open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tukss

thumb|200px|right|Tukss

**Tukss** () ir oficiālais *[[Linux]]* talismans.

## Vēsture
1996. gada sākumā ''Linux'' kodola vēstkopā vairāki cilvēki sprieda par piemērotu *Linux* logo/talismanu. Tika piedāvāti dažādi varianti, sākot ar citu operētājsistēmu logo parodijām un beidzot ar haizivīm vai lāčiem. Tad vienā brīdī Linux kodola tēvs Līnuss Tūrvaldss ieminējās, ka viņam tīri labi patīkot pingvīni.

Tālākās diskusijas gaitā, pēc vairākām neveiksmīgām pingvīna versjām, Līnuss ieteica uzzīmēt vienkāršu, omulīgu un ar dzīvi apmierinātu pingvīnu. Vēlāk vienu šādu pingvīnu ar GIMP grafikas programmas palīdzību uzzīmēja Larijs Evings un deva visai pasaulei tiesības to tālāk brīvi izmantot un modificēt, vajadzības gadījumā norādot atsauci uz viņu kā sākotnējo autoru un GIMP kā izstrādes vidi.

## Kāpēc tieši pingvīns?
Patiesībā nav nekāda īpaša iemesla, kāpēc tieši pingvīns. Kā teica Līnuss, tad logo nav obligāti jānozīmē kaut kas konkrēts, svarīgas ir tā radītās asociācijas. Pingvīns kā logo/talismans sniedz lielāku radošo brīvību cilvēkiem, kas darbojas ar dažādām linuksīgām lietām. Var veidot dažādas pingvīnu bildes modifikācijas, bet cilvēki tāpat atpazīs to kā *Linux*. Abstrakti logo, kas neko neizsaka, nedod šādu brīvību.

Ir tāda leģenda, ka kāda zoodārza apmeklējuma laikā Līnusu esot sakodis kāds negants pingvīns. Kopš tā laika Līnuss slimojot ar “pingvinītu”. “Pingvinīts” ir tāda maz zināma slimība, kuras slimnieki pa naktīm nevar gulēt, jo viņiem visu laiku ir jādomā par pingvīniem un jāciena tie. “Pingvinīts”, bez šaubām, ir izdomāts, bet Līnusu patiešām reiz sakoda kāds aptuveni 15 cm liels pingvīniņš.

*Linux* pingvīnu angliski sauc par *TUX*, šo vārdu kopējā diskusijā ieveda Džeimss Hagiss, paskaidrojot to kā *(T)orvolds (U)ni(X) --> TUX* (**T**orvalda **U**ni**X**).

## Ārējās saites
* A Complete History of Tux By Steve Baker
Lidmašīna

thumbnail|235px|''PZL-104M Wilga 2000''
[thumbnail|235px|''[Air India* *Boeing 747* pasažieru lidmašīna]]
*'Lidmašīna*' ir par [[Gaiss|gaisu]] smagāks [[aerodinamika|aerodinamiskas]] formas [[gaisa kuģis]] ar nekustīgiem [[lidmašīnas spārns|spārniem]], kura kustībai nepieciešamā [[vilkme]] tiek radīta ar reaktīvā dzinēja vai propelleru palīdzību (gaisa kuģus ar kustīgiem spārniem sauc par [[ornitopters|ornitopteriem]]). Lidmašīna spēj pārvietoties [[atmosfēra|atmosfērā]] ar lielu ātrumu, izmantojot spārnu cēlējspēku, lai noturētos gaisā (gaisa kuģus, kas izmanto vertikāli novietota [[propellers|propellera]] cēlējspēku, sauc par [[helikopters|helikopteriem]]). Atšķirībā no [[planieris|planieriem]], lidmašīnām ir [[dzinējs|dzinēji]]. Vairumam lielo pasažieru un militārām lidmašīnām ir [[reaktīvais dzinējs|reaktīvie dzinēji]], kas ļauj tām lidot augstu un ar lielu ātrumu. Mazās lidmašīnas joprojām izmanto [[iekšdedzes dzinējs|iekšdedzes dzinējus]] un propellerus, jo reaktīvie dzinēji ir dārgi un tērē daudz [[degviela]]s.

== Atšķirības no citiem lidaparātiem ==
Lidmašīnas paceļas, izmantojot [[Cēlējspēks|cēlējspēku]], kas iedarbojas uz lidmašīnas spārniem, tai kustoties uz priekšu. Citi lidaparāti, piemēram, [[helikopters|helikopteri]], paceļas vertikāli, izmantojot propellerus, [[gaisa balons|gaisa baloni]] paceļas, kad tos piepildošās gāzes blīvums tiek samazināts tik tālu, ka tas ir mazāks par gaisa blīvumu ([[Arhimēda spēks]]), [[raķete]]s kustas [[reaktīvais spēks|reaktīvā spēka]] iedarbībā, izsviežot daļu no savas masas, [[kosmosa kuģis|kosmosa kuģi]] lido ārpus Zemes atmosfēras un tā tālāk.

Tātad, galvenā atšķirība no citiem lidaparātiem ir tā, ka lidmašīnu pacelšanos un spēju noturēties gaisā nodrošina nekustīgi spārni. Ir lidaparāti, kuriem arī spārni, bet, piemēram, ornitopteriem tie kustas, savukārt raķetēm tie ir paredzēti, lai neradītu [[turbulence|turbulenci]] un stabilizētu kustības virzienu.

== Lidmašīnu vadīšana ==
Katrai lidmašīnai ir trīs galvenās vadības sistēmas:
* gāzes sviras,
* vadības kolonna,
* stūres pedāļi.

== Lidojumu vēsture ==
1840. gadu beigās angļu izgudrotājs [[Džordžs Keilijs]] uzbūvēja [[planieris|planieri]], kas varēja pacelt vienu cilvēku. Planieri pacēla ar vilcēja palīdzību. Pēc tam daudzi mēģināja pacelties gaisā gan ar tvaika, gan ar iekšdedzes dzinēju darbinātās mašīnās. Taču tikai 20. gadsimta sākumā [[brāļi Raiti]] veica pirmo sekmīgo lidojumu.

== Lidmašīnu katastrofas ==
Vislielākā lidmašīnu [[katastrofa]] pēc upuru skaita notika  [[Spānija]]i piederošajās [[Kanāriju salas|Kanāriju salās]]. Toreiz [[Tenerife]]s lidostā sadūrās divas *Boeing 747'' lidmašīnas. Upuru skaits sasniedza 583 cilvēkus, izdzīvoja 61 cilvēks. Vēl lielāka katastrofa pēc bojā gājušo skaita bija 2001. gadā, kad notika 11. septembra uzbrukums ASV. Tomēr tā netiek ierindota pirmajā vietā, jo tajā bija iesaistītas četras lidmašīnas, kas savstarpēji nesadūrās un katra ietriecās ēkās vai zemē citā vietā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ubuntu

**Ubuntu** var būt:
* Ubuntu (ideoloģija) — Āfrikas humānisma ideoloģija;
* Ubuntu Linux — operētajsistēmas Linux distribūcija.
Kajsa Berjkvista

**Kajsa Margareta Berjkvista** (; dzimusi  Solentunā, Zviedrijā) ir bijusī zviedru augstlēcēja, savu profesionāles karjeru beigusi 2007. gadā. Viņai pieder pasaules rekords augstlēkšanā telpās - tas ir 2,08 metrus augsts. 2000. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņa izcīnīja bronzas medaļu, vēl vienu zelta un divas bronzas medaļas Pasaules čempionātos un zelta medaļu 2002., bronzas medaļu 2006. gada Eiropas čempionātos.

2008.gada janvārī paziņojusi par profesionālās sporta karjeras noslēgumu. 2021.gadā kļuvusi par vienu no Zviedrijas nacionālās vieglatlētikas izlases treneriem.

## Personiskie rekordi

## Ārējās saites

* Kajsas Bergkvistas oficiālā mājaslapa  

* Kajsas Bergkvistas fotogalerija
Mels Gibsons

**Mels Kolumsils Džerards Gibsons** (; dzimis  Ņujorkas štatā, ASV) ir ASV un Austrālijas kinoaktieris, kinorežisors, kinoproducents un scenārists. Par filmu "Drošsirdis" (1995) ieguvis divas Amerikas Kinoakadēmijas balvas (kā režisors un kā viens no producentiem), kā arī Zelta globusa balvu.

Attēlojis lomas tādās pazīstamās filmu sērijās kā "Trakais Makss" (*Mad Max*) un "Nāvējošais ierocis" (*Lethal Weapon*), kā arī filmās *[[Gallipoli]]* (1981), *[[The Bounty]]* (1984), "Maveriks" (1994), "Izpirkums" (1996), "Konspirācijas teorija" (*Conspiracy Theory*, 1997), "Ko vēlas sievietes" (2000), "Patriots" (2000), "Zīmes" (2002), "Bebrs" (2011), "Trakās brīvdienas" (*Get the Gringo*, 2012), "Prāta trauslā robeža" (2019).

Ievērību guvušas Gibsona režisētās filmas "Kristus ciešanas" (2004), "Apokalipse" (*Apocalipto*, 2006), "Kauja par Heksoridžu" (2016).

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Virgīlijs Alekna

**Virgīlijs Alekna** (, dzimis ) ir bijušais lietuviešu vieglatlēts, startējis diska mešanas sacensībās. 2016. gadā ievēlēts Seimā.

Piedalījies piecās Olimpiskajās spēlēs (, , , , ). Visās piecās spēlēs ierindojies pirmajā pieciniekā. 2000. gadā Sidnejā un 2004. gadā Atēnās (sākotnēji viņš bija otrais, bet par dopinga lietošanu tika diskvalificēts pirmās vietas ieguvējs ungārs Roberts Fazeks) izcīnījis zelta medaļu, 2008. gadā Pekinā — bronzas medaļu. 2012. gadā Londonā bija Lietuvas karognesējs atklāšanas ceremonijā. Ar panākumiem startējis Pasaules čempionātā, kur izcīnījis divas zelta (2003. gadā Parīzē un 2005. gadā Helsinkos) un divas sudraba (1997. gadā Atēnās un 2001. gadā Edmontonā) medaļas. Izcīnījis pilnu medaļu komplektu Eiropas čempionātā.

Aleknam pieder otrs labākais rezultāts diska mešanas vēsturē. 2000. gadā Lietuvā disku raidījis 73,88 m tālumā, par 20 cm atpaliekot no vācieša Jirgena Šulta 1986. gadā uzstādītā pasaules rekorda.

Četras reizes ticis atzīts par Lietuvas gada labāko sportistu (2000, 2004, 2005, 2006). 2000. gadā *Track & Field* atzina Aleknu par gada labāko vieglatlētu pasaulē, 2005. gadā ticis atzīts par gada vieglatlētu Eiropā.

## Personiskie rekordi

## Atsauces

## Ārējās saites

* Olimpiskās kustības profils
Spānijas basketbola izlase

**Spānijas basketbola izlase** ir komanda, kas pārstāv Spāniju starptautiskās basketbola spēlēs. Spānijas izlase ir divas reizes uzvarējusi Pasaules kausā (2006, 2019), bet tās lielākais panākums olimpiskajās spēlēs ir trīsreiz izcīnītās sudraba medaļas (1984. gadā Losandželosā, 2008. gadā Pekinā un 2012. gadā Londonā). Eiropas čempionātos spāņi ir četras reizes kļuvuši par čempioniem (2009, 2011, 2015, 2022). Pašlaik Spānijas izlase FIBA Pasaules izlašu rangā ieņem 2. vietu.

## Sasniegumi

## Atsauces

## Ārējās saites

* FIBA.com profils  
* FEB mājaslapa
Fulda (pilsēta)

**Fulda** () ir maza pilsēta Hesenē, Vācijā, kura ir izvietota Fuldas upes krastos. Pilsēta atrodas Vācijas centrālajā daļā, 104 kilometru attālumā no Frankfurtes pie Mainas. Pilsēta atrodas 261 metru virs jūras līmeņa. Fuldas kopējā platība ir 104,04 km², pēc 2014. gada datiem pilsētā dzīvo 65 540 iedzīvotāji.

Fulda ir dibināta 744. gadā. Mūsdienās Fulda savas atrašanās dēļ ir nozīmīgs Vācijas transporta mezgls.

## Atsauces

## Ārējās saites
Atlas (nesējraķešu saime)

**Atlas** ir ASV nesējraķešu saime. Sākotnēji Atlas tika izstrādāta kā starpkontinentālā ballistiskā raķete 1950. gados.

Mūsdienās Atlas raķetes izmanto ASV militāro un valsts organizāciju, kā arī komerciālo kravu nogādāšanai kosmosā. Pašlaik tiek izmantotas tikai Atlas V grupas dažādu modifikāciju nesēji.
Delta (nesējraķešu saime)

thumb|right|350px|Delta nesējraķešu saime
**Delta** ir ASV nesējraķešu saime. *Delta* attīstīta no starpkontinentālās ballistiskās raķetes Thor, kas tika izstrādāta 1950. gados.

Mūsdienās Delta IV vairāku konfigurāciju raķetes izmanto ASV militāro un valsts organizāciju kravu nogādāšanai kosmosā.
Portoprensa

**Portoprensa** () ir Haiti galvaspilsēta un lielākā pilsēta, valsts galvenais ekonomikas un kultūras centrs.

Portoprensa dibināta 1749. gadā, kad teritorija bija franču kolonija. 1791. gadā, Haiti revolūcijas laikā, pilsēta lielā mērā nodegusi. 1804. gadā tā kļuva par jaunizveidotās Haiti valsts galvaspilsētu. No 1914. līdz 1935. gadam pilsētu bija okupējusi ASV.

Pilsētu bieži skārušas zemestrīces, nesenākā no tām -  2010. gadā, kura izpostīja lielu daļu no Portoprensas vēsturiskās apbūves. 

Pilsētā ir tropisks klimats ar slapjo un sauso sezonu. Gada nokrišņu daudzums - 1350mm.

## Ārējās saites
Argentīnas basketbola izlase

**Argentīnas basketbola izlase** ir komanda, kas pārstāv Argentīnu tādās starptautiskās basketbola sacensībās kā olimpiskās spēles, Pasaules čempionāts un Amerikas čempionāts.

Izlases lielākais panākums ir zelts .

Pašlaik (2024. gada 26. novembris) Argentīnas izlase FIBA Pasaules izlašu rangā ieņem 8. vietu.

## Sasniegumi

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* FIBA profils
Čehoslovākija

**Čehoslovākija** (čehu un slovāku: *Československo*, pēc 1990. gada *Česko-Slovensko*) bija slāvu tautu valsts Centrāleiropā, mūsdienu Čehijas, Slovākijas un Ukrainas valstu robežās, kas ar dažādiem nosaukumiem un politiskajām iekārtām pastāvēja no 1918. gada 28. oktobra, kad tā pasludināja neatkarību no Austroungārijas, līdz 1993. gada 1. janvārim, kad valsts mierīgā ceļā sadalījās Čehijā un Slovākijā. No 1939. līdz 1945. gadam bija sadalīta un okupēta, lai arī *[[De iure|de jure]]* turpināja pastāvēt Čehoslovākijas trimdas valdība. 1945. gada 29. jūnijā Karpatu Rutēnija (tagad Aizkarpatu apgabals) tika pievienota PSRS.

 Czechoslovakia01.png|Valsts teritorija, 1918-1938.
Czechoslovakia 1939 lv.svg|Čehoslovākijas sadalīšana (1938—1939)
 Czechoslovakia.png|Valsts teritorija, 1945-1993.


## Valsts nosaukumi
* 1918-1938 un 1945-1960: Čehoslovākijas Republika (ČSR).
* 1938-1939: Čeho-Slovākijas Republika.
* Okupācijas periods: Bohēmijas un Morāvijas protektorāts, Slovāku valsts, Čehoslovākijas trimdas valdība.
* 1960-1990: Čehoslovākijas Sociālistiskā Republika (ČSSR).
* 1990-1992: Čehijas un Slovākijas Federatīvā Republika (ČSFR).

## Politiskās sistēmas
* 1918—1938: Demokrātiska republika (Pirmā republika).
* 1938—1939: Otrā republika. Pēc Minhenes vienošanās nacistiskā Vācija anektēja Sudetu apgabalu, Slovākijas dienvidus un Aizkarpatu apgabalu anektēja Ungārijas Karaliste, bet Zaolzas reģionu — Polija.
* 1939—1945: Valsts sadalīta Vācijas okupētajā Bohēmijas un Morāvijas protektorātā un Slovāku valstī. Čehoslovākijas trimdas valdība darbojas Parīzē, vēlāk Londonā. Pēc Vācijas-PSRS kara sākuma, to atzīst arī PSRS.
* 1945—1948: Trešā republika. Koalīcijas valdības premjerministrs un iekšlietu ministrs ir komunisti. Sudetu vācieši tiek izraidīti no valsts.
* 1948—1989: Komunistu vara.
* 1969—1990: Federatīva republika, kas sastāv no Čehu Sociālistiskās Republikas un Slovāku Sociālistiskās Republikas.
* 1990—1992: Demokrātiska federatīvā republika, kas slovāku spiediena rezultātā sadalās.

## Valsts ģerboņi

 Greater coat of arms of Czechoslovakia (1918-1938 and 1945-1961).svg|Lielais valsts ģerbonis, 1918-1939.
 
 Medium coat of arms of Czechoslovakia (1918-1938 and 1945-1961).svg|Vidējais valsts ģerbonis, 1918-1939.
 Lesser coat of arms of Czechoslovakia (1918-1938 and 1945-1961).svg|Mazais valsts ģerbonis, 1918-1939, Valsts ģerbonis 1945-1961.
 Greater arms of Bohemia and Moravia (1939-1945).svg|Bohēmijas un Morāvijas protektorāta ģerbonis, 1939-1945.
 Coat of Arms of the First Slovak Republic.svg|Slovāku valsts ģerbonis, 1939-1945.
 Coat of arms of Czechoslovakia (1961-1989).svg|Valsts ģerbonis, 1961-1989.
 Herb Czechosłowacji (1990-1992).svg|Valsts ģerbonis, 1990-1992.


## Ārējās saites
Amadora

**Amadora** () ir pilsēta Portugālē uz ziemeļrietumiem no Lisabonas, Portugāles trešā lielākā pilsēta. Izveidota 1979. gadā. Faktiski tā ir Lisabonas priekšpilsēta — guļamrajons ar lielām daudzdzīvokļu mājām. Kopējs sabiedriskā transporta tīkls ar Lisabonu. Ievērojama iebraucēju no Angolas un Kaboverdes kopiena. Relatīvi liels noziedzības līmenis un ievērojami transporta sastrēgumi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Santjago

**Santjago** ( vai *Santiago de la Nueva Extremadura*) ir pilsēta Čīles centrālajā daļā. Lielākā valsts pilsēta un tās galvaspilsēta, kaut arī valsts parlamenta vieta ir Valparaiso. Ietilpst Santjago Metropoles reģionā. Pilsētā dzīvo apmēram 40% no valsts iedzīvotājiem.

Trīsdesmitgadīgas ekonomiskās augšupejas rezultātā izveidojusies par vienu no Latīņamerikas attīstītākajām metropolēm, tomēr tāpat kā citas lielpilsētas cieš no smoga un transporta sastrēgumiem. Daudzu starptautisko kompāniju Latīņamerikas biroju mītnes vieta.

## Vēsture

Santjago 1541. gada 12. februārī dibināja konkistadors Pedro de Valdivija, nosaucot par *Santiago de la Nueva Extremadura*. Pilsēta nedaudz cieta Čīles Neatkarības kara laikā no 1810. līdz 1818. gadam. 1818. gada 5. aprīlī pilsētas pievārtē tika izcīnīta Maipū kauja, kurā Hosē de Sanmartina vadītie neatkarības aizstāvji sakāva spāņu lojālistus.

1818. gadā Santjago kļuva par Čīles galvaspilsētu. 19. gadsimta pirmajā pusē pilsēta attīstījās lēni, tomēr gadsimta beigās, līdz ar salpetra atradņu izmantošanas sākumu, uzplauka Čīles ekonomika, un līdz ar to arī tās galvaspilsēta.

Augusto Pinočeta puča laikā kara aviācija bombardēja toreizējā Čīles prezidenta Salvadora Aljendes pili (*La Moneda*).

## Cilvēki

Santjago dzimuši:
* Horhe Alesandri (*Jorge Alessandri*) (1896—1986) — politiķis
* Roberto Bolanjo (*Roberto Bolaño*) (1953—2003) — rakstnieks
* Agustīns Eisagire (*Agustín Eyzaguirre*) (1776—1837) — politiķis
* Ramons Freire (*Ramón Freire*) (1787—1851) — politiķis
* Eduardo Frejs Montalva (*Eduardo Frei Montalva*) (1911—1982) — politiķis
* Eduardo Frejs Ruiss-Tagle (*Eduardo Frei Ruiz-Tagle*) (1942) — politiķis
* Fernando Gonsaless (*Fernando González*) (1980) — tenisists
* Rikardo Lagoss (*Ricardo Lagos*) (1938) — politiķis
* Roberto Mata (*Roberto Matta*) (1911—2002) — gleznotājs
* Humberto Maturana (*Humberto Maturana*) (1928) — biologs, filozofs
* Horhe Kardināls Medīna (*Jorge Cardinal Medina*) (1926) — kardināls
* Marselo Rioss (*Marcelo Ríos*) (1975) — tenisists
* Ivans Samorano (*Iván Zamorano*) (1967) — futbolists
* Fransisko Varela (*Francisco Varela*) (1946—2001) — biologs un filozofs
* Leonora Varela (*Leonor Varela*) (1972) — aktrise
## Sadraudzības pilsētas
Santjago sadraudzības pilsētas ir :

* Pekina, Ķīna
* Buenosairesa, Argentīna
* Guandžou, Ķīna
* Kijiva, Ukraina
* Londona, Lielbritānija
* Madride, Spānija
* Maiami, ASV
* Mineapolisa, ASV
* Rīga, Latvija
* Sanpaulu, Brazīlija
* Tanžera, Maroka

## Atsauces

## Ārējās saites
G7 valstis

**G7 valstis** jeb **Lielais septītnieks**, agrāk **[[G8 valstis|Lielais astotnieks]]**, ir pasaules rūpnieciski attīstītāko valstu valdību sadarbības forums. Šīs grupas sastāvā ir 7 valstis — ASV, Apvienotā Karaliste, Francija, Itālija, Japāna, Kanāda, un Vācija. Kopā tās veido apmēram 50% (nomināli) vai apmēram 40% (PPP) pasaules ekonomikas.

## Vēsture
Sadarbības foruma pirmsākumi sākās ar 1975. gada samitu, ko rīkoja Francija. Pašā sākumā tajā piedalījās sešas valstis — ASV, Apvienotā Karaliste, Francija, Itālija, Japāna un Vācija. Jau nākamajā gadā forumā sāka piedalīties arī Kanāda, un to sāka dēvēt par Lielā septītnieka forumu. 1997. gadā tam pievienojās arī Krievijas Federācija, tomēr 2014. gadā pēc Krievijas—Ukrainas kara sākuma un Krievijas veiktās Krimas okupācijas tās dalība Lielā astotnieka valstu grupā tika apturēta. Kopš 1980. gadiem forumā kā "nenumurētais" dalībnieks pārstāvēta arī Eiropas Savienība.

2005. gadā Apvienotā Karaliste uzsāka tradīciju aicināt piecas ekonomiski strauji augošās lielvalstis — Brazīliju, Ķīnu, Indiju, Meksiku un Dienvidāfriku, piedalīties forumā, kas vēlāk tika zināms kā G8+5.

## Atsauces

## Ārējās saites
Timišoara

**Timišoara** () ir pilsēta Rumānijā, valsts trešā lielākā pilsēta un Timišas žudeca centrs. Atrodas valsts galējos rietumos, Banatas apgabalā pie Begas upes. Daudznacionāla pilsēta ar ungāru, vācu un serbu minoritātēm.

Pazīstama kā pirmā pilsēta Eiropā, kurā 1884. gadā tika ieviests elektriskais ielu apgaismojums. Mūsdienās viena no ekonomiski plaukstošākajām Rumānijas pilsētām.

2023. gadā Timišoara, kopā ar Elefsinu Grieķijā un Vesprēmu Ungārijā, bija Eiropas kultūras galvaspilsēta.

## Vēsture
Pirmoreiz rakstos Timišoaru 1019. gadā pieminējis Bizantijas imperators Vasīlijs II (ne visi vēsturnieki piekrīt šim uzskatam). 1154. gada rakstos pilsētu pieminējis arābu ceļotājs Muhameds al-Idrisi.

1474. gadā Timišoara pirmoreiz pieminēta kā pilsēta. 1552. gadā pilsētu ieņēma osmaņi. 1716. gadā to iekaroja Hābsburgu karavadonis Savojas Eižens. 1849. gadā Timišoara kļuva par Hābsburgu provices Serbijas un Timišas Banāta vojevodistes (*Woiwodschaft Serbien und Temescher Banat*) galvaspilsētu, bet 1860. gadā, nodibinoties Austroungārijai, to iekļāva impērijas Ungārijas daļā.

1910. gadā lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju bija vācieši (43,6%, ungāri — 39,2%), rumāņu bija 10,4%. Pēc Pirmā pasaules kara Timišoara nokļuva Rumānijas sastāvā.

Sociālistiskās Rumānijas laikā pilsētas iedzīvotāju skaits strauji pieauga un mūsdienās iedzīvotāju absolūtais vairākums ir rumāņi.

1989. gada 16. decembrī Timišoarā izcēlās masu nemieri, kuri noveda pie 1989. gada Rumānijas revolūcijas un Nikolajes Čaušesku režīma gāšanas.

## Cilvēki
Timišoarā ir dzimuši:

* Ana Blandiana (*Ana Blandiana*) (1942) — dzejniece;
* Jolanda Balaša (*Iolanda Balaş*) (1936) — augstlēcēja;
* Ezra Fleišers (*Ezra Fleischer*) (1928—2006) — dzejnieks;
* Karls Kerēņi (*Karl Kerényi*) (1897—1973) — grieķu mitoloģijas pētnieks;
* Ģergs Klapka (*Gyorgy Klapka*) (1820—1892) — karavīrs;
* Nikolauss Lēnavs (*Nikolaus Lenau*) (1802—1850) — dzejnieks;
* Džordžs Lustigs (*George Lusztig*) (1946) — matemātiķis;
* Jozefs Mēliuss (*József Méliusz*) (1909—1995) — dzejnieks;
* Reivens Ramati (*Reuven Ramaty*) (1937—2001) — fiziķis;
* Džonijs Veismillers (*Johnny Weissmuller*; 1904—1984) — peldētājs un aktieris.

## Atsauces

## Ārējās saites
Āhene

**Āhene** (, , , ) ir pilsēta Vācijas galējos rietumos, Ziemeļreinas-Vestfālenes zemē, netālu no Beļģijas un Nīderlandes robežas.

Āhene pazīstama kā kūrortpilsēta, jo pilsētas apkārtnē atrodas karstā ūdens avoti, kuru dziednieciskās īpašības izmantoja jau romieši. Pati pilsēta radās viduslaikos kā varenā karaļa Kārļa Lielā rezidence. Šeit viņš uzbūvēja savu pili un Āhenes domu, kurā 814. gadā tika apbedīts. Āhenes domā atrodas arī Kārļa Lielā tronis. Kopš 936. gada, kad Svētā Romas impērijas tronī kāpa Otons I, līdz pat 1531. gadam (imperators Ferdinands I), Āhene bija Svētās Romas imperatoru kronēšanas vieta. Āhenes doms 1978. gadā tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Citādā ziņā pilsētai bija provinciāla nozīme. 1656. gadā lielākā daļa no pilsētas nodega. 17. gadsimta vidū popularitāti ieguva Āhenes kūrortpilsēta, ne tik daudz silto avotu, bet vairāk plaši izplatītās prostitūcijas dēļ. 1667. gadā pilsētā tika noslēgts Pirmais Āhenes miers, kurš izbeidza Devolūcijas karu (*War of Devolution*) starp Franciju un Spāniju. 1801. gadā pilsēta iekļāvās Pirmajā Napoleona impērijā, bet 1814. gadā — Prūsijas valstī. 2.pasaules kara beigu posmā pilsēta gandrīz pilnīgi tika nopostīta. Āheni pēc sīvām kaujām 1944. gada 21.oktobrī ieņēma ASV karaspēks, un tā bija pirmā lielā ieņemtā vācu pilsēta. Par laimi kaujās maz cieta Āhenes doms.

Mūsdienās Āhene pazīstama kā tehnoloģiju attīstības centrs, šeit atrodas ievērojams Vācijas tehniskās izglītības centrs — Āhenes Tehniskā universitāte (*RWTH Aachen*). Pilsētas futbolkomanda — Āhenes "Alemannia" 2006/07. gada sezonā spēlē Bundeslīgā pirmoreiz kopš 1969. gada.

## Cilvēki
Āhenē dzimuši:
* Etelvulfs (*Ethelwulf*, 795 — 858) - Kentas karalis
* Ludvigs Mīss van der Roe (*Ludwig Mies van der Rohe*, 1886 — 1969) - arhitekts
* Ulla Šmite (*Ulla Schmidt*, 1949 — ) - politiķe

## Ārējās saites

* Āhenes mājaslapa
* Āhenes zoodārzs
Niša (pilsēta)

**Niša** () ir pilsēta Serbijas dienvidaustrumos pie Nišavas upes. Nišavas apgabala centrs un lielākā pilsēta. Pēc 2011. gada datiem pilsētā dzīvo 183 164 iedzīvotāji, bet tās aglomerācijā 373 404 iedzīvotāji, kas to padara par trešo lielāko Serbijas pilsētu.

Būdama ceļu krustojumos no Eiropas uz Mazāziju, pilsētai ir ļoti sena un bagāta vēsture. Ekonomikā ir Serbijas tabakas un elektroniskās rūpniecības centrs (Elektronska Industrija Niš).

## Vēsture
Senajos laikos pilsētas vietā bija sengrieķu apmetne *Naissos*. Dardānijas kara laikā (75.—73. gadā p.m.ē.) pilsētu ieņēma romieši, nosaucot līdzīgā vārdā par Naisu (*Naissus*) un iekļaujot to Augšmēzijas provincē (*Moesia Superior*).

268. gada septembrī, 3. gadsimta krīzes laikā, kad impērijā iebruka goti un heruli, pie pilsētas notika izšķirošā Naisas kauja, kurā imperatori Galiēns un nākamie imperatori Klaudijs II un Aurēlijs smagi sakāva gotus par dažiem gadsimtiem paildzinādami impērijas mūžu. Dažus gadus pēc kaujas, 272. gadā Naisā piedzima nākamais imperators Konstantīns Lielais — kristietības ieviesējs Romas impērijā. 443. gadā huņņi Atilas vadībā ieņēma Naisu, nogalinot gandrīz visus iedzīvotājus, un Naisa zaudēja savu nozīmību.

6. gadsimta beigās pilsētas apkārtnē ieradās slāvi un 615. gadā tie ieņēma pilsētu. 9. gadsimtā to ieņēma bulgāri, bet 11. gadsimtā — ungāri. 1096. gada 3. jūlijā Nišas garnizons atsita Zemnieku Krusta kara karotājus. 1173. gadā pilsētu ieņēma Bizantijas imperators Manuils I Komnēns, bet 12. gadsimta beigās tā nonāca serbu valdnieka Stefana Nemanjas rokās, kurš miermīlīgi uzņēma Frīdriha Barbarosas krusta karotājus.

1375. gadā pilsētu pirmoreiz ieņēma osmaņi, tomēr 1443. gadā Janošs Hunjadi kopā ar Serbijas karali Džuradžu Brankoviču to atkaroja. Tomēr 1448. gadā to atkal ieņēma osmaņi un tā palika Osmaņu impērijas sastāvā turpmākos 245 gadus.

Turku laikā Niša bija Osmaņu impērijas administratīvais un militārais centrs. 18. gadsimtā celtais osmaņu cietoksnis ir viena no vislabāk saglabātajām šāda tipa aizsardzības celtnēm Balkānos.

Pirmā serbu sacelšanā laikā 1809. gada 31. martā serbu spēki Karadžordža Petroviča vadībā aplenca Nišu, tomēr osmāņi karaspēks no apkārtējiem valsts rajoniem uzbruka nemierniekiem, tos sakaujot. Par biedinājumu serbiem osmaņu komandieris pavēlēja uzcelt tā dēvēto Galvaskausu torni, kurā iemūrēja kritušo serbu galvaskausus; šis piemineklis vēl aizvien redzams Nišas apkaimē. Serbijas sastāvā Niša iekļāvās 1878. gadā.

Otrā pasaules kara laikā nacisti netālu no Nišas ierīkoja pirmo koncentrācijas nometni Dienvidslāvijas teritorijā.

1996. gadā Niša bija pirmā pilsēta, kurā pie varas nāca Slobodana Miloševiča politiskie pretinieki.

## Nišā dzimuši
* Nikola Karabatičs (*Никола Карабатић*; 1984) — Francijas handbolists;
* Konstancijs III (*Flavius Constantius*; ?—421) — Romas imperators;
* Konstantīns I (*Flavius Valerius Aurelius Constantinus*; 272—337) — Romas imperators;
* Dragans Stojkovičs (*Драган Стојковић*; 1965) — futbolists un treneris.

## Atsauces

## Ārējās saites
1997. gada Tour de France

**1998. gada Tour de France** bija jau 84. Tour de France daudzdienu velobrauciens, kurš notika no 1998. gada 5. līdz 27. jūlijam. Velobraucienā uzvarēja vācietis Jans Ulrihs.

## Rezultāti
[right|thumb|350px|Velobrauciena uzvarētājs [Jans Ulrihs.]]
### Kopvērtējums

### Punkti

### Kalnu karaļa tituls

### Labākais jaunais braucējs
Huka likums

**Huka likums** apraksta sakarību starp atsperes (elastīga materiāla) deformāciju un pielikto spēku. Šo likumu atklāja angļu zinātnieks Roberts Huks () 1660. gadā.

:  F = k x \ 
::: kur
::::  F \  - pieliktais spēks (N)
::::  k \  - proporcionalitātes koeficients (N/m)
::::  x \  - pārvietojums (m)

Huka likums darbojas tikai pie mazām deformācijām. Dažādiem materiāliem ir dažāds līmenis, kuru pārsniedzot, Huka likums vairs precīzi neapraksta deformācijas un spēka sakarību.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ariane (nesējraķešu saime)

thumb|100px|Ariane 5
thumb|Ariane EPS 5
**Ariane** - Eiropas nesējraķešu saime. Kompānija Arianespace nodarbojas ar Ariane ražošanu, palaišanu un mārketingu.

Ariane tiek palaistas no Gviānas kosmiskā centra Kurū, Franču Gviānā.

Ariane grupas:
* Ariane 1 - pirmais sekmīgais lidojums 1979. gada 24. decembrī
* Ariane 2 - pirmais sekmīgais lidojums 1987. gada 20. novembrī *(pirmais lidojums 1986. gada 30.maijā, neveiksmīgs)*
* Ariane 3 - pirmais sekmīgais lidojums 1984. gada 4. augustā
* Ariane 4 - pirmais sekmīgais lidojums 1988. gada 15. jūnijā
* Ariane 5 - pirmais sekmīgais lidojums 1997. gada 30.oktobrī *(pirmais lidojums 1996. gada 4. jūnijā, neveiksmīgs)*.

Pašlaik lido tikai Ariane 5 grupas nesējraķešu vairākas modifikācijas.
Niša

**Niša** var būt:

* niša — jēdziens arhitektūrā;
* bioloģiskā niša — jēdziens bioloģijā;
* ekonomiskā niša — jēdziens ekonomikā;
* Niša — pilsēta Serbijā.
1970. gada FIFA Pasaules kauss

**1970. gada [[FIFA]] Pasaules kauss** notika Meksikā no 31. maija līdz 21. jūnijam. Tas bija pēc skaita 9. Pasaules kausa finālturnīrs. Par Pasaules čempioniem kļuva Brazīlijas izlase, kas finālā ar 4-1 pārspēja Itāliju. Šis bija pēdējais Pasaules kausa finālturnīrs, kurā uzvarētājiem pasniedza Žila Rimē kausu - Brazīlija kā trīskārtējie čempioni to saņēma mūžīgā glabāšanā.

## Stadioni
* *Estadio Azteca*, Mehiko - 76 176
* *Estadio Guanajuato*, Leona - 66 981
* *Estadio Luis Dosal*, Toluka - 53 804
* *Estadio Cuauhtémoc*, Puebla - 48 132
* *Estadio Jalisco*, Gvadalahara - 46 120

## Komandas
Tālāk minētās 16 izlases piedalījās 1970. gada FIFA Pasaules kausa izcīņā. Turnīram automātiski kvalificējās laukuma saimnieki Meksikas izlase un 1966. gada Pasaules čempioni Anglijas izlase.

## Turnīra gaita
Turnīra izspēles formāts bija tāds pats kā 1966. gada Pasaules kausā: 16 komandas tika sadalītas 4 grupās pa četrām komandām. No katras grupas ceturtdaļfinālā iekļuva divas spēcīgākās. Šis turnīrs joprojām tiek uzskatīts par vienu no aizraujošākajiem Pasaules kausa finālturnīriem vēsturē. Atšķirībā no 1962. un 1966. gada turnīriem, kuros vairāk dominēja fiziska cīņa, šajā čempionāts bija kā atgriešanās pie uzbrukuma futbola. Šis bija pirmais čempionāts, kurā garantētu vietu ieguva Āfrikas izlases. Melno kontinentu pārstāvēja Maroka.

Grupu turnīrs aizritēja bez lieliem pārsteigumiem un ceturtdaļfinālā iekļuva praktiski visas spēcīgākās izlases. Par nedaudz negaidītu var uzskatīt Čehoslovākijas izlases vājo sniegumu. Jau tradicionāli turnīru pārliecinoši iesāka PSRS izlase, taču to ceturtdaļfinālā apturēja urugvajieši. Vēl Brazīlija itin viegli tika galā ar Peru, Itālija ar 4-1 sagrāva laukuma saimniekus meksikāņus, bet VFR pagarinājumā pārspēja iepriekšējos Pasaules čempionus angļus. Pusfinālā Dienvidamerikas komandu duelī pārāki izrādījās brazīļi, kas ar 3-1 pārspēja Urugvaju, savukārt otrā pusfinālā Itālija tikai pagarinājumā pārspēja vāciešus.

Spēlē par 3. vietu VFR izlase, kuras sastāvā mirdzēja čempionāta rezultatīvākais futbolists Gerds Millers, ar 1-0 pārspēja urugvajiešus. Finālā tikās Brazīlijas un Itālijas izlases. Neradās nekādas šaubas par Brazīlijas pārākumu un viņi svinēja uzvaru ar 4-1. 1970. gada Brazīlijas izlase ar Pelē, Žairzinju un Rivelinu sastāvā joprojām tiek uzskatīta par vienu no visu laiku spēcīgākajām futbola komandām.

## Grupu turnīrs

### 1. grupa

### 2. grupa

### 3. grupa

### 4. grupa

## Izslēgšanas turnīrs

Labākie vārtu guvēji
* 20px Gerds Millers - 10
* 20px Žairzinju - 7
* 20px Teofilo Kubiljass - 5
* 20px Anatolijs Bišovecs - 4
* 20px Pelē - 4
* 20px Rivelinu - 3
* 20px Ūve Zēlers - 3
* 20px Luidži Riva - 3

## Ārējās saites
* 1970. gada FIFA Pasaules kauss FIFA mājaslapā
H-2 (nesējraķešu saime)

thumb|H-II
**H-II** jeb **H-2** ir Japānas nesējraķešu saime. Nesējraķetes izgatavo kompānija Mitsubishi.

H-II nesējraķešu grupas:
* H-II — pirmais starts 1994. gada 3. februārī
* H-IIA — pirmais starts 2001. gada 29. augustā
* H-IIB — pirmais starts  (palaists kravas kuģis HTV-1).
Gravitācijas lēca

[thumb|right|250px|Spēcīgas gravitācijas lēcas ietekmē veidojas tā sauktais [Einšteins|Einšteina krusts. Šajā gadījumā tas sastāv no četriem viena un tā paša kvazāra attēliem, un par gravitācijas lēcu kalpo masīva galaktika, kas atrodas starp šo kvazāru un Zemi.]]
**Gravitācijas lēca** ir parādība, kas rodas, tāla kosmiskā objekta elektromagnētiskajam starojumam mainot izplatīšanās virzienu tuvāk novietota kosmiskā objekta gravitācijas laukā. Gravitācijas lēca izkropļo tālā kosmiskā objekta (kvazāra, galaktikas vai galaktiku kopas) attēlu, tāpat kā optiskā lēca. Astronomi gravitācijas lēcas izmanto, lai iegūtu informāciju par objektu, kura starojums iet caur šo lēcu. Parastos apstākļos šādus objektus no Zemes nebūtu iespējams novērot.

Pirmo gravitācijas lēcu atklāja 1979. gadā. Tā kļuva pazīstama kā Dvīņu kvazārs (oficiālais nosaukums *SBS 0957+561*), jo sākotnēji izskatījās līdzīga diviem identiskiem kvazāru objektiem. Šo gravitācijas lēcu atklāja Deniss Volšs, Bobs Karsvels un Rejs Veimans, izmantojot Kitpīkas nacionālās observatorijas 2,1 metra teleskopu.

Pirmo divkāršo gravitācijas lēcu atklāja 2024. gadā. To iesauca par "Einšteina zigzagu". Gaisma no ļoti tāla kvazāra (10,5 miljardu gaismas gadu attālumā) virzās caur divām galaktikām (10,2 un 2,3 miljardu gaismas gadu attālumā no Zemes), kas ir ļoti rets gadījums.

## Atsauces
* .
* .
* .

## Ārējās saites
Gregora kalendārs

**Gregora kalendārs**, arī **Gregoriskais kalendārs** () jeb t.s. **jaunais stils**, ir laika skaitīšanas sistēma, kurā kalendārā gada vidējais garums ir 365,2425 diennaktis. Gads sadalās 12 dažāda garuma mēnešos, kam pamatā ir Mēness fāzes. Tālākais mēnešu sadalījums ir 7 dienu nedēļās. Katrs ceturtais gads ir garais gads, atskaitot tos pilno gadsimtu gadus, kuri nedalās ar 400. Oficiāli spēkā ar 1582. gada 15. oktobri, bet praktiski ieviesās tikai ar XVII gs. un tikai daļēji, jo paralēli tam daudzviet turpināja lietot arī Jūlija kalendāru. Mūsdienās oficiālais kalendārs lielākajā daļā valstu pasaulē.

## Vēsture
16. gadsimta beigās pāvesta Gregora XIII uzdevumā un Vatikāna astronoma Luidži Lilio vadībā tika veikti astronomiskie aprēķini un konstatēts, ka visu laiku lietotais Jūlija kalendārs ir atpalicis no Saules laika 10 dienas. Kalendārs tika pārstrādāts, pievienojot t.s. "garo gadu" papildu dienas un 1582. gadā publicēts ar rīkojumu 4. oktobra izlaist desmit datumus un kalendārā 5. oktobra vietā likt 15. oktobri. Katoļu zemēs jauno kalendāru pieņēma automātiski, savukārt protestantu zemes sākumā to noraidīja, tomēr ar laiku bija spiestas atzīt tā praktiskās priekšrocības. Lielbritānijas impērija pieņēma Gregora kalendāru tikai 1752. gadā, Japāna — 1873. gadā, Osmaņu impērija — 1917. gadā, Grieķija — 1923. gadā. Krievijas Pareizticīgo Baznīca vēl joprojām lieto Jūlija kalendāru reliģisko datumu noteikšanai.

### Gregora kalendāra ieviešana Latvijā
Latvija ir viena no nedaudzajām valstīm, kuras teritorijā pāreja no Jūlija kalendāra uz Gregora kalendāru un atpakaļ politisko iemeslu dēļ notika vairākas reizes.

Pirmo reizi jaunais kalendārs ar Polijas-Lietuvas kopvalsts valdnieka pavēli tika ieviests 1582. gadā Livonijas Pārdaugavas hercogistē (tagadējā Vidzemē un Latgalē). Luteriskajā Kurzemes un Zemgales hercogistes un Rīgas pilsētas teritorijā turpināja lietot veco Jūlija kalendāru. Rīgas pilsēta jauno kalendāru nepiekrita lietot, kas izraisīja Kalendāra nemierus. Pēc Vidzemes pievienošanas Zviedrijai tajā atjaunoja Jūlija kalendāra lietošanu, bet Latgalē turpināja lietot Gregora kalendāru līdz tās pievienošanai Krievijas Impērijai 1772. gadā.

Pirmā pasaules kara laikā Oberosts 1915. gadā ieviesa Gregora kalendāru okupētajā Kurzemes guberņā, bet 1917. gadā Rīgā. Savukārt Iskolats izdeva rīkojumu pāriet uz Gregora kalendāru tam pakļautajā Vidzemē un Latgalē 1918. gada 1. februārī, skaitot to par 14. februāri.

### Gregora kalendāra ieviešanas hronoloģija citās Eiropas valstīs

## Atsauces

## Ārējās saites

## Skatīt arī
* Vecā un jaunā stila datumi
Griničas meridiāns

200px|thumb|right|Griničas meridiāna atrašanās vieta
**Griničas meridiāns** ir atskaites meridiāns (garuma līnija), kas iet caur Karalisko Griničas observatoriju Griničā — Londonas dienvidaustrumos, Lielbritānijā. Ir definēts, ka šeit garums ir 0 grādi. Griničas meridiāns un Zemes pretējā pusē esošais 180° meridiāns sadala Zemi Austrumu puslodē un Rietumu puslodē.

Griničas meridiāna garums ir 19 970,32 km. Pašreizējais praktiski izmantotais WGS84 ģeodēziskās sistēmas meridiāns atrodas 100 m austrumos no tūristiem demonstrētā Griničas meridiāna.

## Griničas meridiāna izvēles vēsture
Atšķirībā no platuma, kurš definēts attiecībā pret konkrētu lielumu — Zemes griešanās asi, garumu nākas definēt pēc pašu cilvēku brīvas izvēles.

Kartogrāfijas vēsturē zināmi daudzi mēģinājumi definēt atskaites meridiānu, tomēr mūsdienās par vadošo atzīts tieši Griničas atskaites meridiāns. Griničas meridiānu 1851. gadā definēja sers Džordžs Eirijs (*George Airy*) un tas tika apstiprināts par starptautisku standartu 1884. gada oktobrī, Vašingtonā, īpašā Starptautiskajā meridiāna konferencē.

200px|thumb|right|Meridiāns Griničā
Tika izskatīti arī citi varianti, tai skaitā:
* Ptolemaja 150. gadā ieviestais meridiāns Kanāriju salu rietumu salā Eljerro — šajā punktā beidzās tālaika zināšanas par ģeogrāfiju;
* Parīzes meridiāns caur Parīzes observatoriju, 2° 20' 14.025" austrumos no Griničas;
* Meridiāns pie Azoru salām;
* Meridiāns caur Beringa šaurumu.

Pēdējie divi varianti atkrita tāpēc, ka šajās vietās neatradās observatorijas. Parīzes meridiānu un precīzi 20° rietumos no Parīzes esošo Eljerro meridiānu vairums konferences dalībnieku neatbalstīja un rezultātā ar lielu balsu vairākumu tika izvēlēts Griničas meridiāns. Francija balsošanā atturējās un vēl vairākas desmitgades pēc konferences Francijā sagatavotās kartēs tika izmantots Parīzes meridiāns.

Par Griničas meridiāna izvēli bija iespējams vienoties tāpēc, ka tajā laikā jau aptuveni divas trešdaļas kuģu to izmantoja. Tomēr paralēli tam XIX gadsimtā un pirms tam tika lietoti arī citi atskaites meridiāni, tai skaitā:
* Kopenhāgenas meridiāns, Rundetorns (*Rundetårn*);
* Gīza Ēģiptē;
* Jeruzaleme;
* Sanktpēterburga, Pulkovas meridiāns;
* Parīzes meridiāns
* Vašingtonas meridiāns u.c.
Liela daļa Eiropas valstu lietoja savus atskaites meridiānus, kas visbiežāk gāja caur valsts galvaspilsētu.

## Griničas meridiāna ceļš
Sākot no Ziemeļpola un virzoties uz dienvidiem Griničas meridiāns šķērso šādas valstis un zemes:
* Apvienotā Karaliste
* Francija
* Spānija
* Alžīrija
* Mali
* Burkinafaso
* Togo
* Gana
* Antarktīda — šeit meridiāns sasniedz Dienvidpolu.

## Ārējās saites

* Starptautiskās meridiāna konferences referātu un diskusiju protokolu kopijas, angliski
* Izmantotie atskaites meridiāni 1880. gados, angliski
Griničas laiks

**Griničas laiks** ir pasaules laiks. Griničas laiks ir laika josla, kura nosaukta arī par 0. laika joslu, šīs joslas meridiāns ir Sākummeridiāns jeb Griničas meridiāns, kas iet caur Karalisko Griničas observatoriju Londonā.

## Ārējās saites
MIDI

**MIDI** ir abreviatūra no **Musical Instrument Digital Interface** - industriāls standarts, kas radīts, lai viens sintezators citam varētu nodot informāciju par atskaņojamās nots augstumu, skaļumu, ilgumu un citiem parametriem.
Abreviatūra

**Abreviatūra** (, kas no  — 'īss') ir saīsinājums, ko veido no saīsinātām vārdu savienojuma sastāvdaļām, piemēram, *LR* (Latvijas Republika), *speckurss* (speciālais kurss).

Akronīmus un abreviatūras, kuras netulkotas lieto visās valodās neatkarīgi no to sākotnējās cilmes, piemēram, *NATO*, raksta slīprakstā.

## Abreviatūras citās valodās

Angļu valodā izšķir vismaz trīs saīsinājumu veidus.

### Akronīmi

(no sengrieķu *acro* — 'ass' + -*onym* — 'vārds')
Akronīmi ir saīsinājumi no vārdu pirmajiem burtiem, piemēram,
* *[[NATO]]* - **N**orth **A**tlantic **T**reaty **O**rganization
* *[[IBM]]* - **I**nternational **B**usiness **M**achines Corporation
* ''laser'' - **L**ight **A**mplification by **S**timulated **E**mission of **R**adiation

### Iniciālismi

Iniciālismus dažreiz izšķir kā atsevišķu saīsinājumu grupu, diferenciējot tos no akronīmiem ar vajadzību izrunāt tos veidojošos burtus atsevišķi. Pēc šāda iedalījuma *NATO* (IPA: [ˈneɪtoʊ]) un laser ([ˈleɪzɑɹ]) ir akronīmi, bet *IBM* ([aɪˈbi.ɛm]) — iniciālisms.

### Abreviācijas

(no latīņu *brevis* - "īss")
Jēdzienu *abreviācija* visbiežāk saprot, kā vārda daļēju saīsināšanu, piemēram,
* piem.
* abbrev.
Lai gan jēdziens *abreviācija* var nozīmēt arī vārdu saīsināšanu kopumā un tādējādi ietver akronīmus un iniciālismus.

## Atsauces
Žilina

**Žilina** () ir pilsēta Slovākijas ziemeļrietumos pie Vāhas upes. Žilinas apgabala centrs. Pilsētā atrodas *[[KIA Motors]]* automašīnu rūpnīca.

## Vēsture

5. gadsimtā pilsētas apkaimē ienāca slāvi, bet ar 9. gadsimtu tiek datētas pirmās apmetnes pilsētas teritorijā. Pirmoreiz rakstos minēta 1208. gadā. Viduslaikos — amatniecības centrs. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir **Žolna** (). 1905. gada 14. decembrī Žilinā tika nodibināta Slovāku Tautas partija (*Slovenská ľudová strana*), par kuras līderi vēlāk izvirzījās Andrejs Hlinka. 1938. gada 6. oktobrī Jozefs Tiso Žilinā deklarēja Slovākijas autonomiju. 20. gadsimta deviņdesmitajos gados tika veikta vēsturiskā centra restaurācija.

## Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (96,9 %). Pēc reliģiskās piederības — katoļi (74,9 %), nereliģiozi (16,7 %), luterāņi (3,7 %).

Žilina ir futbolistu Tomāša Hubočana (1985), Dušana Kucjaka (1985), Mareka Mintāla (1955) un Petera Pekarīka (1986), hokejista Ronalda Petrovicka (1977) un riteņbraucēja Petera Sagana (1990) dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Artis Dvarionas

**Artis Dvarionas** (dzimis , Kuldīgā, Latvijā) ir grupu Tā Tā Tā un R.A.P. vokālists, Radio SWH Rock un Radio SWH ētera personība. Bijis bundzinieks Kuldīgas grupā Dilonīt nāc apsēdies. Kopā ar R.A.P. ieguvis trīs Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas.
Gustavs Terzens

**Gustavs Terzens** ir latviešu radio dīdžejs, mūziķis, ceļotājs, žurnālists, TV raidījumu, (Vides Faktu, Ziemeļu puses, „TE!” u.c.) sižetu veidotājs un vadītājs, dažādu pasākumu vadītājs. Strādā *[[Radio SWH]]*, iepriekš bijis *[[Radio SWH Rock]]* ētera personība, Radio 101 un Radio Rīga, pirms tam strādājis arī TV5 Latvija.

## Dzīvesgājums
Terzens mācījās Rīgas Ziemeļvalstu ģimnāzijā, jaunībā darbojās TV5 Latvija rīta raidījumā „AtomTV”. 2000. gadā sāka studēt Latvijas Universitātes Sociālo zinātņu fakultātē, kur ieguva maģistra grādu komunikācijas zinātnē.

2003. gadā kā dīdžejs sāka darboties *[[Radio SWH Rock]]*, kur nostrādāja līdz 2009. gadam. No 2007. gada līdz 2009. gadam bija Vides filmu studijas „Vides Fakti” raidījumu sižetu veidotājs un vadītājs. Savukārt no 2008. gada līdz 2013. gada nogalei darbojās raidījumu cikla Ziemeļu puse veidošanā un vadīšanā.

Šajā laika posmā, no 2009. līdz 2010. gadam, savus spēkus izmēģināja kā rokmūzikas kluba *Rock'n'Riga* muzikālais direktors, kur pēc viņa iniciatīvas krogā notika vairāki gan soloģitāristu, gan grupu muzikālie dueļi. Šajā gadā, aizejot no radio dīdžeja darba Radio SWH, 2010. gadā līdz 2012. gadam sāka darboties kā radio dīdžejs pirmajā Latvijā atvērta tipa radiostacijā „Radio 101”. Rīta programma „Ausīs rīts” komanda sastāvēja no Gustava Terzena, Eduarda Švāna un Zanes Penezes. Pēc radio pastāvēšanas beigām, no 2012. gada līdz 2013 piebiedrojās „Radio Rīga” kolektīvam kopā ar to pašu „Ausīs rīts” komandu. Kā arī tur veidoia un vadīja raidījumu „Rīta vingrošana”.

2013. gadā uzsāka darbu pie „Vides filmu studijas” un „Rīga 2014” veidotā raidījuma ciklā „Dzintara puse”, kur kopā ar Martu Selecku ir raidījuma vadītāji. Līdztekus abi darbojas VFS raidījuma „TE!” komandā, kuru jau 7. sezonu rāda Latvijas Televīzijā.

2013. gadā atgriezās *Radio SWH*  kā dīdžejs, kur vadīja pārraidi „Dzīvās vakariņas” trešdienās, ceturtdienās no plkst. 20.00 līdz 23.00. Savukārt televīzijā no 2014. līdz 2015. gadam veidoja un vadīja Latvijas Televīzijas raidījuma sižetus „100g kultūras”. 2014. gadā uzņemas arī *[[Radio SWH+]]* programmas konsultanta amatu. Jaunākais projekts — 2015. gadā *Latellecom TV* vadīja „Sporta domnīcu ar Gustavu Terzenu”, kur kopā ar sporta ekspertiem apskatīja aktuālākās sporta tēmas Latvijā un pasaulē.

## Mūziķa karjera

2008. gadā ar Daini Rijkuri, Matīsu Elsbergu, Artūru Mucenieku un Artūru Kupču izveidoja smagā metāla grupu *[[SIA Radikal]]*, kas 2011. gada aprīlī izdeva debijas albumu „Monokarš”, bet 2013. gadā darbību pārtrauca.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Gustavs Terzens, Radio SWH dīdžeja profils
* [Gustava Terzena ierunātas pasakas](https://web.archive.org/web/20080122010318/http://www.pasakas.net/teiceji/g/gustavs_terzens_(swh_rock)/) portālā pasakas.net
* Reklāma Gustavs/VFS/DNB pensijas plāni.
Tampere

**Tampere** (, ) ir pilsēta Somijas dienvidu centrālajā daļā. Otrā lielākā Somijas pilsēta aiz Helsinku aglomerācijas. Atrodas starp Nesijerva un Pihejervi ezeriem. Tā kā ezeru līmeņa starpība ir 18 metri, tad Tamerkoski upe, kura plūst caur pilsētu, vēsturiski vienmēr ir bijis ievērojams enerģijas avots vietējai rūpniecībai. Pilsētā atrodas Tamperes Universitāte.

## Vēsture
Pilsētu 1775. gadā nodibināja Zviedrijas karalis Gustavs III, un 1779. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības.

19. gadsimtā Tampere kļuva par lielu rūpniecības centru un gadsimta beigās šeit ražoja gandrīz pusi no visas Somijas rūpniecības produkcijas. Tā tika saukta par Ziemeļu Mančestru, arī Manso.

20. gadsimta pirmajā pusē Tampere bija politiskās dzīves centrs. 1905. gada revolūcijas laikā Tampere bija strādnieku kustības centrs. 1907. gadā Tampere bija pēdējā vieta Krievijas impērijā, kurā uzturējās Ļeņins, pirms došanās trimdā uz Eiropu (1905. gadā Tamperē Ļeņins pirmoreiz satika Staļinu). Somijas Pilsoņu kara laikā 1918. gada sākumā Tampere bija "sarkano" spēku atbalsta bāze. 1918. gada 6. aprīlī to ieņēma "baltie", sagūstot 10 000 "sarkanos".

Līdz 1990. gadiem Tamperes ekonomika balstījās metālapstrādē un tekstilrūpniecībā, bet pašlaik galvenās ekonomikas nozares ir informācijas tehnoloģijas un telekomunikācijas.

## Nokļūšana
Tamperes-Pirkalas lidosta (TMP) atrodas 17 km attālumā no pilsētas dienvidrietumu virzienā.

No Rīgas var aizlidot ar *[[Ryanair]]* un *[[airBaltic]]*. Autobuss Nr. 61 savieno 1. terminālu ar pilsētas centru, no 2. termināla (kur ielido *Ryanair*) var izmantot arī *Airpro* autobusu.

## Sports
Tampere, kurā ir divas hokeja komandas ''Ilves'' un *[[Tappara]]*, tiek uzskatīta par vienu no Somijas hokeja rašanās vietām. Pilsētas nozīmīgākā hokeja norises vieta ir ''Nokia'' arēna. Tampere ir arī viens no lielākajiem Somijas basketbola centriem.
* Tamperes "Tappara"
* Tamperes "Ilves" (hokejs)
* FC Ilves Tampere (futbola klubs)
* *Tammela* stadions (ietilpība: 5000)

## Cilvēki

Tamperē vai tās apkārtnē dzimuši:
* Veino Linna (*Väinö Linna*) (1920—1992) — rakstnieks
* Hannu Salama (*Hannu Salama*) (1936-) — rakstnieks

## Atsauces

## Ārējās saites
ASV pilsētu uzskaitījums

Visas ASV pilsētas ar iedzīvotāju skaitu virs 500 000 iedzīvotājiem 2012. gadā.
[280px|thumbnail|[Ņujorka]]
[280px|thumbnail|[Losandželosa]]
[280px|thumbnail|[Čikāga]]
[280px|thumbnail|[Hjūstona]]

## Atsauces
Amalteja (pavadonis)

**Amalteja** (angļu: *Amalthea*, grieķu: *Αμάλθεια*) — pēc Galileja pavadoņiem lielākais Jupitera pavadonis.

## Atklāšana un nosaukums

Amalteju atklāja Eduards Barnards 1892. gadā. Tas kļuva par pēdējo pavadoni, kuru atklāja vizuālās novērošanas ceļā (nevis ar fotogrāfisku metodi), un pirmais Jupitera pavadonis, kas atklāts pēc Galileja pavadoņu atklāšanas 1610. gadā.

Nosaukumu **Amalteja** Starptautiskā Astronomiskā apvienība apstiprināja 1975. gadā, bet neformāli tas pēc K. Flammariona priekšlikuma tika lietots jau agrāk. Līdz 1975. gadam tas bija pazīstams kā „piektais Jupitera pavadonis”.

Amalteja nosaukta sengrieķu mitoloģiskas personas — nimfas Amaltejas — vārdā, kura baroja mazo Zevu (Jupitera, romiešu dieva analogs) ar kazas pienu.

## Fiziskais raksturojums

Nelielā Amalteja pārsteidza zinātniekus ar veselu noslēpumu virkni, daži no kuriem nav atklāti līdz pat pēdējam laikam.

Amalteja ir pats sarkanākais Saules sistēmas objekts (pat sarkanāks par Marsu). Pavadoņa sarkano krāsojumu, iespējams, dod sēra savienojumi, kas top izmesti no Jo vulkāniem. Spilgti zaļo plankumu izcelsme Amaltejas lielajās nogāzēs pagaidām nav noskaidrota.

Amaltejai ir neregulāra forma (262 x 146 x 134 km), garākā ass ir vērsta uz Jupiteru. Pavadoņa virsma ir stipri krāteru izvagota, turklāt lielāko krāteru izmēri ir salīdzināmi ar pašas Amaltejas izmēriem. Piemēram, lielākais krāteris — Pāns — ir 100 km diametrā un 8 km dziļš. Otrs krāteris ir 80 km plats un, iespējams, divas reizes dziļāks par Pānu. Uz pavadoņa ir divas kalnu virsotnes ar 20 km augstumu.

Amaltejas blīvums nepārsniedz 1,8 g/cm³, kas liecina par ievērojamu ledus daudzumu pavadoņa sastāvā (ledus esamība tika konstatēta arī spektrogrāfiskajos pētījumos no Zemes). Bet tāda veida pavadonis nevarētu izveidoties Jupitera tuvumā, jo „jaunais” karstais Jupiters agrīnajās attīstības stadijās nedotu iespēju kondensēties gaistošajiem elementiem (tas izskaidro arī ūdens klātbūtnes trūkumu uz Jo). Tātad, Amalteja varētu būt Jupitera „sagūstīts” asteroīds. Taču Amaltejas orbītas īpatnības liek apšaubīt tādu iespējamību. Tiek izvirzītas arī hipotēzes, ka Amalteja sastāv no poraina (bet izturīga) materiāla, vai arī ka tā tika sarauta gabalos, kuri pēc tam, atkal savienojoties, pavadoņa iekšpusē izveidoja lielus dobumus.

Amalteju no neliela attāluma fotografēja starpplanētu zondes „Voyager-1” un „Galileo”.

## Ārējās saites
Mikroautobuss

[thumb|200px|Elektriskais mikroautobuss [RAF-2210 uz "klasiskā" mikroautobusa RAF-2203 Latvija bāzes (1982. gads)]]
[thumb|200px|Mikroautobuss [Sevastopole|Sevastopolē]]
**Mikroautobuss**, **minibuss** jeb sarunvalodā **mikriņš** vai **mikrītis** ir autobuss ar mazu pasažieru ietilpību (6—18 vietām), kurā nav paredzētas stāvvietas. Mikroautobusus izmanto par sabiedrisko transportu daudzās pasaules valstīs, ko sarunvalodā sauc par **maršrutku**.. Mikroautobusi ir bāzēti uz vieglā vai mazās klases kravas auto šasijas, tiem ir neliels riteņu diametrs, salona augstums ir augstāks nekā vieglajiem automobiļiem un salonā ir vairāk par divām sēdvietu rindām.

Latvijā 20. gadsimta otrajā pusē Rīgas autobusu fabrikā ražoja Padomju Savienībā pieprasītos mikroautobusu modeļus "Latvija".

## Skatīt arī
* Rīgas autobusu fabrika

## Atsauces