open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tebintingi

**Tebintingi** () ir pilsēta Indonēzijā, Sumatras salas ziemeļos. Administratīvi ietilpst Ziemeļsumatras provincē kā apriņķa līmeņa pilsēta. Atrodas  uz dienvidaustrumiem no provinces galvaspilsētas Medanas. Lielākā daļa iedzīvotāju ir malajieši (70%), bataki (11%), ķīnieši (8%) un javieši. 80% iedzīvotāju ir musulmaņi, 13% — kristieši, bet 6% — budisti. Pilsēta ir vēsturiskās Padanas karalistes bijusī galvaspilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tu-95

thumb|''Tu-95'' un transporta lidmašīna ''Il-78'' kopā ar diviem iznīcinātājiem ''MiG-29'' 9. maija militārajā parādē Maskavā (2008)

***Tu-95*** () ir PSRS līdz 1952. gadam radīts četru turbopropelleru dzinēju stratēģiskais bumbvedējs ar raķešu palaišanas platformu. Krievijas bruņotie spēki to izmantoja raķešu uzbrukumiem gan Sīrijas pilsoņu karā 2015. gadā, gan Krievijas 2022. gada iebrukumā Ukrainā.

## Vēsture
1951. gadā PSRS valdība apstiprināja jauna starpkontinentālā bumbvedēja izstrādes projektu, lai radītu līdzinieku ASV bumbvedējam *[[Boeing B-52 Stratofortress]]*. Tajā izmantoja četrus savienotus turbopropellerus, katru aprīkotu ar diviem pretēji rotējošiem propelleriem ar četrām lāpstiņām katrā. Šo dzinēju izstrādāja pēc Otrā pasaules kara ieslodzīto Vācijas inženieru komanda *Junkers-Motorenbau* inženiera Ferdinanda Brandnera vadībā.

*Tu-95* sākotnēji bija paredzēts brīvi krītošu kodolieroču nomešanai, pēc tam to pārveidoja spārnoto raķešu palaišanai no gaisa un patrulēšanai ar *AWACS* platformu (*Tu-126*). Pēc elektroniskās sistēmas modernizācijas Krievijas Federācijas gaisa spēkiem 2020. gada martā piegādāja bumbvedējus *Tu-95MS*.
Viteni

thumb|right|Fon Vitenu dzimtas ģerbonis.
**Fon Viteni** () ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā zināma kopš 14. gadsimta un  1631. gadā bija ierakstīta Kurzemes bruņniecības matrikulā. Vēlāk viens dzimtas atzars izplatījās arī Latgalē.

## Vēsture
Uzskata, ka Vitenu dzimtas nosaukums cēlies no Vitenes Vestfālenes zemē.
1390. gadā pieminēts Livonijas ordeņa Cēsu komturejas brālis Heinrihs no Vitenes (), bet par Vitenu dzimtas priekšteci uzskata Vilhelmu no Vitenes, kurš 1535. gadā Livonijas ordeņa mestrs Hermans fon Brigenejs izlēņoja Pilkalnes un 1545. gadā Susējas muižu. Viņa mazmazdēlu Vilhelmu 1631. gadā ierakstīja Kurzemes bruņniecības matrikulā. Viņa pēctečiem īslaicīgi piederēja ne tikai muižas Ilūkstes un Jaunjelgavas apriņķos Sēlijā, bet arī vairākas muižas Zemgalē un Kurzemē.

## Muižas
* Pilkalnes (*Pilkaln*) un Susējas (*Sußei*) dzimtmuižas dzimtas īpašumā bija no 1535./1545. līdz 1815./1817. gadam
* Sunākstes muiža (*Sonnaxt*), 
* Lasenbekas muiža (*Lassenbeck*),
* Bruņenes muiža (*Brunnen*),
* Vīgantes muiža (*Stabben*),
* Elkšņu muiža (*Ellern*),
* Vecsalienas muiža (*Sallensee*),
* Lašu muiža (*Lassen*), 
* Ilzes muiža (*Ilsensee*),
* Eķengrāves muiža (*Eckengraf*), 1753.–1762. gadā piederēja Ferdinandam fon Vitenam,
* Meijas muiža (*Maihof*),
* Vītiņa muiža (*Weitenfeld*),
* Sakas muiža (*Sackehof*) un Upes muiža (*Bächhof*).

## Ārējās saites

* Stavenhagen, Oskar: *Genealogisches Handbuch der kurländischen Ritterschaft*, Bd.: 1, Görlitz, [1939] 195-204 lpp.

## Atsauces
Skarenes

**Skarenes** () ir graudzāļu dzimtas ģints, kurā ir klasificētas apmēram 570 lakstaugu sugas, kuras savvaļā ir sastopamas abu pusložu mērenajā joslā. *Poa* (πόα) grieķu valodā nozīmē "lopbarība".

Skareņu ģintī ietilpst gan viengadīgas, gan daudzgadīgas sugas. Lielākā daļa ir vienmāju, bet dažas ir divmāju (atsevišķi vīrišķie un sievišķie augi). Lapas ir šauras, ielocītas vai plakanas.

## Sugas
Latvijā ir sastopamas šādas sugas:

* Birztalas skarene (*Poa nemoralis*) L.
* Cirtainā skarene (*Poa crispa*) Thuill.
* Maura skarene (*Poa annua*) L.
* Parastā skarene (*Poa trivialis*) L.
* Plakanā skarene (*Poa compressa*) L.
* Pļavas skarene (*Poa pratensis*) L.
* Purva skarene (*Poa palustris*) L.
* Skrajziedu skarene (*Poa remota*) Forselles
* Šeksa skarene (*Poa chaixii*) Vill.

## Galerija

Attēls:Poa alpina kz04.jpg|*Poa alpina*
Attēls:Poa alsodes iNat-75065037.jpg|*Poa alsodes*
Attēls:Poa bulbosa kz01.jpg|*Poa bulbosa* 
Attēls:Poa cita 1248813.jpg|*Poa cita*
Attēls:Poa douglasii.jpeg|*Poa douglasii*


## Atsauces
Kajsa Vikhofa Lī

**Kajsa Vikhofa Lī** (; dzimusi  Oslo) ir norvēģu kalnu slēpotāja, divkārtēja Pasaules čempionāta bronzas medaļniece supergigantā.

## Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja  Garmišā-Partenkirhenē 18 gadu vecumā. 2018. gada Pasaules junioru čempionātā Davosā izcīnīja divas zelta medaļas — supergigantā un nobraucienā.

Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Orē. Labāko rezultātu sasniedza kombinācijā, ieņemot 7. vietu. Supergigantā ierindojās 13. vietā, bet nobraucienā bija 19.

Pirmo reizi vietu uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmos izcīnīja  Garmišā-Partenkirhenē, ieņemot 2. vietu supergigantā. 2021. gada Pasaules čempionātā Kortīnā d'Ampeco supergigantā ieguva 5. vietu.  supergiganta sacensībās Itālijā piedzīvoja smagu kritienu. Traumas dēļ bija spiesta izlaist vairāk nekā gadu, sacensību apritē atgriezās 2022. gada decembrī.  Kortīnā izcīnīja 2. vietu Pasaules kausa posmā nobraucienā. 2023. gada februārī izcīnīja savu pirmo pasaules čempionāta medaļu — bronzu supergigantā, dalot trešo vietu ar austrieti Kornēliju Hiteri. Arī 2025. gada Pasaules čempionātā Zālbahā ieguva bronzu, trešo vietu dalot ar amerikānieti Lorēnu Masugu.  labāko rezultātu sasniedza supergigantā, ieņemot 5. vietu.

## Rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

## Atsauces

## Ārējās saites
Didjē Bionā

**Didjē Bionā** (; dzimis  Aostā) ir Itālijas biatlonists.

## Karjera
Ar biatlonu sāka nodarboties 2007. gadā. Pārstāv klubu *CS Esercito*. 2019. gadā Pasaules čempionātā jauniešiem Brezno izcīnīja bronzu stafetē. 2019. gada 14. decembrī uzvarēja IBU junioru kausa posmā sprintā.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Nove Mesto Morāvijā, ieņemot 72. vietu sprintā. Tajā pašā posmā tika iekļauts arī Itālijas stafetes komandas sastāvā, kas ieņēma 6. vietu. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2021. gadā Pokļukā. Individuāli labāko rezultātu sasniedza sprintā, ieņemot 20. vietu. Startēja arī jauktajā un klasiskajā vīriešu stafetē, abas reizes ar komandu ieguva 6. vietu.

 Pekinā startēja tikai 20 km individuālajā distancē un ieņēma 48. vietu. 2023. gada janvārī Pasaules kausa posmā Pokļukā kopā ar Tommazo Džakomelu, Doroteju Vīreri un Lizu Vitoci ieņēma 2. vietu jauktajā stafetē. 2023. gada Pasaules čempionātā Oberhofā tajā pašā sastāvā izcīnīja sudraba medaļu jauktajā stafetē.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
2023. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona

**Latvijas futbola Virslīgas 2023. gada sezona**, sponsorēšanas nolūkos pazīstama kā **"Optibet Virslīga"**, ir 49. Virslīgas sezona. Šajā sezonā virslīgā piedalījās 10 komandas. Sezona sākas 11. martā un noslēgsies 12. novembrī.

## Komandas
Uz Latvijas Futbola federācijas licencēšanas procesu A licences saņemšanai pieteicās sākotnēji pieteicās 12 komandas — 9 komandas, kas saglabāja savu vietu Virslīgā, Nākotnes līgas uzvarētāja FS Jelgava, kā arī divi klubi, kuri pretendēja uz vietu Virslīgā gadījumā, ja kāda komanda nesaņemtu licenci vai atteiktos no dalības Virslīgā — Virslīgā pēdējo vietu ieņēmusī SK Super Nova, kā arī Nākotnes līgas 2. vietas ieguvēja Grobiņas SC. Sākotnēji licence tika piešķirta 8 komandām — Riga FC, RFS, FK Tukums 2000, FK Metta, FK Liepāja, BFC Daugavpils, FK Auda un SK Super Nova. Grobiņas SC licence netika piešķirta, kamēr FK Spartaks atsauca savu pieteikumu licencei, tādējādi izstājoties no Virslīgas. Diviem klubiem — Valmiera FC un FS Jelgava licences piešķiršana tika atlikta, tomēr vēlāk šiem klubiem pēc kritēriju izpildes licence tika piešķirta. Līdz ar to 2023. gada sezonā Virslīgā piedalījās 10 klubi.

### Komandu izmaiņas
*  FS Jelgava
*  FK Spartaks Jūrmala

### Komandu pārstāvētās pilsētas

### Stadioni un personāls

### Treneru maiņas

## Norise
### Turnīra tabula

### Labākie vārtu guvēji

## Skatīt arī
* 2023. gada Latvijas Kauss futbolā
* 2023. gada Latvijas futbola 1. līgas sezona

## Atsauces

## Ārējās saites
* 2023. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona
De Armasa

**De Armasa** var būt:

* Ana de Armasa (*Ana de Armas; 1988) — kubiešu izcelsmes aktrise;
* [[Asela de Armasa]] (*Asela de Armas; 1954—2021) — Kubas starptautiskā meistare šahā.
Ilka Štuheca

**Ilka Štuheca** (; dzimusi  Sloveņgradecā) ir slovēņu kalnu slēpotāja, divkārtēja pasaules čempione nobraucienā.

## Karjera
2007. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja divas zelta medaļas — slalomā un kombinācijā. Nākamā gada Pasaules čempionātā junioriem Formigalā ieguva zeltu nobraucienā. Pasaules kausa sacensībās debitēja  slalomā Lencerheidē, bet nefinišēja. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2013. gadā Šladmingā. Supergigantā sasniedza augsto sesto vietu.

 Sočos labāko rezultātu sasniedza nobraucienā, ieņemot 10. vietu. Supergigantā ierindojās 13. vietā, bet milzu slalomā bija 31. Startēja arī kombinācijā, bet nefinišēja slaloma braucienā.  Leikluisā, Kanādā, izcīnīja savu pirmo uzvaru Pasaules kausa posmos.

2017. gada Pasaules čempionātā Sanktmoricā kļuva par pasaules čempioni, izcīnot zeltu nobraucienā. 2016.—2017. gada sezonā guva septiņas uzvaras Pasaules kausa posmos un sezonu noslēdza 2. vietā lielajā kopvērtējumā, piekāpjoties tikai Mikeilai Šifrinai. Štuheca izcīnīja divus mazos kristāla globusus par uzvarām nobrauciena un kombinācijas ieskaitēs. Viņa tika atzīta par 2017. gada Slovēnijas gada sportisti.

2017. gada oktobrī guva smagu ceļgala traumu. Viņa bija spiesta izlaist visu sezonu, ieskaitot  Phjončhanā. 2018.—2019. gada sezonā atgriezās ar divām uzvarām Valgardenā — gan nobraucienā, gan supergigantā. 2019. gada Pasaules čempionātā Orē aizstāvēja savu pasaules čempiones titulu nobraucienā.

 kopā ar snovbordistu Roku Marguču bija karognesēja atklāšanas ceremonijā. Startēja tikai nobraucienā, kurā ieņēma 22. vietu.

## Rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Alfonsu de Albukerks

**Alfonsu de Albukerks** (; dzimis 1453. gadā, miris 1515. gadā) bija Portugāles valstsvīrs, admirālis un ģenerālis, jūrasbraucējs. No 1509. līdz 1515. gadam viņš bija Portugāļu Indijas vicekaralis. Savas darbības laikā nostiprināja Portugāles valdījumus Indijas okeāna reģionā, padarot to par pirmo koloniālo impēriju.

Savā pirmajā ekspedīcijā, ko vadīja kopā ar brālēnu Fransišku de Albukerku viņš Indiju sasniedza 1503. gadā, bet 1504. gadā atgriezās Lisabonā.

Viens no viņa ievērojamākajiem sasniegumiem bija Goa iekarošana 1510. gadā (šeit arī miris 1515. gadā), kā arī Malakas ieņemšana 1511. gadā. Viņš bija pirmais eiropiešu jūrasbraucējs, kurš vadīja floti gan Persijas līcī, gan Sarkanajā jūrā. Alfonsu de Albukerks tiek uzskatīts par ļoti efektīvu militāro komandieri. Militārie konflikti, kuros viņš bija tieši iesaistīts, notika Indijas okeāna piekrastēs un bija mērķēti uz tirdzniecības ceļu kontroli. Viņa panākumi šajās kampaņās ļāva Portugālei kļūt par pirmo globālo koloniālo impēriju vēsturē.

Pēdējos piecos dzīves gados viņš pievērsās Portugāles koloniālo īpašumu pārvaldīšanai, kur viņa darbībai kā Portugāļu Indijas vicekaralim bija liela loma koloniālās varas un tirdzniecības sakaru nostiprināšanā visā reģionā. Viņš pārraudzīja ekspedīcijas, kuru rezultātā tika nodibināti diplomātiskie kontakti ar Taizemi, Mjanmu, Timoru un Moluku salām (Antoniu de Abreu un Fransišku Serrau ekspedīcija, kura pirmā kuģoja Klusajā okeānā). Viņš iedibināja ceļu Eiropas tirdzniecībai ar Ķīnu, kā arī palīdzēja nodibināt diplomātiskās attiecības ar Etiopiju un Persiju.

## Atsauces
Neironu ceļš

[thumb| Neironu ceļš savieno vienu [Nervu sistēma|nervu sistēmas daļu ar otru, izmantojot aksonu saišķus, ko sauc par traktiem. Optiskais trakts, kas stiepjas no redzes nerva, ir neironu ceļa piemērs, jo tas savieno aci ar smadzenēm; papildu ceļi smadzenēs savienojas ar redzes garozu.]]
**Neironu ceļš** neiroanatomijā ir savienojums, ko veido aksoni, kas projicē no neironiem, lai izveidotu sinapses uz neironiem citā vietā, lai nodrošinātu neirotransmisiju (signāla nosūtīšanu no viena nervu sistēmas reģiona uz citu). Neironi ir savienoti ar vienu aksonu vai aksonu saišķi, kas zināms kā nervu trakts vai *fasciculus*. Īsāki nervu ceļi ir atrodami smadzeņu pelēkajā vielā, savukārt garākas projekcijas, kas sastāv no mielinizētiem aksoniem, veido balto vielu.

Hipokampā ir iesaistīti neironu ceļi, tostarp perforācijas ceļš, kas nodrošina savienojuma ceļu no entorinālās garozas uz visiem hipokampu veidošanās laukiem, tostarp *gyrus dentatus*, visiem CA laukiem (ieskaitot CA1), un *subiculum*.

Piramīdas trakta lejupejošie motoriskie ceļi virzās no smadzeņu garozas uz smadzeņu stumbra vai muguras smadzeņu lejasdaļu. Augšupejošie sensorie trakti muguras kolonnas – mediālā lemniska ceļā (DCML) pārnēsā informāciju no perifērijas uz smadzeņu garozu.
[thumb|380x380px| [Smadzenītes|Smadzenīšu garozas neironu ceļi|none]]

## Atsauces

## Ārējās saites
Federika Brinjone

**Federika Brinjone** (; dzimusi  Milānā) ir itāļu kalnu slēpotāja, divkārtēja Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētāja (2020, 2025), 2026. gada olimpisko spēļu čempione supergigantā un milzu slalomā, vairāku olimpisko spēļu medaļu ieguvēja, kā arī 2023. gada pasaules čempione kombinācijā un 2025. gada pasaules čempione milzu slalomā.

Viņas māte Marija Roza Kvario arī ir bijusi kalnu slēpotāja, piedalījusies divās ziemas olimpiskajās spēlēs, uzvarējusi četros Pasaules kausa posmos slalomā.

## Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja  Līencā 17 gadu vecumā. 2009. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja zelta medaļu kombinācijā. 2009. gada novembrī Aspenā ieguva trešo vietu milzu slalomā, pirmo reizi karjerā kāpjot uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmos tikai savās piektajās sacenībās šajā līmenī. 2010. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja sudraba medaļu milzu slalomā. Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2010. gadā startēja tikai milzu slalomā un ieņēma 18. vietu.

Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2011. gadā Garmišā-Partenkirhenē un milzu slalomā izcīnīja sudraba medaļu. 2012. gada decembrī viņai tika veikta labās potītes operācija, un viņa bija spiesta izlaist atlikušo sezonas daļu.

Pirmo uzvaru Pasaules kausa posmos izcīnīja  Zeldenē milzu slalomā.  Phjončhanā izcīnīja bronzas medaļu milzu slalomā. 2018.—2019. gada Pasaules kausa sezonā uzvarēja kombinācijas ieskaitē, bet tā kā šajā disciplīnā tika aizvadītas tikai vienas sacensības, mazais kristāla globuss netika piešķirts. 2019.—2020. gada sezonā kļuva par Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētāju, kā arī uzvarēja milzu slaloma un kombinācijas ieskaitēs, iegūstot lielo un divus mazos kristāla globusus. Viņa kļuva par pirmo Itālijas sieviešu kalnu slēpotāju, kas ieguvusi Pasaules kausu.

 Pekinā ieguva divas medaļas — sudrabu milzu slalomā un bronzu kombinācijā. 2021.—2022. gada Pasaules kausa sezonā uzvarēja supergiganta disciplīnas kopvērtējumā. 2023. gada Pasaules čempionātā kļuva par pasaules čempioni, uzvarot kombinācijā. Ieguva arī sudraba medaļu milu slalomā. Arī 2025. gada Pasaules čempionātā Zālbahā izcīnīja divas medaļas — zeltu milzu slalomā un sudrabu supergigantā. 2024.—2025. gada Pasaules kausa sezonā otro reizi karjerā uzvarēja absolūtajā kopvērtējumā. 34 gadu vecumā viņa kļuva par vecāko kalnu slēpotāju gan starp sievietēm, gan vīriešiem, kas ieguvusi šo titulu. Viņa uzvarēja arī divās disciplīnu ieskaitēs, pirmo reizi karjerā triumfējot nobrauciena kopvērtējumā un otro reizi nodrošinot milzu slaloma sezonas uzvarētājas titulu.

 F. Brinjone kļuva par čempioni supergigantā un milzu slalomā.

## Rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Legends

"**Legends**" ir amerikāņu repera *[[Juice Wrld|Juice WRLD]]* dziesma. Dziesma ir veltījums reperiem *[[Lil Peep]]* un *[[XXXTentacion]]*.

## Vēsture
Dziesma ir veltīta *Lil Peep*, kurš nomira no narkotiku pārdozēšanas 2017. gada novembrī, un *XXXTentacion*, kurš tika noslepkavots.

Pēc tam, kad *Juice WRLD* nomira no lēkmes 2019. gada decembrī, tika apgalvots, ka viņš paredzēja savu nāvi ar šādiem dziesmas “Legends” vārdiem: “What's the 27 Club? / We ain't make it over 21.”

Pēc *Juice WRLD* nāves dziesma atkal iekļuva topā un 2019. gada 20. decembrī, dienas pēc viņa nāves, ASV *Hot 100* *Billboard* topos sasniedza 29. punktu.

"Legends" kopā ar "Rich and Blind" vēlāk tika pievienotas *Juice WRLD* otrajam pēcnāves albumam *[[Fighting Demons]]* 2022. gada 18. martā kopā ar tikko izdoto dziesmu "Sometimes".

## Atsauces

## Ārējās saites
Marathon Man

***Marathon Man*** ir 1976. gada ASV trillera filma, kuras režisors ir Džons Šlesindžers. Filmā galvenās lomas atveido Dastins Hofmans, Lorenss Olivjē, Rojs Šaiders, Viljams Diveins un Marta Kellere. Filma balstīta uz Viljama Goldmena 1974. gada romāna ar tādu pašu nosaukumu. Goldmens ir arī filmas scenārija autors.

Filma stāsta par vēstures studentu "Beibu" Leviju (Hofmans), kuru iesaista nacistu kara noziedznieka Kristiana Šella (Olivjē) plānā atgūt nozagtus dimantus no seifa Ņujorkā.

Filmas *Marathon Man* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Paramount Pictures]]*. Filma guva komerciālus panākumus un pozitīvu kritiķu novērtējumu. Olivjē par lomu filmā nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā", kā arī viņš saņēma Zelta globusa balvu. Amerikas Kinoinstitūts filmu iekļāva savā 100 labāko trilleru saraksta 50. vietā, savukārt Olivjē attēloto Šellu atzina par 34. labāko filmu ļaundari.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džons Šlesindžers

**Džons Ričards Šlesindžers** (; dzimis , miris ) bija angļu kinorežisors.

Šlesindžera pirmās filmas *[[A Kind of Loving]]* (1962) un *[[Billy Liar]]* (1963) saņēma kritiķu atzinību. *A Kind of Loving* saņēma arī Zelta lāča balvu Berlīnes Starptautiskajā kinofestivālā. Vēlāk režisējis drāmas ''Darling'' (1965) un *[[Far from the Madding Crowd]]* (1967), abās galveno lomu atveidoja Džūlija Kristija.

Ievērojamus panākumus guvis ar filmu "Pusnakts kovbojs" (1969), kas bija viņa pirmā uzņemtā filma Holivudā. Tā saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvas kategorijās "Labākais režisors" un "Labākā filma". 1970. gados veidojis pazīstamas filmas kā *[[Sunday Bloody Sunday]]* (1971), *[[The Day of the Locust]]* (1975), *[[Marathon Man]]* (1976) un *[[Yanks]]* (1979). Vēlāk veidojis kritiski neveiksmīgu filmu *[[Honky Tonk Freeway]]* (1981), kā arī filmas *[[The Falcon and the Snowman]]* (1985) un *[[Pacific Heights]]* (1990). Lielbritānijā viņam klājās labāk, režisējot filmas, kā *[[Madame Sousatzka]]* (1988) un *[[Cold Comfort Farm]]* (1995). Viņa pēdējā režisētā filma "Nākamā labākā lieta" (*The Next Best Thing*) iznāca 2000. gadā.

## Ārējās saites
Normunds Balodis

**Normunds Balodis** (dzimis ) ir latviešu mūziķis, metālmūzikas bundzinieks, un skaņu režisors.

Balodis ir viens no grupu "Oghre" un "Velns Viņu Zin" dibinātājiem. Abās grupās spēlē bungas. Kopš 2023. gada Balodis ir arī grupas "Zintnieks" bundzinieks.

Gan "Oghre", gan "Velns Viņu Zin" sastāvos Balodis ir saņēmis vairākus Latvijas nozīmes mūzikas apbalvojumus un nominācijas, tai skaitā "Zelta Mikrofona", "GAMMA" un Latvijas Metālmūzikas gada balvas pasākumos.

Divas reizes ar šīm grupām pārstāvējis Latviju un latviešu metāla mūziku Tallinas Mūzikas nedēļā Igaunijā.

Balodis ir arī ilggadējs skaņu režisors un mākslinieks Ģertrūdes ielas teātrī.

## Diskogrāfija

# Lassie the Cat — Fall 2007 (2007)
# Oghre — Gana (2017)
# Velns Viņu Zin — Posts (2018)
# Oghre — grimt (2020)
# Velns Viņu Zin — vvz (2020)
# Oghre — Asni (2024)
# Zintnieks — Ilgas pēc vasaras rītiem (2026)

## Apbalvojumi

## Atsauces
Bergmaņi

**Fon Bergmaņi** () bija Rīgas patriciešu un Vidzemes luterāņu mācītāju dzimta.

## Vēsture
Dzimtas ciltstēvs bija Umurgas draudzes (*Ubenorm*) luterāņu mācītājs Ambrozijs Bergmanis (1641—1677), kurš pēc teoloģijas studijām Kēnigsbergas Universitātē 1667. gadā pārcēlās uz Zviedru Vidzemi un mira tīfa epidēmijas laikā. Viņa dēls tirgotājs Palms Bergmanis (1672—1751) pārcēlās uz dzīvi Rīgā, kur Lielā Ziemeļu kara laikā 1703. gadā viņam piedzima dēls Baltazars Bergmanis (1703—1768). Viņš apprecēja Doma un Pētera baznīcu mācītāja Bartolomeja Depkina (1682—1746) meitu Annu Elizabeti Depkinu un kļuva par Ādažu draudzes mācītāju, viņiem piedzima četri dēli — Baltazars (Ādažu draudzes mācītājs, 1736—1789), Abrozijs (ārsts, 1740—1784), Gustavs (Āraišu, tad Mazsalacas un Rūjienas draudžu mācītājs, 1749—1814) un Liborijs (mācītājs, 1754—1823), kuri bija aktīvi brīvmūrnieki un 1787. gadā ieguva mantojamu dižciltību, kā arī meita Doroteja (1742—1821).

Gustava Bergmaņa dēls Benjamins fon Bergmanis (1772—1856) bija Ērgļu un Rūjienas draudžu mācītājs, bet mazdēls Rihards fon Bergmanis (1805—1878) Rūjienas draudzes mācītājs. Riharda fon Bergmaņa dēls Ernests fon Bergmanis (1836—1907) kļuva par slavenu ķirurgu, bet mazdēls Gustavs fon Bergmanis (1878—1955) par ievērojamu ārstu internistu.

## Galerija

Bergmanis gustavs.jpg|Mācītājs Gustavs Bergmanis 
Liborijs Bergmans (1823).jpg|Mācītājs Liborijs Bergmanis
Ernst von Bergmann 1.jpg|Ķirurgs Ernests Bergmanis
Gustav von Bergmann.jpg|Ārsts Gustavs Bergmanis


## Literatūra
* Ed. v. Bergmann. Des Palm Bergmann Nachkommen 1672-1886. Riga: 1886;
* Ernst v. Bergmann. Von unseren Vorfahren. Berlin: 1896

## Atsauces
Šočikalko

**Šočikalko** () ir senas pirmskolumba pilsētas atliekas, kas atrodas mūsdienu Meksikas Morelosas štata rietumos. 1999. gadā Šočikalko tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 

Vislielāko uzplaukumu Šočikalko piedzīvoja pēc Teotivakanas nopostīšanas, starp 8. un 10. gadsimtu, kad tās iedzīvotāju skaits varētu būt pārsniedzis 50 000. Sevišķu ievērību pelna Šočikalko senvietā saglabājušies tempļu bareljefi.

## Attēlu galerija

Mexico_xochicalco_ballgame.JPG|Bumbu spēles laukums
Xochicalcotempleofinscriptions.jpg|Spalvotās Čūskas templis
Acrópolis_desde_arriba.jpg
Antiguo_juego.JPG


## Ārējās saites
Nostolepis gracilis

***Nostolepis gracilis*** ir klimatiīdu akantodu suga. Tās pārstāvji bija izplatīti Baltijā, Kaļiņingradas apgabalā (Krievija) un Lielbritānijas dienvidos (rietumos no Birmingemas) no augšsilūra (Kaugatumas svīta, Pršidoli) līdz vidusdevonam (Rēzeknes svīta, Eifels). Sugu aprakstīja vācbaltiešu paleontologs Valters Gross 1947. gadā. Šīm zivīm ir zināmas tikai zvīņas. Veseli ķermeņi nav atrasti.

## Apraksts
*N. gracilis* sugai ir maza izmēra zvīņas. To maksimālais platums ir 0,8 mm, bet maksimālais garums ir 0,64 mm. Bet parasti zvīņas ir būtiski mazākas. Zvīņas pamatnes platums parasti ir lielāks par garumu, bet tās forma atgādina šķērseniski izstieptu rombu. Pamatnes platums nekad nesasniedz vainaga platumu, tāpēc vainags nosedz pamatni skatā no augšas. Pamatnes izliekums var stipri variēt. Reizēm ir novērojami atsevišķi subcentrāli izvietoti asinsvadu kanāli, kas no apakšas caurauž pamatni.

Vainaga kakliņš parasti ir stipri sašaurināts un salīdzinoši augsts, taču ir arī izņēmumi ar zemu kakliņu. Kakliņa priekšpusē bieži var redzēt divas līdz četras lielākas atveres. Līdzīgi asinsvadu kanāli ieiet kakliņa aizmugurējā daļā, kur veido cilpas. Vainags ir samērā plakans, nosedz pamatni ar savu apmali un izstiepjas tālu uz aizmuguri plānas lapiņas veidā. Vainaga ornamentējumu veido ribas, kas izvietotas gareniski un daudzmaz paralēli. Šī īpatnība ļauj viegli atšķirt *N. gracilis* no *[[Nostolepis striata]]*. Bieži var sastapt vainagus, kuru ribas lielākā vai mazākā mērā satuvinās aizmugurējā galā. Lielām zvīņām ribas priešējā malā reti kad sazarojas. Ribu skaits parasti ir 6—8. Retāk var sastapt vairāk ribu (ap 12 gab.), no kurām sānos izvietotās var būt ļoti īsas. Vainaga priekšējā mala ir līdzena, daudzmaz atdalīta no ribu ornamentējuma. Malu dzelksnīši uz vainagiem neveidojas. Vainaga virsma ir gluda, un reizēm tik caurspīdīga, ka caur to ir skaidri saskatāmi kaļķainie asinsvadu kanāli.

Zvīņu vainagu priekšējā daļā starp ribām var atrasties sīkas gareniski ovālas formas poras, vai arī viena pora starp centrālajām ribām. Poras ir grūti pamanāmas un tās var ieraudzīt tikai apgaismojot vainagu dažādos leņķos. Reti ir sastopams līdz 5 porām, taču visbiežāk poru uz vainagiem nav, īpaši lielām zvīņām.

## Atsauces
Nacionālais Antropoloģijas muzejs

**Nacionālais Antropoloģijas muzejs** () ir 1964. gadā dibināts nacionālais  muzejs Meksikas galvaspilsētā Mehiko. Muzeja kolekcijā ir vairāk nekā 600 000 antropoloģijas un arheoloģijas artefaktu. Sevišķi ievērojama ir muzeja pirmskoloniālā laika mākslas kolekcija.

## Galerija

Piedra_del_Sol_en_MNA.jpg|Saules akmens
Facade_of_the_Temple_of_the_Feathered_Serpent_(Teotihuacán).jpg|Teotivakanas tempļa rekonstrukcija
2013-12-24_Mictlantecuhtli_anagoria.JPG
Olmeca-Xicalana_murals_from_Cacaxtla.jpg
Reconstruction_of_Tenochtitlan2006.jpg|Lielā tempļa makets
Museo_Nacional_de_Antropología_-_Wiki_takes_Antropología_086.jpg


## Ārējās saites

*
Rietumsumatra

**Rietumsumatra** () ir Indonēzijas pirmās pakāpes administratīvā iedalījuma vienība. Izvietojusies valsts rietumos, aizņem Sumatras salas centrālās daļas rietumkrastu. Iekļauj Mentavaju salas Indijas okeānā. Administratīvi iedalās septiņās pilsētās un divpadsmit apriņķos. Provinces galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Padana. 

## Vēsture
Līdz islāma ienākšanai minankabau apdzīvotajās teritorijās šeit pastāvēja vairākas nelielas karalistes. 17. gadsimtā liela daļa minankabau teritoriju konsolidējās Pagarujunas karalistē, kas bija vasaļattiecībās ar Ačehas sultanātu. Gadsimta beigās minankabau teritorija nonāca Nīderlandes Austrumindijas kompānijas ietekmē. No 1795. līdz 1819. gadam Sumatras rietumu krasts nonāca Lielbritānijas kontrolē, bet vēlāk atgriezās Nīderlandes ietekmē. Šajā laikā radās arī provinces tagadējais nosaukums, kura nīderlandiešu dokumentos tika dēvēta *Hoofdcomptoir van Sumatra's Westkust* — ‘Sumatras rietumkrasta virspārvalde’.

Pēc Indonēzijas neatkarības iegūšanas Rietumsumatra sākotnēji tika iekļauta Sumatras provincē, bet jau pēc četriem gadiem tika izdalīta Centrālās Sumatras provincē. Tagadējās robežās kopš 1957. gada.

## Ekonomika
Provinces ekonomika lielākoties balstīta lauksaimniecībā, pārstrādes rūpniecībā un kalnrūpniecībā.

## Iedzīvotāji
Lielākā daļa iedzīvotāju ir minankabau tautības, kā arī bataki un javieši. Pēc konfesionālās piederības province raksturīga ar lielu musulmaņu (97,4%) īpatsvaru. 2,2% iedzīvotāju ir kristieši, no kuriem 1,3% — protestanti, bet 0,9% — katoļi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aijā (dziesma)

**"Aijā"** ir latviešu mūzikas grupas *[[Sudden Lights]]* dziesma, ar kuru viņi pārstāvēja Latviju 2023. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Liverpūlē, Apvienotajā Karalistē. Dziesma ieguva tiesības pārstāvēt Latviju konkursā pēc uzvaras nacionālajā atlasē *[[Supernova 2023]]*. Viņi piedalījās 1. pusfinālā. Dziesma ieguva 34 punktus un 11. vietu pusfinālā, nekvalficējoties finālam.

## Atsauces
Padana

**Padana** () ir pilsēta un osta Indonēzijā, Rietumsumatras provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Izvietojusies Sumatras rietumu krastā pie Indijas okeāna, salas rietumkrasta lielākā pilsēta. Lielākā daļa iedzīvotāju minankabau tautības, pilsēta ir to kultūras un izglītības centrs. 95,6% iedzīvotāju ir musulmaņi, bet 3.4% — kristieši.

## Vēsture
Kopš 16. gadsimta Padana ir nozīmīgs tirdzniecības centrs, ko kontrolēja Pagarujunas Karaliste un Ačehas sultanāts. Reģionā audzēja piparus un eksportēja uz Indiju un Eiropu. 1663. gadā Padana nonāca Nīderlandes kontrolē un 1680. gadā tika atvērta tirdzniecības pārstāvniecība. 1920. gadā Padanā bija 28 tūkstoši iedzīvotāju, bet 1940. gadā jau ap 50 tūkstošiem. Galvenās eksportpreces bija kafija un kopra. 1950. gados caur Padanas ostu sāka transportēt akmeņogles.

2009. gadā pilsēta cieta Sumatras zemestrīcē, kuras epicentrs atradās okeānā 50 km no krasta. Gāja bojā vairāk kā 300 cilvēku.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nacionālā pils

**Nacionālā pils** () ir 16. gadsimtā uzcelta baroka pils, Meksikas galvaspilsētas Mehiko Konstitūcijas laukumā jeb Sokalo. 

Pils ir federālās izpildvaras, bet kopš 2018. gada arī Meksikas prezidenta oficiālā rezidence. Tās celtniecība uzsākta 1522. gadā pēc acteku galvaspilsētas Tenočtitlanas nopostīšanas. Pils celta vietā, kur atradās Montesumas II rezidence, daļēji izmantojot Montesumas pils daļas celtniecībā. Pirms Meksikas neatkarības šeit rezidēja Jaunspānijas vicekaraļi. Virs pils ieejas atrodas Doloresas zvans, ar kuru Migels Idalgo 1810. gadā iezvanīja Meksikas neatkarības karu. 1920. gadā pilij piebūvēja trešo stāvu. Pils interjeru grezno Djego Riveras sienu gleznojumi.

## Attēlu galerija

Palacio_Nacional_Ciudad_de_México_City.jpg|Doloresas zvans
Patio_Central_en_Palacio_Nacional_Mexico_2019.jpg|Pils pagalms
Diego_Rivera_Mural_Palacio_Nacional_Mexico.jpg|Djego Riveras sienas gleznojums


## Ārējās saites
CHA2DS2–VASc rezultāts

**CHADS<sub>2</sub> rādītājs** un tā atjauninātā versija, **CHA<sub>2</sub>DS<sub>2</sub>-VASc rādītājs**, ir klīniskas prognozēšanas noteikumi, lai novērtētu insulta risku cilvēkiem ar nereimatisku priekškambaru fibrilāciju (AF), izplatīta un nopietna sirds aritmija, kas saistīta ar trombembolisku insultu. Šāds rādītājs tiek izmantots, lai noteiktu, vai ir nepieciešama ārstēšana ar antikoagulācijas terapiju vai antitrombocītu terapiju, jo AF var izraisīt asiņu stāzi augšējos sirds kambaros, izraisot sienas tromba veidošanos, kas var izspiesties asins plūsmā, sasniedzot smadzenes, kur tas pārtrauc asins piegādi smadzenēm un izraisa insultu.

Augsts rādītājs atbilst lielākam insulta riskam, savukārt zems rezultāts atbilst mazākam insulta riskam. CHADS2 rādītājs ir vienkāršs, un tas ir apstiprināts daudzos pētījumos. Klīniskajā lietošanā CHADS2 punktu skaits ir aizstāts ar CHA2DS2-VASc punktu skaitu, kas nodrošina labāku zema riska pacientu stratifikāciju.

## Izmantošana
CHA 2DS2-VASc rādītājs ir plaši izmantots medicīnisks vērtēšanas rīks, ko izmanto, lai ārstiem sniegtu norādījumus par asins škidrināšanas veicināšanu, lai novērstu insultu cilvēkiem ar priekškambaru fibrilāciju (AF).

## CHA<sub>2</sub>DS<sub>2</sub>-VASc
Lai papildinātu CHADS2 punktu skaitu, iekļaujot papildu “insulta riska modifikācijas” riska faktorus, ir ierosināts CHA2DS2-VASc rādītājs.

Klīniskajā lietošanā CHADS2 punktu skaits ir aizstāts ar CHA2DS2-VASc rādītāju, kas nodrošina labāku zema riska pacientu stratifikāciju. CHADS2 rezultātu pārsniedza CHA2DS2-VASc vairākās pacientu grupās, tostarp pacientiem ar AF, kuri saņem ambulatoro plānveida elektrisko kardioversiju.

Tādējādi CHA2DS2-VASc rādītājs ir CHADS2 rādītāja precizējums un paplašina pēdējo, iekļaujot papildu bieži sastopamus insulta riska faktorus, tas ir, vecumu 65–74 gadi, sieviešu dzimumu un asinsvadu slimības. CHA2DS2-VASc vērtējumā arī “75 gadus vecs un vecāks” ir papildu nozīme ar 2 punktiem.

## Vēsture
CHA2DS2-VASc rādītājs ir paplašināts no CHADS2 rādītāja, kas pirmo reizi tika publicēts 2001. gadā.

## Atsauces
Oskars Kasass

**Oskars Kasass Sjēra** (; ) ir spāņu aktieris.

## Biogrāfija
Oskars Kasass dzimis 1998. gada 21. septembrī Barselonā. Kā aktieris debitēja televīzijā 6 gadu vecumā seriālā *[[Abuela de verano]]*, savukārt pilnmetrāžas filmā viņš debitēja 8 gadu vecumā, piedaloties 2006. gada filmā *[[53 días de invierno]]*. Pateicoties līdzībai ar vecāko brāli Mario Kasasu (arī aktieris), viņš dažkārt atveido brāļa atveidotos varoņus jaunībā. Savu pirmo galveno lomu filmā Oskars Kasass ieguva filmā *[[El sueño de Iván]]* (2011).

## Filmogrāfija
**[[Abuela de verano]]* (2005.)
**[[53 días de invierno]]* (2006.)
**[[Los Serrano]]* (2006.—2007.)
**[[The Orphanage (2007 film)|El orfanato]]* (2007.)
**[[Águila Roja]]* (2009.—2016.)
**[[El sueño de Iván]]* (2011.)
**[[Si fueras tú]]* (2017.)
**[[Cuéntame cómo pasó]]* (2018.)
**[[Instinto (TV series)|Instinto]]* (2019.)
**[[Always a Witch|Siempre bruja]]* (2020.)
**[[Jaguar (TV series)|Jaguar]]* (2021.)
**[[Xtreme (film)|Xtremo]]* (2021.)
**[[HollyBlood]]* (2022.)
**[[Últimas voluntades]]* (2022.)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā tīmekļa vietne

*
Mentavaju salas

**Mentavaju salas** () ir Indonēzijai piederoša salu grupa Indijas okeānā. Administratīvi ietilpst Rietumsumatras provincē; veido atsevišķu apriņķi. Lielākā apdzīvotā vieta ir apriņķa centrs Tuapedžata (5756 iedzīvotāji) Siporas salā. Lielākā daļa iedzīvotāju ir mentavaji.

## Ģeogrāfija
Salas izvietojušās Indonēzijas rietumdaļā, pieder Lielajām Zunda salām. 100 km platais Mentavaju šaurums tās atdala no Sumatras austrumos. Lielākās salas ir Siberuta (3838 km²), Pagai Selatana (861 km²), Sipura (652 km²) un Pagai Utara (603 km²); kopā arhipelāgā ietilpst 99 salas. Salu reljefs paugurains, augstākais punkts ir Simatombotombo kalns  vjl Siberutas salā. Salās valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži.

Pēc 2004. gada Indijas okeāna zemestrīces seismiskā aktivitāte zem arhipelāga ievērojami palielinājusies. 2010. gada 26. oktobrī 7,7 magnitūdu zemestrīce izraisīja cunami, kas nogalināja vismaz 449 cilvēkus un vairākus simtus atstāja bez pajumtes.

## Atsauces

## Ārējās saites
2010: Kontakta gads

**"2010: Kontakta gads"** () ir 1984. gada ASV zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors, producents un scenārija autors ir Pīters Haiamss. Filma ir turpinājums Stenlija Kubrika 1968. gada filmai "2001: Kosmosa odiseja" un ir balstīta uz Artura Klārka 1982. gada romānu *[[2010: Odyssey Two]]*. Filmā galvenās lomas atveido Rojs Šaiders, Džons Litgovs, Helēna Mirena un Bobs Balabans, kā arī Kīrs Dallijs un Daglass Reins, kas atveidoja savas lomas no pirmās filmas.

Filma stāsta par ASV-PSRS kopīgu misiju uz Jupiteru, lai noskaidrotu, kas ir noticis ar *Discovery One* kosmosa kuģi un HAL 9000.

Filmas "2010: Kontakta gads"' pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Metro-Goldwyn-Mayer]]*. Lai gan filma nav iemantojusi tādu slavu un atpazīstamību kā Kubrika "2001: Kosmosa odiseja", tā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Filma saņēma piecas Amerikas Kinoakadēmijas balvas nominācijas kategorijās "Labākais mākslinieka darbs", "Labākie kostīmi", "Labākais grims un matu sakārtojums", "Labākā skaņa" un "Labākie vizuālie efekti".

## Atsauces

## Ārējās saites
Roberto Bolanjo

**Roberto Bolanjo Avaloss** (; dzimis , miris ) bija čīliešu rakstnieks, rakstījis romānus, īsos stāstus un dzeju.

Bolanjo pazīstamākie darbi ir romāni "Mežonīgie detektīvi" (*Los detectives salvajes*, 1998) un "2666" (*2666*, 2004), kas tika izdota vienu gadu pēc viņa nāves.

*[[The New York Times]]* Bolanjo nodēvēja par "nozīmīgāko savas paaudzes Latīņamerikas literāro balsi". Gan rakstnieku, gan literatūras kritiķu vērtējumā Bolanjo ir viens no 20. gadsimta izcilākajiem Latīņamerikas autoriem, salīdzinot viņu ar Horhi Luisu Borhesu un Hulio Kortasaru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sanhuana (Argentīna)

**Sanhuana** () ir pilsēta Argentīnā, Sanhuanas provinces lielākā pilsēta un administratīvais centrs. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 109 123 iedzīvotāji, savukārt aglomerācijā 453 000 iedzīvotāji.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mersa

**Mersa** () ir pilsēta Diseldorfas apgabalā, Ziemeļreinā-Vestfālenē, Vācijā. Pilsētā 2021. gadā dzīvoja 103 725 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas Reinas upes kreisajā krastā, tuvu Diseldorfas pilsētai.

## Cilvēki
Mersā ir dzimuši:

* Kristians Ērhofs (Christian Ehrhoff, 1982—) — hokejists

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Gundars Mežinskis

**Gundars Mežinskis** (dzimis 1953. gada 14. februārī) ir habilitētais doktors,  profesors, silikātu materiālu tehnoloģiju vadošais pētnieks augsttemperatūras materiālu un plazmas tehnoloģiju jomā, kā arī viens no nanomateriālu un sola-gela pārklājumu mācību kursu pamatlicējiem.

## Biogrāfija
Gundars Mežinskis dzimis 1953. gadā Rīgā, 1971. gadā beidzis Rīgas 36. vidusskolu (mūsdienās Rīgas Teikas vidusskola), 1976. gadā absolvējis Rīgas Tehnisko universitāti.

## Karjera
Mežinska karjera veidojās Rīgas Tehniskajā universitātē. No 1994. līdz 1998. gadam viņš bija docents, specializējās silikātu materiālu tehnoloģijās. No 1994. līdz 2009. gadam bija vadošais pētnieks Stikla un keramikas zinātniski pētnieciskajā laboratorijā. Darbojies kā Silikātu materiālu tehnoloģijas profesora grupas vadītājs (1999—2002). No 2010. līdz 2013. gadam bija vadošais pētnieks Silikātu, augsttemperatūras un neorganisko nanomateriālu tehnoloģijas katedrā, bet no 2014. līdz 2021. gadam bija šīs katedras vadītājs. No 2018. līdz 2021. gadam bijis RTU Silikātu materiālu institūta vadītājs.

Ir izstrādājis 47 mācību kursus neorganisko un nanomateriālu tehnoloģijās. Ķīmijā, ķīmijas tehnoloģijās un biotehnoloģijā izstrādājis 35 kursus, fizikā, materiālzinātnē, matemātikā un statistikā — 76 mācību kursus. Vadījis bakalaura, maģistra darbus, izveidojis un vadījis konferenci *BaltSilica 2018* un bijis zinātniskās komitejas loceklis.

## Publikācijas
SCOPUS datubāzē indeksēti 57 raksti, bez tam publicēti 27 citi raksti un konferenču krājumi. Recenzents zinātniskos
žurnālos un rakstu krājumos: *Journal of Sustainable Architecture and Civil Engineering*, “Materiālzinātne un lietišķā ķīmija” u.c. Dažādas publikācijas, zinātniskie raksti, kuri ir indeksēti *[[Web of science]]*, *AD Scientific Index 2023* un citās indeksētās datu bāzēs. Ir arī saņemti dažādi patenti saistībā ar nanomateriāliem. Gundars Mežinskis ir meklējis pielietojumu Latvijas iežiem un to izmantošanai rūpniecībā.

## Sasniegumi un apbalvojumi
* 2013. gadā saņēmis Paula Valdena medaļu.
* 2015. gadā saņēmis goda nosaukumu "RTU Gada zinātnieks".
* 2016. gadā saņēmis Latvijas Zinātņu akadēmijas prezidenta atzinību par jaunu materiālu un tehnoloģiju izstrādi saules kolektoriem.
* 2017. gadā saņēmis RTU goda darbinieka nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Gundars MEZINSKIS
Simelue

**Simelue** (, ) ir Indonēzijai piederoša sala Indijas okeānā. Administratīvi ietilpst Ačehas reģionā, kur veido atsevišķu apriņķi. Lielākā apdzīvotā vieta ir Sinabana (28 927 iedzīvotāji) salas dienvidaustrumos. Lielākā daļa iedzīvotāju ir simaluri, kas radniecīgi tālāk dienvidos esošās Niasas salas iedzīvotājiem.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Indonēzijas rietumdaļā, 130 km platais Mentavaju šaurums to atdala no Sumatras krasta austrumos. Piekrastē vairākas mazākas saliņas, kas administratīvi pakļautas Simelues apriņķim. Salas reljefs paugurains, valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži. 

## Vēsture
Sala eiropiešiem vēsturiski zināma kā Vepru sala (*Hog Island*), kur piestāja kuģi, kas meklēja ostas Sumatras rietumkrastā garšvielu iepirkšanai.

2004. gada Indijas okeāna zemestrīces epicentrs atradās tieši pie salas dienvidu krasta 30 km dziļumā, un salas rietumu krasts pacēlās par 2 metriem. Lai arī zemestrīces izraisītais cunami nodarīja ievērojamus postījumus, salā gāja bojā tikai seši cilvēki — pēc postošās 1907. gada zemestrīces salas iedzīvotājiem bija izveidojusies tā sauktā *smong* zinība, kas noteiktu pazīmju gadījumā lika steigšus meklēt augstāku vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Siberuta

**Siberuta** () ir Indonēzijai piederoša sala Indijas okeānā, Mentavaju salu lielākā sala. Administratīvi ietilpst Rietumsumatras provinces Mentavaju salu apriņķī. Lielākā apdzīvotā vieta ir Muarasiberuta (5756 iedzīvotāji) salas dienvidaustrumos. Lielākā daļa iedzīvotāju ir mentavaji.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Indonēzijas rietumdaļā starp Batu salām ziemeļrietumos un Sipuru dienvidaustrumos. 100 km platais Mentavaju šaurums to atdala no Sumatras austrumos. Piekrastē vairākas mazākas saliņas. Salu reljefs paugurains, augstākais punkts ir Simatombotombo kalns  vjl. Salās valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži. Salas rietumu daļu kopš 1993. gada aizņem 1905 km² lielais Siberutas nacionālais parks, kurā cita starpā mīt četras endēmas primātu sugas — Pagaju makaka, mentavaju langurs, Klosa gibons un cūkastes langurs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Aleksandrs Volkanovskis

**Aleksandrs Volkanovskis** (, dzimis 1988. gada 29. septembrī) ir profesionāls jauktās cīņas mākslas (MMA) cīkstonis no Austrālijas. Profesionālā līmenī viņš cīnās kopš 2012. gada, pazīstams ar dalību UFC cīņu organizācijas turnīros. No 2019. gada līdz 2024. gadam bija UFC Pusvieglā svara čempions.2025. gada 12. aprīlī otrreiz izcīnīja pusvieglā svara kategorijas čempiona titulu. Ieņem 7. vietu oficiālajā UFC rangā starp labākajiem cīnītājiem neatkarīgi no svara kategorijas (*pound-for-pound*). Pirms debijas UFC Volkanovskis 2015. gadā sacentās kā profesionāls bokseris.

## Jaukta cīņas mākslas karjera

Sākot kā amatieris vidējā svarā un panākot 4:0, pirms kļuva par profesionāli, Volkanovskis ir cīnījies dažādās MMA organizācijās Okeānijas reģionā Āzijā no 2012. gada līdz 2016. gada jūlijam, pirms parakstīja līgumu ar UFC. Viņš ieguva ''Pacific Xtreme Combat'' (PXC) titulu un divus Austrālijas cīņas čempionāta (AFC) titulus svarā. Pirms pievienošanās UFC Volkanovskis ar 10 uzvarām pēc kārtas sasniedza rekordu 13:1.

Gruzīnu spāņu cīkstonim Ilijam Topurijam atbrīvojot titulu, Volkanovskis 2025. gada 12. aprīlī UFC 314 turnīrā cīnījās ar brazīlieti Djego Lopesu par vakanto UFC pusvieglā svara čempiona titulu. Viņš uzvarēja cīņā ar vienbalsīgu tiesnešu lēmumu. Šī cīņa viņam nopelnīja vēl vienu Nakts labākās cīņas balvu. 36 gadu vecumā viņš ir pirmais vīrietis UFC cīkstonis, kurš ieguvis titulu, būdams vecāks par 35 gadiem, gan visvieglākā, gan pusvieglā svara divīzijās.

## Personiskā dzīve
Volkanovskis ir precējies, viņam ir divas meitas. Viņš parādījās kā treneris amatieru MMA realitātes šovā *Malaysia Invasion*. Viņa tēva maķedoniešu un mātes grieķu tautību izcelsmes dēļ viņš izmanto iesauku "Lielais", atsaucoties uz Aleksandru Lielo, apgalvojot, ka viņa "tēvs ir maķedonietis un māte ir grieķiete", kas veido viņa identitāti un etniskās saknes.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Alexander 'The Great' Volkanovski Official Site 
* Alexander Volkanovski | UFC
* Alexander
Antikoagulants

**Antikoagulanti**, ko parasti sauc par **asins šķidrinātājiem**, ir ķīmiskas vielas, kas novērš vai samazina asins koagulāciju, pagarinot recēšanas laiku. Daži no tām dabiski sastopami dzīvniekos, kas ēd asinis, piemēram, dēles un odi, kur tie palīdz uzturēt koduma vietu pietiekami ilgi nesarecējušu, lai dzīvnieks varētu iegūt asinis. Kā medikamentu klase, antikoagulantus lieto trombozes traucējumu terapijā. Perorālos antikoagulantus (OAK) daudzi cilvēki lieto tablešu vai tablešu veidā, un slimnīcās tiek izmantotas dažādas intravenozas antikoagulantu zāļu formas. Dažus antikoagulantus izmanto medicīnas iekārtās, piemēram, paraugu mēģenēs, asins pārliešanas maisos, sirds-plaušu uzturēšanas iekārtās un dialīzes iekārtās. Viens no pirmajiem antikoagulantiem, varfarīns, sākotnēji tika apstiprināts kā rodenticīds.

Antikoagulanti ir cieši saistīti ar prettrombocītu līdzekļiem un trombolītiskiem līdzekļiem, manipulējot ar dažādiem asins koagulācijas ceļiem. Precīzāk, prettrombocītu zāles ierobežo trombocītu agregāciju (saķeršanos), turpretim antikoagulanti kavē specifiskus koagulācijas kaskādes ceļus, kas notiek pēc sākotnējās trombocītu agregācijas, bet pirms fibrīna un stabilu agregētu trombocītu produktu veidošanās.

Biežākie antikoagulanti ir varfarīns un heparīns.

## Skatīt arī
* CHA2DS2–VASc skala
* Hiperkoagulācija grūtniecības laikā

## Atsauces

## Ārējās saites
Tivi salas

**Tivi salas** () vai **Ratuati Irara** ( vai *Ratuwati Yinjara* — ‘Divas salas’) ir salu grupa Austrālijas ziemeļos. Administratīvi ietilpst Ziemeļu teritorijā, veido atsevišķu Tivi salu reģionālo padomi. Lielākā apdzīvotā vieta ir Vurrumijana Batērsta salā, bet pašvaldības centrs — Milikapiti Melvila salā.

## Ģeogrāfija
Salas izvietojušās Austrālijas ziemeļu piekrastē. Ziemeļos tās apskalo Arafuru jūra, rietumos — Timoras jūra, dienvidrietumos — Bīgla līcis, bet dienvidaustrumos — Van Dīmena līcis. Dandasa šaurums austrumos to atdala no Koburga pussalas, bet Klerensa šaurums dienvidos — no kontinenta. Salu grupa sastāv no divām galvenajām salām — Melvila salas (5786 km²) un Batērsta salas (2600 km²), ko atdala 1 km platais Epslija šaurums, kā aŗī deviņām mazākām saliņām. Salas līdzenas, augstākais punkts ir Valtera kalns 102 m vjl Melvila salā.

Salās valda tropisks musonu klimats. Vietējie iedzīvotāji gadā izšķir trīs sezonas — sauso (dūmu sezonu), uzkrāšanas (augsts mitrums) un negaisu sezonu. Salās novērojams īpatnējs meteoroloģisks fenomens, kad no novembra līdz decembrim un no februāra līdz martam praktiski katru dienu ir spēcīgi pērkona negaisi, kas stiepjas līdz pat  augstumam un novērojami pat  attālajā Dārvinā.

Salas ir izolētas no kontinenta kopš pēdējā ledus laikmeta. Tās klāj galvenokārt eikaliptu meži, kā arī nelieli lietusmeži. Daudz endēmo augu un dzīvnieku sugu, tajā skaitā 36 endēmas zīdītāju sugas. Visa salu teritorija noteikta par putniem nozīmīgu vietu.

## Vēsture
Salas apdzīvotas jau kopš 40 000 gadu tālas senatnes, bet vietējo iedzīvotāju mutvārdu leģendas attiecinātas uz 7000 gadu tālu senatni. Leģendās atrodamas norādes par kādreiz ar kontinentu vienoto salu nošķiršanu pēcleduslaikmeta plūdos. Tiek uzskatīts, ka vēl pirms eiropiešu ierašanās saliniekiem bijuši kontakti ar Makasaras tirgotājiem. 

Pirmie eiropieši, kas apmeklēja salu, bija holandieši 1705. gada 30. aprīlī. 1824. gadā britu kapteinis Gordons Brēmers (*Gordon Bremer*) salas pasludināja par Lielbritānijas īpašumu. Brēmers 1824. gada septembrī salās nodibināja arī pirmo eiropiešu apmetni, kas bija pirmā Austrālijas ziemeļos, bet tā tika pamesta jau pēc pieciem gadiem. Sākotnēji salas tika pasludinātas par Jaundienvidvelsas kolonijas daļu, bet 1863. gadā tās pārņēma Dienvidaustrālijas kolonija. 1911. gadā Batērsta salā tika nodibināta pirmā kristiešu misija.

1978. gadā tiesības uz salu zemi tika nodotas Tivi aborigēnu kopienai, bet 2001. gadā nodibināta vietējā pašvaldība.

## Iedzīvotāji
Lielākā daļa salas iedzīvotāju (82%) pieder aborigēnajai tivi tautai. Tivi ir viena no nedaudzajām Austrālijas aborigēnu tautām, kas sadzīvē joprojām visās vecuma grupās kā pamatvalodu lieto tivi valodu. Angļu valodu ikdienā lieto ap 10% iedzīvotāju. Pēc reliģiskās piederības 84% formāli ir katoļi, bet plaši izplatīti tradicionālie ticējumi un paražas.

Galvenās ekonomikas nozares salās ir mežrūpniecība un derīgo izrakteņu ieguve.

## Atsauces

## Ārējās saites
Šamahi astrofizikas observatorija

thumb|right|200px|''Carl Zeiss AG'' teleskopa ēka
**Nasir al-Dina al-Tusi Šamahi astrofizikas observatorija** () ir astrofizikas observatorija Azerbaidžānā, Šamahi pilsētas nomalē, Lielajā Kaukāzā kalnu dienvidu nogāzēs, 1500 m augstumā. To pārvalda Azerbaidžānas Nacionālā Zinātņu akadēmija. Observatorija dibināta 1960. gadā. Tā ir nosaukta viduslaiku persiešu astronoma Nasir al-Dina al-Tusi vārdā.

Observatorijas kompleksā ir centrālā ēka, viesnīca un celtnes ar astronomiskajiem instrumentiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Šamahi observatorijas oficiālā mājaslapa
Melvila sala (Austrālija)

**Melvila sala** () vai **Jermalnera** () ir sala Austrālijas ziemeļos, Tivi salu grupas lielākā un Austrālijas otra lielākā sala. Administratīvi ietilpst Ziemeļu teritorijas Tivi salu reģionālajā padomē. Lielākā apdzīvotā vieta ir pašvaldības centrs Milikapiti salas ziemeļrietumos.

## Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Austrālijas ziemeļu piekrastē. Ziemeļos to apskalo Arafuru jūra, bet dienvidaustrumos — Van Dīmena līcis. Dandasa šaurums austrumos to atdala no Koburga pussalas, Klerensa šaurums dienvidos — no kontinenta. Ap  platais Epslija šaurums rietumos Melvila salu atdala no Tivi salu otras lielākās Batērsta salas. Sala līdzena ar lēzeniem pauguriem, augstākais punkts ir Valtera kalns 102 m vjl.

Salā valda tropisks musonu klimats. Tā ir izolēta no kontinenta kopš pēdējā ledus laikmeta. To klāj galvenokārt eikaliptu meži, kā arī nelieli lietusmeži. Daudz endēmo augu un dzīvnieku sugu, tajā skaitā 36 endēmas zīdītāju sugas. Visa salas teritorija noteikta par putniem nozīmīgu vietu.

## Vēsture
Sala apdzīvota jau kopš 40 000 gadu tālas senatnes. Pirmie eiropieši, kas apmeklēja salu, bija holandieši 1705. gada 30. aprīlī. 1818. gadā Tivi salas pētīja britu ceļotājs Filips Pārkers Kings (*Phillip Parker King*) un nodēvēja salu par godu Britu Admiralitātes lordam Robertam Dandasam, Melvilas 2. vikontam (*Robert Dundas, 2nd Viscount Melville*).

1824. gadā britu kapteinis Gordons Brēmers (*Gordon Bremer*) Tivi salas pasludināja par Lielbritānijas īpašumu. Brēmers 1824. gada septembrī Melvila salas ziemeļrietumos nodibināja arī pirmo eiropiešu apmetni Fortdandasu, kas bija pirmā Austrālijas ziemeļos, bet tā tika pamesta jau pēc pieciem gadiem.

1978. gadā tiesības uz Tivi salu zemi tika nodotas aborigēnu kopienai, bet 2001. gadā nodibināta vietējā pašvaldība.

## Atsauces

## Ārējās saites