Grieķu Valsts (1941—1944)

**Grieķu Valsts** () bija Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada aprīļa līdz 1944. gada oktobrim pastāvoša Trešā reiha un Fašistiskās Itālijas (1941—1943) marionešu valsts Ass valstu okupētās Grieķijas teritorijā.

## Vēsture
### Izveide
[thumb|left|Karte, kurā redzamas Grieķijas Valsts administratīvi teritoriālais iedalījums un [Bulgārijas Karalistes anektētās Austrummaķedonija un Rietumtrāķija.]]
Pēc Grieķijas krišanas, 1941. gada 30. aprīlī tika iecelta Vācijai un Itālijai lojāla marionešu valdība, kuras premjerministrs bija ģenerālis Georgijs Colakoglu. Galvenā Colakoglu kvalifikācija šim amatam bija tāda, ka viņš padevās Vērmahtam nedēļu iepriekš, 20. aprīlī, pretēji sava komandiera Aleksandra Papagosa dotajām pavēlēm. Tā kā karalis Georgs II ar likumīgo Grieķijas trimdas valdību atradās Krētā, jaunais kolaborantu režīms izvairījās no jebkādas atsauces uz Grieķijas monarhiju un lietoja vārdus "Grieķu Valsts" kā valsts oficiālo, vispārīgo nosaukumu. Kolaboracionistu režīmam trūka precīzas ideoloģiskās ievirzes, lai gan republikāniski noskaņotais virsnieks Colakoglu uzskatīja Ass valstu okupāciju par iespēju likvidēt monarhiju un stājoties premjerministra amatā paziņoja par tās beigām. Ass valstis uzskatīja vietējo grieķu valdības pastāvēšanu par nepieciešamu, lai radītu savas okupācijas leģitimitātes iespaidu, lai gan šai valdībai bija tikai un vienīgi izpalīga loma okupācijas varasiestādēm. Valsts infrastruktūru bija izpostījis karš. Izejvielas un pārtikas preces tika rekvizētas, un valdība bija spiesta maksāt okupācijas izmaksas, tādējādi izraisot inflāciju, ko vēl vairāk saasināja "kara aizdevums", ko Grieķija bija spiesta piešķirt nacistiskajai Vācijai. Rekvizīcijas, kopā ar Sabiedroto veikto Grieķijas jūras blokādi, izraisīja Lielo badu (*Μεγάλος Λιμός*) 1941.—1942. gada ziemā, kas izraisīja aptuveni 300 000 cilvēku nāvi.

Tā kā fašistiskā Itālija kontrolēja lielāko daļu Grieķijas lauku teritoriju, itāļi bija pirmie, kas 1942.—1943. gadā saskārās ar skaitliski pieaugošo grieķu pretošanās kustību. Līdz 1943. gada vidum pretošanās kustības kaujinieki spēja padzīt Itālijas garnizonus no dažiem kalnu apgabaliem, tostarp vairākām pilsētām, izveidojot atbrīvotās zonas (t.s. "Brīvā Grieķija"). Pēc Itālijas kapitulācijas un pāriešanas Sabiedroto pusē, 1943. gada septembrī Itālijas okupācijas zonu Grieķijā ieņēma Vācijas spēki. Lielākā daļa itāļu spēku nepretojās vāciešiem.

### Valdība
Marionešu režīmu vispirms vadīja premjerministrs Georgijs Colakoglu, taču gadu vēlāk viņš tika atlaists un viņa vietā stājās Konstantins Logotetopuls, kurš pats tika atlaists 1943. gadā. Pēdējais Grieķu Valsts premjerministrs bija Joannis Rallis, kurš vadīja kolaboracionistu režīmu līdz tā sabrukumam 1944. gadā. Grieķijas armijas ģenerālmajors Georgijs Bakos bija valsts aizsardzības ministra amatā, ko iepriekš bija ieņēmis Rallis. Grieķu Valsti plaši uzskatīja par marionešu valdību, un tā grieķu vidū bija nepopulāra.

### Režīma noriets
Grieķu Valstij trūka infrastruktūras un rīcības brīvības, lai stātos pretī okupācijas perioda grūtībām, piemēram, badam, tai arī nebija nekādas politiskās leģitimitātes, un tā tika plaši uzskatīta par marionešu valdību. Colakoglu pieprasīja lielākas pilnvaras savai valdībai un drīz vien draudēja atkāpties no amata. Grieķijas pilsoņu vervēšana obligātajam darba dienestam Vācijā izrādījās plaši nepopulāra un paātrināja Colakoglu atbrīvošanu no amata. 1942. gada 17. novembrī viņš tika atlaists un viņa vietā stājās viņa vietnieks Konstantins Logotetopuls. Jaunā valdība paziņoja, ka uz Vāciju darba vajadzībām paredzēts nosūtīt 80 000 Grieķijas pilsoņu. Tas izraisīja plašas demonstrācijas un streikus. Logotetopuls, kurš protestēja pret Ass valstu okupācijas iestāžu veiktajiem pasākumiem, pats tika atlaists no amata 1943. gada 6. aprīlī. Pretēji fašistiskās Itālijas vēlmēm, kuras premjerministra amata kandidāts bija finanšu ministrs Sotirijam Gocamanim, par valdības vadītāju kļuva monarhistu politiķis Joannis Rallis. Rallis, kurš cerēja uz Vācijas bruņoto spēku izvešanu no Grieķijas, lai viņš varētu atjaunot pēckara politisko kārtību un kuru satrauca komunistu dominētās grieķu pretošanās kustības biedru skaitliskais pieaugums, ieguva Vācijas piekrišanu Drošības bataljonu, bruņotu formējumu, kurus izmantoja pretpartizānu ofensīvās, izveidošanai.

## Bruņotie spēki
Kolaboracionistu režīms Rallisa vadībā izveidoja Drošības bataljonus, karavīru vienības, kas palīdzēja Vācu karaspēkam cīnīties pret pretošanās kustību. Viņi kļuva pazīstami ar zvērību pastrādāšanu pret civiliedzīvotājiem. Neskatoties uz šiem bargajiem pasākumiem, pretošanās kustība netika sakauta. Virsnieks Georgijs Bakos ieņēma valsts aizsardzības ministra amatu.

## Sabrukums un tiesa
Pēc neveiksmēm Austrumu frontē, 1944. gada augustā Vācija nolemj gatavoties evakuācijai no Grieķijas. 1944. gada oktobrī britu karaspēks izsēdās Grieķijas krastos. Vācu karaspēks evakuējās no Atēnām 1944. gada 12. oktobrī, un līdz mēneša beigām viņi bija atkāpušies no kontinentālās Grieķijas. Pirmais britu karaspēks vadībā ieradās Atēnās 1944. gada 14. oktobrī. Četras dienas vēlāk Grieķijas trimdas valdība ieradās Atēnās.

Pēc Vācijas kapitulācijas, Colakoglu, Rallis un Logotetopuls kopā ar simtiem citu nacistu līdzskrējēju tika arestēti Vācijā, uz kurieni viņi bija aizbēguši. Atjaunotās Grieķijas Karalistes valdība organizēja tiesas procesus pret kolaborantiem. Jaunā valdība nepildīja savu solījumu pielikt lielas pūles, lai sodītu kolaborantus. Tas veicināja politiskās šķelšanās saasināšanos Grieķijā, kas savukārt bija iemesls Grieķijas pilsoņu kara.

## Atsauces