open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fransuā Anrī Pino

**Fransuā Anrī Pino** (; dzimis ) ir franču uzņēmējs, miljardieris, luksusa uzņēmumu grupas *[[Kering]]* priekšsēdētājs un izpilddirektors kopš 2005. gada un *Groupe Artémis* prezidents kopš 2003. gada.

Viņa vadībā *[[Kering]]* kļuva par luksusa preču grupu. Pino pieder modes nami *[[Alexander McQueen]]*, *[[Gucci]]* un *[[Saint Laurent]]*. Žurnāls *[[Forbes]]* novērtējis, ka Pino ģimenes bagātība lēšama 35 miljardu dolāru apmērā. Pino ģimene ziedojusi 100 miljonu EUR Parīzes Dievmātes katedrāles atjaunošanai pēc ugunsgrēka Parīzes Dievmātes katedrālē 2019. gadā.

Viņš ir precējies ar aktrisi Salmu Hajeku.

## Atsauces

## Ārējās saites
Annas muiža

**Annas muiža** () bija Zemgales muiža, kas atradās mūsdienu Dobeles novada Annenieku ciemā. Mūsdienās muižas apbūve ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis. Apbūvē ietilpst kungu māja un klēts.

## Vēsture
15. gadsimtā muižas teritorija atradās Slagūnes vakā. 1561. gadā, pēc Livonijas ordeņa sabrukuma, zemes nodotas Dobeles pilskunga Matiasa fon der Rekes Jaunpils novada valdījumā, kas vēlāk pārveidojās par Jaunpils draudzes novadu.  
1711. gadā, pēc Lielā mēra epidēmijas, netālu no muižas uzcēla Annenieku baznīcu. Ap 1800. gadu Rekes uzsāka Annas muižas apbūvi, uzcēla muižas ēku un saimniecības ēku. 1850. gadā Annas muiža darbu uzsāka skola, kuru vadīja Irlavas semināra audzēknis Fr. Veinbergs.

Agrārās reformas gaitā 1920. gadā muižas zemi sadalīja jaunsaimniecībās, bet Reku dzimtas locekļi apmetās tuvējā Brūnu muižā, līdz 1939. gadā izbrauca no Latvijas. Ap to pašu 1920. gadu Annas muižu pārdēvēja par Anneniekiem. 1930. gadā muižas klēti pārbūvēja par pagasta Tautas namu.

## Ārējās saites
*Annasmuiža (Annenhof) Anneniekos
Astrīda Menksa

**Astrīda Menksa** (dzimusi 1946. gadā) ir ASV latviete, viena no pasaulē bagātākajiem cilvēkiem, amerikāņu investora Vorena Bafeta otrā sieva.

Viņi ir kopā kopš 1978. gada. A. Menksa strādāja par viesmīli kokteiļbārā līdz satika Vorenu Bafetu. Precējušies 2006. gadā.

## Atsauces
Holašovice

**Holašovice** (, ) ir vēsturisks ciems Čehijas dienvidos, 16 kilometrus uz rieumiem no Česke Budejovices. Holašovice pirmoreiz rakstos minēta 1263. gadā. Pēc Otrā pasaules kara, kad Beneša dekrētu rezultātā no Čehoslovākijas tika padzīti vācu iedzīvotāji, ciemats faktiski tika pamests, tāpēc saglabāja savu arhitektūru. 20. gadsimta deviņdesmitajos gados tika sākta ciemta restaurācija, bet 1988. gadā tas tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Attēlu galerija

Holašovice.jpg
Holašovice_Historic_Village-112776.jpg
Holašovice_Historic_Village-112757.jpg
Holašovice_Historic_Village-112755.jpg


## Ārējās saites

*
Lofotu salas

**Lofotu salas** () ir arhipelāgs Norvēģijas ziemeļos, Nūrlannes flikē aiz Ziemeļu Polārā loka. Pazīstams ar neskarto dabu, majestātiskām kalnu un līču ainavām. Pēc platības 1 227 km² lielajā arhipelāgā dzīvo apmēram 24 000 cilvēku. No Norvēģijas kontinentālās daļas arhipelāgu atdala Vestfjords. Lielākās salas ir Eustvogeja un Vestvogeja. Starp Verejas un Moskenesejas salām atrodas Malstrēma atvars. Kopš 2007. gada lielākās salas un kontinentu savieno autoceļš. Ziemeļos no Lofotu salām atrodas Vesterolu salas, bet ziemeļaustrumos — Hinneja.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Reuges Lielezers

**Reuges Lielezers** jeb **Reuges Sūrjervs** () ir ezers Igaunijas dienvidos, Veru apriņķī, Reuges ciemā. Hānjas augstienes rietumu malā esošā ezera maksimālais dziļums ir 38 metri, un tas ir dziļākais ezers valstī. Ezeram cauri plūst Reuges upe. Tas ir viens no septiņu ezeru kaskādes, kas izveidojusies pēdējā apledojuma laika subglaciālā iegultnē. Ezera ūdens caurspīdīgums sasniedz 7,1 metru.

## Ārējās saites
Gustavs Francis

**Gustavs Francis** (1864—?)  bija latviešu strēlnieku virsnieks, 8. Valmieras latviešu strēlnieku bataljona, vēlāk 8. Valmieras latviešu strēlnieku pulka komandieris, Latvijas Bruņoto spēku virsnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1864. gada 18. jūnijā Rīgā. 1881. gadā kā savvaļnieks iestājās Krievijas Impērijas armijā, dienēja 116. Malojaroslavecas kājnieku pulkā. Beidzis Rīgas kājnieku junkurskolu 1883. gadā podpraporščika pakāpē, dienēja 113. Staraja Rusas kājnieku pulkā Rīgā. 1884. gadā paaugstināts podporučiku, 1890. gadā poručika, 1898. gadā štābskapteiņa, 1900. gadā kapteiņa pakāpē. Piedalījies Krievijas—Japānas karā 241. kājnieku pulka sastāvā, pēc kara atgriezās atpakaļ 113. kājnieku pulkā. 1912. gadā paaugstināts par apakšpulkvedi, iecelts par pulka saimniecības priekšnieku, vēlāk par bataljona komandieri.

Piedalījās Pirmajā pasaules karā. 1916. gada 19. aprīlī viņu iecēla par 8. Valmieras latviešu strēlnieku bataljona komandieri. No 1916. gada decembra līdz 1917. gada janvārim G. Francis vadīja 8. Valmieras latviešu strēlnieku pulku Ziemassvētku kaujās. 21. janvārī viņu paaugstināja pulkveža pakāpē. Pēc Februāra revolūcijas 1917. gada 1. martā iecelts par 104. kājnieku divīzijas 416. Augšdņepras kājnieku pulka komandieri, par 8. Valmieras latviešu strēlnieku pulka komandiera vietas izpildītāju ieceļot apakšpulkvedi Pēteri Avenu. 1917. gada 1. jūnijā pulkvedis G. Francis atkal tika iecelts par 8. Valmieras latviešu strēlnieku pulka komandieri. Pēc Oktobra apvērsuma gada beigās demobilizējās.

1920. gada aprīlī iestājās Latvijas Bruņotajos spēkos ar pulkveža pakāpi, iecelts par Liepājas garnizona apģērbu pārzini. Jūlijā iecelts par Armijas saimniecības pārvaldes (vēlākās Kara saimniecības pārvaldes) priekšnieku. 1924. gada novembrī atcelts no amata, pēc tam dienēja Galvenās intendantūras pārvaldē. 1928. gada janvārī atvaļināts no dienesta sakarā ar maksimālā vecuma sasniegšanu. Pēc atvaļināšanas dzīvoja Rīgā.

Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada februārī ar sievu pārcēlies uz dzīvi Vācijā. Turpmākais liktenis nav zināms.

## Apbalvojumi
* Sv. Vladimira ordenis, IV šķira (ar šķēpiem),
* Sv. Staņislava ordenis, II, III šķira (abi ar šķēpiem),
* Sv. Annas ordenis, II, III šķira (abi ar šķēpiem),
* Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira,
* Francijas Kara krusts.

## Atsauces

## Literatūra
* Jēkabsons Ē un Ščerbinskis V. Latvijas Armijas augstākie virsnieki. LVVA biogrāfiska vārdnīca. Rīga: izdevniecība Nordik, 1998.
* Gunārs Kramiņš. Latviešu karavīrs vēsturiskā skatījumā – Latvijas armijas virsnieki 1919. gada jūlijs – 1940. gada jūnijs. Latviešu virsnieku apvienība,. Izdevniecība «Aplis», 2013.
* Latvijas Brīvības cīņas 1918-1920. Enciklopēdija. Rīga: Preses nams, 1999.
Cibēnu upurakmens

**Cibēnu upurakmens** ir dižakmens, kas atrodas Dobeles novada Annenieku pagasta dienvidos, uz dienvidrietumiem no Slagūnes.

Tas ir 2,45 x 2,00 x 0,80 metrus liels kristālisks, pelēcīgi rozā granīts 7,35 metru apkārtmērā. Akmens virsmā izveidojušies vai izveidoti divi (pēc citām ziņām trīs) iedobumi. Akmens atrodas Cibēnu Cepures kalna dienvidrietumu nogāzē, kas ir kukuļveidīgs 6—7 metrus augsts mākslīgi apdarināts paugurs. 19. gadsimta sešdesmitajos gados tika izteikta hipotēze, ka tas ir pilskalns, tomēr pēc Jura Urtāna domām, tā varētu būt kulta vieta. Iespējams, akmens nogāzts no kalna virsotnes. Netālu no akmens atrodas Cibēnu senkapi, kas kopā ar akmeni un uzkalnu varētu veidot vienotu ansambli.

## Ārējās saites
* Cibēnu upurakmens

## Atsauces
Remšeide

**Remšeide** (, ) ir pilsēta Vācijas rietumos, Ziemeļreinas-Vestfālenes federālajā zemē. Remšeide ir daļa no Reinas-Rūras aglomerācijas. 2019. gadā Remšeidē dzīvoja 111 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta atrodas Vuperes upes krastos, uz dienvidiem no Vupertāles.

Remšeidē ir dzimis pirmais Nobela prēmijas fizikā laureāts Vilhelms Rentgens.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Brūnu muiža

**Brūnu muiža**, arī **Elīzes muiža**, **Līzes muiža** () bija Zemgales muiža, kas atradās mūsdienu Dobeles novada Annenieku pagasta ziemeļos, Brūnās, netālu no valsts autoceļa A9 (Rīga — Liepāja) un Bērzupes dzelzceļa stacijas. Mūsdienās muižas apbūve ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis. Apbūvē ietilpst kungu māja un klēts.

## Vēsture

Muižu uzcēla 1810. gadā kā barona Rekes vasaras atpūtas vietu ar ažūrām koka mežģīnēm rotātu kungu māju. Pēc 1920. gada agrārās reformas muižā apmetās Reku dzimtas locekļi, līdz trīsdesmito gadu beigās izbrauca no Latvijas. Ēka tika izpostīta Otrā pasaules kara laikā. Pēc kara Raiņa vārdā nosauktais kolhozs atjaunoja lopu kūtis, bet muižas ēkā izbūvēja dzīvokļus lopkopjiem. Mūsdienās dabā redzamas pāris muižas palīgēkas un pārbūvētā dzīvojamā ēka, uz ēkām ved bruģēts ceļš.

## Ārējās saites
*Brūnu muiža (Elīzes muiža, Elisenhof)
*"Foto: Brūnu muiža Dobeles novadā, kur vēlāk izbūvēti dzīvokļi lopkopjiem", delfi.lv
2021. gada Pasaules čempionāta hokejā 1. divīzija

**2021. gada Pasaules čempionāta hokejā 1. divīzija** būtu hokeja sacensības, kas laika posmā 26. aprīļa līdz 16. maijam norisinātos Ļubļanā un Katovicē. A grupas pirmo divu vietu ieguvēji iekļūtu elites divīzijā, bet B grupas uzvarētāji kvalificētos uz A grupu. Sakarā ar COVID-19 pandēmiju visas valstis, kuras atrodas 1. divīzijā spēlētu tādā pašā sadalījumā, kādā tām būtu bijis jāspēlē 2020. gada čempionāta 1. divīzijā.

## A grupa
* ▼
* ▼
* *
* †*
* *
* ^

: * automātiski kvalificējas 2021. gada Pasaules hokeja čempionāta 1. divīzijas A grupā*
: *^ kvalificējas, uzvarot 2019. gada Pasaules čempionāta hokejā 1. divīzijas B grupā*
: *<sup>†</sup> rīkotāji*
: *▼ kvalificējās izkrītot no 2019. gada Pasaules čempionāta hokejā elites divīzijas*

## B grupa
* ▼
* †*
* *
* *
* *
* ^

: * automātiski kvalificējas 2021. gada Pasaules hokeja čempionāta 1. divīzijas A grupā*
: *^ kvalificējas, uzvarot 2019. gada Pasaules čempionātā hokejā 2. divīzijas A grupā*
: *<sup>†</sup> rīkotāji*
: *▼ kvalificējās izkrītot no 2019. gada Pasaules čempionāta hokejā 1. divīzijas A grupas*

## Atsauces
2021. gada Pasaules čempionāta hokejā 4. divīzija

**2021. gada Pasaules čempionāta hokejā 4. divīzija** būtu hokeja sacensības, kas laika posmā no 3. marta līdz 5. martam norisinātos Biškekā. Divīzijas pirmās vietas ieguvēji iekļūtu 3. divīzijas B grupā.

Tā kā 2020. gada Pasaules čempionāts tika atcelts COVID-19 pandēmijas dēļ, tad 2021. gadā plānotās sacensības būtu pirmā reize, kad tiktu rīkotas 4. divīzijas sacensības.

## 4. divīzija
* ▼
* †▼
* ^
* ^
* ^

: * pirmo reizi piedalīsies pasaules čempionātā*
: *<sup>†</sup> rīkotāji*
: *▼ kvalificējās izkrītot no 2020. gada Pasaules čempionāta hokejā 3. divīzijas kvalifikācijas turnīra*

## Atsauces
Yu-Gi-Oh!: Bonds Beyond Time

***Yu-Gi-Oh!: Bonds Beyond Time*** (, burtiski - *Spēļu Karalis. Filma: Super saplūšana! Saites, kas pārspēj laiku*) ir 2010. gada Japānas 3-D zinātniskās fantastikas anime filma, kas ir daļa no "Jugio" franšīzes. Tā tika izdota par godu 2000. gada seriāla "Jugio" 10 gadu jubilejai.

Filmā satiekas trīs pirmo NAS producēto "Jugio" seriālu galvenie varoņi: Jugijs Muto no 2000. gada seriāla, Džeidans Jukijs no "Jugio GX" un Jusejs Fudo no *[[Yu-Gi-Oh! 5D's]]*. Šie varoņi ceļo laikā un cīnās pret Pakadoksu - kādu ļaundari no nākotnes, kurš cenšas atbrīvot pasauli no kāršu spēles "Dueļu briesmoņi".

## Ārējās saites
Monokristāls

[250px|thumb|Ar [hidrotermālā sintēze|hidrotermālo metodi izaudzēts sintētisks kvarca monokristāls]]

**Monokristāls** ir atsevišķs kristāls, kuram ir viens nepārtraukts kristālrežģis. Monokristāliem raksturīga pareiza ģeometriska forma un fizisko īpašību anizotropija. Piemēram, vārāmā sāls graudiņi ir monokristāli ar pareiza kuba formu. Kristālu simetrija un pareiza ģeometriskā forma izskaidrojama ar atomu vai jonu simetrisku un stingri sakārtotu telpisku izvietojumu kristāla tilpumā. Dabā ir sastopmi kvarca, akmeņsāls, pirīta un citi monokristāli. Monokristālus, no kuriem sastāv polikristāls, sauc par polikristāla graudiem jeb kristalītiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kārlis Ezeriņš

**Kārlis Ezeriņš** (,  — ) bija latviešu virsnieks, Krievijas Impērijas armijas ģenerālmajors (1916), Padomju Latvijas armijas štāba Administratīvās daļas priekšnieks (1919), Latvijas Bruņoto spēku ģenerālis (1920).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1868. gada 10. septembrī Bauskas pagastā. 1888. gadā kā savvaļnieks iestājās Krievijas Impērijas armijā, 1892. gadā pabeidza mācības Viļņas junkurskolā un studēja Nikolaja Ģenerālštāba akadēmijā Pēterburgā (*Николаевская академия Генерального штаба*), kuru pabeidza 1899. gadā. Ieguva štābkapteiņa (1899), kapteiņa (1901) un apakšpulkveža (1904) dienesta pakāpes.

Piedalījās Krievijas—Japānas karā 1904.—1905. gadā kā 31. divīzijas štāba priekšnieka vietas izpildītājs. 1908. gadā viņu paaugstināja par pulkvedi, 1913. gadā K. Ezeriņš kļuva par 19. divīzijas štāba priekšnieku. Pirmā pasaules kara laikā pulkvedis Ezeriņš bija 76. un 53. kājnieku pulka komandieris, 74. divīzijas štāba priekšnieks, paaugstināts par ģenerālmajoru (1916).

Oktobra revolūcijas laikā 1917. gadā K. Ezeriņš bija Ģenerālštāba pārvaldes priekšnieks, 1918. gadā — Sarkanās armijas Galvenā štāba nodaļas priekšnieks. 1919. gada 23. janvārī Ezeriņu iecēla par Padomju Latvijas armijas štāba Administratīvās daļas priekšnieku, pēc tam viņš darbojās Sarkanās armijas 15. armijas štābā.

1920. gada septembrī K. Ezeriņš dezertēja no Sarkanās armijas, pārgāja robežu un 1920. gada decembrī kļuva par Latvijas armijas Reglamentu caurskatīšanas un rediģēšanas komisijas priekšsēdētāju. 1924. gadā ģenerālis K. Ezeriņš bija kara ministra biedrs, vēlāk — Latvijas Republikas Kara ministrijas padomes loceklis. 1926. gada oktobrī viņu iecēla par Kara ministrijas izmeklēšanas komisijas locekli, bet decembrī atvaļināja sakarā ar štatu samazināšanu.

Miris 1934. gada 29. septembrī Rīgā, apbedīts II Meža kapos.

## Apbalvojumi
* Sv. Staņislava ordenis, II (ar šķēpiem), III (ar šķēpiem) šķira
* Sv. Annas ordenis, II (ar šķēpiem), III (ar šķēpiem), IV šķira
* Sv. Vladimira ordenis, III (ar šķēpiem), IV šķira
* Jura ierocis

## Atsauces

## Ārējās saites

* Эзеринг Карл Иванович 
* Русская армия в Великой войне
Voldemārs Zīverts

**Voldemārs Oto Zīverts** (1882-1977) bija latviešu virsnieks, vēlāk diplomāts, Latvijas sūtniecības sekretārs Igaunijā, Polijā, Vācijā un Lietuvā, Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas Konsulārās nodaļas vadītājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1882. gada 25. oktobrī Nīgrandes pagasta Dzirgas muižā. Mācījās Viļņas karaskolā, kuru 1904. gadā beidza podporučika dienesta pakāpē. Piedalījās krievu-japāņu karā. Studēja Vladivostokas Austrumu institūta ķīniešu-mandžūru nodaļā (1906—1910).
Pirmā pasaules kara laikā bija 10. armijas, vēlāk Ziemeļu frontes štāba tulks.
1918. gadā iestājās Sarkanajā armijā.
Pēc atgriešanās dzimtenē pieteicās diplomātiskajā dienestā. Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur miris 1977. gada 10. martā.

## Atsauces
2010. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

**2010. gada [[Pasaules čempionāts cīņas sportā]]** notika  no 6. līdz 12. septembrim Krievijas galvaspilsētā Maskavā.

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Komandu vērtējums
Katrā svara kategorijā cīkstonis par izcīnīto 1. vietu komandai deva 10 punktus, 2. vietu — 9 punktus, 3.—4. vietu — 8 punktus, 5.—6. vietu — 6 punktus, 7. vietu — 4 punktus, 8. vietu — 3 punktus, 9. vietu — 2 punktus un 10. vietu — 1 punktus.

## Medaļu ieguvēji
### Brīvā cīņa, vīrieši

### Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

### Brīvā cīņa, sievietes

## Dalībnieki
Sacensībās piedalījās 629 cīkstoņi no 85 valstīm:.

* (1)
* (2)
* (3)
* (14)
* (21)
* (5)
* (4)
* (21)
* (21)
* (3)
* (16)
* (1)
* (7)
* (1)
* (5)
* (16)
* (3)
* (3)
* (8)
* (13)
* (11)
* (14)
* (2)
* (2)
* (5)
* (5)
* (10)
* (14)
* (8)

* (5)
* (21)
* (4)
* (2)
* (3)
* (14)
* (21)
* (2)
* (13)
* (2)
* (21)
* (12)
* (20)
* (6)
* (3)
* (6)
* (2)
* (3)
* (1)
* (1)
* (1)
* (13)
* (1)
* (14)
* (1)
* (1)
* (4)
* (1)

* (2)
* (1)
* (16)
* (1)
* (4)
* (14)
* (1)
* (1)
* (2)
* (4)
* (5)
* (2)
* (8)
* (13)
* (6)
* (5)
* (2)
* (3)
* (17)
* (6)
* (21)
* (11)
* (1)
* (16)
* (16)
* (4)
* (1)
* (9)

## Latvijas cīkstoņu rezultāti

## Atsauces
*Results

## Ārējās saites
*Official website
Viljams Hoits

**Viljams "Bills" Hoits** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, olimpiskais čempions kārtslēkšanā 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Hoits ir pabeidzis Roksberijas latīņu skolu un ieguvis augstāko izglītību Hārvarda Universitātē.

## 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Hoits pirmajās vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja divās vieglatlētikas disciplīnās. Kārtslēkšanā viņš izcīnīja zelta medaļu ar rezultātu 3.30 metri. Savukārt 110 metru barjerskrējienā no priekšskrējiena kvalificējās fināla skrējienam, taču fināla skrējienā nestartēja.

### Rezultāti
**Q** — Kvalifikācija fināla kārtai;
**OR** — olimpiskais rekords

## Atsauces

## Ārējās saites
* Viljams Hoits (SOK profils) 
* Viljams Hoits (''Olympedia'' profils) 
* Viljams Hoits (''Sports Reference'' profils)
Herberts Džemisons

**Herberts Brotersons Džemisons** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

1897. gadā Džemisons pabeidza Prinstonas Universitāti un pievienojās ģimenes biznesam lauksaimniecībā. Septiņus gadus vēlāk viņš dzimtajā pilsētā Piorijā nodibināja apdrošināšanas aģentūru, kuru vadīja līdz pat savai nāvei.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Džemisons 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja 400 metru skriešanas disciplīnā. Priekšskrējienā viņš distanci veica 56.8 sekundēs un kā labākais sava priekšskrējiena dalībnieks kvalificējās finālam. Fināla skrējienā viņa rezultāts bija 55.2 sekundes, izcīnot otro vietu no četriem fināla sportistiem. Viņš zaudēja tikai savam tautietim Tomasam Bērkam.

### Rezultāti
**Q** — Kvalifikācija fināla kārtai

## Atsauces

## Ārējās saites
* Herberts Džemisons (SOK profils) 
* Herberts Džemisons (''Olympedia'' profils) 
* Herberts Džemisons (''Sports Reference'' profils)
Kultūrdeva

**Kultūrdeva** ir izklaidējošs un informatīvs kultūras sarunu šovs par kultūras notikumiem un procesiem Latvijā. Tas tiek pārraidīts Latvijas Televīzijā (kanāls LTV1). Raidījuma vadītāji ir kultūras žurnāliste un teātra kritiķe Henrieta Verhoustinska, Latvijas Radio Pieci.lv ētera personība Aleksis Vilciņš un televīzijas raidījumu vadītāja Kristīne Komarovska.

## Raidījuma mērķi un formāts

### Pirmais raidījums
Raidījums "Kultūrdeva" ēterā nonāca 2019. gada 10. septembrī, to vadīja Mārtiņš Ķibilds. Pirmajā raidījuma epizodē studijā ciemojās aktieri Regīna Razuma un Gundars Āboliņš, kā arī etnomūzikas grupa "Auļi". Aleksis Vilciņš ieskatījās svarīgākajos kultūras notikumos internetā, bet Kristīne Komarovska devās uz Naujeni, kur iepazina, kā astoto gadu top pasaulē lielākais musturdeķis.

Raidījuma pirmsākumos tā vadītājs bija Mārtiņš Ķibilds, kurš bija arī viens no raidījuma idejas autoriem, cilvēks. 2019. gada oktobrī M. Ķibilds Amsterdamā pāragri aizgāja mūžībā. Viņa pēdējais vadītais raidījums ēterā nonāca 2019. gada  22. oktobrī. 

2019. gada 29. oktobrī ēterā bija skatāms Mārtiņa Ķibilda piemiņas raidījums.

Pēc M. Ķibilda pēkšņās nāves raidījumu vada Henrieta Verhoustinska.

Daži citāti no raidījuma vadītājiem par "Kultūrdevas" mērķiem un formātu:

### Raidījuma mērķi
"Kultūrdevas" mērķis ir skatītājam sniegt iknedēļas minimālo kultūras devu, iepazīstināt ar kultūras norisēm Latvijā, izcelt mazāk zināmas, taču ļoti motivētas un centīgas personības, kuras dod savu artavu Latvijas kultūrtelpā, vienlaikus mudinot skatītāju uz rīcību. Raidījuma studijā regulāri tiek aicināti kultūras nozares darbinieki — aktieri, mūziķi, mākslinieki, dziedātāji un citas radošās personības. 

### Raidījuma formāts
Raidījums no 2019. gada 10. septembra līdz 2020. gada 17. martam tika pārraidīts otrdienās plkst. 19.30. 

2020. gada 19. martā Covid—19 pandēmijas un ārkārtējās situācijas izraisīto seku dēļ LTV valde izziņoja jaunos raidījumu raidlaikus. No 2020. gada 25. marta līdz sezonas noslēgumam 2020. gada 17. jūnijā raidījuma "Kultūrdeva" ētera laiks bija trešdienās plkst. 22.15.

"Kultūrdevas" 2. sezona sāksies 30. augustā plkst. 17.00. Raidījums tiks pārraidīts svētdienās.

Raidījuma "Kultūrdeva" studiju izstrādāja uzņēmums “Yes, We Can!”.

Raidījuma vadītāji atbild par šādām raidījuma sadaļām:

* Henrieta Verhoustinska (raidījuma pirmsākumos — Mārtiņš Ķibilds) — diskusijas, sarunas ar viesiem studijā, raidījuma kopējā vadīšana;
* Aleksis Vilciņš — sociālo un interneta tīklu apskats (#Kultūrdeva);
* Kristīne Komarovska — talantu, neparastu cilvēku ar spilgtu talantu un degsmi atklājēja ("Kultūrdevas talanti").

## Attēlu galerija

Attēls:Kulturdeva2.png|Raidījums "Kultūrdeva" 2019. gada 10. septembrī (raidījuma vadītājs Mārtiņš Ķibilds)
Attēls:Kulturdeva3.jpg|Raidījums "Kultūrdeva" 2019. gada 10. decembrī (raidījuma vadītāja Henrieta Verhoustinska)
Attēls:Kulturdeva4.png|Raidījums "Kultūrdeva" 2020. gada 11. februārī (raidījuma vadītājs Aleksis Vilciņš)
Attēls:Kulturdeva5.png|Raidījums "Kultūrdeva" 2020. gada 6. maijā (raidījuma vadītāja Kristīne Komarovska)


## Atsauces
Merketa

**Merketa** (, ) ir 3 hektārus liela šēra Baltijas jūrā starp Zviedriju rietumos un Somijas Olandes autonomiju austrumos. Kopš 1809. gada pāri neapdzīvotajai saliņai iet Zviedrijas - Somijas robeža, bez tam Zviedrijas teritorijas daļa ietilpst divās atsevišķās lēnēs. 1885. gadā Somijas lielkņaziste (tolaik Krievijas impērijas sastāvā) uz salas uzcēla bāku. Lai nodrošinātu, ka bāka būtu Somijas teritorijā, 1985. gadā abas valstis "apmainījās ar teritorijām", nodrošinot, lai bāka atrastos Somijas teritorijā, bet netiktu ietekmēti robežas punkti saliņas piekrastē, kas izmainītu zvejas tiesības.

## Ārējās saites

*
Lineāls

thumbnail|235px|Lineāls
**Lineāls** ir taisna, šaura plāksne, parasti ar iezīmētu garuma mērvienību skalu, taisnu līniju novilkšanai, kā arī garuma mērīšanai. Tas ir kancelejas piederums, plaši tiek izmantots ģeometrijā un rasēšanā. Lineāli ir gatavoti no dažādiem materiāliem, no plastmasas, koka, metāla vai citiem materiāliem. Arī lineālu garumi var atšķirties.

## Ārējās saites
Saida (pilsēta)

**Saida** (, *Ṣaydā*) ir pilsēta Libānā, Dienvidu muhāfazas administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Vidusjūras krastā. Iedzīvotāju skaits tās aglomerācijā sasniedz 200 tūkstošus, līdz ar to tā ir trešā lielākā pilsēta Libānā aiz galvaspilsētas Beirūtas un Tripoles.

Pilsētai ir sena vēsture. To dibinājuši feniķieši. Tās nosaukums bija **Sidona** vai Sidonija. Arī senie grieķi šo pilsētu ir pazinuši kā Sidonu.

## Ārējās saites
Vezlē Marijas Magdalēnas bazilika

**Vezlē Marijas Magdalēnas bazilika** () ir bijusī Vezlē abatijas baznīca, viduslaikos svētceļojumu vieta, jo tradīcija vēsta, ka šajā bazilikā glabājās Svētās Marijas Magdalēnas relikvijas. Bazilika ir spilgts Burgundijas romānikas arhitektūras paraugs. 1979. gadā iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Attēlu galerija

Basilika_Ste_Madeleine_in_Vezelay01.jpg
Vézelay-Sainte-Marie-Madeleine-144-Chor-2008-gje.jpg
Basilique_de_Vézelay_Narthex_Tympan_central_220608.jpg
Vézelay_Narthex_Tympan_Nord_220608.jpg
Mary_Magdalene's_relics.jpg|Marijas Magdalēnas relikti


## Ārējās saites

*
Madonas slimnīca

**Madonas slimnīca** ir  III līmeņa neatliekamās medicīniskās palīdzības ārstniecības iestāde Rūpniecības ielā 38 Madonā, kas ārstē pamatā Madonas novada pacientus, bet lielo locītavu protezēšanu veic visas Latvijas pacientiem.
Slimnīcā darbojas Uzņemšanas nodaļa, Terapijas nodaļa ar neiroloģijas profilu, Ķirurģijas nodaļa ar ginekoloģijas profilu, Dzemdību nodaļa, Bērnu nodaļa ar bērnu infekciju profilu, Traumatoloģijas nodaļa, Anestezioloģijas un intensīvās terapijas nodaļa.

## Vēsture
Pirmā slimnīca Madonas pilsētā dibināta 1931. gadā.
1997. gadā slimnīca kļuva par Madonas rajona pašvaldības uzņēmumu, bet 2004. gadā par pašvaldības SIA.
2001. gadā pabeidza slimnīcas jaunā korpusa būvi un veco korpusu rekonstrukciju.

## Atsauces
Artūrs Bleiks

**Artūrs Čārlzs Bleiks** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Privātā dzīve
Viņš ir beidzis Hārvarda Universitāti.

Bleiks sacentās Bostonas Vieglatlētikas asociācijā, pēc uzvaras 1000 jardu sacensībās, kurā viņš ar prieku teica: *"Es esmu pārāk labs Bostonai, man vajadzētu apdomāt un noskriet maratonu Atēnās, olimpiskajās spēlēs"*. Šo komentāru dzirdēja biržas mākleris Artūrs Bērnhems, kurš pēc tam piedāvāja finansēt visas ASV komandas dalību Grieķijā.

Pēc tam, kad viņš pārstāja startēt vieglatlētikā, viņš kļuva par apdrošināšanas mākleri un apmetās dzīvot Dedhemā, Masačūsetsā. Viņš arī bija dedzīgs golfa spēlētājs un jūrnieks.

1984. gada NBC minisērijā, "Pirmās olimpiskās spēles: Atēnas 1896" viņu attēloja Alekss Haids-Vaits.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Bleiks 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja divās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās. 1500 metru skriešanā viņš izcīnīja sudraba medaļu ar rezultātu 4:33,6 minūtes, piekāpjoties Austrālijas sportistam Edvīnam Flekam par 0,4 sekundēm. Viņš startēja arī maratona skrējienā, taču 23. kilometrā izstājās.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Artūrs Bleiks (SOK profils) 
* Artūrs Bleiks (''Olympedia'' profils) 
* Artūrs Bleiks (''Sports Reference'' profils)
Vosu grāvis

**Vosu grāvis**  ir Melnupes kreisā krasta pieteka Smiltenes novada Trapenes pagastā. Izteka - uz ziemeļaustrumiem no Indriķiem. Tek austrumu virzienā. Ietek Melnupē lejpus Upesuzkliņģu mājām.

## Atsauces
Grūbes dolomīta atsegums

**Grūbes dolomīta atsegums** ir aizsargājams ģeoloģisks un ģeomorfoloģisks dabas piemineklis Smiltenes novada Apes pagastā. Izveidojies Vaidavas upes labajā krastā lejpus Grūbes HES aizsprostam (tas izveidots pie viena no Latvijā augstākajiem ūdenskritumiem — Grūbes ūdenskrituma). Atsegumu veido augšējā devona Franas stāva Pļaviņu svītas dolomītu atsegumi. Atseguma joslas garums ir 110 metri. Visaugstākajā vietā tas ir 4,5 metrus augsts. Dolomītos labi novērojamas fosilijas un sekundārie kalcīta kristāli.

## Ārējās saites
* Dabas aizsardzības pārvalde. Grūbes dolomīta atsegums
EM Strasbourg Business School

***EM Strasbourg Business School*** () ir Eiropas biznesa augstskola ar vairākām universitātes pilsētiņām, kas atrodas Strasbūrā. *EM Strasbourg* dibināta 1919.

*The Financial Times* 2019. gadā skolu Eiropas biznesa skolu vidū ierindoja astoņdesmit piektā vietā.

Skolas programmas ir trīskārši akreditētas — atbilstoši starptautiskajiem AMBA, EPAS un AACSB standartiem. Skolas absolventu vidū ir tādi ievērojami uzņēmēji un politiķi kā *Jean-Marc Zulesi* (Francijas politiķis).

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā vietne
Apes muiža

**Apes muiža** () bija Vidzemes muiža, kas atradās mūsdienu Smiltenes novada Apes pagastā, uz dienvidiem no Apes pilsētas. Muižas apbūve ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis. Apbūvē ietilpst kungu māja, kalpu māja, klēts, kūts un personāla dzīvojamā ēka. Muižas kungu māja 2005. gadā nodega un atrodas drupās.

## Vēsture

Apes muiža šajā vietā bijusi kopš 14. gadsimta. Zeme tikusi izlēņota daudziem muižkungiem. 1528. gadā tāds bija Johans Hope, no kura uzvārda cēlies Apes vārds. 1889. gadā par muižas īpašnieku kļuva Aksels fon Delvigs, kurš panāca Apes dzelzceļa stacijas izbūvi dzelzceļa līnijā Pļaviņas—Valka, kura tika atklāta 1903. gadā. Pēc Latvijas agrārreformas īpašnieki Apes muižas centru iznomāja lauksaimniecības skolas izveidei, bet paši 1938. gada rudenī izbrauca no Latvijas. No 1950. līdz 1996. gadam muižas ēkā darbojās slimnīca. 1996. gadā muižas ēkā tika iekārtota Alūksnes pansionāta Apes filiāle. Turpināja darboties poliklīnika un ātrās palīdzības brigāde. 2005. gada septembrī muižas kunga māja cieta ugunsgrēkā.

## Ārējās saites

*Apes muižas atliekas
Jukumu Grumuškas kalns I

**Jukumu Grumuškas kalns I** ir pilskalns, kas atrodas Krāslavas novada Andzeļu pagastā rietumos, uz ziemeļrietumiem no Andzeļiem. Ap pilskalnu saglabājušās grāvju un vaļņu atliekas. Grumuškas kalns ir ar mežu apaudzis, austrumu-rietumu virzienā orientēts, puskilometru garš pakalns, kuram abos galos izvietoti pilskalni. Pilskalni pirmoreiz minēti 1925. gadā, 1941. gadā tos plašāk aprakstījis Pēteris Stepiņš. Austrumu gala pilskalns tradicionāli tiek saukts par pirmo (I), bet rietumu gala — par Jukumu Grumuškas kalnu II. Pakalna austrumu kalns ir augstāks un platāks par rietumos esošo. Ziemeļu nogāze ļoti stāva, bet dienvidu — lēzenāka. Pilskalna abi gali nocietināti ar grāvju un vaļņu sistēmu. Pilskalna plakums 60 x 20 m (pēc Jāņa Graudoņa ziņām — 70 x 40 m) liels. Pilskalna datējums pagaidām nav zināms.

## Foto galerija

Attēls:Jukumu Grumuskas kalni ortofoto.jpg|alt=|Jukumu Grumuškas kalnu 3D modelis


## Ārējās saites
* Jukumu Grumuškas kalns I
Čārlzs Valdšteins

**Čārlzs Valdšteins** (; dzimis , miris ), zināms arī kā **Čārlzs Valstons** () no 1918. līdz 1927. gadam, bija angļu-amerikāņu arheologs. Piedalījies arī 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Dzīve
Valdšteins dzimis ebreju ģimenē Ņujorkā 1856. gada 30. martā. Viņš ieguvis izglītību Kolumbijas Universitē (beidzis 1873. gadā) un studējis arī Heidelbergā (beidzis 1875. gadā). 1880. gadā Valdšteins kļuva par Kembridžas Universitātes klasiskās arheoloģijas pasniedzēju, bet 1883. gadā — par universitātes rektoru. No 1883. līdz 1889. gadam viņš bija Ficviljama muzeja direktors. 1889. gadā Valdšteins tika uzaicināts uz Atēnām kļuva par Karaļa koledžas biedru. 1895. gadā Valdšteins atgriezās Anglijā kā Sleidas tēlotājmākslas profesors Kembridžā; viņš šo amatu ieņēma līdz 1901. gadam. Uzturēšanās laikā Atēnās Valdšteins vadīja Amerikas Arheoloģiskā institūta izrakumus senā Platejas vietā Eretrijā. Viņš, kā apgalvo, ir atradis Aristoteļa kapavietu. Vēlāk Valdšteins izveidoja starptautisku komiteju Herkulānas izrakumu veicināšanai.

1912. gadā viņš Valdšteins iecelts bruņinieku kārtā. 1909. gadā viņš apprecējās ar Florenci. Viņiem piedzima viens dēls un viena meita. 1918. gadā Valdšteins nomainīja savu uzvārdu uz Valstons. Miris 1927. gadā, dodoties kruizā pa Vidusjūru.

## 1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Valdšteins 1896. gada olimpiskajās spēlēs startēja 200 metru šaušanā ar militāro šauteni. Taču viņa iegūtais rezultāts šajā disciplīnā nav zināms.

### Rezultāti

## Atsauces

## Ārējās saites
* Čārlzs Valdšteins (SOK profils) 
* Čārlzs Valdšteins (''Olympedia'' profils) 
* Čārlzs Valdšteins (''Sports Reference'' profils)
Grīdupe

**Grīdupe** (arī **Grīdupīte**)  ir Melnupes kreisā krasta pieteka Smiltenes novadā. Izteka - pie Trapenes. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Melnupē pie Upju mājām.

## Atsauces
Jānēni

**Jānēni** ir mazciems Cēsu novada Jaunpiebalgas pagastā. Jānēniem tek cauri Tulejas (Tulijas) upe, kas ir Gaujas pieteka. Ciemu šķērso vietējās nozīmes autoceļš V322 (Zeltiņi–Jānēni–Geisti). Viensētas mazciemā ir Vecjānēni, Silajānēni, Tīrumjānēni, Dārzajānēni, Kalnajānēni, Vidusjānēni un Lejasjānēni (vairs neeksistē). Jānēni atrodas 13 km attālumā no pagasta centra Jaunpiebalgas, 60 km attālumā novada centra no Cēsīm un 140 km attālumā no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies vietā, kuru cilvēki apdzīvojuši jau sen, par ko liecina Tulijas pilskalna un Ezerbricu ezermītnes atrašanās Jānēnu tuvumā. Domājams, ka ezermītne ir bijusi līdzīga Āraišu ezerpilij.

thumb|Bijusī Jāņskola, kuras nosaukums cēlies no sākotnējās skolas atrašanās 3 km attālajos Jānēnos (Jānēns/Jānis). Šobrīd E. Dārziņa un J. Sudrabkalna muzejs.
Lejasjānēnos sākot ar 1856. vai 1858. gadu līdz aptuveni 1871. gadam darbojusies skola, kuru nosacīti varētu uzskatīt par vēlākās Jāņaskolas aizsākumu. Par pirmo skolotāju šeit 3 gadus bijis Spricis Lobītis. Viņa vadīto Jānēnu skolu saukuši par "strāpes" skolu. Skolotājs ziemu strādājis viens skolā, kā arī gājis apkārt pa mājām bērnus mācīdams. Pēc 3 gadiem Lobītis atstājis skolotāja darbu un viņa vietā nācis turpat blakus mājā dzīvojošais Andžs Dārziņš, komponista Emīla Dārziņa tēvs.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Tulijas pilskalna 3D modelis
* Jaunpiebalgas novada vietne
Manheimas Universitāte

**Manheimas Universitāte** () ir publiska pētniecības universitāte Vācijas Bādenes-Virtembergas federālās zemes Manheimas pilsētā. Universitātes galvenā mītne atrodas 18. gadsimtā celtajā Manheimas pilī. Kaut arī universitāte dibināta 1967. gadā, par tās pirmsākumiem tā uzskata 1763. gadā Kārļa Teodora dibināto Kūrpfalcas Zinātņu akadēmiju (*Kurpfälzische Akademie der Wissenschaften*), kā arī 1907. gadā dibināto Manheimas komercskolu (*Handelshochschule*). Studijas universitāte organizētas 5 fakultātēs. 

## Ārējās saites

*
Jurijs Rezņiks

**Jurijs Rezņiks** (, dzimis ) ir Krievijas filozofs, sociologs un kulturologs, filozofijas zinātņu doktors, žurnāla "Личность. Культура. Общество" galvenais redaktors. Krievijas Zinātņu Akadēmijas Filozofijas institūta galvenais zinātniskais darbinieks, Krievijas filozofijas sabiedrības viceprezidents.

## Biogrāfija
1978. gadā absolvējis M. Lomonosova Maskavas Valsts Universitātes Filozofijas fakultāti.

1990. gadā absolvējis MVU aspirantūru, aizstāvējis socioloģijas zinātņu kandidāta disertāciju. 1998. gadā aizstāvēja filozofijas doktora disertāciju.

No 2012. līdz 2018. gadam bija Krievijas tautassaimniecības akadēmijas un Krievijas prezidenta valsts dienesta sabiedrisko zinātņu institūta filozofijas kafedras vadītājs.

Vairāk nekā 250 zinātnisko darbu, tai skaitā 8 monogrāfiju un 10 mācību līdzekļu autors. Ir 1990.— 2000. gados izdotu filozofijas, politoloģijas un socioloģijas mācību grāmatu nodaļu autors.

## Dažas publikācijas
* *Велик Л. Л., Резник Ю. М.* Социокультурная антропология (историко-теоретическое введение). Учебное пособие. — М.: Издательство МГСУ «Союз», 1998. — 320 с.
* *Резник Ю. М.* Введение в социальную теорию. Социальная онтология. Пособие. — М.: Институт востоковедения РАН, 1999. — 514 с.
* *Резник Ю. М.* Введение в социальную теорию. Социальная эпистемология. Пособие. — М: Институт востоковедения РАН, 1999. — 327 с.
* *Резник Ю. М.* Введение в социальную теорию: Социальная системология / Ю. М. Резник; Ин-т человека. — М.: Наука, 2003. — 525 с.
* *Костюченко Л. Г., Резник Ю. М.* Введение в теорию личности: социокультурный подход: Учебное пособие для вузов. М.: Независимый институт гражданского общества, 2003. — 272 с.
* *Резник Ю. М.* Гражданское общество как феномен цивилизации. Часть 1. Идея гражданского общества в социальной мысли. M.: Издательство «СОЮЗ», 1993. — 167 с.
* *Резник Ю. М.* Гражданское общество как феномен цивилизации. Часть II. Теоретико-методологические аспекты исследования. — M.: Изд-во МГСУ «Союз», 1998. — 560 с.
* *Резник Ю. М., Смирнов Е. А.* Жизненные стратегии личности (опыт комплексного анализа). — М.: Институт человека РАН, Независимый институт гражданского общества, 2002. — 260 с.
* *Резник Ю. М.* Феноменология человека: бытие возможного. — М.: Канон+; Реабилитация, 2016. — 632 с.
* *Резник Ю. М.* Мир человека (событийный подход). *—* М.: ИФ РАН, 2018. — 103 с. ** '' **''

## Atsauces
Amfipole

**Amfipole** () bija Senās Grieķijas, vēlāk Senās Romas pilsēta Maķedonijā.

Pilsēta dibināta kā Atēnu kolonija 437. gadā pirms mūsu ēras. 422. gadā pirms mūsu ēras pie pilsētas notika Amfipoles kauja, kurā Spartas karaspēks sakāva atēniešus. No Amfipoles cēlušies vairāki pazīstami Maķedonijas Aleksandra ģenerāļi. Pēc Aleksandra nāves šeit tika nometināti Aleksandra sieva Roksana un dēls Aleksandrs IV, kuri šeit tika nogalināti. Izrakumos pilsētā un ap pilsētu atklātas vairākas vērtīgas senlietas, kas eksponētas Amfipoles arheoloģijas muzejā. Pilsētas atlieku tuvumā 20. gadsimta sākumā tika uzstādīta Amfipoles lauvas skulptūra. 2012. gadā pie pilsētas atklāja Kastas kapenes.

## Attēlu galerija

Βασιλική_Α΄_Παλαιοχριστιανική_Αμφίπολη.jpg
Βασιλική_Β΄_Παλαιοχριστιανική_Αμφίπολη_1.jpg
Anfipoli2.jpg|Amfipoles lauva
The_Abduction_of_Persephone_by_Pluto,_Amphipolis.jpg|Mozaīka Kastas kapenēs


## Ārējās saites
*
*
Ungārijas parlamenta ēka

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q11819"
}

**Ungārijas parlamenta ēka** () ir Ungārijas Nacionālās sapulces ēka Ungārijas galvaspilsētā Budapeštā. Tā atrodas Donavas kreisajā krastā, Peštas pusē. Kopš celtniecības pabeigšanas 1902. gadā tā ir lielākā ēka valstī. Neogotiskā stila parlamenta ēkas arhitekts ir Imre Šteindls. Ēka kļuvusi par vienu no pazīstamākajiem Budapeštas simboliem un ir tūrisma objekts.

## Ārējās saites

*
Boina

**Boina** (, ) ir 112 kilometrus gara upe Īrijā.

Izteka pie Kerberijas Kilderas grāfistē. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Īrijas jūrā pie Droedas. Lai arī neliela garuma, upei ir liela nozīme Īrijas kultūrā. Upes tuvumā atrodas daudzi kultūras pieminekļi, to starpā UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā iekļautie Brūnaboinas kurgāni, kā arī leģendārā seno Īrijas karaļu rezidence Tara. Pie upes 1690. gadā notika Boinas kauja, kuras simboliskā nozīme vēl aizvien spēlē lomu Īrijas un Ziemeļīrijas politikā.

## Ārējās saites
Kotlin (programmēšanas valoda)

***Kotlin*** ir atvērtā koda, stingri tipizēta programmēšanas valoda, kas atbalsta gan objektorientētu, gan funkcionālu programmēšanu. Valodas izstrādes izmaksas sedz kompānija *JetBrains*, savukārt *Kotlin* fonds aizsargā *Kotlin* preču zīmi.

Valoda nosaukta Somu jūras līcī atrodošās Kotlinas salas, uz kuras atrodas Kronštate, vārdā.

2019. gada 7. maijā *[[Google]]* paziņoja, ka *Kotlin* programmēšanas valoda ir vēlamā valoda *[[Android]]* lietotņu izstrādātājiem. Kopš *Android Studio 3.0* izlaišanas 2017. gada oktobrī *Kotlin* ir iekļauts kā alternatīva parastajam *Java* kompilatoram. *Android Kotlin* kompilators pēc noklusējuma ir vērsts uz *[[Java (programmēšanas valoda)|Java]] 6*, taču optimizēšanai ļauj programmētājam izvēlēties starp *Java 8* līdz *Java 13*.

## Atsauces
Luksemburgas Universitāte

**Luksemburgas Universitāte** (, , ) ir 2003. gadā dibināta publiska pētniecības universitāte Luksemburgā ar starptautisku un interdisciplināru raksturu. Universitāte piedāvā mācības trijās valodās (angļu, franču un vācu). Universitāte izvietota vairākās universitātes pilsētiņās dažādās valsts vietās.

## Ārējās norādes

*
Džgantija

**Džgantija** () ir aizvēsturisks tempļu komplekss Maltas Audešas salas centrālajā daļā. Tā ir viena no senākajām atrastajām reliģiskajām celtnēm uz Zemes (1000 gadus vecāka par Heopsa piramīdu). Kopā ar vēl 5 senvietām Džgantija iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma objektā Maltas megalītiskie pieminekļi. 

Visticamāk, templī tika piekopti auglības rituāli. Arheologi tempļa atliekās atraduši figūras, kas veltītas šim kultam. Izrakumi templī veikti kopš 19. gadsimta pirmās puses.

## Attēlu galerija

Ggantija_Temples_(1).jpg
Temple_de_Ggantija.jpg
Eternal_Flame_in_Ġgantija_temples.JPG
Ġgantija_Nov_2014_Rollsteine.JPG
English_map_of_Ggantija_temples.tif|Tempļa karte


## Ārējās saites
*
*
Krespi d'Ada

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q726842"
}


**Krespi d'Ada** () ir ciems Lombardijas reģiona Bergamo provincē, Kapriate San Džervazio komūnā. Tas ir 19. gadsimta vidū uzcelta rūpniecības ciemats, kas izveidots ap kokvilnas pārstrādes rūpnīcu. 1995. gadā iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 

## Attēlu galerija

Crespi_d’Adda_(Ian_Spackman_2007-007-32).jpg|tekstilrūpnīca
2012-04-25_Crespi_d'Adda_Chiesa_ss_Nome_di_Maria.jpg|baznīca
2012-04-25_Crespi_d'Adda_scuola.jpg|skola
2012-04-25_Crespi_d'Adda_abitazione_bifamiliare_tipica_verde_giada.jpg|dzīvojamā ēka


## Ārējās saites
*
*
*
Tirānas Mātes Terēzes starptautiskā lidosta

**Tirānas Mātes Terēzes starptautiskā lidosta** () ir starptautiska lidosta Albānijā, 11 kilometrus uz ziemeļrietumiem no valsts galvaspilsētas Tirānas centra. Lielākā lidosta valstī. Lidosta nosaukta Mātes Terēzes vārdā.

Lidosta celta no 1955. līdz 1957. gadam. Kopš tā laika lidosta būtiski modernizēta. No 2017. gada lidostas darbību nodrošina Ķīnas kompānija *[[China Everbright Limited]]*, kurai tā nodota koncesijā līdz 2027. gadam.

Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2020. gadā nodrošināja aviosabiedrības *[[Aegean Airlines]]*, *[[Air Albania]]*, *[[Air Serbia]]*, *[[Albawings]]*, *[[Alitalia]]*, *[[Austrian Airlines]]*, *[[Blue Panorama Airlines]]*, *[[British Airways]]*, *[[EasyJet]]*, *[[EasyJet Switzerland]]*, *[[Edelweiss Air]]*, *[[Eurowings]]*, *[[Flynas]]*, *[[Polijas aviolīnijas LOT]]*, *[[Lufthansa]]*, *[[Norwegian Air Shuttle]]*, *[[Pegasus Airlines]]*, *[[SkyUp]]*, *[[Smartwings]]*, *[[Transavia France]]*, *[[TUI fly Belgium]]* un *[[Wizz Air]]*. Visu sezonu lidojumi notiek uz 13 valstīm (tās ir Austrija, Beļģija, Čehija, Francija, Grieķija, Itālija, Lielbritānija, Nīderlande, Serbija, Šveice, Turcija, Ungārija, Vācija), bet sezonāli — vēl uz 5 valstīm (Dānija, Norvēģija, Polija, Saūda Arābija, Ukraina).

## Ārējās saites

*
Imants Paura

**Imants Paura** (dzimis 1953. gada 6. septembrī Rīgā) ir latviešu populārās mūzikas komponists.

## Biogrāfija
Mācījies bērnu mūzikas skolā, apguvis akordeona spēli. Beidzis J. Mediņa mūzikas vidusskolu un Latvijas valsts konservatorijas Mūzikas pedagoģijas nodaļu. Militārā dienesta laikā spēlējis padomju armijas karavīru estrādes ansamblī "Zvaigznīte", kur iepazinies ar dziedātāju Adrianu Kukuvasu, kas kļuva par I. Pauras dziesmu izpildītāju.

70. gadu vidū spēlējis grupā "Menuets", pēc tam Rīgā dibinājis savu ansambli. 1978. gadā kļuva par Ulda Stabulnieka vadītā ansambļa (vēlāk "Tip top") taustiņinstrumentālistu, ar to aktīvi koncertējis PSRS un ārzemēs, 1979. gadā kļuvis par tā vadītāju un galveno dziesmu autoru. No 1983. līdz 1985. gadam vadījis ansambli "Lāčplēsis", kas darbojās tāda paša nosaukuma kolhozā Lielvārdē.
Pēc tam pārcēlies uz Dobeli, kur vadījis kori un deju kolektīva instrumentālo ansambli. 90. gados sadarbojies ar aktieriem Voldemāru Šoriņu un Zigurdu Neimani. Rakstījis mūziku TV seriālam "Dzīvoklis". Viņa dziesmas izpildījuši Margarita Vilcāne, Ojārs Grinbergs, Rita Trence, A. Kukuvass, Normunds Rutulis, Alise Kante un citi dziedātāji.

Populārākās dziesmas "Mikrofona aptaujā": "Piezvani man" (1982, 7. vieta), "Piedod, labā" (1984, 7. vieta), "Dziesmiņa par Mocartu" (1984, 15. vieta)

## Dziesmas izlasēs un albumos
* "Piezvani man" — Adrians Kukuvass, *Mikrofons '82* (EP, 1983, Melodija)
* "Mana zvaigzne" — Rita Trence, *[[Melodiju stafete]] 1* ‎(LP, 1983, Melodija)
* "Dziesmiņa par Mocartu" — Rita Trence, *Mikrofons '84* (LP, 1985, Melodija)
* "Piezvani man" — "100. debija", *Debijas albums* (CD, 1994, Mikrofona ieraksti)

## Atsauces
Matīss Štobe

**Matīss Štobe** (, 1742—1817) bija Kurzemes un Zemgales hercogistes pedagogs un literāts. Grāmatu tulkotājs un izdevējs latviešu valodā. Žurnāla "Latviska Gada Grāmata" (1797—1798) un kalendāra (1800) redaktors. Saukts par "latviešu preses tēvu".

## Dzīvesgājums
Dzimis 1742. gadā Dundagas draudzes novada Mazirbes (*Irben*) mācītāja Matīsa Štobes ģimenē.
Pēc Septiņgadu kara beigām studēja filozofiju un teoloģiju Kēningsbergas Universitātē (1764). Bija mājskolotājs Kurzemes muižās.

Hercoga Pētera laikā strādāja par Jelgavas privātskolotāju un pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes aneksijas 1795. gadā sāka nodarboties ar izdevējdarbību.

Miris 1817. gada 16. aprīlī Jelgavā.

## Darbi
thumb|200px|Žurnāla "Latviska Gada-Grāmata" titullapa, 2. ceturksnis ("sulu, lapu un ziedu mēnesis", 1797).
Štobe izdeva latviešu valodā pirmo ārstniecības (1795), pavāra (1796), dārzkopības grāmatu (1803), pamācību par bakām (1805), meža likumu grāmatu (1805). Viņš nodibināja un vadīja gada ceturkšņa laikrakstu «Latwiska Gada-Grahmata», kas tika izdota 1797. un 1798. gadā. Pie tā piedalījās visi toreiz pazīstamie latviešu rakstnieki. No 1800. gada līdz mūža beigām viņš vadīja Kurzemes laika grāmatu.

* Veselības grāmata (*Wesselibas grahmata*, 1795). Kristofa Fausta "Veselības katehisma" (Christoph Faust. *Gesundheits-Katechismus*, 1794) latviskais tulkojums
* Pavāru grāmata (*Pawaru grahmata*, 1796)
* tabulas ar kalendāra rēķiniem Stendera Augstas gudrības grāmatas no pasaules un dabas trešajam izdevumam (1796)
* Žurnāls "Latviska Gada-Grāmata" (*Latwiska GaddaGrahmata*, 1797-1798), vispārīga satura žurnāls latviešu valodā, ko reizi ceturksnī iespieda “J.F. Štefenhāgena un dēla” izdevniecība Jelgavā.
* Kurzemes laika grāmata (*Kalender*, no 1800)

## Atsauces
2013. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

**2013. gada [[Pasaules čempionāts cīņas sportā]]** notika  no 16. līdz 22. septembrim  Ungārijas galvaspilsētā Budapeštā.

## Medaļu sadalījums starp valstīm

## Komandu vērtējums
Katrā svara kategorijā cīkstonis par izcīnīto 1. vietu komandai deva 10 punktus, 2. vietu — 9 punktus, 3.—4. vietu — 8 punktus, 5.—6. vietu — 6 punktus, 7. vietu — 4 punktus, 8. vietu — 3 punktus, 9. vietu — 2 punktus un 10. vietu — 1 punktus.

## Medaļu ieguvēji

### Brīvā cīņa, vīrieši

### Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

### Brīvā cīņa, sievietes

## Dalībnieki
Sacensībās piedalījās 681 cīkstoņi no 87 valstīm:.

* (2)
* (2)
* (3)
* (13)
* (21)
* (1)
* (7)
* (18)
* (21)
* (9)
* (20)
* (1)
* (7)
* (2)
* (4)
* (6)
* (7)
* (7)
* (13)
* (14)
* (1)
* (1)
* (1)
* (11)
* (5)
* (6)
* (21)
* (2)
* (14)

* (4)
* (4)
* (21)
* (3)
* (1)
* (2)
* (14)
* (1)
* (21)
* (12)
* (9)
* (17)
* (7)
* (21)
* (11)
* (21)
* (5)
* (1)
* (6)
* (2)
* (2)
* (1)
* (1)
* (8)
* (1)
* (14)
* (14)
* (1)
* (1)

* (4)
* (1)
* (2)
* (2)
* (18)
* (1)
* (4)
* (15)
* (1)
* (3)
* (5)
* (8)
* (1)
* (5)
* (6)
* (5)
* (3)
* (4)
* (3)
* (3)
* (20)
* (21)
* (14)
* (1)
* (12)
* (17)
* (17)
* (9)
* (10)

## Latvijas cīkstoņu rezultāti

## Atsauces

*Results Book

## Ārējās saites
*
Veloceļš Centrs—Berģi

**Veloceļš Centrs — Berģi** ir  veloceļš Rīgā, kas savieno Vecrīgu, Teiku, Šmerli, Juglu un Berģus. 13 km garo ceļu atklāja 2011. gada maijā.

## Gaita
Veloceļš sākas 1991. gada barikāžu laukumā, šķērso Zigfrīda Annas Meierovica bulvāri un turpinās garām Bastejkalnam līdz Reimersa ielai, cauri Esplanādei līdz Skolas ielai, tālāk pa Skolas ielas kreiso malu, līdz ielas beigām. Bruņinieku ielā maršruts īslaicīgi ved pa vienvirziena velojoslām abās ielas pusēs līdz Krišjāņa Valdemāra ielai, tad turpinās pa tās labo pusi. Krustojumā ar Mālpils ielu, tas šķērso Valdemāra ielu un turpinās līdz Zirņu ielai, pa kuru aiziet veloceļa maršruts, tomēr veloceļš starp Valdemāra un Brīvības ielu un no Senču ielas līdz Brīvības un Krišjāņa Barona ielas krustojumam nav izbūvēts un ved pa ietvi (apzīmēta ar kopīga gājēju un velosipēdistu ceļa zīmi). Tālāk veloceļš atkal pārtrūkst uz Gaisa tilta un īsā posmā starp Ūnijas ielu un Gustava Zemgala gatvi. Kā atdalīts veloceļš tas turpinās pa Brīvības gatves labo malu līdz krustojumam ar Brīvdabas ielu, kur tas pa pāreju šķērso gatvi, nonākot tās kreisajā pusē, un atkārtoti šķērso Brīvības gatvi pirms Jaunciema gatves viadukta, iepretī Berģu kultūras namam. Tālāk tā maršruts ved pa Berģu ielu līdz Suitu ielai un līdz Rīgas pilsētas administratīvajai robežai.

Aiz Rīgas robežas, Garkalnes pagastā, tas turpinās kā veloceļš Berģi — Upesciems — Langstiņi.

## Vēsture
Veloceļa "Centrs – Berģi" būvniecības darbus pēc Rīgas domes Satiksmes departamenta pasūtījuma ar Eiropas Reģionālās attīstības fonda līdzfinansējumu pabeidza 2010. gadā.


Attēls:Vecrīga, Central District, Riga, LV-1050, Latvia - panoramio (410).jpg|Veloceļa sākums: 1991. gada barikāžu laukums (2015)
Attēls:Reimersa iela.JPG|Veloceļa posms Reimersa ielā
Attēls:20150507 35 Riga - Skolas iela (16836920113).jpg|Veloceļa posms Skolas ielā
Attēls:Bruņinieku iela 2.jpg|Veloceļa posms Bruņinieku ielā
Attēls:Brīvības gatve (11).jpg|Veloceļa posms Brīvības gatves malā (kreisajā pusē)


## Atsauces