open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kārlis Ernsts fon Bērs

**Kārlis Ernsts fon Bērs** (, dzimis  Pībē (*Piibe*), miris  Tērbatā) bija vācbaltiešu biologs, viens no embrioloģijas pamatlicējiem.

## Dzīvesgājums
Kārlis Ernests fon Bērs bija cēlies no bruņinieku Bēru dzimtas Igaunijas atzara (*Ritter von Baer, Edler von Huthorn*). Mācījās Rēveles Domskolā un Tērbatas Universitātē. Pēc tam studēja Berlīnē, Vīnē un Vircburgā. Bija vācbaltu studentu korporācijas *[[Estonia (studentu korporācija)|Estonia]]* biedrs. Kopš 1817. gada bija Kēnigsbergas Universitātes profesors. 1834. gadā pārcēlās uz Sanktpēterburgu, kur darbojās Pēterburgas Zinātņu akadēmijā. Pēdējos dzīves gadus (1867—1876) pavadīja Tērbatā, kur kļuva par vienu no redzamākajiem darvinisma kritiķiem.

Interesējās par embrioloģiju (cita starpā atklāja notohordu), antropoloģiju (kraniometriju). Viens no pirmajiem lietoja jēdzienu bioloģiskais laiks.
Devās vairākās ekspedīcijās (uz Novaju Zemļu, Kaspijas jūru, Lapzemi). Krievijas Ģeogrāfijas biedrības dibinātājs un pirmais priekšsēdētājs.

Tartu Bēram uzcelts piemineklis, bet uz 2 Igaunijas kronu banknotes bija Bēra portrets.
thumb|left|K. E. Bēra piemineklis Tartu Domkalnā

## Ārējās saites
Ķīnas pilsētu uzskaitījums

Šajā tabulā ir uzskaitītas visas Ķīnas Tautas Republikas pilsētas tipa apdzīvotās vietas, kurās pēc 2010. gada 1. novembra tautas skaitīšanas datiem bija vairāk nekā  iedzīvotāju, to nosaukumi, nosaukumi ķīniešu valodā, kā arī tautas skaitīšanas rezultāti 1990. gada 1. jūlijā, 2000. gada 1. novembrī un 2010. gada 1. novembrī. Tika uzskaitīti arī atsevišķi municipalitāšu atstatie urbānie rajoni, piemēram, Dzjandzjiņa, kas administratīvi nav atsevišķas pilsētas, bet gan provinces vai prefektūras līmeņa municipalitātes (šajā gadījumā Čuncjinas) zemāka līmeņa administratīva vienība vai to kopums.

Uzrādīta arī provinces līmeņa administratīvā vienība (province, autonomais reģions, tiešās pārvaldes municipalitātes, īpašais administratīvais rajons), kurai pieder pilsēta.

Tautas skaitīšana Honkongā un Makao tika veikta 1991. un 2001. gadā. Rezultāti atrodami ailēs par 1990. un 2000. gadu. Iedzīvotāju skaits attiecas uz pilsētas tipa apdzīvoto vietu — municipalitātes galveno pilsētu, nevis uz municipalitāti, pilsētu vai pašvaldību tās politiskajās robežās.

Pēdējā tautas skaitīšana Ķīnā notika 2010. gada 1. novembrī. Nākamā tautas skaitīšana paredzēta 2020. gadā.

## Atsauces
Samārijs

**Samārijs** ir ķīmiskais elements ar simbolu **Sm** un atomskaitli 62. Tas ir mīksts retzemju metāls, lantanīds. Samāriju iegūst no polimetāliskām rūdām. Samārija savienojumus lieto dažu veidu termiski izturīgiem magnētiem (samārija-kobalta magnēti) un, lai palielinātu stikla infrasarkanā starojuma absorbciju. Savienojumos samārijam var būt oksidēšanas pakāpes +2 un +3. Samārijam nav nozīmīga bioloģiskā loma. Tas ir mazliet indīgs.

## Īpašības
Tīrā veidā samārijs ir gaišpelēks, spīdīgs. Tam ir augsta kušanas temperatūra, tas ir, +1072 °C, bet blīvums ir 7520 kg/m³.

## Izotopi
Dabā ir sastopami septiņi samārija izotopi, no kuriem pieci ir stabili (144Sm, 149Sm, 150Sm, 152Sm un 154Sm). Atlikušie divi izotopi ir radioaktīvi. Samārija-147 pussabrukšanas periods ir 1,060 gadi, bet samārija-148 pussabrukšanas periods ir 7 gadi. Mākslīgi ir iegūti samārija izotopi, kuru masas skaitlis ir no 128 līdz 165.

Samārijam-147 un samārijam-148 ir raksturīga alfa sabrukšana, kā rezultātā rodas neodīms.

## Izmantošana
No samārija un tā savienojumiem veido stiklu (satur samārija oksīdu), kas absorbē neitronus. Šādus stiklus izmanto caurspīdīgu bloku izgatavošanā kodolreaktoros. Radioaktīvo samārija izotopu 153Sm izmanto vēža ārstēšanā. Samārija un kobalta sakausējumus izmanto magnētu gatavošanā; šie magnēti ir izturīgi pret magnētisko īpašību zaudēšanu. Samāriju izmanto arī kā katalizatoru, lai veiktu etanola dehidrāciju.

## Vēsture
Samāriju 1879. gadā atklāja franču ķīmiķis Pols Emīls Lekoks de Boabodrāns (*Paul-Émile Lecoq de Boisbaudran*). Tā nosaukums radies no samarskīta minerāla nosaukuma. No šī minerāla samārijs pirmo reizi tika izolēts. Savukārt samarskīta nosaukums radies no krievu kalnrūpniecības inženiera Vasilija Samarska-Bihoveca vārda. Līdz ar to var uzskatīt, ka šis ķīmiskais elements ir pirmais, kas nosaukts kāda cilvēka vārdā.

1903. gadā pirmo reizi tika iegūts samārijs relatīvi tīrā veidā, samārija hlorīda elektrolīzes rezultātā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gadolīnijs

**Gadolīnijs** ir ķīmiskais elements ar simbolu **Gd** un atomskaitli 64. Tas ir sudrabbalts, mīksts metāls. Salīdzinot ar citiem lantanīdiem, tas ir relatīvi stabils gaisā (oksidējas lēnām, veidojot melnu pārklājumu). Zem tā Kirī temperatūras gadolīnijs ir feromagnētisks. Virs Kirī temperatūras tas ir paramagnētisks. Dabā gadolīnijs sastopams oksīda formā un, to atdalot, tam ir citu reto metālu piejaukumi to līdzīgo ķīmisko īpašību dēļ. Gadolīniju iegūst no polimetāliskajām rūdām. 

Gadolīnijs tika atklāts 1880. gadā, izmantojot spektroskopiju, bet izolēts tas tika 1886. gadā. Gadolīnijs nosaukts pēc somu ķīmiķa Johana Gadolina. Viņa vārdā nosaukts arī minerāls gadolinīts, bet tas satur ļoti nelielus daudzumus gadolīnija.

Gadolīnija(III) joni šķīstošos sāļos ir toksiski.

## Pielietojums

### Metalurģija
Gadolīnijam piemīt īpašas metalurģiskās īpašības. Pat ļoti nelieli daudzumi gadolīnija var palielināt dzelzs, hroma un citu līdzīgu metālu noturību pret koroziju augstās temperatūrās. 

### Neitronu aizturēšana
Gadolīnijs, kā brīvs metāls vai savienojumu veidā, absorbē neitronus, tāpēc to var pielietot neitronu aizturēšanai radiogrāfijā vai kodolreaktoros. Gadolīnija nitrātu izmanto kodolreaktoru darbības pārtraukšanai avārijas gadījumos.

### Medicīna
Radioloģijā gadolīniju-157 izmanto audzēju ārstēšanai. Organiski gadolīnija savienojumi tiek izmantoti kā magnētiskās rezonanses kontrastviela.

### Magnētiskā dzesēšana
Gadolīnijam piemīt liels magnetokaloriskais efekts ap tā Kirī temperatūru. Magnētiskajai dzesēšanai ar gadolīniju vai tā savienojumiem ir potenciāls aizvietot pašreizējās dzesēšanas sistēmas, kas izmanto dabai nedraudzīgas vielas.

Gadolīnija savienojumus lieto par luminoforiem kineskopos.

## Ārējās saites
Pekina

**Pekina** jeb **Beidzjina** ( (*Běijīng*) — 'ziemeļu galvaspilsēta') ir pilsēta Ķīnas ziemeļos. Tā ir Ķīnas galvaspilsēta un otra lielākā pilsēta pēc iedzīvotāju skaita. Viena no četrām Ķīnas pilsētām, kurām ir provinces tiesības. Ķīnas galvenais politiskais centrs.

Pekinā notika 2008. gada vasaras olimpiskās spēles.

## Vēsture
thumb|250px|

Pekinas centrālā ielaApmetnes Pekinas teritorijā bija jau 1. gadsimtā p. m. ē. Karojošo valstu periodā Pekinā bija Janas galvaspilsēta Dži (*Ji*), tomēr VI gadsimtā tā tika pamesta.

12. gadsimtā Pekinas teritorijā atradās viena no kitanu Liao dinastijas valsts galvaspilsētām. 1125. gadā pilsētu iekaroja jurčenu Dzjiņu dinastija un izveidoja šeit savu galvaspilsētu, bet 1215. gadā to pilnībā nopostīja mongoļi. 1264. gadā Mongoļu impērijas kagans Hubilajs šeit izveidoja savu galvaspilsētu — **Dadu**, kura bija mūsdienu Pekinas priekštece.

1403. gadā trešais Minu imperators Jongls (*Yongle*) pārcēla Minu impērijas galvaspilsētu no Nankinas uz Pekinu. Drīz pēc tam (1406—1420) tika uzcelta Aizliegtā pilsēta — Ķīnas imperatoru rezidence.

Kad mandžūri 1616. gadā gāza Minu dinastiju un nodibinājās Cjinu dinastija, par Ķīnas galvaspilsētu saglabājās Pekina.

1911. gadā Ķīnā notika Siņhajas revolūcija un tika nodibināta republika. 1928. gadā Gomiņdan valdība par Ķīnas galvaspilsētu pasludināja Nankinu, bet Pekinu pārsauca par **Beipinu** ( (*Běipíng*) — 'ziemeļu miers'). Ķīnas—Japānas kara laikā 1937. gada 29. jūlijā Pekinu ieņēma Japānas karaspēks. Pilsētu atkal pārsauca par Pekinu, un šeit atradās Ziemeļķīnas japāņu marionešu valdība. Pēc Japānas kapitulācijas Otrā pasaules karā pilsētu atkal pārsauca par Beipinu.

Ķīnas pilsoņu kara laikā 1949. gada 31. janvārī pilsētu ieņēma komunistu karaspēks, un 1. oktobrī Mao Dzeduns Tiaņaņmeņa laukuma vārtos deklarēja Ķīnas Tautas republiku. Dažas dienas vēlāk pilsēta ieguva savu iepriekšējo nosaukumu — Pekina.

1989. gadā no 14. aprīļa līdz 4. jūlijam Tiaņaņmeņa laukumā notika protesti, kuros pieprasīja Ķīnas politiskās dzīves liberalizāciju. Protestus vardarbīgi apspieda Ķīnas armija, nogalinot no vairākiem simtiem (saskaņā ar Ķīnas varasiestāžu informāciju) līdz vairāk nekā 10 000 protestētājus (saskaņā ar britu vēstnieka ziņojumu).

## Cilvēki
Pekinā dzimuši
* Cjaņluns (*乾隆/Qianlong*, 1711—1799) — Ķīnas imperators (1735—1796)
* Čeņs Kaige (*陳凱歌/Chén Kǎigē*, 1952) — kinorežisors
* Džets Lī (*李連杰/Lǐ Liánjié*, 1963) — kinoaktieris
* Lao Še (*老舍, Lao She*, 1899—1966) — rakstnieks
* Pu I (*溥儀/Puyi*, 1906—1967) — Ķīnas imperators (1908—1912)
* Se Dzjuņa (*謝軍/Xiè Jūn*) — šahiste
* Šana Sa (*Shan Sa*, 1972) — rakstniece
* Faje Vona (*王菲/Wang Fēi/Faye Wong*, 1969) — dziedātāja un aktrise
* Žana Ziji (*章子怡/Zhang Ziyi*, 1979) — aktrise
* Puji (ķīniešu: 愛新覺羅·溥儀, piņjiņs: Àixīnjuéluó Pǔyí; 1906—1967) bija pēdējais Ķīnas imperators un 12. valdnieks no Cjinu dinastijas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Virtuālā Pekina
Kārlis Frīdrihs Gauss

**Johans Kārlis Frīdrihs Gauss** (*Johann Carl Friedrich Gauß*; dzimis  Braunšveigā, miris  Getingenē) bija vācu matemātiķis.

Gausa nopelni matemātikas attīstībā ir tik lieli, ka laikabiedri viņu dēvēja par *princeps mathematicorum* jeb matemātiķu karali (no latīņu valodas), taču Gauss devis nozīmīgu ieguldījumu arī fizikas un astronomijas attīstībā.

## Sasniegumi

### Regulāra septiņpadsmitstūra konstrukcija
[thumb | Septiņpadsmitstaru zvaigzne uz Gausa pieminekļa [Braunšveiga|Braunšveigā]]
1796. gadā 19 gadu vecumā Gauss pierādīja, ka regulāru septiņpadsmitstūri ir iespējams konstruēt, lietojot tikai cirkuli un lineālu. Gauss bija tik ļoti sajūsmināts par šo sasniegumu, ka vēlējās, lai regulārs septiņpadsmitstūris tiktu iegravēts viņa kapakmenī. Gausa pierādījums ir nekonstruktīvs, jo tas pierāda konstruēšanas *iespējamību*, bet neparāda, *kā* tieši to izdarīt. Pirmais konstruktīvais pierādījums pieder *Johannes Erchinger* ap 1800.

### Algebras pamatteorēma
Gauss savā doktora disertācijā pierādīja algebras pamatteorēmu: jebkuram no konstantes atšķirīgam polinomam ar kompleksiem koeficientiem un vienu nezināmo ir vismaz viena kompleksa sakne. Savas dzīves laikā Gauss izstrādāja vēl trīs citus dažādus pierādījumus šai teorēmai.

### Skaitļu teorija
thumb | Titullapa Gausa darbam ''Disquisitiones Arithmeticae''
Viena no nozīmīgākajām Gausa publikācijām ir darbs skaitļu teorijā ar nosaukumu *[[Disquisitiones Arithmeticae]]* jeb "pētījumi aritmētikā" (no latīņu valodas). Tas sarakstīts 1798. gadā, kad Gauss bija tikai 21 gadu vecs, un pirmo reizi publicēts 1801. gadā. Šajā darbā ir atrodams aritmētikas pamatteorēmas pierādījums kā arī pierādījums tam, ka, lietojot tikai cirkuli un lineālu, regulāru ''n''-stūri iespējams konstruēt visiem Fermā pirmskaitļiem jeb pirmskaitļiem *n* formā
:
  n = 2^{2^\nu} + 1.

Izmantojot šo rezultātu, Gauss pierādīja, ka regulāru *n*-stūri ir *iespējams* konstruēt, ja
:
  n = 2^\alpha p_1 p_2 \ldots p_r,

kur *α* ir nenegatīvs vesels skaitlis un *p**i* ir dažādi Fermā pirmskaitļi. Tāpat kā septiņpadsmitstūra gadījumā, arī šis pierādījums ir nekonstruktīvs. Vēlāk tika pierādīts, ka šie ir vienīgie regulārie daudzstūri, ko ir iespējams konstruēt ar cirkuļa un lineāla palīdzību. To pierādīja Pjērs Vancels (*Pierre Wantzel*) 1837. gadā.

## Atsauces

## Papildu literatūra

* .
* .
* , VI.26 Carl Friedrich Gauss, 755. lpp.
* .
* .

## Ārējās saites

* Jāzeps Baško, Johans Kārlis Frīdrihs Gauss (1777—1855), VeA Skaitļotājs , Nr. 2 , 12. lpp., Februāris, 2009.
* Carl Friedrich Gauss  , PlanetMath.
* Johann Carl Friedrich Gauss, The MacTutor History of Mathematics archive.
* Eric W. Weisstein, Gauss, Karl Friedrich (1777-1855), scienceworld.wolfram.com.
Evarists Galuā

**Evarists Galuā** (; dzimis 1811. gada 25. oktobrī, miris 1832. gada 31. maijā) bija franču matemātiķis.

Dzimis 1811. gada 25. oktobrī Burglarēnas pilsētā netālu no Parīzes. Viņa tēvs Nikolā bija ilggadējs skolas direktors. Zēnu galvenokārt audzināja māte, kas viņu iepazīstināja ar latīņu un grieķu literatūru. Par Evarista bērnību zināms maz, vairāk atmiņu saglabājies no skolas biedriem.

Divpadsmit gadu vecumā iestājās Luidegrāva koledžā, kur galvenokārt mācījās augstākās buržuāzijas bērni. Skolotāji ievēroja audzēkņa spējas, un tādēļ Evarists saņēma stipendiju un dzīvoja koledžas apgādībā. Pirmajās trijās klasēs Evaristu devēja par labu skolēnu, bet priekšpēdējā klasē zēnam bija jāmācās otru gadu, jo skolotāji uzskatīja, ka viņam ir vāja veselība un spriedumi "vēl neesot nobrieduši". Mācoties otru gadu, Galuā pievērsās matemātikai, kas saistīja zinātkāro prātu. Viņš ātri uztvēra matemātikas loģisko struktūru un dažās dienās izlasīja Ležandra "Ģeometriju". Tad nāca kārta Lagranža darbiem "Skaitlisko vienādojumu atrisināšana", "Analītisko funkciju teorija”9" un "Lekcijas funkciju teorijā". Šo darbu lasīšana un attiecīgo uzdevumu risināšana attīstīja jaunajā matemātiķī paredzēšanas spēju.

Galuā divas reizes bija kārtojis matemātikas iestājeksāmenus, bet abas reizes neveiksmīgi. Galuā biogrāfi uzskata, ka pie vainas ir jaunieša raksturs. Pastāv uzskats, ka viņš esot sadusmojies par eksaminatoru pārāk elementārajiem jautājumiem un pat metis kādam ar tāfeles lupatu. 

Evarista Galuā atstāto matemātikas mantojumu īsti novērtēja tikai daudzus gadus pēc viņa nāves.
Dāvids Hilberts

**Dāvids Hilberts** (, dzimis , miris ) bija vācu matemātiķis un loģiķis.

Oto un Marijas Hilbertu pirmdzimtais Dāvids ieraudzīja dienasgaismu 1862. gada 23. janvārī netālu no Kēnigsbergas, Prūsijas Karalistē. Dāvida tēvs kļuva par pilsētas tiesnesi un ģimene pārcēlās uz Kēnigsbergu. Laikā, kad Oto fon Bismarka sūtītā prūšu armija uzsāka Parīzes aplenkšanu, astoņgadīgais Dāvids devās uz sākumskolu. 1879. gadā (pēdējā ģimnāzijas mācību gadā) Dāvids pārgāja mācīties uz valsts skolu — Vilhelma ģimnāziju, — kur labāk tika pasniegta matemātika.

1880. gadā iestājās Kēnigsbergas universitātē. Pēc astoņu semestru studijām Hilberts aizstāvēja filozofijas doktora disertāciju, oriģināli izpētot dažu algebrisko formu invariantu īpašības. 1885. gadā Hilberts nolika valsts eksāmenu un ieguva ģimnāzijas skolotāja tiesības.

1886. gadā Hilberts devās uz Parīzi, tikās ar K. Žordānu, Ž. Darbū, Š. Ērmitu. Šajā pašā gadā viņš atgriezās Kēninsbergā, nolasīja lekciju par periodiskām funkcijām un ieguva privātdocenta nosaukumu, kļūdams par pasniedzēju. Sākās Hilberta ilgstošā un ļoti nozīmīga pedagoģiskā darbība. Savā pirmajā pasniedzēja semestrī viņš lasīja lekciju kursus invariantu teorijā un hidroanalītikā. No 1895. gada profesors Getingenes universitātē, izveidoja Getingenes matemātisko skolu.

## Zinātniskā darbība
Galvenie Hilberta darbi attiecas uz algebrisko invariantu teoriju, matemātikas pamatiem un matemātisko loģiku. Darbā "Ģeometrijas pamati" (1890.) aksiomātiski sakārtoja Eiklīda ģeometriju, kas lielā mērā noteica zināšanu aksiomatizācijas (aksiomātiskā metode) pētījumu tālāko attīstību. Liela nozīme ir Hilberta darbiem izteikumu rēķinu un predikātu rēķinu jomās. Savās publikācijās XX gs. sākumā viņš noformulēja pamatus jaunai pieejai matemātikas pamatojumiem, kas, no vienas puses radīja formālisma koncepciju matemātikas pamatojumos, bet no otras — ļāva rasties jaunai matemātikas nozarei: metamatemātikai.

Akadēmiķis A. Kolmogrovs iezīmēja 8 periodus Hilberta radošajā biogrāfijā, proti:
* invariantu teorijas (1885—1893),
* algebrisko skaitļu teorijas (1893—1898),
* ģeometrijas pamatu teorijas (1898—1902),
* Dirihlē principa,
* variāciju rēķini un diferenciālvienādojumu teorijas (1900—1910),
* Varinga problēmas risinājums (1908—1909),
* matemātikas (1910—1922),
* matemātikas pamatu laiks (1922—1939).

Rihards Kurants par Hilbertu: "Viņa dziļā intuīcija, radošā enerģija un neatkārtojamā matemātiskās domāšanas oriģinalitāte, interešu plašums un daudzveidība darīja viņu par celmlauzi, pirmatklājēju daudzās matemātikas nozarēs."

## Skatīt arī
* Hilberta līkne

## Literatūra
* Filozofijas vārdnīca. / red. Rozentāls M., Judins P. — Latvijas valsts izdevniecība: Rīga, 1964., 153. lpp.

## Ārējās saites
Zalcburga

**Zalcburga** () ir pilsēta un Zalcburgas federālās zemes galvaspilsēta Austrijas ziemeļdaļā un Alpu kalnu ziemeļu nogāzē. Tajā dzīvo ap 150 tūkstoši iedzīvotāju (2006). Pilsēta atrodas pie Zalcahas upes. Zalcburga ir viens no ievērojamākiem Austrijas un Eiropas kultūras centriem — 1997. gadā Zalcburgas baroka stilā veidotajai vecpilsētai tika piešķirts UNESCO pasaules kultūras mantojuma statuss. Zalcburgā piedzimis arī komponists Volfgangs Amadejs Mocarts. Zalcburga pazīstama arī ar mūziklu *[[Mūzikas skaņas]]*.

Arī mūsdienās Zalcburgā tiek rīkoti mūzikas un teātra pasākumi. Viens no krāšņākajiem un apmeklētākajiem ir ikgadējais Zalcburgas mūzikas festivāls, kur skan galvenokārt Mocarta mūzika.

Viens no galvenajiem pilsētas ienākumu avotiem ir tūrisms, taču ievērojama nozīme ir arī rūpniecībai — metālapstrādei, ķīmiskajai un tekstilrūpniecībai.

## Vēsture

Sena neolīta apmetne arheoloģiskos izrakumos tika atrasta Zalcburgas nomalē. Vēlāk šo apmetni ieņēmuši un sākuši apdzīvot ilirieši, kuri devuši tai sākotnējo vēsturisko nosaukumu — *Juvavum*, kas tulkojumā nozīmē ‘debesu Dieva miteklis’. Taču arī ilirieši nav bijuši ilgstoši Juvavumas saimnieki — drīz to vietu ieņēmuši ķelti, bet vēl vēlāk arī romieši, kuri tai piešķīra municipa statusu. Romas periodā no Romas pilsētas līdz pat Zalcburgai tika uzbūvēts ceļš un pilsēta sāka attīstīties kā tirdzniecības centrs. Vietējie Zalcburgas pilsētas un tuvējās apkaimes iedzīvotāji — iliriešu un ķeltu pēcteči, tika pakāpeniski pievērsti kristīgai ticībai sākot no 7. gadsimta beigām un 8. gadsimta laikā. Taču straujš kultūras dzīves uzplaukums Zalcburgā aizsākās pēc Zalcburgas universitātes nodibināšanas 1622. gadā.

Zalcburgas cietoksnis (*Hohensalzburg*) tika uzbūvēts 1077. gadā, bet 1500. gadā tas tika pārbūvēts, iegūstot tā mūsdienu apveidu. 17. gadsimtā cietoksnis tika būtiski nostiprināts militārā ziņā, bet 1861. gadā tas kā fortificēts objekts pārstāja funkcionēt, kļūstot par liecību aizgājušo gadsimtu notikumiem.

## Sports
Zalcburgā noticis 2006. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā.

## Cilvēki
Zalcburgā dzimuši:
* Kristiāns Doplers (*Christian Doppler*) (1803-1853) - matemātiķis
* Benita Ferero-Valdnere (*Benita Ferrero-Waldner*) (1948-) - politiķe
* Herberts fon Karajans (*Herbert von Karajan*) (1908-1989) - diriģents
* Volfgangs Amadejs Mocarts (*Wolfgang Amadeus Mozart*) (1756-1791) - komponists
* Otto (*Όθων*) (1815-1867) - Grieķijas karalis
* Rolands Racenbergers (*Roland Ratzenberger*) (1960-1994) - Formula 1 pilots
* Georgs Trākls (*Georg Trakl*) (1887-1914) - dzejnieks

## Atsauces

## Ārējās saites

* Zalcburgas informācija
* Zalcburgas festivāli
Zalcburga (nozīmju atdalīšana)

**Zalcburga** var būt:

* Zalcburga - pilsēta Austrijā
* Zalcburga - viena no Austrijas federālajām zemēm
* Zalcburgas arhibīskapija - viena no Svētās Romas impērijas vasaļvalstīm
Cjaņluns

200px|thumb|Imperators Cjaņluns

**Cjaņluns** (, ; dzimis 1711. gada 25. septembrī Pekinā, miris 1799. gada 7. februārī turpat) bija Cinu dinastijas Ķīnas imperators (1735—1796). 1796. gadā nodeva varu savam dēlam Jagiņam, tomēr līdz pat nāvei saglabāja milzīgu ietekmi valstī.

Cjaņluns iekļāva Ķīnas teritorijā Sindzjanu (Ķīnas Turkestānu), dominēja Ārējā Mongolijā, ieviesa savu pārstāvi Tibetā utt. (Desmit lielās kampaņas).

Cjaņluns atbalstīja mākslu, izdeva ķīniešu literatūras un mākslas katalogu *Siku quanshu* (3461 sējumos, 79 093 grāmatās).

## Atsauces
Čeņs Kaige

**Čeņs Kaige** (陳凱歌, Chén Kǎigē) (dzimis  Pekinā) ir ķīniešu kinorežisors.

Kultūras revolūcijas laikā bija hunveibins. 1978. gadā iestājās Pekinas kinoakadēmijā.

Rietumos ievērību guvis ar filmu "Paliec sveika, mana konkubīne" (*Farewell My Concubine*, *Bàwáng Bié Jī*, 1993), kas ieguva Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā. Filma ieguva arī BAFTA kino balvu kā labākā filma, kas nav angļu valodā.

## Ārējās saites
Japānas jena

**Japānas jena** (, simbols: ¥, ISO 4217 kods: **JPY**, tiek lietota arī abreviatūra **JP¥**) ir Japānas valūta. Jena ir trešā vistirgotākā valūta pasaules valūtas tirgū aiz ASV dolāra un eiro. Starptautiskais jenas apzīmējums ir ¥. Tā ir Japānas valūta kopš 1872. gada. Vienā jenā ir 100 senu jeb 1000 rinu. 1954. gadā seni tika izņemti no apgrozības.

2019. gada 1. martā pēc Starptautiskā Valūtas fonda kursa 1 jena bija 0,0078994 eiro jeb 1 eiro bija 126,5919 jenas.

## Banknotes
Apgrozībā ir 1000, 5000 un 10 000 jenu banknotes. Reti tiek lietota arī 2000 jenu banknote.

## Vēsture
thumb|left|120px|1872. gada vienas jenas sudraba monēta
19. gadsimtā Meidzi perioda valdība uzsāka Japānas saimniecības modernizāciju, kur viens no uzdevumiem bija vienotas valūtas izveide valstī. Tika ieviesta jena pēc Eiropā esošās decimāldaļu valūtas sistēmas parauga. Pirms Meidzi restaurācijas Japānas feodāļi izdeva pašu savu naudu, hansacu, kas nebija savstarpēji saistīta visā Japānas teritorijā. 1871. gadā jena tika definēta kā 1,5 g (0,048 trojas unces) zelts vai 24,26 g (0,780 trojas unces) sudrabs. Sākotnēji jenas joprojām kala feodāļi, bet 1882. gadā tika izveidota Japānas banka, kurai turpmāk bija monopols naudas kalšanā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Lao Še

**Lao Še** (, ), īstajā vārdā **Šu Cjinčuņs** (; dzimis 1899. gada 3. februārī Pekinā, miris 1966. gada 24. augustā Pekinā), bija mandžūru izcelsmes ķīniešu rakstnieks.

Dzimis nabadzīgā ģimenē. No 1924. līdz 1929. gadam pasniedza Londonas universitātē, kur pievērsās rakstniecībai. 1929. un 1930. gadā pasniedza Singapūrā, tad atgriezās Ķīnā.

Slavu ieguva ar romānu "Rikšas zēns" (*Luotuo Xiangzi*, 1936). Kad Ķīnā pie varas nāca komunisti, Lao Še ideoloģiski piemērojās režīmam, tomēr daudzi darbi bija dziļi satīriski.

Citi ievērojami darbi: luga "Tējas nams" (*Cha Guan*, 1957), "Piezīmes par kaķiešu pilsētu" fantastiskas darbs ar spilgtu satīru par pastāvošo iekārtu.

Kultūras revolūcijas laikā, saskāries ar fizisku un morālu teroru, izdarīja pašnāvību noslīcinoties.

## Ārējās saites
* Biogrāfija 
* "Piezīmes par kaķu pilsētu" Moškova bibliotēkā
Oglekļa monoksīds

**Oglekļa monoksīds** (**tvana gāze**, **tvans**, CO) ir bezkrāsaina indīga, degtspējīga gāze bez garšas un smaržas, nedaudz vieglāka par gaisu (1,25 kg/m³ pie 0°C, salīdzinot ar atmosfēras vidējo 1,2922 šajā pašā temperatūrā). CO pieder pie sāļus neradošajiem oksīdiem. Oglekļa monoksīds veidojas visu oglekli saturošo vielu nepilnīgas sadegšanas procesos. Oglekļa monoksīdu (sintēzes gāzes sastāvā) plaši lieto par metanola izejvielu. Tas arī ir viens no sintētiskās dīzeļdegvielas un benzīna ražošanas starpproduktiem (ražojot no akmeņoglēm). Oglekļa monoksīdu ģeneratorgāzes veidā agrāk lietoja par degvielu, ja nebija pieejami naftas produkti.

## Iegūšana
CO var iegūt no oglekļa un skābekļa: sākotnēji ogleklis sadeg skābeklī un veidojas oglekļa dioksīds (reakcija ir eksotermiska):

: C + O2 → CO2

Tad kvēlojošās ogles to reducē par oglekļa monoksīdu (reakcija ir endotermiska):

: C + CO2 → 2CO

## Toksikoloģija

Saindēšanās ar oglekļa monoksīdu notiek pēc tāda paša mehānisma, kā ar zilskābi un cianīdiem. Oglekļa monoksīds veido ļoti stabilu kompleksu (karboksihemoglobīnu) ar asinīs esošo hemoglobīnu, tādējādi hemoglobīns zaudē spēju pārnest skābekli. Saindēšanās ar tvana gāzi notiek ugunsgrēku laikā; atrodoties noslēgtās telpās, kur darbojas iekšdedzes dzinēji (garāžās); nepareizi ekspluatējot autonomās apkures iekārtas (pārāk agri noslēdzot krāsnis vai darbinot gāzes apkures iekārtas nepietiekamas skābekļa padeves apstākļos). Latvijā no tvana gāzes ik gadu mirst ap 150 cilvēku.

Saindējoties ar CO, vieglos gadījumos novērojamas galvassāpes, reibonis, nelaba dūša, vemšana, ādas piesārtums, paātrināta sirdsdarbība un paaugstināts asinsspiediens. Smagāk saindējoties, sākas miegainība, pēc tam samaņas zaudēšana, krampji, koma. Ja CO iedarbība turpinās, apstājas elpošana un sirdsdarbība, iestājas nāve. Pēc saindēšanās novēršanas bieži novērojamas smagas komplikācijas, kā smadzeņu asinsrites traucējumi, miokarda infarkts, redzes un dzirdes traucējumi.

Vieglas saindēšanās gadījumā cietušais nekavējoties jānogādā tīrā gaisā, var dot dzert stipru tēju vai kafiju, ostīt vati ar ožamo spirtu. Smagi saindējies cilvēks jāiznes tīrā gaisā (glābējiem jāuzmanās nesaindēties pašiem), jāatpogā apkaklīte un josta, jānodrošina miers un siltums. Nekavējoties jāizsauc ātrā medicīniskā palīdzība. Jādod skābekļa spilvens, bet tālākā ārstēšana veicama slimnīcā.

Telpās, kur darbojas sadegšanas apkures iekārtas, tiek ieteikts uzstādīt tvana gāzes detektorus.

## Skatīt arī
* Oglekļa dioksīds (ogļskābā gāze)

## Atsauces

## Ārējās saites
Municipija

**Municipija** () ir Romas impērijā administratīvi teritoriāla (subnacionāla) vienība - apgabals vai pilsēta ar Romas senāta vai imperatora noteiktu teritorijas norobežotību, patstāvību, vietējo valdības struktūru un funkcijām. Arī mūsdienās municipijai atbilstošs jēdziens daudzās pasaules valstīs ir municipalitāte.  Municipijai vai municipalitātei atbilstoša vienība Latvijā ir pašvaldība.
Ordenis

**Ordenis** var būt:
* Goda zīme
* Romas Katoliskās Baznīcas mūku vai mūku-bruņinieku ordeņi

;Laicīgie bruņinieku ordeņi
* Drakona ordenis
* Bikšu lentes ordenis

;Biedrība vai organizācijas
* Rožkrustiešu ordenis
* Iluminātu ordenis

## Skatīt arī
* Valsts ordeņu kapituls
Valstu augstāko apbalvojumu uzskaitījums

Šajā lapā uzskaitīti valstu augstākie apbalvojumi.
* Beļģijas Kroņa ordenis
* Bulgārijas Stara Planina nopelnu ordenis
* Dānijas Karoga ordenis Danebrøg
* Francijas Goda Leģiona ordenis
* Grieķijas Feniksas ordenis
* Grieķijas Pestītāja Lielkrusta ordenis (*Redempteur*) 
* Igaunijas Baltā krusta ordenis
* Igaunijas Ērgļa ordenis
* Igaunijas Sarkanā Krusta ordenis
* Itālijas Kroņa ordenis
* Itālijas Lielkrusta ordenis (*Grand Croce*)
* Itālijas Republikas Nopelnu ordenis
* Latvijas Lāčplēša Kara ordenis
* Latvijas Triju Zvaigžņu ordenis
* Latvijas Viestura ordenis
* Lietuvas Ģedimina ordenis
* Lietuvas Vīta Krusta Virsnieka ordenis
* Lietuvas Vitauta Dižā I šķiras ordenis
* Luksemburgas Ozola Vaiņaga ordenis
* Maltas Nacionālais nopelnu ordenis
* Norvēģijas Svētā Olafa ordenis
* Norvēģijas Svētā Olava Lielkrusta ordenis
* Polijas Baltā Ērgļa ordenis
* Polijas Nopelnu ordenis
* Polijas Polonia Restituta ordenis (*Order Odrodzenia Polski*)
* Portugāles Prinča Dom Enrikes Lielkrusta ordenis
* Rumānijas Lielkrusta nopelnu ordenis
* Slovākijas Baltā dubultā krusta ordenis
* Slovēnijas Brīvības zelta ordenis
* Somijas Baltās Rozes Lielkrusta ordenis
* Somijas Baltās Rozes ordenis
* Spānijas Karalistes Izabellas Katoliskās ordenis
* Vācijas Speciālās pakāpes Lielkrusta nopelnu ordenis
* Zviedrijas Karaliskais Serafīma ordenis
* Zviedrijas Ziemeļzvaigznes ordenis
CO

**CO** var nozīmēt:
;co
* Korsikāņu valodas ISO 639-1 kods

;Co

* Kobalta ķīmiskais simbols

;CO
* Oglekļa monoksīds
* Kolumbijas ISO 3166-1 kods
Ogļūdeņražu pamatnomenklatūra

Pirmie desmit pārstāvji no alkānu, alkēnu un alkīnu homologu rindām un priedēkļi, ko izmanto, lai nosauktu funkcionālās grupas.

## Skatīt arī
* Homologu rinda
Limerika

**Limerika** (, ) ir trešā lielākā Īrijas pilsēta pēc iedzīvotāju skaita, Limerikas grāfistes centrs. Atrodas Īrijas dienviddaļā pie Šenonas upes, netālu no Šenonas līča.

Netālu no Limerikas atrodas Šenonas starptautiskā lidosta.

## Vēsture

Limeriku 812. gadā nodibināja vikingi šeit izveidojot apmetni. 1195. gadā normaņi karaļa Džona vadībā ieņēma Limeriku. Ap 1200. gadu tika pabeigta Limerikas pils būvniecība.

1642. gadā Limeriku pārņēma īru konfederāti, tomēr 1651. gadā Olivera Kromvela spēki ieņēma pilsētu. 1691. gadā šeit tiek noslēgts Limerikas miera līgums.

Tāpat kā pārējā Īrija, Limerika smagi cieta kartupeļu bada laikā XIX gadsimta vidū.

Izvēršoties neatkarības cīņām, angļu varas iestādes 1919. gadā Limeriku pasludināja par īpašu militāro zonu, kurā ieeja un izeja atļauta tikai ar caurlaidēm. 1920. gada aprīlī pilsētā izcēlās sadursmes starp iedzīvotājiem un britu katraspēku. 1921. gada 6. martā britu paramilitārās grupas naktī nogalināja pilsētas mēru un tā sievu. Īrijas pilsoņu kara laikā 1921. gadā Limerikā notika ielu cīņas.

Pēckara gados Limerikas reģions bija viens no visnelabvēlīgākajiem un nabadzīgākajiem valstī. Tomēr Īrijas ekonomikas uzplaukums XX gadsimta 90. gados (Ķeltu tīģeris), nodrošināja strauju ekonomisko uzplaukumu, sevišķi transportā un informācijas tehnoloģiju sektorā.

## Cilvēki

Limerikā dzimuši:

* Elizabete Anskomba (*G. E. M. Anscombe*) (1919-2001) - filozofe
* *[[Aphex Twin]]* (1971-) - elektroniskās mūzikas autors
* Ričards Heriss (*Richard Harris*) (1930-2002) - aktieris
* Fergus Lolers ( *Fergus Lawler*) - the Cranberies bundzinieks
* Maikls Higinss (īru: Micheál D. Ó hUigínn; 1941) - īru politiķis, dzejnieks, rakstnieks un diktors

## Atsauces

## Ārējās saites

* Limerick City and County Council
* Official Limerick City Website
* Various online history resources from Limerick City Library
Rihards Dubra

**Rihards Dubra** (dzimis , Rīgā) ir latviešu komponists.

## Dzīvesgājums
Rihards Dubra dzimis Rīgā, visu mūžu dzīvo Jūrmalā.

1971. gadā sācis mācības Jūrmalas Mūzikas skolas klavieru klasē, no 1978. līdz 1982. gadam mācās Emīla Dārziņa speciālajā mūzikas vidusskolā teorijas nodaļā, kur viņa pasniedzēji ir Jāzeps Lipšāns un Ģederts Ramans. No
1982. līdz 1989. gadam studē Konservatorijas Kompozīcijas klasē pie profesora Ādolfa Skultes, kuru uzskata par savu mīļāko skolotāju.

No 1985.-2015. gadam strādā Jūrmalas mūzikas vidusskolā par mūzikas teorijas un kompozīcijas skolotāju. No 2016. gada - Ventspils Mūzikas Vidusskolas mūzikas teorijas un kompozīcijas pasniedzējs. No 1994. līdz 1996. gadam studē Latvijas Mūzikas akadēmijas maģistratūrā profesora Jura Karlsona klasē. Strādājis par Rīgas Sāpju Dievmātes baznīcas ērģelnieku (1994.-1995.), kopš 1999. gada piedalās Rīgas Svētās Marijas Magdalēnas baznīcas mūzikas dzīves veidošanā Regulāri darbojas starptautisku kompozīcijas un koru konkursu žūrijās.

Galvenie daiļrades žanri: simfoniskā, kora un vokāli instrumentālā mūzika. Pamatā raksta garīga satura mūziku, izmantojot Bībeles tekstus vai tematiku. Liela interese par gregoriku, renesanses un baroka mūziku. Šo laikmetu tehniskie paņēmieni tiek mūzikā sakausēti ar 20. gadsimta minimālisma stilu un sonoristiku.

Par skaņdarbu *Te Deum* XXIII Vispārējo latviešu dziesmu svētku Garīgās mūzikas koncertā saņēmis Latvijas Lielo Mūzikas balvu 2003.

Par skaņdarbu ciklu klavierēm "Krustaceļa vīzijas.Gaisma" saņēmis Latvijas Lielo Mūzikas balvu 2025. 

## Galvenie skaņdarbi
* Te Deum, 
* Requiem lielam korim, lielam simfoniskam orķestrim, mecosoprana solo, baritona solo, čella solo,
* Trīs simfonijas lielam orķestrim,
* Mystery of His Birth kamerorķestrim 
* Koncerts klavierēm un orķestrim
* Opera "Suitu Sāga", 
* "My Soul Doth Magnify the Lord" oratorija, 
* "Cantus Orationis" - I.koncerts alta saksafonam un ērģelēm,
* "Concerto appassionato" - II.koncerts alta saksafonam un ērģelēm,
* "Concerto pour deux Dames" - koncerts arfai, sitaminstrumentiem un kamerorķestrim,
* "Concertino di Natale" - koncertino klavierēm un kamerorķestrim,
* "Accedite Gentes" oratorija, 
* "Levavi oculos meos in montes" oratorija, 
* "Omnes sitientes venite ad aquas"oratorija, 
*Oratorija "Marija"
*Oratorio in Natali gaudium 
* pāri par 100 motetēm korim, 
* ērģeļu skaņdarbi, 
* klavieminiatūras, 
* dziesmas bērnu korim

## Atsauces

## Ārējās saites
* Rihards Dubra, Lolita Fūrmane, biogrāfija Latvijas Mūzikas informācijas centra mājaslapā
* Rihards Dubra , īsa biogrāfija portālā music.lv
* Rihards Dubra, komponista profils Latvijas Radošo savienību padomes mājaslapā
* Riharda Dubras darbu saraksts Musica Baltica mājaslapā
Elizabete Anskomba

**Ģertrūde Elizabete Mārgarita Anskombe** (*Gertrude Elizabeth Margaret Anscombe*, pazīstama arī kā **Elizabete Anskomba** (*Elizabeth Anscombe*) un **G.E.M. Anskomba** (*G. E. M. Anscombe*), dzimusi  Limerikā, mirusi  Kembridžā) bija britu filozofe. Analītiskās filozofijas pārstāve. Rakstījusi par saprāta filozofiju (*philosophy of mind*), darbības filozofiju (*philosophy of action*), loģiku un semiotiku. Ludviga Vitgenšteina skolniece.

Dzimusi Limerikā angļu virsnieka ģimenē. Mācījusies vidusskolā Londonā (*Sydenham High School*), pēc tam Oksfordas Universitātē. Studiju laikā pievērsās katolismam.

Otrā pasaules kara laikā apmeklēja Vitgenšteina lekcijas un kļuva par vienu no Vitgenšteina draugiem. Vēlāk Anskomba bija Vitgenšteina darbu tulkotāja un pēc viņa nāves arī Vitgenšteina rakstu publicētāja.

Viņa bija abortu un kontracepcijas pretiniece.

## Ārējās saites

* Anskombas biedrība
Seišelu himna

**Koste Seselwa** ir Seišelu valsts himna.

Himnas vārdi:

:Sesel ou menm nou sel patri.
:Kot nou viv dan larmoni.
:Lazwa, lanmour ek lape.
:Nou remersye Bondye.

:Preserv labote nou pei.
:Larises nou losean.
:En leritaz byen presye.
:Pour boner nou zanfan.

:Reste touzour dan linite.
:Fer monte nou paviyon.
:Ansanm pou tou leternite.
:Koste Seselwa.

Tulkojums angļu valodā:

:Seychelles our only fatherland
:Where we live in harmony
:Happiness, love and peace
:We give thanks to God.

:Preserve the beauty of our country
:The riches of our oceans
:A precious heritage
:For the happiness of our children.

:Live forever in unity
:Raise our flag
:Together for all eternity
:Join together all Seychellois.
Aphex Twin

***Aphex Twin*** (īstajā vārdā **Ričards Deivids Džeimss** (*Richard David James*), dzimis 1971. gada 23. augustā Limerikā) ir velsiešu izcelsmes britu elektroniskās mūzikas autors un izpildītājs. Darbojas tehno, ambientās mūzikas, *[[IDM]]*, *[[acid]]* un *[[drum and bass]]* stilos. Viņš tiek raksturots kā "radošākais un ietekmīgākais tēls mūsdienu elektronikās mūzikas skatuvē". Uz *Aphex Twin* atsaucās daudzas 2000. gadu mūzikas zvaigznes, pieminot mākslinieku kā spilgtu ietekmes objektu.

Populārākie singli — *Window Licker*, *Come to Daddy*, *Girl/Boy Song.*

## Biogrāfija
Dzimis Limerikā velsiešu ģimenē. Bērnību pavadījis Kornvolā. 13 gadu vecumā bijis DJ vietējos reivos. Mūziķa karjeru, atšķirībā no citiem elektroniskās mūzikas artistiem, aizsāka ar mūzikas producēšanu — pēc viņa vārdiem *miksēšana ir piebīdīta producēšanai — tā es tieši komunicēju ar publiku*. Skaņdarbi parasti tiek gličēti (izmantotojot speciālus skaņas pārveidotājus), kas padara skaņas daudz spalgākas, šo gličēšanu parasti pielieto tādos žanros kā ambientajā mūzikā un *[[IDM]]*.

## Ārējās saites
* ''Aphex Twin'' pilna diskogrāfija 
* ''Aphex Twin'' kopiena
Ričards Heriss

**Ričards Svētais Džons Frenciss Heriss** (*Richard St John Francis Harris*, dzimis , miris ) bija īru kinoaktieris, dziedātājs un dziesmu autors. Viņa dēls Džereds Heriss arī ir aktieris.

Viņš piedzima Limerikā, Īrijā. Spēlējis 76 filmās, sākot ar 1959. gadu. Tēlojis lomas tādās pazīstamās filmās, kā "Šī sportiskā dzīve" (*This Sporting Life*, 1963, režisors Lindsijs Andersons), "Sarkanais tuksnesis" (1964, režisors Mikelandželo Antonioni), *[[Camelot]]* (1967), *[[Man in the Wilderness]]* (1971), "Nepiedots" (1992, režisors Klints Īstvuds), "Gladiators" (2000, režisors Ridlijs Skots). Par lomu filmā "Šī sportiskā dzīve" saņēmis labākā aktiera balvu Kannu kinofestivālā 1963. gadā, kā arī Amerikas Kinoakadēmijas balvas nomināciju. Otru reizi nominēts šai balvai par galveno lomu filmā *[[The Field]]* (1990). Saņēmis Zelta globusa balvu par filmu *Camelot*.

Tēlojis Dumidoru divās pirmajās Harija Potera filmās. Heriss nomira  Londonā no Hodžkina slimības.

## Ārējās saites

* Herisa starptautiskā fanu lapa
Kukuļošana

thumb|Kukuļošana
thumb|Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencija pret korupciju
**Kukuļošana** (korupcija) ir krimināli sodāms, noziedzīgs nodarījums, par kuru vairums pasaules valstu, tai skaitā arī Latvija, paredz kriminālatbildību. Ar kukuļošanu parasti saprot kukuļa došanu, kukuļa ņemšanu, starpniecību kukuļošanā, kā arī kukuļa piesavināšanos. Kukuļošanas mērķis ir panākt, lai piekukuļojamā persona (amatpersona) izmainītu savu rīcību vai attieksmi pret tās kompetencē esošām funkcijām vai darbībām kukuļa devēja interesēs pretēji tās juridiskās personas vai institūcijas interesēm, kuru pārstāv piekukuļojamā persona un, kura tādējādi pārkāpj savas dienesta vai attiecīgos normatīvos dokumentos noteiktās atbildības robežas vai funkcijas.

Kukulis var būt tiešs, naudas vai mantas formā, kā arī netiešs - pakalpojuma vai citā veidā, kuru kukuļotājs sniedz piekukuļojamai personai. Piemēram, apmaksāts ceļojums vai kāds cits labums.

## Skatīt arī
* Transparency International

## Ārējās saites
Starp divām saulēm (albums)

**"Starp divām saulēm"** ir latviešu grupas "Prāta Vētra" ceturtais studijas albums, kas izdots 1999. gada aprīlī. Lielākā daļa no šī albuma tika ierakstīta EMI studijā, Stokholmā. Populārākās albuma dziesmas ir "Lec", "Puse no sirds", "Brīvdienas nav manas laimīgās dienas", "Prom uz siltajām salām" un tituldziesma "Starp divām saulēm", kļuva par lieliem radio hitiem. Trīs šī albuma dziesmas ieguva Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas: 1998. gadā dziesma "Puse no sirds" tika atzīta par lielāko radio hitu, bet 1999. gadā balvas saņēma dziesmas "Lec" (labākā popa & roka dziesma) un "Brīvdienas nav manas laimīgās dienas" (radio hits). Albums "Starp divām saulēm" arī tika nominēts gada balvai, taču piekāpās grupas "The Hobos" albumam "Numbvision".

Paralēli šim albumam tika izdotas arī grupas pirmais pilnais albums angļu valodā "Among The Suns".

## Dziesmu saraksts
# "Starp divām saulēm" - 3:34
# "Puse no sirds" - 3:13
# "Prom uz siltajām salām" - 3:36
# "Brīvdienas nav manas laimīgās dienas" - 4:06
# "Lec" - 5:20
# "Es varētu iet līdz..." - 3:35
# "Vēlāk es paskaidrotu" - 5:21
# "Miljoniem, miljardiem" - 3:36
# "Tu izvēlējies palikt" - 4:19
# "Galvā tikai sievietes" - 2:55
# "Acīmredzamais" - 3:37
Bertijs Aherns

**Patriks Bartolemjū Aherns** (*Patrick Bartholemew Ahern/Pádraig Parthalán Ó hEachthairn*), plašāk pazīstams kā **Bertijs Aherns** (*Bertie Ahern*) (dzimis 1951. gada 12. septembrī Dublinā) ir īru politiķis, desmitais Īrijas premjers (*Taoiseach*). Ieņēma amatu no 1997. gada līdz 2008. gadam. Kopš 1994. gada Aherns ir nacionālistu partijas *[[Fianna Fail]]* (*Īrijas kareivji*).

Dzimis 1951. gadā tradicionālu īru republikāņu ģimenē. 14 gadu vecumā sācis nodarboties ar politiku, izlīmēdams aģitācijas materiālus. No 1977. gada Aherns ir Īrijas parlamenta (*Dáil Éireann*) deputāts (*Teachta Dála*). Bijis arī lauksaimniecības un finanšu ministrs.

1998. gadā parakstīja Belfāstas vienošanos, kura dod cerību uz Ziemeļīrijas konflikta atrisināšanu. Īrijas ekonomika Aherna vadības laikā piedzīvojusi izaugsmi.

2004. gada pirmajā pusē Aherns bija Eiropas Komisijas prezidents. Šajā laikā ES tika uzņemtas desmit jaunas dalībvalstis (arī Latvija).

## Ārējās saites
Versiju pārvaldības sistēma

**Versiju pārvaldības sistēma** (VPS) ir programmatūras rīks, kas palīdz organizēt kādas mainīgas informācijas vienības evolucionāru attīstību. Kā informācijas vienība var būt programmatūras pirmkods, elektroniski dokumenti, grāmatas. VPS tiek uzglabātas dažādas dokumentu versijas. Ja ir nepieciešamība, var atgriezties pie agrākām versijām. 

VPS visbiežāk pielieto darbam komandā, kad vairāki izstrādātāji var rediģēt vienu un to pašu dokumentu.
Ņujorka (nozīmju atdalīšana)

**Ņujorka** ( — ‘Jaunā Jorka’) var būt:

* Ņujorka — pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Ņujorkas štatā;
* Ņujorka — Amerikas Savienoto Valstu štats.
* Ņujorka — ciemats Ukrainā
Alberts II

**Alberts II** var būt:

* Alberts II Zauerbērs no Ķelnes (XII gs. sāk.-1273) — pirmais Rīgas arhibīskaps
* Alberts II (1298—1358) — Austrijas hercogs
* Alberts II (1397—1439) — vācu, Ungārijas, Bohēmijas karalis, Austrijas lielhercogs
* Alberts II (*Albert II von Braunschweig-Wolfenbüttel*) — Brēmenes arhibīskaps (1360—1395)
* Alberts II (1934-) — Beļģijas karalis

## Skatīt arī
* Alberts
* Alberts I
Latvietis (biedrība)

**"Latvietis"** ir 1999. gadā dibināta latviešu nacionālistiskā organizācija, kura darbojas saskaņā ar biedrības statūtiem. Agrāk tā darbojusies kā Atklātais sabiedriskais fonds "Latvietis". No 1999. līdz 2005. gadam biedrība izdeva laikrakstu "Latvietis Latvijā", kuru 1998. gadā izveidoja vēlākais "Latvieša" redzamākais aktīvists Leonards Inkins.

Biedrībā "Latvietis" uzņem latviešus, kas "morāliski atbilst biedrības prasībām". Biedrībā var uzņemt arī mazākumtautību pārstāvjus, ja to ģimenes valoda ir latviešu.

Biedrības deklarētais mērķis ir "aizstāvēt latviešu sociālās intereses un politiskās tiesības un panākt, lai Latvijā latviešiem būtu pirmtiesības". Biedrība apgalvo, ka to atļauj ANO starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām fakultatīvais protokols, kas pieņemts 1966. gada 16. decembrī ar ANO rezolūciju 2200A(XXI), stājies spēkā 1976. gada 23. martā un ko Latvijas Saeima pieņēmusi 1994. gada 10. maijā.

Biedrības prezidents ir luterāņu mācītājs Kārlis Zuika, bet Pārstāvju sapulces priekšsēdis bija Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātes Baltu valodu katedras lektors un valodnieks Jānis Kušķis.

## Ārējās saites
* Biedrības tīmekļa vietne
* Starptautiskais pakts par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām un tā fakultatīvais protokols
Aristokrātija

**Aristokrātija** ( (*aristokratia*), no *ἄριστος* (*aristos*) — 'labākais'; *κράτος* (*kratos*) — 'vara') ir valsts pārvaldes forma, kur valsts vara koncentrējas šaura valsts iedzīvotāju loka — aristokrātu — rokās. Aristokrāti šo statusu var ieņemt, pateicoties tam, ka izglītības, kultūras, gudrības, slavenu priekšteču vai pārticības ziņā tiek uzskatīti par piemērotākajiem valsts vadīšanai. Teorētiski aristokrātiska valsts pārvaldes forma ir vidū starp monarhiju, kur vara koncentrējas viena cilvēka rokās, un demokrātiju, kur vara nomināli pieder visiem valsts pilsoņiem un to tieši realizē to vēlēti pārstāvji.

Aristokrātiska valsts pārvaldes forma pastāvēja atsevišķos Senās Grieķijas, Senās Romas, kā arī viduslaiku vēstures posmos. Mūsdienās aristokrātiskas valsts pārvaldes formas nepastāv, lai gan atsevišķi elementi sastopami daudzu valstu pārvaldes institūcijās.

## Skatīt arī
* Demokrātija
* Monarhija
* Oligarhija
* Teokrātija

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Encyclopaedia Britannica'' ieraksts
Romas senāts

[thumb|[SPQR *senatus populusque romanus*]]
**Romas senāts** kā viena no valsts varas institūcijām aizsākās Senajā Romā vēl tās pirmsākumā - Romas karalistes un turpinājās Romas impērijas laikā. Dažādos vēstures periodos Romas senātam bija visai atšķirīgas funkcijas. Romas karalistes laikā senātā galveno lomu spēlēja patricieši, lai gan tajā bija pārstāvēti arī plebeji. Senāts no vienas puses pildīja augstāko varas funkciju, jo tas ievēlēja karali. Taču no otras puses, reālā vara piederēja karalim un senāts pildīja drīzāk padomdevēja funkcijas.

Romas Republikas laikā senāta loma svārstījās no padomdevēja funkcijas līdz pat augstākajai valsts varai. Konsulu laikā, lai gan senātā tika diskutēti visdažādākie iekšpolitiskie un ārpolitiskie jautājumi, tā reālā vara bija visai ierobežota. Savukārt 1. gadsimtā p.m.ē. senāts kļuva ne tikai par augstāko likumdošanas institūciju, bet tas veica arī virkni izpildvaras funkciju. Piemēram, šajā laikā senātā tika pieņemti svarīgākie Romas ārpolitikas lēmumi, tas lielā mērā noteica arī sabiedrības ideoloģisko ievirzi, regulēja reliģijas un citus ar ikdienas dzīvi saistītus jautājumus.

Izveidojoties Romas Impērijai, senāta nozīme samazinājās un tā pilnvaras pārņēma imperatori.

## Ārējās saites
Sojuz-TMA

[thumb|200px|Sojuz TMA-6 pirms saslēgšanās ar [Starptautiskā kosmosa stacija|Starptautisko kosmosa staciju]]

**Sojuz-TMA** () Krievijā būvēta kosmosa kuģa Sojuz pēdējā modifikācija, kas tika pielāgota Starptautiskās kosmosa stacijas īpašajām vajadzībām. Sojuz-TMA izmanto apkalpju nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju un atpakaļ uz zemi, kā arī kalpo kā stacijas "glābšanas laiva". Tiek palaists ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma Kazahstanā. 
Sojuz-TMA lidojuma maksimālais ilgums: 14 dienas (autonomā lidojumā) vai 200 dienas (pievienotam pie orbitālās stacijas). Masa aptuveni 7,2 t. Apkalpes locekļu skaits: 3.
Latvietis (nozīmju atdalīšana)

**Latvietis** var būt:
* latviešu nācijas pārstāvis;
* "Latvietis" – nacionālistiska biedrība;
* "Latvietis" – sabiedriski politisks nedēļas laikraksts , kas 19.gs beigās-20.gs sākumā iznāca Liepājā;
*"Latvietis" – Austrālijas latviešu nedēļas laikraksts
## Atsauces
Ārlava

**Ārlava** ir apdzīvota vieta Talsu novada Ārlavas pagastā. Izvietojusies Sasmakas ezera ziemeļu galā pie autoceļa P126  no pagasta centra Valdemārpils,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

## Nosaukums
Tiek uzskatīts, ka Ārlavas nosaukums veidojies no Baltijas somu valodu vārdiem: igauņu *aru* — ‘sausa pļava’ un līvu *vell* — ‘lauks’, tātad — ‘sausa pļava’, ‘auglīga zeme’. Latviešu valodā lībiskais vārds ieguvis galotni "ava".

## Vēsture
Ārlava ir sena kuršu un lībiešu apdzīvota vieta. Rakstu avotos kopš 1231. gada ir pieminēti nosaukumi *Arowelle, Erwahlen, Arwalen, Arwal, Arevale, Arwallenn*. Pēc 1253. gada kuršu zemju dalīšanas Ārlava kļuva par Kurzemes bīskapijas iecirkni (bīskapijā bija deviņi šādi iecirkņi). 16. gadsimtā atkārtoti pieminēta bīskapam piederošā Ārlavas pils. Pēc pēdējā Kurzemes bīskapa — Holšteinas hercoga Magnusa nāves 1583. gadā Ārlava nonāca Polijas-Lietuvas ūnijas valdījumā un bija viens no septiņiem Piltenes apgabala draudzes novadiem. Līdz 1644. gadam Ārlavas draudzē ietilpa arī zviedru zvejnieku apdzīvotā Roņu sala. 

Tagadējā apdzīvotā vieta veidojusies pie kādreizējās Ārlavas muižas centra. Ārlavas muiža ar parku un Ārlavas luterāņu baznīca (2 km uz ziemeļrietumiem pie Popervāles) ir kultūrvēstures pieminekļi.

## Cilvēki
* Kārlis Frīdrihs Jēkabs Hūgenbergers (1784 — 1860) - Ārlavas mācītājs, dzejnieks un tulkotājs latviešu valodā, Latviešu literārās biedrības dibinātājs (1824) un tās vadītājs (1851-1854).

## Atsauces

## Skatīt arī
* Ārlavas mācītājmuiža
C3H6

Viela ar summāro formulu **C<sub>3</sub>H<sub>6</sub>** var būt:
* propēns (propilēns);
* ciklopropāns.
Ārlavas baznīca

**Ārlavas evaņģēliski luteriskā baznīca** ir luterāņu baznīca Talsu novada Ārlavas pagasta ziemeļos, uz dienvidrietumiem no Popervāles. Ārlavas baznīca ir lielākā lauku baznīca Talsu novadā, tajā ir kristīts Krišjānis Valdemārs. Baznīcas kancele, ērģeles (ar Kultūrkapitāla fonda atbalstu tika restaurētas 1999. gadā), ērģeļu luktas un altāris ir vietējās nozīmes mākslas pieminekļi.

## Baznīcas celtniecība un vēsture
Senākās rakstiskās liecības par Ārlavas draudzes () baznīcu ir saglabājušās no 1383. gada. Koka baznīca tika uzcelta 17. gadsimta otrajā pusē un 1728. gadā tā kopā ar mācītājmuižu vēl bija labā stāvoklī. Savukārt 1777. gada apskates protokolā tika norādīts, ka visa baznīca un jumts atrodas sliktā stāvoklī. Apkārtējie muižu īpašnieki un patroni pieņēma lēmumu par jaunas baznīcas celtniecību. Mūra baznīcas celtniecība pabeidza 1793. gadā. Pašreizējo neogotisko izskatu baznīca ieguva pēc pārbūves (1862—1863), kad tā tika paplašināta un torņa smaile paaugstināta par 30 pēdām.

Kādreiz Ārlavas mācītāja pārziņā atradusies arī zviedru apdzīvotā Roņu sala ar trim kapelām. Ārlavas draudzei bija filiāles Valdemārpilī un Rojā, kas 20. gadsimta trīsdesmitajos gados kļuva par pastāvīgām draudzēm.

Atjaunošana un altārgleznas restaurēšana tika veikta 1936. gadā. Altārgleznu "Kristus apraudāšana" bija gleznojis J. Rētermans Drēzdenē 1871. gadā. Glezna 1908. gadā tika nosūtīta restaurācijai uz Drēzdeni. Tur to paturēja muzejs, bet vietā tika atsūtīta kopija.

No pazīstamiem Ārlvas draudzes mācītājiem minami Frīdrihs Gustavs Mačevskis (mācītājs no 1786. līdz 1813. gadam), Kārlis Frīdrihs Jēkabs Hūgenbergers (mācītājs no 1814. līdz 1851. gadam), Alberts Grīns (mācītājs no 1891. līdz 1906. gadam, kad nogalināts), Jūliuss Jēnihs (mācītājs no 1906. līdz 1939. gadam). Kārļa Frīdriha Jēkaba Hūgenbergera dēls Kārlis Valentīns Emīls Hūgenbergers arī kļuva par mācītāju, bet Krišjāņa Valdemāra tēvs Mārtiņš bija Ārlavas mācītāja palīgs.

## Ārējās saites

* Ārlavas baznīcas oficiālā vietne