēts.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Polijas karaļu zīmogi ar pilniem tituliem