open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sašķidrinātā etilēna pārvadātājs

[thumb|LEG pārvadātājs ''Gaschem Pacific'' būves laikā [Rostoka|Rostokā 2009. gadā]]
**Sašķidrinātā etilēna pārvadātājs** ir gāzes tankkuģa veids, kurš paredzēts etilēna pārvadāšanai pa jūru. Vairums sašķidrinātā etilēna (angļu: *Liquefied ethylene gas*, **LEG**) pārvadātāju tiek uzskatīti par maziem salīdzinot ar citiem gāzes tankkuģiem (parasti 2 000 līdz 15 000 m3). Tomēr pastāv arī lielāki, hibrīdo kravu LEG kuģi, kuri spēj pārvadāt arī sašķidrināto dabasgāzi (angļu: *Liquefied natural gas*, **LNG**) un/vai sašķidrināto naftas gāzi (angļu: *Liquefied petroleum gas*, **LPG**).

## Vēsture
Pirmos LEG pārvadātājus uzbūvēja 1960. gados. Starp tiem bija 1964. gada kuģis *Pythagore* Francijā un 1965. gada *Ethylene Maru No 1* Japānā.

## Gāzes pārvadāšana
LEG pārvadātājus būvē ar kravas ierobežošanas sistēmām, kurās var pārvadāt etilēnu tā vārīšanās temperatūrā -104 °C. Etilēnu pa jūru pārvadā rūpnieciskiem mērķiem, jo tā ir viena no svarīgākajām izejvielām naftas ķīmiskajā rūpniecībā. Zemajām temperatūrām nepieciešami kravu pilnībā atdzesējoši kuģi, kuros krava tiek pārvadāta atmosfēras spiedienā, vai arī kravu daļēji zem spiediena pārvadājoši/pilnībā atdzesējoši (*semi-ref*) kuģi, kuros kravu pārvadā zem spiediena esošos tankos. Daļēji atdzesējošajos LEG pārvadātājos, lai varētu pārvadāt etilēnu -104 °C temperatūrā, izmanto īpašus leģētos tēraudus. Tankus uztur labā kārtībā un tīrus, jo kravas tīrība pārvadāšanas laikā ir būtiska. Kravas operācijas šajos kuģus veic ar uzsvaru uz kravas tīrības saglabāšanu bez jebkādiem piemaisījumiem un tās pārkraušanas nodrošināšanu atmosfēras spiedienā.

## Konstrukcija un aprīkojums
Starptautiskajos pārvadājumos iesaistīto LEG pārvadātāju konstrukciju un aprīkojumu reglamentē Starptautiskās Jūras organizācijas Starptautiskais kodekss par kuģu konstrukciju un aprīkojumu, kuri pārvadā sašķidrinātas gāzes kā lejamkravas. LEG kuģi ir apgādāti ar etilēna atkārtotas sašķidrināšanas iekārtām. Daži kuģi spēj pārvadāt arī etānu, sašķidrināto naftas gāzi (*Liquefied petroleum gas (LPG)*) un citas naftas ķīmijas kravas. Dažreiz, lai uz LEG pārvadātājiem no gāzu maisījuma atdalītu dažas gāzes, izmanto spiediena maiņas absorbcijas (*pressure swing absorption (PSA)*) iekārtas. Uz lielākās daļas šo kuģu ir uzstādīti vairāki kompresori.

Daži no jaunuzbūvētajiem LEG pārvadātājiem, lai samazinātu oglekļa dioksīda emisijas, var tikt darbināti ar divu veidu degvielu. Bez flotes dīzeļdegvielas (*marine gas oil (MGO)*) tiek izmantota arī sašķidrinātā dabasgāze (*Liquefied natural gas (LNG)*).

## Atsauces
Turaidas iela (Daugavpils)

**Turaidas iela** ir iela Daugavpilī, Jauno Stropu apkaimē. Turaidas iela sākas strupceļā pie Abavas un Vasarnīcu ielas savienojuma, ved ziemeļu virzienā un beidzas krustojumā ar Kokneses ielu. Ielā ir savrupmāju apbūve, kā arī daudz neapbūvētu, ar mežu aizaugušu zemesgabalu.

Turaidas ielas garums ir 1910 metri. Tai ir pārsvarā grants segums, atsevišķi nelieli posmi ir asfaltēti, bet posmos bez apbūves arī seguma nav.
Satiksmes kustība atļauta abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Turaidas ielu nekursē, bet ielas sākumā atrodas 3. un 5. tramvaju pietura "Stropu ezers".

Turaidas iela izveidota 20. gadsimta pirmajā pusē Stropu vasarnīcu ciematā. Sākumā tās nosaukums bija **3. līnija**, bet  ielai piešķirts tagadējais nosaukums, kas vairs nav mainījies.

## Ievērojami objekti
* Nr. 11 — bijusī Daugavpils 4. speciālās pamatskolas ēka, pašlaik netiek izmantota.
* Nr. 15 — atklātie tenisa korti.
* Nr. 36 — daudzfunkcionālais sociālo pakalpojumu centrs (agrāk bērnunams-patversme) “Priedite”.

## Ielu savienojumi
Turaidas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Vaiņodes iela
* Sabiles iela (T veida krustojums)
* Baldones iela
* Bernātu iela
* Līgatnes iela
* Durbes iela
* Ogres iela
* Alūksnes iela
* Kokneses iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Resurrection

***Resurrection*** ir 2022. gada ASV psiholoģiskā trillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Endrū Semanss. Filmā galvenās lomas atveido Rebeka Hola, Greisa Kaufmena, Maikls Espers un Tims Rots.

Filma stāsta par veiksmīgu sievieti, kura mēģina saglabāt kontroli pār savu dzīvi pēc tam, kad atkal parādās viņas vardarbīgais bijušais draugs.

Filmas *Resurrection* pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā. Filma saņēma galvenokārt pozitīvu kritiķu novērtējumu, īpaši izceļot Holas aktierspēli.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kazino aplaupīšana

**"Kazino aplaupīšana"** () ir 2012. gada ASV *[[neo-noir]]* kriminālfilma, kuras režisors un scenārija autors ir Endrū Dominiks. Filmā galvenās lomas atveido Breds Pits, Skots Makneirijs, Bens Mendelsons, Ričards Dženkinss, Džeimss Gandolfīni, Rejs Liota un Sems Šepards. Filma balstīta uz Džordža Higinsa 1974. gada romānu *Cogan's Trade*.

Filma stāsta par slepkavu, kurš tiek nolīgts pēc tam, kad tiek pastrādāta laupīšana mafijas pokera spēles laikā.

Filmas "Kazino aplaupīšana" pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Filma saņēma pozitīvu kritiķu novērtējumu un nopelnīja 37,9 miljonus ASV dolāru pie 15 miljonu dolāru budžeta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sakņu iela (Daugavpils)

**Sakņu iela** ir iela Daugavpilī, pilsētas centrā. Sakņu iela sākas krustojumā ar Cietokšņa ielu, ved ziemeļaustrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Stacijas ielu. Iela apbūvēta ar dzīvojamām un komerciālām ēkām.

Sakņu ielas garums ir aptuveni 585 metri. Visā garumā iela klāta ar asfalta segumu. Satiksmes kustība norit divās joslās, bet posmā no Alejas ielas līdz Stacijas ielai kustība atļauta tikai Alejas ielas virzienā.

Pa Sakņu ielas sākotnējo posmu (līdz sazarojumam ar Maizes ielu) kursē 1. un 4. maršruta tramvaji. Savukārt, Viestura ielā ir 10A. minibusa pietura "Sakņu iela".

Sakņu iela (līdz 1920. gadam ) ir šīs ielas sākotnējais nosaukums, bet 1964 gada 28. aprīlī to pārdēvēja par **Orlovska ielu**. Ielas vēsturiskais nosaukums tika atjaunots 1991. gada 19. decembrī.

## Ievērojami objekti
thumb|275px|Sakņu iela 20 un 20A
* Nr. 20 — vienstāva veikalu ēka, uzcelta 1901. gadā, vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis.
* Nr. 31 — šeit no 19. gadsimta otrās puses līdz 1960. gadiem atradās pirts (sākotnēji — Gorkina pirts). No 1960. gadiem, pēc remonta, šajā ēkā atradās konditorejas cehs.
* Nr. 36 — divstāvu dzīvojamā ēka, uzcelta 19. gadsimta beigās, vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis.
* Nr. 46 — trīsstāvu dzīvojamā ēka, uzcelta 1859. gadā, vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis.

## Ielu savienojumi
Sakņu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Cietokšņa iela
* Mihoelsa iela / Maizes iela
* Viestura iela
* Alejas iela
* Krāslavas iela (T veida krustojums)
* Stacijas iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Tazas līcis

**Tazas līcis** () ir Karas jūras Obas līča atzars Krievijas Jamalas Ņencu autonomajā apvidū. Ziemeļaustrumos to norobežo Gidanas pussala, dienvidrietumos — Tazas pussala. Līcis ir ap 330 km garš un veidojies, applūstot tajā ietekošo Tazas un Puras upju lejteču ielejām; citas līcī ietekošās upes ir Mesojaha un Hadute. Līcī saldīdens, tā dziļums līdz  ar pārsvarā dūņainu dibenu. Pusdiennakts plūdmaiņas līdz . Kreisais krasts stāvs, labais — zems. Krasti mazapdzīvoti, vienīgās apdzīvotās vietas ir Antipajuta un Nahodka.

## Ārējās saites
Viltusdmitrijs

**Viltusdmitrijs** (*Лжедмитрий, Dymitr Samozwaniec, Falske Dmitrij*) ir apzīmējums Krievijas juku laiku pretendentam uz cara troni :

* Viltusdmitrijs I (miris 1606. gada 17. maijā);
* Viltusdmitrijs II (miris 1610. gada 21. decembrī);
* Viltusdmitrijs III (miris 1613. gadā).
Tazas pussala

**Tazas pussala** () ir mazapdzīvota pussala Āzijas galējos ziemeļos Rietumsibīrijas līdzenumā. Administratīvi ietilpst Krievijas Federācijas Jamalas Ņencu autonomajā apvidū. Ziemeļos un austrumos to apskalo Tazas līcis, rietumos — Obas līcis. Purvaina līdzenuma reljefs, kas krauji apraujas pie Obas līča. Ainavā dominē tundra. Lielākā upe ir Tazas līcī ietekošā Pojolavojaha.

Pussalā ievērojamas dabasgāzes atradnes, tajā skaitā Jamburgas naftas gāzes kondensāta atradne, kas tiek apgūta kopš 1980. gada. Vienīgā apdzīvotā vieta ir gāzes ieguves kompānijas strādnieku ciemats Jamburga pussalas dienvidrietumu krastā; tas ar dzelzceļu un autoceļu savienots ar Novijurengoju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Growtopia

***Growtopia*** ir bezmaksas 2D *[[sandbox]]* videospēle ar *[[MMORPG]]* elementiem. Spēli izveidoja *Robinson Technologies* un *Hamumu Softwave*. Tā tika izlaista 2012.gada novembrī, bet 2017.gada maijā autortiesības tika pārdotas *[[Ubisoft]]*. Šobrīd spēle ir pieejama *[[Android]]*, *[[iOS]]*, *[[macOS]]*, ''Windows'' platformās un *[[Steam]]* izplatīšanas platformā.

## Spēles gaita
*Growtopia* pamatā ir ideja, ka lielāko daļu spēles priekšmetu var izaudzēt no to atbilstošajām sēklām. Spēlei nav beigu kritērija, to nevar 100% pabeigt, bet tajā ir sasniegumu sistēma un kvesti no nespēlētāja tēliem.

Uzsākot spēli, spēlētājs var sist blokus ar dūri un ar uzgriezni mainīt bloka īpašības. Papildus var tirgoties ar citiem, apmeklēt citu veidotās pasaules vai izveidot savu pasauli, kur katra pasaule ir procedurāli ģenerēta.

Spēlētāji var plēst blokus, iegūt to sēklas, kuras var iestādīt un izaudzēt kokus ar papildu blokiem. Sēklas var arī sajaukt kopā un iegūt jaunu bloku veidu. Spēlētāji var iegūt arī dārgakmeņus (spēles valūtu) no bloku plēšanas, koku novākšanas un citām aktivitātēm. Par smaragdiem var iepirkties to paredzētajā veikalā, kurā var iegādāties, piemēram, slēdzenes, ar kurām var aizslēgt un pasargāt savu pasauli. Tās slēdzenes, kuras var aizslēgt visu pasauli (*world lock*) darbojas kā tirdzniecības oficiālā valūta.

Spēlei ir vairākas vadlīnijas, kas spēlētājam jāievēro. Spēlē mēdz sastapt tās izstrādātājus un moderatorus, kurus var identificēt ar attiecīgajiem priedēkļiem @ un @.

Spēlei ir sava spēlētāju uzturēta enciklopēdijas lapa, kurā ir apkopoti spēlē pieejamie bloki, apģērbi, ikgadējie notikumi un citi spēles aspekti.

## Atsauces
PSRS administratīvais iedalījums

thumb|PSRS izveides brīdī 1922. gadā
**PSRS administratīvais iedalījums** bija Padomju Savienības teritorijas pārvaldības sistēma no 1922. līdz 1991. gadam. PSRS bija federatīva valsts, kas sastāvēja no republikām, kuras tālāk tika iedalītas autonomajās republikās, novados, apgabalos, apriņķos un rajonos.

## Administratīvā iedalījuma līmeņi

Līdz PSRS sabrukumam administratīvā struktūra bija šāda:

# Padomju Sociālistiskās Republikas (Krievijas PFSR, Ukrainas PSR, Baltkrievijas PSR u.c.) — formāli līdzvērtīgas, ar tiesībām izstāties no PSRS.
# Autonomās padomju sociālistiskās republikas (APSR) — parasti ietilpa PSR (vai arī nē) ar ierobežoto autonomiju (piem., Volgas Vācu APSR).
# Novadi un apgabali — galvenās administratīvās vienības republiku sastāvā.
# Autonomie apgabali un autonomie apriņķi — teritoriālās vienības, kurās dzīvoja nacionālās minoritātes.
# Rajoni un pilsētas ar savienības, republikas vai apgabala pakļautību — zemākais iedalījuma līmenis.

## Izmaiņas administratīvajā iedalījumā
Laika gaitā administratīvais iedalījums un robežas vairākkārt mainījās:
* 1920.—1930. gados notika nacionāli teritoriālā robežu pārkārtošana.
* 1940. gadā PSRS sastāvā okupācijas ceļā tika iekļautas Latvija, Lietuva, Igaunija, Moldāvija, kā arī Rietumukraina un Rietumbaltkrievija.
* 1954. gadā Krimas apgabals tika nodots no Krievijas PFSR Ukrainas PSR sastāvā.
* 1990.—1991. gadā republikas sāka pasludināt suverenitāti un izstāties no PSRS.

## Skatīt arī
* Federālisms

## Ārējās saites
* PSRS administratīvais iedalījums 1980. gados (arhīvs)
* PSRS savienotās republikas
Adžārijas APSR

**Adžārijas Autonomā Padomju Sociālistiskā republika** bija Padomju Sociālistisko Republiku Savienības sastāvā esoša autonomā padomju sociālistiskā republika Gruzijas PSR ietvaros. Tās galvaspilsēta bija Batumi.

Adžārijas APSR tika izveidota 1921. gada 16. jūlijā pēc Turcijas un Padomju Krievijas noslēgtās Karsas līguma rezultātā. Šajā līgumā Turcija piekrita Adžārijas pievienošanai Gruzijai ar nosacījumu, ka reģionam tiks nodrošināta autonomija, ņemot vērā ievērojamo musulmaņu iedzīvotāju skaitu.

Adžārijas APSR pastāvēja līdz 1990. gadam, kad Padomju Savienība sāka sabrukt, un Gruzijā sāka veidoties neatkarīgas valsts institūcijas. 1991. gadā Adžārija kļuva par autonomo republiku neatkarīgās Gruzijas sastāvā.

## Politiskā struktūra

Līdzīgi citām PSRS autonomajām republikām, Adžārijas APSR formāli bija sava konstitūcija, augstākā padome un ministru padome, bet faktiskā vara atradās Komunistiskās partijas rokās. Galvenais politiskais amats bija Komunistiskās partijas Adžārijas apgabala komitejas pirmais sekretārs.

## Ekonomika

Adžārijas APSR ekonomika balstījās galvenokārt uz lauksaimniecību, īpaši tējas, citrusaugļu un tabakas audzēšanu. Tāpat nozīmīga loma bija ostas pilsētai Batumi, kas bija svarīgs Melnās jūras transporta un naftas eksporta centrs

## Ārējās saites
Nāves žokļos

thumb|Roberta F. Sardženta fotogrāfija "Nāves žokļos". Oriģinālais paraksts: Pa krasta apsardzes desanta baržas rampu jankiju karavīri dodas nacistu pludmales apšaudes virzienā D-dienas iebrukumā Francijas piekrastē. Var redzēt, kā priekšā esošie karavīri guļ zemē zem vāciešu nāvējošās ložmetēju uguns. Drīz vien nacistus atvairīja milzīgais iebrukuma spēks, kas tika nosūtīts no krasta apsardzes un flotes desanta kuģiem.
**"Nāves žokļos"** () ir fotogrāfija, ko 1944. gada 6. jūnijā uzņēma Roberts Sardžents, ASV krasta apsardzes galvenā fotogrāfa palīgs. Tajā attēloti ASV armijas 1. kājnieku divīzijas karavīri, kas izkāpj no desanta kuģa *USS Samuel Chase* (LCVP) Omahas pludmalē Normandijas desanta laikā Otrajā pasaules karā. Dažreiz tā parādās ar nosaukumu "**Taksometri uz elli — un atpakaļ**" (*Taxis to Hell—and Back*), un tā tiek uzskatīta par vienu no Otrā pasaules kara atpazīstamākajām fotogrāfijām.

## Fotogrāfija
Fotogrāfiju uzņēma galvenā fotogrāfa palīgs Roberts Sardžents operācijas “Neptūns” karaspēka desanta fāzē, kas bija operācijas “Overlord” Normandijas desanta jūras komponente, plašāk pazīstama kā **D-diena**.

Fotogrāfija uzņemta plkst. 7:40 pēc vietējā laika. Tajā attēloti karavīri, kas pamet Higinsa laivu un brien līdz viduklim dziļā ūdenī Omaha pludmales “Easy Red” sektora virzienā.

Attēls ir viena no visplašāk reproducētajām D-dienas desanta fotogrāfijām. Oriģinālo fotogrāfiju glabā ASV Krasta apsardzes vēsturnieku birojs.

## Konteksts
„Operācija Neptuns” bija lielākā kaujas operācija, ko jebkad veikusi Amerikas Savienoto Valstu krasta apsardze.

Fotoattēlā redzamais Higinsa kuģis bija atstājis desanta transportkuģi *USS Samuel Chase* aptuveni 8,7 jūras jūdžu; 16 km attālumā no Normandijas krastiem ap plkst. 5:30 no rīta. Viļņi nepārtraukti dauzījās pāri kuģa kvadrātveida priekšgalam, un karavīri iekšpusē bija slapji no aukstā okeāna ūdens šaltīm.

Kopumā Samuel Chase kuģis D dienā zaudēja sešus desanta kuģus; četri nogrima netālu no pludmales, vienu "uzdūra" šķērslis pludmalē, bet vēl vienu nogremdēja ienaidnieka apšaude.

## Populārajā kultūrā
Šis attēls tika atainots 1998. gada Holivudas filmā "Glābjot ierindnieku Raienu", un tas ir redzams uz Stenlija Lombardo 1997. gada "Iliādas" angļu valodas tulkojuma vāka kā kara universāluma simbols.

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*  Library of Congress
Parastā brūngalvīte

**Parastā brūngalvīte** (*Prunella vulgaris*) ir mainīga izskata brūngalvīšu suga. Tās dabiskais izplatības areāls ir Eiropā, Āzijā un Āfrikā, kā arī suga ir plaši ieviesusies ārpus pamatareāla. Tā ir ļoti  bieži sastopama visā Latvijas teritorijā, kur dažāda lieluma grupas aug pļavās, krūmājos, skrajos mežos, nezālienēs un tīrumos.

## Atsauces
Vēstures filozofija

**Vēstures filozofija** ir filozofijas nozare, kas pēta vēstures būtību, jēgu un attīstības likumsakarības. Tā cenšas atbildēt uz jautājumiem par to, vai vēsturei ir noteikts mērķis vai virziens, kas nosaka vēsturisko notikumu gaitu, kāda ir cilvēka loma vēsturē un kā iespējams iegūt patiesas zināšanas par pagātni.

Vēstures filozofijā izšķir divas galvenās pieejas: spekulatīvo un kritisko. Spekulatīvā pieeja, kuru pārstāvējuši, piemēram, Hēgelis un Markss, meklē vispārīgas likumsakarības vēsturē un pieņem, ka tai piemīt noteikts virziens (piemēram, uz brīvību vai sociālo taisnīgumu). Savukārt kritiskā jeb analītiskā pieeja koncentrējas uz to, kā veidojas vēstures zināšanas, kā vēsturnieki interpretē avotus un kā vēsture tiek konstruēta kā naratīvs. Šajā virzienā darbojās tādi domātāji kā Kārlis Popers.

## Ārējās saites
Eivona (Sevērnas estuāra pieteka)

thumb|Eivona Bristolē
**Eivona** (; ) ir  gara upe Anglijas rietumos, kas ietek Sevērnas estuārā Bristolē, tādēļ to dažkārt dēvē par **Bristoles Eivonu**. Tā ir viena no divām Sēvernā ietekošajām Eivonām (otra ietek Sevērnā pie Tjūksberi).

## Ārējās saites
Maskavas un Visas Krievzemes patriarhs

thumb|Maskavas un visas Krievijas patriarha Kirila monogramma
**Maskavas un Visas Krievzemes patriarhs** (krievu: *Патриарх Московский и всея Руси*) ir Krievijas Pareizticīgās baznīcas augstākais garīgais vadītājs. Šis tituls apvieno garīgo autoritāti pār Maskavu un visām Krievzemes teritorijām, un vēsturiski ir ticis interpretēts ne tikai kā reliģiska, bet arī kā nacionāla un politiska institūcija.

Tituls tika ieviests 1589. gadā, kad Krievijas baznīca tika pasludināta par patriarhātu, atdaloties no Konstantinopoles ekleziastiskās jurisdikcijas. Pirmais patriarhs bija Jovs. Šis solis bieži tiek uzskatīts par mēģinājumu nostiprināt Maskavas kā „Trešās Romas” lomu, uzsverot baznīcas un valsts ciešo saplūšanu cariskās Krievijas ideoloģijā.

1721. gadā Pēteris I likvidēja patriarhātu un izveidoja Svēto Sinodi, padarot baznīcu par faktisku valsts iestādi. Patriarhāts tika atjaunots tikai 1917. gadā, revolūcijas laikā, taču jau drīz pēc tam baznīca piedzīvoja smagu vajāšanu PSRS laikā.

Pēc Padomju Savienības sabrukuma Krievijas Pareizticīgā baznīca atguva redzamu lomu sabiedrībā. Pašreizējais patriarhs Kirils, ievēlēts 2009. gadā, bieži tiek kritizēts par ciešiem sakariem ar valsts varu un prezidentu Vladimiru Putinu. Gan Krievijā, gan ārvalstīs izskanējuši pārmetumi, ka patriarhs un baznīcas vadība veicina politisko propagandu, atbalsta Krievijas iebrukumus un veido ideoloģisku pamatojumu autoritārai varas struktūrai. Tiek apgalvots, ka baznīca darbojas kā „morāls balsts” valsts politikai, nereti nonākot pretrunā ar kristīgajiem ētikas principiem.

## Ārējās saites
Pulka iela

**Pulka iela** ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Dzirciema apkaimē. Pulka iela sākas krustojumā ar Daugavgrīvas un Buļļu ielu, bet beidzas krustojumā ar Slokas ielu. Pulka ielas garums ir 490 metri un tā visā garumā ir klāta ar asfalta segumu.

## Vēsture
Pulka iela ir izveidota ap 1882. gadu ar tagadējo nosaukumu (), kas vēlāk nav mainījies. Ielā dažādos laikos ir bijuši militārie objekti, Latvijas PSR laikā Pulka iela bija slēgta teritorija.

Netālu no Slokas un Pulka ielu stūra (Pulka iela 5) 1939. gadā tika atklāts piemineklis 1. bruņotā diviziona (Autotanku pulka) karavīriem (piemineklis "Bruņumašīna").
thumb|200px|Piemineklis "Bruņumašīna"

No 2016. līdz 2019. gadam Pulka ielā 8 uzbūvēja Muzeju krātuvju kompleksu, kurā glabājas Latvijas Nacionālā mākslas muzeja, Latvijas Nacionālā vēstures muzeja, Rakstniecības un mūzikas muzeja un Kino muzeja krājumi.

## Ielu savienojumi
Pulka iela ir savienota ar šādām ielām:
* Daugavgrīvas iela
* Buļļu iela
* Slokas iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Dzirciems

## Atsauces
Thebeka grēda

**Thebeka grēda** (, *T'aebaek Sanmaek*) ir piekrastes kalnu grēda Korejas pussalas dienvidaustrumos. Stiepjas 500 km garumā no Austrumkorejas līča piekrastes Ziemeļkorejā līdz Jonilas līča piekrastei Dienvidkorejā. Uz dienvidrietumiem no tās atzarojas Sobeka grēda. Grēda veidota galvenokārt no granītiem un gneisiem, tās augstums ir ap 1000—1300 m, augstākā virsotne ir Soraksans 1708 m vjl pie Sokčho Dienvidkorejā. Volframa rūdas, agmeņogļu, vizlas, zelta atradnes. Populārs tūrisma reģions. Grēdā izveidoti vairāki nacionālie parki — Soraksana, Odesana un Čuvansana nacionālie parki. Phjončhanas pilsētā Thebeka vidusdaļā norisinājās 2018. gada ziemas olimpiskās spēles.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vakaru iela

**Vakaru iela** ir iela Daugavpilī, Daugavas kreisajā krastā, Judovkas apkaimē. Vakaru iela sākas krustojumā ar Lielo ielu, ved dienvidu virzienā un beidzas pie pilsētas robežas, krustojumā ar Austrumu ielu. Vakaru ielā ir privātmāju apbūve.

Vakaru ielas kopējais garums ir 322 metri, tā ir pilnīgi klāta ar grants segumu. Ielas sarkano līniju platums ir 8 metri. Visā garumā satiksmes kustība norit abos virzienos pa vienu joslu. Sabiedriskais transports pa Vakaru ielu nekursē.

Sākotnējais ielas nosaukums bija **[[Polocka]]s iela**, bet padomju okupācijas laikā iela tika pārdēvēta par **Fadejeva ielu** — par godu padomju rakstniekam . Savu tagadējo nosaukumu iela ieguva pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas.

## Ielu savienojumi
Vakaru iela ir savienota ar šādām ielām:
* Lielā iela (T veida krustojums)
* Lejas iela (savienojums ar bezvārda ielu)
* Austrumu iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Vana Haodze

**Vana Haodze** (, dzimusi 1990. gada martā) ir Ķīnas inženiere, kosmonaute, Tautas Atbrīvošanas armijas pulkvežleitnante. Viņa ir mandžūru tautības pārstāve.

## Agrīnā dzīve un izglītība
Vana Haodze piedzima 1986. gada 1990. gada martā Hebei provinces Luaņpinas apriņķī. Tēvs strādāja par ceļu policistu, bet māte — par bioloģijas skolotāju.

2008. gadā Vana tika uzņemta Dienvidaustrumu universitātē, kur viņa studēja siltumenerģētiku. 2009. gada decembrī viņa iestājās Ķīnas Komunistiskajā partijā (ĶKP). Viņa arī piedalījās universitātes vieglatlētikas komandā, bieži pārstāvot Dienvidaustrumu universitāti Dzjansu provinces spēlēs. 2012. gadā viņa turpināja studijas Dienvidaustrumu universitātē, lai iegūtu maģistra grādu inženierzinātņu siltumfizikā ar specializāciju plazmas detonācijā.

## Inženiera darbība
Pēc maģistra grāda iegūšanas 2015. gadā Vana pievienojās Ķīnas Aerokosmiskās zinātnes un tehnoloģiju grupai (*CASTG*), lai strādātu pie raķešdzinēju priekšizpētes.

## Kosmiskā karjera
Pēc tam, kad 2018. gada 24. aprīlī tika izsludināta Ķīnas kosmonautu trešā atlase, Vana arī pieteicās. Atšķirībā no 1998. un 2010. gada atlases grupām tika meklēti ne tikai iznīcinātāju piloti, bet arī inženieri, kas bija nepieciešami stacijas apkopei un remontam.
2020. gada septembrī Vana Haodze tika uzņemta kosmonautu vienībā.
2021. gada janvārī viņa tika iesaukta Tautas atbrīvošanas armijā.

2023. gadā viņa tika izraudzīts kosmosa kuģa *Shenzhou 19* pamatapkalpē.

Pirmo kosmisko lidojumu Vana Haodze sāka 2024. gada 30. oktobrī, esot kosmosa kuģa *[[Shenzhou 19]]* lidojuma inženierei. Viņa ar diviem apkalpes biedriem devās 8. ekspedīcijā uz orbitālo staciju *[[Tiangong]]*. Uz zemes viņa atgriezās 2025. gada 30. aprīlī. Lidojuma ilgums bija 153 dienas 22 stundas 41 minūtes.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

## Ārējās saites

* Ван Хаоцзэ astronaut.ru
Tumsas pilsēta

**"Tumsas pilsēta"** () ir 1998. gada *[[neo-noir]]* zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors ir Alekss Projass. Filmā galvenās lomas atveido Rufuss Sjūels, Kīfers Saterlends, Dženifere Konelija, Ričards O'Braiens, Ians Ričardsons un Viljams Hērts.

Filma stāsta par vīrieti ar amnēziju, kurš cenšas noskaidrot savu identitāti, vienlaikus bēgot no policijas, kas viņu tur aizdomās par slepkavību, un noslēpumainas cilvēku grupas.

Filmas "Tumsas pilsēta" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[New Line Cinema]]*. Filma bija finansiāli neveiksmīga, bet saņēma pārsvarā pozitīvu kritiķu novērtējumu. "Tumsas pilsēta" mūsdienās tiek uzskatīta par kulta filmu un tai ir līdzības un tā ietekmējusi "Matrikss" filmu ciklu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Maveriks

**"Maveriks"** () ir 1994. gada ASV vesterna kinokomēdija, kuras režisors ir Ričards Doners. Filmā galvenās lomas atveido Mels Gibsons, Džodija Fostere, Džeimss Gārners, Greiems Grīns, Džeimss Kobērns un Alfreds Molina. Filma balstīta uz televīzijas seriālu *[[Maverick (seriāls)|Maverick]]* (1957—1962).

Filma stāsta par krāpnieku un kāršu spēlmani Bretu Maveriku (Gibsons), kurš cenšas sakrāt naudu, lai piedalītos prestižā pokera turnīrā.

Filmas "Maveriks" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Warner Bros.]]*. Filma saņēma pozitīvu kritiķu novērtējumu un bija finansiāli veiksmīga, nopelnot 183 miljonu ASV dolāru pie 75 miljonu dolāru budžeta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Laicīga valsts

thumb|Laicīgās valstis zilā krāsā
**Laicīga valsts** ir valsts, kurā baznīca (reliģija) ir nošķirta no valsts varas un kurā reliģijai nav privilēģiju politiskajā vai juridiskajā sistēmā. Šādā valstī valdība neiejaucas reliģiskos jautājumos un reliģiskās institūcijas neiejaucas valsts pārvaldē. Laicīgums (jeb sekulārisms) balstās uz ideju par reliģiskās un valsts varas nošķiršanu, lai nodrošinātu visu pilsoņu vienlīdzību neatkarīgi no viņu ticības vai pārliecības.

## Vēsture

Laicīgas valsts ideja vēsturiski attīstījās kā reakcija uz reliģiskās varas dominanci politikā un sabiedrībā. Viduslaikos Eiropā baznīca bieži bija cieši saistīta ar valsts varu un ietekmēja gan likumdošanu, gan ikdienas dzīvi. 

Tomēr ar Apgaismības laikmetu 17.–18. gadsimtā sāka izplatīties idejas par cilvēka prāta, brīvības un tiesību nozīmi, kas pamudināja kritiski izvērtēt baznīcas ietekmi uz valsti. Viens no pirmajiem un nozīmīgākajiem soļiem ceļā uz laicīgu valsti bija Franču Lielā revolūcija (1789), kuras gaitā tika pasludināts, ka vara pieder tautai, nevis Dievam vai baznīcai. Vēlāk, 1905. gadā, Francijā tika pieņemts likums par baznīcas un valsts nošķiršanu, kas kļuva par vienu no spilgtākajiem laicīguma piemēriem pasaulē.

Arī citās valstīs, piemēram, ASV, Turcijā (Mustafas Kemala Ataturka reformu rezultātā) un Meksikā, tika veiktas līdzīgas reformas, lai ierobežotu reliģisko institūciju ietekmi uz valsts pārvaldi. 

Mūsdienās daudzas demokrātiskas valstis ievēro laicīguma principus, aizsargājot reliģijas brīvību un vienlaikus nodrošinot, ka valsts lēmumi tiek pieņemti, balstoties uz sekulāriem, visiem pilsoņiem piemērojamiem principiem.

## Ārējās saites
Indiferentisms

**Indiferentisms** ir uzskats vai attieksme, kas izpaužas kā vienaldzība pret reliģiju, reliģiskām doktrīnām vai atšķirībām starp dažādām ticībām. Tas var būt gan individuāls pasaules uzskats, gan sabiedrības vai valsts attieksmes modelis pret reliģiju.

Pastāv vairākas indiferentisma formas:
* Reliģiskais indiferentisms – uzskats, ka visas reliģijas ir vienlīdz patiesas vai vienlīdz nepatiesas, un tādēļ nav svarīgi, kurai no tām sekot.
* Praktiskais indiferentisms – cilvēks neizjūt interesi par reliģiskajiem jautājumiem un nepievērš tiem nozīmi savā ikdienas dzīvē.
* Politiskais indiferentisms – valsts attieksme, kurā tā izturas neitrāli pret visām reliģijām, nepiešķirot priekšrocības nevienai no tām. Šāda nostāja bieži saistīta ar laicīguma principiem.

Vēsturē un teoloģijā, īpaši Romas Katoļu baznīcas skatījumā, indiferentisms tiek kritizēts kā bīstama attieksme, kas apdraud patiesas ticības meklējumus un grauj reliģisko pārliecību nozīmi. Baznīca uzskata, ka patiesība nav relatīva un ka reliģiskā vienaldzība var novest pie morāla un garīga relatīvisma.

Indiferentisms tiek aplūkots arī plašākā filozofiskā un kulturoloģiskā kontekstā kā viens no modernās sabiedrības sekularizācijas un individualizācijas aspektiem.

## Ārējās saites
Rokasspiediens

thumb|Cilvēku rokasspiediens
**Rokasspiediens** ir universāla sociālās mijiedarbības forma, kurā divi cilvēki satver viens otra labo roku un to viegli saspiež. Tas parasti tiek veikts kā sveiciens, apsveikums, vienošanās zīme vai attiecību veidošanas žests.

Rokasspiediena forma, stiprums un ilgums var atšķirties atkarībā no kultūras, situācijas un personiskajiem ieradumiem. Dažās kultūrās tas tiek uzskatīts par cieņas un godīguma simbolu, bet citās — tas var nebūt tik izplatīts vai pat netikt uzskatīts par piemērotu.

## Vēsture
Rokasspiediena izcelsme meklējama senajā pasaulē. Vēsturnieki uzskata, ka tas sākotnēji kalpoja kā miermīlīga nodoma zīme, parādot, ka rokā nav ieroča. Attēli no Senās Grieķijas un Senās Romas liecina, ka līdzīgas sveiciena formas bija zināmas jau vairākus gadsimtus pirms mūsu ēras.

## Mūsdienās
Mūsdienu sabiedrībā rokasspiediens tiek plaši izmantots gan formālās, gan neformālās situācijās — piemēram, darba intervijās, biznesa tikšanās reizēs vai sporta sacensību sākumā un beigās. COVID-19 pandēmijas laikā tā lietošana daudzviet tika ierobežota higiēnas apsvērumu dēļ.

## Kultūras atšķirības
Rokasspiediena nozīme un lietojums atšķiras dažādās valstīs. Piemēram:
* Vācijā tiek uzskatīts par labu toni sniegt roku visiem klātesošajiem pēc ierašanās un pirms aiziešanas.
* Japānā rokasspiedieni ir retāki; biežāk tiek lietoti paklanīšanās žesti.
* Tuvajos Austrumos rokasspiediens var būt ilgāks un vienas rokas lietošana var būt kultūras ziņā svarīga (piemēram, kreisā roka tiek uzskatīta par nepiemērotu). Tomēr saskaņā ar daudziem islāma tiesību skolu uzskatiem, rokasspiediens starp pretējiem dzimumiem, kuri nav laulībā vai tuvi radinieki (*mahram*), tiek uzskatīts par nepieļaujamu. Šī aizlieguma mērķis ir saglabāt pieticību un izvairīties no fiziska kontakta, kas varētu būt interpretēts kā nepieklājīgs vai neētisks. Daži musulmaņi, īpaši konservatīvās sabiedrībās vai reliģiski noskaņoti indivīdi, izvēlas atteikties no rokasspiediena ar pretējā dzimuma pārstāvjiem, bieži vien to aizstājot ar verbālu sveicienu (*As-salāmu ʿalaykum* — "miers ar jums") vai vieglu galvas mājienu.

## Skatīt arī
* Neverbālā komunikācija

## Ārējās saites
Aveņu iela (Daugavpils)

**Aveņu iela** ir vietējas nozīmes iela Daugavpilī, Vecajā un Jaunajā Forštatē. Aveņu iela sākas krustojumā ar Vidzemes ielu, ved ziemeļaustrumu un ziemeļu virzienā un beidzas pie pilsētas robežas, krustojumā ar Rēzeknes ielu. Vecās Forštates posmā (no sākuma līdz Arendoles ielai) Aveņu iela apbūvēta ar privātmājām, bet Jaunajā Forštatē — ar daudzstāvu mājām un tirdzniecības ēkām.

Ielas garums ir aptuveni 1270 metri. Visā garumā tā klāta ar asfalta segumu, satiksmes kustība norit abos virzienos.
Pa Aveņu ielu kursē 2., 2A., 4., 11., 17., 17A., 18., 19., 20., 20B., 21., 24. un 26. maršruta autobusi.

Aveņu ielas nosaukums ir zināms kopš starpkaru perioda un laika gaitā nav mainījies. Ielas turpinājums Jaunajā Forštatē uzbūvēts 1980. gados.

## Ievērojami objekti
* Nr. 40 — Daugavpils Draudzīgā aicinājuma vidusskola, līdz 2022. gadam — 16. vidusskola.
* Stūrā ar Raipoles ielu atrodas tirdzniecības centrs "Aveņu centrs" (Raipoles iela 11A).

## Ielu savienojumi
Aveņu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Vidzemes iela
* Cīruļu iela
* Līksnas iela
* Zeltkalna iela
* Arendoles iela
* Ormaņu iela
* Raipoles iela
* Ezeru iela (savienojums tikai gājējiem)
* Kalnu iela (savienojums ar bezvārda ielas turpinājumu)
* Tartu iela
* Rēzeknes iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Sabiedrisko elektronisko plašsaziņas līdzekļu padome

**Sabiedrisko elektronisko plašsaziņas līdzekļu padome** (**SEPLP**) ir neatkarīga valsts institūcija Latvijā, kas pārstāv sabiedrības intereses sabiedrisko elektronisko mediju jomā.

## SEPLP uzdevumi
* Uzrauga un pārvalda sabiedriskos medijus: *Latvijas Televīziju*, *Latvijas Radio* un *Latvijas Sabiedrisko mediju* (LSM).
* Darbojas kā valsts kapitāldaļu turētājs sabiedriskajos medijos.
* Ieceļ sabiedrisko mediju valdes locekļus un galvenos redaktorus.
* Apstiprina sabiedriskā pasūtījuma stratēģijas un ikgadējos plānus, uzrauga to izpildi un finansējuma izlietojumu.
* Uzrauga sabiedrisko mediju ētikas kodeksu ievērošanu, tostarp ar ombuda starpniecību.

## Juridiskais pamats
SEPLP darbību regulē Sabiedrisko elektronisko plašsaziņas līdzekļu un to pārvaldības likums. Padome darbojas neatkarīgi, saskaņā ar Latvijas Republikas Satversmi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ozolu iela (Daugavpils)

**Ozolu iela** ir iela Daugavpilī, Mežciema apkaimē. Ozolu iela sākas krustojumā ar Rožu ielu, ved austrumu virzienā un beidzas krustojumā ar Meža ielu. Ozolu ielā ir savrupmāju apbūve.

Ozolu ielas kopējais garums ir aptuveni 290 metri. Visā garumā tajā ir viena braukšanas josla ar grants segumu. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos. Sabiedriskais transports pa Ozolu ielu nekursē.

Ozolu ielas sākotnējais nosaukums bija **Liepu iela**. 1957. gadā iela ieguva tagadējo nosaukumu, kurš vairs nav mainījies.

## Ielu savienojumi
Ozolu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Rožu iela (T veida krustojums)
* Alberta iela
* Meža iela (T veida krustojums)

## Atsauces
United 93 (filma)

***United 93*** ir 2006. gada biogrāfiskā asa sižeta drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Pols Grīngrass. Filma stāsta par notikumiem ''United Airlines'' reisā 93, kas bija viena no četrām lidmašīnām, ko nolaupīja 2001. gada 11. septembra uzbrukumā. Reiss 93 bija vienīgā lidmašīna, kas pasažieru un apkalpes iejaukšanās dēļ nesasniedza paredzēto mērķi. Filmā atspoguļota arī valdības amatpersonu un gaisa satiksmes dispečeru pieredze, no kuriem daudzi atveido paši sevi.

Filmas *United 93* pirmizrāde notika  Tribekas filmu festivālā un to izplatīja *[[Universal Pictures]]*. Filma saņēma augstu vērtējumu un tā iekļauta vairāku kritiķu gada labāko filmu sarakstos. Filma guva finansiālus panākumus nopelnot 76,3 miljonus ASV dolāru pie 15 miljonu dolāru budžeta. To nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijās "Labākais režisors" un "Labākā montāža".

## Atsauces

## Ārējās saites
The Lavender Hill Mob

***The Lavender Hill Mob*** ir 1951. gada Apvienotās Karalistes kriminālkomēdijas filma, kuras režisors ir Čārlzs Kraitons. Filmā galvenās lomas atveido Aleks Giness un Stenlijs Holovejs.

Filma stāsta par bankas darbinieku, kurš apvieno spēkus ar savu kaimiņu, lai nozagtu zelta stieņus un izvestu tos no valsts kā miniatūrus Eifeļa torņus.

*The Lavender Hill Mob* pirmizrāde notika . 1999. gadā Britu Kinoinstitūts filmu *The Lavender Hill Mob* ierindoja savā 20. gadsimta labāko britu filmu saraksta 17. vietā.

## Ārējās saites
Cekuliņi

**Cekuliņi** (*Ajuga*) ir lūpziežu dzimtas ģints. Tās dabiskais izplatības areāls ir vecajā pasaulē, taču suga ir ieviesta arī daudzviet citur pasaulē. Ģintī ir klasificētas aptuveni 60 sugas, no kurām trīs ir sastopamas Latvijā.

## Sugas
Ģintī ir klasificētas sugas un dabiski sastopamie hibrīdi:

* Ložņu cekuliņš (*Ajuga reptans*) L. 
* Piramidālais cekuliņš (*Ajuga pyramidalis*) L. 
* Ženēvas cekuliņš (*Ajuga genevensis*) L. 
* *Ajuga* × *adulterina* Wallr.
* *Ajuga arabica* P.H.Davis
* *Ajuga australis* R.Br.
* *Ajuga austroiranica* Rech.f.
* *Ajuga* × *bastarda* Makino
* *Ajuga bombycina* Boiss.
* *Ajuga boninsimae* Maxim.
* *Ajuga campylantha* Diels
* *Ajuga campylanthoides* C.Y.Wu & C.Chen
* *Ajuga chamaecistus* Ging. ex Benth.
* *Ajuga chamaepitys* (L.) Schreb.
* *Ajuga chasmophila* P.H.Davis
* *Ajuga ciliata* Bunge
* *Ajuga davisiana* Kit Tan & Yıldız
* *Ajuga decaryana* Danguy ex R.A.Clement
* *Ajuga decumbens* Thunb.
* *Ajuga dictyocarpa* Hayata
* *Ajuga flaccida* Baker
* *Ajuga forrestii* Diels
* *Ajuga grandiflora* Stapf
* *Ajuga* × *hybrida* A.Kern.
* *Ajuga incisa* Maxim.
* *Ajuga integrifolia* Buch.-Ham. ex D.Don
* *Ajuga iva* (L.) Schreb.
* *Ajuga japonica* Miq.
* *Ajuga laxmannii* (L.) Benth.
* *Ajuga leucantha* Lukhoba
* *Ajuga linearifolia* Pamp.
* *Ajuga lobata* D.Don
* *Ajuga lupulina* Maxim.
* *Ajuga macrosperma* Wall. ex Benth.
* *Ajuga makinoi* Nakai
* *Ajuga* × *mixta* Makino
* *Ajuga mollis* Gladkova
* *Ajuga multiflora* Bunge
* *Ajuga nipponensis* Makino
* *Ajuga novoguineensis* A.J.Paton & R.J.Johns
* *Ajuga nubigena* Diels
* *Ajuga oblongata* M.Bieb.
* *Ajuga oocephala* Baker
* *Ajuga ophrydis* Burch. ex Benth.
* *Ajuga orientalis* L.
* *Ajuga ovalifolia* Bureau & Franch.
* *Ajuga pantantha* Hand.-Mazz.
* *Ajuga parviflora* Benth.
* *Ajuga piskoi* Degen & Bald.
* *Ajuga postii* Briq.
* *Ajuga* × *pseudopyramidalis* Schur
* *Ajuga pygmaea* A.Gray
* *Ajuga relicta* P.H.Davis
* *Ajuga robusta* Baker
* *Ajuga rubrobracteosa* S.S.Ying
* *Ajuga salicifolia* (L.) Schreb.
* *Ajuga saxicola* Assadi & Jamzad
* *Ajuga sciaphila* W.W.Sm.
* *Ajuga shikotanensis* Miyabe & Tatew.
* *Ajuga sinuata* R.Br.
* *Ajuga spectabilis* Nakai
* *Ajuga taiwanensis* Nakai ex Murata
* *Ajuga tenorei* C.Presl
* *Ajuga tsukubana* (Nakai) Okuyama
* *Ajuga turkestanica* (Regel) Briq.
* *Ajuga vestita* Boiss.
* *Ajuga xylorrhiza* Kit Tan
* *Ajuga yesoensis* Maxim. ex Franch. & Sav.
* *Ajuga zakhoensis* Rech.f.

## Galerija

Attēls:Ajuga chamaepitys RF.jpg|*Ajuga chamaepitys*
Attēls:Ajuga decumbens2.jpg|*Ajuga decumbens*
Attēls:Ajuga pyramidalis 2 RF.jpg|Piramidālais cekuliņš (*Ajuga pyramidalis*)
Attēls:Ajuga laxmannii kz02.jpg|*Ajuga laxmannii*
Attēls:Ajuga reptans a1.jpg|Ložņu cekuliņš (*Ajuga reptans*)


## Atsauces
Ložņu cekuliņš

**Ložņu cekuliņš** (*Ajuga reptans*) ir cekuliņu suga. Tā ir sastopama Eiropā, tostarp, reti Latvijā — pārsvarā valsts austrumu daļā, kur tā aug izklaidus un grupās skrajos lapkoku un jauktos mežos, krūmājos un to malās, kā arī pļavās.

## Atsauces
Tadeušs Manteifels

thumb|300px|Tadeušs Manteifels-Cēge.
**Tadeušs Manteifels**, arī **Tadeušs Manteifels-Cēge** (dzimis 1902. gada 5. martā Rēzeknē, miris 1970. gada 22. septembrī Varšavā), bija vācbaltiešu izcelsmes Polijas vēsturnieks, Polijas Zinātņu akadēmijas Vēstures institūta dibinātājs un pirmais direktors (1953–1968), Polijas Vēstures biedrības prezidents (1950–1953).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1902. gadā Rēzeknē avokāta, vēlāk pilsētas galvas Leona Jana Jozefa fon Manteifeļa (1865–1951) un viņa sievas Anielas Teklas Marijas, dzimušas Zeļinskas (1871–1943), ģimenē. Viņa brāļi bija ķirurgs Leons Manteifels-Cēge un grafiķis Edvards Manteifels-Cēge. Mācījās Hžanovska ģimnāzijā Varšavā, Pirmā pasaules kara laikā Pēterburgas Poļu ģimnāzijā. 1919. gadā nokārtoja vidusskolas beigšanas eksāmenu Jana Zamoiska ģimnāzijā Varšavā un sāka studēt vēsturi Varšavas Universitātē. Poļu—padomju kara laikā no 1920. gada jūlija līdz novembrim viņš piedalījās kaujās un Varšavas aizstāvēšanas laikā zaudēja labo roku. 1924. gadā viņš ieguva vēstures doktora grādu Varšavas Universitātē un līdz 1926. gadam papildinājās Francijā, Anglijā un Itālijā, tad no 1929. līdz 1930. gadam Parīzes un Heidelbergas universitātēs. 1931. gadā pēc habilitācijas darba publicēšanas viņu ievēlēja par asociēto profesoru Varšavas universitātē. Līdztekus viņš strādāja Varšavas arhīvā, 1939. gada jūnijā kļuva par Apgaismības arhīva arhīva vadītāju.
Pēc Polijas kampaņas un Polijas okupācijas Otrā pasaules kara laikā Tadeušs Manteifels sadarbojās ar *[[Armia Krajowa]]*, bet pēc kara beigām turpināja darboties Varšavas Universitātes Vēstures institūtā. Viņš nebija Polijas Apvienotās strādnieku partijas biedrs, un viņa vadībā Polijas Zinātņu akadēmijas Vēstures institūts pieņēma darbā arī cilvēkus, kuri bija atlaisti no universitātēm un pēc 1956. gada atbrīvoti no cietumiem.

Miris 1970. gadā, apglabāts Povonzku kapsētā Varšavā.

## Galvenie darbi
* *Średniowiecze powszechne do schyłku XV wieku. Próba syntezy* (1958)
* *Narodziny herezji. Wyznawcy dobrowolnego ubóstwa w średniowieczu* (1963, atk. 1964; franciski 1970, itāliski 1975)
* *Historia powszechna. Średniowiecze* (1965, atk. 1968, 1975)
* *Kultura Europy średniowiecznej* (1974)
* *Historyk wobec historii. Rozprawy nieznane, pisma drobne, wspomnienia* (1976)
* *The Formation of the Polish State: The Period of Ducal Rule 963–1194* (1982; angliski)
Mazais jāņtārpiņš

**Mazais jāņtārpiņš** (*Phosphaenus hemipterus*) ir vabole *[[Phosphaenus]]* ģintī un spīdvaboļu dzimtā. Tā sastopama Vidusjūras reģionā, Centrāleiropā, uz rietumiem līdz Atlantijas okeānam un uz ziemeļiem līdz Skandināvijas malai, kā arī Anglijā. Ziemeļamerikā suga ir introducēta. Tā apdzīvo pļavas, palienes, mežmalas un sausas nogāzes, kā arī parkus un dārzus. Lielbritānijā šī suga ir diezgan reta, salīdzinot ar parasto jāņtārpiņu (*Lampyris noctiluca*).

Latvijas Entomoloģijas biedrība par 2025. gada kukaini Latvijā izvēlējās parasto jāņtārpiņu un mazo jāņtārpiņu.

## Apraksts
Vaboļu ķermeņa garums ir 6—8 milimetri tēviņiem vai 10 milimetri mātītēm. Ķermenis ir tumši brūns un ar sarkanīgu nokrāsu. Mātītes ir neotēniskas. Tēviņiem ir ievērojami saīsināti spārnu pārsegi, un atšķirībā no citiem jāņtārpiņiem tie ir līdzīgi mātītēm. To spārni ir samazināti, tāpēc tie atgādina nelidojošās mātītes.

Kāpuri ir līdzīgi mātītēm vai parasto jāņtārpiņu kāpuriem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Valsts digitālās attīstības aģentūra

**Valsts digitālās attīstības aģentūra** (VDAA) ir Latvijas Republikas Viedās administrācijas un reģionālās attīstības ministrijas (VARAM) pārraudzībā esoša iestāde, kas nodarbojas ar valsts un pašvaldību e-pārvaldes attīstību, Eiropas Savienības fondu apgūšanu un digitālās infrastruktūras veidošanu. 

Dibināta 2007. gadā kā Valsts reģionālās attīstības aģentūra (VRAA), 2024. gadā pārdēvēta par VDAA, fokusējoties uz digitālo transformāciju.

2025. gada VDAA valsts budžets izdevumu segšanai bija 24,3 miljoni EUR.

## Vadība
Kopš 2024. gada 4. oktobra VDAA vada Jorens Liopa, bijušais Tiesu administrācijas IKT vadītājs, kurš uzvarēja atklātā konkursā.

## Projekti

* **latvija.gov.lv**: Centralizēta e-pakalpojumu platforma.
* **E-adrese**: Eelektroniskā saziņa valsts pārvaldei.
* **E-rēķini**: Atbalsta e-rēķinu apriti kopš 2025. gada.
* **Vēlēšanu sistēma**: Nodrošina tehnoloģisko atbalstu vēlēšanām.

## Notikumi
2025. gada jūnijā VDAA kritizēta par vēlēšanu sistēmas traucējumiem. Direktors Liopa skaidroja, ka problēmas radās neparedzēta noslogojuma dēļ.

## Skatīt arī
* Valsts pārvaldes iestādes Latvijā
* Centrālā vēlēšanu komisija

## Atsauces
Nikolaja iela (Daugavpils)

__NOTOC__
**Nikolaja iela** ir iela Daugavpilī, Cietoksnī. Tā atrodas cietokšņa dienvidu pusē, ved ziemeļrietumu virzienā, sākas un beidzas savienojumā ar Mihaila ielu. Nikolaja iela nosaukta par godu Krievijas ķeizaram Nikolajam I.

Ielas garums ir 685 metri. Ielas sākums un nobeigums ir bruģēti, bet vidējai daļai ir grants segums. Satiksmes kustība atļauta abos virzienos, izņemot gājēju posmu pie Nikolaja vārtiem un ūdens paceļamās ēkas. Sabiedriskais transports pa Nikolaja ielu nekursē.

Nikolaja iela (līdz 1920. gadam ) ir šīs ielas vēsturiskais nosaukums. Latvijas PSR laikā tā bija nosaukta par **Dvinskas ielu** (), bet 2007. gada 13. decembrī atguva nosaukumu **Nikolaja iela**.

## Ievērojami objekti
273px|thumb|Nikolaja vārti
* Nr. 1 — kādreizējā pulvera noliktava, uzbūvēta 19. gadsimta 1. trešdaļā, valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Pašlaik Rotko muzeja struktūrvienība — "Martinsona māja" (keramikas izstāde).
* Nr. 2 — trīsstāvu kareivju kazarmas, valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.
* Nr. 3A — Nikolaja vārti, valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.
* Nr. 5 — divstāvu ūdens paceļamā ēka, uzbūvēta 19. gadsimta pēdējā trešdaļā, valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Pašlaik ēkā darbojas Daugavpils cietokšņa Apmeklētāju centrs.
* Ielas sākumā 2013. gadā uzstādīta piemiņas zīme Leonam Plāteram.

## Ielu savienojumi
Nikolaja iela ir savienota ar šādām ielām:
* Mihaila iela (T veida krustojums)
* Imperatora iela (T veida krustojums)
* Mihaila iela / Hekeļa iela

## Atsauces

## Skatīt arī
* Līvānu iela (Daugavpils)
Leons Manteifels-Cēge

thumb|300px|Leons Manteifels-Cēge.
**Leons Edvards Manteifels-Cēge** (dzimis 1904. gada 5. maijā Rēzeknē, miris 1973. gada 26. martā Varšavā) bija vācbaltiešu izcelsmes Polijas ķirurgs, Polijas kardiotorakālās ķirurģijas skolas dibinātājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1904. gadā Rēzeknē advokāta, vēlāk pilsētas galvas Leona Jana Jozefa fon Manteifeļa (1865–1951) un viņa sievas Anielas Teklas Marijas, dzimušas Zeļinskas (1871–1943), ģimenē. Viņa brāļi bija vēsturnieks Tadeušs Manteifels un grafiķis Edvards Manteifels-Cēge. 
Studēja medicīnu Varšavas Universitātē. 
Pēc Polijas kampaņas un Polijas okupācijas Otrā pasaules kara laikā Leons Manteifels-Cēge kā ķirurgs sadarbojās ar *[[Armia Krajowa]]*, bet pēc kara beigām turpināja darboties Varšavas Volas slimnīcā, kuru pārveidoja par Tuberkulozes un plaušu slimību institūtu. Kļuva slavens ar novatorisku ķirurģisku operāciju ieviešanu, 1948. gadā viņš veica barības vada rezekciju, kopš 1953. gada iedzimto sirdskaišu operācijas. 
1954. gadā viņš aizstāvēja doktora disertāciju, kopš 1959. gada viņš izmantoja ekstrakorporālo asinsriti.

Viņš bija aptuveni 130 zinātnisku darbu autors par antropoloģiju, onkoloģiju un ķirurģiju. Daži no filozofiskajiem darbiem atspoguļoja Leona Manteifela-Cēges uzskatus par medicīnas ētiku.

Miris 1973. gadā, apglabāts Povonzku kapsētā Varšavā.

## Galvenie darbi
* (1973) Reflections on the mechanical function of the heart
* (1973) Some hemodynamic problems of extracorporeal circulation perfusion in relation to the hemodynamics of physiological circulation
* (1971) Paradoxes of hemodynamics 
* (1970) Mitral commissurotomy. Results in 1700 cases
* (1967) Surgical treatment of tetralogy of Fallot. Diagnosis, indications, surgery selection and results of operative treatment
* (1966) On the possibility of blood circulation continuing after stopping the heart
* (1965) An attempt to analyze hemodynamic changes during the use of extracorporeal circulation
* (1964) Clinical thought and clinical thinking (attempted characterization of the problem from the surgical point of view)
* (1964) On stopping and restarting of circulation in deep hypothermia
* (1961) Surgical therapy of aortic stenosis co-existing with mitral stenosis
* (1961) Experience with heart surgery with the use of extracorporeal circulation
* (1958) Esophageal reconstruction with the colon
* (1956) Resection of the lung tissue in the treatment of pulmonary tuberculosis; Surgical technic and results
* (1956) Colostomy of the upper stomach
* (1952) 100 Cases of pulmonary resection
* (1952) Bronchial adenomas and their treatment
* (1951) Mechanism of healing of tuberculous cavity
Roberts Klimovičs

**Roberts Klimovičs** vai **Ahmeds Roberts Klimovičs** (dzimis ) ir bijušais latviešu televīzijas producents, režisors, raidījumu vadītājs un sabiedriskais aktīvists.

## Dzīvesgājums
Klimovičs mācījās Rīgas 58.vidusskolā. Savu karjeru uzsāka mediju nozarē 2000. gadu sākumā, strādājot radio un televīzijā. No 2001. līdz 2005. gadam viņš bija iesaistīts radio raidījumā “Brīvais Vilnis” Radio NABA, kur darbojās kā līdzautors un vadītājs. No 2001. līdz 2003. gadam viņš vadīja un producēja raidījumu “Nakts Pilsonis” Radio NABA. No 2005. līdz 2007. gadam Klimovičs vadīja televīzijas šovu “Mīl, Nemīl” kanālā LNT, kas guva popularitāti skatītāju vidū.

2006. gadā Klimovičs piedalījās radošās apvienības “Boomfilms” un LTV7 veidotajā televīzijas filmu ciklā “Leģendu mednieki”. Kopā ar Horenu Stalbi, Nauri Kāpostiņu un Māri Bindi viņš devās ekspedīcijās, lai izpētītu leģendas un nostāstus.

2009. gadā Klimovičs kļuva par televīzijas raidījuma “Slepenais Arhīvs” autoru un vadītāju kanālā LTV1, kā arī vadīja šovu “Rallija Zvaigzne” tajā pašā kanālā.

### Pāreja islāmā
2013. gadā Klimovičs publiski paziņoja, ka pieņēmis islāmu, kļūstot par musulmani un pieņemot vārdu Ahmeds Roberts Klimovičs. Viņš žurnālam *Kas Jauns* stāstīja, ka pirms tam izpētījis dažādas reliģijas, tostarp budismu, hinduismu un kristietību, bet galu galā izvēlējies islāmu, lai gan sākotnēji tas viņu biedējis sabiedrības attieksmes un reliģijas prasību dēļ. Viņš uzsvēra, ka islāms piedāvā augstas morāles normas, kas kontrastē ar Rietumu sabiedrības "amorālo" dzīvesveidu.

Klimovičs 2015. gadā kļuva par Latvijas Islāma kultūras centra (LIKC) aktīvu pārstāvi.

## Privātā dzīve
Klimovičam ir bērni no laulības ar Daci Redlihu. Pēc šķiršanas viņš iesaistījās tiesvedībās par alimentiem. Viņš publiski atbalsta tradicionālās ģimenes vērtības, kas saskan ar viņa uzskatiem par islāmu.

Klimovičam ir brālis Raimonds, un māte, bijusī Rīgas apgabaltiesas tiesnese Anna Klimoviča.

## Atsauces