open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kaporeto kauja

thumb|right|Kaporeto kauja
**Kaporeto kauja** bija veiksmīgs Austroungārijas un Vācijas impērijas armiju uzbrukums Itālijas karalistes armijai 1917. gada oktobrī. Itāļi Luidži Kadornas vadībā iepriekšējos 2,5 gadus bija šeit 11 reizes veikuši uzbrukumus ar minimāliem panākumiem. 1917. gada augustā itāļiem gandrīz izdevās pārraut austroungāru aizsardzību, apdraudot ostas pilsētu Triesti. Austroungāri lūdza vācu palīdzību, kas uz Itālijas fronti nosūtīja sešas divīzijas. Tās apvienoja ar deviņām austroungāru divīzijām, izveidojot 14. armiju vācu ģenerāļa Oto fon Belova pakļautībā. Viņa izstrādātais uzbrukuma plāns paredzēja ierobežotu uzbrukumu, kas atspiestu itāļus no Triestes apkārtnes. Kalnainais apgabals nozīmēja, ka lielu armijas vienību ātra pārvietošanās nebija iespējama, tāpēc frontes pārraušanai vācieši izmantoja nelielas specvienības. Lai arī itāļu armijai bija skaitliskais pārsvars, viņiem bija vāja morāle un vāji komandieri. Par spīti dezertieru brīdinājumiem par gaidāmo uzbrukumu, itāļi neveica aizsardzības līniju pastiprināšanu. 

Otto von Below LOC.jpg|Oto fon Belovs
Stosstruppen Isonzofront.jpg|Austroungāru kareivju uzbrukums
Soldati tedeschi e prigionieri italiani.jpg|Vācu kareivji ar itāļu gūstekņiem
Italijanski vojni ujetniki po bitki pri Kobaridu.jpg|Itāļu karagūstekņi

1917. gada 24. oktobrī sākās uzbrukums, kas ātri pārrāva itāļu aizsardzību. Vienu no nelielajām vienībām komandēja Ervins Rommels, kuru par panākumiem kaujā apbalvoja ar Pour le Mérite ordeni. 30. oktobrī frontes pārrāvums bija tik dziļš, ka apdraudēja blakus esošās itāļu pozīcijas, un tās sāka atkāpties visā frontes garumā. 10 000 itāļu krita kaujās un 30 000 guva ievainojumus. Gūstā krita 300 000 itāļu, 350 000 dezertēja. Itālijas 2. armija bija pilnībā iznīcināta.  Ap 10. novembri frontes līnija stabilizējās apmēram 30 kilometru attālumā no Venēcijas.

Smagā Itālijas sakāve mudināja 9. novembrī Antantei izveidot Augstāko kara padomi, kas ātri uz Itāliju nosūtīja sešas franču un piecas britu divīzijas, lai nostiprinātu itāļu fronti. Sakāves dēļ amatu zaudēja Kadorna, kura vietā iecēla Armando Diazu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Anna Grillini: Caporetto, Battle of, in: 1914–1918 online. International Encyclopedia of the First World War.
* Simon Jones: The Gas Attack at Caporetto, 24 October 1917
Alķīmiķis atklāj fosforu

***Alķīmiķis atklāj fosforu*** () ir angļu gleznotāja Džozefa Raita no Dārbi glezna, ko viņš sākotnēji pabeidza 1771. gadā un tad pārstrādāja 1795. gadā. Gleznas pilnais nosaukums ir ***Alķīmiķis, meklējot filozofu akmeni, atklāj fosforu un lūdzas veiksmīgam operācijas noslēgumam, kā bija ierasts senajiem ķīmijas astrologiem*** (). Ticis norādīts, ka šis darbs atsaucas uz Hamburgas alķīmiķa Heniga Branda 1669. gadā veikto fosfora atklāšanu. Šis stāsts bieži tika publicēts ķīmijas grāmatās Raita dzīves laikā un bija plaši zināms.

## Apraksts
Attēlā redzams alķīmiķis, kurš mēģina radīt neatklājamo filozofu akmeni, kas spētu pārvērst parastu metālu zeltā, bet tā vietā, sev par pārsteigumu, atklāj fosforu. Tomēr Raits neattēlo alķīmiķi 17. gadsimta vidē, bet romantizē telpu iedomājoties viduslaiku arkas un augstus logus ar smailu augšu, it kā viņš būtu baznīcā. Viņš radījis arī ļoti labvēlīgu iespaidu par faktisko procesu, kas saistīts ar iztvaicēšanu, vārot urīnu. 1730. gadā aprakstītais fosfora ražošanas process iekļāva vajadzību pēc 50 vai 60 spaiņiem urīna, kam bija jābūt saskābušam un tajā jābarojas tārpiem. 

left|thumb|Tomasa Veika glezna ''Alķīmiķis''

Raits gleznai papildus piedod reliģisku nozīmi. Alķīmiķis notupies ceļos spoža trauka priekšā, izstiepis rokas līdzīgā žestā, kādu izmantojis El Greko, gleznojot *Svētais Francisks saņem stigmas* vai *Svētais Džeroms lūgšanā*. Benedikts Nikolsons salīdzina viņa pozu ar Kristus mācekļiem, saņemot svēto vakarēdienu. Viņš uzskata, ka gleznas izkārtojums varētu būt ticis paņemts no Tomasa Veika gleznas (pa kreisi) ar alķīmiķi, kurā arī attēlota līdzīga velve, objektu kopums un līdzīgs palīgs, kuru izceļ  gaisma. Šī iepriekšējā gadsimta glezna Raita dzīves laikā bija izstādīta Londonā. Tomēr no Raita kompanjona Pītera Peresa Bardeta skices noprotams, ka viņam bija liela ietekme uz dizainu. Viņa 1771. gada 4. februāra skicē parādās velves un gleznas izkārtojums ar stikla trauku fokusā. Bardets noteica, kur gleznā izvietot tēlus un Bardets jau Raitu bija iepazīstinājis ar ārstu Metjū Tērneru, lai Raits pilnībā izprastu gleznā attēloto zinātnisko procesu.

## Vēsture
Kopš gleznas izstādīšanas 1771. gadā tā izraisījusi daudzas pretrunīgas interpretācijas. Tās mistērija acīmredzami uztrauca 18. gadsimta skatītājus un lai gan Raits bija starptautiski atzīts mākslinieks, gleznu nepārdeva tās pirmās izstādīšanas laikā. Glezna 1773.–1775. gadā kopā ar Raitu ceļoja uz Itāliju, pēc tam atgriezās Anglijā, kur 1795. gadā tika pārstrādāta, bet pārdota tika tikai četrus gadus pēc viņa nāves, kad viņa īpašumus izsolīja *[[Christie's]]* izsoļu namā*.*

## Atsauces

## Bibliogrāfija
* 

## Ārējās saites
Kunersdorfas kauja

[thumb|200px|Austriešu karaspēka komandieris vidzemnieks [Ernests Gideons fon Laudons.]]
thumb|200px|Krievu kazaki vajā Prūsijas karali Frīdrihu II, kuru no gūsta izglābj majors J.B. Pritvics.

**Kunersdorfas kauja** (, ) bija Septiņgadu kara izšķirošā kauja 1759. gada 12. augustā uz austrumiem no Frankfurtes pie Oderas.

Prūsijas Karalistes armija ar 48 tūkstošiem karavīru uzbruka Krievijas Impērijas un Hābsburgu monarhijas armijām ar 64 tūkstošiem karavīru, kuri bija nocietinājušies aiz Oderas upes.

Krievijas un Austrijas apvienotais karaspēks E. G. fon Laudona vadībā sakāva Prūsijas karaspēku Frīdriha II vadībā. Krievijas un Austrijas armijas īslaicīgi ieņēma Berlīni.
## Atsauces

## Ārējās saites
2017. gada Tour of Guangxi

**2017. gada ''Tour of Guangxi*** bija [[šosejas riteņbraukšana]]s daudzdienu sacensības, kuras notika no 19. līdz 24. oktobrim. Tā bija pirmā reize, kad notika *Tour of Guangxi* sacensības, tās bija 37. sacensības [[2017. gada UCI WorldTour|2017. gada *UCI World Tour*]] kalendārā.

Sacensību kopvērtējumā uzvarēja [[Tims Vellenss]] (*'').

## Komandas

## Maršruts

## Posmi
### 1. posms

### 2. posms

### 3. posms

### 4. posms

### 5. posms

### 6. posms

## Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
*
Luks Spalvis

**Luks Spalvis** (; dzimis ) ir bijušais Lietuvas futbolists, uzbrucējs.

## Sasniegumi
**AaB**

* Dānijas Superlīga: 2013–14
* Dānijas kauss: 2013–14

## Ārējās saites
Grubuļainā samtbeka

**Grubuļainā samtbeka** (*Xerocomus pruinatus* jeb *Xerocomellus pruinatus*, agrāk arī *Boletus pruinatus*) ir Latvijā reta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. 2008. gadā šī suga tika pārcelta uz jaunizveidotu ģinti *Xerocomellus*, taču latviski saglabājusi veco samtbekas nosaukumu. 

## Sēnes apraksts
thumb|250px|Zem virsmiziņas saskatāms plāns sarkanīgs mīkstuma slānis
* Cepurīte: krāsa tumši brūna līdz tumši pelēkai, reti sarkanīga, vecumā reizēm izbalē. Forma sākumā puslodes, vēlāk izliekta līdz plakanai. Platums līdz 8, reti 12 cm. Virsmiziņa samtaina, vecumā gluda, stipri grubuļaina. Mīkstums bāls vai dzeltens, zem virsmiziņas plānā kārtā sarkans, ar patīkamu smaržu un  garšu, griezumu vietās parasti krāsu nemaina, retos gadījumos zilē.
* Stobriņi: Atveres koši dzeltenas, neregulāras, vecumā kļūst zaļgandzeltenas. Iespiedumos zilē.
* Kātiņš: dzeltenīgs, reizēm klāts ar sīkām sārtām pārslām. Garums līdz 12 cm, resnums 0,5—2 cm. Lejasgalā griezumā zilē.
* Sporas: vārpstveida, dzeltenas, masā olīvbrūnas, 10—15/4,5—6 µm.
* Bazīdijas: 30—45/9,5—15 µm.
* Cistīdas: 50—95/10—16 µm.

## Augšanas apstākļi

Mikorizas sēne. Aug no augusta līdz oktobrim lapu koku un jauktos mežos, kapsētās, sausās augsnēs, biežāk saistās ar ozoliem, dižskābaržiem, eglēm. Parasti grupās. Latvijā konstatēta kopš 2011. gada.

## Barības vērtība

Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.

## Līdzīgās sugas

Līdzīgas šai sugai ir raibā samtbeka, kuras cepurīte gaišāka un saplaisājusi, un bifeļādas samtbeka, kuras kātiņa mīkstums pamatnē ir oranžs un kura aug zem liepām un papelēm.

## Skatīt arī

* Sēņošana
* Sēnes kulinārijā
* Sēņu tirdzniecība
* Samtbeku ģints

## Atsauces

## Ārējās saites

* Grubuļainā samtbeka Latvijā 
* Mycobank
* Matt Bolete
* Poprhnjeni polstenec (slovēņu)
* Matte Bolete
* Index Fungorum
650. gads

**650. gads** () bija parastais gads, kas sākās piektdienā.
## Notikumi
* Pirmoreiz izdota Ķīnas papīra nauda. 

## Dzimuši
* Sergijs I, Romas pāvests (aptuvens datums)
* Svētais Egidijs, grieķu mūks-vientuļnieks (aptuvens datums, miris ap 710. gadu)

## Atsauces
Velda (filma)

**"Velda"** ir padomju kinorežisora Nazima Tuļahodžajeva 1987. gadā pēc Reja Bredberija darbu motīviem uzņemta fantastiska antiutopija. Tās pamatā ir Bredberija stāsts "Velda", taču sižetā iekļautas arī līnijas no citiem viņa darbiem ("Marsiešu hronikas", "Pieneņu vīns"). 

## Sižets
Lielā, drūmā savrupmājā dzīvo Stounu ģimene — Maikls, viņa sieva Linda un bērni Pīters un Vendija. Ģimenē nevalda savstarpēja sapratne — brīvo laiku bērni pavada īpašā elektroniskā bērnistabā, kurā tiek vizualizētas dažādas ainas. Īpaši tiem patīk skatīties Āfrikas lauvu medības. Maikls cenšas slēgt istabas durvis, taču tas tikai palielina bērnu naidīgumu.

Nelielā namiņā jūras krastā dzīvo vecs zvejnieks Ernando un viņa neredzīgā sieva Kora. Visa viņu dzīves būtība ir atmiņas par mirušo dēlu Tomu. Un tad kādu dienu pie viņiem ierodas zēns, kas ir absolūti līdzīgs Tomam. Idile neturpinās ilgi — būdiņā ierodas karantīnas komanda, kas iznīcina radības, kas dzīvo kopā ar cilvēkiem kā viņu mirušie radinieki.

Taču par karantīnas komandas upuriem kļūst ne tikai atnācēji — kādu nakti tie atnāk arī pie Maikla. Viņu aizved uz vecu gravu un tur pamet. Tik tikko dzīvs, Maikls nonāk pie baznīcas drupām, kur sastopas ar Ernando. Maikls cenšas ar ģimeni tikt prom no šīs murgainās dzīves, bet viņa bērniem tas nebūt nepatīk. Viņi iemāna vecākus bērnistabā, kur tos saplosa lauvas.

## Lomās
* Jurijs Beļajevs — Maikls
* Nellija Pšennaja — Linda
* Georgijs Gegenčkori — Ernando
* Tamāra Shirtladze — Kora
* Henrikas Kurauskas — pulkvedis Stouns
* Valentinas Masaļskis — Deivids Makklins
* Vladas Bagdonas — Bārtons
* Darjus Palekas — Pīters
* Sigute Larionovaite — Vendija
* Darjus Cicinas — Toms
* Gitis Padegimas — "Gandijs"
* Kristiona Andrejauskaite — kopēja

## Atsauces

## Ārējās saites
Velda (nozīmju atdalīšana)

**Velda** var būt:

* Velda — sieviešu personvārds;
* Velda — upe Dienvidkurzemes novadā;
* "Velda" (*The Veldt*) — Reja Bredberija stāsts (1950);
* "Velda" (*Вельд*) — 1987. gada *Uzbekfiļm* (PSRS) filma.
Draguta nāve

***Draguta nāve*** ir maltiešu gleznotāja Džuzepes Kali 1867. gadā gleznota eļļas krāsas glezna. Tajā attēlots osmaņu ģenerāļa Draguta nāves brīdis 1565. gada Maltas Lielā aplenkuma laikā.

## Apraksts
Gleznas izmēri ir 225 × 170 cm un tā atrodas Maltas tēlotājmākslas muzeja kolekcijā Valletā.

## Analīze
Glezna ir tipisks Kali darbs, tiek uzskatīts par labāko viņa veikumu. Tajā attēlota epizode no Maltas Lielā aplenkuma, kurā nāvīgi tika ievainots musulmaņu komandieris Draguts. Pēc Maltas ordeņa vēsturnieka Džakomo Bosio ziņām, 1565. gadā Svētā Elmo forta apšaudes laikā šāviens no Svētā Andželo forta pāri Valletas ostai trāpīja netālu no turku baterijas, nāvējoši ievainojot Dragutu, kurš nomira pēc vairākām dienām. Tomēr pastāv arī pretēji uzskati, ka nāvējošais aplenkuma šāviens nācis no osmaņu nometnes. Draguts esot strīdējies ar lielgabala šāvējiem par ieroču leņķi, kas pēc komandiera uzstājības tika pazemināts. Bet lielgabals bija par zemu, un, kad tā lode atsitās pret ierakumu, atdalītais trāpīja Dragutam galvā, nogalinot viņu.

Gleznā manāma Domeniko Morelli un Ežēna Delakruā ietekme. Tā tapa 1867. gadā, kad Kali atgriezās Maltā pēc diviem Neapolē pavadītiem gadiem. Kali bija dzimis Valletā neapoliešu ģimenē.

Uz gleznas redzams mākslinieka paraksts: "G. Cali, 1867"

Gleznu iegādājās Maltas valdība, lai novietotu Valletas pils ieroču glabātuvē.

## Atsauces
Atnācēji no nekurienes

**"Atnācēji no nekurienes"** () ir franču rakstnieka Fransisa Karsaka (īstajā vārdā Fransuā Bords) zinātniski fantastisks romāns. Romāns pirmo reizi izdots 1954. gadā. Tulkojums latviešu valodā izdots 1969. gadā sērijā "Fantastikas pasaulē" (tulkojusi Mirdza Ersa, rakstnieka Ādolfa Ersa meita).

Romānam ir turpinājums "Šī pasaule ir mūsu" (*Ce Monde est nôtre*), kas latviešu valodā nav tulkots.

## Sižets
Jaunais ārsts Vsevolods Klērs nejauši nonāk citplanētiešu rasei — isiem piederošā zvaigžņu kuģī ksillā. Ksills uz Zemes ir cietis avāriju, jo tam negaidīti uzbrucis amerikāņu gaisa spēku iznīcinātājs. Klērs sniedz palīdzību isu komandai un kopā ar viņiem dodas uz isu dzimto planētu tālā galaktikā. Klērs nonāk neticami augsti attīstītu tehnoloģiju pasaulē, kur apgūti starpgalaktiskie ceļojumi cauri hipertelpai — ahūnam. Par spīti tam, ka Klērs pieder pie relatīvi zemi attīstītas civilizācijas, kur vēl nav beigušies savstarpējie kari, viņš tiek uzņemts kā līdzīgs. Izrādās, ka viņa dzīslās rit sarkanas, dzelzi saturošas asinis, kas ir milzīgs retums simtiem līdz šim atklāto saprātīgo būtņu rasu vidū. Būtnes ar šādām asinīm spēj pretoties mislikiem — metāliskiem radījumiem, kas spēj dzēst zvaigznes, un ar kuriem uz dzīvību vai nāvi karo Apdzīvoto planētu savienība, ko vada isi. Arī Klērs iesaistās cīņā, izpelnoties cieņu no citu saprātīgo rasu pārstāvjiem un satiekot savu mīlestību — sinzu rases sievieti Ilnu no Andromēdas galaktikas. Neticamā kārtā sinziem ir tāda pati bioloģija, tādas pašas sarkanas asinis un tikai sīkas atšķirības, kā, piemēram, četri pirksti rokām viņus atšķir no zemiešiem. Klērs vienīgais mēģina nodibināt sakarus ar mislikiem, diemžēl tas neizdodas, jo misliku saprāts ir pārāk svešs un neizprotams. Tā kā uz Zemes joprojām plosās kari, isi nevar oficiāli nodibināt sakarus ar Zemes civilizāciju, tomēr zemiešu palīdzība cīņā ar mislikiem ir ļoti svarīga. Tādēļ Klērs kopā ar Ilnu dodas atpakaļ uz Zemi, lai meklētu brīvprātīgos.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Atnācēji no nekurienes by Fransiss Karsaks
Rītdienas robeža

**"Rītdienas robeža"** ( un ) ir 2014. gada amerikāņu zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors ir Dags Laimens. Galvenās lomas filmā attēlo Toms Krūzs un Emilija Blanta. Filma balstīta uz japāņu romāna jauniešiem *[[All You Need Is Kill]]* motīviem. Filma ir par majoru Viljamu Keidžu, armijas sabiedrisko attiecību darbinieku, kurš, būdams bez kaujas pieredzes, ir spiests iesaistīties kaujā pret citplanētiešiem. Kad Viljams kaujas laikā iet bojā, viņš atklāj, ka ikreiz, kad nomirst, atgriežas atpakaļ laikā. Filma ieguva augstus kases ieņēmumus, kā arī pārsvarā pozitīvus kritiķu novērtējumus. Tā ir devītā ienesīgākā filma, kurā tēlo Toms Krūzs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Juras laikmeta parks 2

**"Juras laikmeta parks 2"** () ir 1997. gadā iznākusi Amerikas Savienoto Valstu kinofilma. Tā ir viena no Stīvena Spīlberga piedzīvojumu zinātniskās fantastikas kinofilmām un otrā "Juras laikmeta parka" cikla filma.

Filma ir par dinozauriem. Četrus gadus vēlāk pēc notikumiem, kas tika atainoti pirmajā filmā "Juras laikmeta parks", Džons Hemonds (atveido Ričards Atenboro) konstatē, ka Juras parkā ir vēl viena daļa. Dinozauri ir dzīvojuši vieni paši, un nav bijis cilvēku, kas tos kontrolētu.

## Ārējās saites
Barselonas grāfu uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Barselona]]s grāfi** kopš 801. gada, kad izveidota Barselonas grāfiste līdz 1555. gadam. 1162. gadā Barselonas grāfiste nonāca Aragonas kroņa pakļautībā un turpmākos gadus par Barselonas grāfiem iecēla Aragonas karaļus.

## Uzskaitījums

### Barselonas grāfiste (801—1162)

### [[Attēls:Royal Banner of Aragón.svg|30px]] Aragonas tronis (1162—1715) [[Attēls:Royal arms of Aragon (Crowned).svg|30px]]

## Skatīt arī
* Aragonas karaļu uzskaitījums
* Spānijas monarhu uzskaitījums

## Ārējās saites
* Monarchs of Spain (700—present)
Viņu sauca Roberts

**"Viņu sauca Roberts"** ir padomju zinātniskās fantastikas filma, kas uzņemta 1967. gadā. 

## Sižets
Zinātnieks Sergejs rada eksperimentālu cilvēkveidīgu robotu, kas, pēc viņa domām, būs noderīgs cilvēkiem nepieejamu kosmosa tāļu apgūšanai un nosauc to par Robertu. Roberts ir līdzīgs savam radītājam kā dvīņubrālis. Sergejs nolemj robotu pārbaudīt saskarsmē ar cilvēkiem un nosūta to uz tikšanos ar Tatjanu, kāda sava līdzstrādnieka līgavu. Taču Roberts "iemīlas" Tatjanā un izpilda visus Tatjanas dotos uzdevumus, pat pašus absurdākos un bīstamākos, saprotot pavēles burtiski. Robots iziet no zinātnieku kontroles un pazūd no to redzesloka, dodoties Tatjanai līdzi uz tūristu nometni kalnos.

Draud rasties bīstamas sociālas un tehniskas sekas. Zinātnieki dodas robotu meklēt. Roberts tiek atrasts, taču Tatjana tam devusi pārāk daudz cilvēcisku uzdevumu, kurus tas nav spējīgs izpildīt. Tā elektriskās ķēdes no pārsprieguma ir sabojājušās un robots beidz funkcionēt. Zinātnieki aizved robotu atpakaļ uz laboratorijām, lai veiktu tā atjaunošanu. Tie saprot, ka nezināmā un neparedzamā vidē robots darboties nespēs, un lidojumam tiek gatavots cilvēks.

## Lomās
* Oļegs Striženovs — Sergejs / Roberts
* Marianna Vertinska — Tatjana
* Mihails Pugovkins — Knopkins
* Jurijs Tolubejevs — inspektors
* Aleksandrs Jarovojs — brīvprātīgais kārtības sargs
un citi aktieri.

Dziesmu izpilda Alise Freindliha.

## Interesanti fakti
* Filmas uzņemšana gandrīz izjuka galvenās lomas tēlotāja Oļega Striženova problēmām ar alkoholu — viņš bija nodevies dzeršanai. Skandāla rezultātā darba līgums ar aktieri tika izbeigts, no viņa ieturēja trešo daļu mēnešalgas. Filmu izdevās pabeigt tāpēc, ka konflikts norisinājās pašās uzņemšanas perioda beigās un Striženovam vienkārši lika nekavējoties nofilmēties atlikušajās ainās.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Его звали Роберт. По местам съемок: тогда и сейчас
Aizliegtais paņēmiens

**"Aizliegtais paņēmiens"** ir izmeklējošās žurnālistikas televīzijas raidījums Latvijas Televīzijas pirmajā kanālā. Raidījums tiek ierakstīts. Tā pārraidīšanas laiks LTV1 kanālā ir pirmdienās, plkst. 19.30, vēlāk 19.00, 19.10,  bet tagad 18.55. Tā autors un vadītājs ir žurnālists Guntis Bojārs. Katru pārraidi iedala divās daļās: operācijas daļā un diskusijas daļā. Operācijas daļā LTV žurnālisti, izmantojot gan publisku informāciju, gan slēptās kameras novērojumus, apskata kādu tēmu, savukārt diskusijas daļā raidījuma vadītājs Guntis Bojārs intervē parasti trīs studijas viesus. Raidījumā ir apskatītas tādas tēmas kā ēnu ekonomika, sabiedrības un policijas attieksme pret iespējamu vardarbību ģimenē un Latvijas atpazīstamāko simbolu popularitāte.

## Ievads
Katra raidījuma sērija sākas ar īsu raidījuma aprakstu. Tiek rādīti samontēti kadri ar Rīgas ainavu un garāmgājēji, bet šie kadri ir paātrināti. Starp ainavām parādās arī raidījuma vadītājs Guntis Bojārs, kurš stāv uz LTV terases. Fonā tiek atskaņota titulmūzika. Gandrīz visas sērijas (izņemot speciālizlaidumi) sākas ar šādu ievadfrāzi, ko lasa Aigars Rozenbergs:

## Sezonas

## Apbalvojumi
2015. gadā raidījuma piecsēriju speciālizlaidums "Operācija: "Bistro Frics"" saņēma Latvijas žurnālistu asociācijas balvu. Šajā raidījumu sērijā LTV žurnālisti atvēra kartupeļu frī kiosku "Frics". 2017. gadā raidījuma piecsēriju speciālizlaidums "Operācija: "Tokija"" saņēma Latvijas Darba devēju konfederācijas balvu. Šajā raidījumu sērijā žurnāliste strādāja kā trauku mazgātāja restorānā *[[Tokyo City]]* un ar slēpto kameru nofilmēja ilgstošu aplokšņu algu maksāšanu restorānā.

2019. gadā raidījuma veidotā divu sēriju "Izlaušanās spēle "Latvija"" ieguva Latvijas žurnālistu savienības izcilības balvu. Tāpat šī sērija bija izvirzīta Eiropas raidorganizāciju apvienības (EBU) orģinālformātu skatei, kura norisinājās EBU Radošuma forumā, Romā, Itālijā, 2019. gada septembrī. Tā ieguva galveno balvu.

LTV Ziņu dienesta direktore Iveta Elksne par raidījuma panākumiem Eiropā:

2020. gadā raidījuma sērija "Operācija: Centrāltirgus cigarešu mafija" saņēma Latvijas žurnālistu savienības izcilības balvu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Raidījuma mājaslapa
* Raidījuma konts ''Facebook''
Ledus-deviņi

**Ledus-deviņi** ir izdomāta ūdens polimorfā modifikācija, ko aprakstījis Kurts Vonnegūts romānā "Kaķa šūpulis". Šī ledus modifikācija kūst augstākā temperatūrā, nekā parastais ledus — apmēram pie 45,8 °C. Saskaroties ar šķidru ūdeni, kam temperatūra zemāka par ledus-deviņi kušanas temperatūru, ledus-deviņi darbojas kā kristalizācijas centrs, kas izraisa momentānu ūdens kristalizāciju un pārvēršanos par ledu-deviņi. Tādēļ, ja ledus-deviņi nonāk kādā ar Pasaules okeānu saistītā ūdenstilpē, tas beidzas ar lielākās daļas Zemes ūdens sasalšanu un Zemes dzīvības bojāeju. Grāmatā aprakstīts šāda nelaimes gadījuma rezultāts.

## Vēsture
Laikā, kad Kurts Vonnegūts strādāja *[[General Electric]]*, viņš uzzināja, ka Ērvingam Lengmīram, kas šajā kompānijā strādājis agrāk,  1930. gadu sākumā ienākusi prātā ideja par istabas temperatūrā stabilu ledu. Lengmīrs ar šo ideju dalījies ar Herbertu Velsu, tomēr nekas šajā sakarā nav ticis publicēts. Tiek arī uzskatīts, ka Kurts Vonnegūts iedvesmojies no sava vecākā brāļa, amerikāņu meteorologa Bernarda Vonnegūta, kas izgudroja mākoņu izkliedēšanu ar sudraba jodīda palīdzību (sudraba jodīda kristāli darbojas kā ūdens kristalizācijas centri). 

## Interesanti fakti
Romāna "Kaķa šūpulis" rakstīšanas laikā bija pazīstamas astoņas ledus kristāliskās modifikācijas, tādēļ fantastiskā modifikācija tika nosaukta par devīto. Mūsdienās pazīstamas vismaz 16 ledus modifikācijas, tai skaitā ledus IX, kam, protams, ir pavisam citādas īpašības, nekā ledum-deviņi — ledus IX pastāv tikai ārkārtīgi zemā temperatūrā un milzīgā spiedienā.

Ledus-deviņi ticis izmantots kā modelis prionu iedarbības mehānismam. Prioni ir defektīvi proteīni, kas spēj pārvērst par defektīviem normālus proteīnus, saskaroties ar tiem. Šādā veidā tiek izraisīti dažādi sūkļveida encefalopātijas paveidi (kuru, aitu griešanās slimība un Kreicfelda—Jakoba slimība). 

## Ārējās saites
*THE SOURCE AND IMPLICATIONS OF ICE-NINE IN VONNEGUTS CAT'S CRADLE 
*Ice-Nine and Unobtainium: Why We Dream Up Wonder Materials  

## Atsauces
Bifeļādas samtbeka

**Bifeļādas samtbeka** (*Xerocomus bubalinus* jeb *Hortiboletus bubalinus*, agrāk arī *Boletus bubalinus*) ir Latvijā reta maza beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. Suga atklāta 1991. gadā un Latvijā droši konstatēta 2012. gadā, līdz tam jaukta ar citām samtbeku sugām. Kopš 2015. gada iedalīta jaunizveidotā ģintī *Hortiboletus*, taču latviski joprojām saglabā samtbekas nosaukumu.

## Sēnes apraksts

* Cepurīte: krāsa sarkanbrūnos toņos, jaunām sēnēm nereti persiku krāsā. Forma sākumā puslodes, vēlāk izliekta līdz plakanai. Platums līdz 5 cm. Virsmiziņa jaunām sēnēm parasti samtaina, vēlāk raupja, bieži sasprēgājusi. Mīkstums dzeltenīgs, zem virsmiziņas sārts, kātiņa pamatnē dzeltenbrūns, ar nemanāmi vāju smaržu un garšu, griezumu vietās zilē.
* Stobriņi: Atveres un stobriņi dzelteni, iespiedumos zilē.
* Kātiņš: dzeltenīgs, klāts ar sarkanīgām smalkām šķiedrām, kuras vecumā bieži izbalo. Garums līdz 8 cm, resnums 1—2,5 cm. Kātiņa pamatnē mīkstums nezilē, pārējā daļā zilē.
* Sporas: 11—15/4,5—5 µm.

## Augšanas apstākļi

Mikorizas sēne. Aug no jūnija līdz septembrim antropogēnā vidē, īpaši pilsētās. Biedrojas galvenokārt ar papelēm un liepām, taču ir ziņas arī par citiem lapu kokiem un eglēm.

## Barības vērtība

Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas. Bieži tārpaina. Parasti aug piesārņotā vidē un tāpēc uzturā nav ieteicama.

## Līdzīgās sugas

Līdzīgas tai ir vairums samtbeku, no kurām tā atšķiras ar raupjo virsmiziņu un specifisko mīkstuma krāsojumu, kā arī ar tā zilēšanu vai nezilēšanu dažādās sēnes vietās.

## Skatīt arī

* Sēņošana
* Sēnes kulinārijā
* Sēņu tirdzniecība
* Samtbeku ģints

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mikologu biedrība
* index Fungorum
* Mycobank
* NCBI taxonomy database
* Шляпки Xerocomus bubalinus 
* Hřib parkový (čehu)
Lauv

**Āri Staprāns-Lefs** (; dzimis ), pazīstams ar skatuves vārdu ***Lauv*** (no latviešu ‘lauva’), ir latviešu izcelsmes ASV dziedātājs, dziesmu autors un producents.

Karjeras laikā izdevis EP *Lost in the Light*, populārākās mākslinieka izpildītās dziesmas ir *I Like Me Better* un *The Other*. Ir piedalījies *[[Charli XCX]]* dziesmas *Boys* un *[[Cheat Codes]]* un Demijas Lovāto dziesmas *No Promises* sarakstīšanā.

2017. gadā *Lauv* bija Eda Šīrana koncertturnejas *÷ Tour* iesildītājs Āzijā. 2019. gada 24. maijā *Lauv* uzstājās koncertzālē *[[Palladium Rīga]]*.

*Lauv* vecvecāki un māte ir latvieši, vasaras pavadījis Jūrmalā.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Cvaihenders

**Cvaihenders** ( — 'divrocis') ir liels divroku zobens, kas tika izmantots 16. gadsimta pirmajās desmitgadēs.

Cvaihenderu zobeni tika izstrādāti par pamatu ņemot Eiropas vēlo viduslaiku zobenus un kļuva par vācu algotņiem raksturīgu ieroci Svētās Romas imperatora Maksimiliāna I laikā un tika izmantots Itāļu karos (1494—1559).

Šie zobeni ir pēdējais posms tendencei, kas sākās 14. gadsimtā, un kuras laikā zobeni pakāpeniski kļuva lielāki. Cvaihenders vairāk bija ar pīķim raksturīgām īpašībām, ņemot vērā lielos izmērus un svaru, kas nodrošināja lielāku uzbrukuma attālumu un spēku. Tādējādi, cvaihenderi netika pārnēsāti makstīs, bet gan pār plecu, līdzīgi kā alebarda.
## Ārējās saites
* Essay by Anthony Shore (*Journal of Western Martial Art*)
* The Weighty Issue of Two-Handed Greatswords, by John Clements
Ziepniekkalna iela

**Ziepniekkalna iela** ir Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, kas atrodas Bišumuižā un Ziepniekkalnā. Ziepniekkalna iela sākas krustojumā pie Bauskas un Mūkusalas ielas krustojuma un beidzas pie Rīgas robežas. Līdz 1938. gadam ielas nosaukums bija **[[Nummurmuiža|Nummurmuižas]] iela**, kad tā ar Rīgas pilsētas valdes lēmumu tika pārdēvēta par Ziepniekkalna ielu. Ielas kopējais garums ir 1034 metri.

## Krustojumi
Ziepniekkalna iela ir savienota ar šādām ielām:
* Mūkusalas iela
* Bauskas iela
* Šautuves iela
* Dignājas iela
* Zāļu iela
* Ceraukstes iela
* Kalētu iela
* Kazdangas iela
* Priekules iela
* Svilpes iela
* Padures iela
* Jāņa Čakstes gatve

## Skatīt arī
* Bišumuiža
* A7

## Atsauces
Skaistkalnes iela (Rīga)

**Skaistkalnes iela** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, kas atrodas Ziepniekkalnā. Skaistkalnes iela sākas krustojumā pie Mūkusalas ielas  un beidzas krustojumā ar Ilmājas ielu. Ielas kopējais garums ir 418 metri. 1908. gadā tai laikā īsākās ielas nosaukums pilsētas kartē bija **Depkina iela**.

## Krustojumi
Skaistkalnes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Mūkusalas iela
* Bauskas iela
* Garozes iela
* Putnu iela
* Ilmājas iela

## Skatīt arī
* Ziepniekkalns

## Atsauces
Skaistkalnes iela

**Skaistkalnes iela** var būt:
* Skaistkalnes iela — iela Jūrmalā;
* Skaistkalnes iela — iela Ķekavā;
* Skaistkalnes iela — iela Rīgā.
Rapieris

**Rapieris** ir tievs zobens ar asu galu, kas, ņemot vērā tā uzbūvi, bija paredzēts duršanai, taču vēsturiski ir bijuši arī citi pielietojuma veidi - uzbrukumi griežot vai cērtot. Šis ierocis pamatā tika izmantots Eiropā 16. un 17. gadsimtā.

## Apraksts
Ar vārdu "rapieris" parasti apzīmē salīdzinoši gara asmens zobenu, kuram ir aizsargājošs spals, lai nodrošinātu rokas, ar kuru tiek turēts zobens, aizsardzību. Dažiem vēsturiskiem paraugiem ir bijuši arī plati asmeņi, kas piestiprināti tipiskam rapiera spalam. Termins *rapieris* var būt neskaidrs, jo tas var apzīmēt arī platasmens zobenu. Kaut arī rapiera asmens var būt pietiekami plats, lai izdarītu griezienus (ne tuvu kādus var izdarīt ar platākiem zobeniem, kas tika lietoti viduslaikos), tas ir paredzēts straujiem un elastīgiem dūriena uzbrukumiem. Asmens var tikt uzasināts visā tā garumā vai arī tikai no centrālās daļas līdz galam. Tipisks rapieris sver ap 1 kg un tam ir salīdzinoši garš un plāns asmens 2,5 cm platumā vai šaurāks, garumā 104 cm vai garāks un tam ir uzasināts gals. Asmens garums atsevišķiem itāļu rapieriem 17 gadsimtā pārsniedza 115 cm un varēja sasniegt pat 130 cm.
Viesītes iela

**Viesītes iela** var būt:

* Viesītes iela — iela Rīgā;
* Viesītes iela — iela Jēkabpilī;
* Viesītes iela — iela Jūrmalā;
* Viesītes iela — iela Olaines pagasta Medemciemā.
Ziema Sognefjordā

**Ziema Sognefjordā** () ir norvēģu gleznotāja Johana Kristiana Dāla 1827. gadā tapusi eļļas krāsas glezna.

Tā ir gleznota ar eļļas krāsām uz audekla ar izmēriem 61,5 × 75,5&nbsp;cm.

Glezna atrodas Nacionālajā mākslas, arhitektūras un dizaina muzejā Oslo, Norvēģijā.

## Analīze
Pēc ceļojuma uz Itāliju 1820.–1821. gadā Johans Kristians Dāls pastāvīgi apmetās Drēzdenē. Tur viņš radīja vairākas ideālas Norvēģijas ainavas. Kopš 1826. gada viņa darbos parādījās izmaiņa, kura attēloja jaunu izpratni par Norvēģijas ainavu. Pēc tam viņš devās ceļojumā caur Norvēģiju no Kristiānijas līdz Telemarkai un Hardangervidai uz Rietumnorvēģijas fjordiem; tas bija viņa pirmais ceļojums uz kalniem kā nobriedušam māksliniekam .

Gleznas motīvs pirmoreiz tika uzskicēts ceļojuma laikā. Priekšplānā attēlotas stāvās nogāzes un vertikālās klintis. Šī glezna ir veltījums majestātiskajai Norvēģijas dabai un lepnajai nācijas vēsturei.

## Atsauces
Tabuns

**Tabuns** jeb **GA** ir ļoti indīga ķīmiska viela. Tas ir tīrs, bezkrāsains un bezgaršīgs šķidrums ar vieglu augļu smaržu. Tas ir gaisīgs šķidrums, tomēr ne tik ļoti kā zarīns (GB) un zomans (GD).

Tabuns ir klasificēts kā nervu aģents, tāpēc, ka tas izraisa zīdītāju nervu sistēmas nāvējošu disfunkciju.

Tabunu nejauši 1936. gada janvārī atklāja Gerhards Šrāders, cenšoties atrast jaunu insekticīdu. Par to kā ķīmisko ieroci interesējās gan nacistiskā Vācija, gan ASV, gan PSRS. Tas tika izmantots 1988. gadā gāzu uzbrukumā Halabdžai. 1993. gadā to iekļāva Ķīmisko ieroču konvencijā.

Visbiežāk tabuns organismā tiek uzņemts, to ieelpojot vai absorbējot caur ādu (arī caur drēbēm). Ieelpojot tabunu, nāve iestājas 1 līdz 10 minūšu laikā, bet caur ādu tā var iestāties pēc 1—2 stundām. Pirmie simptomi: nemiers, acu zīlīšu sašaurināšanās, palēnināta sirdsdarbība, iesnas, svīšana, grūtības paeelpot; vēlāk: ģībšana, muskuļu paralīze un krampji, urīna un fekāliju nesaturēšana, nosmakšana (muskuļu paralīzes dēļ). Kā pretindi izmanto atropīnu un pralidoksīma hlorīdu.

## Atsauces
VX

**VX** ir ļoti indīga ķīmiska viela. Tīrā formā tā ir gaisīgs, bezkrāsains un bezgaršīgs šķidrums bez garšas un smaržas. To izmanto kā ķīmisko ieroci, jo pat ļoti niecīgi tā daudzumi izraisa zīdītāju nervu sistēmas nāvējošu disfunkciju (muskuļu paralīzi).

Mūsdienās VX ir iekļauts ASV, Krievijas, Ziemeļkorejas un Sīrijas ieroču krājumos.

## Iedarbība
Organismā VX nonāk ieelpojot vai absorbējot caur ādu (arī caur drēbēm). Letālā deva (LD50) ir ļoti niecīga: žurkām — 7&nbsp;ug uz 1&nbsp;kg. Pirmie simptomi: acu zīlīšu sašaurināšanās, palēnināta sirdsdarbība, iesnas, svīšana, nelabums un grūtības paeelpot; vēlāk iestājas nosmakšana muskuļu paralīzes dēļ. Kā pretindi izmanto atropīnu, pralidoksīma hlorīdu un diazepāmu.

## Vēsture
VX atklāja 1952. gadā Lielbritānijā. 1959. gada sākumā ASV Armija uzsāka VX eksperimentus uz cilvēkiem, bet 1961. gadā ASV sāka VX masveida ražošanu. Irākas bruņotie spēki to izmantoja 1988. gadā gāzu uzbrukumā Halabdžai.

1993. gadā VX iekļāva Ķīmisko ieroču konvencijā. 1997. gadā pasaulē bija 19&nbsp;586 tonnas šīs vielas, bet nākamo 8 gadu laikā iznīcināja vismaz 98% no tām.

2017. gadā VX izmantoja Ziemeļkorejas vadītāja pusbrāļa Kima Čen Nama slepkavībā, iepūšot viņam to sejā Kualalumpuras starptautiskajā lidostā.

## Atsauces

## Ārējās saites
VHV

thumb|Vācu logo
**VHV** ir starptautiska apdrošināšanas sabiedrība, kas atrodas Hanoverē. 
VHV ir viena no piecām lielākajām automašīnu apdrošināšanas kompānijām Vācijā. Vissvarīgākie uzņēmumi tika dibināti 1875. un 1919. gadā. Kopš 1973. gada meitas uzņēmums VAV darbojas Austrijā. VHV, piemēram, ir dažādi administratīvie biroji Berlīnē, Minhenē un Hamburgā, kā arī filiāles visā Vācijā.
Valdes priekšsēdētājs kopš 2003. gada ir Ūve H. Reiters.
Wave Management AG pārņēma 2006. gadā.
2007. gadā VHV nodibināja kopīgu uzņēmumu ar FWU AG Saūda Arābijā.
2009, VHV ir pabeidzis jaunu korporatīvo štābu.  2011. gadā Wave Management AG pārcēla savu galveno mītni no Hamburgas uz Hanoveri.
Kopš 2012. gada VHV sadarbojas ar Itālijas apdrošināšanas sabiedrību ITAS. 2014. gadā VHV nodibināja nodibinājumu, tādējādi veicinot zinātnes, integrācijas un kultūras projektus. Kopš 2015. gada VHV ir pārstāvēta kā pārapdrošinātājs Turcijā. 2017. gadā VHV pirmo reizi saņēma vairāk nekā 3 miljardus abonementu.

Meitas uzņēmumi ietver:
* VHV Allgemeine Versicherung AG
* VHV Reasürans AS, Stambula
* Hannoversche Lebensversicherung AG
* VAV Versicherung AG, Vīne
* Wave Management AG
* VHV solutions GmbH

## Galvenie rādītāji VHV

## Atsauces
Karolingu zobens

**Karolingu zobens** jeb **Vikingu laikmeta zobens** (lieto arī **Vikingu zobens**) ir zobenu tips, kas bija izplatīts Ziemeļeiropā agrīnajos viduslaikos.

Karolingu zobens tika izveidots 8. gadsimtā uz Merovingu zobena pamata (franku izgatavoti zobeni 6. un 7. gadsimtā, kuru izcelsme bija no romiešu *[[Spata|spatas]]*). 11. un 12. gadsimtā Karolingu zobenus aizstāja Romāņu zobeni.

## Terminoloģija
Lai arī šo zobenu bieži sauc par "Vikingu zobenu", šis zobenu tips tika izgatavots Franku impērijā agrīnajos viduslaikos. Karolingu zobenu saistība ar vikingiem izveidojās dēļ kapeņu izrakumu neesamības 8. gadsimtā kristīgajā Franku valstī un savukārt ļoti biežiem atradumiem Vikingu laika pagānu apbedījumos Skandināvijā, kuru izcelsme veids bija tirdzniecība, izpirkuma maksas vai laupīšanas. Savukārt kontinentālajā Eiropā šo ieroču retie atradumi pamatā ir bijuši upju gultnēs.  
## Ārējās saites
* Swords (vikingage.org) 
* Wiglaf's Weapon Widget Database of Viking swords.
* The Norwegian Viking Swords by Jan Petersen, translated by Kristin Noer An online English translation of Jan Petersen's typology of Viking swords.
** Petersen typology (vikingsword.com)
* Christopher L. Miller, The Sword Typology of Alfred Geibig (myarmoury.com)
Androīds

[thumbnail|200px|Japāņu izstrādāts [aktoīds — androīda paveids]]
**Androīds** (, *andrós* un , *eîdos* — ‘cilvēkam līdzīgs’) ir cilvēkam līdzīgs robots vai fizikāls modelis. Androīdus dažreiz sauc arī par humanoīdiem.

Alberts Lielais (dzīvoja 13. gadsimtā) tiek uzskatīts par pirmo cilvēku, kas rakstīja par androīdiem. Nozīmīga loma androīdu popularizēšanā ir 19. gadsimta franču rakstniekam Ogistam Vilē de Lilam-Adanam (*Auguste Villiers de l'Isle-Adam*). Viņš tos plaši apskatīja savā darbā "Nākotnes Ieva" (*L'Ève future*), aprakstot mākslīgo sievieti Adalī (*Hadaly*). Pirmos androīdus reālajā dzīvē izveidoja japāņi.

Androīdi ir plaši apskatīti zinātniskās fantastikas darbos. Dažviet tie ir kā roboti, bet citos darbos kā mākslīgi izveidotas bioloģiskas būtnes.
Keilors Navass

**Keilors Antonio Navass Gamboa** (; dzimis ) ir Kostarikas futbolists, vārtsargs, Kostarikas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2025. gada Navass pārstāv Argentīnas pirmās divīzijas komandu *[[Newell's Old Boys]]*.

## Karjera
Karjeru sācis Kostarikas klubā *Deportivo Saprissa*. Tā sastāvā sešas reizes kļuvis par Kostarikas čempionu un vienreiz uzvarējis CONCACAF čempionu kausa izcīņā. 2010. gada jūlijā parakstīja līgumu ar Spānijas Otrās divīzijas klubu *[[Alvasetes "Balompie"|Albacete]]*. 2011.—2012. gada sezonā tika izīrēts *[[Spānijas futbola čempionāta Pirmā divīzija|La Liga]]* klubam *[[Levante UD]]*. Sezonas laikā bija komandas otrais vārtsargs. Laukumā debitēja tikai pēdējās kārtas mačā pret Bilbao "Athletic", kas noslēdzās 3:0 un nodrošināja iekļūšanu UEFA Eiropas līgas kvalifikācijā. Pēc sezonas pilnībā pārgāja uz *Levante*, parakstot trīs gadu līgumu.

2014. gada augustā parakstīja sešu gadu līgumu ar Madrides "Real". Tā sastāvā uzvarējis 2015.—2016. un 2016.—2017. gada UEFA Čempionu līgas turnīros, kā arī 2016.—2017. gada Spānijas čempionātā.

Kostarikas izlases sastāvā debitēja  2010. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēlē pret Surinamu (uzvara 4:1). Pirmo *sauso* spēli aizvadīja četras dienas vēlāk, kad ar 2:0 tika pieveikta Haiti futbola izlase. Ar Kostarikas izlasi piedalījās 2014. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā, kur sasniedza ceturtdaļfinālu. Tika nominēts starp čempionāta trīs labākajiem vārtsargiem Zelta cimda balvai, ko ieguva Manuels Neiers. Izlases sastāvā divreiz piedalījies CONCACAF Zelta kausā.

## Sasniegumi
**Saprissa**

* CONCACAF Čempionu līga: 2005

**Real Madrid**

* Spānijas La Liga: 2016—17
* Spānijas Superkauss: 2017
* UEFA Čempionu līga: 2015—16, 2016—17, 2017—18
* UEFA Superkauss: 2014, 2016, 2017
* FIFA Klubu Pasaules kauss: 2014, 2016, 2017, 2018

**Paris Saint-Germain**

* Francijas 1. līga: 2019—20, 2021—22, 2023—24
* Coupe de France: 2019—20, 2020—21, 2023—24
* Coupe de la Ligue: 2019—20
* Trophée des Champions: 2020, 2022, 2023

**Individuālie sasniegumi**

* CONCACAF Zelta kausa labākais vārtsargs: 2009

## Atsauces

## Ārējās saites
Smilšbekas (ģints)

**Smilšbekas** (*Gyroporus*) ir smilšbeku dzimtas sēņu ģints, no kuras Latvijā ir konstatētas 2 sugas. Ģints tipiskā suga ir rudzupuķu smilšbeka. Ģints sēnes atšķiras no citām bekām ar savu trauslo un bieži dobumaino kātiņu, kā arī dzelteno sporu zīmējumu.

## Morfoloģija
thumb|250px|Kastaņu smilšbeka Portugālē
thumb|250px|Rudzupuķu smilšbeka Polijā
thumb|250px|Gyroporus purpurinus
thumb|250px|Gyroporus subalbellus ASV, Teksasā
* **[[Sēne|Augļķermeņi]]**: cepurīšu sēnes, stobriņu sēnes, vidēju līdz lielu izmēru sēnes.
* **[[Cepurīte (mikoloģija)|Cepurīte]]**: sākumā pusapaļa, izpletusies izliekti apaļa līdz polsterveida. Virsmiziņa parasti sausa, gluda vai mataini pūkaina.
* **[[Stobriņi (mikoloģija)|Stobriņi]]**: Atveres baltas, vēlāk dzeltējošas.
* **[[Kātiņš (mikoloģija)|Kātiņš]]**: trausls, sūkļains, vecākām sēnēm parasti ar dobumu vai kamerām, bez tīklota zīmējuma.
* **[[Trama (mikoloģija)|Mīkstums]]**: balts, dažām sugām griezumā spēcīgi zilē.
* **[[Bazīdijsporas|Sporas]]**: dzeltenas.

## Ekoloģija

Smilšbekas veido mikorizu gan ar skuju, gan ar lapu kokiem. Augļķermeņi pārsvarā parādās no jūlija līdz septembrim, labvēlīgos klimatiskos apstākļos no jūnija līdz novembrim.) Ir dati, ka Latvijā sastopamās smilšbeku sugas var augt arī bez kontakta ar kokiem, neveidojot mikorizu.

## Latvijā atrastās smilšbeku ģints sēnes

## Latvijā pagaidām neatrastās smilšbeku ģints sēnes

* *[[Gyroporus aculifer|G. aculifer]]*
* *[[Gyroporus albisulphureus|G. albisulphureus]]*
* *[[Gyroporus asprellus|G. asprellus]]*
* *[[Gyroporus atroviolaceus|G. atroviolaceus]]*
* *[[Gyroporus ballouii|G. ballouii]]*
* *[[Gyroporus biporus|G. biporus]]*
* *[[Gyroporus brunneofloccosus|G. brunneofloccosus]]*
* *[[Gyroporus deflexus|G. deflexus]]*
* *[[Gyroporus earlei|G. earlei]]*
* *[[Gyroporus fumosiceps|G. fumosiceps]]*
* *[[Gyroporus fuscatus|G. fuscatus]]*
* *[[Gyroporus heterosporus|G. heterosporus]]*
* *[[Gyroporus hyalina|G. hyalina]]*
* *[[Gyroporus longicystidiatus|G. longicystidiatus]]*
* *[[Gyroporus malesicus|G. malesicus]]*
* *[[Gyroporus microsporus|G. microsporus]]*
* *[[Gyroporus phaeocyanescens|G. phaeocyanescens]]*
* *[[Gyroporus pseudocyanescens|G. pseudocyanescens]]*
* *[[Gyroporus pseudolacteus|G. pseudolacteus]]*
* *[[Gyroporus pseudomicrosporus|G. pseudomicrosporus]]*
* *[[Gyroporus punctatus|G. punctatus]]*
* *[[Gyroporus purpurinus|G. purpurinus]]*
* *[[Gyroporus roseialbus|G. roseialbus]]*
* *[[Gyroporus setigerus|G. setigerus]]*
* *[[Gyroporus subalbellus|G. subalbellus]]*
* *[[Gyroporus tuberculatosporus|G. tuberculatosporus]]*
* *[[Gyroporus umbrinisquamosus|G. umbrinisquamosus]]*
* *[[Gyroporus variabilis|G. variabilis]]*
* *[[Gyroporus woodiae|G. woodiae]]*

## Skatīt arī

* Beku dzimta
* Ēdamās sēnes
* Stobriņu sēnes
* Sēņu kulinārija

## Atsauces

## Ārējās saites

* Index Fungorum
* Boletales.com
* Mycobank
Smilšbekas

**Smilšbekas** var būt:

* Smilšbekas (dzimta) — beku rindas dzimta (*Gyroporaceae*);
* Smilšbekas (ģints) — smilšbeku dzimtas ģints (*Gyroporus*).
Pasauļu karš (radio)

thumb|upright=1.2|Orsons Velss nākamajā dienā pēc pārraides
**"Pasauļu karš"** () bija ASV radio sērijas *The Mercury Theatre on the Air* iestudējuma Halovīna sērija  CBS kanālā. Tās režisors bija aktieris un vēlākais kinorežisors Orsons Velss. Radio pārraide veidota pēc Herberta Velsa tāda paša nosaukuma romāna motīviem.

Inscenējums tika ieturēts reālistisku ziņu stilā par citplanētiešu iebrukumu Groversmilsā, Ņūdžersijā, un citās vietās ASV un citur pasaulē. Pārraides reālistiskumu pastiprināja tas, ka tajā nebija reklāmu, pirmais pārtraukums notika aptuveni 30 minūtes pēc sākuma.

Nākamajās dienās pēc pārraides daudzos preses izdevumos tika kritizēts "Pasauļu karš", dēvējot to par pārāk reālistisku. Laikrakstos un vēlākajos gados tika uzskatīts, ka pārraidi klausījās līdz 6 miljoniem cilvēku un vairāki miljoni cilvēku izraisīja paniku, domādami, ka ziņas par citplanētiešu iebrukumu ir īstas. Taču patiesībā radiopārraidi klausījās salīdzinoši mazs cilvēku skaits, ap 2% cilvēku no tobrīdējiem radioklausītājiem. Pats Velss pēc pārraides kļuva slavens.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Melnrīkles strazds

**Melnrīkles strazds** (*Turdus atrogularis*) ir mežastrazdu dzimtas (*Turdidae*) dziedātājputns, kas sastopams Eiropas pašos austrumos un Āzijas rietumos un centrālajā daļā. Ģeogrāfisko variāciju nav.

## Izplatība
[thumb|left|240px|Melnrīkles strazds [Indija|Indijā]]
Melnrīkles strazds ligzdo Urālu rietumu nogāzes, Sibīrijas centrālās daļas ziemeļos, uz austrumiem sasniedzot Jeņiseju un uz dienvidiem Sajānus, Tivu, Altaju un Mongolijas ziemeļrietumus. Areāla dienvidu mala virzienā uz Urāliem aptuveni seko mežu un stepju robežai. Praktiski visa populācija migrējoša. Tikai neliela daļa paliek ziemot arī ligzdošanas areālā (Kazahstānas austrumu ielejās). Ziemo plašā Āzijas apgabalā starp Irāku un Indijas ziemeļaustrumiem.

## Latvijā
Melnrīkles strazds Latvijā ir rets ieceļotājs. Līdz šim bijuši divi novērojumi.

## Izskats
Melnrīkles strazds ir liela auguma mežastrazds, apmēram vienā lielumā ar pelēko strazdu. Ķermeņa garums 24—27 cm, spārnu plētums 37—45 cm, svars 54—110 g.

Ligzdošanas sezonā raksturīgs dzimumu dimorfisms. Tēviņam ir koši melna vai tumši brūna pakakle un krūtis (reizēm pazodē baltas svītriņas). Mātītei uz gaišajām krūtīm kā plata apkakle ir tumšu svītriņu laukums. Abiem dzimumiem brūnpelēka mugura, tumši brūna aste un gaiši pelēka pavēdere. Uz sāniem izplūdušu, tumšāku svītru raibumojums. Spārnu apakšas rudas. Ziemā tēviņš izskatās līdzīgs mātītei, tomēr ir par to ievērojami tumšāks. Arī jaunie putni līdzīgi mātītei, bet to muguras ir ar gaišām svītriņām, kā arī spārnu gali ir rudi.

## Uzvedība
Melnrīkles strazds uzturas skujkoku un jauktu koku mežos (mežmalās un gar upju krastiem). Sastopams līdz 2200 m virs jūras līmeņa. Migrācijas laikā novērojams arī lapukoku mežos, dārzos, parkos, krūmājos un niedrājos. Migrāciju veic nelielos baros, kuros ir daži desmiti īpatņu.

## Barība
thumb|240px|Melnrīkles strazds uzturas mežmalās un gar upju krastiem
Melnrīkles strazds barojas ar dažādiem bezmugurkaulniekiem, augļiem un ogām. Barību galvenokārt meklē uz zemes, pārvietojoties ar īsiem lēcieniem. Barojas arī seklā ūdenī, meklējot ūdens bezmugurkaulniekus. Īpaši tas raksturīgs ziemas periodā, barojoties neaizsalstošās upītēs.

## Ligzdošana
Ligzdo nelielās grupas (2—4 pāri), kas apmetas tālāk par 10 m viens no otra. Ligzda visbiežāk atrodas eglē vai priedē (arī krūmos, uz celmiem, ļoti reti uz zemes), parasti 0,3—5 m augstumā no zemes. Tā būvēta no zariem, sausas zāles un dubļiem, no iekšpuses izklāta ar smalkiem zāļu stiebriņiem. Dējumā 4—7 zilizaļas olas ar rudiem raibumiņiem. Inkubācijas periods ilgst 11—12 dienas, perē tikai mātīte. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni izlido apmēram 12 dienu vecumā.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Latvijas daba: Melnrīkles strazds
*Чернозобый дрозд
*Xeno-Canto: Black-throated Thrush · Turdus atrogularis · Jarocki, 1819
*IBC: Black-throated Thrush Turdus atrogularis
*Avibase: Black-throated Thrush Turdus atrogularis Jarocki, 1819
*Bird Guides: Black-throated Thrush (Turdus atrogularis)
Prometejs (filma)

**"Prometejs"** () ir Ridlija Skota 2012. gadā režisētā kinofilma. Galvenās lomas filmā spēlē Noumi Rapasa, Maikls Fasbenders, Gajs Pīrss, Idriss Elba, Logans Māršals-Grīns un Šarlīze Terona. 2012. gadā filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākie vizuālie efekti".

Filma ir par ārpuszemes dzīvību. Pētnieku komanda dodas uz Visuma nostūri, lai noskaidrotu cilvēces rašanās iemeslus. Nonākot tur, pētnieku komanda ir spiesta cīnīties ne tikai par savu, bet arī par cilvēces izdzīvošanu.

## Ārējās saites
Suņa sirds (filma)

**"Suņa sirds"** ir padomju satīriska zinātniskās fantastikas divu sēriju televīzijas filma, kas 1988. gadā uzņemta kinostudijā *[[Ļenfiļm]]*. Filma veidota pēc padomju krievu rakstnieka Mihaila Bulgakova garā stāsta "Suņa sirds". Filmas režisors ir Vladimirs Bortko, galvenās lomas tēlo Jevgeņijs Jevstigņejevs, Boriss Plotņikovs, Vladimirs Tolokoņņikovs, Romans Karcevs.

## Sižets
Filmas notikumi norisinās Maskavā neilgi pēc Oktobra revolūcijas. Profesors Filips Preobraženskis pēta organismu atjaunošanās iespējas un iecerējis veikt eksperimentu — pārstādīt sunim cilvēka hipofīzi un dzimumdziedzerus. Uz ielas profesors atrod klaiņojošu suni un to ar ēdienu ievilina savās mājās. Sunim dod vārdu Šariks, profesora darbinieki viņu labi aprūpē. Šariks pie sevis prāto, kāpēc gan viņu pieņēmuši tik labā vietā. Viņš nezina, ka ar viņu veiks eksperimentu. Pēc kāda laika profesors saņem ziņu, ka kautiņā miris kāds dzērājs un huligāns Kļims Čugunkins, kas kļūst par orgānu donoru profesora eksperimentam. Pēc orgānu pārstādīšanas sunim Šarikam notiek izmaiņas un drīz Šariks jau līdzinās cilvēkam. Ziņas par eksperimenta panākumiem izplatās. Profesors Šariku aizved uz zinātnisko sanāksmi parādīt saviem kolēģiem.

Par Šariku ieinteresējas arī mājas komitejas priekšsēdētājs Švonders. Viņš izsniedz Šarikam dokumentu uz Poligrāfa Šarikova vārda, iekārto darbā pie klaiņojošo dzīvnieku ķeršanas. Šarikovam īpaši padodas klejojošu kaķu ķeršana. Viņš saka, ka "sajūt tos ar sirdi". Būdams komunistiski noskaņots aktīvists, Švonders veicina Šarikova pašapziņu, propagandē strādnieku tiesības pretstatā visādiem inteliģentiem. Šarikovam arvien vairāk izpaužas no donora Kļima mantotās negatīvās rakstura īpašības. Šarikovs uzvedas rupji, raksta sūdzības par profesoru, demolē dzīvokli. Beigās profesoram nekas cits neatliek, kā atkal veikt operāciju Šarikovam, šoreiz pacientam pārstādot atpakaļ suņa hipofīzi, un drīz vien viņš atkal kļūst par suni Šariku.

## Lomās
* Jevgeņijs Jevstigņejevs — profesors Filips Preobraženskis
* Boriss Plotņikovs — Ivans Bormentāls, profesora asistents
* Vladimirs Tolokoņņikovs — Poligrāfs Šarikovs
* Romans Karcevs — Švonders, mājas komitejas priekšsēdētājs
* Ņina Ruslanova — Darja Ivanova, virēja profesora mājās
* Olga Meļikova — Zinaīda Buņina, profesora kalpone
* Aleksejs Mironovs — Fjodors, Šveicars
* Anželika Nevoļina — Vasņecova, mašīnrakstītāja

## Interesanti fakti
* Režisors Bortko filmu ir veidojis melnbaltu, iekrāsojot to sēpijas tehnikā. Tas piedod filmai autentisku noskaņu, atveidojot notikumus uz 1920. gadu Padomju Krievijas fona.
* Filmēšana norisinājās Ļeņingradā, lai gan filmas darbība notiek Maskavā.
* Klaiņojoša suņa Šarika lomai izvēlējās no 20 suņiem vienu — milicijas dienesta suni vārdā Karajs. Pēc tam suns piedalījās vēl četrās filmās.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Собачье сердце interneta lapā «Энциклопедия отечественного кино» 
* Собачье сердце  Рускино.ру profils 
* Вергелис А. П. Шариков преображенный Новый берег 2016, 53