Elastīgais rumpucis

**Elastīgais rumpucis** (*Helvella elastica*) ir Latvijā ne visai bieži sastopama rumpuču ģints sēne, kuras augļķermeņi pēc apstrādes ir ēdami.

## Taksonomija

Sugas nosaukumam ir 6 atzīti novecojuši sinonīmi, starp kuriem ir *Helvella fuliginosa*, *Helvella albida*, *Leptopodia elastica*, *Tubipeda elastica*. Pirmais sugu aprakstījis franču botāniķis Žans Baptists Fransuā Biljārs (*Bulliard*) 1785. gadā, uzreiz dodot tai pašreizējo nosaukumu. 

Daļa avotu, ieskaitot Index Fungorum, uzskata, ka šī suga ir identiska ar sīko rumpuci *Helvella pulla*. Mycobank un Latvijas Mikologu biedrība tās uzskata par dažādām sugām.

## Sēnes apraksts
thumb|right|
* Cepurīte: gaiši pelēkbrūna vai dzeltenbrūna, apakšpuse baltgana, divdaivaina, nelīdzeni seglveidīga, bieži nedaudz viļņota, ar ieliektām brīvām malām, kas bieži piespiedušās kātiņam, augstums un platums 1,5—4 cm. Kaļķainā augsnē augušiem eksemplāriem var būt violeta nokrāsa. Mīkstums vaskains, trausls, plāns, bez īpašas smaržas un garšas vai ar maigu garšu.
* Kātiņš: Salīdzinoši garš un tievs, nedaudz saliekts, elastīgs, dobs, baltgans vai brūngans, bez apsarmes visā garumā, pie pamatnes var būt paplašināts un ar nelielām gareniskām rievām. Garums 2—7 cm, resnums 0,2—1 cm. 
* Sporas: eliptiskas, gludas, bezkrāsainas, gaišas, birumraksts balts, ar vienu lielu eļļas pilienu centrā un iespējamiem maziem līdz 5 pilieniem galos, 17—22 (24)/10—13 (15) µm.
* Aski: 200—250 (300)/(10) 15—17 µm, cilindriski, katrā askā 8 sporas.
* Parafīzes cilindriski pavedienveidīgas, zarainas, uz galotni paresninās no 6 uz 8 (11) µm, daudzas ar ieliektiem galiem, caurspīdīgas līdz gaiši brūnām, ar graudainu saturu. 

## Augšanas apstākļi
thumb|right|Paretam elastīgie rumpuči aug ciešās grupās
Saprofīts uz augsnes, iespējams, ka veido mikorizu. Latvijā aug no jūlija līdz oktobrim dažādos mežos, parkos un krūmājos, Latvijā izvēlas mitrākas vietas un kaļķainas augsnes. Lielbritānijas avots norāda uz skujkoku, skābu augšņu un ceļmalu izvēli, Spānijas — uz sūnotiem dažādiem mežiem. Sibīrijā atzīmēts zāļainās vietās. Atrasts visos ziemeļu puslodes kontinentos un arī Dienvidāfrikā.

## Barības vērtība
thumb|right|Dž. Bresadolas 1785. gada zīmējums
Ēdams pēc novārīšanas un ūdens noliešanas, bet mazvērtīgs. Nenovārīts tiek uzskatīts par indīgu. Daļa autoru nosauc par neēdamu, taču reizēm citur precizē, ka "*ir pārāk sīks un plāns, lai to uzskatītu par vērā ņemamu ēdamo sēni*". Ir ziņas, ka suga satur tai radniecīgajām bisītēm raksturīgo indi giromitrīnu, lai gan tā daudzums ir neliels.

## Līdzīgās sugas

Pēc formas līdzīgs tumšajam rumpucim, taču tas ir redzami tumšāks. Krokainajam rumpucim ir masīvāks un dziļi krunkains kātiņš. Dobajam rumpucim arī ir masīvāks un dziļi krunkains kātiņš, turklāt parasti (bet ne vienmēr) tam ir tumša cepurīte.

Latvijā pagaidām neatrastais *Helvella ephippium* ir ļoti līdzīgs, bet ar stipri pūkainu cepurītes apakšdaļu. Amerikā sastopamais *Helvella latispora* atšķiras ar augšup uzritinātu cepurītes maliņu.

## Skatīt arī

* Sēņošana
* Sēnes kulinārijā

## Ārējās saites

* Index Fungorum
* Mycobank
* Mikologu biedrība: Latvijā konstatētās sēņu sugas 
* NCBI Taksonomijas pārlūks

## Atsauces