open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nerva

**Nerva** (, pilnā vārdā **Marks Kokcejs Nerva Cēzars Augusts** (*Marcus Cocceius Nerva Caesar Augustus*); dzimis , miris ) bija Senās Romas imperators laikā no 96. līdz 98. gadam.

Nerva kļuva par imperatoru 65 gadu vecumā. Viņš bija pirmais Nervas–Antonīnu dinastijas pārstāvis. Kad  galminieku sazvērestības dēļ noslepkavoja imperatoru Domiciānu, tajā pašā dienā Romas senāts par imperatoru pasludināja Nervu. Šī bija pirmā reize, kad senāts ievēlēja Romas imperatoru. Savā īsajā valdīšanas laikā Nerva samazināja nodokļus, kā arī izdeva agrāro likumu, kā rezultātā trūcīgākajiem zemniekiem piešķīra zemes gabalus. Tomēr nespēja viņš uzspiest savu autoritāti armijai un pēc pretoriāņu gvardes dumpja bija spiests pasludināt karavadoni Trajānu par savu mantinieku. Tā laika avoti attēlo Nervu kā gudru un mērenu valdnieku.

Miris  dabīgā nāvē.

## Skatīt arī
* Pieci labie imperatori

## Ārējās saites

* Biogrāfija
Artjomovska

**Artjomovska** (*Артёмовск* vai *Артёмовский*) var būt:
* Artjomovska — pilsēta Krasnojarskas novadā Krievijā;
* Artjomovska — pilsēta Sverdlovskas apgabalā Krievijā;
* Bahmutas Doneckas apgabalā Ukrainā iepriekšējais nosaukums.
Kārlis Bērziņš

**Kārlis Bērziņš** (dzimis 1898. gada 25. maijā Mores pagastā, miris 1980. gada 9. martā Rīgā) bija latviešu tautsaimnieks. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1898. gada 25. maijā Mores pagasta "Laģos" zemnieka Jāņa un Marijas (dzim. Tuparenes) Bērziņu ģimenē. 
Mācījās Mores pagastskolā un Mālpils proģimnāzijā, pēc tam komercskolā Maskavā. 

Pirmā pasaules kara laikā darbojās Latviešu bēgļu apgādāšanas centrālkomitejā. 
1926. gadā beidza Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultāti, 1939. gadā ievēlēts par fakultātes ārkārtas profesoru grāmatvedībā un bilances mācībā. No 1936. līdz 1940. gadam Latvijas Amatniecības kameras priekšnieka vietnieks. Kultūras fonda Revīzijas komisijas priekšsēdētājs. 1940. gada janvārī ievēlēts par Tautsaimnieku biedrības priekšsēdētāju. 1943. gadā, vācu okupācijas laikā, bijis Tautsaimniecības vārdnīcas redaktors, veicis zinātnisko darbu. Pēc padomju okupācijas turpinājis strādāt Ekonomikas fakultātē pēc savu pirmskara darbu noliegšanas. No 1958. līdz 1966. gadam - Latvijas Valsts Universitātes Ekonomikas fakultātes Grāmatvedības katedras vadītājs. No 1966. līdz 1971. gadam - Ekonomiskās informācijas mehanizētās apstrādes organizācijas katedras vadītājs.

Miris 1980. gada 9. martā Rīgā.

## Darbi
* Kapitāla augļi kā ražošanas izmaksa. Valsts papīru spiestuve, 1933. - 336 lpp.
* Amatnieku grāmatvedība. Latvijas Amatniecības kamera, 1939. - 269 lpp.
* Produkcijas pašizmaksas statistika. Lekciju konspekts. 1962. - 72 lpp.
* Ekonomiskās informācijas apstrādes mehanizācija (redaktors K. Bērziņš). Ekonomiskās informācijas mehanizētās apstrādes organizācijas katedra, 1974. - 154 lpp

## Atsauces
Videvūts Zeminskis

**Videvūts Zeminskis** (dzimis 1894. gada 2. augustā Varšavā, miris 1958. gada 2. decembrī Losandželosā) bija latviešu jurists, Rīgas apgabaltiesas vicepriekšsēdētājs. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīves gājums
Mācījās Pēterburgas kara inženieru skolā, kā militārais inženieris piedalījās Pirmajā pasaules karā (1915—1917). Līdz 1927. gadam studēja tieslietas Latvijas Universitātē, pēc tam strādāja Latvijas tieslietu sistēmā. Otrā pasaules kara beigās 1944. gada septembrī devās trimdā uz Vāciju, kur kā jurists darbojās latviešu bēgļu organizācijā. 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi Arizonā, ASV, kur strādāja par grāmatvedi.

## Atsauces
Libānas pilsoņu karš

thumb|Izraēlas karaspēks Libānas dienvidos 1982. gada jūnijā
**Libānas pilsoņu karš** (, *Al-Harb al-Ahliyyah al-Libnāniyyah*) bija daudzpusīgs pilsoņu karš Libānā, kas ilga no 1975. līdz 1990. gadam, kā rezultātā bojā gāja 120 000 iedzīvotāju. Norisinājās arī masveida izceļošana, gandrīz viens miljons cilvēku devās bēgļu gaitās prom no Libānas.

## Cēloņi
Kara cēloņi bija etniskās, reliģiskās un politiskās spriedzes saasināšanās starp kristiešu, sunnītu, šiītu un druzu kopienām. Situāciju sarežģīja Palestīnas Atbrīvošanas organizācijas (PAO) darbība, kas pēc 1970. gada tika pārvietota no Jordānijas uz Libānu. Palestīniešu kaujinieku klātbūtne un uzbrukumi Izraēlai no Libānas teritorijas radīja starptautisku spriedzi un iekšpolitisku destabilizāciju.

## Kara sākums
Konflikts sākās 1975. gada 13. aprīlī, kad Falangu kustības (maronītu kristiešu milicijas) locekļi uzbruka autobusam ar palestīniešiem Beirūtā, nogalinot desmitiem cilvēku. Šis incidents izraisīja plašas sadursmes starp kristiešu un musulmaņu grupām, kuras ātri pārauga pilsoņu karā.

## Galvenie notikumi

* 1976. gads – Sīrijas armija ieved karaspēku Libānā, nostiprinot ietekmi uz lielu daļu valsts.
* 1982. gads – Izraēla iebrūk Libānā, sasniedz Beirūtu un izspiež PAO no valsts; notiek Sabras un Šatilas slaktiņš, kurā Izraēlas sabiedrotās falangistu milicijas nogalina vairākus tūkstošus palestīniešu bēgļu.
* 1983. gads – notiek sprādzieni Beirūtā, kuros tiek uzspridzināti ASV jūras kājnieku un Francijas karavīru kazarmas (bojā vairāk nekā 300 cilvēku).
* 1985.–1989. gads – notiek iekšējas kaujas starp šiītu un kristiešu spēkiem, kā arī "karš par kalniem" starp druziem un kristiešiem.
* 1989. gads – tiek parakstīts Taifas līgums, kas paredz varas sadalījuma reformu un bruņoto grupējumu atbruņošanu (izņemot *[[Hezbollah]]*).

## Kara beigas un sekas
1990. gadā pēc Sīrijas militārās iejaukšanās pilsoņu karš beidzās, un Libānas valdība tika atjaunota. Sīrijas spēki palika valstī līdz 2005. gadam.

Karš iznīcināja Beirūtu un daudzus citus pilsētu centrus, sagrāva ekonomiku un izraisīja ilgstošu emigrācijas vilni. Pēc kara valsts tika sadalīta pa konfesionālajām līnijām, un politiskā sistēma balstījās uz konfesionālo līdzsvaru starp kristiešiem un musulmaņiem.

## Ārējās saites
Hēraklijs

[thumb|310px|[Bizantijas impērijas karte Hēraklija valdīšanas laikā]]
**Flāvijs Hēraklijs Augusts** (, ; dzimis apmēram 575. gadā, miris ) bija Bizantijas impērijas imperators no 610. līdz 641. gadam.

Viņa valdīšanas laikā grieķu valoda kļuva par oficiālo impērijas valodu, tāpat tā arī nomainīja latīņu valodu kā baznīcas oficiālo valodu. Hēraklijs tāpat nostiprināja impēriju un armijā notika reorganizācija. Valdīšanas pirmajā daļā sakāva persiešus, avārus, savukārt valdīšanas beigu posmā jau sāka zaudēt iekarotās zemes. Viņa valdīšanas periods iezīmēja pāreju no klasiskās Romas impērijas uz viduslaiku Bizantijas valsti, sagatavojot pamatu nākotnes Bizantijas vēsturei.

## Dzīvesgājums
Hēraklijs dzimis ap 575. gadu Kapadokijā, Bizantijas impērijas sastāvā. Daži vēsturnieki un avoti, piemēram, armēņu hronikas un daži bizantiešu avoti, norāda uz iespējamu Herāklija armēņu izcelsmi. Viņa tēvs Hēraklijs Vecākais bija ievērojams ģenerālis, kuram bija liela nozīme viņa dēla nākšanā pie varas. 

608. gadā Heraklijs Vecākais sacēlās pret esošo imperatoru Foku, kurš bija nepopulārs un tirānisks valdnieks. Jaunais Hēraklijs vadīja floti uz Konstantinopoli un 610. gadā veiksmīgi gāza Foku, pārņemot troni.

Hēraklijs ir visvairāk pazīstams ar savām militārajām kampaņām, īpaši pret Sasanīdu impēriju un vēlāk pret agrīnām musulmaņu kalifātiem. Viņa agrīnā valdīšana bija saistīta ar nopietnām problēmām, tostarp nozīmīgu teritoriju zaudēšanu persiešiem, kuri 614. gadā bija ieņēmuši Jeruzalemi. No 622. līdz 628. gadam Hēraklijs  uzsāka virkni veiksmīgu pretuzbrukumu persiešiem. Viņa slavenākā uzvara notika 627. gadā pie Ninīves, kas efektīvi izbeidza persiešu dominanci un atgrieza patieso Krustu Jeruzalemē.

Herāklija valdīšanas beigās musulmaņu kalifāti sāka strauji izplesties. Bizantijas armija cieta sakāves musulmaņu spēku priekšā, zaudējot Sīriju, Palestīnu un Ēģipti līdz viņa nāvei.

Miris 641. gada 11. februārī.

## Reliģiskā politika
Herāklijs bija dievbijīgs kristietis un veica nozīmīgas reliģiskās reformas. Viņš atbalstīja monotēlītisma doktrīnu (doktrīna, kas atzīst Dieva-cilvēka Jēzus Kristus vienīgo gribu), kas piedāvāja, ka Kristum ir viena dievišķā griba. Tas bija mēģinājums saskaņot Halkedonas kristiešus un monofizītus impērijā. Tomēr šī politika bija neveiksmīga un izraisīja turpmāku reliģisku nesaskaņu.

## Mantojums
Herāklijs bija precējies divas reizes. Viņa pirmā sieva Evdokija deva viņam vairākus bērnus, tostarp viņa pēcteci Konstantīnu III. Pēc viņas nāves viņš apprecēja savu brāļameitu Martinu, kas izraisīja pretrunas un nepopulāritāti.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Biogrāfija
Arvīds Klāvsons

**Arvīds Klāvsons** (1900-1964) bija latviešu žurnālists. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1900. gada 28. janvārī Mežotnes pagasta "Juskās" (tagad Viesturu pagastā) lauksaimnieka ģimenē. Mācījās Jelgavas reālskolā, Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju. Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja par žurnālistu, bija "Brīvās Zemes" redakcijas loceklis un reportieris Saeimā (1926–1934).

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās trimdā uz Vāciju, pēc tam — uz ASV. Kopš 1951. gada strādāja Ņujorkas latviešu laikraksta "Laiks" redakcijā. Miris 1964. gada 3. janvārī Ņujorkā.

## Atsauces
Kuņmina

**Kuņmina** (, ) ir pilsēta Juņnaņas provincē, Ķīnā. Līdz 1920. gadiem tā bija pazīstama kā **Juņnaņfu** (云南府, *Yúnnánfǔ*), pašlaik tas ir provinces politiskais, ekonomiskais, komunikāciju un kultūras centrs. Kuņmina ir Juņnaņas provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta.

Kuņminā atrodas vairākas universitātes, muzeji, galerijas un citas nozīmīgas ekonomikas, kultūras un izglītības institūcijas. Vairākiem Juņnaņas provinces uzņēmumiem šeit atrodas vadība. Šī bija nozīmīga vieta Otrā pasaules kara laikā — te atradās Ķīnas militārais centrs, ASV karabāze.

Kuņminā 2011. gadā iedzīvotāju skaits sasniedza 6,48 miljonus.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Jenakijeve

**Jenakijeve** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala austrumos Krinkas upes krastos, pieskaitāma Horļivkas—Jenakijeves aglomerācijai. Pilsētas municipalitātei pakļautas Vuhlehirskas un Bunhes pilsētas, 8 ciemati un lauku teritorija (,  iedzīvotāji).

## Vēsture
Apdzīvotā vieta sākusi veidoties 1783. gadā kā Razdoļskas un Sofijevkas ciemi. 1858. gadā atklātas Sofijevkas akmeņogļu raktuves, bet netālu izveidota čuguna lietuve. 1895. gadā inženieri Fjodors Jenakijevs un Boļeslavs Jaloveckis kopīgi ar beļģu uzņēmējiem dibina Krievu-beļģu metalurģisko biedrību. 1898. gadā pie rūpnīcām un šahtām izveidojušos ciematus apvieno un nosauc par godu inženierim Jenakijevam. Mūsdienās ievērojams akmeņogļu ieguves un metalurģijas centrs.

Pilsētas tiesības kopš 1925. gada. 1928. gadā pārdēvēta par **Rikovu** par godu komunistu partijas funkcionāram Aleksejam Rikovam. Pēc Rikova aresta 1937. gadā pilsētu pārdēvē par **Ordžonikidzi** par godu citam komunistu funkcionāram Grigorijam Ordžonikidzem. 1943. gadā pilsētai atgriezts sākotnējais nosaukums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ordžonikidze

**Ordžonikidze** var būt:
* Grigorijs Ordžonikidze — PSRS partijas funkcionārs
* Jenakijeves Ukrainā agrākais nosaukums
* Pokrovas Ukrainā agrākais nosaukums
* Vladikaukāzas Krievijā agrākais nosaukums
Limana (Ukraina)

**Limana** (; no 1925. līdz 2016. gadam **Krasnijlimana**) ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabala Kramatorskas rajonā. Izvietojusies apgabala ziemeļos Kramatorskas aglomerācijā. Dzelzceļa mezgls, attīstīta pārtikas rūpniecība.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1667. gadā kā kazaku apmetne. 
1918. gadā Limana bija Ukrainas Tautas Republikas un Ukrainas Valsts sastāvā, bet pēc Vācijas Novembra revolūcijas vācu un ukraiņu spēki atkāpās un Limanu ieņēma Sarkanā armija līdz 1919. gada aprīlim, kad to ieņēma Dienvidkrievijas bruņotie spēki. 1919. gada 27. decembrī Sarkanā armija atkal ieņēma Limanu, 1925. gadā to pārdēvēja par Sarkano Limanu (*Красний Лиман*) un 1938. gadā piešķīra pilsētas tiesības.
2016. gada 4. februārī Ukrainas Augstākā Rada apstiprināja Krasnijlimanas pārdēvēšanu par Limanu.

Krievijas 2022. gada iebrukuma laikā Ukrainā Krievijas bruņotie spēki 28. maijā okupēja Limanu, bet 2. oktobrī to atbrīvoja Ukrainas armija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Santjago de Kuba

**Santjago de Kuba** () ir pilsēta Santjago de Kubas provincē, Kubā. Atrodas salas dienvidaustrumos, apmēram 870 km attālumā no valsts galvaspilsētas Havanas.

Ar vairāk nekā 510,0 tūkstošiem iedzīvotāju (2020. gada dati) šī ir otra lielākā pilsēta Kubā pēc tās galvaspilsētas. Santjago de Kuba ir provinces administratīvais centrs. Pilsēta atrodas līcī, kas savienots ar Karību jūru, šeit ir nozīmīga osta. UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā ir iekļauta pilsētā esošā Sanpedro de la Rokas pils (*Castillo de San Pedro de la Roca*).
## Ievērojami cilvēki
Santjago de Kubā dzimuši vai dzīvojuši:
* Hosē Martī (*José Julián Martí Pérez*; 1853—1895) bija kubiešu dzejnieks, esejists, žurnālists, tulkotājs, profesors
## Atsauces

## Ārējās saites

*
Eduards Grosbergs

**Eduards Grosbergs** (dzimis , miris ) bija latviešu arhitekts, Latvijas Arhitektu biedrības valdes loceklis, Latvijas Valsts kontroles kolēģijas loceklis. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1892. gada 27. aprīlī. 1930. gada 26. maijā beidza Latvijas Universitātes arhitektūras fakultāti, bija studentu korporācijas *[[Patria]]* loceklis. 1931. gadā pēc viņa projekta uzcēla funkcionālisma stila divdzīvokļu ēku Kokneses prospektā 26, Mežaparkā.

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā E. Grosbergs devās trimdā uz Vāciju, kur darbojās Latviešu Centrālās Padomes vadībā. Pēc 1948. gada izceļoja uz Lielbritāniju, bet 1954. gadā pārcēlās uz dzīvi Toronto, Kanādā. Miris 1970. gadā.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis 4. šķira Nr.2086 (1938)

## Projektētās ēkas

Pudika 24.JPG|Savrupmāja Pudiķa ielā 24, Rīgā. (1937.g.)


## Atsauces
Horļivka

**Horļivka** () ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Horļivkas rajona centrs. Izvietojusies apgabala austrumos Doņecas skrausta rietumu atzaros, Horļivkas—Jenakijeves aglomerācijas centrs (kopā ap  iedzīvotāju). Pilsētas municipalitātei pakļauti 3 ciemati (Hoļmivska, Zaiceve un Pantelejmoņivka) un 4 ciema padomes (kopā ,  iedzīvotāji).

Apdzīvotā vieta sākusi veidoties 1754. gadā kā Gosudarevbairakas *(Государев Байрак, Государевий Буєрак)* kazaku ciems. 1779. gadā nodibināta apdzīvota vieta Gosudarevposada. 19. gadsimta sākumā atklātas akmeņogļu iegulas. 1867. gadā pie jaunbūvējamā Kurskas—Harkivas—Azovas dzelzceļa izveidota Korsuņas stacija un ciemats, kā arī akmeņogļu raktuves. 1869. gadā stacija un ciemats pārdēvēti par godu kalnrūpniecības inženierim, akmeņogļu ieguves aizsācējam Donbasā, Pjotram Gorlovam (1839-1915). 1879. gadā atklātas cinobra raktuves. 1932. gadā piešķirtas pilsētas tiesības.

Mūsdienās ievērojams akmeņogļu ieguves, mašīnrūpniecības un ķīmiskās rūpniecības centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Neogēns

**Neogēns** ir kainozoja ēras otrais periods ģeoloģiskajā laika skalā pēc paleogēna. Tas sākās pirms 23,05 ± 0,05 miljoniem gadu un beidzās pirms 2,588 miljoniem gadu, kad to nomainīja kvartārs. Neogēna periodu sīkāk iedala miocēna un pliocēna epohā.

Neogēns ilga apmēram 20 miljonus gadu. Tā laikā zīdītāji un putni turpināja attīstīties, savukārt citas dzīvības grupas pārmaiņas nepiedzīvoja. Āfrikā parādījās cilvēka priekšteči — hominīdi. Notika kontinentu kustība, lielākās pārmaiņas bija Ziemeļamerikas un Dienvidamerikas savienošanās.

## Neogēna sistēmas dalījums
Neogēna sistēmu iedala 2 nodalījumos un 8 stāvos:

## Atsauces

## Ārējās saites
Andrejs Kolmogorovs

**Andrejs Kolmogorovs** (; dzimis , miris ) bija padomju matemātiķis, darbojies vairākās matemātikas nozarēs.

Absolvējis Maskavas Valsts universitāti. Definējis vairākas varbūtību teorijas aksiomas, līdz ar to var uzskatīt, ka viņš ir dibinājis moderno varbūtību teoriju. Darbi topoloģijā, turbulencē, klasiskajā mehānikā, matemātiskajā analīzē un citās zinātnēs.

1980. gadā saņēmis Volfa balvu matemātikā, kas ir viena no prestižākajām balvām matemātikā.

## Ārējās saites

* Biogrāfija
ASV Valsts departaments

**ASV Valsts departaments** () ir Amerikas Savienoto Valstu valdības izpildvaras struktūrvienība, kas atbild par ASV starptautiskajām attiecībām, tās analogs citās valstīs ir ārlietu ministrija.

Valsts departaments tika dibināts 1789. gadā, un tas bija pirmais izpildvaras departaments. Tā vadība atrodas Harija Trumena ēkā, Vašingtonā, tikai dažu kvartālu attālumā no Baltā nama. Departamentu pārvalda ASV valsts sekretārs.
## Atsauces

## Ārējās saites

*
The Way of All Flesh

***The Way of All Flesh*** ir 1927. gada ASV drāmas filma. Filmas režisors ir Viktors Flemings. Filmai nav nekāda sakara ar Semjuela Batlera tāda paša nosaukuma romānu. Galvenās lomas atveidotājs Emīls Janningss ieguva pašu pirmo Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā "Labākais aktieris galvenajā lomā" par aktierspēli šajā filmā un filmā *[[The Last Command]]*. Filma tiek uzskatīta par pazudušo filmu.

## Sižets
Stāsts iesākās 1900. gadu sākumā, Janningss atveido Augustu Šilings, Milvoki bankas klerku, kuram ir veiksmīga karjera un laimīga ģimenes dzīve. Kad bankas vadība palūdz viņam aizvest uz Čikāgu vērtspapīrus 1000 ASV dolāru vērtībā, viņš iepazīstas vilcienā ar blondīni, kura pamana Šilinga vērtspapīrus. Viņa sāk flirtēt ar Augustu, pierunā viņu nopirkt viņai pudeli šampanieša, ko nopērk no iepriekš sarunāta blēža bārā. Nākamajā rītā viņš atmostas viens daļēji izvandītā viesnīcas numuriņā, bez vērtspapīriem. Viņš atrod sievieti, un iesākumā lūdzas, bet pēc tam draud viņai, lai tā atdod nozagtos papīrus. Bāra īpašnieks viņu apdullina un aiznes Šilingu uz netālajām dzelzceļa sliedēm.

Blēdis Augustam atņem jebko, kas varētu pierādīt viņa identitāti, Šilings atgūst samaņu, un cīnoties ar blēdi pagrūž to zem pa blakus sliedēm braucošā vilciena riteņiem. Šilings bēg no notikuma vietas, cīnoties ar izmisumu. Viņš avīzē pamana rakstu, kurā paziņots par Augusta Šilinga nāvi, blēža izkropļoto līķi atpazinuši kā Šilingu.

Filmas darbība turpinās pēc divdesmit gadiem. Šilings ir novecojis un strādā par atkritumu savācēju parkā. Viņš redz kā viņa ģimene iet uz kapiem un uz viņa kapa liek vainagu. Ziemassvētku sniegputenī Šilings dodas uz dzimtajām mājām, kur redz savu pieaugušo dēlu, kurš bērnībā mācījās vijoļspēli, un tagad ir profesionāls mūziķis. Kad Augusts dodas prom, viņš liek kabatā dolāru, ko viņam iedeva dēls, neatpazīstot vecajā klaidonī savu tēvu.

## Galvenajās lomās
*Emīls Janningss - Augusts Šilings
*Belae Beneta - Šilinga kundze
*Filisa Heivera - blondīne
*Donalds Keits - Augusts, jaunākais
*Freds Kolers - blēdis

## Pazudusī filma
Nav zināma neviena šīs filmas kopija, kas būtu saglabājusies līdz mūsdienām, tādā veidā Janningss ir vienīgais Amerikas Kinoakadēmijas balvas ieguvējs par galvenās lomas atveidi, kas nav apskatāma, jo nav saglabājusies neviena kopija, filmas pozitīvs vai negatīvs jebkādā privātajā kolekcijā vai filmu arhīvā. Šī ir viena no daudzajām pazudušajām Viktora Fleminga 1920. gadu mēmajām filmām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eduards Jānis Krieviņš

**Eduards Jānis Krieviņš–Mīkstums** (dzimis , miris ) bija latviešu jurists, pulkvedis. Latvijas Republikas Tiesu palātas Tiesu palātas viceprokurors, Latvijas Bruņoto spēku virstiesas loceklis. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīves gājums
1905. gadā beidzis Bauskas pilsētas skolu. 1915. gadā beidzis Jelgavas ģimnāziju. Mācības turpinājis Maskavas Universitātes Juridiskā fakultātē. 1916. gada maijā iesaukts armijā. 1917. gadā pabeidzis Maskavas praporščiku skolu. 1918. gadā atvaļināts no armijas un atgriezies Rīgā.

Piedalījies Brīvības cīņās. Pēc tam ieņēmis dažādus amatus Iekšlietu ministrijā un Latvijas armijā. 1928. gadā pabeidzis Latvijas Universitātes Tiesību zinību fakultāti un pieņēmis otru uzvārdu — Mīkstums. 1929. gadā iecelts par kara prokurora palīgu, bet 1931. gadā par kara tiesnesi. 1935. gadā piešķirta dienesta pakāpe - pulkvedis. No 1935. gada Kara virstiesas loceklis.

Padomju okupācijas laikā no armijas atvaļināts.

Vācu okupācijas laikā bijis Rīgas apgabaltiesas loceklis. 1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju. 1951. gadā pārcēlies uz Ņujorku. 
 
## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis — 4. šķira Nr. 1589 (1934)

## Atsauces
Niki Terpstra

**Niki Terpstra** (; dzimis ) ir bijušais Nīderlandes šosejas riteņbraucējs.

Terpstra ir dzimis Bevereikā. Velosportista karjeru sācis kā treka riteņbraucējs. 2005. gada Pasaules čempionātā trekā viņš komandu iedzīšanā ieguva sudraba medaļu kopā ar Levi Heimansu, Jensu Maurisu un Peteru Shepu.

Pēc tam Terpstra pievērsās šosejas riteņbraukšanai un 2008. gadā, uzrādot ceturto vietu *[[Driedaagse van De Panne]]* un 14. vietu Flandrijas tūrē, lika par sevi runāt kā par ievērojamu talantu. 2009. gadā Terpstra uzvarēja *[[Critérium du Dauphiné Libéré]]* trešajā posmā, uz dienu iegūstot dzelteno velobrauciena līdera krekliņu. 2012. gadā viņš uzvarēja *[[Dwars door Vlaanderen]]*, finišu šķērsojot vienatnē pēc būšanas atrāvienā visu sacīkšu garumā. 2014. gadā Niki Terpstra uzvarēja savās pirmajās daudzdienās — *[[Tour of Qatar]]* sacensībās. Aprīlī viņš atkārtoja panākumu *Dwars door Vlaanderen*, atkal uzvarot vienatnē.

2014. gada 13. aprīlī viņš guva savu līdz tam lielāko karjeras panākumu, uzvarot Parīze—Rubē sacensībās.

2015. gadā viņš atkārtoja uzvaru *[[Tour of Qatar]]* daudzdienu sacensībās.

2016. gadā uzvarējis *[[Eneco Tour]]* sacensību kopvērtējumā.

2018. gada pavasarī uzvarēja E3 Harelbeke un Flandrijas tūres sacensībās.

Pēc 2022. gada sezonas noslēdza profesionāļa karjeru.

## Atsauces

## Ārējās saites
Samsuna

**Samsuna** () ir pilsēta Turcijas ziemeļos, Melnās jūras krastā. Tā ir Samsunas ila administratīvais centrs. 2013. gadā Samsunā dzīvoja 605 tūkstoši iedzīvotāju. Pēc šī rādītāja tā ir Turcijas 13. lielākā pilsēta, un vislielākā Turcijas pilsēta Melnās jūras krastā.

Senās Grieķijas laikā šīs pilsētas vietā atradās kolonija, kas bija zināma kā **Amisa** (, *Amisos*). Pašreizējo nosaukumu tā ieguva 12. gadsimta otrajā pusē, kad to iekaroja turki seldžuki. 1919. gadā Mustafa Kemals Ataturks šajā pilsētā aizsāka Turcijas neatkarības karu. 1993. gadā ieguva lielpilsētas statusu.

## Ārējās saites
Talgats Žailauovs

**Talgats Žailauovs** (; dzimis ) ir bijušais kazahu hokejists, centra uzbrucējs, Kazahstānas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 393 spēles Kontinentālās hokeja līgas kluba Astanas "Baris" sastāvā. Izlases sastāvā spēlējis deviņos pasaules čempionātos.

## Spēlētāja karjera
Karjeru Žailauovs sāka 2002.—03. gada sezonā Krievijas Augstākās līgas kluba Ustjkamenogorskas "Kazzinc-Torpedo" rindās. Kluba sastāvā spēlēja līdz pat 2007.—08. gada sezonai, kurā pievienojās Astanas "Baris" rindām. 2008.—09. gada sezonā "Baris" sastāvā uzsāka spēlēt KHL. 2012.—13. un 2013.—14. gada sezonās jau bija viens no rezultatīvākajiem komandas spēlētājiem. Karjeras pēdējās sezonas aizvadīja Kazahstānas hokeja līgā, līdz 2020. gada nogalē paziņoja par karjeras beigšanu.

Kazahstānas hokeja izlases rindās spēlējis deviņos Pasaules čempionātos.

## Ārējās saites
Broņislavs Rudiks

**Broņislavs Rudiks** bija latviešu veterinārais ķirurgs,  Latvijas Universitātes Veterinārmedicīnas fakultātes docents, Rīgas pilsētas veterinārās valdes direktors. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

B. Rudiks studēja LU Veterinārmedicīnas fakultātē, kuru pabeidza 1936. gadā un kļuva par fakultātes asistentu. 1938. gadā viņš Vīnes Veterinārajā augstskolā aizstāvēja doktora disertāciju *Űber Rindbildungen an pathologischen Hufen*.

## Literatūra
* Ozoliņš, P. Veterinārmedicīnas fakultāte. No: Latvijas Universitāte divdesmit gados. 1919–1939. I daļa. Rīga : LU, 1939, 701.–729. lpp.
* Vītums, A. LU Veterinārmedicīnas fakultāte 1919–1944. Universitas, 1969, Nr. 24, 23.–29. lpp
* Stradiņš, J. LU Veterinārmedicīnas fakultāte. No: Lauksaimniecības augstākā izglītība Latvijā. 1862–1999. (galv. redaktors E. Bērziņš). Jelgava: LLU, 1999, 22.–23. lpp.

## Atsauces
Lope de Vega

**Felikss Arturo Lope de Vega i Karpio** (; dzimis , miris ) bija spāņu dramaturgs un dzejnieks, viens no nozīmīgākajiem autoriem spāņu baroka zelta laikmeta literatūrā. Lope de Vega ir viens no ražīgākajiem autoriem literatūras vēsturē: sarakstījis vairāk nekā 2000 lugas, no kurām 500 ir tikušas izdotas, vairāk nekā 200 poēmas un lielu skaitu cita veida darbus. Lai arī bieži rakstniekam ir pārmesta kvantitātes pārākums pār kvalitāti, vismaz 80 viņa lugas ir uzskatāmas par meistardarbiem.

Vegas ievērojamākie darbi ir "Deju skolotājs" (1594), "Suns uz siena kaudzes" (*El perro del hortelano*, 1618), "Fuente Ovehuna" ("Avju avots") (*Fuenteovejuna*; 1619), "Valensijas atraitne" (1620), *La Arcadia*.

## Dzīvesgājums
Lope de Vega piedzimis 1562. gada 25. novembrī Madridē. Viņa tēvs bija cēlies no Astūrijas zemniekiem, tobrīd viņam Madridē piederēja zeltšuvumu darbnīca. Tēvs Lopem de Vegam nodrošināja izglītību un muižnieka kārtu, nopirkdams muižnieka patentu. Strādājis par sekretāru pie dažādiem Spānijas dižciltīgajiem. 1588. gadā piedalījās "Neuzvaramās armādas" karagājienā pret Angliju. Ar tiesas spriedumu uz 8 gadiem tika izsūtīts no Madrides par apmelošanu — tas notika pēc tā, kad de Vega sarakstīja vairākas epigrammas par viņu pametušo mīļoto Elēnu Osorio. 1609. gadā Lope de Vega saņēma no Spānijas Katoļu baznīcas Svētajai Inkvizīcijai tuvu esošā (*familiar del Santo oficio de la Inquisición*) titulu. 
De Vega miris 1635. gada 27. augustā Madridē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jānis Asars (profesors)

**Jānis Asars** (1895-1978) bija latviešu radiospeciālists, pirmais Latvijas Bruņoto spēku radiotelegrāfa priekšnieks (1919-1920). Latvijas Universitātes ārkārtas profesors, Mehānikas fakultātes dekāns (1940-1941). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā 1895. gada 26. augustā. Mācījās Rīgas pilsētas reālskolā, no 1913. gada studēja Rīgas Politehniskā institūta Mehānikas fakultātē. Sākoties Pirmajam pasaules karam, J. Asars 1915. gadā iestājās Harkivas Aleksandra karaskolā, pēc kuras beigšanas 1916. gadā praporščika pakāpē tika komandēts uz Virsnieku radioskolu, kuru beidza 1918. gadā. J. Asars piedalījās Latvijas brīvības cīņās kapteiņa dienesta pakāpē un bija armijas radiotelegrāfa priekšnieks.

Pēc kara beigām 1921. gadā sāka strādāt Latvijas Republikas Pasta un telegrāfa departamentā. Līdztekus studēja Latvijas Universitātē (1919-1922) un ieguva inženiera elektrotehniķa diplomu, piedalījās Latvijas radiotelegrāfa tīkla veidošanā. Bija lektors Kara aviācijas skolā, Latvijas Tautas augstskolā, Rīgas pilsētas tehnikumā un dažādos kursos. Pēc papildināšanās Drēzdenes tehniskajā augstskolā pie profesora H. Barkhauzena (1926) J. Asars kļuva par Latvijas Universitātes docentu (1928) un vecāko docentu (1936). No 1935. gada J. Asars bija arī Elektrotehniskā institūta direktors, žurnāla “Radio” atbildīgais redaktors, LU Padomes loceklis,

Otrā pasaules kara beigās 1944. gada septembrī J. Asars ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur pēc kara beigām strādāja par lektoru Vircburgas Tautas universitātē un arodu pārbaudes komisijas priekšsēdētāju. 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi Kolumbusas pilsētā ASV Indiānas štatā, kur līdz 1966. gadam strādāja radio un televīzijas aparātu ražotnes *Arvin* laboratorijā par kvalitātes kontrolieri, vēlāk par pētīšanas inženieri.

Miris 1978. gada 11. martā.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis — 4. šķira Nr. 597 (1928)

## Darbi
J. Asars uzrakstījis četras grāmatas un publicējis apmēram 50 rakstu radiotehnikas nozarē.

## Atsauces
Jūlijs Ozoliņš

**Jūlijs Ozoliņš** (1900-1957) bija latviešu virsnieks un jurists. Latvijas Bruņoto spēku virstiesas loceklis (1940), Tieslietu ģenerāldirekcijas juriskonsultācijas pastāvīgais loceklis (1941-1944). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1900. gada 12. aprīlī Rauzas pagastā. Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada jūnijā bija Cēsu kājnieku pulka karavīrs, pēc tam Karaskolas rotas kadets. Pēc karaskolas beigšanas 1920. gadā viņu paaugstināja par leitnantu un vada komandieri, vēlāk par Ložmetēju rotas jaunāko virsnieku (1921). 1923. gadā paaugstināts virsleitnanta pakāpē, 1929. gadā beidza Latviešu kulturveicināšanas biedrības vidusskolu, 1933. gadā paaugstināts par kapteiņleitnantu. No 1935. gada bija kara izmeklēšanas tiesnesis kapteiņa pakāpē, no 1939. gada Kara cietuma priekšnieks.

Līdztekus studēja Latvijas Universitātes Tiesību zinību nodaļā, kuru beidza 1939. gadā. No 1940. gada maija bija Kara virstiesas sekretārs, 1940. gada jūlijā paaugstināts par pulkvežleitnantu un iecelts par Latvijas armijas tiesas kara tiesnesi. 
1940. gada novembrī atvaļināts, Vācu okupācijas laikā bija Tieslietu ģenerāldirekcijas juriskonsults.
Otrā pasaules kara beigās devās trimdā uz Vāciju, pēc tam pārcēlās uz dzīvi ASV.
               
Miris 1957. gada 13. februārī Ņujorkā.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis - 5. šķira Nr. 1375 (1929)

## Atsauces
Jirki Katainens

**Jirki Katainens** (; dzimis 1971. gada 14. oktobrī) ir Somijas politiķis. Bijis Somijas premjerministrs un Nacionālās koalīcijas partijas (*Kokoomus*) priekšsēdētājs.

## Biogrāfija
Jirki Katainens dzimis Sīlinjervi. 1998. gadā viņš Tamperes Universitātē ieguva maģistra grādu politoloģijā.

Savu pirmo politisko pieredzi Katainens ieguva 1993. gadā, kad viņš tika ievēlēts Sīlinjervi pašvaldības padomē. No 1998. līdz 2000. gadam viņš bija Eiropas Tautas partijas jaunatnes nodaļas priekšsēdētāja vietnieks. 1999. gada mertā Jirki Katainens tika ievēlēts Somijas parlamentā Eduskuntā no Ziemeļu Savo apgabala. 2001. gadā viņš kļuva par Nacionālās koalīcijas partijas priekšsēdētāja vietnieku, bet 2004. gadā kļuva par partijas priekšsēdētāju. Katainens 2006. un 2009. gadā tika ievelēts par Eiropas Tautas partijas viceprezidentu.

2007. gada Eduskuntas vēlēšanās Nacionālā koalīcijas partija ieguva otro lielāko vietu skaitu parlamentā. 19. aprīlī tika apstiprināts Vanhanena ministru kabinets, kurā Katainens ieņēma finanšu ministra un premjerministra vietnieka amatu. 2010. gada 22. jūnijā izveidotajā Kiviniemi ministru kabinetā Katainens saglabāja finanšu ministra un premjerministra vietnieka amatu.

2011. gada 17. aprīļa Eduskuntas vēlēšanās pirmoreiz vēsturē uzvarēja Nacionālā koalīcijas partija. 22. jūnijā tika apstiprināts jauns ministru kabinets ar Jirki Katainenu priekšgalā.

2014. gada aprīlī Katainens paziņoja, ka pēc jauna partijas priekšsēdētāja ievēlēšanas viņš atstās premjerministra amatu un vēlas darboties Eiropas Savienības struktūrās. 14. jūnijā par Nacionālā koalīcijas partijas priekšsēdētāju ievēlēts Aleksanders Stubs. 16. jūnijā Jirki Katainens iesniedza atkāpšanās rakstu, un valsts prezidents to apstiprināja. 24. jūnijā par Somijas premjerministru apstiprināts Aleksanders Stubs.

2014. gada 1. jūlijā Jirki Katainens kļuva par Eiropas Savienības ekonomikas, monetāro lietu un eiro komisāru, nomainot šajā amatā citu Somijas pārstāvi Olli Rēnu. 1. novembrī Katainens kļuva par Eiropas Savienības darba, izaugsmes, investīciju un konkurētspējas lietu komisāru (jauns postenis rūpniecības uzņēmējdarbības komisāra vietā)

## Ārējās saites

* Jirki Katainens *Kokoomus* mājaslapā

|-

|-

|-

|-
Ģemzes

**Ģemzes, ģemžu ģints** (*Rupicapra*) ir kazu apakšdzimtas (*Caprinae*) ģints, kas apvieno 2 mūsdienās dzīvojošas sugas. Pireneju ģemze (*Rupicapra pyrenaica*) sastopama Eiropas dienvidrietumos - Pirenejos, Kantabrijas kalnos un Apenīnu kalnos. Otras sugas ģemzes (*Rupicapra rupicapra*) izplatība ir lielāka, kas sākas ar Eiropas centrālo daļu - Alpiem un Balkāniem areāla rietumos, turpinoties austrumu virzienā uz Turciju un Kaukāzu.

## Sistemātikas izmaiņas
[thumb|left|220px|Ziemā ģemzes kļūst tumšas, gandrīz malnas, attēlā [ģemze (*Rupicapra rupicapra*)]]
Vēl nesenā pagātnē ģintī bija tikai viena suga - ģemze, kurai bija 10 pasugas. Saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem ir izdalīta vēl viena suga - Pireneju ģemze, kurai ir 3 pasugas, bet ģemzei mūsdienās ir 7 pasugas. Pireneju ģemze no ģemzes nodalījusies pirms apmēram 280 000 gadiem pleistocēna beigās.

## Izskats un īpašības
Ģemzes ir vidēji lieli dobradži. Tēviņi ir lielāki nekā mātītes. Lai arī abas sugas ir apmēram vienādi lielas, ģemze ir nedaudz masīvāka nekā Pireneju ģemze. Ģemzes tēviņš var sasniegt 62 kg masu, bet Pireneju ģemzes tēviņš 50 kg. Abiem dzimumiem ir taisni, īsi ragi, kuriem galos ir neliels izliekums uz atpakaļu. Tēviņu ragi ir nedaudz masīvāki nekā mātītēm. Vasarā kažoks ir sarkanbrūns, bet ziemā tas kļūst tumši brūns, gandrīz melns.

## Uzvedība
[thumb|240px|Ģemzes piemērojušās dzīvei kalnos, spējot pārvietoties pa stāvām klintīm, attēlā [ģemzes (*Rupicapra rupicapra*)]]
Ģemzes mājo kalnos, vasarā uzturoties augstkalnu pļavās virs 1800 metriem virs jūras līmeņa, bet ziemā nolaižoties nedaudz zemāk līdz 1100 metriem virs jūras līmeņa. Mātītes  vasaras periodā dzīvo nelielos ģimeņu baros, bet ziemā ģimenes apvienojas lielākā barā. Pavasarī, kad dzimst mazuļi, mātīte pamet baru, lai dzemdētu vientulībā. Parasti piedzimst viens mazulis, bet samērā bieži piedzimst dvīņi vai pat trīnīši. Drīz pēc piedzimšanas mazās ģemzes spēj sekot mātei un māte atgriežas barā. Pieaugušie tēviņi galvenokārt ir vientuļnieki, pievienojoties baram tikai riesta laikā.

## Sistemātika
***Ģemžu ģints** (*Rupicapra*)
** Ģemze (*Rupicapra rupicapra*)
** Pireneju ģemze (*Rupicapra pyrenaica*)

## Atsauces

## Ārējās saites

*ARKive: Chamois (Rupicapra rupicapra)
*Integrating phylogeographic patterns of microsatellite and mtDNA divergence to infer the evolutionary history of chamois (genus Rupicapra)
Decimetrs

**Decimetrs** (dm) ir mērvienība, kas atbilst 0,0001 kilometram, 0,001 hektometram, 0,01 dekametram, 0,1 metram, 10 centimetriem, 100 milimetriem. Decimetrs ir SI negatīvais daudzkārtnis, kas atrodas starp metru un centimetru.

## Decimetrs uz lineāla
Decimetrs uz lineāla parasti netiek īpaši atzīmēts.

480x300px|thumbnail|right|Decimetrs atzīmēts uz 10 atzīmes.

## Sakarības ar citām garuma mērvienībām
Rieti province

**Rieti province** () ir viena no Itālijas provincēm valsts centrālajā daļā, Lacio reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Rieti. Rieti province sīkāk iedalās 73 komūnās.

## Ārējās saites
Impērijas province

**Impērijas province** () ir viena no Itālijas provincēm  valsts ziemeļrietumos, Ligūrijas reģionā. Provinci dienvidos apskalo Ligūrijas jūra. Robežojas ar Franciju rietumos. Tās administratīvais centrs ir Impērija, bet lielākā pilsēta — Sanremo. Provinces kopējā platība ir 1155 km2, 2023. gadā tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Impērijas province sīkāk iedalās 66 komūnās.

## Ārējās saites
Jānis Verners Vītiņš

**Jānis Verners Vītiņš** (1903-1990) bija latviešu jurists, Latvijas Republikas Tiesu departamenta direktors. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem. 1953. gadā ASV Kongresa speciālā komisija viņu nopratināja kā liecinieku izmeklēšanā par Baltijas valstu iekļaušanu Padomju Savienībā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1903. gada 13. janvārī Medzes pagasta Šķēdes skolā skolotāja ģimenē (tagad Vērgales pagastā). Beidzis Liepājas ģimnāziju. Studēja tiesību zinātnes Latvijas Universitātē. Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā V. Vītiņš devās trimdā uz Vāciju, vēlāk uz ASV, kur strādāja Detroitā, vēlāk Minesotas universitātes bibliotēkā. Miris 1990. gada 10. aprīlī Sentpītersbergā, Floridas pavalstī ASV.

## Darbi
* Verners Vītiņš. Vispārējs tiesību pārskats. Rīga: Izglītības ministrijas māc. nod. izdevniecība, 1939. - 333 lappuses (atkārtots izdevums 1993.)
* Verners Vītiņš. Jūras tiesības. Krišjāņa Valdemāra Jūrskola, 1939. - 409 lappuses
* Alfrēds Darbiņš, Verners Vītiņš. Latvija: statistisks pārskats. P. Mantnieka apgāds, 1947. - 72 lappuses

## Atsauces
Harcizka

**Harcizka** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā, ietilpst Doneckas aglomerācijā. Pilsētas municipalitātei pakļautas Zuhresas un Ilovajskas pilsētas, 3 ciemati un vairākas lauku apdzīvotās vietas (,  iedzīvotāji).

Apdzīvotā vieta izveidota 1869. gadā kā ciemats pie dzelzceļa stacijas un nosaukta pēc 1786. gadā netālu izveidotās Harcizkas slobodas, kuras nosaukums cēlies no tjurku valodas *harciz* — ‘laupītājs’. 19. gadsimta 60. gados šeit sāka iegūt akmeņogles, 1895. gadā uzcelta pirmā rūpnīca. Mūsdienās ievērojams mašīnbūves un metālapstrādes centrs. Metalurģijas tehnikums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bilija Holideja

**Bilija Holideja** (; dzimusi **Eleanora Fegana** (*Eleanora Fagan*) , mirusi ) bija amerikāņu džeza dziedātāja un dziesmu autore.

Dziedātājas karjeras laikā izdevusi 12 studijas albumus. Sarakstījusi vairākas dziesmas, kas tagad ir uzskatāmas par džeza standartu, no kurām ievērojamākās ir *[[God Bless the Child]]*, *[[Don't Explain]]*, *[[Fine and Mellow]]* un *[[Lady Sings the Blues]]*. Tāpat kļuvusi slavena, izpildot šādas dziesmas: *[[Easy Living]]*, *[[Good Morning Heartache]]* un *[[Strange Fruit]]*. 2000. gadā tikusi uzņemta Rokenrola slavas zālē.

## Diskogrāfija
;Studijas albumi
**[[Billie Holiday Sings]]* (1952)
**[[An Evening with Billie Holiday]]* (1952)
**[[Billie Holiday (albums)|Billie Holiday]]* (1954)
**[[Stay with Me]]* (1955)
**[[Music for Torching]]* (1955)
**[[Velvet Mood]]* (1956)
**[[Lady Sings the Blues]]* (1956)
**[[Body and Soul]]* (1957)
**[[Songs for Distingué Lovers]]* (1957)
**[[All or Nothing at All]]* (1958)
**[[Lady in Satin]]* (1958)
**[[Last Recordings]]* (1959)

## Ārējās saites

*
Eduards Šīrons

**Eduards Šīrons** (1893-1964) bija latviešu tautsaimnieks. Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātes mācībspēks, ārkārtas profesors (1940). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
LVU Ekonomikas fakultātes dekāns (1945–1947).
 
## Dzīvesgājums
Dzimis 1893. gada 5. jūlijā Vecpiebalgas "Barackās" lauksaimnieku ģimenē. Mācījās Vecpiebalgas draudzes skolā, L. Ausēja reālskolā Cēsīs un uzsāka studijas Rīgas Politehniskajā institūtā. Pēc Pirmā pasaules kara beigām 1926. gadā pabeidza studijas Latvijas Universitātes Tautsaimniecības nodaļā, kopš 1924. gada bija Latvijas Universitātes mācībspēks, kopš 1940. gada ārkārtas profesors.

Pēc Otrā pasaules kara E. Šīrons bija LVU Ekonomikas  fakultātes dekāns (1945–1947) un Statistikas katedras vadītājs (1946–1952). Nodarbojās ar vispārējo statistikas teoriju un iedzīvotāju statistiku. Līdztekus darbojās LZA Terminoloģijas komisijā kā ekonomikas terminoloģijas apakškomisijas vadītājs. Miris 1964. gada 24. septembrī Rīgā.

## Darbi
* Daba kā labības ražošanas faktors. Apcerējums pasaules saimniecības statistikā. Latvijas Ūniversitāte, 1931. - 181 lappuses
* Latvijas Ūniversitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātes bibliotēkas sistēmatiskais katalogs. Sast. P.Mucinieks, E.Šīrons, K.Bērziņš; red. J.Kārkliņš. Rīga: Latvijas Ūniversitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātes bibliotēkas izd., 1930. vii, 374 lpp.
* Latvijas Ūniversitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātes bibliotēkas sistēmatiskais katalogs: (1.turpinājums). Sast. P.Mucinieks, E.Šīrons, K.Bērziņš; red. J.Kārkliņš. Rīga: Latvijas Ūniversitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātes bibliotēkas izd., 1938. vii, 239 lpp.
* Ievads tautsaimniecībā, 1933; 
* Saimnieciskā ģeogrāfija; 
* Lauksaimnieciskā ģeogrāfija.

## Atsauces
Zuhresa

**Zuhresa** () ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Krinkas upes krastā, ietilpst Doneckas aglomerācijā. Pilsēta pakļauta Harcizkas pilsētas padomei, savukārt Zuhresai pakļauts Mikolajivkas ciemats un divi ciemi.

Apdzīvotā vieta izveidojusies 1929.—1932. gados Dubovkas sādžas vietā kā Zujevas elektrostacijas būvnieku ciemats. Pilsētas nosaukums ir akronīms no elektrostacijas nosaukuma ZuGRES (ЗуГРЭС, *Зуевская Государственная районная электростанция* — Zujevas Valsts rajona elektrostacija). Mūsdienās pilsētā vairāki enerģētikas (2 elektrostacijas) un energomašīnbūves uzņēmumi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Marks Krofords

**Marks Krofords** (; dzimis ) ir kanādiešu hokeja treneris, bijušais hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Krofords 1996. gadā Kolorādo "Avalanche" galvenā trenera amatā izcīnīja Stenlija kausu, savukārt 1998. gadā kopā ar Kanādas izlasi izcīnījis ceturto vietu 1998. gada Olimpisko spēļu turnīrā.

Kopš (2023) Krofords otro reizi ir Šveices hokeja līgas kluba Cīrihes "Lions" galvenais treneris.

## Spēlētāja karjera
Pēc trim QMJHL aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Krofords sāka 1981.—82. gada sezonā, kad aizvadīja 40 spēles NHL kluba Vankūveras "Canucks" sastāvā. "Canucks" izdevās sasniegt Stenlija kausa finālu, kurā gan tā atzina Ņujorkas "Islanders" pārākumu. Kopumā "Canucks" rindās uzbrucējs aizvadīja sešas sezonas, tās sastāvā gan tā arī līdz galam nenostiprinoties un daļu sezonas pavadot tās AHL fārmklubā Frederiktonas "Express". 1988.—89. gada sezonu aizvadīja IHL vienībā Milvokī "Admirals", pēc kuras beidza spēlētāja karjeru.

## Trenera karjera
Uzreiz pēc spēlētāja karjeras beigšanas Krofords kļuva par Ontārio hokeja līgas kluba Kornvalas "Royals" galveno treneri, šādā statusā aizvadot nākamās divas sezonas. No 1991. līdz 1994. gadam Krofords bija Amerikas hokeja līgas vienība Sentdžonsas "Maple Leafs" galvenais treneris, 1992.—93. gada sezonā iegūstot līgas labākā trenera balvu.

1994.—95. gada sezonā Krofords kļuva par NHL vienības Kvebekas "Nordiques" treneri, sezonas beigās iegūstot arī Džeka Adamsa balvu, kas tiek pasniegta katras sezonas labākajam NHL trenerim. Vasarā "Nordiques" franšīze pārcēlās uz Kolorādo "Avalanche", kopā ar kuru jau tās pirmajā pastāvēšanas sezonā Krofordam izdevās izcīnīt Stenlija kausu. "Avalanche" Krofords trenēja līdz 1998. gada vasarai.

No 1998. līdz pat 2006. gadam Krofords bija sava agrākā kluba Vankūveras "Canucks" galvenais treneris. No 2006. līdz 2008. gadam trenēja Losandželosas "Kings", savukārt no 2009. līdz 2011. gadam — Dalasas "Stars" vienību.

2012. gadā kļuva par Šveices hokeja līgas kluba Cīrihes "Lions" galveno treneri.
## Atsauces

## Ārējās saites
*
*Marka Kroforda trenera eliteprospects.com profils
Paulis Radziņš

**Paulis Radziņš** (1891 — 1970) bija ekonomists un latviešu skolotājs. V. Olava Rīgas pilsētas komercskolas un tirdzniecības skolas direktors (1927-1940). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1891. gada 9. februārī Valkā. Studējis ekonomiku Maskavas komercinstitūtā, kuru beidzis 1917. gadā. Pēc Brīvības cīņu beigām bija Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijas pašvaldības departamenta vicedirektors (1920-1927), pēc tam Viļa Olava komercskolas direktors. Līdztekus „Latvijas Koks” valdes loceklis, tautas universitātes un komercinstitūta docents.

1944. gada devies bēgļu gaitās uz Vāciju. 1949. gadā pārcēlies uz Filadelfiju.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, 4. šķira № 205 (1926)
* Lietuvas Ģedimina ordenis

## Atsauces
Sestrorecka

**Sestrorecka** () ir pilsēta Krievijā Somu līča krastā pie Razļiva ezera. Administratīvi ietilpst Sanktpēterburgas federālajā pilsētā. Balneoloģisks un klimatoloģisks kūrorts.

## Vēsture

Pilsētu 1714. gadā dibinājis Pēteris I ap munīcijas rūpnīcu. Līdz par 1922. gadam Sestroreckā atradās pazīstama ieroču rūpnīca, vēlāk tā tika pārveidota par instrumentu ražotni, bet 2008. gadā rūpnīca pārtrauca ražošanu. 1900. gadā šeit atklāja pirmo sanatoriju. No 1918. līdz 1940. gadam 2 kilometrus uz ziemeļiem no pilsētas bija PSRS robeža ar Somiju, līdz Ziemas kara rezultātā robeža tika pārcelta tālāk uz rietumiem.

## Saimniecība

Pilsētas teritorijā atrodas liels slimnīcas komplekss un daudzas sanatorijas un atpūtas nami.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eiropas čempionāts futbolā sievietēm

**UEFA Eiropas čempionāts sievietēm** ir UEFA valstu galvenais futbola turnīrs sievietēm. Finālturnīrs norisinās ik pēc četriem gadiem.

Sākotnēji šīs sacensības tika sauktas par UEFA Eiropas sacensībām sieviešu izlasēm. Ar pieaugošo sieviešu futbola popularitāti UEFA tām piešķīra Eiropas čempionāta statusu. 1991. un 1995. gada Eiropas čempionāts bija Eiropas kvalifikācija Pasaules kausam, pēc tam tika izmantota tāda pati kvalifikācijas sistēma kā vīriešiem.

Pašlaik čempionāta finālturnīrā piedalās 16 izlases, visvairāk reizes (8) čempionātā uzvarējusi Vācijas izlase.
## Rezultāti
### Eiropas sacensības sieviešu izlasēm

### Eiropas čempionāts sievietēm

## Sasniegumi

## Ārējās saites

*
UEFA Nāciju līga

**UEFA Nāciju līga** ir starptautiskas futbola izlašu sacensības, kurās spēlē UEFA dalībvalstu vīriešu izlases. Pirmais turnīrs sākās 2018. gada septembrī pēc 2018. gada Pasaules kausa sacensībām. Turnīrs aizstāja lielāko daļu starptautisko draudzības spēļu, kas iepriekš šajā laikā tika aizvadītas.

## Formāts
Visas 55 UEFA izlases ir iedalītas 4 divīzijās (sauktas par līgām) — pa 16 komandām A, B un C līgās un 7 komandas D līgā. Pirmajā sezonā bija 12 komandas A un B līgā, 15 komandas C līgā un 16 komandas D līgā. Augstākajā A līgā komandas sacenšas par Nāciju līgas čempiona titulu. Komandas cīnās arī par paaugstināšanu uz augstāku līgu, kā arī tiek pazeminātas, balstoties uz rezultātiem. Nāciju līgas spēles ir piesaistītas Eiropas čempionāta un FIFA Pasaules kausa kvalifikācijai kā vēl viena kvalifikācijas iespēja. Katra sezona tiek aizvadīta 2 gadu laikā — pāra gados no septembra līdz novembrim tiek aizvadīti līgu grupu turnīri un nepāra gada jūnijā aizvada labāko četru A līgas komandu finālturnīru. 2021. gada Nāciju līgas finālturnīrs tiks aizvadīts septembrī vai oktobrī sakarā ar Eiropas čempionāta pārcelšanu gadu vēlāk.

## Komandas
Turnīrā piedalās visas 55 UEFA komandas.

*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

## Rezultāti

### Komandu sasniegumi
}
|
|
|-
| style="background:#fff68f" |
| style="background:#fff68f" |1 (2021)
|
| style="background:#c96;" |1 (2025)
|
|-
| style="background:silver;" |
|
| style="background:silver;" |1 (2019)
|
| style="background:#9acdff;" |1 (2023*)
|-
| style="background:silver;" |
|style="background:#fff68f" |1 (2023)
| style="background:silver;" |2 (2021, 2025 )
|
|
|-
| style="background:#c96;" |
|
|
| style="background:#c96;" |1 (2019)
|
|-
| style="background:#c96;" |
|
|
| style="background:#c96;" |2 (2021*, 2023)
|
|-
| style="background:#9acdff" |
|
|
|
| style="background:#9acdff" |1 (2019)
|-
| style="background:#9acdff" |
|
|
|
| style="background:#9acdff" |1 (2021)
|-
| style="background:#9acdff" |
|
| style="background:silver;" |1 (2023)
|
|-
| style="background:#9acdff" |
|
|
|
| style="background:#9acdff" |1 (2025*)
|}
: = *saimnieki*

## Skatīt arī
* Eiropas čempionāts futbolā

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Samba

**Samba** ir sarīkojumu deja un mūzikas žanrs, kas cēlies Baijā, Brazīlijā. Samba visā pasaulē atzīta par Brazīlijas un Brazīlijas karnevāla simbolu. Tāpat samba tiek uzskatīta par vienu no populārākajām Brazīlijas kultūras izpausmēm, šī deja kļuvusi par Brazīlijas nacionālo identitāti.

 tiek atzīmēta nacionālā sambas diena.

## Ārējās saites
* Sambas vēsture
OpenSSL

***OpenSSL*** ir atvērtā pirmkoda realizācija SSL un TLS protokoliem. Šī drošības bibliotēka, kas sarakstīta C programmēšanas valodā, realizē pamata kriptogrāfiskās funkcijas un piedāvā dažādas palīgfunkcijas. Bibliotēku iespējams izmanto arī vairākās citās programmēšanas valodās.

Versijas ir pieejamas vairumam *Unix* veida operētājsistēmu (ieskaitot *[[Solaris (operētājsistēma)|Solaris]]*, *[[Linux]]*, *[[Mac OS X]]* un dažādām atvērtā pirmkoda BSD operētājsistēmām), *[[OpenVMS]]* un *[[Microsoft Windows]]*. IBM piedāvā atbalstu *[[IBM i|System i]] (OS/400)*. OpenSSL ir bāzēts uz ***SSLeay***, ko radīja Ēriks Endrū Jangs un Tims Hadsons, tā izstrāde oficiāli beidzās 1998. gada 17. decembrī, kad Jangs un Hadsons abi sāka strādāt uzņēmumā *[[RSA Security]]*.

## Ārējās saites
* OpenSSL oficiālā vietne
* OpenSSL Licence un GPL , *Mark McLoughlin*
* OpenSSL izmantošana ar PKCS#11 viedkartēm
* OpenSSL Windows 32-bit un x64 versija
* OpenSSL OpenVMS Dec Alpha, IA-64 un VAX arhitektūrai 
* OpenSSL programmēšanas pamācība
* OpenSSL kopienas viki
* LibreSSL