Jaungvinejas kampaņa

**Jaungvinejas kampaņa** () bija Klusā okeāna kara militārā kampaņa kas ilga no 1942. gada janvāra līdz kara beigām 1945. gada augustā. Sākotnējā posmā 1942. gada sākumā Japānas impērija 23. janvārī iebruka Jaungvinejas teritorijā un 21. jūlijā Papua teritorijā, un, sākot ar 29. martu, ieņēma Jaungvinejas rietumu daļu (Nīderlandes Austrumindijas daļu). Otrajā posmā, kas ilga no 1942. gada beigām līdz japāņu kapitulācijai, sabiedrotie, kurus galvenokārt veidoja Austrālijas spēki, vispirms atbrīvoja Papua no japāņu okupācijas, pēc tam no Jaungvineju un visbeidzot no Nīderlandes kolonijas.

Kampaņas rezultātā Japānas impērija piedzīvoja graujošu sakāvi un smagus zaudējumus. Tāpat kā lielākajā daļā Klusā okeāna kara kampaņu, slimības un bads prasīja vairāk japāņu dzīvību nekā ienaidnieka darbības. Lielākā daļa japāņu karaspēka nekad nesaskārās ar sabiedroto spēkiem, un tā vietā sabiedroto jūras spēki tos vienkārši nogrieza no jebkādas apgādes un pakļāva efektīvai blokādei. Japāņu garnizoni tika faktiski aplenkti un tiem tika liegta pārtikas un medicīnisko preču piegāde, un rezultātā daži pētnieki apgalvo, ka 97% japāņu nāves gadījumu šajā kampaņā nebija saistīti ar kaujas darbībām. Pēc austrāliešu vēsturnieka Džona Lafina teiktā, šī kampaņa "varētu būt vissmagākā, kurā Otrā pasaules kara laikā ir piedalījušies sabiedroto karaspēki".
## Kampaņas gaita
Kampaņa sākās 1942. gada 23. janvārī ar japāņu iebrukumu Rabaulā, kuru tie ieņēma praktiski bez cīņas.

Japāņu karaspēks izsēdās Papua 1942. gada 7. martā pie Laes un Salamauas, bet 1942. gada 21. un 22. jūlijā - Buna-Gonas apgabalā. Ar to sākās virkne kauju, kas pazīstama kā Kokodas kauja.

1942. gada jūlijā Japānas 17. armija uzsāka lielu ofensīvu Jaungvinejā, lai ieņemtu tās galvaspilsētu Portmorsbiju. Galvenie japāņu spēki virzījās pa Kokodas taku, un tos bija paredzēts atbalstīt ar desantu Milnas līcī. Tomēr tur japāņu desanta operācija nebija veiksmīga.

Japāņi gandrīz sasniedza Portmorsbiju, taču problēmas Gvadalkanalā piespieda armijas pavēlniecību sākt spēku atkāpšanos. Japānas spēki Jaungvinejā bija pakļauti 18. armijai, kas tika izveidota 1942. gada 9. novembrī ģenerālleitnanta Adači vadībā.

Līdz 1942. gada novembra vidum austrāliešiem un amerikāņiem izdevās bloķēt ienaidnieka spēkus nelielā piekrastes placdarmā Jaungvinejas ziemeļaustrumos.

Līdz 1943. gada 23. janvārim 7. Austrālijas divīzija, 32. divīzija un daļa no 41. ASV divīzijas atbrīvoja Buna-Gonas apgabalu no japāņu spēkiem, zaudējot 8500 vīru pret 12 000 japāņu upuriem.

5. , 7. un 9. Austrālijas divīzija un ASV 6. armija, ko atbalstīja ASV 5. un 7. flote, vēlāk piedalījās kaujās Jaungvinejā no 1943. gada pavasara līdz 1944. gada septembra beigām.

Sākot ar 1944. gada aprīli, sabiedroto spēki krasi mainīja savu kaujas taktiku un tiešu uzbrukumu japāņu pozīcijām vietā sāka desantu dziļi aiz ienaidnieka līnijām, tādējādi nogriežot ceļu lieliem japāņu karaspēka kontingentiem. Apvienojumā ar sabiedroto dominanci jūrā un gaisā tas faktiski noveda pie pilnīgas Japānas spēku blokādes Jaungvinejā, nostādot japāņu karaspēku ārkārtīgi sarežģītā situācijā. Gandrīz pilnīga piegāžu trūkuma dēļ japāņi salā nonāca badā un sāka mirt. Slimību un pilnīga pārtikas un zāļu trūkuma dēļ lielākā daļa japāņu upuru Jaungvinejā nebija saistīti ar kaujas darbībām. Dažos gadījumos bads noveda japāņu karavīrus pie kanibālisma.

Jaungvinejas kampaņas laikā japāņi zaudēja vairāk nekā 202 100 vīru, galvenokārt bada un slimību dēļ.
## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* 
* 
* Translation of the official record by the Japanese Demobilization Bureaux detailing the Imperial Japanese Army and Navy's participation in the Southwest Pacific area of the Pacific War.
* National Archive Video of Hollandia Bay, New Guinea Invasion