Kara āmurs

**Kara āmurs** (, "dzelzs āmurs") ir aukstais ierocis, ko izmantoja gan kājnieki, gan kavalērija. Tas ir ļoti sens ierocis, un tā pastāvīgās lietošanas dēļ tas savu nosaukumu devis 2. gadsimta p.m.ē. ebreju dumpiniekam Jūdam Makabejam ​​un vienam no Francijas valdniekiem Kārlim Martelam. 15. un 16. gadsimtā kara āmurs kļuva par grezni dekorētu un skaistu ieroci.

Kara āmurs bija populārs ierocis vēlīnajos viduslaikos. Tas kļuva par zināmā mērā nepieciešamu ieroci kaujā, kad bruņas kļuva tik izturīgas, ka zobeni un cirvji vairs nespēja caurdurt un atsitās trieciena brīdī. Kara āmurs ar savu spēcīgo triecienu varēja nodarīt ievērojamus bojājumus ienaidniekam, pat necaurdurot bruņas.
## Vēsture

Pilnvērtīgi kara āmuri parādījās 14. gadsimta vidū kā tieša reakcija uz plākšņu bruņu pieaugošo izplatību un efektivitāti Eiropas kaujas laukos. Līdz 1395. gadam franču kājnieki izvietoja sarežģītus kara āmurus, kas aprīkoti ar dūrienveida uzgaļiem, sānu atlokiem un vienkāršu knābi, kas pazīstams kā "Picoise".[nepieciešama atsauce] Šie sākotnēji vienroku kara āmuri vēlāk attīstījās par garākiem divroku kātu āmuriem, kļūstot ne tikai plaši izplatīti Eiropas kaujas laukos, bet arī ievērojami dueļos, īpaši tajos, kuros piedalījās bruņoti kaujinieki turnīros vai tiesas cīņās.[nepieciešama atsauce]

Dueļu kontekstā kara āmurs bieži tika klasificēts kā kara cirvja apakštips, ko tā laika paukošanas rokasgrāmatās (vācu: (Mord)Axt, itāļu: (Azza)) parasti dēvē par "cirvjiem". Kara āmuriem, kas paredzēti dueļiem, bieži bija rondeļa formas aizsargs, lai aizsargātu priekšējo roku, un smaile aizmugurē, lai palielinātu tā izmantošanas daudzpusību. Dažos variantos aizmugurē bija iekļauti arī papildu āķi, lai atvieglotu ienaidnieka ieroču un ekstremitāšu sasiešanu. Lai gan agrākajiem kara āmuriem bija plakanas virsmas, līdz 15. gadsimtam bija tendence sadalīt āmura galvu trīs vai četrās rombveida galos, lai novērstu ieroča galvas slīdēšanu pa bruņu plāksnēm un koncentrētu triecienu uz mazāku laukumu. Pēc Austrijas armijas virsnieka un ieroču eksperta Vendelina Bēheima teiktā, šīs modifikācijas galvenokārt bija saistītas ar estētiskiem apsvērumiem, nevis funkcionāliem uzlabojumiem. Dažos gadījumos uz āmura virsmas bija tā īpašnieka monograma, kas ļāva identificēt upurus kaujas laukā.

Sākot ar 15. gadsimtu, īsāki kaujas āmuri tika izmantoti kā kavalērijas ieroči.[nepieciešama atsauce] Sākotnēji muižniecība tos noraidīja to vienkāršās izcelsmes dēļ, taču praktiskums galu galā piespieda tos pieņemt.[nepieciešama atsauce] Šī uztvere vēlāk mainījās, un kavalērijas komandieri, kas pazīstami kā rotmistri (burtiski: bara meistars), nēsāja kaujas āmurus gan kā ieročus, gan kā pakāpes simbolus.[nepieciešama atsauce] Šie āmuri kļuva pazīstami kā "rotmistru āmuri" vai "bara meistara āmuri". Līdzīga nozīme pastāvēja arī landsknehtu armijās, kur āmuri Centrāleiropas austrumu daļā (Polijā-Lietuvā/Ungārijā) zemākās muižniecības vidū pārtapa par statusa simboliem, prestiža ziņā atpaliekot tikai no zobeniem.[nepieciešama atsauce] Saskaņā ar poļu aristokrāta Andžeja Kitoviča teikto, muižnieks neizgāja no mājas bez zobena un kara āmura, kas varēja kalpot arī kā spieķis.[nepieciešama atsauce] Vēlāk Centrāleiropas āmurus var iedalīt trīs apakštipos: *čekans* — kara āmurs ar saplacinātu kvadrātveida vai sešstūrainu virsmu un cirvja asmeni aizmugurē; *nadzjaks* — klasisks kara āmurs ar saplacinātu kvadrātveida vai sešstūrainu virsmu un knābi aizmugurē; un *ogburs* — līdzīgs nadzjakam, bet ar S-veida vai stingri izliektu knābi aizmugurē. Visiem šiem veidiem bija raksturīga iezīme – kāti izgatavoti no cietkoksnes, kas bieži sniedzas pāri āmurim, un tam nebija iedurama gala.

Lai gan kara āmurs zaudēja savu popularitāti lielākajā daļā Eiropas, tas saglabāja popularitāti Polijā un Ungārijā līdz 18. gadsimta pirmajai pusei.
## Galerija

File:Lucas Cranach the Younger - Prince Elector Moritz of Saxony - Google Art Project.jpg|Saksijas kūrfirsts Morics Vetīns tur rokās kara āmuru
File:Paolo Uccello 037.jpg|Bruņinieks ar kara āmuru (Paolo Ucello glezna)
File:Indo-Persian war hammer.jpg|Indopersiešu kara āmurs, smaga dzelzs galva ar āmuru priekšpusē, 11 cm izliekta smaile otrā pusē, griezti kanālu rotājumi, cietkoka kāts
File:Warhammer-r-nagel.jpg|Kara āmurs izstādīts Vācijas vēstures muzejā Berlīnē
File:Indian war hammer .jpg|Indijas kara āmurs, 19. gadsimts, cietkoka kāts ar pilna garuma metāla sloksni pastiprināšanai, un sudraba kotgari dekoru
file:Yxa, czekan, turkiskt kulturområde, använd som polskt befälstecken - Livrustkammaren - 69716.tif|thumb|Čekans


## Atsauces

## Ārējās saites
* Skull from Battle of Towton (1461) showing war hammer wound
* Spotlight: The Medieval Poleaxe, by Alexi Goranov