open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Polietilēns

right|130px|thumb|Polietilēns ir vienkāršākais organiskais polimērs
**Polietilēns** ((−CH2−)n) ir termoplastisks polimērs, kuru iegūst, polimerizējot etilēnu. To dažreiz sauc arī par polimetilēnu, jo tā molekulas sastāv no savā starpā saistītām metilēngrupām (−CH2−). Polietilēns ir viegla plastmasa (parasti blīvums ir mazāks par ūdens blīvumu). Polietilēnam ir iespējama liela kristalizācijas pakāpe.

## Iegūšana
Pamatā ir divas metodes, ar kurām iegūst dažādu veidu produktu: augstspiediena metode (iegūst zema blīvuma polietilēnu) un zemspiediena metode (parasti iegūst augsta blīvuma polietilēnu). Zemspiediena metodi dažreiz sauc par katalizatora metodi, jo te lieto katalizatorus.
* Augstspiediena metodi atklāja vēl pirms 2. pasaules kara. Šajā metodē lieto vairāku simtu atmosfēru spiedienu un par polimerizācijas iniciatoru lieto skābekli. Ja skābekli pieliek par daudz, reaktors var uzsprāgt. Šī metode ir lētāka, jo nav vajadzīgi patentēti katalizatori. Ar augstspiediena metodi iegūtais polietilēns satur sazarotas molekulas, tāpēc tam ir mazāka stiprība, mazāka kristalizācijas tieksme un tas ir plastiskāks.
* Zemspiediena metodei lieto katalizatorus. Tie ir dažādi, bet nozīmīgākie no tiem bija Cīglera—Natas katalizatori, kas satur alumīnijorganiskos savienojumus. Eksistē arī citi katalizatori. Zemspiediena polietilēnam ir lielāks blīvums un molekulas ir mazāk sazarotas. Ir bijuši mēģinājumi lietot mazsazarotu polietilēnu ar ļoti lielu molekulmasu (*Dyneema*) bruņām, kevlara vietā.

Polietilēns ir ķīmiski izturīgs (labi iztur gan skābes, gan sārmus), taču daži paveidi var palikt mīksti organiskajos šķīdinātājos. Polietilēns ir labs elektroizolācijas materiāls un sākumā to lietoja koaksiālajos kabeļos. Šeit galvenais trūkums ir zemā mīksttapšanas temperatūra (citām plastmasām ir augstāka).
Leopardkaķi

**Leopardkaķi** (*Prionailurus*) ir kaķu dzimtas (*Felidae*) ģints, kas pieder kaķu apakšdzimtai (*Felinae*). Leopardkaķu ģintī ir 5 sugas. 

Visas leopardkaķu sugas mājo Āzijā. Tie ir tipiski meža iemītnieki. Lielākā daļa leopardkaķu labi peld. Dažas sugas pamatā barojas tikai ar zivīm un citiem ūdens dzīvniekiem. Leopardkaķu ģints dzīvnieki ir neliela auguma, un to pelēkbrūnie kažoki ir ar tumšākiem plankumiņiem. 

## Vēsture
[thumb|left|220px|[Āzijas zvejniekkaķis (*Prionailurus viverrinus*)]]
Pirmo reizi leopardkaķu ģinti 1858. gadā ieteica izdalīt Krievijas dabas pētnieks Nikolajs Severcovs (), lai izdalītu no citiem savvaļas kaķiem tropiskajā Āzijā dzīvojošu savvaļas kaķu sugu — Āzijas leopardkaķi (*Felis pardachrous*).

Severcova sistemātisko iedalījumu akceptēja 1917. gadā britu zoologs Redžinalds Pokoks (). Ģints nepieciešamība tika pamatota ar galvaskausa un kažoka īpatnībām, salīdzinot ar citām savvaļas kaķu sugām. Visām leopardkaķu sugām kažokiem ir raksturīgie leopardveidīgie plankumiņi. Parasti tie ir pildīti, retu reizi — rozetveidīgi. Reizēm plankumiņi sakārtojas virtenē kā svītra paralēli mugurkaulam, bet tie nekad neveido svītras, kādas tās ir raksturīgas kaķu ģints (*Felis*) sugām. Arī galvaskausa uzbūve abām ģintīm ir atšķirīga. Pokoks leopardkaķu ģintī klasificēja 3 sugas — Āzijas leopardkaķi (*Prionailurus bengalensis*), rūsgano kaķi (*Prionailurus rubiginosus*) un Āzijas zvejniekkaķi (*Prionailurus viverrinus*). Pokoka sistemātika tika plaši pieņemta sistemātiķu vidū.

Mūsdienās ģintī ir 5 sugas, lai gan Iriomotes kaķis (*Prionailurus iriomotensis*) no Japānas daudzās sistemātikās tiek klasificēts kā Āzijas leopardkaķa (*Prionailurus bengalensis*) pasuga. Šobrīd, balstoties uz jaunākajiem DNS pētījumiem, tiek diskutēts par vēl vienas Āzijas leopardkaķa pasugas izdalīšanu kā sugu. Tas ir Amūras kaķis (*Prionailurus bengalensis euptilurus*).

## Sistemātika
* ģints **Leopardkaķi** (*Prionailurus*)
** Āzijas leopardkaķis (*Prionailurus bengalensis*)
** Āzijas zvejniekkaķis (*Prionailurus viverrinus*)
** Iriomotes kaķis (*Prionailurus iriomotensis*)
** Plakangalvas kaķis (*Prionailurus planiceps*)
** Rūsganais kaķis (*Prionailurus rubiginosus*)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Amūras kaķa foto
* ARKive: Fishing cat (Prionailurus viverrinus)
* ARKive: Flat-headed cat (Prionailurus planiceps)
* ARKive: Leopard cat (Prionailurus bengalensis)
* Rusty-spotted cat (Prionailurus rubiginosus)
Interdentāls līdzskanis

**Interdentāli līdzskaņi** tiek izrunāti novietojot mēles lokano galu pret augšējiem priekšzobiem. Dentālie līdzskaņi, turpretī, tiek izrunāti mēles galu novietojiet *starp* augšējiem un apakšējiem priekšzobiem. Tādējādi interdentālos līdzskaņus var artikulēt gan ar augšējiem, gan apakšējiem priekšzobiem, bet dentālie tiek artikulēti ar mēles lokano daļu pret augšējo priekšzobu *aizmuguri*.

## Attēlošana IPA
Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā interdentālos līdzskaņus attēlo ar augšējo un apakšējo dentālās artikulācijas diakritiskajām zīmēm vienlaicīgi, ja nepieciešama precīza transkripcija, kā piemēram , bet visbiežāk tos attēlo kā izvirzītus alveolārus līdzskaņus: .

## Izplatība
Interdentālie līdzskaņi ir reti sastopami. Parasti dentālu vai alveolāru līdzskaņu interdentāla izruna sastopama kā savdabība vai koartikulācijas blakusefekts. Visbiežāk sastopamie interdentālie līdzskaņi ir nesvelpeniskie berzeņi (svelpeņi var būt dentāli, bet nekad interdentāli). Cik zināms, nevienā valodā interdentālie līdzskaņi nekontrastē ar dentālajiem.

Balsīgi un nebalsīgi interdentāli berzeņi  sastopami amerikāņu angļu valodā kā sākumskaņas tādos vārdos, kā *then* un *thin*. Britu angļu valodā šie līdzskaņi visdrīzāk būs dentāli .

Interdentāls  sastopams dažās itāļu valodas variācijās, kā arī angļu valodā.

Lielākajā daļā Austrālijas aborigēnu valodu ir "dentālie" līdzskaņi, kurus raksta *th*, *nh* un dažās valodās *lh*. Tie vienmēr ir lamināli, bet var tikt izrunāti vienā no trijiem atšķirīgiem veidiem atkarībā no valodas, runātāja un no tā, cik uzmanīgi runātājs izrunā skaņu. Šīs skaņas var būt:
* **Interdentālas** ar starp zobiem redzamu mēles galiņu, 
* **Interdentālas** ar mēles galiņu pret apakšzobiem un starp zobiem redzamu mēles priekšējās daļas virspusi,
* Dentialveolāras ar mēles galiņu un priekšējo daļu piespiestiem pie augšzobu aimugures un alveolas, kā franču valodas *t*, *d*, *n*, *l*.

## Atsauces

## Skatīt arī

* Bidentāls līdzskanis
Kaķis (nozīmju atdalīšana)

**Kaķis** var būt:
* Mājas kaķis
* Bengālijas kaķis
* Meža kaķis
* Kaķi - kaķu ģints
* "Melnais kaķis" - spēļu klubu tīkls Latvijā
Solaris Bus & Coach

[thumb|250px|Trolejbuss [Solaris Trollino 18 III (GST-18).]]
[thumb|250px|Autobuss [Solaris Urbino 18.]]
[thumb|250px|Tramvajs [Solaris Tramino Gdaņskā.]]
**Solaris Bus & Coach** ir autobusu, trolejbusu un tramvaju ražotājuzņēmums Polijā pie Poznaņas. Uzņēmums tika izveidots 2001. gadā uz agrākā Neoplan Polska uzņēmuma bāzes.

*Solaris* autobusi un trolejbusi tiek izmantoti tādās pilsētās kā Rīga, Daugavpils, Liepāja, Valmiera (Latvija), Tallina (Igaunija), Kauņa, Viļņa (Lietuva), Landskrūna (Zviedrija), Roma, Neapole (Itālija), Vintertūra, Lešodefona (Šveice), Budapešta, Debrecena (Ungārija), Ostrava, Opava (Čehija), Ļubļina, Gdiņa un Tihi (Polija), Zalcburga (Austrija), kā arī daudzās citās Eiropas pilsētās.

## Solaris modeļi
### Pilsētas autobusi
* Solaris Alpino
* Solaris Alpino CNG
* Solaris Urbino 9
* Solaris Urbino 10
* Solaris Urbino 12
* Solaris Urbino 12 Hybrid
* Solaris Urbino 15
* Solaris Urbino 18
* Solaris Urbino 12 CNG
* Solaris Urbino 15 CNG
* Solaris Urbino 18 CNG
* Solaris Urbino 12 EEV
* Solaris Urbino 18 EEV
* Solaris Urbino 18 Hybrid
* Solaris Urbino 18 Euro 6

### Vietējie un starppilsētu autobusi
* Solaris Alpino 8,9 LE
* Solaris Urbino 12 LE
* Solaris Urbino 12 LE CNG
* Solaris Urbino 15 LE
* Solaris Valletta
* Solaris InterUrbino 12

### Tūristu autobusi
* Solaris Vacanza 12
* Solaris Vacanza 13

### Īpašie autobusi
* Solaris Vacanza 12 — ātrā palīdzība
* Solaris Vacanza 13 — ātrā palīdzība

### Tramvaji
* Solaris Tramino

### Trolejbusi
* Solaris Trollino 12
* Solaris Trollino 15
* Solaris Trollino 18
* Škoda 26Tr Solaris
* Škoda 27Tr Solaris
* Škoda 28Tr Solaris

## Skatīt arī
* Sabiedriskais transports Rīgā
* Autobusu satiksme Rīgā
* Trolejbusu satiksme Rīgā

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Abrenes iela (Viļaka)

**Abrenes iela** ir Viļakas maģistrālā iela. Tā visā garumā ir autoceļa Gulbene—Balvi—Viļaka—Krievijas robeža (Vientuļi) jeb P35 posms. Visā garumā iela ir asfaltēta.

## Atrašanās vieta
Abrenes iela sākas Viļakas centrā no Liepnas un Tautas ielu krustojuma, kur kā tās turpinājums Balvu virzienā aiziet Balvu iela. Iela turpinās dienvidaustrumu virzienā līdz pat pilsētas robežai, kur tālāk P35 turpinās Krievijas robežas virzienā.

## Ielu savienojumi
Abrenes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Balvu iela
* Tautas iela
* Liepnas iela
* Garnizona iela
* Zemnieku iela
* Pļavu iela
* Pils iela
* Parka iela (autoceļš P45)
* Miera iela
* Jaunatnes iela

## Atsauces
Abrenes iela

**Abrenes iela** var būt:
* iela valstspilsētā:
** Abrenes iela — iela Rīgā.
* iela novada pilsētā:
** Abrenes iela — iela Viļakā.
* iela novada apdzīvotā vietā:
** Abrenes iela — iela Limbažu novada, Skultes pagasta Skultē.
** Abrenes iela — iela Ropažu novada Garkalnes pagasta Upesciemā.

## Skatīt arī
* Abrene
Apikāls līdzskanis

**Apikāls līdzskanis** ir skaņa, ko izrunā gaisa plūsmu noslēdzot ar mēles galiņu. Turpretī laminālu līdzskani izrunā gaisa plūsmu noslēdzot ar mēles priekšējo lokano daļu.

Tā nav ļoti parasta atšķirība un pamatā piemērojama tikai berzeņiem un afrikātām. Vairākos angļu valodas variantos ir gan apikāli, gan lamināli līdzskaņu pāri, kā [t]/[d]. Tomēr dažos arābu valodas variantos (kā hadramī) [t] ir lamināls, bet [d] - apikāls.

Latviešu valodā vairāki līdzskaņi ir vai nu apikāli dentāli (kā afrikātas ), vai apikāli alveolāri ()

Basku valodā, tāpat kā serbu un horvātu valodās, alveolāros līdzskaņus dala apikālos un laminālos. Ķīniešu valodā tāpat izšķir postalveolāros līdzskaņus ("alveopalatālās" un "retrofleksās" skaņas). Statimhu valodā to izmanto kā sekundāro iezīmi, lai atšķirtu velarizētas un nevelarizētas afrikatas.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Koronāls līdzskanis
Abrenes iela (Rīga)

**Abrenes iela** ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Latgales apkaimē. Kopējais ielas garums ir 538 metri un tā sastāv no 2 neatdalītām braukšanas joslām.

## Vēsture
Vissenākais ielas nosaukums — iela pie zosu ganībām, vēlāk arī iela pie ganībām. 1867. gadā šo ielu nosauca par **Kazaku ielu** (, ). Nosaukums cēlies no kazaku zirgu staļļiem, kuri senāk atradās pie šīs ielas.

1938. gada 1. novembrī iela nosaukta par Abrenes ielu par godu Latgales pilsētai Abrenei, kas bija Latvijas teritorijas sastāvdaļa no 1920. līdz 1944. gadam. Vācu okupācijas laikā iela saukta *Abrehnensche Straße*.
thumb|250px|left|Autobusu galapunkts un tiesu nams Abrenes ielā

## Ielas raksturojums
Abrenes iela ir 538 metrus gara asfaltēta iela Latgales apkaimes ziemeļu daļā. Tā sākas pie dzelzceļa uzbēruma. Sākumā virzās austrumu virzienā, bet pēc aptuveni 200 metriem pagriežas dienvidu virzienā. Abrenes iela ir izvietota starp Lāčplēša ielu un Dzirnavu ielu. Ielas tuvumā atrodas Rīgas dzelzceļa stacija, gar ielu uz vairākus metrus augsta uzbēruma iet vairākas sliežu ceļa klātnes.

Abrenes ielas pārnumuru pusē atrodas Rīgas satiksmes autobusu galapunkts un autobusu laukums, bet nepārnumuru pusē — tiesu nams (Abrenes ielā 3), kurā darbojas Rīgas pilsētas Centra rajona un Vidzemes priekšpilsētas tiesa. Iela savienojas ar Skrindu ielu un beidzas krustojumā ar Lāčplēša ielu.

## Objekti
* Rīgas Dzelzceļnieku skolas ēka (bijusī Ebreju arodskola), celta 1904. gadā, arhitekts Pauls Mandelštams, Abrenes ielā 2.
* Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesa, Abrenes ielā 8, ēka celta 1911. gadā, rekonstrukcija pabeigta 2002. gadā.

## Ielu savienojumi
Abrenes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Vilhelma Purvīša iela / Dzirnavu iela
* Skrindu iela (T veida krustojums)
* Lāčplēša iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Latgales apkaime

## Atsauces
Rīgas Starptautiskā autoosta

thumb|Rīgas Autoostas ēka
**Rīgas Starptautiskā autoosta** ir Latvijas lielākā autoosta, kas atrodas tās galvaspilsētas Rīgas centrā, Prāgas ielā 1, starp Rīgas Pilsētas kanālu un uz uzbēruma esošo dzelzceļa sliežu klātni. Autoostai ir 33 platformas, kurās pienāk un no kurām atiet autobusi uz visām lielākajām Latvijas pilsētām un nozīmīgākajām vietām, kā arī uz vairākām Eiropas pilsētām. Netālu atrodas Rīgas Pasažieru stacija un Centrāltirgus.

## Vēsturiski fakti
Autoostas ēka tika nodota ekspluatācijā 1964. gada 21. jūlijā. Autoostas kompleksa sākotnējais projekts tika izstrādāts kādreizējā projektēšanas institūtā "Latgiprogorstroj" ( "Латгипрогорстрой" ) no 1960. līdz 1962. gadam.

Kopš Latvijas neatkarības atgūšanas radās nepieciešamība veidot Rīgas autoostas darbību atbilstoši galvaspilsētas statusam, kas ļautu apkalpot ne tikai vietējos un reģionālos, bet arī starptautiskos reisus. Līdz 1997. gadam objekts bija iekļauts Valsts autobusu firmas "Nordeka" sastāvā, taču 1997. gada 11. septembrī ar Latvijas Privatizācijas Aģentūras (LPA) Valdes lēmumu tika nolemts autoostu un tās ēkas pārveidot par privatizējamu valsts akciju sabiedrību "Rīgas starptautiskā autoosta".

2000. gadā tika pabeigta autoostas privatizācija, pārveidojot to par publisku akciju sabiedrību. 2016. gadā AS “Rīgas starptautiskā autoosta” lielākie akcionāri bija SIA “Rīgas ACS” (49,99% akciju), Sergejs Serdjukovs (25,41%), SIA “KG tehnoloģijas” (10,32%).
2016. gadā Rīgas starptautiskās autoostas pakalpojumus izmantoja vairāk nekā 1,7 miljoni pasažieru, vidēji dienā autoosta apkalpoja 430 autobusu reisu, no tiem 350 bija iekšzemes un 80 starptautiskie reisi.

## Autobusu maršruti

### Vietējie
Populārākie reisi:
* Rīga-Daugavpils
* Rīga-Dobele
* Rīga-Jelgava
* Rīga-Kuldīga
* Rīga-Liepāja
* Rīga-Saldus
* Rīga-Talsi
* Rīga-Valmiera
* Rīga-Ventspils

### Starptautiskie
Populārākie reisi:

## Atsauces

## Ārējās saites
* Rīgas starptautiskās autoostas mājaslapa  (latviski, angliski, krieviski)
* Autobusu biļešu iegāde internetā
* Uzziņu dienests
* Rīgas centra karte ar autoostas lokalizāciju
Līna Šterna

thumb|right|Līna Šterna
**Līna Šterna** (angliski un vāciski: *Lina Stern*; krieviski: *Лина Соломоновна Штерн*; dzimusi 1878. gadā Liepājā; mirusi 1968. gadā Maskavā) bija ebreju izcelsmes fizioloģe.

## Dzīvesgājums
Pēc Liepājas Nikolaja ģimnāzijas beigšanas nesekmīgi mēģināja iestāties Rīgas Politehniskajā institūtā, 1898. gadā turpināja studijas Ženēvas Universitātē Šveicē, vēlāk bija bioķīmijas profesore Ženēvā, pētīja šūnas elpošanas ciklu, centrālās nervu sistēmas fizioloģiju, miega traucējumus, endokrīno sistēmu, kā pirmā 1921. gadā aprakstīja hematoencefālisko barjeru.

1925. gadā pārcēlās uz dzīvi PSRS, turpināja strādāt fizioloģijas pētījumu laukā Maskavas 2. medicīnas institūtā. Otrā pasaules kara laikā izveidoja PSRS penicilīna ražotni un darbojās Ebreju Antifašistiskajā komitejā. 
1948. gadā Šternu apsūdzēja kosmopolītismā, 1952. gadā viņai piesprieda 3,5 gadus ilgu ieslodzījumu Gulagā ar sekojošu piecu gadu izsūtījumu.

## Galvenās publikācijas
* *Die Katalase* (1910, kopā ar Federico Battelli)
* *Über den Mechanismus der Oxydationsvorgänge im Tierorganismus* (1944)
* *Дыхательные ферменты* (в книге под редакцией К. Оппенгеймера и Р. Куна «Ферменты. Руководство по химическим, физическим и биологическим ферментам», перевод с немецкого), (М.—Л. 1932) 
* *Гемато-энцефалический барьер* (совместно с др. авторами), (М.—Л., 1935)
* *Непосредственная питательная среда органов и тканей, физиологические механизмы, определяющие ее состав и свойства. Избранные труды* (М., 1960).

## Literatūra
* *Stalin's Secret Pogrom: The Postwar Inquisition of the Jewish Anti-Fascist Committee* by Joshua Rubenstein.  (angliski)
* Encyclopedia Judaica, Bd. 15, S. 388–389
* J. J. Dreifuss, N. Tikhonov: *Lina Stern (1878–1968): Physiologin und Biochemikerin, erste Professorin an der Universität Genf und Opfer stalinistischer Prozesse.* In: *Schweizerische Ärztezeitung* Nr.&nbsp;26 86/2005, S.&nbsp;1594–1597 (Webokument, pdf) (vāciski)

## Ārējās saites
* Līna Šterna: zinātne un liktenis (angliski)
* Zvaigzne vārdā Līna  (krieviski)
* Līnas Šternas grūtie gadi (krieviski)
* Pirmā sieviete akadēmiķe (krieviski) 
* Lina Solomonovna Stern (1878-1968) (krieviski)
* Штерн Лина - ebreju enciklopēdija (krieviski)
Rīgas radio stacija

thumb|150px|Ieeja Rīgas radio stacijā Ulbrokas muižā
thumb|250px|Rīgas radio stacijas torņi Ulbrokā
**Rīgas radio stacija** atrodas Ropažu novada Stopiņu pagasta Ulbrokā, Radiostacijas ielā.

Stacijas kompleksā pašlaik ietilpst 205 m augsts tornis, pārējie torņi uzspridzināti. Radio stacija atradās Ulbrokas muižas ēkā.

## Vēsture
#### Latvijas PSR periods
Pēc Otrā pasaules kara bija iznīcināti raidītāji, kas iepriekš nodrošināja radioraidījumu translācijas, tādēļ tika meklēta vieta, kur būvēt jaunu radiostaciju. Tā kā šajā laikā Rīgā nebija atbilstošas vietas radiostacijas ierīkošanai, tad tika nolemts to izbūvēt Ulbrokā pie Piķurgas ezera nacionalizētajā Ulbrokas muižā, kas tika pārveidota atbilstoši stacijas vajadzībām, saglabājot tikai ārējo izskatu.

Jaunizveidotajai stacijai blakus 1945. gadā uzsāka radio torņa celtniecību, ko piespiedu kārtā pildīja vācu karagūstekņi, visus montāžas darbus torņa 125 metru augstumā veicot ar rokām. Torņa raksturīgākā tehniskā īpašība ir tā, ka visa tā sastāvkonstrukcija ir kā raidošā antena un nekur nesaskaras ar zemes masu, jo uz pamatnes un trosēm ir izturīgi porcelāna izolatori.
thumb|250px|Izolators vidējo viļņu antenas pamatnē

Izmēģinājuma raidījumi notikuši 1946. gadā, bet tornis un stacija atklāti 1948. gadā. Turpmākajos gados tika būvētas arī jaunas antenas, no kurām augstākā ir 205 m.

1951. gadā laikraksts "Latvju Vārds" sekojoši apraksta radio stacijas darbību PSR:*Lielā Rīgas radio stacija atrodas Ulbrokā. Tai ir speciāli izbūvētas antennas pat 1 km garumā. (...) lekārtots arī speciāls traucētājs, un no Radiokomitejas bieži pienāk rīkojumi iedarbināt šo traucētāju uz attiecīgu vilni. (...) Valsts svētku gadījumos šai stacijā pastāvīgi dežūrē pāris čekas virsnieku ar sardzi, kas ik reizes rūpīgi pārbauda, vai stacijai gadijumā nevar uzbrukt, no kuras puses, vai kāds nevar ierunāt ko nevēlamu translācijas tīklā u.t.t. Speciāli radio traucētāji nogrupēti Vatikāna raidījumiem ārzemēm (ari latviešu), bet jo sevišķi Amerikas Balss un BBC raidītājiem.*

#### Atjaunotās Latvijas periods
Sākoties Augusta pučam,1991. gada 19. augusta pievakarē Rīgas OMON kopā ar Baltijas kara apgabala karaspēka vienībām ieņēma vairākas valsts un sabiedrisko organizāciju ēkas, tostarp 20. augustā plkst.4.50 tiem izdevās ieņemt arī Rīgas radio staciju. Sākotnēji OMON kaujinieki mēģināja sašaut raidītājus ar automātiem, tomēr tika panākta vienošanās par raidīšanas pārtraukšanu un radiostacijai netika nodarīti nopietni bojājumi.

2010. gada 15. un 16. maijā divi 60 m augstie īsviļņu antenas torņi un 125 m augstā vidējo viļņu antena tika demontēti uzspridzinot.

2014. gada 11. martā vienam no diviem palikušajiem torņiem (88 m augstajam, 1958. gadā būvētajam tornim) metāla zagļi nozaga vienu no deviņām atsaitēm jeb trosēm, tādējādi padarot to nedrošu — tornis sašķiebās. Pēc Latvijas Valsts radio un televīzijas centra (LVRTC) lēmuma tika pieņemts torni demontēt.

## Pārraide
No palikušā 205 m garā masta raida šādas FM stacijas:

## Atsauces
Morning Musume

***Morning Musume*** () ir japāņu popmūzikas grupa. Ir zināma arī kā «Momusu» (モー娘。).

## Diskogrāfija
thumb|250px|Member's change and singles history

### Studijas albumi
* First Time (1998)
* Second Morning (1999)
* 3rd -Love Paradise- (2000)
* 4th Ikimasshoi! (2002)
* No.5 (2003)
* Ai no Dai 6 Kan (2004)
* Rainbow 7 (2006)
* 7.5 Fuyu Fuyu Morning Musume Mini! (2006)
* Sexy 8 Beat (2007)
* Platinum 9 Disc (2009)
* 10 My Me (2010)
* Fantasy! Jūichi (2010)
* 12, Smart (2011)
* 13 Colorful Character (2012)
* 14 Shō: The Message (2014)
* 15, Thank you too! (2017)
* 16 That's JPOP! (2021)
* Professionals 17 (2024)

### Labāko dziesmu apkopojumu albumi
* Best! Morning Musume 1 (2001)
* Best! Morning Musume 2 (2004)
* Morning Musume Zen Singles Coupling Collection (2009)
* Morning Musume Zen Singles Coupling Collection (2014)

### Singlu apkopojumu albumi
* Early Single Box (2004)
* Morning Musume All Singles Complete ~10th Anniversary~ (2007)
* The Best! ~Updated Morning Musume~ (2013)
Johans Klapje de Kolongs (izgudrotājs)

**Johans Klapje de Kolongs** pilnā vārdā **Žans Aleksandrs Heinrihs Klapje de Kolongs** (; ; 1839—1901) bija Daugavpilī dzimis Krievijas Impērijas kara flotes virsnieks un izgudrotājs. Krievijas Impērijas Galvenās hidrogrāfiskās pārvaldes vadītājs. Pēterburgas Zinātņu akadēmijas korespondētājloceklis, Lomonosova prēmijas laureāts (1882).

## Dzīvesgājums
Cēlies no Igaunijas un Vidzemes bruņniecības sastāvā imatrikulētās Klapje de Kolongu dzimtas.
Dzimis 1839. gada 2. martā Daugavpilī atvaļinātā pulkveža inženiera un Ilūkstes apriņķa Karlīnes muižas (*Karolinenhof*, mūsdienās Karļinovas) īpašnieka  Pētera Augusta Klapje de Kolonga un viņa sievas Apollonijas, dzimušas fon Lizanderes (*Lysander*) ģimenē. Pēc tēva nāves 1847. gadā zēnu audzināja Tallinā dzīvojošie radinieki. 1849. gadā viņš sāka mācības Pēterburgas Jūras kadetu korpusā, pēc Krimas kara beigām 1858. gadā turpināja studijas Jūras kadetu korpusa Virsnieku klasē, 1861. gadā Pēterburgas Universitātē noklausījās matemātikas lekciju kursu.

1864. gadā leitnants J. Klapje de Kolongs kļuva par navigācijas un deviācijas speciālista I. Belavenca palīgu. Radīja teoriju par magnētisko kompasu deviācijas cēloņiem kuģiem ar metāla korpusiem. Izveidoja deviāciju samazinošu aparātu, ko nosauca par inklinatoru. Kopš 1870. gadā J. Klapje de Kolongs lasīja lekcijas kompasu deviācijas teorijā Nikolaja Jūras akadēmijā. Ierosināja matemātisko metodi pensiju un pabalstu aprēķināšanai Jūras resora vajadzībām un izgudroja vertikālo deflektoru, kas tiek izmantots kuģošanā un ģeofiziskajos mērījumos. 1885. gadā viņu paaugstināja pulkveža pakāpē.
No 1889. gada J. Klapje de Kolongs vadīja Krievijas Galveno hidrogrāfisko pārvaldi, 1895. gadā viņu paaugstināja par ģenerālmajoru, bet 1896. gadā ievēlēja par Krievijas Zinātņu akadēmijas korespondētājlocekli.

Miris 1901. gada 26. maijā Pēterburgā, apglabāts luterāņu kapsētā.

## Darbi
* И. П. де-Колонг. О новом приборе для уничтожения девиации компасов. СПБ, 1879 (krieviski)
* И. П. де-Колонг. Теория девиации. СПБ, 1892

## Apbalvojumi
* Svētā Vladimira ordenis, 4.šķira (1871)

## Piemiņa
De Kolonga vārdā nosaukta pussala, zemesrags un līcis Laptevu jūrā.

## Atsauces
Pauls Tillihs

**Pauls Johanness Tillihs** (; –) bija vācu/amerikāņu teologs un kristīgā eksistenciālisma filozofs. Līdz ar Karlu Bartu tiek uzskatīts par vienu no ietekmīgākajiem protestantu teologiem XX gadsimtā.

## Dzīvesgājums
Dzimis Štarcedeles (*Starzeddel*) ciematā, toreiz Vācijas, bet tagad Polijas teritorijā, luterāņu mācītāja ģimenē. Studēja Berlīnes, Tībingenes un Halles Universitātēs. 1911. gadā ieguva doktora grādu Breslavas Universitātē. Pirmā pasaules kara laikā strādāja armijā par kapelānu. Pēc kara pasniedza Berlīnes, Marburgas, Drēzdenes, Leipcigas un Frankfurtes Universitātēs. Bija nacistu pretinieks, tāpēc 1933. gadā tika padzīts no darba, bet viņa vieta tika piešķirta Arnoldam Gēlenam.

Pēc Reinharda Nībūra ielūguma devās uz ASV, kur pasniedza Savienības teoloģijas seminārā (*Union Theological Seminary in the City of New York*) Ņujorkā, vēlāk pasniedza Hārvarda Universitātē, bet mūža beigās — Čikāgas Universitātē.

## Bibliogrāfija

* *Die religiöse Lage der Gegenwart*, 1925 
* *The Interpretation of History*, 1936
* *The Protestant Era*, 1948
* *The Shaking of the Foundations*, 1948
* *Systematic Theology*, 1951—63 (3 sējumi) 
* *The Courage to Be*, 1952
* *Love, Power, and Justice: Ontological Analysis and Ethical Applications*, 1954
* *Biblical Religion and the Search for Ultimate Reality*, 1955
* *The New Being*, 1955
* *Dynamics of Faith*, 1957
* *Theology of Culture*, 1959
* *Christianity and the Encounter of the World Religions*, 1963
* *Morality and Beyond*, 1963
* *The Eternal Now*, 1963 
* *My Search for Absolutes*, 1967

:Par Tillihu latviski:

* Roberts Mūks, *Pauls Tillihs: Reliģija un kultūra*, Jāņa sēta, 1997., 148 lpp.

## Ārējās saites

* Par P. Tillihu 
* P. Tilliha biedrība
Varzāzāta

thumb|Taurīrtas cietoksnis|229px
**Varzāzāta** (, *Warzāzāt*; saukta par *Tuksneša durvīm*), ir pilsēta Marokas dienvidos.

Tās nosaukums nāk no berberu frāzes ar nozīmi "bez trokšņa" vai "bez apmulsuma". Tā atrodas tuvu Atlasa kalniem un Dra upes ielejai.

## Vēsture
Varzāzātas iela|thumb|left
Vēsturiski Varzāzāta ir bijusi Āfrikas tirgoņu, kuri devās uz Marokas ziemeļiem un Eiropu, ceļu krustpunkts. Franču valdīšanas periodā Varzāzāta tika paplašnāta kā garizona pilsēta, adiministratīvais centrs un muitas nodaļa. Tajā atrodas Taurīrta cietoksnis.

## Filmu studija
Šobrīd pilsētā atrodas viena no lielākajām filmu studijām pasaulē, *[[Atlas Studios]]*. Šajā studijā ir uzņemtas vairākas vēsturiski nozīmīgas filmas — "Asteriks un Kleopatra", "Arābijas Lorencs", "Vīrs, kurš būtu kļuvis par karali", "Kleopatra", *[[Kundun]]*, "Gladiators" un "Aleksandrs", "Debesu valstība" un "Bābele". Šeit tika filmēta arī televīzijas seriāla "Skrējiens pēc miljona" 10. sezonas  sērija.

## Apskate objekti ārpus Varzāzātas
Pie Varzāzātas|thumb|right
Tuvumā atrodas cietokšņa veida pilsēta Aīt Benhadū. Daudzi tūristi maršruti, kas ved caur Dra ieleju uz Sahāras tuksnesi, sākas no šīs pilsētas. To skaitā, ceļojumi uz Zagūru — orāzi, ko ieskauj palmu plantācijas. Tas ir arī tradicionāls pieturas punkts kamieļu karavānām uz Tombuktu (65 dienu attālumā).

## Ārējās saites

* https://web.archive.org/web/20160314141716/http://ouarzazate-annonces.com/
* Varzāzātā filmētās filmas  IMDb datubāzē
* Varzāzāta "Magic Morocco" lapā
* Varzāzāta
* Varzāzātas tūrisma saits (angliski)
Līgo parks

thumb|Skulptūra Līgo parkā
**Līgo parks** ir brīvdabas akmens skulptūru parks Ropažu novada Stopiņu pagastā. Parks atrodas netālu no Ulbrokas pie autoceļa P5 (Ulbroka—Ogre). Līgo parks ir latviešu nacionālās atmodas simbols.

## Vēsture
Ideja par parku radās 1988. gadā. Galvenie idejas autori bija akmeņkalis Uldis Sterģis, arhitekts Elmārs Orniņš un v/s Ulbroka galvenā ekonomiste Biruta Zvaigznīte. Akmeņkaļi Oskars Neimanis un Roberts Zvagūzis. Pirms parka iekārtošanas šajā vietā notikušas vairākas talkas, kurās lielu atbalstu sniedz vietējie iedzīvotāji. Parkā tika izveidota arī estrāde.

Parks pirmo reizi ielīgots 1988. gada 23. jūnijā, kad uzstādīts arī akmens Ulbrokas—Ogres autoceļa malā pie ieejas parkā. Savukārt 1992. gada vasarā Līgo parkā tika uzstādīti latvju zīmju akmeņi.

## Parks
Parks izvietots dabiski ieaugušā ozolu birzī. Tā sākums ar atsevišķām skulptūrām atrodas pie autoceļa, bet pāri Piķurgas upei atrodas parka otra, plašākā daļa, kurā var nokļūt pār tiltiņu. Parkā atrodas vairākas skulptūras, kurās iegravēti tradicionālie latviešu ornamenti un raksti (ausekļi, saules koki, un ugunskrusti).

Parkā atrodas arī estrāde, kurā notiek novada kultūras pasākumi vasaras sezonā. Mazā uzkalniņā atrodas arī metālkalēja Gunāra Andersona veidotais darbs — vairākus metrus augsts metāla ugunsstabs ar ausekļa ornamentiem, kurā Jāņos tiek iedegta jāņuguns.

## Atsauces
Uldis Sterģis

**Uldis Sterģis** (dzimis  Rīgā) ir latviešu tēlnieks, akmeņkalis.

## Dzīves gājums
1967. gadā absolvējis Rīgas 1. profesionāli tehnisko skolu. No 1969. līdz 1971. gadam apmeklēj LPSR arodbiedrību padomes Kultūras nama tēlnieku studiju. 1970. gadā ar saviem darbiem sāka piedalīties izstādēs. 1977. gadā beidza studijas Latvijas Valsts Mākslas Akadēmijā vakara kursos. No 1971.līdz 1976. un no 1980. līdz 1987. gadam strādāja par LVMA mācību meistaru.
No 1976. līdz 1980. gadam strādāja par Rīgas Mākslas vidusskolas pedagogu. 1988. gadā kopā ar domubiedriem uzsāka veidot Līgo parku Stopiņu pagastā. 

1997. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Stopiņu pagasta padomē no saraksta "Savam pagastam". 2001. gada pašvaldību vēlēšanās no saraksta "Savam pagastam" kandidēja uz deputāta vietu Stopiņu pagasta padomē, bet netika ievēlēts. 2005. gada pašvaldību vēlēšanās no politiskās patriotiskās apvienības "Dzimtene" saraksta kandidēja uz deputāta vietu Stopiņu novada domes vēlēšanās un netika ievēlēts. 2006. gadā kandidēja 9. Saeimas vēlēšanās no Visu Latvijai saraksta, netika ievēlēts.

## Svarīgākie darbi
thumb|Ulda Sterģa veidotā skulptūra Līgo parkā Stopiņu pagastā
* Līgo parka skulptūras (1988-1992);
* piemiņas akmens Jukumam Vācietim pie Piņķu baznīcas Babītes pagastā (1988);
* piemiņas akmeņi nošautajiem ebrejiem Rīgā, Rumbulā (1990) un Liepājā (1993);
* piemiņas zīme "Barikāde" Ulbrokā (1991);
* piemiņas akmens latviešu un igauņu strēlniekiem pie Mazās Juglas Salaspils novadā (1992);
* piemiņas akmens Lāčplēša Kara ordeņa kavalieriem pie Ulbrokas vidusskolas (1996);
* piemiņas akmens "Krievijas impērisma upuriem" Stopiņu pagastā (1998);
* Stopiņu pagasta robežakmens Dreiliņos (2000);
* piemineklis Ernestam Brastiņam "Tautai. Dievam. Tēvijai." (2006).

## Skatīt arī
* Līgo parks
Luiss Alvaress

**Luiss Volters Alvaress** (,  — ) — bija ASV fiziķis. 1968. gada Nobela prēmijas fizikā laureāts "par rezonanses stāvokļu atklāšanu, kas kļuva iespējams, viņam pilnveidojot ūdeņraža pūslīšu kameras izmantošanu un par šo datu apstrādi".

## Dzīves gājums
Dzimis pazīstama ārsta ģimenē. Beidzis Čikāgas Universitāti. Gandrīz visu savu mūžu nostrādājis Kalifornijas Universitātē, Bērkli.

Otrā pasaules kara laikā piedalījies Manhatanas projektā un izstrādāja atombumbas detonatoru. Bija Hirosimas atomborbardēšanas zinātniskais novērotājs uz pavadošās lidmašīnas *The Great Artiste*. Pēc kara Alvaress nodarbojās ar radaru sistēmu pilnveidošanu, kā arī deva ieguldījumu sinhrotronu attīstīšanā.

1965. gadā Alvaress piedāvāja projektu Ēģiptes piramīdu izpētei ar mērķi atklāt tajās kādas noslēptas telpas. Izpētes medode bija kosmiskā starojuma mērīšana ar tajā laikā radiācijas mērījumos izmantotajām dzirksteļu kamerām. Mēriekārtas tika ievietotas telpā otrās lielākās Gizas piramīdas iekšienē, lai pēc dažādos virzienos veiktajiem kosmiskā starojuma mērījumiem varētu konstatēt tukšumus piramīdas struktūrā. 1967. gadā pētījumusus pārtrauca Sešu dienu karš, tomēr vēlāk tie tika atsākti un turpinājās līdz 1969. gadam. Tika izpētīts 19% no piramīdas apjoma, bet slēptas telpas netika atklātas.

1980. gadā kopā ar dēlu, ģeologu Volteru Alvaresu izvirzīja hipotēzi par to, ka zemes virskārtā sastopamā irīdija anomālija liecina par liela asteroīda ietriekšanos Zemē, kas noveda pie dinozauru izmiršanas.

Izvirzījis savu, atšķirīgu hipotēzi par Džona Kenedija nogalināšanas apstākļiem, pamatojoties uz atentāta fotoattēlu un filmēto materiālu izpēti.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Luisa Alvaresa biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā 
* Biography and Bibliographic Resources, from the Office of Scientific and Technical Information, United States Department of Energy
Rasma Grīsle

**Rasma Grīsle** (dzimusi , Valmieras apriņķa Trikātā, mirusi ) bija latviešu valodniece un filoloģe.

## Dzīvesgājums
Filoloģijas fakultātē studējusi baltu filoloģiju un bijusi profesora Jāņa Endzelīna skolniece. Latvijas Universitātē strādājusi no 1947. līdz 1951. gadam, savukārt Rīgas Pedagoģijas Institūtā no 1951. līdz 1958. gadam, mācīdama dažādus valodniecības kursus. Rīgas Pedagoģijas Institūtā viņa beidza aspirantūras studijas un 1958. gadā ieguva filoloģijas zinātņu kandidāta grādu. ZA Valodas un literatūras institūtā viņa strādāja no 1958. līdz 1967. gadam, kur kopš 1962. gada viņa bija vecākā zinātniskā līdzstrādniece. Darbības laikā viņa gatavoja profesora Jāņa Endzelīna darbu izlasi, kā arī piedalījās dialektoloģiskās ekspedīcijās. Saskaņā ar pašas stāstīto, pēc viņas izteiktās prasības izlasē lietot tikai un vienīgi J. Endzelīna izveidoto ortogrāfiju, R. Grīsle no darba veidošanas tika izbalsota un viņas veikumi tika plaģiēti. Pēc tam ar viņas izglītību saistīti darbi viņai tika liegti, tāpēc no 1968. līdz 1971. gadam valodniece strādāja Rīgas 1. slimnīcā un tās poliklīnikā par sanitāri. Šajā laikā viņa rakstīja un publicēja vairākus ar valodniecību saistītus rakstus arī ārpus Latvijas. Savukārt no 1971. līdz 1981. gadam viņa strādāja par latīņu valodas docētāju Rīgas Medicīnas institūtā, un līdz 1999. gadam darbojās no ZA medicīnas terminoloģijas apakškomisijā.

Savā darbības laikā piedalījās starptautiskajās baltu valodas pētnieku konferencēs Viļņā un Rīgā, papildus 1992. gadā Ņujorkā (ASV) un Toronto (Kanādā). No 1992. līdz 1998. gadam valodniece lasījusi LU filoloģijas fakultātē speciālkursu par prof. J. Endzelīnu. Latviešu valodai vai valodniecībai viņa ir veltījusi aptuveni 300 publikācijas.

## Apbalvojumi

1993. gadā R.Grīslei tika piešķirts filoloģijas doktora grāds, 1994. gadā — Spīdolas stipendija, 1996. gadā — Triju zvaigžņu ordenis (IV šķira), savukārt Rīgas Latviešu biedrība un Latvijas Zinātņu akadēmija  piešķīra Rasmai Grīslei Kārļa Mīlenbaha balvu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Baltijas Vēstnesis

**Baltijas Vēstnesis** (vecajā ortogrāfijā: *Baltijas Wehstnesis*) bija politisks, sabiedrisks un literārs Baltijas provinču, vēlāk Latvijas dienas laikraksts latviešu valodā. Šis izdevums bija saistīts ar jaunizveidoto Rīgas latviešu biedrību, tas orientējās uz inteliģenci un saimnieciski aktīvajiem latviešiem. Iznāca 1868.-1906. gadā un 1917.-1920. gadā Rīgā.

"Baltijas Vēstneša" dibinātājs un pirmais redaktors bija Bernhards Dīriķis, tad Aleksandrs Vēbers (1892-1896), Puriņu Klāvs (1890–1905), Frīdrihs Veinbergs (1900–1902). Pēc laikraksta atjaunošanas (1917-1920) redaktori bija Juris Kalniņš, Jānis Akmens un Nikolajs Šiliņš. Laikraksta *Baltijas Vēstnesis* nosaukums reizēm vāciski tulkots kā "Baltischer Bote", angliski kā "Baltlandic reporter".

## Saturs
"Baltijas Vēstnesis" bija viens no vecākajiem un nozīmīgākajiem latviešu pilsoniskajiem preses izdevumiem, kas informēja lasītājus par aktuālajiem politiskajiem notikumiem, arī par neatkarīgas Latvijas valsts proklamēšanu 1918. gada 18. novembrī. Latvijas brīvības cīņu laikā publicēja ziņas par kaujām ar vācu un lielinieku karaspēku, sniedza informāciju par Satversmes sapulces velēšanām un citām aktualitātēm. Laikraksts publicēja arī literārus darbus.

## Atsauces
Augusts Annuss

**Augusts Annuss** ( — ) bija latviešu gleznotājs, viens no ievērojamākajiem latviešu gleznotājiem figurālistiem. Daudzās Latvijas baznīcās ir viņa gleznotas altārgleznas.

## Dzīvesgājums
Augusts Annuss dzimis Liepājā, mācījās Kijivas Ķeizariskajā mākslas skolā, Štiglica tehniskās zīmēšanas skolā (1913—1917) un Sanktpēterburgas Mākslas akadēmijā (1918).

1926. gadā beidza Latvijas Mākslas akadēmijas Figurālās glezniecības meistardarbnīcu Jāņa Tilberga vadībā. Izstādēs piedalījās no 1920. gada. Neatkarīgo mākslinieku vienības (1923—1928) un mākslinieku biedrības "Sadarbs" (1929—1938) biedrs.

1935. gadā ģimenē piedzimis dēls Jānis Annuss, bet 1937. gadā meita Anna Māra Annusa. 1944. gadā, bēgot no Sarkanās armijas, izceļoja uz Vāciju, bet 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV.
2013. gadā pārapbedīts Rīgas Meža kapu Mākslinieku kalniņā.

Brālis — politiķis un finanšu ministrs (1931; 1933—1934) Jānis Annuss (1883—1964).

## Apbalvojumi
* 1931. gadā apbalvots Kultūras fonda prēmiju,
* 1938. gadā apbalvots ar 4. šķiras Atzinības krustu,
* 1940. gadā saņēma prēmiju par izciliem sasniegumiem mākslā.

## Ārējās saites

* Annuss Augusts
* Vēstīt par latviešu tautas esību
Smagais roks

**Smagais roks** jeb **hārdroks** ir viens no noturīgākajiem rokmūzikas virzieniem. Muzikālā ziņā visām hārdroka grupām ir raksturīga griezīga, pastiprināta skaņa, skaļa elektroģitāru spēle, kuru skanējums bieži vien tiek deformēts. Arī vokālistu balsīm raksturīgs metālisks, kliedzošs tembrs. Par hārdroku šaurākajā nozīmē sauc rokmūzikas virzienu, kādu 20.gs. 70.g. spēlēja *[[Led Zeppelin]]*, *[[Ēriks Bardons]]*, *[[Deep Purple]]* un AC/DC. Vēlāk izpildījumā arvien vairāk dominēja izmainītas elektroģitāras skaņas un bungu ritmi. Mainījās arī dziesmu tematika - tumsa, mistika, nāve u.tml. Šāda veida rokmūziku sāka dēvēt par *metālisko roku* jeb smago metālu. Metālisko roku spēlēja daudzas grupas, no kurām ilgstošu slavu ieguva britu *[[Black Sabbath]]* un amerikāņu *[[Metallica]]*.

## Ārējās saites
Ričards Rortijs

**Ričards Makejs Rortijs** (;  — ) bija amerikāņu filozofs, kura ieguldījums "jaunā pragmatismā" pieder pie visvairāk apspriestā un pretrunīgi vērtētā XX gadsimta beigās un XXI gadsimta sākumā.

Dzimis Ņujorkā. Māte bija teologa un sociālā gospeļa (*Social Gospel*) teorētiķa, teologa Valtera Raišenbuša (*Walter Rauschenbusch*) meita. Mācījies filozofiju Čikāgas Universitātē un Jeila Universitātē, kur, iegūstot doktora grādu, sāka strādāt. Jeila Universitātē 1979. gadā tapa darbs *[[Philosophy and the Mirror of Nature]]*.

1982. gadā Rortijs, uzskatot, ka vīlies filozofijas fakultātes ierobežotībā, kļuva par sociālo zinātņu profesoru Virdžīnijas Universitātē. 1998. gadā Rortijs kļuva par salīdzinošās literatūras pasniedzēju Stenforda Universitātē.

## Nepilna bibliogrāfija
* *[[Philosophy and the Mirror of Nature]]*, Princeton: Princeton University Press, 1979
* *Consequences of Pragmatism*, Minneapolis: University of Minnesota Press, 1982
* *[[Contingency, Irony, and Solidarity]], Cambridge: Cambridge University Press, 1989
: Tulkota latviski — *Nejaušība, ironija un solidaritāte*, Pētergailis, 1999
* *Objectivity, Relativism and Truth: Philosophical Papers I*, Cambridge: Cambridge University Press, 1991
* *Essays on Heidegger and Others: Philosophical Papers II*, Cambridge: Cambridge University Press, 1991
* *Achieving Our Country: Leftist Thought in Twentieth Century America*, Cambridge, MA: Harvard University Press, 1998
* *Truth and Progress: Philosophical Papers III*, Cambridge: Cambridge University Press, 1998
* *Philosophy and Social Hope*, New York: Penguin, 2000
* *Against Bosses, Against Oligarchies: A Conversation with Richard Rorty*, Chicago: Prickly Paradigm Press, 2002
* *Philosophy as Cultural Politics: Philosophical Papers IV'', Cambridge: Cambridge University Press, 2007

## Ārējās saites

* Rortijs par Heidegera nacismu
Apvienotā Latvijas nacionālsociālistiskā partija

**Apvienotā Latvijas nacionālsociālistiskā partija** bija galēji labēja, nacionālsociālistiska politiska partija, kas tiecās atdarināt Ādolfa Hitlera vadīto Nacionālsociālistisko vācu strādnieku partiju.

Partija dibināta 1932. gadā un Latvijas Republikas Iekšlietu ministrija to reģistrēja tā paša gada 14. jūlijā. Partijas priekšsēdētājs no dibināšanas brīža, līdz tās likvidēšanai bija Jānis Štelmahers. Likvidēta 1935. gada 6. maijā.

## Atsauces
Merķelis

**Merķelis** ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārdu:

* Ernests Merķelis (*Ernst Merkel*; 1810—1863) — vācbaltiešu ārsts;
* Garlībs Merķelis (*Garlieb Merkel*; 1769—1850) — vācbaltiešu rakstnieks un publicists.

## Skatīt arī
* *[[Merkel]]*
Freda Kalēja

**Freda Kalēja** (dzimusi ) ir Latvijas operdziedātāja (soprāns). Latvijas Nacionālās Operas soliste (1984—1998).

1977. gadā iestājās Nikolaja Rimska-Korsakova Ļeņingradas Valsts konservatorijas vokālajā nodaļā (sagatavošanas kursos) pie profesores N. Servales.

No 1979. līdz 1984. gadam mācījās Latvijā, Jāzepa Vītola valsts konservatorijā, docenta G. Antipova vokālajā klasē.

No 1984. gada soliste Latvijas Nacionālajā operā, uzstājas koncertos un izrādēs Lietuvā, Krievijā, Igaunijā, Zviedrijā, Spānijā, Čehoslovākijā, Bulgārijā, ASV u.c

*Bel Canto* institūta dibinātāja un direktore Džeina Bekena Klavitere pēc Fredas Kalējas uzstāšanās ASV 1990. gadā, atzina: "Fredai Kalējai ir talants pasaules mēroga karjerai. Es dzirdēju, kā viņa dzied un uz mani ļoti lielu iespaidu atstāja ne tikai viņas balss, bet arī viņas skatuviskā izteiksmība un satura atklāsmes spējas."

## Lomas
* Tatjana — “Jevgeņijs Oņegins”, P. Čaikovskis
* Liza — “Pīķa dāma”, P. Čaikovskis
* Kņaziene — “Velns un Kača”, A. Dvoržāks
* Adriāna Lekuvrēr — “Adriāna Lekuvrēra”, F. Čilea
* Spīdola — “Uguns un nakts”, J. Mediņš
* Margarita — "Mefistofelis", A. Boito 
*Turandota — “Turandota”, D. Pučīni
* Elizabete — “Dons Karloss”, Dž. Verdi
* Santuca — “Zemnieka gods”, P. Maskanji
* Leonora — “Trubadūrs”, Dž. Verdi
* Norma — “Norma”, V. Bellīni

## Atsauces

## Ārējās saites
Ieraksti "Latvijas Radio 3 — Klasika" arhīvā:
* raidījumā "Opermūzika — Freda Kalēja Rietumeiropas komponistu operās." (07.01.2008.)
* raidījumā "Opermūzika — marta jubilāri Inese Galante, Ilona Rasa, Normunds Dreģis, Regīna Frīnberga, Viesturs Gailis un Freda Kalēja." (05.03.2007.)
Pepi II

right|thumb|Pepi II figūriņas galva

**Pepi II** (dzimis 2284. p.m.ē., miris 2184. p.m.ē.) bija Senās Ēģiptes sestās dinastijas piektais faraons. Tronī kāpa sešu gadu vecumā 2278. gadā p.m.ē un valdīja aptuveni 94 gadus, līdz savai nāves dienai. No visiem Senās Ēģiptes faraoniem Pepi II valdīja visilgāk.

## Ārējās saites
Džeimss Franks

**Džeimss Franks** (*James Franck*, dzimis , miris ) bija ebreju izcelsmes Vācijas un ASV fiziķis. 1925. gada Nobela prēmijas fizikā laureāts par Franka-Herca eksperimenta veikšanu, kas pierādīja Nilsa Bora atoma modeļa pareizību.

Studējis fiziku Berlīnes Universitātē. Pirmā pasaules kara laikā ieguvis Dzelzs Krustu. No 1920. gada Džeimss Franks strādāja Getingenes Universitātē, kur kopā ar Maksu Bornu veica pētījumus kvantu fizikā.

thumb|left|James Franck, Chicago 1952
Pēc 1933. gada, kad varu Vācijā ieguva nacisti, Franks devās uz ASV, kur strādāja Džonsa Hopkinsa Universitātē, bet vēlāk — Čikāgas Universitātē. Piedalījās Manhatanas projektā. Vadīja komisiju, kas 1945. gada 11. jūnijā publicēja t. s. Franka ziņojumu (*Franck Report*), kurā tika rekomendēts neizmantot atombumbu izbrukumam Japānai.

Otrā pasaules kara laikā Franka Nobela prēmijas medaļa bija palikusi Dānijā, tāpēc, lai tā nenokļūtu nacistu rokās, ungāru ķīmiķis Ģerģs Heveši izšķīdināja Franka (un arī Maksa fon Laues) medaļu karaļūdenī, bet trauku nolika plauktā Nilsa Bora institūtā. Pēc kara zelts no trauka tika atkal izdalīts, un no tā Nobela prēmijas komiteja izgatavoja jaunu medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Džeimsa Franka biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā
Franks

**Franks** var būt:

* franks, ģermāņu cilšu grupas franku pārstāvis
* franks, naudas vienība franciski runājošās valstīs
* uzvārds (siev. dz. **Franka**):
** Anna Franka (*Anne Frank*, 1929—1945), ebreju izcelsmes nīderlandiete, kura kļuva pazīstama kā "Annas Frankas dienasgrāmatas" autore
** Džeimss Franks (*James Franck*, 1882—1964), ebreju izcelsmes vācu/ASV fiziķis, Nobela prēmijas laureāts fizikā (1925)
** Hanss Franks (*Hans Michael Frank*, 1900—1946), nacistiskās Vācijas Ģenerālgubernatūras vadītājs
** Hercs Franks (*Herz Frank*, 1926—2013), Latvijas un Izraēlas kinorežisors
** Iļja Franks (*Илья Франк*, 1908—1990), krievu fiziķis, Nobela prēmijas laureāts fizikā (1958)
** Kārlis Hermanis Franks (*Karl Hermann Frank*, 1898—1946), nacistiskās Vācijas Bohēmijas lietu ministrs
** Sezārs Franks (*César Franck*, 1822—1890), beļģu izcelsmes franču komponists
** Tomass Franks (*Thomas Frank*, dzimis 1973. gadā), dāņu futbola treneris
* populārs vīriešu priekšvārds (reizēm atveidots latviski arī kā **Frenks**):
** Frenks Bērnets (*Sir Frank Burnet*, 1899—1985), austrāliešu virusologs, Nobela prēmijas laureāts fizioloģijā un medicīnā (1960)
** Frenks Herberts (*Frank Herbert*, 1920—1986), amerikāņu rakstnieks
** Franks Kelogs (*Frank Kellogg*, 1856—1937), amerikāņu jurists, valstsvīrs, politiķis, Nobela miera prēmijas laureāts (1929)
** Franks Ķersdorfs (*Franke Kerskorff*), Livonijas ordeņa mestrs
** Franks Lagorss (*Franck Lagorce*, dzimis 1968. gadā), franču F1 pilots
** Frenks Lampards (*Frank Lampard*, dzimis 1978. gadā), angļu futbolists
** Franks Montaņī (*Franck Montagny*, dzimis 1978. gadā), franču F1 pilots
** Franks Reikārds (*Franklin Rijkaard*, dzimis 1962. gadā), nīderlandiešu futbolists, treneris
** Frenks Sinatra (*Frank Sinatra*, 1915—1998), amerikāņu dziedātājs un aktieris
** Franks Ulrihs (*Frank Ullrich*, dzimis 1958. gadā), vācu biatlonists, treneris
** Frenks Viljamss (*Frank Williams*, dzimis 1942—2021), angļu F1 komandas *Williams* dibinātājs un vadītājs
** Franks Vilčeks (*Frank Wilczek*, dzimis 1951. gadā), amerikāņu fiziķis, Nobela prēmijas laureāts fizikā (2004)
** Frenks Zapa (*Frank Zappa*, 1940—1993), amerikāņu mūziķis

## Skatīt arī
* Frenks
* Francis
* Franko
Alvaress

**Alvaress** (; no personvārda Alvaro (*Álvaro*); sieviešu dzimtē Alvaresa) ir spāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Edsons Alvaress (*Edson Álvarez*; 1997) — Meksikas futbolists;
* Hulians Alvaress (*Julián Álvarez*; 2000) — Argentīnas futbolists;
* Jerajs Alvaress (*Yeray Álvarez*; 1995) — Spānijas futbolists;
* Koldo Alvaress (*Koldo Álvarez*; 1970) — Andoras futbolists un treneris;
* Luiss Alvaress (*Luis Alvarez*; 1911—1988) — spāniski runājošās minoritātes amerikāņu fiziķis;
* Rikijs Alvaress (*Ricky Álvarez*; 1988) — argentīniešu futbolists.
Fricis Rokpelnis

**Fricis Rokpelnis** (dzimis , Grobiņas pagasts, miris , Jūrmala) bija latviešu dzejnieks, rakstnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1909. gadā Grobiņas pagasta "Alkšņos" (tagad Medzes pagasts) zemnieku ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā ģimene devās bēgļu gaitās, dzīvoja Pleskavas apkaimē (1915–1919). Pēc atgriešanās dzimtenē mācījās Grobiņas pamatskolā un Liepājas ģimnāzijā. Uzsāka studijas Latvijas Universitātes Matemātikas un dabaszinātņu fakultātē (1931–1933), līdztekus strādāja par pārdevēju Latvijas Skolotāju savienības grāmatu veikalā un publicējās žurnālā "Domas", laikrakstos "Sociāldemokrāts", "Dienas Lapa" un "Darba Dzīve". Pēc Raiņa nāves organizēja Raiņa muzeju Durbes pilī (1929–1933) un piedalījās Literatūras muzeja veidošanā, nelegāli darbojies pagrīdes izdevumos "Fronte" un "Vienotā Fronte", iestājies Latviešu revolucionāro rakstnieku, žurnālistu un mākslinieku savienībā.

Pēc Latvijas okupācijas Otrā pasaules kara laikā 1940. gadā F. Rokpelnis cieši sadarbojās ar komunistisko režīmu, kļūstot par vienu no redzamākajiem kolaboracionistiem. Bija Jaunatnes teātra literārās daļas un Rīgas kinohronikas studijas vadītājs (1940–1941).
1941. gadā devās bēgļu gaitās uz Ivanovu Krievijā, 1942. gadā kopā ar Jūliju Vanagu sarakstīja libretu operai "Rūta", vēlāk piedalījās Latvijas PSR himnas teksta rakstīšanā. Bija Latvijas Padomju rakstnieku savienības valdes sekretārs (1944), Latvijas PSR Ministru Padomes Mākslas lietu pārvaldes priekšnieks (1944–1952) un Latvijas PSR Kinematogrāfistu savienības valdes sekretārs (1962–1965).
No 1947. gada Rokpelnis bija PSKP biedrs, PSRS Augstākās Padomes 2. un 3. sasaukuma deputāts (1946, 1950) un LPSR Augstākās Padomes deputāts (1950-1954). Dzejnieka Jāņa Rokpeļņa tēvs.

## Literārais darbs
Nozīmīgākie darbi:
* dzejoļu krājums "Auž māsa zvaigzni karogā" (1950)
* izlase "Rudzu maize" (1959)
* luga "Gaisma" (1945)
* luga "Raiņa jaunība" (1948)
* kinoscenārijs filmai "Rainis" (1949)
* kinoscenārijs filmai "Atbalss" (1959)

Sarakstījis libretus arī padomju politiskās propagandas operām "Uz jauno krastu" (1954) un "Audriņi" (1963).