open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arjans Tari

**Arjans Tari** (; dzimis , Stavangerē) ir irāņu izcelsmes Norvēģijas starptautiskais lielmeistars šahā (2016).

## Biogrāfija
2012. gadā uzvarējis Norvēģijas junioru šaha čempionātā. 2014. gadā izcīnījis sudraba medaļu, bet 2015. gadā kļuvis par Norvēģijas šaha čempionāta uzvarētāju. 2019. gadā uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātā. Divas reizes piedalījies FIDE Pasaules kausu izcīņās pēc izslēgšanas sistēmas (2017, 2019).

Pārstāvējis Norvēģijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (2014-2018);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 5 reizes (2013-2021);
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2017. gadā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 49. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā. 2023. gada novembrī Daglasā ierindojies 73. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2016. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pulsa oksimetrs

thumb|250px|Pulsa oksimetrs uz pirksta
**Pulsa oksimetrs** ir medicīnas ierīce, kas neinvazīvā veidā mēra kapilāro asiņu skābekļa piesātinājuma līmeni.

Mūsdienu pulsa oksimetra versiju izstrādāja *Takuo Aoyagi* 1974. gadā Japānas uzņēmumam *[[Nihon Kohden]]*.

## Darbības princips
Pulsa oksimetrs ir ērts neinvazīvs mērinstruments, tas parāda skābekli saturošo asiņu procentuālo daudzumu no maksimāli iespējamā. Precīzāk, tas parāda asiņu hemoglobīna (asins proteīna, kas pārnes skābekli) oksidētās formas (oksihemoglobīna) procentuālo daudzumu. Parasti pieņemamais diapazons pacientiem bez plaušu slimībām ir 95 līdz 99 procenti.
Tipiskais pulsa oksimetrs izmanto divas mazas gaismas diodes (LED), fokusētas uz fotodiodi, kas dod strāvas impulsus, ko apstrādā mikroprocesors. Parasti ierīce tiek lietota ķermeņa zonā, ko caurstrāvo virspusēja asinsrite, piemēram, uz pirksta vai auss ļipiņas. Vienas LED izstarotais gaismas viļņa garums ir 660 nm (sarkans), bet otrs ir 940 nm (infrasarkanais).

Gaismas absorbcija šajos viļņu garumos asinīs ievērojami atšķiras ar skābekli bagātinātām un ar skābekli noplicinātām asinīm:

* oksidēts hemoglobīns (oksihemoglobīns) absorbē vairāk infrasarkanā starojuma un laiž cauri vairāk sarkanās gaismas — 940 nm.
* no skābekļa atbrīvots hemoglobīns absorbē vairāk sarkanās gaismas un laiž cauri vairāk infrasarkanā starojuma — 660 nm.

## Ierobežojumi

* Pulsa oksimetrs neļauj noteikt, ar kādām molekulām hemoglobīns ir saistīts, tāpēc to nav jēgas lietot saindēšanās gadījumā ar oglekļa monoksīdu (šādā gadījumā jālieto speciālas ierīces, kas spēj izmērīt karboksihemoglobīna saturu asinīs);
* Ierīces mērījumu precizitāti ietekmē hipotensija, zema ķermeņa temperatūra, fiziskās aktivitātes;
* Metilēnzilais asinīs var izkropļot rezultātus, samazinot rādījumu;
* Melna, zila un zaļa nagu laka ietekmē ierīces viļņa garumu.

## Atsauces
Ahils Parošs

**Nikolā Ahils Parošs** (; dzimis , miris ) bija franču sporta šāvējs. Startējis 1900. gada un 1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kurās kopā izcīnījis piecas olimpiskās medaļas, kā arī izcīnījis vairākas medaļas pasaules čempionātā.

## Sportiskā karjera
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Parošs startēja septiņās šaušanas disciplīnās, no kurām četrās izcīnīja olimpiskās medaļas. Olimpisko zelta medaļu viņš izcīnīja 300 metru šaušanā guļus pozīcijā. Sudraba medaļas viņš izcīnīja 50 metru šaušanā individuālajās un arī komandas sacensībās, bet bronzas medaļu ieguva 300 metru šaušanā komandām.

1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Antverpenē Parošs startēja 10 šaušanas disciplīnās. Olimpisko sudraba medaļu viņš izcīnīja 300 metru šaušanā ar militāro šauteni guļus pozīcijā.

Periodā no 1897. līdz 1921. gadam Parošs izcīnīja 31 medaļu (7 zelta, 15 sudraba un 9 bronzas medaļas) pasaules čempionātā šaušanā.

### Rezultāti
; Olimpiskās spēles

## Atsauces

## Ārējās saites
* Ahils Parošs (Olympics profils) 
* Ahils Parošs (Olympedia profils) 
* Ahils Parošs (Sports Reference profils)
Flemings Povlsens

**Flemings Segords Povlsens** (, dzimis ) ir Dānijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā, bijis Dānijas futbola izlases dalībnieks.

Pārstāvējis komandas Dānijā, Spānijā, Vācijā un Nīderlandē. Ar *[[Borussia Dortmund]]* komandu 1994–95. gada sezonā bijis Vācijas Bundeslīgas čempions.

Ar Dānijas futbola izlasi uzvarējis 1992. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1988. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Borussia Dortmund**

* Vācijas Bundeslīga: 1994–95

**PSV Eindhoven**

* KNVB beker: 1989–90

**Dānija**

* Eiropas čempionāts: 1992

## Ārējās saites
Jons Sivebeks

**Jons Sivebeks** (, dzimis ) ir bijušais Dānijas futbolists, spēlēja labās malas aizsarga pozīcijā, bijis Dānijas futbola izlases dalībnieks.

Pārstāvējis komandas Dānijā, Anglijā, Francijā un Itālijā. Vienu sezonu spēlējis arī ''Manchester United'' komandā.

Ar Dānijas futbola izlasi uzvarējis 1992. gada Eiropas čempionātā. Kopumā piedalījies 87 mačos un guvis vienus vārtus. Piedalījies arī 1984. un 1988. gada Eiropas čempionātā, kā arī 1986. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Velje**

* Dānijas čempionāts: 1984
* Dānijas kauss: 1981

**Dānija**

* Eiropas čempionāts: 1992

## Ārējās saites
Frīdrihs Liti

**Frīdrihs Liti** (; dzimis , miris ) bija šveiciešu sporta šāvējs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs. Ieguvis arī vairākas medaļas pasaules čempionātā šaušanā.

## Sportiskā karjera
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja divās šaušanas disciplīnās. Olimpisko zelta medaļu viņš izcīnīja kā Šveices komandas pārstāvis 50 metru šaušanā ar pistoli komandām. Savukārt 50 metru šaušanā ar pistoli individuālajās sacensībās viņš ieguva 7. vietu.

No 1897. līdz 1900. gadam viņš izcīnīja 3 medaļas (2 zelta un 1 sudraba) pasaules čempionātā šaušanā.

### Rezultāti
; Olimpiskās spēles

## Atsauces

## Ārējās saites
* Frīdrihs Liti (Olympics profils) 
* Frīdrihs Liti (Olympedia profils) 
* Frīdrihs Liti (Sports Reference profils)
Manuels Amoross

**Manuels Amoross** (, dzimis ) ir Francijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja labās malas aizsarga pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks.

Kopumā ar *[[AS Monaco]]* un ''Marseille'' piecas reizes uzvarējis ''DIvision 1'' turnīrā. Spēlējis arī ''Lyon'' komandā. Ar *Marseille* komandu uzvarējis 1992.—1993. gada UEFA Čempionu līgas sezonā.

Ar Francijas futbola izlasi uzvarējis 1984. gada Eiropas čempionātā. Spēlējis arī 1982. un 1986. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1992. gada Eiropas čempionātā. 1982. gada FIFA Pasaules kausā atzīts par turnīra labāko jauno spēlētāju.

Kā treneris vadījis Komoru un Beninas futbola izlasi.

## Sasniegumi

### Spēlētāja karjera
**Monaco**

* DIvision 1: 1981–82, 1987–88
* Coupe de France: 1984–85

**Marseille**

* Division 1: 1989–90, 1990–91, 1991–92
* UEFA Čempionu līga: 1992–93

**Francija**

* Eiropas čempionāts: 1984

**Individuālie sasniegumi**

* FIFA Pasaules kausa labākais jaunais spēlētājs: 1982
* Francijas gada futbolists: 1986

## Ārējās saites
Latvijas čempionāts treka riteņbraukšanā

**Latvijas čempionāts treka riteņbraukšanā** ir ikgadējas sacensības, kurās noskaidro Latvijas čempionu vairākās treka riteņbraukšanas disciplīnās.

Piemērotas infrastruktūras trūkuma dēļ Latvijas čempionāts nenotika kopš 1995. gada, līdz pēc ilga pārtraukuma 2020. gadā tas tika sarīkots Lietuvā, Panevēžā, *[[Cido Arena]]*, kā daļa no Baltijas čempionāta.

## Vīrieši

### Sprints

### Keirins

### Punktu sacīkste

### Skrečs

### Daudzcīņa (omniums)

## Atsauces
Muhammads bin Alī al Sanūsī

**Muhammads bin Alī al Sanūsī** (arābu: محمد بن علي السنوسي, dzimis 1787. gadā, miris 1859. gada 7. septembrī) bija alžīriešu islāma teologs un garīgais līderis, kurš dibināja savā vārdā nosauktu sūfiju ordeni. Viņa radītajai kustībai bija nozīmīga loma Lībijas neatkarības iegūšanā no Itālijas. Viņa mazdēls bija Lībijas karalis no 1951. līdz 1969. gadam.

## Dzīves gājums
Al Sanūsī ir izglītojies Fēsā un Kairā. Viņam vajadzēja bieži pārvākties ne tikai lai meklētu zināšanas, bet arī viņa politisko uzskatu dēļ, tāpēc viņš ir dzīvojis dažādās vietās: Marokā, Alžīrijā, Tunisijā, Lībijā, Ēģiptē un Hidžāzā. Savu ceļojumu laikā viņš nonāca dažādu sūfiju ietekmē. Al Sanūsī negatīvā attieksme pret Osmaņu pārvaldi Ziemeļāfrikā radīja problēmas ar varasiestādēm.

Ēģiptē viņa mācības radīja neapmierinātību Azhara Universitātes akadēmiķu vidū, kas valdībai radīja aizdomas, ņemot vērā al Sanūsī nosodījumu pret tās nežēlību un netaisnību. Par spīti šīm grūtībām viņš izveidoja hosteļus, lai izmitinātu sūfiju ordeņu biedrus un viņu viesus, un piesaistīja sev daudz mācekļu. Kad 1859. gadā viņš nomira, al Sanūsī bija kļuvis tik ietekmīgs, ka Osmaņu varasiestādes bija spiestas atzīt viņa sekotājus. Viņa darbu turpināja dēls Muhammads, kurš vēlāk kļuva par al Sanūsī izveidotā sūfiju ordeņa līderi.

## Ideoloģija
Sanūsītu kustība radās, lai atjaunotu musulmaņu sabiedrības morālo un sociālo garu, lielākoties Ziemeļāfrikā. Novērojot sev apkārt esošās musulmaņu sabiedrības, al Sanūsī kritizēja to degradēto stāvokli no reliģisko morāļu un sociopolitiskā skatupunkta. Jo vairāk viņš pārdomāja redzēto, jo vairāk viņš saprata to, cik svarīgi musulmaņiem ir atgriezties pie pravieša Muhammada islāma pirmatnējās tīrības un *salaf.*

Pie sanūsītu kustības zināmākajām mācībām var minēt tā attīrīšanu no dažādām ķecerībām un inovācijām, kā arī vienkāršāku un tīrāku reliģijas un tās prakses formu. Kaut arī viņi saglabāja spēcīgu uzsvaru uz islāma garīgo dimensiju (sūfisms), viņi noliedza tādas sūfiju tradīcijas kā mūziku, deju un dziedāšanu, ko daži sūfiji izmanto, lai sekmētu savu garīgo ceļu pie Dieva. Sanūsīti tiecās apvienot sūfismu ar sekošanu likumam, kas izvairījās no aklas imitācijas un legālisma. Viņi bija eklektiski, savienojot dažādas pieejas un skolas.

## Atsauces
Pēdējā deja

**Pēdējā deja** () ir 2020. gada ASV dokumentālais sporta miniseriāls, ko kopīgi veidoja *[[ESPN filmas|ESPN Films]]* un *[[Netflix]]*. Tā režisors ir Džeisons Hehirs, seriāls ataino Maikla Džordana karjeru, īpašu uzmanību pievēršot viņa pēdējai sezonai Čikāgas "Bulls" komandā. Seriālā iekļauti ekskluzīvi kadri no filmēšanas grupas, kurai bija ilgstošas piekļuves tiesības komandai, kā arī intervijas ar daudzām NBA personībām, tostarp Džordanu, Skotiju Pipenu, Denisu Rodmenu, Stīvu Keru un Filu Džeksonu.

Seriālu demonstrēja ASV telekanālā ESPN no 2020. gada 19. aprīļa līdz 17. maijam, bet starptautiskā mērogā tā sērijas izlaida *Netflix* nākamajā dienā pēc to demonstrēšanas ASV; sākot ar 23. maiju ESPN korporatīvā partnera kanālā ABC pārraidīja divas sērijas vienā dienā. ESPN2 pārraidīja alternatīvu seriāla versiju, kas paredzēta skatīšanai ģimenes lokā, izņemot lielāko daļu sērijās dzirdamo rupjību. Seriāls saņēma kritiķu atzinību un uzslavas par tā režiju un montāžu. 72. ''Primetime Emmy'' balvu pasniegšanas ceremonijā tas ieguva balvu kā labākā dokumentālā vai informatīvā daudzsēriju filma.

Seriāls pieejams pakalpojumā *Netflix* no 2020. gada 19. jūlija.

## Anotācija
Dokumentālais seriāls sniedz pārskatu par Maikla Džordana karjeru un Čikāgas "Bulls", izmantojot nekad iepriekš ēterā nerādītus kadrus no 1997.—1998. gada "Bulls" sezonas, kas bija viņa pēdējā sezona komandā.

## Intervijas
Šis ir 90 dokumentālajā filmā intervēto personu saraksts, sakārtots pēc raidlaika.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Spēlmaņu nakts 2020/2021

**[[Spēlmaņu nakts]] 2020/2021** balvu pasniegšanas ceremonija norisinājās 2021. gada 23. novembrī Rīgā, Dailes teātrī. Ceremonijas laikā tika apbalvotas 2020./2021. gada teātra sezonas izrādes un to veidotāji, kā arī pasniegta balva par mūža ieguldījumu teātra mākslā un Latvijas Mobilā Telefona Teātra inovācijas balva. Balvas "Skatuves naglas" tika pasniegtas 13 kategorijās. Balvu par mūža ieguldījumu saņēma komponists Imants Kalniņš. Balvu *Grand Prix* (Gada izrāde) saņēma Dailes teātra izrāde “Smiļģis”, režisors Viesturs Kairišs.

## Ceremonija
“Spēlmaņu nakts” tradicionāli tiek rīkota Eduarda Smiļģa dzimšanas dienā, kas šajā gadā bija režisora 135 gadu jubileja. Ceremonija tika organizēta ar Kultūras ministrijas finansiālu atbalstu un notika 28. reizi. Ceremonijas idejas autori — Ojārs Rubenis un Laura Groza, režisore — Laura Groza, scenārija autors — Mārtiņš Meiers, scenogrāfs — Mārtiņš Vilkārsis, muzikālais vadītājs — Juris Vaivods, video mākslinieks: -8, kostīmu māksliniece — Ilze Vītoliņa, gaismu mākslinieks — Oskars Pauliņš, producente — Asnate Siliņa.

## Žūrija
Žūrijas komisijas sastāvs: Zane Radzobe (teātra kritiķe un zinātniece, žūrijas komisijas priekšsēdētāja), Edīte Tišheizere (teātra kritiķe un zinātniece), Juta Ance Ķirķis (teātra kritiķe), Undīne Adamaite (teātra kritiķe un kultūras žurnāliste), Gundega Saulīte (teātra kritiķe).

## Laureāti un nominācijas
Teātri varēja paši izvirzīt žūrijai izskatīšanai savas labākās izrādes — 12 teātri izvirzīja katrs pa trim vai četrām izrādēm. Žūrija papildus vērtēja arī 2021. gada Valmieras vasaras teātra festivāla izrādes, Latvijas Kultūras akadēmijas diplomdarbu izrādes un neatkarīgo teātru pieteikumus konkursam.

Balvas ieguva 13 laureāti.

Tika pasniegta arī Latvijas Mobilā Telefona Teātra inovācijas balva. To saņēma Latvijas Nacionālā teātra virtuālās realitātes izrādes **“Atver acis”** radošā komanda.

Spēlmaņu nakts balva par mūža ieguldījumu tika piešķirta komponistam **[[Imants Kalniņš|Imantam Kalniņam]]**.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Strumica

**Strumica** var būt:

* Strumica (pilsēta) — pilsēta Ziemeļmaķedonijā;
* Strumica (upe) — upe, Strumas pieteka.
Muhammads el Idrīsi

**Muhammads el Idrīsi** (; dzimis aptuveni 1100. gadā, miris 1165. gadā) bija arābu ģeogrāfs, kartogrāfs un ēģiptologs. Atrodoties Sicīlijas Karalistes normaņu valdnieka Rožēra II dienestā, viņš izveidoja *[[Tabula Rogeriana]]* (“Rožēra karti”) — vienu no visdetalizētākajām viduslaiku pasaules kartēm.

## Ārējās saites
Luijs Rišardē

**Luijs Marsels Rišardē** (; dzimis , miris ) bija šveiciešu sporta šāvējs, divu olimpisko zelta medaļu ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Izcīnījis arī vairākas medaļas 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs un pasaules čempionātā šaušanā.

## Sportiskā karjera
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja 7 šaušanas disciplīnās. Olimpiskās zelta medaļas viņš izcīnīja 50 metru šaušanā komandām un 300 metru šaušanā komandām.

1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Atēnās viņš startēja 8 šaušanas disciplīnās. Zelta medaļas viņš izcīnīja 25 metru šaušanā ar militāro pistoli, 300 metru šaušanā ar militāro šauteni komandām un šaušanā ar šauteni komandām. Savukārt sudraba medaļu viņš izcīnīja 200 metru šaušanā ar militāro pistoli.

No 1897. līdz 1908. gadam viņš startēja arī pasaules čempionātos šaušanā. Kopā tajos izcīnot 22 medaļas (13 zelta, 4 sudraba un 5 bronzas medaļas).

### Rezultāti
; Olimpiskās spēles

## Atsauces

## Ārējās saites
* Luijs Rišardē (Olympics profils) 
* Luijs Rišardē (Olympedia profils) 
* Luijs Rišardē (Sports Reference profils)
Eduārs Mīns

**Eduārs Mīns** () bija beļģu sporta šāvējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

## Sportiskā karjera
1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs viņš startēja piecās šaušanas disciplīnās. Labāko rezultātu no individuālajām disciplīnām viņš izcīnīja 300 metru šaušanā guļus pozīcijā, kur ieguva 13. vietu. Savukārt komandu sacensībās, kur bija Beļģijas komandas pārstāvis; viņa komanda palika, pēdējā, 6. vietā.

Viņš ir arī izcīnījis 4 medaļas (3 sudraba un 1 bronzas) pasaules čempionātā šaušanā no 1905. līdz 1907. gadam.

### Rezultāti
; Olimpiskās spēles

## Atsauces

## Ārējās saites
* Eduārs Mīns (Olympics profils) 
* Eduārs Mīns (Olympedia profils) 
* Eduārs Mīns (Sports Reference profils)
Sadursme (1995. gada filma)

**"Sadursme"** () ir 1995. gada ASV krimināldrāma. Filmas režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Maikls Manns. Filmā galvenās lomas atveido Als Pačīno, Roberts De Niro, Toms Saizmors, Daiena Venora, Eimija Brenemana, Ešlija Džuda, Mikelti Viljamsons, Vess Studi, Teds Levins, Džons Voits un Vels Kilmers.

Filma ir par Losandželosas policista Vinsenta Hannas (Als Pačīno) mēģinājumiem notvert zagli Nīlu Makkouliju (Roberts De Niro) un par to, kā tas ietekmē viņu personīgās dzīves.

Filma ir balstīta uz Čikāgas policista Čaka Adamsona mēģinājumiem notvert zagli vārdā Nīls Makkoulijs, pēc kura ir nosaukts arī De Niro tēls. Šī bija pirmā filma, kurā Als Pačīno un Roberts De Niro vienlaicīgi  parādījās uz ekrāna. Filma bija gan kritiski, gan finansiāli veiksmīga, nopelnot 187 miljonus ASV dolārus pie 60 miljonu budžeta. Lai gan filma nesaņēma nekādas nozīmīgas nominācijas, "Sadursme" tiek uzskatīta par vienu no nozīmīgākajām žanra filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kristobals Enrikess Viljagra

**Kristobals Giljermo Enrikess Viljagra** (; dzimis , Santjago) ir Čīles starptautiskais lielmeistars šahā (2017).

## Biogrāfija
2013. gadā uzvarējis Panamerikas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2014. gadā uzvarējis Panamerikas junioru šaha čempionātā un bijis trešais Pasaules junioru šaha čempionātā. Trīs reizes uzvarējis Čīles šaha čempionātos (2015, 2017, 2018). 2015. gadā izcīnījis 2. vietu Dienvidamerikas zonas turnīrā un kvalificējies FIDE Pasaules kausam pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā uzvarējis Borisu Gelfandu ar 2,5:1,5, bet 2. kārtā zaudējis Hulio Grandam ar 0:2. 2019. gadā atkārtoti piedalījies FIDE Pasaules kausā pēc izslēgšanas sistēmas un 1. kārtā zaudējis Janam Kšištofam Dudam ar 0,5:1,5.

Pārstāvējis Čīles komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 3 reizes (2014-2018);

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 43. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā. 2023. gada novembrī Daglasā ierindojies 99. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā. 2025. gada septembrī Samarkandā ierindojies 56. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2017. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Labākais šāvējs

**"Labākais šāvējs"** () ir 1986. gada ASV asa sižeta drāma, kuras režisors ir Tonijs Skots. Filmā galvenās lomas atveido Toms Krūzs, Kellija Makgilisa, Vels Kilmers, Entonijs Edvardss un Toms Skerits.

Filma ir par jaunu ASV jūras spēku pilotu Pītu "Maveriku" Mičelu (Toms Krūzs), kurš tiek nosūtīts uz īpašu apmācības skolu "Labākais šāvējs".

"Labākais šāvējs" pirmizrāde notika . Filma saņēma dalītus kritiķu vērtējumus, galvenokārt izceļot specefektus un Krūza un Makgilisas tēlojumu. Filma finansiāli bija ļoti veiksmīga, nopelnot 357 miljonus ASV dolāru pie tikai 15 miljonu budžeta. Filmas tituldziesma "*Take My Breath Away*" saņēma Kinoakadēmijas balvu par labāko dziesmu. Filma pavisam tika nominēta četrām Kinoakadēmijas balvām. 2015. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālais kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". Filmas turpinājums — "Top Gun: Maveriks" tiks izdots .

## Atsauces

## Ārējās saites
Ivans Morovičs

**Ivans Eduardo Morovičs Fernandess** (; dzimis , Viņjadelmarā) ir Čīles starptautiskais lielmeistars šahā (1986).

## Biogrāfija
Šahu sācis spēlēt deviņu gadu vecumā. 1979. gadā uzvarējis Panamerikas junioru šaha čempionātā. 1980. gadā dalījis 3. vietu Pasaules junioru šaha čempionātā. 1981. gadā uzvarējis Čīles šaha čempionātā. 1985. gadā Tunisā piedalījies Pasaules šaha čempionāta izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā ieņēmis 13. vietu. Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas un abos izstājies 1. kārtā: 1997. gadā Groningenā un 2004. gadā Tripolē. 2009. gadā FIDE Pasaules kausa izcīņā pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējis Sergejam Rubļevskim. Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs un laureāts. Īpaši nozīmīga bijusi uzvara 1993. gadā Laspalmasas starptautiskajā šaha turnīrā, kurā apsteidzis daudzus vadošos tā laika šahistus.

Pārstāvējis Čīles komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 13 reizes (1978-1990, 1996, 2000-2004, 2010-2012). Individuālā vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu (1984); * os piedalījies 3 reizes (1971-1985, 1991). 1985. gadā Čīles izlases sastāvā izcīnījis bronzas medaļu komandu vērtējumā Panamerikas komandu šaha čempionātā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 107. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1980. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1986. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Divdesmit divu gadu vecumā kļuvis par pirmo Čīles šahistu, kas kļuvis par lielmeistaru. 2016. gadā saņēmis FIDE vecākā trenera nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kazino (filma)

**"Kazino"** () ir 1995. gada ASV kriminālfilma. Filmas režisors ir Mārtins Skorsēze. Filmā galvenās lomas atveido Roberts De Niro, Šerona Stouna, Džo Peši, Dons Riklss, Kevins Polāks un Džeimss Vudss. Filma ir balstīta uz 1995. gada grāmatas "*Casino: Love and Honor in Las Vegas*", kuras autors un arī viens no filmas scenāristiem ir Nikolass Piledži. Šī ir astotā Skorsēzes filma, kurā ir piedalījies Roberto De Niro.

Filma ir par azartspēļu ekspertu Semu Rotsteinu (De Niro), kuru mafija nosūta pārvaldīt kazino Lasvegasā.

"Kazino" pirmizrāde notika . Filma saņēma gan pozitīvas kritiķu atsauksmes, gan bija finansiāli veiksmīga. Šerona Stouna saņēma Zelta globusa balvu kā labākā aktrise drāmas filmā, kā arī tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā aktrise.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ante Brkičs

**Ante Brkičs** (; dzimis , Vukovaras-Srijemas župānijā) ir Horvātijas starptautiskais lielmeistars šahā (2007).

## Biogrāfija
Pārstāvējis Horvātiju Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros labāko rezultātu sasniedzis 2000. gadā, kad izcīnījis bronzas medaļu Pasaules jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā. 2011. gadā uzvarējis Horvātijas šaha čempionātā. 2015. gadā Baku piedalījies FIDE Pasaules kausa izcīņā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā izstājies 1. kārtā pēc zaudējuma Lorānam Fresinē. 2019. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā *Zadar Open*. 2021. gada Pasaules kausa izcīņā iekļuvis 4. kārtā, kurā zaudējis Aikam Martirosjanam.

Pārstāvējis Horvātijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (2004-2006, 2012);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 4 reizes (2007, 2011-2015).

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 50. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2007. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 2015. gadā saņēmis FIDE vecākā trenera nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
2000.—2001. gada UEFA Čempionu līgas sezona

**2000.—2001. gada UEFA Čempionu līgas sezona** bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 46. sezona un 9. zem UEFA Čempionu līgas nosaukuma. Sezona ilga no  līdz . Finālspēle norisinājās *[[San Siro]]* stadionā Milānā.

Par UEFA Čempionu līgas uzvarētājiem ceturto reizi kļuva Vācijas klubs ''Bayern Munich'', kas finālā, pēcspēles 11 metru sitienu sērijā, uzvarēja Spānijas klubu ''Valencia''.

## Kvalifikācija

### Pirmā kvalifikācijas kārta

|}

### Otrā kvalifikācijas kārta

|}

### Trešā kvalifikācijas kārta

|}

## Pirmais grupu turnīrs
Pirmo reizi UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā piedalījās *[[Deportivo La Coruña]]*, *[[Hamburger SV|Hamburg]]*, *[[SC Heerenveen|Heerenveen]]*, *[[Helsingborgs IF|Helsingborg]]*, *[[Leeds United F.C.|Leeds United]]*, *[[Olympique Lyonnais|Lyon]]* un *[[FC Shakhtar Donetsk|Shakhtar Donetsk]]*.

### A grupa

### B grupa

### C grupa

### D grupa

### E grupa

### F grupa

### G grupa

### H grupa

## Otrais grupu turnīrs

### A grupa

### B grupa

### C grupa

### D grupa

## Izslēgšanas spēles

### Ceturtdaļfināli

|}

### Pusfināli

|}

### Fināls

## Labākie vārtu guvēji

## Atsauces

## Ārējās saites

* UEFA mājaslapa
Ibn Taimija

**Takidīns Ahmads ibn al Halīms ibn Abd al Salāms al Numairī al Harānī** (arābu: تقي الدين أحمد بن عبد الحليم بن عبد السلام النميري الحراني, dzimis 1263. gada 22. janvārī, miris 1328. gada 26. septembrī), plašāk zināms kā **Ibn Taimija** (ابن تيمية), bija islāma teologs, Hanbali jurisprudences skolas jurists un filozofs. Viņš ir sarakstījis apmēram 500 grāmatu un traktātu par dažādām tēmām, un viņa idejas mūsdienās tiek vērtētas pretrunīgi.

## Ideoloģija
Ibn Taimija dzīvoja laikā, kad islāma pasaule tika satricināta mongoļu iebrukumā no austrumiem, kam sekoja Abāsīdu kalifāta sabrukums un krustnešu agresija no rietumiem. Šī laika politiskā nestabilitātes veicināts, ibn Taimija centās izskaidrot musulmaņu valstu morālā un politiskā pagrimuma cēloņus, un uzsāka reformas, kas veicinātu atgriešanos pie tīras Korāna un sunnas reliģijas, kāda tā bija pirmo paaudžu laikā. Ibn Taimijas idejas tiek uzskatītas par pamatu modernā islāmisma un salafisma ideoloģijai.
[left|thumb|[Omeijādu mošeja Damaskā ap 1895. gadu, kur ibn Taimija izplatīja savas idejas.]]

* absolūta uzticēšanās Korānam un Sunnai (taslim);
* jebkāda jauninājuma (bid’a), kas neatbilst Korānam un Sunnai, kategoriskais noliegums;
* politikas, valsts un reliģijas neatdalīšana;
* konfesionālās segregācijas sekmēšana, totāla citu ticību nepieņemšana.

Ibn Taimija papildināja islāma piecus pilārus ar sesto — džihādu, kas viņam kļuva par individuālo pienākumu.

## Atsauces
Hasans Salihamidžičs

**Hasans Salihamidžičs** (, dzimis ) ir bijušais Bosnijas un Hercegovinas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Bosnijas un Hercegovinas futbola izlases dalībnieks.

Sācis savu karjeru Vācijas komandā *[[Hamburger SV]]*. 1998. gadā pievienojies ''Bayern Munich'' komandai, kur pavadījis nākamos deviņus gadus. Tā laikā viņš izcīnīja sešus Vācijas Bundeslīgas titulus, četrus Vācijas kausus, Starpkontinentālo kausu, kā arī uzvarējis 2000.—2001. gada UEFA Čempionu līgas sezonā. Vēlāk četrus gadus pārstāvējis Itālijas komandu ''Juventus''. Savu karjeru noslēdzis *[[VfL Wolfsburg]]* komandā 2012. gadā.

Bosnijas un Hercegovinas futbola izlases sastāvā piedalījies 42 mačos un guvis 6 vārtus. Viņš ir četras reizes ticis atzīts par Bosnijas gada futbolistu un 2001. gadā atzīts par Bosnijas gada sportistu.

Pēc spēlētāja karjeras beigām strādājis televīzijas kanālos *[[Sky Deutschland]]*, *[[RTL]]* un *[[ZDF]]*. 2017. gadā kļuvis par *Bayern Munich* sporta direktoru. Šo amatu pildījis līdz 2023. gadam.

## Sasniegumi
**Bayern Munich**

* Vācijas Bundeslīga: 1998—99, 1999—2000, 2000—01, 2002—03, 2004—05, 2005—06
* DFB Pokal: 1999—2000, 2002—03, 2004—05, 2005—06
* DFB Ligapokal: 1998, 1999, 2000, 2004
* UEFA Čempionu līga: 2000—01
* Starpkontinentālais kauss: 2001

**Individuālie sasniegumi**

* Bosnijas un Hercegovinas gada sportists: 2001
* Bosnijas gada futbolists: 2000, 2004, 2005, 2006

## Ārējās saites
Ilze Rijniece

**Ilze Rijniece** ir latviešu mūziķe, komponiste, dziesmu autore un vokālā pedagoģe.

## Dzīvesgājums
Dzimusi Madonā. Studējusi Jāzepa Vītola Latvijas mūzikas akadēmijā.

Piedalījusies šovā X-faktors, labdarības maratonā "Dod pieci" 2019. gadā un 2020. gadā. Piedalījusies arī dažādos koncertos gan kā solo māksliniece, gan uzstājoties ar grupu. 2021. gadā Aronas pilskalnā pirmatskaņojusi muzikāli vizuālu uzvedumu "Uzkāpt savā kalnā".

Ilze Rijniece ir vairāku dziesmu autore, piemēram, "Mans vārds"; "Dedziet gaišu uguntiņu"; "Kundze dārziņā"; "Horizonts"; "Dvēselīte"; "Sirds no jauna iedegsies".

## Atsauces
Luiss Fernandess

**Luiss Migels Fernandess Toledo** (, dzimis ) ir spāņu izcelsmes Francijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks.

Fernandess ir dzimis Spānijā. Deviņu gadu vecumā pārcēlies uz Franciju un 1981. gadā ieguvis Francijas pilsonību. Savu karjeru sācis *[[Paris Saint-Germain]]* komandā, kur arī nospēlējis lielāko daļu savas karjeras. Kopā ar Parīzes komandu viņš izcīnīja vienu ''Division 1'' titulu un divus *[[Coupe de France]]*. Vēlāk spēlējis citā Parīzes komandā ''RC Paris'' un ''Cannes'' komandā. 1985. gadā atzīts par Francijas gada futbolistu.

Ar Francijas futbola izlasi uzvarējis 1984. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1992. gada Eiropas čempionātā un 1986. gada FIFA Pasaules kausā.

1992. gadā kļuvis par treneri. Savu trenera karjeru sācis ''Cannes'' komandā, vēlāk vadījis arī *[[Paris Saint-Germain]]*. Fernandesa vadībā *Paris Saint-Germain* komanda izcīnīja vienu *Coupe de France*, vienu UEFA Kausu ieguvēju kausu un vienu UEFA Intertoto kausu. Trenējis arī komandas Spānijā, Katarā un Izraēlā. Bijis Izraēlas un Gvinejas futbola izlases galvenais treneris.

## Sasniegumi

### Spēlētāja karjera
**Paris Saint-Germain**

* Division 1: 1985–86
* Coupe de France: 1981–82, 1982–83

**Francija**

* Eiropas čempionāts: 1984

**Individuālie sasniegumi**

* Francijas gada futbolists: 1985

### Trenera karjera
**Paris Saint-Germain**

* Coupe de France: 1994–95
* Coupe de la Ligue: 1994–95
* Trophée des Champions: 1995
* UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1995–96
* UEFA Intertoto kauss: 2001

## Ārējās saites
Bazils Bolī

**Bazils Bolī** (, dzimis ) ir bijušais Francijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks.

Lielāko daļu karjeras pavadījis Francijas klubos ''Auxerre'' un ''Marseille''. Ar *Marseille* komandu divas reizes kļuvis par ''Division 1'' čempionu un uzvarējis 1992.—1993. gada UEFA Čempionu līgas sezonā. Vēlāk pārstāvējis Skotijas klubu ''Rangers'', Francijas klubu ''Monaco'' un Japānas klubu *[[Urawa Red Diamonds]]*.

Ar Francijas futbola izlasi piedalījies 1992. gada Eiropas čempionātā. Kopumā nospēlējis 45 mačus un guvis vienus vārtus.

## Sasniegumi
**Marseille**

* Division 1: 1990–91, 1991–92
* UEFA Čempionu līga: 1992–93

**Rangers**

* Skotijas Premjerlīga: 1994–95

**Individuālie sasniegumi**

* *Division 1* labākais jaunais spēlētājs: 1984

## Ārējās saites
Hanss van Brēkelens

**Hanss van Brēkelens** (, dzimis ) ir bijušais Nīderlandes futbolists, spēlējis vārtsarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis Nīderlandes komandā *[[FC Utrecht]]*, kur viņš nospēlēja 142 mačus. 1982. gadā pievienojies Anglijas komandai *[[Nottingham Forest]]*, kur pavadījis divus gadus. Vēlāk spēlējis *[[PSV Eindhoven]]* komandā, ar kuru viņš izcīnīja sešus *[[Eredivisie]]* titulus, trīs Nīderlandes kausus, kā arī uzvarējis 1987.—1988. gada Eiropas kausa sezonā. Spēlējot Nīderlandē, van Brēkelens ir četras reizes atzīts par Nīderlandes gada labāko vārtsargu.

Ar Nīderlandes futbola izlasi piedalījies kopumā 73 mačos. Triumfējis 1988. gada Eiropas čempionātā, kur finālā viņš atvairīja 11 metru soda sitienu. Piedalījies arī 1992. gada Eiropas čempionātā un 1990. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**PSV Eindhoven**

* Eredivisie: 1985–86, 1986–87, 1987–88, 1988–89, 1990–91, 1991–92
* Nīderlandes kauss: 1987–88, 1988–89, 1989–90
* Nīderlandes Superkauss: 1992
* Eiropas kauss: 1987–88

**Nīderlande**

* Eiropas čempionāts: 1988

**Individuālie sasniegumi**

* Nīderlandes gada vārtsargs: 1987, 1988, 1991, 1992

## Ārējās saites
Adri van Tigelens

**Adrianuss Andreass "Adri" van Tigelens** (, dzimis ) ir bijušais Nīderlandes futbolists, spēlēja kreisās malas aizsarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis *[[Sparta Rotterdam]]* komandā, bet vēlāk spēlējis ''Groningen'' komandā. 1996. gadā pievienojies Beļģijas komandai ''Anderlecht'', ar kuru viņš divas reizes izcīnīja Beļģijas līgas čempionu titulu. Vēlāk ar *[[PSV Eindhoven]]* komandu 1992. gadā uzvarējis *[[Eredivisie]]*.

Ar Nīderlandes futbola izlasi uzvarējis 1988. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1992. gada Eiropas čempionātā un 1990. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Anderlecht**

* Beļģijas līga: 1986–87, 1990–91
* Beļģijas kauss: 1987–88, 1988–89
* Beļģijas Superkauss: 1986, 1987

**PSV**

* Eredivisie: 1991–92
* Nīderlandes Superkauss: 1992

**Nīderlande**

* Eiropas čempionāts: 1988

## Ārējās saites
Čapļina rags

**Čapļina rags** () vai **Unaziks** () ir zemesrags Beringa jūras krastā, Čukču pussalas galējais dienvidaustrumu punkts. Administratīvi ietilpst Krievijas Čukotkas autonomā apvidus Provideņijas rajonā.

## Ģeogrāfija
Zemesrags izvietojies Čukču pussalas dienvidaustrumu galā, 70 km plats jūrasšaurums to atdala no ASV piederošās Sentlorensas salas. zemesragu veido divas savienojošas smilšu sēres, tā krasti lēzeni, zemi. Smilšu sēres norobežo applūdušu zemieni — Naivaka ezeru. Zemesrags ietilpst Beringijas nacionālā parka teritorijā.

## Vēsture
Tagadējo nosaukumu zemesragam 1828. gadā piešķira Fjodors Litke par godu Pirmās Kamčatkas ekspedīcijas dalībniekam mičmanim Pjotram Čapļinam (*Петр Чаплин*). Senākās ASV izdotās kartēs saukts arī par **Indienpointu** (*Indian Point*).

Čapļina rags un tā apkārtne ir vēsturiski viens no galvenajiem juitu apdzīvotības centriem — te atradās liels ciems Unazika (Čapļina), no kura cēlies čapļiniešu valodas (unazigmītas) nosaukums. Ciemu 1957. gadā pārvietoja uz jaunu vietu un nodēvēja par Novoje Čapļinu. Zemesraga apkārtnē atrodas vairāki eskimosu kultūras arheoloģiskie pieminekļi.

Zemesragā izvietota bāka un robežsardzes postenis. No 1937. gada zemesragā darbojās Misčapļinas polārā meteostacija. Otrā pasaules kara laikā Čapļina ragā izbūvēja rezerves lidlauku lidmašīnu pārdzīšanas trasē no Aļaskas uz Sibīriju.

## Atsauces

## Ārējās saites
* PHOTO-ILLUSTRATIVE COLLECTIONS OF A.S.FORSHTEIN. Ungazik (Chaplino) village 
* «Национальный парк «Берингия» МЫС ЧАПЛИНА
Džou Dzjaņčao

**Džou Dzjaņčao** (; dzimis , Šanhajā) ir Ķīnas starptautiskais lielmeistars šahā (2006).

## Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt sešu gadu vecumā. 2005. gadā izcīnījis 2. vietu Ķīnas šaha čempionātā. 2006. gadā pārstāvējis Ķīnu Pasaules jauniešu šaha čempionātā. 2007. gadā dalījis 3. vietu Āzijas individuālajā šaha čempionātā. Četras reizes piedalījies FIDE Pasaules kausa izcīņā pēc izslēgšanas sistēmas (2007, 2009, 2011, 2015), taču visas reizes nav ticis tālāk par 2. kārtu. Divus gadus pēc kārtas izcīnījis Ķīnas šaha čempionāta bronzas medaļas (2010, 2011).

Pārstāvējis Ķīnas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 2010. gadā;
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2005. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu;
* Āzijas valstu komandu šaha čempionātā piedalījies 3 reizes (2008, 2012, 2016). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (2008) un sudraba (2016) medaļas. Indivduālā vērtējumā izcīnījis 2 zelta (2008, 2016) medaļas.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 63. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2006. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nidžats Abasovs

**Nidžats Abasovs** (; dzimis , Baku) ir Azerbaidžānas starptautiskais lielmeistars šahā (2011).

## Biogrāfija
2015. gadā uzvarējis Veikanzē (Nīderlande) starptautiskajā šaha turnīrā. 2016. gadā uzvarējis Cīrihes starptauskajā šaha turnīrā *Zurich Christmas Open*. 2017. gadā uzvarējis Azerbaidžānas šaha čempionātā un Baku starptautiskajā šaha turnīrā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 93. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

2023. gada augustā Baku izcīnījis 4. vietu FIDE Pasaules kausa izcīņā šahā, pusfinālā piekāpjoties Magnusam Kārlsenam, bet mazajā finālā piekāpjoties Fabiāno Karuānam, un iekļuvis FIDE pretendentu turnīrā. 2023. gada novembrī Daglasā ierindojies 90. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā. 2024. gada aprīlī Toronto ierindojies 8. vietā Pasaules šaha čempionāta pretendentu turnīrā.

Pārstāvējis Azerbaidžānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
* Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 2016. gadā;
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2019. gadā;
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 2021. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2009. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2011. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Lūkass van Forēsts

**Lūkass van Forēsts** (; dzimis  Hengelo) ir Nīderlandes starptautiskais lielmeistars šahā (2018).

## Biogrāfija
Lielmeistara Jordena van Forēsta jaunākais brālis.

2017. gadā uzvarējis tradicionālā Veikanzē (Nīderlande) šaha festivāla amatieru turnīrā. 2019. gadā uzvarējis Nīderlandes šaha turnīrā, turklāt interesanti, ka pirmo vietu dalījis ar savu brāli Jordenu, bet bijis pārāks par to papildu mačā..

Divas reizes pārstāvējis Nīderlandi Eiropas komandu šaha čempionātā (2019, 2021).

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 106. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā Forēstam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2018. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
1613. gads Latvijā

thumb|315px|Polijas-Lietuvas un Zviedrijas cīņas par dominanci (1585–1629)
Šajā lapā ir apkopoti **[[1613]]. gada notikumi** **[[Latvija|Latvijā]]**, kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales vēsturiskās zemes Pārdaugavas Livonijas hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Šajā laikā pēc pamiera nolēgšanas bija pierimis Poļu-zviedru karš starp Polijas-Lietuvas kopvalsts un Zviedrijas karalistes karaspēkiem.
## Valdnieki
* Livonijas lielhercogs skaitījās Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa.
* Kurzemes un Zemgales hercogistes Kurzemes daļu pārvaldīja Vilhelms Ketlers, bet Zemgales un Sēlijas daļu viņa brālis Frīdrihs Ketlers.
## Notikumi

### Nezināms laiks vai visa gada laikā
* Pēc poļu hetmaņa Jana Karola Hodkeviča pavēles tika atjaunota Salaspils Svētā Jura baznīca. Pateicībā Dievam par piešķirto uzvaru Salaspils kaujā viņš baznīcas atjaunošanai ziedoja personiskos līdzekļus.
* Aizkrauklē tika uzbūvēta koka baznīca.
* Tika uzcelta Apšu baznīca.
* Greviuss Gothards, Liepājas vācu un latviešu draudzes mācītāja dēls, tika iecelts par Nīcas un Bārtas draudžu mācītāju.
* Kristians Krummers pārdeva Ozolmuižu (*Aahof*) Falviciusam Johanam Rotermundam.
* Johans fon Bērs Ēdoles muižu nodeva Verneram fon Bēram.
* Lielvārdes pils atradās drupu stāvoklī (vairs netika atjaunota), Raunas Evaņģēliski Luteriskā baznīca bez jumta, bet no Krimuldas baznīcas bija palikušas tikai četras sienas.

## Kultūra

## Zinātne
## Dzimuši

## Miruši
* 25. jūlijs — Johans fon Bērs, Ēdoles, Zlēku, Rindas un Popes muižu īpašnieks, hercoga Magnusa padomnieks, Piltenes fogts (dzimis 1543.)
Janīna Jalinska

**Janīna Jalinska** (dzimusi ) ir latviešu ekonomiste, juriste, pašvaldību darbiniece, politiķe. Bijusi 13. Saeimas deputāte, pārstāvot Daugavpils novada partiju un Zaļo un Zemnieku savienību. Iepriekš ilgus gadus darbojusies pašvaldībās, bijusi Daugavpils rajona padomes priekšsēdētāja (2005—2009) un Daugavpils novada domes priekšsēdētāja (2009—2018).

## Biogrāfija
1977. gadā ieguvusi ekonomista izglītību, 2002. gadā Sociālo tehnoloģiju augstskolā — jurista izglītību. Dzīvo Augšdaugavas novada Līksnas pagastā.

## Politiskā darbība
J. Jalinska bijusi Līksnas pagasta (sākotnēji ciema) vadībā kopš 1984. gada. 1994. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās ievēlēta Līksnas pagasta padomē, kā arī ievēlēta par pagasta padomes priekšsēdētāju. Tādu pašu vēlētāju un ievēlēto deputātu atbalstu J. Jalinska saņēma arī 1997., 2001. un 2005. gada pašvaldību vēlēšanās. Pēc 1997. gada pašvaldību vēlēšanām vina kļuva arī par Daugavpils rajona padomes priekšsēdētāju, saglabājot šo amatu līdz pat 2009. gadam, kad mainījās administratīvais iedalījums.

Kopš 2005. gada pārstāvēja Latvijas Zemnieku savienību. 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās ievēlēta Daugavpils novada domē no LPP/LC saraksta, kā arī tika ievēlēta par novada domes priekšsēdētāju. 2013. gada pašvaldību vēlēšanās atkal ievēlēta Daugavpils novada domē, šoreiz jau no gadu iepriekš dibinātās Daugavpils novada partijas, atkārtoti ievēlēta par novada domes priekšsēdētāju. Šādu pat vēlētāju un ievēlēto deputātu atbalstu J. Jalinska saņēma arī 2017. gada pašvaldību vēlēšanās.

2018. gadā J. Jalinska tika ievēlēta 13. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta, pārstāvot tajā Daugavpils novada partiju.

## Atsauces
Konstantīns Pobedonoscevs

[thumb|[Krievijas Federācijas pastmarka par godu K. Pobedonoscevam (2015)]]
**Konstantīns Pobedonoscevs** (; 1827—1907) bija krievu tiesībnieks un valstsvīrs.
Pobedonosceva ietekmē Krievijas Impērijas ķeizars Aleksandrs III 1881. gadā izsludināja manifestu, kurā darīja zināmu, ka viņš, paļaudamies uz patvaldības varu un patiesību, cieši apņēmies patvaldību nostiprināt un pret visiem uzbrukumiem aizstāvēt. Pobedonoscevs saglabāja varu arī Nikolaja II laikā līdz pat 1905. gada revolūcijai. Viņa vadībā par valdošo principu kļuva reliģiskās dogmās iestingušas pareizticības un uz krievu nacionālismu dibināta despotisma izplatīšana. Baltijas guberņas zaudēja autonomiju, vietējo pašvaldību, pārvaldes un tiesu iekārtu pielīdzināja Krievijas guberņām, kur visas administrācijas un tiesu funkcijas veica krievu valdības iecelti ierēdņi.

## Darbi
* Победоносцев К.П. Курс гражданского права. СПб., 1868-1880. 

## Atsauces
Novgorodas Republika

[thumb|300px|Novgorodas Republika [Kijivas Krievzemes kartē pirms mongoļu iebrukuma]]
**Novgorodas Republika** () jeb **Novgorodas zeme** (*Новгородскаѧ землѧ*), lokāli dēvēta arī par **Dižkungu Novgorodu** (, bija Novgorodas pilsētvalsts, kas izveidojās pēc Rurikoviču dinastijai piederošo Novgorodas kņazu varas sairuma.

## Vēsture
Pēc tam, kad 1136. gadā novgorodieši padzina kņazu Vsevolodu, augstākā Novgorodas varas institūcija bija tautas sapulce — veče, bet izpildvara piederēja Bajāru padomei, amatpersonas bija vēlētas. Sākotnēji karaspēku vadīja no malas pieaicināts kņazs, bet vēlāk večes ievēlēts tūkstošnieks.

1236. gadā Novgorodas veče par kņazu aicināja 16 gadus veco kņazu Aleksandru Jaroslavoviču, kura tēvs kņazs Jaroslavs Vsevolodovičs 1238. gada kļuva par Vladimiras lielkņazu un Zelta Ordas vietvaldi mongoļiem pakļautajās krievu zemēs.
1240. gada vasarā pie kaujā pie Ņevas upes novgorodieši sakāva zviedru sirotājus, 1240. gada rudenī ieņēma Izborsku un Pleskavu, bet 1242. gadā Ledus kaujā uzvarēja vācu bruņinieku un igauņu karaspēku.

Romas pāvests Inocents IV 1248. gadā vērsās pie Novgorodas kņaza (vēstules tekstā  — "apgaismotā Naugardijas karaļa Aleksandra") ar piedāvājumu pievienoties Romas katoļu baznīcai un kopīgi uzsākt cīņu pret mongoļiem, 1251. gadā Novgorodā ieradās divi citi katoļu baznīcas legāti ar pāvesta bullu, tomēr Aleksandrs pārdomāja un kļuva par Vladimiras-Suzdaļas lielkņazu un mongoļu hanu vietvaldi visā Krievzemē.

Pēc lielkņaza Aleksandra nāves Zelta Ordas vietvaldis 1268. gadā uzdeva Novgorodas kņazam Jaroslavam Jaroslavičam organizēt karagājienu uz Dāņu Igauniju, taču krievu karaspēks cieta neveiksmi Rakveres kaujā un atkāpās uz krievu zemēm. Zelta Ordas virsvaras laikā 14. gadsimtā par Novgorodas kņaziem aicināja Tveras kņazus. 1327. gadā Maskavas kņazs Ivans I Kaļita apspieda Tveras sacelšanos pret Zelta Ordas nodokļu ievācējiem un 1328. gadā kļuva par Novgorodas kņazu. Pēc Tveras kņazu krišanas nežēlastībā Novgorodā dominēt sāka Maskavas lielkņazi. 15. gadsimtā Novgoroda pārvaldīja lielu teritoriju no Pleskavas zemēm rietumos līdz Maskavas zemēm austrumos un no Ingrijas ziemeļos līdz Volgas augštecei dienvidos.

Lietuvas—Maskavijas karu laikā 1449. gadā Maskavija piespieda Novgorodai atteikties no savienības ar Lietuvas dižkunigaitiju. 1478. gadā Maskavas lielkņazs Ivans III uzvarēja Novgorodas karaspēku un pievienoja to saviem valdījumiem. 1510. gadā Maskavas lielkņazs Vasilijs III padzina Novgorodas un Pleskavas večes.
Livonijas kara laikā 1570. gadā cars Ivans IV sarīkoja Novgorodas slaktiņu, kurā nogalināja līdz 60 000 nepakļāvīgo novgorodiešu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Šarls Pomjē di Veržē

**Šarls Pomjē di Veržē** () bija beļģu sporta šāvējs, divu olimpisko medaļu ieguvējs 1900. gada un 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Izcīnījis arī vairākas medaļas pasaules čempionātā šaušanā.

## Sportiskā karjera
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Veržē startēja piecās šaušanas disciplīnās. Olimpisko bronzas medaļu viņš izcīnīja 300 metru šaušanā stāvus pozīcijā.

1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā viņš startēja divās šaušanas disciplīnās. Šajā reizē viņš izcīnīja sudraba medaļu 50 jardu šaušanā ar pistoli vīriešu komandām, būdams Beļģijas komandas pārstāvis.

Laika posmā no 1900. līdz 1912. gadam Veržē startēja arī vairākos pasaules čempionātos šaušanā, kur kopsummā ir izcīnījis 30 medaļas (12 zelta, 7 sudraba un 11 bronzas medaļas).

### Rezultāti
; Olimpiskās spēles

## Atsauces

## Ārējās saites
* Šarls Pomjē di Veržē (Olympics profils) 
* Šarls Pomjē di Veržē (Olympedia profils) 
* Šarls Pomjē di Veržē (Sports Reference profils)
Jans Vauterss

**Jans Jakobuss Vauterss** (, dzimis ) ir Nīderlandes futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā pārstāvējis Nīderlandes klubus ''Utrecht'', ''Ajax'' un *[[PSV Eindhoven]]*. Ar *Ajax* komandu 1990. gadā uzvarējis *[[Eredivisie]]* turnīrā, 1987. gadā UEFA Kausu ieguvēju kausā un 1992. gadā UEFA kausā. Spēlējis arī Vācijas Bundeslīgas komandā ''Bayern Munich''. 1994. gadā kļuvis par Bundeslīgas čempionu. 1990. gadā Vauterss tika atzīts par Nīderlandes gada futbolistu.

Ar Nīderlandes futbola izlasi uzvarējis 1988. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1992. gada Eiropas čempionātā, kā arī 1990. un 1994. gada FIFA Pasaules kausā.

Kā treneris vadījis tādus Nīderlandes klubus kā *Utrecht*, *Ajax* un *PSV Eindhoven*.

## Sasniegumi
**Utrecht**

* Nīderlandes kauss: 1984–85

**Ajax**

* Eredivisie: 1989–90
* Nīderlandes kauss: 1986–87
* UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1986–87
* UEFA kauss: 1991–92

**Bayern Munich**

* Vācijas Bundeslīga: 1993–94

**PSV**

* Nīderlandes kauss: 1995–96

**Nīderlande**

* Eiropas čempionāts: 1988

**Individuālie sasniegumi**

* Nīderlandes gada futbolists: 1989–90

## Ārējās saites
Vims Kīfts

**Villems Korneliss Nikolāss "Vims" Kīfts** (, dzimis ) ir bijušais Nīderlandes futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā pārstāvējis divus no Nīderlandes spēcīgākajiem klubiem, ''Ajax'' un *[[PSV Eindhoven]]*. Spēlējis arī Itālijas klubos ''Pisa'' un ''Torino'', kā arī Francijas klubā ''Bordeaux''. Kopumā sešas reizes kļuvis par *[[Eredivisie]]* čempionu, izcīnījis četrus Nīderlandes kausus. Ar *PSV Eindhoven* komandu uzvarējis 1987.—1988. gada Eiropas kausa sezonā. Divas reizes bijis *Eredivisie* labākais vārtu guvējs. 1982. gadā izcīnījis Eiropas Zelta zābaku.

Ar Nīderlandes futbola izlasi uzvarējis 1988. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1992. gada Eiropas čempionātā, kā arī 1990. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Ajax**

* Eredivisie: 1979–80, 1981–82, 1982–83
* Nīderlandes kauss: 1982–83

**Pisa**

* Itālijas B sērija: 1984–85

**PSV Eindhoven**

* Eredivisie: 1987–88, 1988–89, 1991–92
* Nīderlandes kauss: 1987–88, 1988–89, 1989–90
* Johan Cruijff Schaal: 1992
* Eiropas kauss: 1987–88

**Nīderlande**

* Eiropas čempionāts: 1988

**Individuālie sasniegumi**

* *Eredivisie* labākais vārtu guvējs: 1981–82, 1987–88
* Eiropas Zelta zābaks: 1982
* UEFA kausa labākais vārtu guvējs: 1986–87

## Ārējās saites

]
Eilke Vūrmans

**Eilke Vūrmans** (; dzimis , miris ) bija nīderlandiešu sporta šāvējs, startējis 1900. gada un 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Izcīnījis vairākas medaļas pasaules čempionātā šaušanā.

## Sportiskā karjera
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Vūrmans startēja piecās šaušanas disciplīnās. No individuālajām disciplīnām viņš labāko rezultātu izcīnīja 300 metru šaušanā uz ceļiem, kur ieguva 6. vietu. Viņš startēja arī 300 metru šaušanā komandām, kur būdams Nīderlandes komandas pārstāvis, ieguva 5. vietu.

1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā viņš startēja 300 metru šaušanā trijās pozīcijās komandām. Nīderlandes komanda šajā disciplīnā izcīnīja 7. vietu.

Viņš ir arī izcīnījis 4 medaļas (3 sudraba un 1 bronzas) pasaules čempionātā šaušanā.

### Rezultāti
; Olimpiskās spēles

## Atsauces

## Ārējās saites
* Eilke Vūrmans (Olympics profils) 
* Eilke Vūrmans (Olympedia profils) 
* Eilke Vūrmans (Sports Reference profils)