open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jurijs Daņilovičs

**Jurijs (Georgijs) Daņilovičs** (; dzimis 1281. gadā, miris ) bija 2. Maskavas kņazs no 1303. līdz 1325. gadam, 18. Vladimiras lielkņazs no 1318. līdz 1322. gadam un Novgorodas kņazs no 1322. līdz 1325. gadam.

Jurijs Daņilovičs bija pirmā Maskavas kņaza, Aleksandra Ņevska jaunākā dēla Daņiila Aleksandroviča (1261-1303) vecākais dēls. Pirms tam pārvaldot Perejaslavu, pēc tēva nāves sāka valdīt Maskavā. Cīnījās par ietekmi ar Tveras kņazu, no 1305. līdz 1318. gadam - Vladimiras lielkņazu Mihailu Jaroslaviču. 1317. gadā apprecēja hana Uzbeka māsu Končaku. 1318. gadā Jurijs Daņilovičs tika iecelts par Vladimiras liekņazu, kad Zelta Ordas hans Uzbeghans izsauca Mihailu Jaroslaviču uz Jauno Saraju. 

1321. gadā Jurijs Daņilovičs neatdeva Tverā iekasētās nodevas Ordai, tāpēc Uzbeghans 1322. gadā par Vladimiras lielkņazu iecēla Tveras kņazu Dmitriju Bargās Acis. Jurijs Daņilovičs tikmēr devās uz Novgorodu, kur ieņēma kņaza troni. 1232. gadā viņš nodibināja Orešekas cietoksni un noslēdza Orehovas miera līgumu ar Zviedriju. 1325. gadā Jurijs Daņilovičs ieradās Zelta Ordā, kur to strīdā nogalināja Dmitrijs Bargās Acis.

## Ārējās saites
Santjago Botero

**Santjago Botero Ečeverrjs** (; dzimis  Medeljinā) ir bijušais profesionālais Kolumbijas šosejas riteņbraucējs. Viņa profesionālā karjera ilga no 1996. līdz 2010. gadam, šajā laikā viņš piedalījās trijās *[[Tour de France]]* un četrās *[[Vuelta a España]]* sacensībās. Viņa lielākie panākumi bija uzvara *Tour de France* kalnu braucēja klasifikācijā un Pasaules čempionātā individuālajā braucienā.

Lielāko daļu savas karjeras viņš pārstāvēja *[[Comunidad Valenciana (riteņbraukšanas komanda)|Kelme]]* komandu, bet 2003. gadā pievienojās *[[Team Telekom]]*. Viņa iepriekšējais sniegums jaunajā komandā vairs netika atkārtots un komandas vadība vainoja viņu treniņu disciplīnas trūkumā, bet pats braucējs apgalvoja, ka viņam ir veselības problēmas. 2004. gada oktobrī viņš pievienojās *[[Phonak (riteņbraukšanas komanda)|Phonak]]*. Šīs komandas sastāvā viņš uzvarēja 2005. gada *[[Tour de Romandie]]*. 2006. gadā bija iesaistīts dopinga skandālā, taču diskvalifikāciju nesaņēma.

2008. gada sezonā Botero pievienojās ASV komandai *Rock Racing*. Botero karjeru noslēdza Kolumbijas komandā *Indeportes Antioquia-IDEA-FLA-Lotería de Medellín*. Šobrīd viņš ir *[[UCI Continental]]* komandas *Gobernacion de Antioquia-Indeportes Antioquia* menedžeris.

Šobrīd viņš ar ģimeni dzīvo gan Kolumbijā, gan Madridē, Spānijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Cipardati

**Cipardati** jeb **digitālie dati** () ir informācija, ko var pārraidīt kā impulsu jeb signālu plūsmu, kurā signāls atbilst ciparam viens, bet signāla trūkums — ciparam nulle. Pārraidāmā informācija tiek kodēta ar ciparu nulle un viens bezgalīgi daudzām kombinācijām ar šo ciparu virknēm.

Atbilstošie impulsi var būt, piemēram, elektriski vai optiski gaismas impulsi. Tos pārraida pa kabeļu vai bezkabeļu tīkliem. Gaismas impulsus pārvada pa speciāliem optiskās šķiedras kabeļiem, pa kuriem lielu daudzumu informācijas var droši un bez zudumiem pārvadīt lielā attālumā.

## Atsauces
Zobrats

thumbnail|Divu zobratu griešanās
**Zobrats** ir plaši izmantota mašīnu un mehānismu detaļa. Tas ir viens no vienkāršākajiem mehānismiem. Zobratus izmanto zobratu pārvados, kas pārvada rotācijas kustību no vienas vārpstas uz otru, mainot arī rotācijas ātrumu jeb apgriezienu skaitu laika vienībā.

Ja, piemēram, sazobē atrodas mazs zobrats ar lielu zobratu, tad lielais zobrats griežas lēnāk nekā mazais. Zobratus izmanto pulksteņos, transportlīdzekļu pārnesumkārbās, rūpnīcu darbmašīnās un citur.
Akreditācija

**Akreditācija** (no  — 'uzticēt') ir oficiāla atzinuma sniegšana par kādas juridiskas vai fiziskas personas kompetenci veikt noteiktus uzdevumus. Akreditācijā var saņemt pilnvaru būt par oficiālu pārstāvi, piemēram, diplomātu ārvalstīs vai žurnālistu kādā pasākumā.

Akreditācija ir arī vēstnieka oficiālā stādīšanās priekšā kādas valsts pirmajai personai, kurā viņš ir pilnvarots pildīt savus pienākumus.

## Ārējās saites
Latvijas Radio 5

**Latvijas Radio 5 — Pieci.lv** ir Latvijas Radio nacionālās apraides sabiedriskā radiostacija jauniešu auditorijai. Latvijas Radio 5 — Pieci.lv ir jauniešu sabiedriskais medijs, kas apvieno subkultūru, dzīvesstila un arī informācijas viedokļu līderus, tādējādi veidojot sabiedriskā medija platformu, piedāvājot izklaidējošu, izglītojošu un informējošu saturu. Tīkls sastāv no deviņām tikai internetā dzirdamām stacijām un vienas valsts mēroga FM stacijas.

 Latvijas Radio 5 – Pieci.lv pirmo reizi piedalījās un ieguva pirmo vietu Eiropas Radio čempionātā, kas norisinājās Milānā. Šī ir pirmā radiostacija no Latvijas, kas ieguvusi čempiona titulu. Čempionātā Pieci.lv pārstāvēja Toms Grēviņš un Marta Līne.

2015. gadā **Latvijas Radio 5** kļuva par Latvijas Vikipēdijas maratona partneri.

## Vēsture
Par Latvijas Radio 5 izveidi tika paziņots 2013. gada 14. jūlijā. Pirmā stacija, kas uzsāka darbu, bija Pieci Koncerti, kura ekskluzīvi atskaņoja ierakstus no tā gada Positivus festivāla Salacgrīvā. 2014. gada 31. martā Pieci.lv uzsāka apraidi 93,1 megaherca (MHz) FM frekvencē.

### Latvijas Top 40

2015. gada 11. janvārī pirmoreiz ēterā izskanēja Arta Volfa vadītais Latvijas Top 40. Šis tops tiek veidots apkopojot Latvijā populārāko Top 40 formāta radiostaciju (European Hit Radio, Radio SWH, Star FM, Capital FM un Pieci.lv) iknedēļas *airplay* datus un klausītākās dziesmas *[[Spotify]]*, *[[Deezer]]* un Draugiem.lv mūzikas straumēšanas pakalpojumos.

## Kanāli
Pieci.lv tiešsaistē un mobilajā lietotnē piedāvā vairākus kanālus
* Pieci Latvieši — kanāls, kurā skan mūzika tikai latviešu mūziķu izpildītas dziesmas.
* Pieci Hiti — kanāls, kurā skan šī brīža populārākā mūzika.
* Pieci Rīti — kanāls, kurā visas dienas garumā var klausīties pieci.lv rīta programmas atkārtojumus.
* Pieci Atklājumi — kanāls, kurā skan topošie hiti.
* Pieci Latgalieši — kanāls, kurā skan latgaliešu radīta mūzika.
*Krimināli Ekselents Radio — kanāls, kurā skan latviešu estrādes "zelta" skaņdarbi no 20. gadsimta 70.-80. gadiem.
*Pilnīgs Simts — kanāls, kurā skan 100 nozīmīgākās latviešu dziesmas.

## Apraide
thumb|200px|Latvijas radio 5 sākotnējais logo, 2013. gadā.

## Skatīt arī
* Dod pieci
* Latvijas Radio

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* 
* 
* 
*
Korģe

**Korģe** (arī **Kerbe**, **Korba**, **Korga**, **Korģene**, **Korģupīte**) ir Salacas kreisā krasta pieteka Limbažu novadā, viena no lielākajām Salacas pietekām. Izteka uz dienvidrietumiem no Ungurpils. Tek rietumu virzienā. Lielākā pieteka - Korģīte. Ietek Salacā augšpus Vecsalacas. Korģi šķērso valsts autoceļi V116 (Ungurpils–Pāle), V117 (Ezerkrogs–Pavāri–Ungurpils) un divreiz P12 (Limbaži–Salacgrīva). Tās krastos atrodas Korģene.

Pateicoties upes labajam ekoloģiskajam stāvoklim, tika atklāts, ka šajā upē potenciāli var gatavot pērleņu reintrodukcijas vietas. Upes ziemeļu daļā ir veikta vidēji intensīva meliorācija, kas mainījusi Korģes hidroloģisko režīmu. Korģes ūdeņu kvalitāte nedaudz pārsniedz standartus pērleņu audzēšanai uz slāpekļa daudzumu.

## Atsauces
Roberts Pflūgs

**Roberts Augusts Pflūgs** (; dzimis , miris ) bija vācu izcelsmes arhitekts. Pēterburgas Mākslas akadēmijas īstenais loceklis (1870).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1832. gadā Pēterburgā tirgotāja Jūlija Pflūga ģimenē. Studējis Pēterburgas Tehnoloģiskajā institūtā un Pēterburgas Mākslas akadēmijā. 1863. gadā sācis dzīvot Rīgā. No 1869. līdz 1875. gadam docējis Rīgas Politehnikumā. Kopā ar Jāni Frīdrihu Baumani projektējis Vidzemes bruņniecības namu Rīgā (pašreizējais Saeimas nams), vadījis tā būvdabus. Pēc Pflūga projekta ir tapušas vairākas pareizticīgo baznīcas visā Latvijā, tai skaitā Rīgas Kristus Piedzimšanas pareizticīgo katedrāle. Vēl ir projektējis vairākus dzīvojamos namus, Sarkano spīķeru noliktavas Rīgā.

## Galerija

Flickr - Saeima - 4.maijs Saeimā (6).jpg|Vidzemes bruņniecības (tagad Saeimas) nams. (Kopā ar J. Baumani).
Cathedral of the Nativity of Christ in Riga.jpg|Kristus piedzimšanas pareizticīgo katedrāle


## Atsauces

## Ārējās saites
*
Popova

**Popova v.n. jūras hidrometeoroloģiskā krasta stacija** () ir Krievijas (agrāk — PSRS) vissezonas polārā meteostacija Arktikā, Karas jūras piekrastē. Izvietojusies neapdzīvotās Belijas salas ziemeļrietumu galā Rogozina attekas austrumu krastā. Stacija izveidota 1933. gada novembrī kā **Ostrovbelija**, 1972. gadā pārdēvēta par godu bijušajam Amdermas meteocentra vadītājam Mihailam Popovam *(Михаил Владимирович Попов)*. Stacija vairākkārt pārvietota par vairākiem desmitiem metru tālāk iekšzemē sakarā ar attekas krasta nobrukšanu. Vairākkārt degusi, pēdējoreiz atjaunota 2002. gadā.

Meteostacijā tiek veikti meteoroloģiskie un hidroloģiskie novērojumi; agrāk tika veikta plaša novērojumu programma, ieskaitot aeroloģiju un raķešu zondēšanu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Филателистический музей и библиотека. ПОЛЯРНЫЕ СТАНЦИИ И ЭКСПЕДИЦИИ СССР В АРКТИКЕ 
* POLAR FOUNDATION 
* НЭС "Михаил Сомов" пойдёт на Тамбей.
824. gads

**824. gads** () bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.

## Notikumi
* Arābi nodibina Grieķijas pilsētu Irakliju, lai būtu bāzes vieta no kuras veikt pirātiskus uzbrukumus Bizantijai.
823. gads

**823. gads** () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.

## Notikumi
* Dibināta Irānas pilsēta Mešheda.

## Dzimuši
* Kārlis II Plikgalvis,  Karolingu dinastijas valdnieks un Rietumu imperators (miris 877.)
822. gads

**822. gads** () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.

## Notikumi
* Notiek neveiksmīgs uzbrukums Bizantijas galvaspilsētai Konstantinopolei.
Marks Hemils

**Marks Ričards Hemils** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, balss aktieris un rakstnieks.

Vislabāk pazīstams ar Lūka Debesgājēja lomu "Zvaigžņu karu" oriģinālajā triloģijā — "Jaunā cerība", "Impērija dod atbildes triecienu" un "Džedu atgriešanās", par lomu otrajā un trešajā triloģijas filmā saņēmis Saturna balvu kā labākais aktieris. Marks Hemils Debesgājēja lomu saglabāja arī "Zvaigžņu karu" trešajā triloģijā. Tāpat ir filmējies 1980. gada filmā *[[The Big Red One]]*. Nākamajās desmitgadēs kļuvis par pazīstamu balss aktieri, ieskaņojis arī Džokeru vairākās Betmena filmās, televīzijas seriālos un videospēlēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kerija Fišere

**Kerija Frensisa Fišere** (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu aktrise, romānu rakstniece, scenāriste.

Dzimusi dziedātāja Edija Fišera un aktrises Debijas Renoldsas ģimenē.

Vislabāk pazīstama ar princeses Lejas lomu "Zvaigžņu karu" oriģinālajā triloģijā: "Jaunā cerība", "Impērija dod atbildes triecienu" un "Džedu atgriešanās". No 2005. līdz 2016. gadam ieskaņoja Endželu animācijas seriālā "Mana trakā ģimene". Ir sarakstījusi vairākas grāmatas. Pēc pusautobiogrāfiskā romāna *Postcards from the Edge* motīviem ir tikusi uzņemta tāda paša nosaukuma filma, kuras scenāriju arī sarakstījusi pati Fišere. Fišere atveidoja Lejas lomu arī 2015. gada filmā "Zvaigžņu kari: Spēks mostas".

2016. gada 23. decembrī atpakaļceļā no Londonas uz Losandželosu piecpadsmit minūtes pirms nolaišanās lidostā Fišere pārcieta sirds apstāšanos. Viņu nogādāja slimnīcā, kur 27. decembrī viņa nomira (60 gadu vecumā). Nākamajā dienā no insulta nomira arī Fišeres māte Debija Renoldsa.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Hobits: Piecu armiju kauja

**"Hobits: Piecu armiju kauja"** () ir 2014. gada ASV fantāzijas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Pīters Džeksons.

Šī ir trešā un pēdējā daļa "Hobita" filmu sērijā, kuras sižets veidots pēc Džona Ronalda Rūela Tolkīna romāna "Hobits". Filmā galvenās lomas attēlo Ians Makellens, Martins Frīmens, Ričards Armitedžs, Evandželīna Lilī, Lī Peiss, Lūks Evanss, Benedikts Kamberbačs, Džeimss Nesbits, Kens Skots, Keita Blanšeta, Ians Holms, Kristofers Lī, Hugo Vīvings, Orlando Blūms.

Filmas pirmizrāde notika  Londonā.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Pauls Vahtsmuts

**Pauls Vahtsmuts** (; dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas luterāņu mācītājs. 

Studējis teoloģiju Tērbatā un Berlīnē, no 1903. līdz 1905. gadam Vahtsmuts bija latviešu mācītāja adjunkts Dobelē, no 1905. gada - mācītājs Jelgavas Svētā Jāņa baznīcā, darbojās nabagu patversmēs un cietumos Jelgavā, bija Diakoņu nama rektors. 1919. gada 18. februāri komunistu arestēts, izvirzīta apsūdzība par sarkanarmieša noindēšanu, kurš slims nomiris Diakoņu namā. Sodīts ar nāvi.
Džimijs Čū

**Džimijs Čū** (; ; dzimis ) ir Malaizijas modes dizaineris, kurš šobrīd dzīvo Lielbritānijā. Viņš ir plašāk zināms kā uzņēmuma *[[Jimmy Choo Ltd]] * līdzdibinātājs. Uzņēmums panākumus guva ar rokām izgatavotiem dārgiem sieviešu apaviem.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Jimmychoo.com
Copa Holdings

***Copa Holdings S.A.*** ir Panamā reģistrēts holdinga uzņēmums. Tam pieder Panamas lielākā lidsabiedrība *[[Copa Airlines]]*, kā arī Kolumbijas lidsabiedrība *[[Copa Airlines Colombia]]* (agrākā *AeroRepublica*).

*Copa Holdings* akcijas tiek kotētas Ņujorkas fondu biržā. Apzīmējums; *CPA*.

## Vēsture
*Copa Holdings, S.A.* tika dibināta 1998. gada 6. maijā kā kapitālsabiedrība (*sociedad anónima*), lai būtu lidsabiedrības *Compañía Panameña de Aviación, S.A* (*[[Copa Airlines]]*) akciju turētājs, kad 49 % tā kapitāldaļu nopirka ASV uzņēmums *[[Continental Airlines]]*.

2005. gada 1. jūnijā nopirkti 90 % Kolumbijas lidsabiedrības *AeroRepública* kapitāldaļu. Tā pārdēvēta par *[[Copa Airlines Colombia]]*.

2005. gada 15. decembrī *Copa Holdings* sāka kotēt akcijas Ņujorkas fondu biržā.
Līdz 2005. gada decembrim *Continental* bija samazinājis *Copa* kapitāldaļas līdz 27,3 %. 2006. gada jūnijā *Continental* daļa samazinājās līdz 10,0 %. 2008. gadā *Continental* pārdeva visas tam piederošās akcijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Copa Airlines' vietne
Pīļknābju apakškārta

**Pīļknābju apakškārta** (*Platypoda*)  ir viena no divām kloākaiņu kārtas (*Monotremata*) apakškārtām. Šajā kārtā ir 3 dzimtas un tikai viena mūsdienās dzīvojoša suga - pīļknābis (*Ornithorhynchus anatinus*). Visas pārējās sugas ir izmirušas. Zinātniskais nosaukums atvasināts no grieķu valodas un latviski nozīmē "platās pēdas" (*platy* - plats, *poda* - pēdas). 

Lai arī mūsdienās ir sastopama tikai viena pīļknābju suga, kas dzīvo Austrālijā, fosilijas liecina, ka agrajā krīta periodā pirms 145 miljoniem gadu šīs apakškārtas dzīvnieki bijuši plaši sastopami visā Gondvanas austrumdaļā (tagadējo Dienvidameriku ieskaitot). Salīdzinoši ehidnu apakškārta (*Tachyglossa*) ir daudz jaunāka un atdalījās no aizvēsturiskajiem pīļknābjiem pirms 10 - 15 miljoniem gadu. Līdz ar to pīļknābji ir zīdītāju visprimitīvākā grupa. Pīļknābju apakškārtas dzīvniekiem piemīt rāpuļu, zīdītāju un tikai pīļknabjiem raksturīgās īpašības. Ir noskaidrots, ka, piemēram, spēja mazuļus zīdīt ar pienu ir radusies vismaz pirms 166 miljoniem gadu. Pīļknābju unikālākās īpašības kā zīdītājiem, kuras turklāt ir atšķirīgas no ehidnām (otra kloākaiņu grupa), ir to spēja izstrādāt indi un veids, kā tie uztver smaržas. Zinātnieki uzskata, ka pīļknābji barību atrod, ne tikai izmantojot savu knābju elektroreceptorus, bet arī uztverot ūdens ķīmisko sastāvu.

## Sistemātika
* **Pīļknābju apakškārta** (*Platypoda*)
** 
***Pīļknābju ģints (*Ornithorhynchus*)
****
***ģints † *[[Obdurodon]]*
** dzimta † 
** dzimta †

(†) - Izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Eduards Aire

**Eduards Aire** ( — ) bija latviešu virsnieks, Krievijas pilsoņu kara dalībnieks, Latvijas Bruņoto spēku ģenerālis (1926).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Naukšēnu pagasta Ķikutos zemnieka Jāņa Aires ģimenē. 1894. gadā Aire iestājās Krievijas Impērijas armijā. Dienēja 101. Permas kājnieku pulkā, 1897. gadā beidza mācības Viļņas karaskolā. 1909. gadā kļuva par Daugavgrīvas cietokšņa kājnieku bataljona štābskapteini, 1911. gadā absolvēja Krievijas Ģenerālštāba akadēmiju. 1912. gadā viņu nosūtīja uz Kazaņas kara apgabala štābu, kur viņš bija Kazaņas karaskolas junkuru rotas komandieris.

Pirmajā pasaules kara sākumā 1914. gadā bija Krievijas Impērijas armijas ģenerālštāba kapteinis, vēlāk 77. divīzijas štāba adjutants, 177. Izborskas pulka kapteinis. No 1915. gada oktobra 4. Sibīrijas armijas korpusa štāba vecākais adjutants. 1917. gada augustā viņu paaugstināja par apakšpulkvedi un iecēla par 84. kājnieku divīzijas (vēlāk pārdēvēta par 4. musulmaņu divīziju) komandieri Rumānijas frontē. Pēc zaudējumiem kaujās 1918. gadā no janvāra līdz martam cauri Bukovinai un Besarābijai atkāpās uz Tiraspoli, kur pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas demobilizējās.

Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gada oktobrī iestājās Krievijas Dienvidu armijā. Donas karaspēkā vadīja Atsevišķo Saratovas korpusa štābu, karaspēka grupas štābu Deņikina Dienvidkrievijas Brīvprātīgo armijā. 1920. gada sākumā vadīja 1. Novorosijskas kara apgabala Virspavēlniecības štābu. Atstāja dienestu laikā, kad Deņikins atteicās no Krievijas Dienvidu bruņoto spēku virspavēlnieka amata un 1920. gada 4. aprīlī caur Stambulu devās uz Angliju. Sakarā ar ģimenes atrašanos Sarkanās armijas ieņemtajos apgabalos bija pieņēmis uzvārdu Veslovs.

1920. gada jūnijā atgriezās Latvijā.  ieskaitīts Latvijas Bruņotajos spēkos Virspavēlnieka štāba Operatīvā daļā. 1922. gadā vairākus mēnešus pasniedza Latvijas Kara skolā. No 1922. gada oktobra līdz 1925. gadam vadīja Galvenā štāba Operatīvo daļu. No 1925. līdz 1927. gadam bija Armijas komandiera štāba priekšnieks. 1927. gadā bija Latvijas Valsts prezidenta sevišķu uzdevumu ģenerālis. No 1928. līdz 1933. gadam vadīja Kara būvniecības pārvaldi, bet 1933. gadā Apgādes pārvaldes Būvniecības daļu.

Bija latviešu studentu korporācijas Fraternitas Lataviensis goda filistrs.

Miris  Rīgā. Apbedīts Rīgas Brāļu kapos.

## Apbalvojumi
* Sv. Vladimira ordenis, IV šķira (ar šķēpiem)
* Sv. Staņislava ordenis, II, III šķira (abi ar šķēpiem),
* Sv. Annas ordenis, II, III šķira (abi ar šķēpiem), IV šķira,
* Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira (1930),
* Igaunijas Brīvības krusts, I šķira, III pakāpe,
* Igaunijas Atbrīvošanas kara piemiņas zīme,
* Somijas Baltās Rozes ordenis, II, III šķira

## Atsauces

## Literatūra
* Latvijas armijas augstākie virsnieki 1918-1940, biogrāfiska vārdnīca/(sast. Ēriks Jēkabsons, Valters Ščerbinskis); Latvijas Valsts vēstures arhīvs. 

## Ārējās saites

* ''Vesture.eu'' biogrāfija
Valērijs Karpuškins

Valērijs Karpuškins (dzimis , miris ) bija latviešu futbola žurnālists un politiķis.

Valērijs Karpuškins bija viens no pazīstamākajiem sporta žurnālistiem Latvijā. Strādājis vairākos krievvalodīgajos laikrakstos, vadījis sporta raidījumus dažādās radio stacijās un komentējis futbola spēles televīzijā. Sarakstījis vairākas grāmatas par Latvijas futbolu.

## Atsauces
Viktors Kalniņš (disidents)

**Viktors Kalniņš** (1938—2001) bija latviešu žurnālists, nacionālās pretošanās kustības dalībnieks, disidents, politieslodzītais. Radio Brīvā Eiropa līdzstrādnieks.
 
## Dzīvesgājums
Dzimis 1938. gada 17. janvārī. Studēja vēsturi Maskavas Pedagoģiskā institūta Vēstures fakultātē, ko beidza 1960. gadā. Maskavā iepazinās ar tur studējošajiem  Knutu Skujenieku un Ainu Zābaku, vēlākajā apsūdzībā bija minēts, ka "dzīvodams Maskavā, Kalniņš [..] savā dzīvoklī klausījās pretpadomju satura ārzemju radio pārraides, pie kam vairākkārt pieļāva, lai šīs pārraides kopā ar viņu noklausās arī Knuts Skujenieks". Pēc atgriešanās dzimtenē bija Republikāniskās arodbiedrību padomes "Biļetena" literārais līdzstrādnieks.

Apcietināts 1962. gada jūnijā un apsūdzēts par to, ka piedalījies nacionālās pretestības grupas „Baltijas federācija” veidošanā. Citi apcietinātie grupas dalībnieki bija Gunārs Rode, Dailis Rijnieks, Jānis Rijnieks, Aina Zābaka, Ziedonis Rozenbergs un Uldis Ofkants. Lietu LPSR Augstākā tiesa izskatīja no 1962. gada 28. novembra līdz 28. decembrim. Par pretpadomju aģitāciju, un grupas organizešanu un dzimtenes nodevības mēģinājumu tiesnesis Raimonds Brīze G. Rodem un D. Rijniekam piesprieda 15 gadus, A. Zābakai — 12, U. Ofkantam un V. Kalniņam — 10 gadus, Z. Rozenbergam — sešus, Jānim Rijniekam — piecus gadus ieslodzījumā. Ieslodzījumu pavadīja stingra režīma nometnē Mordvijā, kur iepazinās ar Gunāru Astru.
 
Pēc atbrīvošanas 1972. gadā, lai iegūtu pierakstu Rīgā, 1973. gadā salaulājās ar bijušo politieslodzīto Helēnu Celmiņu, kas 1962. gadā bija apcietināta par to, ka franču žurnālistiem bija pastāstījusi par cilvēktiesību pārkāpumiem PSRS. VDK aģenti "Ozols" un "Pols" ziņoja, ka Viktors Kalniņš kopā ar G. Astru, I. Cālīti, I. Žukovski, Juri Ziemeli, E. Prauliņu, E. Danni un J. Pūpolu pulcējušies pie Ernesta Laumaņa kapa Rīgas 2. Meža kapos.

1977. gadā viņu izsekoja un kopā ar Intu Cālīti apcietināja par nodomu veidot Latvijas, Lietuvas, Igaunijas nacionālās atbrīvošanas komiteju un nodibināt nelegālu žurnālu “EsLaLi”. Viņa sievai Helēnai ļāva izbraukt uz Rietumeiropu, bet V. Kalniņu aizturēja pratināšanas pabeigšanai. Starptautisko protestu dēļ arī viņam ļāva izbraukt 1978. gada jūnijā. Abi pārcēlās uz dzīvi ASV, kur Viktors Kalniņš strādāja dažādus darbus, arī Radio Brīvā Eiropa.

1994. gadā Viktors Kalniņš ar sievu atgriezās Latvijā un mūža nogali pavadīja Zolitūdē.

Miris Rīgā, 2001. gada 28. oktobrī.

## Piemiņa
Viņa sieva Helēna Celmiņa 2010. gadā publicēja atmiņu grāmatu "Sirdsapziņas cietumnieks: savai zemei un tautai reiz runāja Viktors Kalniņš no Ņujorkas".

## Publikācijas
* DAŽI VĀRDI PAR SOCIĀLISMU. KRITISKAS PĀRDOMAS "Jaunā gaita", 1980. - 1982.

## Atsauces
Balakena

**Balakena** () ir pilsēta Azerbaidžānā, Balakenas rajona centrs. Izvietojusies valsts ziemeļrietumos Lielā Kaukāza priekškalnēs Balakenčajas upes krastos. Vēstures avotos pirmoreiz minēta 12. gadsimtā. Mūsdienās pārtikas (tabakas fermentācijas fabrika) un būvmateriālu rūpniecības centrs. Attīstīts tūrisms.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Ozoliņš (komponists)

**Jānis Ozoliņš** (dzimis , miris ) bija latviešu mūzikas pedagogs, diriģents un komponists.

## Dzīvesgājums
1930. gadā pabeidza Jelgavas Skolotāju institūtu, 1935. gadā absolvēja Latvijas konservatorijas Mūzikas pedagoģijas nodaļu.
No 1930. līdz 1941. gadam strādāja par skolotāju.

Otrā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Ivanovu, kur dibināja un vadīja Latvijas PSR Valsts mākslas ansambļa kori (1942—1944), pēc atgriešanās Rīgā  bija Latvijas PSR Valsts kora mākslinieciskais vadītājs un diriģents (1944—1953), līdztekus arī Latvijas PSR Valsts filharmonijas mākslinieciskais vadītājs (1946—1948). 1951. gadā sāka pasniegt Latvijas Valsts konservatorijā, no 1951. līdz 1977. gadam bija tās rektors.

Ozoliņš bija virsdiriģents vairākos Vispārējos latviešu Dziesmu un Deju svētkos. Ir vairāk nekā 300 kora un apmēram 40 solo dziesmu autors.

1944. gadā kļuvis par Latvijas Komponistu savienības biedru. 1965. gadā saņēmis Latvijas PSR Tautas mākslinieka goda nosaukumu. Saņēmis trīs PSRS ordeņus: Darba Sarkanā Karoga ordeni, Sarkanās Zvaigznes ordeni un ordeni "Goda Zīme".

## Atsauces
Berga bazārs

**Berga bazārs** ir ēku ansamblis Rīgā, Latvijā. Atrodas starp Elizabetes, Dzirnavu un Marijas ielu. Projekta autors ir arhitekts Konstantīns Pēkšēns. Vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.

Pēc Pēkšēna projekta ansambli būvējis rūpnieks, pilsētbūvnieks un sabiedrisks darbinieks Kristaps Bergs. Tas tika paredzēts kā tirdzniecības komplekss gājējiem, kurā ietilptu tirgotāju sēta, pasāža un galerija. Ēkas tikušas celtas ap 19.—20. gadsimta miju. Ar laiku šis kļuva par starptautisku tirdzniecības centru. Kopumā te atradās 131 veikaliņš, vēl atradās dažādas darbnīcas, grāmatu spiestuve, restorāns. No 1894. līdz 1908. gadam tika izdots "Berga bazāra kalendārs".

PSRS laikos komplekss turpināja darboties kā tirdzniecības centrs, 80. gados tanī bija dažādi sporta veikali. Pēc neatkarības atgūšanas Berga bazārs nokļuva Berga mazmazbērnu īpašumā, kas veica tā atjaunošanu. Mūsdienās šeit atrodas dažādi veikali, kafejnīcas, kā arī pieczvaigžņu viesnīca "Hotel Bergs".

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Sestais prāts

**"Sestais prāts"** () ir 1999. gada amerikāņu pārdabiska trillera filma, kuras režisors ir M. Naits Šjamalans.

Filma ir stāsts par mazu bērnu (attēlo Heilijs Džoels Osments), kas spēj redzēt un sarunāties ar mirušajiem, un viņa psihologu (attēlo Brūss Viliss). "Sestais prāts" ir saņēmis pozitīvas kritiķu atsaukmes. Kritiķi visvairāk ir novērtējuši Osmenta un Vilisa tēlojumu, filmas atmosfēru un negaidītās filmas beigas. Filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai sešās nominācijās, tai skaitā labākās filmas kategorijā, tomēr balva netika iegūta nevienā no nominācijām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Difūzais miglājs

[thumb|250px|[Oriona miglājs — pazīstams atstarojošais miglājs]]
**Difūzais miglājs**  ir neregulāras formas miglājs bez izteiktām robežām; tas var pats izstarot gaismu vai arī absorbēt to. Lielāko daļu miglāju var raksturot kā difūzos miglājus; tas nozīmē, ka tie ir izstieptas formas un bez izteiktām robežām. Redzamās gaismas spektrā šos miglājus var iedalīt emisijas un atstarojošajos miglājos. Emisijas miglāji izstaro jonizētas gāzes spektrālās līnijas radiāciju (galvenokārt no jonizēta ūdeņraža); tos bieži dēvē par H II reģioniem (terminu H II profesionālajā astronomijā lieto, lai apzīmētu jonizētu ūdeņradi).

Atstarojošie miglāji paši par sevi neizdala nozīmīgu redzamās gaismas daudzumu, taču tie atrodas tuvu zvaigznēm un atstaro to gaismu. Līdzīgi miglāji, kurus neizgaismo zvaigznes, redzamo gaismu neizstaro, bet tos var atklāt kā gaismu necaurlaidīgus mākoņus, kas bloķē gaismu no fonā esošiem spožiem ķermeņiem; tos sauc par "tumšajiem" jeb absorbcijas miglājiem.

Lai gan difūzajiem miglājiem optiskajos gaismas viļņos ir dažāda pamanāmība, tie ir spēcīgs infrasarkanā starojuma avots, galvenokārt pateicoties miglājos esošajiem putekļiem.

## Atsauces
Aleksandrs Uļjanovs

**Aleksandrs Uļjanovs** (; dzimis , miris ) bija krievu students un terorists, Vladimira Ļeņina vecākais brālis.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1866. gadā Ņižņijnovgorodā pedagoga Iļjas Uļjanova un viņa sievas Marijas, dzimušas Blankas, ģimenē. 1883. gadā ar zelta medaļu beidza ģimnāziju Simbirskā. Iestājās Sanktpēterburgas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē, kur 3. kursā ieguva zelta medaļu par darbu posmtārpu zooloģijā. Studējot iesaistījās nelegālā studentu organizācijā "Partijas "Tautas vara" teroristiskā frakcija" (*«Террористи́ческая фра́кция» па́ртии «Наро́дная во́ля»*). Organizācijā darbojās arī Juzefa Pilsudska vecākais brālis Broņislavs. Tā gatavoja ķeizara Aleksandra III nogalināšanu 1887. gada 1. martā. Pārdodot zelta medaļu, Aleksandrs nopirka sprāgstvielas spridzekļa izgatavošanai.

Sazvērestību atklāja un organizācijas biedrus arestēja. No 1887. gada 15. līdz 19. aprīlim notika tiesa, kurā pieciem sazvērniekiem, arī Aleksandram Uļjanovam, piesprieda nāvessodu, kuru izpildīja 8. maijā.

Leģenda vēsta, ka Ļeņins, uzzinot par brāļa nāvi, teicis "mēs iesim citu ceļu" (*Мы пойдём другим путём*).

## Ārējās saites

*Lenin's Brother: An Interview with Philip Pomper
Isajs Šurs

**Isajs Šurs** (; dzimis , miris ) bija Baltkrievijas ebreju izcelsmes vācu matemātiķis, Liepājas  Nikolaja ģimnāzijas absolvents, Frobēniusa skolnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis Mogiļevā, ebreju tirgotāja ģimenē. 1888. gadā, 13 gadu vecumā pārcēlās uz Liepāju, studēja Liepājas ģimnāzijā, kuru pabeidza ar zelta medaļu un lieliski apguva vācu valodu. No 1894. līdz 1901. gadam studēja matemātiku un fiziku Berlīnē. No 1903. gada - pasniedzējs Berlīnes universitātē. No 1913. līdz 1916. gadam strādāja Bonnā, kad atgriezās Berlīnē. No 1922. gada - Prūsijas Zinātņu akadēmijas loceklis. Pēc nacistu nākšanas pie varas, Šura akadēmiskās autoritātes dēļ kādu laiku tika atļauts veikt amata pienākumus. 1939. gada sākumā viņš emigrēja uz Palestīnu, kur miris.

## Pazīstamākās publikācijas
**Issai Schur, Helmut Grunsky: Vorlesungen über Invariantentheorie. Springer, Berlin 1968.*
**Issai Schur: Gesammelte Abhandlungen, Berlin, Heidelberg, New York: Springer, 1973.*
**Issai Schur: Ueber eine klasse von matrizen, die sich einer gegebenen matrix zuordnen lassen ..., Berlin, 1901*
**Issai Schur, Eduard L Stiefel: Die algebraischen Grundlagen der Darstellungstheorie der Gruppen; Vorlesungen über Darstellungstheorie, Zürich, Frey & Kratz, 1936.*

## Ārējās saites
*Šurs The MacTutor History of Mathematics archive
Ekes konvents

**Ekes konvents** bija atraitņu patversme Rīgā, Latvijā. Pašlaik — viesnīca.

1592. gadā konventu nodibinājis Rīgas birģermeistars Nikolajs Eke, jo par Mazās ģildes locekļu atraitnēm bija jārūpējas pilsētai. Pats Ekes konvents tika atklāts 1596. gadā. 1896. gadā šeit bijušas 13 iemītnieces, 1939. gadā — tikai 6. Konvents tika uzturēts, pateicoties Ekes ziedojumiem, privātpersonu un organizāciju ziedojumiem, kā arī ieņēmumiem, kas gūti no Gustava II Ādolfa dāvinātajām trim mājām Burtnieku draudzē. 1892. gadā konventa kapitāls pārsniedza 175 tūkstošus rubļu.

Konventa ēka, kas atrodas Skārņu ielā 20/22, ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Ēka uzcelta 1435. gadā, Rīgas maģistrāts to uzbūvējis pilsētā iebraukušajiem ceļiniekiem. Ēkai ir trīs stāvi (mūra celtne), četrslīps jumts. Pirmajā stāvā — lūgšanu zāle, augšstāvos — dzīvojamās telpas. Durvju vērtnes, kas tikušas restaurētas 20. gadsimta 80. gados, darinātas baroka stilā. Ēka vairākas reizes tikusi pārbūvēta: no 1594. līdz 1596. gadam, 18. gadsimtā un 20. gadsimta pirmajā pusē.

Latvijas PSR laikā šeit atradās Republikas tūristu klubs, 20. gadsimta 90. gados — Vaska figūru muzejs. 21. gadsimta sākumā notikusi rekonstrukcija, pašlaik te atrodas viesnīca.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Jānis Princis

**Jānis Princis** var būt:
* Jānis Princis — lībiešu kultūras darbinieks, dzejnieks, tulkotājs (1796—1868);
* Jānis Princis — lībiešu dzejnieks, tulkotājs (1821—1904);
* Jānis Princis — latviešu ārsts (1890—1968).
Konventa sēta

**Konventa sēta** ir ēku komplekss Rīgā, Latvijā. Atrodas Kalēju ielā 9/11 starp Kalēju un Skārņu ielu. Kopējā platība sasniedz 260 m. Ēku komplekss ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Viens no vissenākajiem kvartāliem Rīgā. Adresācijas ziņā Konventa sēta ir līdzvērtīga ielai.

Sākotnēji Konventa sētas vietā atradusies 13. gadsimtā celtā Zobenbrāļu ordeņa pils, ko rīdzinieki sagrāva Livonijas pilsoņu kara laikā 1297. gadā. 14. gadsimtā šeit tika pārcelts Svētā Gara konvents, no kurienes arī cēlies Konventa sētas nosaukums. Te atradās arī Kampenhauzena un Pelēko māsu patversme. 17. gadsimta beigās ierīkota tā sauktā Svētā Gara pasāža — caurbrauktuve no Kalēju uz Skārņu ielu. 18.—19. gadsimtā tika uzceltas vairākas noliktavas, ēkas. Tika saglabāta Rīgas Svētā Jura baznīca — Zobenbrāļu ordeņa pils kapela. 20. gadsimta 90. gados notika restaurācija.

2023. gadā vēsturiskais sētas sešu ēku komplekss tika rekonstruēts. Pašlaik Konventa sētā atrodas viesnīca "Konventa Sēta Hotel", Rīgas Porcelāna muzejs, dažādi veikali, restorāni, bāri, kafejnīca.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* "Cita Rīga"
Jānis Princis (kultūras darbinieks)

**Jānis Princis** (**Jānis Princis vecākais**, **Princjānis**) (; dzimis , miris ) bija lībiešu kultūras darbinieks, dzejnieks, tulkotājs. Autodidakts.

## Biogrāfija
Dzimis Miķeļtorņa Viļumos dzimtļaužu zvejnieku ģimenē. Bijis mežsargs Miķeļtorņa Pizniekos. Laulībā ar sievu Edi bijuši 9 bērni - astoņi dēli un viena meita: Jānis (dz. 1821), Indriķis (dz. 1823), Didriķis (dz. 1825), Fridrihs (dz. 1827), Janis (dz. 1829), Pēteris (dz. 1831), Augusts (dz. 1833), Aleksandrs (dz. 1835) un Līze, kas mirusi mēneša vecumā.

No 1826. līdz 1844. gadam strādājis par ķesteri pašreizējā Miķeļtorņa baznīcā (tobrīd Pizes ciems). 1844. gada pavasarī pārcēlies uz dzīvi Ventspilī, kur kā raksta mācītājs Hilners "*pie Ventas ostas no augsta kroņa dabūjis lielu zemes gabalu, ko viņš ar saviem astoņ' dēliem uzņēmis apkopt un ko tad tie paturēs uz bērnu bērniem*".

Kopā ar dēlu Jāni sarakstījis dzejoļu krājumu "Jūrnieku svētās dziesmas un lūgšanas" (1845), kas ir otrais oriģināldzejas krājums latviešu literatūrā. Kopā ar dēliem Jāni un Pēteri Princi tulkojis Mateja evaņģēliju lībiešu valodā (rietumlībiešu izloksnē), šī ir pirmā grāmata lībiešu valodā — izdota 1863. gadā Londonā. Mācījis A. J. Šēgrēnam lībiešu valodu, Prinča darbi tika publicēti Šegrēna lībiešu valodas gramatikā, kas 1861. gadā izdota Pēterburgā.

Miris 1868. gadā, apglabāts Cirpstenes kapos, Ventspilī.

Ventspilī Prinču dzimtas vārdā nosaukta Prinču iela un 2006. gadā atklāts piemineklis.

## Atsauces
Vagrant

***Vagrant*** ir brīvā un atvērtā pirmkoda programmatūra virtuālu izstrādes vižu veidošanai un konfigurēšanai. To var izmantot kā ietvaru tādai virtualizācijas programmatūrai kā *[[VirtualBox]]*, *[[Kernel-based Virtual Machine|KVM]]*, *[[VMware]]* un konfigurācijas pārvaldības programmatūrai kā *[[Chef (programmatūra)|Chef]]*, *[[Salt (programmatūra)|Salt]]* vai *[[Puppet (programmatūra)|Puppet]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
* Vagrant konfigurāciju saraksts
Kaķu nams

**Kaķu nams** ir ēka Rīgā, Latvijā. Atrodas Meistaru ielā 10, pie Līvu laukuma pretī Lielās ģildes ēkai.

## Vēsture
Ēka celta jūgendstilā 1909. gadā kā dzīvojamā un biroju ēka pēc arhitekta Frīdriha Šefela projekta. Ēkas simetrisko fasādi rotā dekoratīvi tornīši, ieejas portālu apvij ziedu raksts un virs durvīm novietots spārnots maskarons. Fasādi vainago debesīs skatoša ērgļa cilnis, uz stūru tornīšu smailēm atrodas pa kūkumu uzmetušam kaķim.

Kaķus un ērgli no ēkas pēc kara esot licis novākt Latvijas PSR funkcionārs Kirhenšteins, bet 1980. gados poļu restauratori kaķus atjaunoja. 21. gadsimtā atjaunoja arī ērgli.

Mūsdienās ēkā atrodas restorāns un biroji.

2024. gada 30. janvārī ēka, īpaši tās otrais stāvs, cieta ugunsgrēkā.

## Teiksmas par kaķiem
Ēkas celtnieks — bagāts latviešu tirgotājs — bijis apvainojies, jo netika uzņemts Lielajā ģildē. Tāpēc uz ēkas tika uzlikti divi kaķi, kuru astes pavērstas pret Lielās ģildes ēku. Kaķi tika pavērsti uz otru pusi pēc izraisītā skandāla un tam sekojošās tiesas prāvas. Pēc citas versijas kaķi pavērsti pret Rīgas domi (kas tobrīd atradusies tajā pašā virzienā, kur Lielā ģilde), jo ēkas īpašniekam bija strīds ar domi.
Pēc būvkalēju meistara P. Laumaņa stāstītā viņu esot nolīguši uz jumta uzlikt kaķus par 25 rubļiem gabalā. Par kaķu kalēju uzskatīts Mazās Ģildes kalējs A. Bormanis. Lielā Ģilde ar kaķiem nav bijusi apmierināta, jo kaķi saslējuši astes kā uz pašu nelabo, un iesūdzējusi namīpašnieku tiesā. Prāvu pārtraucis tikai Pirmā pasaules kara sākums 1914. gadā.

## Attēli

Eagle over Old Riga - panoramio.jpg|Fasādes ērglis
0871 LVA Riga art noveau relief meistaru iela 10.jpg|Durvju portāls
Рижский Кот - panoramio.jpg|Viens no kaķu torņiem
2013-02-28 - panoramio.jpg|Skats no Līvu laukuma


## Atsauces

## Ārējās saites
Volisa Simpsone

**Volisa, Vindzoras hercogiene** (; iepriekš **Volisa Simpsone** (*Wallis Simpson*) un **Volisa Spensere** (*Wallis Spencer*); dzimusi **Besija Volisa Varfīlda** (*Bessie Wallis Warfield*) , mirusi ) bija amerikāņu augstāko aprindu pārstāve. Viņas trešais vīrs princis Edvards (iepriekš karalis Eduards VIII) atteicās no troņa, lai apprecētos ar Volisu Simpsoni.

## Biogrāfija
Volisas tēvs nomira drīz pēc viņas dzimšanas. Apmeklējusi *Oldfields School* skolu Kokisvilā, Mērilendā. 1916. gadā apprecējusies ar Jūras kara flotes pilotu Ērlu Spenseru. Viņu laulība tika šķirta 1927. gadā. Kādu laiku padzīvojusi ASV, pārcēlās uz dzīvi Anglijā, kur satika Ernestu Simpsonu. Viņi apprecējās 1928. gadā un dzīvoja netālu no Londonas. Būdama augstāko aprindu pārstāve, satika Eduardu, tobrīd — Velsas princi. Abi kļuva par draugiem un beigu beigās iemīlējās viens otrā. 1936. gadā Simpsone iesniedza prasību šķirt viņas otro laulību, lai varētu apprecēties ar Eduardu, kurš bija kļuvis par Apvienotās Karalistes karali Eduardu VIII. Tomēr, tā kā bija jau divas reizes šķīrusies, bija sabiedriski un politiski nepieņemama ieņemt britu karalienes vietu.

Eduards VIII  paziņoja par atteikšanos no troņa, lai apprecētos ar Volisu. Uzreiz pēc atteikšanās, pēc kuras par karali kļuva viņa brālis Džordžs VI Vindzors, Eduards pameta Angliju un pārcēlās uz dzīvi kontinentālajā Eiropā. 1937. gada maijā, kad beidzot tika šķirta Simpsones laulība, Volisa un Eduards Francijā apprecējās . Bieži ceļojuši līdz Otrajam pasaules karam.

Pēc Otrā pasaules kara dzīvojuši Bahamās un Parīzē. Pēc Eduarda nāves 1972. gadā Simpsone bija publiski reti redzama. Pēc viņas nāves 1986. gadā tikusi apglabāta blakus vīram netālu no Vindzoras pils.

## Ārējās saites

* BBC
Nadžibs Razaks

**Hadži Mohds Nadžibs bin Tun Hadži Abduls Razaks** (; dzimis ) ir Malaizijas politiķis un no 2009. līdz 2018. gadam bija Malaizijas premjerministrs. Amata zvērestu viņš nodeva 2009. gada 3. aprīlī, nomainot Abdullu Ahmadu Badavi. Viņš ir arī Apvienotās Malajiešu nacionālās organizācijas prezidents, kura ir vadošā partija Malaizijas valdošajā koalīcijā.

Nadžibs ir Abdula Razaka Huseina, Malaizijas otrā premjerministra, vecākais dēls. Malaizijas parlamentā viņu ievēlēja 1976. gadā 23 gadu vecumā. No 1982. līdz 1986. gadam viņš bija Pahanas štata galvenais ministrs, bet 1986. gadā kļuva par kultūras, jaunatnes un sporta ministru Mahathira bin Mohamada valdībā. 1980. un 1990. gados viņš ieņēma dažādus amatus ministru kabinetā, ieskaitot aizsardzības un izglītības ministra posteni. 2004. gada 7. janvārī viņš kļuva par premjerminstra Abdullas Ahmada Badavi vietnieku.

2020. gada 28. jūlijā tiesa viņam par korupciju piesprieda 12 gadus cietumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Serious Request

***Serious Request*** () ir Nīderlandes nacionālās radio stacijas 3FM aizsākts Ziemassvētku labdarības maratons. Maratons notiek nedēļu pirms Ziemassvētkiem un tā laikā cilvēki var izvēlēties dziesmu apmaiņā ziedojot naudu labdarības mērķim. Lai piesaistītu cilvēku uzmanību, maratona laikā trīs dīdžeji dzīvo stikla studijā lielpilsētas centrā. Visu maratonu var vērot arī tiešraidē televīzijā. Katru gadu stikla studija maina gan pilsētu, gan labdarības mērķi.

Lielākā daļa iesaistīto radio katru gadu izvēlas citu mērķi, kam ziedot naudu. Līdz šim nauda ir ziedota Dārfūras karā cietušajiem, bērniem Kongo Demokrātiskajā Republikā, tīram dzeramajam ūdenim trešās pasaules valstīs, kara bēgļiem, malārijas pacientiem, AIDS ārstēšanai, jaunajām māmiņām no kara plosītiem reģioniem u.c.
thumb|308x308px|Stikla māja Zvollē 2024. gadā
Latvijā šī labdarības projekta ietvaros kopš 2014. gada Rīgā notiek "Dod pieci" labdarības akcija.

## ''Serious Request'' pasaulē

## Atsauces
Beļģu Kongo

**Beļģu Kongo** () ir bijusī Beļģijas kolonija Āfrikā, tagadējās Kongo Demokrātiskās Republikas priekštece. Nodibināta 1908. gadā, Beļģijas parlamentam pārņemot karaļa Leopolda II personīgo valdījumu Kongo Brīvvalsti. Pastāvēja līdz 1960. gadam, kad kolonija ieguva neatkarību un sākās pilsoņu karš. Kolonijas centrs līdz 1926. gadam bija Boma, vēlāk — Leopoldvila.

## Vēsture
Kongo upes baseina koloniālā apgūšana Āfrikas vidienē sākās tikai 19. gadsimta otrajā pusē, kad to beidzot izpētīja vairākas eiropiešu ekspedīcijas. Nozīmīgākā no tām bija Velsā dzimušā amerikāņu žurnālista un ceļotāja Henrija Mortona Stenlija ekspedīcija (1871) Deivida Livingstona meklējumos, kurā tika apsekota liela daļa Kongo augšteces, kā arī noskaidrots, ka Tangaņikas ezers nav saistīts ar Nīlu. Vēlāk Stenlijs rīkoja vēl vairākas ekspedīcijas, vairākas no kurām pēc 1876. gada bija saistītas ar ambiciozā Beļģijas karaļa Leopolda II organizēto Starptautisko Āfrikas asociāciju.

Stenlija ekspedīciju laikā ar vietējiem vadoņiem noslēgto līgumu rezultātā visas to zemes faktiski nonāca Leopolda II īpašumā. Leopolds II ar dažādām diplomātiskām manipulācijām panāca vadošo Eiropas valstu atbalstu savām pretenzijām uz teritorijām Kongo baseinā, kā rezultātā 1884. gadā Berlīnes konference, kurā piedalījās Austroungārija, Beļģija, Francija, Vācija, Apvienotā Karaliste, Krievija un Osmaņu impērija, apstiprināja Starptautisko Kongo Asociāciju, kas noteica, ka teritorija nevar būt pakļauta Beļģijai vai kādai citai valstij, bet tā nonāk karaļa Leopolda II personīgā kontrolē, respektīvi — personālūnijā. 1885. gadā tika nodibināta Kongo Brīvvalsts, kas formāli bija patstāvīga valsts, bet faktiski bija Leopolda II koloniāls īpašums.

Kongo Brīvvalsts laikā tika nežēlīgi ekspluatēti dabas un cilvēku resursi, kas izsauca starptautiskās sabiedrības sašutumu, kas savukārt noveda pie tā, ka Beļģijas parlaments bija spiests pārņemt teritoriju valsts kontrolē un 1908. gada 15. novembrī tika nodibināta kolonija Beļģu Kongo. Kolonijā likumdošanas vara bija Beļģijas karalim un parlamentam, bet izpildvara bija piešķirta ģenerālgubernatoram, ko pārraudzīja speciāli nozīmēts Beļģijas Kongo lietu ministrs.

Galvenā saimniecība darbība notika Katangas provincē un bija saistīta ar derīgo izrakteņu ieguvi. Otrā pasaules kara laikā Beļģu Kongo bija Beļģijas trimdas valdības galvenais ieņēmumu avots un visa kolonijas produkcija tika eksportēta uz ASV un Apvienoto Karalisti. 1950. gados Beļģu Kongo aktivizējās nacionālā atbrīvošanās kustība un 1960. gada jūnijā izveidojās neatkarīga Kongo Republika (Leopoldvila). Nepietiekamo vietējo administratīvo resursu un iekšējo nesaskaņu dēļ sākās piecus gadu ilgs pilsoņu karš (Kongo krīze), kas beidzās ar vienotas Kongo Demokrātiskās Republikas izveidošanu 1964. gadā.

## Ārējās saites
Veiko Spolītis

**Veiko Spolītis** (dzimis  Rīgā) ir igauņu-latviešu izcelsmes Latvijas izglītības darbinieks un politiķis. Bijis 12. Saeimas deputāts no partijas "Vienotība".

## Biogrāfija
Spolītim ir divas dzimtās valodas: latviešu un igauņu valoda.

1989. gadā pabeidzis mācības Rīgas 25. vidusskolā. Augstāko izglītību ieguvis Tartu Universitātē, kur 1996. gadā Sociālo zinātņu fakultātē ieguvis bakalaura grādu politikas zinātnē. Maģistra grādu ieguvis 1997. gadā Budapeštas Centrāleiropas universitātes Starptautisko attiecību fakultātē un maģistra grādu vēsturē 2003. gadā Ženēvas universitātes Starptautisko attiecību institūtā. Studiju laikā kļuvis par igauņu studentu korporācijas *[[Revelia]]* biedru.

No 1998. līdz 2000. gadam bijis *Civic Education Project* Baltijas valstu biroja direktors, 1998. gadā kļuvis par lektoru Rīgas Stradiņa universitātes Eiropas studiju fakultātē (līdz 2010. gadam). 2000. gadā darbojies īpašu uzdevumu ministrijā sadarbībai ar ārvalstu finanšu institūcijām par ekspertu. No 2003. līdz 2005. gadam bijis izglītības speciālists *Collège du Léman* starptautiskajā skolā Šveicē.

2005. gadā kļuvis par Igaunijas Radio korespondentu Latvijā, 2010. gadā — Latvijas Ārpolitikas institūta pētnieku. 2012. gadā saņēmis Igaunijas Māras zemes IV šķiras apbalvojumu un 2013. gadā Somijas Lauvas Ordeņa bruņinieku ordeni.

## Politiskā darbība
thumb|Veiko Spolītis 2021. gadā
2001. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās V. Spolītis tika ievēlēts Salaspils domē no Latvijas Zemnieku savienības saraksta. 2005. gadā ievēlēts Salaspils domē jau no partijas "Jaunais laiks" saraksta.

No 2010. līdz 2014. gadam V. Spolītis ir bijis Aizsardzības ministrijas parlamentārais sekretārs.

2011. gadā kandidējis 11. Saeimas vēlēšanās no "Vienotības" saraksta, tomēr netika ievēlēts. 2014. gadā no "Vienotības" nesekmīgi kandidējis Eiropas Parlamenta vēlēšanās. Tā paša gada rudenī kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās, tomēr netika ievēlēts. Par 12. Saeimas deputātu Spolītis kļuva uz laiku, kamēr no tā paša saraksta ievēlētais Edgars Rinkēvičs pilda ministra pienākumus.

Dažas dienas pirms stāšanās Saeimas priekšstāvja amatā 29. oktobrī Veiko Spolītis tika aizturēts vadām automašīnu alkohola reibumā. Viņam tika konstatēts 1,4 promiļu alkohola reibums un atņemtas autovadītāja tiesības uz 2 gadiem. V. Spolītis apturēja darbu partijas "Vienotība" Ētikas komisijā, un  paziņoja, ka uz laiku apturēs savu darbu partijā. 2015. gada janvārī deputāts paziņoja par izstāšanos no partijas, tomēr Saeimā turpināja darboties "Vienotības" frakcijā. 2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta, taču netika ievēlēts.

## Atsauces

## Ārējās saites
* "Vienotība"
Ginta Lapiņa

**Ginta Lapiņa** (dzimusi ) ir latviešu modele.

Modeles karjeru sākusi 2005. gadā, kad Gintu uz ielas, tā paša gada 19. martā pirmo reizi ieraudzīja un uzrunāja aģentūras DANDY vadītājs un galvenais skauts, Nils Raumanis un piedāvāja Gintai iesaistīties modes industrijā. 2008. gadā parakstījusi līgumu ar *Women Management* modeļu aģentūru. Piedalījusies vairāku ievērojamu dizaineru modes šovos. Fotogrāfijas iekļautas dažādos modes žurnālos. Tāpat piedalījusies dažādu uzņēmumu reklāmās.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Ginta Lapiņa ''Models.com''
Vendekūla

[thumb|350px|Vendekūlas ciemats bija viens no vairāk nekā desmit ciemiem, kuri atradās [Turaida (zeme)|Turaidas pilsnovadā (zaļā krāsā)]]
**Vendekūla** () jeb **Vendu ciems**, **Vainguļciems**, **Vengulas ciems** vai **Viņģelieši** bija Gaujas līvu ciemats, kas ietilpa Turaidas pilsnovadā. Tas pieminēts Indriķa hronikā kā vieta, netālu no kuras 1211. gadā norisinājās kauja starp vācu krustnešiem un līviem no vienas puses un igauņiem no otras:
*"...devās ar saviem kājniekiem un līviem un visiem pavadoņiem uz Gauju; viņi pārgāja pār to un, turpinādami ceļu visu nakti, nonāca jau pagānu tuvumā, tad, sakārtojuši karaspēku un to apmācīdami kaujai, sūtīja pa priekšu kājniekus pa lielo ceļu, kas ved uz Vendekulu".*

Vendekūlas ciemats atradās nepilnus 2 km uz ziemeļiem no Turaidas Inciema virzienā, pie lielā Rīgas—Pleskavas ceļa Turaidas atzarojuma vietā, kura identificējama ar zviedru 1638. gada arklu revīzijā atzīmēto Vengulas (*Wengul, Wingul*) ciemu. Vēlāk saukts par Turaidas viņģeliešiem.

Ciemata nosaukums liecina par tur dzīvojošo iedzīvotāju vendisko izcelsmi — *küla* lībiski un igauniski, *kylä* karēliski — 'ciemats', 'ciems', tādējādi latviski būtu tulkojams kā "vendu ciems" (salīdzināt ar Ikšķili).

Pēc aiziešanas no Senā kalna jeb Rīgas kalna Cēsis bija vendu lielākā, taču ne vienīgā dzīvesvieta Vidzemē. Tāpēc nav nekā neparasta, ka Vendekūlas *" sākotnējie iemītnieki bijuši vendi (Ziemeļkurzemes pamatiedzīvotāji)".* Starp daudziem simtiem izpētīto Daugavas lejteces apbedījumu ar tipisku Vidzemes līvu kapu inventāru vairāk nekā 20 bija tādu, kuri ir identificējami ar vendu kultūru. Piemēram, Salaspils Laukskolas 191. kapa piedevas atbilst kā Ziemeļkurzemes lībiešu kapulaukos, tā arī vendu kapulaukā pie Cēsu dzelzceļa stacijas atrastajām senlietām. Šis kaps Laukskolā nav vienīgais vendu apbedījums, un to paralēles saskatāmas ne tikai ar Ventas lejteces apvidu, bet visu Ziemeļkursu.

Domājams, ka Vendekūlas ciemata iemītnieki bijuši apbēdīti tuvējā Pūteļu kapulaukā. Senāk šo vietu sauca par Kaļmu kalniem (no  — 'kaps') Mūsdienās no šā uzkalniņu kapulauka saglabājušies tikai pieci vai seši postīti uzkalniņi. 19. gadsimta beigās to bijis ap 100. Taču 1896. gada "izrakumos" kapulauks tika pilnībā saārdīts, bet zemi pēcāk kapulauka teritorijā intensīvi apstrādāja, mērķtiecīgi visu nolīdzinot, un apstrādātajā daļā tikpat kā vairs nav senlietas. 2010. gada veiktajā apsekošanā starp vairākiem jauno laiku priekšmetiem tika atrasta tikai viena 12.—13. gadsimta sākuma pakavsakta.

Vendekūlas ciemata lībiskais nosaukums apstiprina citu rakstīto liecību un arheoloģisko izrakumu datus, kas norāda uz vendu piederību Kursas somugriem, kā arī noraida krievu šovinistu mūsdienās veidotos ideoloģiskos mītus par vendu piederību slāviem.

## Atsauces

## Literatūra
* Lībieši. Vēsture, valoda un kultūra. Līvõ Kultūr sidām. Rīga 2013. 
* Krimuldas novada vēsture. Jumava, 2011.