open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stambulas "Fenerbahçe"

**Stambulas "Fenerbahçe"** ( — Fenerbahčes sporta klubs) ir viens no spēcīgākajiem Turcijas sporta klubiem, kura bāzes vieta ir Kadikējas rajons Stambulā. Klubs dibināts 1907. gadā un visvairāk pazīstams ar futbola komandu, kas spēlē Turcijas Superlīgā. *Fenerbahçe* futbolisti ir 19 reizes kļuvuši par valsts čempioniem, kā arī sešas reizes izcīnījuši Turcijas kausu. Mājas spēles aizvada Šikri Saradžoglu stadionā, kura ietilpība ir 47&nbsp;834 vietas.

Klubā ietilpst arī vīriešu un sieviešu basketbola, volejbola un citu sporta veidu sekcijas.

## Sasniegumi
### Vietējie turnīri
* **[[Turcijas futbola Superlīga|Turcijas Superlīga]]**
** Čempioni (19): 1959, 1960–61, 1963–64, 1964–65, 1967–68, 1969–70, 1973–74, 1974–75, 1977–78, 1982–83, 1984–85, 1988–89, 1995–96, 2000–01, 2003–04, 2004–05, 2006–07, 2010–11, 2013–14 
** Vicečempioni (23): 1959–60, 1961–62, 1966–67, 1970–71, 1972–73, 1975–76, 1976–77, 1979–80, 1983–84, 1989–90, 1991–92, 1993–94, 1997–98, 2001–02, 2005–06, 2007–08, 2009–10, 2011–12, 2012–13, 2014–15, 2015–16, 2017–18, 2022–23, 2023–24
* **Turcijas kauss**
** Kausa ieguvēji (6): 1967–68, 1973–74, 1978–79, 1982–83, 2011–12, 2012–13 
** Finālisti (11): 1962–63, 1964–65, 1988–89, 1995–96, 2000–01, 2004–05, 2005–06, 2008–09, 2009–10, 2015–16, 2017–18
* **Turcijas superkauss / Prezidenta kausa izcīņa**
** Kausa ieguvēji (9): 1968, 1973, 1975, 1984, 1985, 1990, 2007, 2009, 2014
** Finālisti (9): 1970, 1974, 1978, 1979, 1983, 1989, 1996, 2012; 2013

### Starptautiskie turnīri
* **[[UEFA Čempionu līga]]**
** Ceturtdaļfinālisti (1): 2007–08
* **[[UEFA Eiropas līga]]**
** Pusfinālisti (1): 2012–13
* **[[UEFA Kausu ieguvēju kauss]]**
** Ceturtdaļfinālisti (1): 1963–64
* **Balkānu kauss** 
** Uzvarētāji (1): 1966–67 
### Bijušie turnīri
* **Turcijas amatieru futbola čempionāts** 
** Čempioni (3): 1933, 1935, 1944 
** Vicečempioni (2): 1940, 1947 
* **Turcijas Nacionālā līga** (1936—1950) 
** Čempioni (6): 1936–37, 1939–40, 1942–43, 1944–45, 1945–46, 1949–50 
** Vicečempioni (2): 1943–44, 1946–47
* **Turcijas Ministru prezidenta kauss** (1944—1998)
** Kausa ieguvēji (8): 1944–45, 1945–46, 1949–50, 1972–73, 1979–80, 1988–89, 1992–93, 1997–98 
** Finālisti (7): 1943–44, 1970–71, 1975–76, 1976–77, 1991–92, 1993–94, 1994–95 
* ** TSYD kauss**
** Kausa ieguvēji (12): 1969–70, 1973–74, 1975–76, 1976–77, 1978–79, 1979–80, 1980–81, 1982–83, 1985–86, 1986–87, 1994–95, 1995–96 
* ** Ataturka kauss** 
** Kausa ieguvēji (2): 1963–64, 1998 
* ** Stambulas futbola līga** (1904—1959)
** Čempioni (15): 1911–12, 1913–14, 1920–21, 1922–23, 1929–30, 1932–33, 1934–35, 1935–36, 1936–37, 1943–44, 1946–47, 1947–48, 1952–53, 1956–57, 1958–59 
** Vicečempioni (18): 1915–16, 1917–18, 1921–22, 1925–26, 1926–27, 1928–29, 1930–31, 1933–34, 1937–38, 1938–39, 1939–40, 1940–41, 1942–43, 1944–45, 1945–46, 1949–50, 1955–56, 1957–58 
* ***İstanbul Şildi*** (1930—1939)
** Uzvarētāji (4): 1930, 1934, 1938, 1939 
* **Stambulas kauss** (1942—1947)
** Kausa ieguvēji (1): 1945 
* **''Spor-Toto'' kauss** 
** Kausa ieguvēji (1): 1967

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kluba oficiālā vietne
Fosfīns

**Fosfīns** (PH3) ir bezkrāsaina, indīga gāze. Tas ir amonjaka analogs — fosfora un ūdeņraža binārais savienojums. Tīrs fosfīns ir bez smakas, bet parasti tas satur piemaisījumus (alkilatvasinājumus un difosfīnu P2H4), kas ož pēc ķiplokiem. Ir iespējami arī aizvietotie fosfīni, kur viens vai vairāki ūdeņraža atomi ir aizvietoti ar organiskajiem radikāļiem, tie ir analogi amīniem. Fosfīns, kas satur difosfīnu, gaisā uzliesmo.

## Iegūšana
Fosfīnu var iegūt, fosfīdiem reaģējot ar ūdeni vai skābēm.

: Me3P + 3H2O → 3MeOH + PH3
Fosfīns veidojas kā piemaisījums acetilēnam, kuru iegūst no kalcija karbīda. Fosfīnu var iegūt arī tiešā reakcijā starp nātrija hidroksīdu un balto fosforu, kā blakusprodukti veidojas nātrija hidrogēnfosfīts un nātrija fosfīts.
Ungārijas hokeja izlase

**Ungārijas hokeja izlase** ir komanda, kas pārstāv Ungāriju starptautiskajās hokeja spēlēs. Ungārijas izlases augstākas sasniegums Pasaules čempionātos ir 1937. gadā izcīnītā piektā vieta. Trīs reizes izlase piedalījās olimpisko spēļu turnīros. 2009. gada Pasaules čempionātā Ungārija pēc 70 gadu pārtraukuma piedalījās 1.A divīzijas turnīrā. 1.A divīzijā komanda spēlēja arī 2016, 2023 un 2025. gadā.

Šobrīd tā atrodas 16. vietā Starptautiskās hokeja federācijas rangā un spēlēs 2026. gada Pasaules čempionāta elites divīzijā.

## Rezultāti nozīmīgākajos turnīros
### Olimpiskās spēles
[right|thumb|Ungārijas izlase [2006. gadā spēlē pret Poliju]]
* 1920 - *Nepiedalījās*
* 1924 - *Nepiedalījās*
* 1928 - 11. vieta
* 1932 - *Nepiedalījās*
* 1936 - 7. vieta (dalīta)
* 1948 - *Nepiedalījās*
* 1952 - *Nepiedalījās*
* 1956 - *Nepiedalījās*
* 1960 - *Nepiedalījās*
* 1964 - 16. vieta
* 1968 - *Nepiedalījās*

### Pasaules čempionāts
:*Saraksts iekļauj izlases rezultātus tikai 21. gadsimtā*
* 2000 - 25. vieta (C divīzija)
* 2001 - 23. vieta (1. divīzija)
* 2002 - 20. vieta (1. divīzija)
* 2003 - 21. vieta (1. divīzija)
* 2004 - 24. vieta (1. divīzija)
* 2005 - 21. vieta (1. divīzija)
* 2006 - 23. vieta (1. divīzija)
* 2007 - 19. vieta (1. divīzija)
* 2008 - 18. vieta (1. divīzija)
* 2009 - 16. vieta
* 2010 - 20. vieta (1. divīzija)
* 2011 - 19. vieta (1. divīzija)
* 2012 - 19. vieta (1. divīzija, A grupa)
* 2013 - 19. vieta (1. divīzija, A grupa)
* 2014 - 21. vieta (1. divīzija, A grupa)
* 2015 - 18. vieta (1. divīzija, A grupa)
* 2016 - 15. vieta
* 2017 - 21. vieta (1. divīzija, A grupa)
* 2018 - 20. vieta (1. divīzija, A grupa)
* 2019 - 21. vieta (1. divīzija, A grupa)
* 2022 - 18. vieta (1. divīzija, A grupa)
* 2023 - 15. vieta
* 2024 - 17. vieta (1. divīzija, A grupa)
* 2025 - 14. vieta

## Atsauces

## Ārējās saites
*Oficiālā mājaslapa
SC Energija

**SC Energija** ir Lietuvas hokeja komanda, kuras bāze atrodas Elektrēnos, Lietuvā. Pašlaik spēlē Latvijas čempionātā. Tā ir Lietuvas spēcīgākā hokeja komanda, 24 reizes izcīnījusi Lietuvas čempiones titulu.

Ilgstoši komanda ir spēlējusi arī starptautiskos un citu valstu turnīros. No 2003. līdz 2012. komanda spēlēja Latvijas čempionātā, savukārt no 2013. līdz 2018. gadam arī Baltkrievijas 1. līgā. Iepriekš komandanda no 1995. līdz 1999. gadam, kā arī 2000.—01. gada sezonā spēlēja Austrumeiropas hokeja līgā, savukārt no 2001. līdz 2003. gadam arī šīs līgas B divīzijā.

## Tituli
### Latvijas hokeja līga

### Lietuvas čempionāts

* 1992 - **1. vieta**
* 1993 - **1. vieta**
* 1994 - **1. vieta**
* 1995 - **1. vieta**
* 1996 - **1. vieta**
* 1997 - **1. vieta**
* 1998 - **1. vieta**
* 1999 - **1. vieta**
* 2000 - 2. vieta
* 2001 - **1. vieta**
* 2002 - 2. vieta
* 2003 - **1. vieta**
* 2004 - **1. vieta**
* 2005 - **1. vieta**
* 2006 - **1. vieta**
* 2007 - **1. vieta**
* 2008 - **1. vieta**
* 2009 - **1. vieta**
* 2010 - **1. vieta**
* 2011 - **1. vieta**
* 2012 - **1. vieta**
* 2013 - **1. vieta**
* 2014-15 - *nespēlēja*
* 2016 - **1. vieta**
* 2017 - **1. vieta**
* 2018 - **1. vieta**
* 2019 - **1. vieta**
* 2020 - *nespēlēja*
* 2021 - 3. vieta
* 2022 - 2. vieta

### Austrumeiropas hokeja līga
* 1996 - 7. vieta
* 1997 - 9. vieta
* 1998 - 9. vieta
* 1999 - 10. vieta
* 2000 - *nespēlēja*
* 2001 - 9. vieta
* 2002 - 5. vieta B divīzijā
* 2003 - 2. vieta B divīzijā
Hrisopije Devedze

**Hrisopije Devedze** (, izrunā: , dzimusi 1976. gada 2. janvārī) ir bijusī grieķu vieglatlēte, kas piedalījās trīssoļlēkšanas un tāllēkšanas disciplīnās. Ar jaunu personīgo rekordu (15,32 m) viņa izcīnīja sudraba medaļu 2004. gada olimpiskajās spēlēs, kas viņai bija īpašas, jo tās notika viņas dzimtenē - Grieķijā. Ar 15,05 metrus tālu lēcienu viņa kļuva arī par sudraba medaļas ieguvēju 2006. gada Eiropas čempionātā.

2007. gada Pasaules čempionātā viņa sākotnēji izcīnīja bronzas medaļu trīssoļlēkšanā, piekāpjoties vienīgi Jargelisai Saviņjē un Tatjanai Ļebedevai, kā arī ieguva bronzu 2008. gada olimpiskajās spēlēs. Vēlāk 2016. gadā, veicot atkārtotas dopinga analīžu pārbaudes, tika konstatēta stanozolola klātbūtne, un viņas rezultāti tika anulēti, atņemot 2007. gada Pasaules čempionāta un 2008. gada olimpisko spēļu medaļas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Trilobīti

**Trilobīti** (*Trilobita*) ir izmiruša posmkāju apakštipa **Trilobītveidīgie** (*Trilobitomorpha*) vienīgā klase, kas pazīstami no paleozoja ēras nogulumiem. Tie uzplaukumu sasniedza silūra periodā, bet sastopami jau no kembrija perioda.

## Morfoloģija
thumb|left|150px
Kā redzams no nosaukuma «trilobīti» (tas nozīmē «trīsdaivu»), ķermeņa dorsalā puse (mugurpuse) tiem gareniski iedalās vidējā — izliektajā daļā (*rhachis*) un plakanākās sānu daļas pleirās. Šķērsām ķermenis iedalās trīs secīgos nodalījumos (skatīt attēlu). Tas sastāv no pusmēnesveida galvas vairoga (*cephalon*), krūškurvja, un vēdera,
kam ir dažāds skaits cits ar citu saaugušu segmentu. Vēdera segmenti ir savstarpēji kustīgi, un tādēļ trilobīts spēj saritināties kamolā.
Visiem krūšu un vēdera posmiem ir divzarainas pāra ekstremitātes. Horizontāli saplacinātā ķermeņa apakšējā siena sastāv no mīksta hitīna, augšējā — no cieta. Galvas nodalījums sastāv no akrona, t. i., no priekšējā, posmaino tārpu prostomijam atbilstoša nodalījuma, uz kura atrodas acis un pirmais taustekļu pāris, un no četriem pāriem ekstremitāšu, kas atrodas aiz taustekļiem un mutes segmentiem. Galvas katrā pusē ir pa saliktai acij, varēja būt arī vienkāršas acis.

## Attīstība
Trilobīti attīstījās ar pārvēršanos, t. i., postembrionālā attīstība ar kāpuru fāzēm. Pirmajai kāpuru stadijai — protaspis, bija pilnīgs galvas vairogs, tieši no pakaļpuses tam piekļāvās anālais segments — pirmais pigīdija aizmetnis. Tālākajā kāpura attīstībā parādās segmenti starp galvas vairogu un pigīdija aizmetni, segmentu skaits pakāpeniski pieaug; šādu attīstību, kurā palielinās segmentu skaits, sauc par anamorfozi.

## Klasifikācija
thumb|''Dicranurus hamatus elegantus''
Trilobīti dzīvoja no kembrija līdz perma periodam. Trilobītveidīgo apakšklasē (*Trilobitomorpha*) ir tikai viena klase — trilobīti (*Trilobita*) ar vairāk nekā 150 dzimtām un virs 15 000 sugām. Kārtu skaits dažādiem autoriem ir atšķirīgs (8—10 kārtas). Latvijā trilobīti ir sastopami kembrija, ordovika un silūra nogulumos. Trilobītiem ir ļoti liela nozīme posmkāju filoģenēzes izpratnē.

**Apakštips** †
* klase †
** kārta †
** kārta †
** kārta †
** kārta †
** kārta †
** kārta †
** kārta †
** kārta †
** kārta †
** kārta †
(†) — izmirušu organismu grupa.
Atvērtais pirmkods

**Atvērtais pirmkods** jeb **atvērtā pirmkoda **prece () ir prece, kuras pirmkods ir brīvi pieejams apskatei, lietošanai un rediģēšanai visiem patērētājiem, kur atsevišķos gadījumos par preces izplatīšanu izplatītājiem tiek prasīta autoratlīdzība. Apzīmējums pirmkods pārnestā nozīmē lietojams arī kā vārds recepte. Jēdziena regulārāka pielietošana praksē ir uzskatāma '90. gadu sākumā, kad jēdziens tiek saistīts ar preču ražošanas patērētājiem, galvenokārt informatīvo tehnoloģiju nozarēm. 
Atvērtā pirmkoda preces viena no svarīgākajām īpašībām ir spēja ģenerēt kreativitāti pašos lietotājos, ļaujot tiem radīt apstākļus, kādi ir nepieciešami konkrēto vajadzību apmierināšanai. Tas ir iespējams kā mikro līmenī, strādājot atsevišķiem indivīdiem, tā arī makro līmenī, atsevišķiem indivīdiem kooperējoties grupās, izstrādājot sabiedriskā labuma () preces. 
Atvērtā pirmkoda prece var būt gan pilnībā pieejama lietotājam, gan daļēji autorizēta prece, kur kāda daļa no preces izgatavošanas procesiem ir autorizēta un nedrīkst tikt mainīta vai reproducēta citos līdzīgos produktos. Šādos gadījumos tiek izmantots autortiesību nodrošinājums vai dažādas patenta likumu iespējas, vai citi juridiski nodrošinājumi.

## Raksturojums
Atvērtā koda princips mūsdienās tiek izmantots ne tikai programmatūras izstrādē. Piemēram, Vikipēdija ir atvērta satura enciklopēdija, kuras materiālus ikviens var labot, lasīt un brīvi kopēt saskaņā ar GFDL brīvās dokumentācijas licenci.

Pasaulē ir plaši pazīstami un pielietoti tādi atvērtā koda risinājumi kā Apache, PHP, MySQL, GNU/Linux, LibreOffice, BSD un citi. Piemēram, vairākas valstis atvērtā pirmkoda risinājumus pieņem kā pamatu valsts neatkarībai un iespējai brīvi attīstīt IT risinājumus.

## Priekšrocības un trūkumi
Atvērtā pirmkoda produkta priekšrocības: 
* Produkts parasti ir bez maksas. 
* Iespēja produktu modificēt pēc lietotāja vajadzībām.
* Pilnībā pieejams un analizējams pirmkods, kas ļauj pārliecināties par produkta autentiskumu.
* Produktam ir liela patērētāju auditorija, kas nepārtraukti rada idejas, kā produktu uzlabot, kā arī atrast kļūdainās produkta īpašības. 
* Atvērtā pirmkoda produkts sniedz iespēju prognozēt tā attīstību un pieprasījumu.

Atvērtā pirmkoda produkta trūkumi:
* Maza konkurētspēja ar komercuzņēmumiem.
* Ietilpīgs laika posms, lai aprastu ar produktu, jo nav konkrētu speciālistu, kas apmācītu patērētāju.
* Nav atbildību uzturošu juridisku līgumu par produkta kvalitātes trūkumiem. Nav atbildīgo personu, kas garantē produkta kvalitāti.

## Atsauces

## Skatīt arī
* Atvērtā un slēgtā koda salīdzinājums

## Ārējās saites
* LAKA - Latvijas atvērtā koda asociācija
* LATA - Latvijas atvērto tehnoloģiju asociācija
* Brīvās programmas
Lapmežciema pagasts

**Lapmežciema pagasts** ir viena no Tukuma novada teritoriālajām vienībām Rīgas līča piekrastē. Robežojas ar Jūrmalas pilsētu (Ķemeriem un Jaunķemeriem) un sava novada Smārdes un Engures pagastiem. Pagasta centrs ir Lapmežciemā. Lielāko daļu pagasta teritorijas aizņem Ķemeru nacionālais parks.

## Daba
thumb|250px|Lapmežciema pludmale saulrietā
[thumb|250px|Sēra dīķi [Raganu purvs|Raganu purvā pie Ķemeriem]]
### Hidrogrāfija
#### Upes
Medupīte, Siliņupe, Slocene, Starpiņupīte.

#### Ezeri
Aklais ezers, Akmeņradziņu ezers, Dūņieris, Kaņieris, Kugrainis, Putnezers.

## Vēsture
1783. gadā tagadējo Lapmežciema pagasta teritoriju atdalīja no Kurzemes un Zemgales hercogistes un pievienoja Rīgas guberņai. 
Līdz 1945. gadam tā ietilpa Slokas pagastā, līdz 1949. gadam – Salas pagastā. 1945. gadā Salas pagastā izveidoja Lapmežciema un Salas ciemus. 1962. gadā **Lapmežciema ciemam** pievienoja daļu Salas ciema. 1990. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu. 2006. gadā pagasts reformējās par **Lapmežciema novadu**. 2009. gadā Lapmežciema novads tika iekļauts Engures novadā un atkal kļuva par pagastu, bet kopš 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas Lapmežciema pagasts ir iekļauts Tukuma novadā.

### Pieminekļi
#### Valsts nozīmes
* Kaņiera pilskalns
* Siliņupes apmetne

#### Vietējas nozīmes
* Somu jēgeru kauju vieta
* Lapmežciema sedums ar 5 tīklu būdām
* Paugu viduslaiku kapsēta

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

### Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas pagasta teritorijā ir Antiņciems, Lapmežciems, Ragaciems, Bigauņciems un Čaukciems.

### Ievērojamas personības
* Imants Ziedonis (1933—2013) — dzejnieks un publicists.

## Saimniecība
### Transports

## Izglītība un kultūra

## Atsauces

## Ārējās saites

* Kaņiera pilskalns
Patria (studentu korporācija)

alt=Studentu korporācijas "Patria" krāsu vairodziņš un cirķelis.|thumb|360x360px|Studentu korporācijas "Patria" krāsu vairodziņš un cirķelis.
**Patria** ir latviešu studentu korporācija. Patrias krāsas ir gaiši oranžs-zaļš-zelts, simbolizējot devīzi - Par draudzību un darbu, par Tēvijas brīvi.

## Vēsture
Organizācijas sākumi ir meklējami Rīgas Latviešu Studentu Savienībā, kas 1908. gadā dibināta pie Rīgas Politehniskā institūta, kā savā ziņā pretstats korporācijām, ko tajos gados uzskatīja par vāciski noskaņotām. 
Pēc Pirmā pasaules kara un neatkarības cīņām praksē pierādās savādāk - un organizācija savā būtībā arī sāk pieskaņoties korporāciju principiem. 
1923. gadā Rīgas Latviešu Studentu Savienība maina nosaukumu uz "Studentu biedrība Patria", un 1926. gada 20. septembra pilnsapulcē nolemj pārveidoties par studentu korporāciju. 
1940. gada 13. jūlijā Padomju okupācijas vara slēdz korporācijas un filistru biedrības un to īpašumus nacionalizē. Vēlākajā vācu okupācijas laikā korporācija neatjaunojas, bet tās biedri agrāk dibinātās krājaizdevu sabiedrības "Kasīte" aizsegā tomēr pulcējas.
1948. gada 24. janvārī notiek pirmais Patrias konvents ārpus Latvijas - Valkas nometnē Nirnbergā, Vācijā. Vēlāk pēc emigrācijas patrieši vienojas kopās - galvenokārt ASV, Kanādā, Austrālijā un Zviedrijā.
1990. gada 6. jūlijā notiek pirmā sanāksme Latvijā ar mērķi korporācijas darbību atjaunot.

## Ārējās saites

* Patria mājas lapa
Avia BH-21

thumb|220px|Avia BH-21
**Avia BH-21** ir čehoslovāku vienvietīgais iznīcinātājs.

## Vēsture
1919. gadā, jaunajā Čehoslovākijas republikā tika dibināts uzņēmums Avia, kas tolaik bija tikai neliela aviobūves rūpnīca Čakovicē. Galvenajiem inženieri 1927. gadā, kad Avia pārcēlās uz Prāgu, bija Pāvels Benešs un Miroslavs Hajns. BH-21 priekštecis bija biplāns iznīcinātājs Avia BH-17. Salīdzinot ar BH-17, jaunajam iznīcinātājam bija izmainīta augšējā korpusa daļa, lai uzlabotu redzamību pilotam un starp riteņiem tika izvietots izbīdāmais radiators.

Čehoslovakijas Gaisa spēki iegādājās 137 šāda tipa lidmašīnas, kas bija bruņojumā līdz 30. gadu sākumam, pēc tam šo tipu nomainīja iznīcinātājs Avia B-33.

Sākot no 1925. gada šīs lidmašīna, pēc licences, ražoja Beļģijā, rūpnīcās *[[SABCA]]* un *SEGA*, kopumā priekš Beļģijas Gaisa spēkiem tika izgatavotas atbilstoši 44 un 39 lidmašīnas.

## Tehniskie parametri

## Ārējās saites
* Avia (Авиа) BH-21
* BH-21
* BH-21 
* Avia BH.21 Czechoslovakian Air Force
* Avia BH 21
Helicerāti

**Helicerāti** () ir plašs un daudzveidīgs posmkāju apakštips. Tajā ir sīki līdz vidēji lieli posmkāji. Lielākā helicerātu klase ir zirnekļveidīgie, kas ir sastopami dažādos sauszemes biotopos vai retāk ūdenī. Jūrās gan ir sastopama neliela reliktu helicerātu grupa — zobenastes (tikai 5 sugas), kas ir saglabājusies no paleozoja ēras. Vēl ir viena neliela, bet no citiem helicerātiem morfoloģiski ļoti atšķirīga jūrās dzīvojoša grupa — jūraszirnekļi. Tos reizēm nošķir no helicerātiem kā atsevišķu grupu. Helicerātus pēta zinātne — arahnoloģija (kas gan nav tik attīstīta kā entomoloģija).

## Helicerātu morfoloģija
Kopīga un raksturīga visu helicerātu pazīme ir tā, ka ķermeņa daļa, pie kuras atrodas kustību orgāni — kājas, cieši saistīta ar tai priekšā esošo ķermeņa daļu, kam ir mutes ekstremitātes un izveido kopā ar to vienu kopēju nodalījumu —prosomu jeb galvkrūtis. Jāatzīmē, ka šis helicerātu ķermeņa nodalījums vairāk atbilst vēžveidīgo galvas nodalījumam nekā to galvkrūšu nodalījumam. Otra helicerātiem raksturīgā īpašība — tiem nav galvas taustekļu jeb antenu.

Galvkrūtīm ir seši pāri labi attīstītu funkcionējošu ekstremitāšu, no kurām pirmais pāris — heliceras atrodas pirms mutes (preorāli) un parasti sastāv no nedaudziem (2—3) posmiem. Helicerām ir žokļu loma, ar tām satver un nonāvē laupījumu. Otrais pāris — pedipalpas atrodas parasti aiz mutes (postorāli); dažos gadījumos to uzbūve un funkcijas apmēram ir tādas pašas kā pakaļējām kājām, citos gadījumos ar tām vai nu satver barību (skorpioni), vai tās ir taustes orgāns, bet zirnekļu tēviņiem — kopulācijas orgāns. Galvkrūšu četri pēdējie ekstremitāšu pāri ir kustību orgāni. Aiz prosomas atrodas pakaļējais nodalījums — opistosoma jeb vēders. Opistosomas priekšējo daļu, pie kuras dažos gadījumos atrodas ar elpojamiem orgāniem — žaunām vai plaušām saistīti ekstremitāšu rudimenti, sauc par mezosomu, bet pakaļējo daļu, kam ekstremitāšu nav, — par metasomu.

## Helicerātu vairošanās un attīstība
Pārsvarā helicerāti vairojas ar olām, bet mēdz būt arī dzīvdzemdētāji. Olas ir bagātas ar olas dzeltenumu, tāpēc izšķīlušies mazuļi ir līdzīgi pieaugušajiem vecākiem, un tālākā attīstība notiek bez pārvērtībām (metamorfozes).

## Helicerātu klasifikācija
Pasaulē dzīvo apm. 65000 — 73000 helicerātu sugu, kas iedalītas 13 kārtās un 3 klasēs. Latvijā sastopami tikai zirnekļveidīgo klases pārstāvji no 4 kārtām un apmēram 1070 sugām. Jāatzīst gan, ka Latvijā zirnekļveidīgie ir maz pētīti, un esošie dati ir sen novecojuši.

**Apakštips** 
* klase 
** kārta †
** kārta 
* klase 
** kārta 
** kārta 
** kārta 
** kārta 
** kārta 
** kārta 
** kārta 
** kārta 
** kārta 
** kārta 
** kārta 
* klase 
** kārta 
(†) - izmirušu organismu grupa.
Jaroslavļa

**Jaroslavļa** () ir pilsēta Krievijas Eiropas daļā, pie Kotorosļas upes ietekas Volgā, Jaroslavļas apgabala centrs. Tā atrodas 282 kilometrus uz ziemeļaustrumiem no Maskavas. Pilsēta ir naftas pārstrādes rūpnīca, autoriepu rūpnīca un dīzeļdzinēju rūpnīca.

## Vēsture
Kaut arī leģenda saista pilsētas rašanos ar Jaroslava Vladimiroviča vārdu, vēsturiski pierādījumi tam nav. Pilsēta pirmoreiz minēta rakstos 1071. gadā. 11. un 12. gadsimtā — Rostovas-Suzdaļas kņazistes robežcietoksnis, bet no 1218. gada Jaroslavļa bija Jaroslavļas kņazistes galvaspilsēta. No 1463. gada — Maskavijas sastāvā.
17. gadsimtā Jaroslavļa bija otra lielākā Krievijas pilsēta un Juku laikos 1612. gadā bija Krievijas *de facto* galvaspilsēta — Miņina un Požarska zemessardzes bāzes pilsēta.
1658. gadā pilsēta gandrīz pilnībā nodega. 18. gadsimtā tā kļuva par ievērojamu rūpniecības centru. 1750. gadā Jaroslavļā tika nodibināts pirmais profesionālais teātris Krievijā. 2005. gadā pilsētas vēsturiskais centrs iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gada vasarā Jaroslavļa bija Jaroslavļas sacelšanās centrs, ko apspieda ar latviešu strēlnieku palīdzību.
Kopš 1936. gada tā ir apgabala centrs.

## Sports
Jaroslavļā bāzēts Kontinentālās hokeja līgas klubs Jaroslavļas "Lokomotiv". Tas savas mājas spēles aizvada Arena 2000 hallē.

## Cilvēki
Jaroslavļā vai tās apkārtnē dzimuši:

* Aleksandrs Ļapunovs (1857—1918) — matemātiķis;
* Mihails Kuzmins (1872–1936), dzejnieks un prozaiķis;
* Aleksandrs Jakovļevs (1923—2005) — politiķis;
* Valentīna Tereškova (1937) — kosmonaute;
* Andrejs Homutovs (1961) — hokejists;
* Sergejs Okrugins (1963) — starptautiskais meistars šahā;
* Iļja Gorohovs (1977) — hokejists;
* Mihails Birjukovs (1985) — hokejists;
* Oļegs Piganovičs (1985) — hokejists;
* Aleksandrs Lazušins (1988) — hokejists;
* Kirils Kapustins (1993) — hokejists;
* Ivans Provorovs (1997) — hokejists;
* Vladimirs Tarasenko (1991) – hokejists.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kilimandžāro

**Kilimandžāro** () ir vulkānisks masīvs Tanzānijas ziemeļaustrumos netālu no robežas ar Keniju. Tā centrālā virsotne Kibo paceļas 5895 m virs jūras līmeņa un ir augstākā virsotne Āfrikā. Kilimandžāro atrodas aptuveni 160 km uz austrumiem no Austrumāfrikas lūzumzonas un 225 km uz dienvidiem no Kenijas galvaspilsētas Nairobi. Masīvs austrumu-rietumu virzienā plešas aptuveni 80 km garumā un sastāv no trim apdzisušiem vulkāniem — **Kibo** (centrā), **Mavenzi** (austrumos) un **Širas** (rietumos). Pēdējā intensīvā vulkāniskā aktivitāte bija aptuveni 200–150 gadu tūkstošus pirms mūsdienām. Kibo virsotni cauru gadu sedz ledājs, lai gan masīvs atrodas ļoti tuvu ekvatoram.

Kilimandžāro un tam pakājē esošie meži ir iekļauti Kilimandžāro nacionālajā parkā, kas tika izveidots 1973. gadā. 1987. gadā parks tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Vidēji ik gadu parku apmeklē ap 40 tūkstošiem tūristu.

Eiropieši Kilimandžāro masīvu pirmo reizi ieraudzīja 1848. gadā, kad to sasniedza vācu misionāri Johaness Rebmans un Johans Ludvigs Krapfs. 1889. gadā Kilimandžāro augstākajā punktā Kibo virsotnē pirmo reizi uzkāpa vācu ģeogrāfs Hanss Meiers un austriešu alpīnists Ludvigs Purčellers. Virsotne ir salīdzinoši viegli sasniedzama. Tajā ir uzkāpuši arī vairāki latviešu alpīnisti.

## Etimoloģija
Par spīti tam, ka daudz ir pētīta Kilimandžāro nosaukuma izcelsme, pārliecība par to, kā tas ir radies un ko precīzi nozīmē, nav. Viena no versijām skaidro, ka vulkāna nosaukums ir radies no vārda, ko izmanto vietējās ciltis. Kilimandžāro pakājē dzīvojošo džagu vārdu krājumā nav viena noteikta nozīme šim vārdam, bet ja vārdu ‘Kilimandžāro’ sadala divās daļās, tad *kilima* nozīmē ‘neiespējams’, ‘grūts’, bet ‘-džāro’ varētu būt radies no vārdiem *termsnjaare*, kas nozīme ‘putns’, vai *jyaro*, kas nozīmē ‘karavāna’. Līdz ar to aptuvenais Kilimandžāro tulkojums varētu būt ‘tas, kas nav iespējams putniem’ vai ‘tas, ko nevar sasniegt ar karavānu’.

Otra versija piedāvā meklēt kalna nosaukuma izcelsmi svahili valodā. Svahili vārds *kilima* nozīmē ‘mazs kalns’ vai ‘pakalns’. Savukārt nosaukuma otras daļas ‘-ndžaro’ izcelsme nav skaidra. Tiek pieļauts, ka tas ir džagu vārds un līdz ar to tulkojumā varētu nozīmēt ‘karavānu kalns’, ar domu, ka savulaik ceļotāji piestājuši pie kalna, lai iegūtu svaigu ūdeni no kalnā esošā sniega.

## Atsauces

## Ārējās saites
Nīla

**Nīla** (, *An Nīl*; seno ēģiptiešu: *Iteru* vai *Ḥ'pī*, koptu: *P(h)iaro*) ir upe Āfrikas ziemeļaustrumos, to uzskata par garāko upi pasaulē. Savā  garajā tecējumā uz Vidusjūru  tā šķērso septiņu valstu teritoriju un ir šūpulis vienai no pirmajām senajām civilizācijām — Senajai Ēģiptei. Nosaukums «Nīla» cēlies no grieķu valodas vārda *Neilos* (*Νειλος*) — ‘upes ieleja’.

## Ģeogrāfija
left|thumb|200px|Nīlas baseins
Sākas Gikizi kalna pakājē kalnienē uz Ruandas un Burundi robežas kā Luvironzas upe, kas ir Ruvuvu pieteka, kas savukārt ietek Viktorijas ezera lielākajā pietekā Kagerā. Lejpus Viktorijas ezera, kas ilgu laiku tika uzskatīts par Nīlas sākumu, līdz pat satekai ar no Tanas ezera Etiopijā tekošo Zilo Nīlu, kas reizēm tiek uzskatīta par Nīlas otro izteku, upes nosaukums ir Baltā Nīla. Lejpus Atbaras ietekas pēdējos 3120 km Nīla tek pa pustuksnesi un tuksnesi, kur tai nav nevienas pietekas.

Nīla ir pietiekami plata upe kuģošanai, taču vēl nesen tas nebija iespējams daudzo krāču dēļ. Pēc Asuānas aizsprosta uzcelšanas krāces atrodas dziļi zem ūdens. 110 m augstais aizsprosts veido milzīgu  garu ūdenskrātuvi — Nāsera ezeru.

Nīlas delta ir viena no lielākajām upju deltām pasaulē, kura stiepjas gar Vidusjūras piekrasti 240 km garumā no Aleksandrijas rietumos līdz Portsaīdai austrumos. Pēc platības () tā ir aptuveni tikpat liela, cik Krimas pussala.

## Vēsture
Nīlas ziemeļdaļa plūst cauri tuksnesim, no Sudānas uz Ēģipti, kuras civilizācija vienmēr bijusi atkarīga no Nīlas — vairums tās pilsētu, iedzīvotāju un vēsturisko apmetņu atrodas Nīlas ielejā.

Nīlas regulārie plūdi radīja lieliskus apstākļus lauksaimniecībai tās ielejā, tāpēc Nīla bija šūpulis spēcīgai civilizācijai Senajā Ēģiptē.

Nīlas ieleju veido viegli izskalojami ieži, tāpēc upe nes sev līdzi daudz sīku iežu daļiņu, pa ceļam tos sasmalcinot vēl vairāk un pārvēršot dūņās. Tās nogulsnējas upes lejtecē, kur veidojas auglīga augsne.

## Atsauces

## Ārējās saites
Austrālijas Aborigēnu valodu transkripcija

**Austrālijas Aborigēnu valodu transkripcija**

Līdz saskarsmei ar eiropiešiem, Austrālijas aborigēnu valodas bija tikai sarunvalodas, bez rakstības sistēmas. Līdz ar to Austrālijas Aborigēnu valodu transkripcijai lietoja kolonizētāju lietoto latīņu alfabētu, bet konkrēts skaņu atspoguļojums būtiski variēja, radot ļoti dažādus pierakstus vienam un tam pašam vārdam.

## Agrā rakstība
Sākotnēji Austrālijas valodas pierakstīja pēc angļu valodas pareizrakstības likumiem, kā nu rakstītājs to saklausīja. Tas noveda pie tā, ka skaņas, ko Austrālijas valodās uzskatīja par dažādām, mēdza pierakstīt kā vienu angļu valodas skaņu, un savukārt skaņu, kas Austrālijas valodās bija ar vienu nozīmi, pierakstīja kā dažādas angļu valodas skaņas - kā nu kuro reizi izklausījās.

Rakstītāji ar dziļākām valodniecības zināšanām reizēm lietoja **[[ŋ]]** vai **[[ġ]]** zīmes  attēlošanai, **[[ñ]]** —  attēlošanai, kā arī garumzīmes (¯) vai cirkumfleksus (^) gariem patskaņiem un īsuma zīmes (˘) īsiem patskaņiem, bet tas tika darīts nekonsistenti.

## Mūsdienu praktiskā pareizrakstība
Valodnieki, kas strādā ar Austrālijas valodām, lieto viennozīmīgas fonēmiskas pieraksta sistēmas, kurās katru vārdu var pierakstīt/nolasīt tikai vienā veidā. Parasti tās lieto latīņu alfabētu, lietojot divburtu kombinācijas atsevišķām skaņām.

## Patskaņi un puspatskaņi
Vairums Austrālijas valodu lieto tikai trīs patskaņus, ko pieraksta kā **i**, **a** and **u**. Garos patskaņus pieraksta ar dubultburtiem - **ii** , **aa** , **uu** .

Puspatskaņus **w** un **y** izrunā tāpat kā angļu valodā.

## Atsauces
Džomolungma

thumb|260px|Džomolungmas animācija.
**Džomolungma** ( — 'svētā māte'; , *Zhūmùlǎngmǎ Fēng*), **Sagarmātha** (, *Sagarmāthā* — ‘debesu dieviete’) jeb **Everests** () ir augstākā kalna virsotne uz Zemes. Atrodas uz Nepālas un Ķīnas (Tibetas) robežas Himalajos. Virsotnes augstums ir 8848,86 metri virs jūras līmeņa. Neieskaitot Everesta virsotnē esošo ledus kārtu, augstums ir apmēram 8846 metri virs jūras līmeņa. Tā ir viena no pasaules 14 virsotnēm, kuru augstums pārsniedz 8000 metrus.

## Vēsture
Kad 1852. gadā tika pabeigta Lielā Indijas uzmērīšana sera Džordža Everesta vadībā, Himalaju kalnu augstuma mērījumi liecināja, ka visaugstākā ir "Virsotne XV" (). 1856. gadā mērnieks Endrū Vo aprēķināja, ka virsotne ir 8848 m augsta. 1865. gadā "Virsotni XV" nosauca par Everesta kalnu (*Mount Everest*).

Pirmie Everesta virsotni  sasniedza jaunzēlandietis Edmunds Hilarijs un nepāliešu šerpa Tenzings Norgajs. 1995. gadā Everestā uzkāpa Elisone Hārgrīvza no Apvienotās Karalistes. Savukārt visvairāk — 21 reizi — virsotnē ir uzkāpis šerpa Apa Tenzings. Līdz 2010. gada beigām bija reģistrēti 219 alpīnistu nāves gadījumi, cenšoties uzkāpt Everesta virsotnē.

2020. gada 8. decembrī Ķīna un Nepāla vienojās, ka Everesta augstums ir 8848,86 metri.

## Latvieši, kas sasnieguši Everesta virsotni
* Eds Viesturs 1990. gada 13. maijā (kopumā E. Viesturs virsotni sasniedzis septiņas reizes)
* Andris Lapkašs 1990. gada 16. maijā, kurš virsotnē uznesa mātes šūtu Latvijas karodziņu
* Teodors Ķirsis un Imants Zauls 1995. gada 14. maijā
* Ilgvars Pauls (1997)
* Olga Kotova un Vadims Prudņikovs (2012)
* Andris Balodis un Juris Ulmanis 2023. gada 17. maijā

#### 1995. gada Latvijas alpīnistu ekspedīcija
 plkst. 15:15 Everesta virsotnē Latvijas karogu pacēla divi Latvijas alpīnisti — Teodors Ķirsis un Imants Zauls. I. Zauls stāstīja, ka alpīnisti gatavojušies šim kāpienam 30 gadus. Viņi bija ieguvuši "Sniega leoparda" nosaukumu, kuru deva par piecu 7000 metru augsto virsotņu sasniegšanu Padomju Savienībā. Pirms Everesta 1993. gadā alpīnisti uzkāpa citā Himalaju astoņtūkstošniekā — Dhaulāgiri. 1995. gada Everesta ekspedīcijā piedalījās vairāki latvieši un amerikāņu kāpēju grupa. Nepāla nedeva atļauju kāpt, tāpēc nācās kāpt Everestā no Ķīnas puses. No padsmit cilvēkiem virsotnē nonāca tikai divi latvieši un viens amerikānis. Ilgvaram Paulam spēku trūkums un veselības problēmas 1995. gada ekspedīcijā neļāva sasniegt kalna virsotni. I. Zaulam un T. Ķirsim virsotnē ar laika apstākļiem paveicās. Zauls atzina, ka tādi laika apstākļi gadās reti: “Tu vari vairāk nekā pusstundu nosēdēt augstākajā virsotnē un priecāties par visu apkārtni. Tu redzi visu, bet lielākā daļa tur uzkāpj un neredz neko".

## Atsauces

## Ārējās saites

* Informācija par ceļošanu uz Nepālu latviešu valodā
*
Aigars Cipruss

**Aigars Cipruss** (dzimis  Rīgā) ir bijušais latviešu hokejists, spēlēja centra uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2020) viņš ir Latvijas čempionāta komandas Rīgas "Olimp" trenera palīgs.

## Spēlētāja karjera
Viens no perspektīvākajiem jaunajiem hokejistiem karjeras pirmssākumos paspējis debitēt PSRS čempionātā Rīgas "Dinamo" rindās un pēcāk tās mantinieces Starpvalstu hokeja līgas turnīros spēlējis Latviju pārstāvošajos klubos. Pēc Starpvalstu hokeja līgas izjukšanas 1994. gadā devies uz Ziemeļameriku, kur trīs sezonas spēlējis dažādās zemākajās līgās, taču NHL tuvumā nav spējis nokļūt un atgriezies Eiropā.

Ilgāko savas profesionālās karjeras posmu *Cipa* (tā viņu dēvēja komandas biedri) aizvadīja Somijas SM-līgā - no 1997. līdz 2003. gadam. Pēcāk Cipruss pievienojās Krievijas Augstākās (pēc spēka otrā līga) klubam Maskavas "Spartak", kuram palīdzēja atgriezties Krievijas Superlīgā. Šajā pat Krievijas komandā Cipruss aizvadīja arī 2004./2005. gada sezonu, taču pēc visai mazrezultatīvas sezonas "Spartak" atteicās no Ciprusa pakalpojumiem.

Cipruss 2005. gadā izlēma atgriezties Latvijas klubu rindās, palīdzot Rīga 2000 komandai izcīnīt Baltkrievijas Atklātā čempionāta bronzas godalgas. Arī nākamo sezonu Cipruss uzsāka Latvijā DHK "Latgale" sastāvā, taču, nospēlējis trīs spēles, devās prom uz Itālijas *A&O Asiago*. 2007. gada vasarā viņš pievienojās Dānijas hokeja līgas klubam Esbjergas IF.

Latvijas izlases sastāvā viņš spēlējis kopš izlases atjaunošanas pirmssākumiem debitējot jau pirmajā Pasaules čempionāta kvalifikācijas turnīra spēlē pret Lietuvas izlasi 1992. gada 7. novembrī, kur guva pirmos vārtus atjaunotās Latvijas valstsvienības labā (mača 26. sekundē).

Pavisam Cipruss piedalījies 11 Pasaules čempionātos un divās Olimpiskajās spēlēs. Cipruss pēc Turīnas olimpisko spēļu hokeja turnīra paziņoja par vēlmi beigt karjeru Latvijas izlasē. Ar 107 (50+57) gūtajiem rezultativitātes punktiem izlases mačos Cipruss ir trešais visu laiku rezultatīvākais Latvijas izlases hokejists. 2006. gadā viņš paziņoja, ka vairs nespēlēs Latvijas izlasē. Atgriezās 2009. gada Pasaules čempionātā.

## Trenera karjera
Pēc 2008. gada sezonas Kontinentālās hokeja līgas komandā Rīgas "Dinamo", 2009. gadā viņš nolēma beigt profesionālo karjeru, kļūstot par "Dinamo" kluba menedžeri un fārmkluba treneri. 2013. gadā Cipruss trenēja Lietuvas hokeja klubu Viļņas "Baltica", taču sezonas vidū atgriezās Latvijā, kļūstot par Latvijas hokeja līgas kluba HK Kurbads galveno treneri. Kopā ar Kurbadu Cipruss izcīnīja čempionāta sudraba medaļas. 2014. gada jūnija sākumā tika apstiprināts par Baltkrievijas Ekstralīgas kluba Grodņas "Neman" galveno treneri, taču jau septembra vidū no amata tika atbrīvots.

Turpmākajās sezonās bija HK Zemgale un HK Rīga galvenais treneris, kā arī Rīgas "Dinamo" trenera palīgs.

## Karjeras statistika

## Atsauces

## Ārējās saites
1994. gada Tour de France

**1994. gada Tour de France** bija 81. Tour de France daudzdienu velobrauciens, kas notika no 1994. gada 2. līdz 24. jūlijam. Dalībniekiem bija jāveic 3978 km un to viņi paveica ar vidējo ātrumu 38,383 km/h. Šajā velobraucienā 4. reizi pēc kārtas uzvarēja spānis Migels Indureins. Tūrē veiksmīgi startēja arī latvietis Pēteris Ugrumovs, kurš, izcīnot uzvaras 18. un 19. posmā, kopvērtējumā izcīnīja augsto 2. vietu.

## Rezultāti
[right|thumb|350px|Velobrauciena uzvarētājs [Migels Indureins.]]
### Kopvērtējums

### Punkti

### Kalnu karaļa tituls

### Labākais jaunais braucējs
2006. gada Jaunais Vilnis

**5. starptautiskais jauno izpildītāju konkurss "[[Jaunais Vilnis (konkurss)|Jaunais Vilnis]]"** norisinājās 2006. gadā laikposmā no  līdz . Konkursā piedalījās 16 dalībnieki no 14 valstīm. Konkurss norisinājās Dzintaru koncertzālē, Jūrmalā. Latviju konkursā pārstāvēja daugavpiliete Žanna Blagoveščenska. Konkursā uzvarēja ASV pārstāve Anželīna La Rouza.  bija īpaši Raimonda Paula jubilejai veltīts koncerts, kurā piedalījās slavenas estrādes zvaigznes. Allas Pugačovas simpātiju balvu ieguva Jukebox no Krievijas, Jūrmalas domes balvu ieguva Jūlija Valējeva, arī no Krievijas, bet skatītāju simpātijas izpelnījās "D-Side" no Īrijas. Šis konkurss ir arī pirmais, kurā pirmajās 3 vietās nav pārstāvju no Krievijas. Latvijas pārstāve Žanna Blagoveščenska ierindojās 7. vietā.

## Rezultāti

## Ārējās saites
* Konkursa mājaslapa
Abenakijīts-(Ce)

**Abenakijīts-(Ce)** (angliski *Abenakiite-(Ce)*, nodēvēts minerāla atrašanas areālā dzīvojošās *abenaki* indiāņu cilts (pieder algonkinu cilšu grupai) vārdā). Vāji radioaktīvs (663 Bq/g). Atrasts sodalīta sienītā. Satur 29,51% retzemju metālu.

Minerāls atklāts 1994. gadā.

## Atradnes
Līdz šim atrasts viens 1 x 2 mm liels kristāls, atradne: Kanāda, Kvebeka, Rūvilas (*Rouville*) grāfiste, Mon Senhilēra, Pudretas (*Poudrette*) karjers.

## Ārējās saites
* Mindat (angliski)
Avia B-534

**Avia B-534** bija čehoslovāku vienvietīgais iznīcinātājs, ko izmantoja 2. pasaules kara laikā.

## Vēsture
1930. gadā Čehoslovākijas uzņēmums Avia, kas izvietojas Prāgas piepilsētā, uzaicina galvenā inženiera amatā Fraņčesku Hovotnu. Viņa pirmais iznīcinātājs bija Avia B-34. Uzstādot uz šīs lidmašīnas dzinēju Hispano-Suiza 12Ycrs tika radīts prototips B-534. Pirmais lidojums notika 1933. gadā.

1937. gadā Cīrihes aviosalonā B-534 demonstrēja izcilu lidojuma sniegumu un ieguva vienu no labākā, tā laika iznīcinātāja, slavu. Šo reputāciju iznīcinātājs saglabāja līdz masveida monoplānu parādīšanos lielvalstu bruņojumā.

1937. gadā, līdz Minhenes krīzei, B-534 jau ražoja trīs gadus. No 445 izgatavotajām lidmašīnām 300 nonāca Čehoslovākijas Gaisa spēkos.

Pēc Čehoslovākijas okupācijas 1939. gada martā vācieši nodeva daļu no rekvizētajiem B-534 Ungārijai un Bulgārijai, kur tie piedalījās naftas ieguves vietu aizsardzībā no Sabiedroto bumbvedēju uzlidojumiem.

## Modifikācijas
Pirmajai sērijveida modifikācijai B-534I bija koka propellers (prototipam metāla), atvērta pilota kabīne, divi ložmetēji lidmašīnas korpusā un divi zemajā spārnā. Izgatavotas 47 lidmašīnas.

Modifikācijai B-534II visi ložmetēji atradās jau korpusa bliseros, kā arī tika uzstādīti aviobumbu zemspārnu turētāji. Izgatavotas 99 lidmašīnas.

Modifikācija B-543III bija aprīkota ar plūdlīniju (gaisa plūsmai) riteņu aizsargiem un savadāku gaisa tveres atveri. Izgatavotas 46 lidmašīnas, tai skaitā piegādātās Grieķijai un Dienvidslāvijai.

Pēdējai modifikācijai, B-534IV, atkal tika iebūvēta slēgta tipa kabīne. Izgatavotas 272 lidmašīnas. Šīs pašas modifikācijas lidmašīnas aprīkotas ar  mazkalibra lielgabalu, kas tika izgatavotas 35 eksemplāros.

## Tehniskie parametri

## Atsauces

## Ārējās saites
* Avia B.534 and Avia Bk.534 by Håkan Gustavsson
* "Avia B.534". Paul Tagliaferri *The Great Planes*, 3 June 2002. Retrieved: 5 July 2006.
* Avia B.534 Series II in Greek service
Hondurasas himna

**Tu bandera es un lampo de cielo** (latviski: "Tavs karogs ir debešķīgi gaišs") ir Hondurasas Republikas nacionālā himna. Himna ir sarakstīta 1915. gadā, tās vārdu autors ir Augusto Konstancio Koeljo, bet mūziku ir sarakstījis Karloss Hartlings.

## Himnas vārdi

:Tu bandera es un lampo de cielo
:Por un bloque, de nieve cruzado;
:Y se ven en su fondo sagrado
:Cinco estrellas de pálido azul;
:En tu emblema, que mar un rumoroso
:Con sus ondas bravías escuda,
:De un volcán, tras la cima desnuda
:Hay un astro, de nítida luz.

:India virgen y hermosa dormías
:De tus mares al canto sonoro,
:Cuando echada en tus cuencas de oro
:El audaz navegante te halló;
:Y al mirar tu belleza extasiado
:Al influjo ideal de tu encanto,
:La orla azul de tu espléndido manto
:Con su beso de amor consagró.

:De un país donde el sol se levanta,
:Mas allá del Atlante azulado,
:Aquel hombre te había soñado
:Y en tu busca a la mar se lanzó.
:Cuando erguiste la pálida frente,
:En la viva ansiedad de tu anhelo,
:Bajo el dombo gentil de tu cielo
:Ya flotaba un extraño pendón.

:Era inutil que el indio tu amado
:Se aprestara a la lucha con ira,
:Porque envuelto en su sangre Lempira,
:En la noche profunda se hundió;
:Y de la épica hazaña, en memoria,
:La leyenda tan sólo ha guardado
:De un sepulcro el lugar ignorado
:Y el severo perfil de un peñón.

:Por tres siglos tus hijos oyeron
:El mandato imperioso del amo;
:Por tres siglos tu inútil reclamo
:En la atmosfera azul se perdió;
:Pero un día gloria tu oído
:Percibió, poderoso y distante,
:Que allá lejos, por sobre el Atlante,
:Indignado rugía un León.

:Era Francia, la libre, la heroica,
:Que en su sueño de siglos dormida
:Despertaba iracunda a la vida
:Al reclamo viril de Dantón:
:Era Francia, que enviaba a la muerte
:La cabeza del Rey consagrado,
:Y que alzaba soberbia a su lado,
:El Altar de la Diosa razón.

:Tú también, ¡oh mi patria!, te alzaste
:De tu sueño servil y profundo;
:Tú también enseñastes al mundo
:Destrozado el infame eslabón.
:Y en tu suelo bendito, tras la alta
:Cabellera del monte salvaje,
:Como un ave de negro plumaje,
:La colonia fugaz se perdió

:Por guardar ese emblema divino,
:Marcharemos !Oh Patria a la muerte,
:Generosa será nuestra suerte,
:Si morimos pensando en tu amor.
:Defendiendo tu santa bandera
:Y en tus pliegues gloriosos cubiertos,
:Serán muchos, Honduras tus muertos,
:Pero todos caerán con honor.
Hetēra

**Hetēra** (no  — 'draudzene, pavadone') bija pērkama sieviete Senajā Grieķijā, kura bija izglītota, neprecējusies un dzīvoja brīvu un neatkarīgu dzīvesveidu, kā arī maksāja nodokļus.

Grieķu sabiedrībā hetēras darbojās, gan sociālajā, gan kultūras dzīvē, bieži viņu mājās pulcējās ievērojamākie tā laika darbinieki. Par hetērām vēlāk tika dēvētas arī prostitūtas.

## Ārējās saites
Abernatijīts

**Abernatijīts** (angliski *Abernathyite* - nosaukts minerāla atklājēja, Fumerolas raktuvju īpašnieka un pārvaldnieka Džesa Abernatija (*Jess Abernathy*) vārdā) ir rets sekundārais urāna minerāls. Zinātniskajā literatūrā aprakstīts 1956. gadā. Ļoti radioaktīvs - 81 922 Bq/g. 45,77% no minerāla masas veido urāns. Gan īsviļņu, gan garo viļņu ultravioletajos staros fosforescē dzeltenzaļā krāsā.

## Atradnes
Pirmoreiz atklāts ASV, Jūtas štatā, Emerijas (*Emery*) grāfistē, San Rafaelas rajonā, Fumerolas (*Fumerole*) raktuvē Nr. 2. Citas atradnes:
* Francija, Langedoka-Rusiļjona, Rivjerāla
* Vācija, Bādene-Virtemberga, Kobaltas raktuves
* Vācija, Bavārija, Štālas raktuves un Fuksas raktuves
* Dienvidāfrikas Republika, Rietumkāpas province, Rietumbjūforta
* ASV, Arizona, Tjūbasitija
* ASV, Kolorādo, Vestmaina un Klaidlonga
* ASV, Dienviddakota, četras atradnes

## Ārējās saites
* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
Apūdeņošana

thumb|250px|Horizontālās virzības apūdeņošanas sistēma apvienojumā ar smidzinātājiem
**Apūdeņošana** jeb **irigācija** ir lauksaimniecības tehnoloģija, kuras būtība ir ūdens pievadīšana laukiem no iekšējām ūdenstilpēm (parasti upēm vai ezeriem), lai nodrošinātu augāju attīstību.

## Vēsture

20. gadsimta sešdesmitajos gados tika veikti rūpīgi pirmo upju civilizāciju apūdeņošanas sistēmu pētījumi. Tika noskaidrots, ka, piemēram, Divupē, apūdeņošana tās sākuma posmā tika veikta galvenokārt kā dabīgo upes atteku un kanālu tīrīšana un padziļināšana. Tikai vēlāk jau esošajiem dabīgajiem kanāliem sāka piebūvēt mākslīgus pievadkanālus. Tādējādi gar upēm veidojās daudzas vietējas apūdeņošanas sistēmas, kas bija katra atsevišķa ciemata īpašumā un rīcībā. Vairāku nākamo gadsimtu laikā daudzās vietējās apūdeņošanas sistēmas pakāpeniski integrējās vienotā visa upes baseina vai vismaz nozīmīgas tā daļas apūdeņošanas sistēmā. Vienlaikus noritēja arī atsevišķo ciematu integrācija vienotā, centralizētā valstī.

Šie pētījumi uzskatāmi parāda, cik izšķiroša nozīme civilizācijas attīstības sākotnējā posmā bija labvēlīgiem dabas faktoriem. Dabīgās apūdeņošanas sistēmas Divupē, Nīlas un citu līdzīgu upju ielejās daudzējādā ziņā bija unikālas. Šo reģionu iedzīvotājiem tās nodrošināja nesalīdzināmi lielākas pārtikas iegūšanas iespējas, nekā vairumā citu teritoriju.

Arī mūsdienās apūdeņošanu plaši izmanto lauksaimniecībā. Izšķir vairākus apūdeņošanas veidus: plūdu, smidzinātāju, rotācijas, pilienu, horizontālās virzības (ūdensvadi uz riteņiem) u.c. apūdeņošanas sistēmas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ekatepeka

**Ekatepeka** (*Ecatepec*), pilnais nosaukums — **Sankristobala Ekatepeka de Morelosa** (*San Cristóbal Ecatepec de Morelos*), ir pilsēta un municipalitāte Meksikas dienvidos, Mehiko štata lielākā pilsēta. Faktiski ir Mehiko priekšpilsēta, lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju strādā Mehiko, un ir vienots metro tīkls. Pēc 2010. gada datiem, pilsētā dzīvo 1 656 107 iedzīvotāji un tā ir otrā lielākā Meksikas pilsēta. Apdzīvotākā no Mehiko priekšpilsētām.

Pilsētas nosaukums acteku valodā nozīmē ‘vējains pakalns’. 1815. gadā Ekatepekā spāņi nogalināja Meksikas nacionālo varoni Hosē Mariju Morelosu. Katru gadu 25. jūlijā pilsētā notiek festivāls par godu Ekatepekas patronam Svētajam Kristoferam (*San Cristóbal*).

## Atsauces

## Ārējās saites
1972. gada Eiropas čempionāts futbolā

**1972. gada Eiropas čempionāts futbolā** notika Beļģijā no 14. līdz 18. jūnijam. Tas bija pēc skaita 4. Eiropas čempionāts futbolā, ko rīkoja UEFA. Par Eiropas čempioniem kļuva VFR izlase, kas finālspēlē ar 3:0 pārliecinoši uzvarēja PSRS komandu.

Finālturnīrā iekļuva četras kvalifikācijas turnīrā spēcīgākās izlases: Beļģija, PSRS, VFR un Ungārija.

Pusfinālā vācieši, pateicoties Gerda Millera 2 gūtajiem vārtiem, ar 2:1 pārspēja laukuma saimniekus beļģus, savukārt PSRS ar 1:0 uzvarēja Ungāriju. Spēlē par 3. vietu Beļģija ar rezultātu 2:1 pieveica ungārus.

Finālspēlē tikās VFR pret PSRS izlasi. Vāciešu labā atkal divus vārtus guva Gerds Millers un VFR uzvarēja ar 3:0, pirmo reizi kļūstot par Eiropas čempioniem.

## Finālturnīrs
Spēļu laiki norādīti pēc norises vietas laika (UTC+1).

### Pusfināli

----

### Spēle par 3. vietu

### Fināls

## Vārtu guvēji
*  Gerds Millers — 4
*  Rauls Lamberts — 1
*  Odinols Polenī — 1
*  Pauls van Himsts — 1
*  Anatolijs Koņkovs — 1
*  Lajošs Kū — 1
*  Herberts Vimmers — 1

## Skatīt arī
* 1972. gada Eiropas čempionāta futbolā dalībvalstu sastāvi

## Ārējās saites
* Oficiālā UEFA mājaslapa
1968. gada Eiropas čempionāts futbolā

**1968. gada Eiropas čempionāts futbolā** notika Itālijā no 5. līdz 10. jūnijam. Tas bija pēc skaita 3. Eiropas čempionāts futbolā, ko rīkoja UEFA. Par Eiropas čempioniem kļuva laukuma saimnieki Itālijas izlase, kas fināla pārspēlē ar 2:0 uzvarēja dienvidslāvus. Šis bija pirmais finālturnīrs, kas vairs nesaucās *Eiropas Nāciju Kauss*, bet gan *Eiropas čempionāts*.

Salīdzinot ar iepriekšējo 1964. gada turnīru, bija mainījusies kvalifikācijas turnīra izspēles kārtība — tagad finālturnīra dalībnieces tika noteiktas grupu turnīros. Finālturnīram kvalificējās kvalifikācijas grupu uzvarētāji Anglija, Dienvidslāvija, Itālija un PSRS.

Pirmajā pusfinālā, kurā tikās Itālijas un PSRS komandas, spēles pagarinājums beidzās 0:0, tādēļ, lai noskaidrotu uzvarētāju, tika mesta monēta, kas izšķīra Itālijas iekļūšanu finālā. Otrajā pusfinālā dienvidslāvi, pateicoties Dragana Džajiča 86. minūtē gūtajiem vārtiem, uzvarēja Angliju. Spēlē par trešo vietu angļi ar 2:0 pieveica PSRS izlasi.

Finālspēlē sacentās Itālijas un Dienvidslāvijas izlases. Finālspēlē pat pēc pagarinājuma nevarēja noteikt uzvarētāju, jo mačs bija beidzies neizšķirti 1:1, tādēļ tika spēlēta fināla pārspēle. Tajā pārāki izrādījās Itāļi, kas pirmo reizi kļuva par Eiropas čempioniem.

## Finālturnīrs

### Pusfināli

----

### Spēle par 3. vietu

### Fināls

----

## Statistika
Vārtu guvēji:
* 20px Dragans Džajičs — 2
* 20px Bobijs Čārltons — 1
* 20px Džefs Hērsts — 1
* 20px Luidži Riva — 1
* 20px Andželo Domengīni — 1
* 20px Pjetro Anastasi — 1

## Skatīt arī
* 1968. gada Eiropas čempionāta futbolā dalībvalstu sastāvi

## Ārējās saites
* Oficiālā UEFA mājaslapa
1976. gada Eiropas čempionāts futbolā

**1976. gada Eiropas čempionāts futbolā** notika Dienvidslāvijā no 16. līdz 20. jūnijam. Tas bija pēc skaita 5. Eiropas čempionāts futbolā, ko rīkoja UEFA. Par Eiropas čempioniem kļuva Čehoslovākijas izlase, kas finālā 11 m sitienu sērijā pārspēja iepriekšējos čempionus VFR.

Finālturnīrā iekļuva 4 kvalifikācijas turnīrā spēcīgākās komandas: Čehoslovākija, Dienvidslāvija, Nīderlande un VFR.

Pusfinālā čehoslovāki spēles pagarinājumā ar 3:1 pārspēja Nīderlandi, savukārt otrā spēlē arī pagarinājumā ar 4:2 VFR pieveica Dienvidslāviju. Arī spēlē par 3. vietu uzvarētāju noteica spēles pagarinājumā, kur Nīderlande ar 3:2 uzvarēja dienvidslāvus.

Finālā tikās Čehoslovākijas un VFR izlases. Spēles pamatlaiks beidzās neizšķirti 2:2, un arī pagarinājumā komandas nespēja noteikt uzvarētāju. Tādēļ pirmoreiz Eiropas čempionāta vēsturē čempions tika noteikts pēcspēles 11 m sitienu sērijā. Tajā ar 5:3 pārāki izrādījās Čehoslovākijas futbolisti un kļuva par Eiropas čempioniem.

## Finālturnīrs
Spēļu laiki norādīti pēc norises vietas laika (UTC+1).

### Pusfināli

----

### Spēle par 3. vietu

### Fināls

## Statistika
Labākie vārtu guvēji:
* 20px Dīters Millers — 4
* 20px Dragans Džajičs — 2
* 20px Rūds Gēlss — 2

## Skatīt arī
* 1976. gada Eiropas čempionāta futbolā dalībvalstu sastāvi

## Ārējās saites
* Oficiālā UEFA mājaslapa