Jānis Priede (ģenerālis)

**Jānis Priede** ( – ) bija latviešu virsnieks, Latvijas Neatkarības kara dalībnieks, Krievijas pilsoņu kara dalībnieks, Latvijas Bruņoto spēku ģenerālis (1930), Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Vestienas pagasta "Žebēros" zemnieka Jāņa Priedes un Paulīnes (dzimušas Brūveres) ģimenē. Mācījās Tolkas draudzes skolā, kā eskterns nolika eksāmenu Pleskavas kadetu korpusā. 1895. gadā iestājās Krievijas Impērijas armijā, mācījās Viļņas karaskolā (1897-1899), beidza ar podporučika pakāpi, pēc beigšanas dienēja 116. Malojaroslavecas kājnieku pulkā Rīgā. 1904. gadā sasniedza poručika pakāpi. Piedalījās Krievijas–Japānas karā Mandžūrijā. 1907. gadā paaugstināts par štābskapteini. 
Pirmā pasaules kara sākumā cīnījās kaujās Austrumprūsijas un Lietuvas teritorijā, apbalvots ar kara ordeņiem un 1914. gada oktobrī paaugstināts par kapteini. 1915. gada februārī viņu kontuzēja un kaujās Augustovas mežos sagūstīja līdz ar visu Krievijas armijas XX korpusu.

Vācu gūstā bija līdz pat 1918. gada decembrim, pēc atbrīvošanas atgriezās Latvijā, iestājās Latvijas Apsardzības ministrijas dienestā kapteiņa pakāpē, bija sevišķu uzdevumu virsnieks. Pēc Rīgas krišanas atkāpās uz Liepāju, kur 1919. gada 15. janvārī atbrīvots no dienesta. Izbrauca uz Odesu, kur iestājās Krievijas Dienvidu bruņotajos spēkos. Pēc neveiksmīgā Odesas evakuācijas (1919) aprīlī evakuējās uz Turciju. Atgriezās Latvijā, 1919. gada 15. septembrī no jauna iestājās Latvijas bruņotajos spēkos. Bermontiādes kauju laikā 1919. gada 7. novembrī kapteini Priedi iecēla par bataljona komandieri 6. Rīgas kājnieku pulkā. Viņš piedalījās kaujās Pārdaugavā un Zemgalē, kur Jelgavas atbrīvošanas operācijas laikā 1919. gada 21. novembrī kapteinis Priede ar savu bataljonu pārrāva vācu aizsardzības līniju pie Iecavas upes un pa Rīgas-Jelgavas šoseju straujā triecienā ieņēma Valdekas pili. Tālākā uzbrukuma laikā ieņēma Lielupes tiltus un dzelzceļa staciju. 1919. gada novembrī paaugstināts par pulkvedi-leitnantu un piedalījās kaujās Latgales frontē.

Pēc Latvijas Neatkarības kara bija 6. Rīgas kājnieku pulka komandieris (1920–1925). 1923. gadā paaugstināts par pulkvedi. Par kara nopelniem viņam piešķīra jaunsaimniecību Krimuldas pagastā.
1925. gadā pulkvedi Priedi iecēla par 3. Latgales divīzijas, vēlāk 2. Vidzemes divīzijas komandiera palīgu (1925–1931). No 1926. gada viņš bija Lāčplēša Kara ordeņa domes loceklis. 1930. gadā paaugstināja par ģenerāli. 1931. gadā maksimāla vecuma sasniegšanas dēļ ģenerāli Priedi atbrīvoja no aktīvā karadienesta. Bija A/S "Apavi" valdes loceklis, apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni.

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā ģenerālis Priede kopā ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur 1947. gadā Eslingenē atjaunoja Lāčplēša Kara ordeņa (LKOK) biedrības darbību. Pēc tam emigrēja uz ASV, kur līdz 1967. gadam bija LKOK biedrības priekšsēdētājs. Kauņas Vītauta Dižā universitātes latviešu studentu korporācijas "Sidrabenia" goda filistrs.

Miris  Bostonā.

## Apbalvojumi
* Sv. Annas ordenis, III, IV šķira,
* Sv. Staņislava ordenis, II, III šķira (abi ar šķēpiem),
* Lāčplēša Kara ordenis, III šķira (1920) par 6. Rīgas kājnieku pulka II bataljona komandēšanu 1919. gada 21. novembra cīņās pie Iecavas upes un Valdekas muižas ieņemšanu Jelgavas atbrīvošanas operācijas laikā,
* Triju Zvaigžņu ordenis III šķira (1929),
* Lietuvas neatkarības 10 gadu jubilejas piemiņas medaļa.

## Atsauces un piezīmes

## Ārējās saites
* Latvijas Kara muzejs Jānis Priede