open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Litrs

[thumb|200px|[kubs|Kuba ar 10 cm garu malu tilpums ir 1 litrs]]
**Litrs** ir tilpuma mērvienība, ko apzīmē ar "L" vai "l". Litrs nav SI vienība (SI tilpuma mērvienība ir kubikmetrs), bet tas ir precīzi vienāds ar 1 kubikdecimetru. Litrs ūdens 4&nbsp;°C temperatūrā sver apmēram 1 kilogramu.

Termina nosaukums cēlies no senas franču tilpuma mērvienības litrona (), kas bija apmēram 0,83 tagadējie litri. Saskaņā ar SI principiem, mērvienībai, kas nav nosaukta par godu kādam zinātniekam, saīsinātajam apzīmējumam jābūt ar mazo burtu, tomēr litra gadījumā mazo "l" var viegli sajaukt ar ciparu "1". Tādēļ 1979. gadā  XVI Vispārējā svaru un mēru konferencē tika nolemts litram izņēmuma kārtā atļaut oficiāli lietot arī otru apzīmējumu — lielo "L". Dažās jomās, piemēram, farmācijā, mūsdienās atļauts lietot tikai lielo "L".

1978. gadā Vaterlo Universitātes (Kanāda) fizikas katedras līdzstrādnieks Kenets Vulners universitātes avīzē "*Chem13 News*" publicēja  rakstu ar sīku franču zinātnieka Kloda Emīla Žana Batista Litra biogrāfiju. Klods Litrs esot ražojis stikla vīna pudeles un bijis pirmais, kas sācis izgatavot laboratorijas traukus, bet 1763. gadā ieteicis mērīt tilpumu, nosakot šķidruma masu. Pēc viņa nāves šis priekšlikums esot bijis apstiprināts, bet tilpuma mērvienība nosaukta Litra vārdā. Kaut arī raksts ar izdomāto biogrāfiju tika publicēts Joku dienā, to kļūdas dēļ pārpublicēja IUPAC žurnāls *Chemistry International*. Lai gan jau nākamajā numurā IUPAC to atsauca, ziņas par Litru kā patiesas tikušas pārpublicētas daudzos izdevumos, tai skaitā arī latviešu valodā.

## Attiecība pret citām tilpuma mērvienībām
1 decilitrs = 100 mililitri
1 kubikmetrs = 1000 kubikdecimetri = 1 000 000 kubikcentimetri = 1000 litri = 10 000 decilitri = 10 hektolitri
1 kubikdecimetrs = 1000 kubikcentimetri = 1 litrs = 10 decilitri
1 hektolitrs = 10 dekalitri = 100 litri = 1000 decilitri
1 litrs = 10 decilitri = 1000 mililitri

## Atsauces
Ampērs

**Ampērs** (simbols: **A**) ir elektriskās strāvas stipruma mērvienība SI sistēmā. Nosaukta franču fiziķa Andrē Marī Ampēra vārdā.

## Definīcija

:

:A = \frac{C} {s}

Apraksts:

Strāvas stiprumu mēra ampēros (A)

Strāvas spriegumu mēra voltos (V)
1 volts (V) x 1 ampērs (A) = 1 vats (W)
1000 vati (W) = 1 kilovats (kW)

Parasti rozetē ir 230 volti (V)
Parastais gludeklis tērē ≈ 5 ampērus (A), tas aptuveni ir 1110 vati (W) vai 1,1 kilovats (kW)

## Ārējās saites
Vats

**Vats** (W) ir SI sistēmas jaudas mērvienība, tā ir atvasinātā mērvienība.

* Mehānikā 1 vats ir jauda, pie kuras 1 sekundes laikā tiek paveikts 1 džoulu liels darbs.

::1 W = 1 J / 1 s

* 1 vats siltuma jaudas ir ekvivalents 1 vatam mehāniskās jaudas.

* 1 vats elektriskās jaudas arī ir ekvivalents 1 vatam mehāniskās jaudas un tiek izteikts kā 1 ampēru stipras līdzstrāvas jauda pie 1 volta liela sprieguma.

::1 W = 1A * 1 V

Mērvienība nosaukta tvaika mašīnas izgudrotāja Džeimsa Vata vārdā.

## Vata biežāk lietotie daudzkārtņi

## Ārējās saites
Ukrainas himna

thumb|300px|Ukrainas himnas notis un vārdi
**„Vēl nav mirusi Ukraina”** () ir Ukrainas valsts himna.

## Vēsture
Himnas vārdu autors ir Kijivas etnogrāfs Pavlo Čubinskis, bet tās mūziku 1863. gadā sacerēja katoļu priesteris un komponists Mihailo Verbickis.

1917. gadā šī ukraiņu patriotiskā dziesma kļuva par Ukrainas Tautas Republikas himnu. Neilgi pēc Ukrainas neatkarības atgūšanas no Padomju Savienības, 1991. gada 5 decembrī pirmā Ukrainas prezidenta Leonīda Kravčuka inaugurācijā tika atskaņota *Ще не вмерла Україна*.

## Himnas vārdi ukraiņu valodā
 
Ще не вмерла України і слава, і воля,
Ще нам, браття молодії, усміхнеться доля.
Згинуть наші воріженьки, як роса на сонці,
Запануєм і ми, браття, у своїй сторонці.

*Piedziedājums*:
Душу, тіло ми положим за нашу свободу.
І покажем, що ми, браття, козацького роду.

## Himnas vārdi ukraiņu latīņu alfabētā (''Łatynka'')

Šče ne vmerła Ukrajiny i słava, i vola, 
Šče nam, brattia mołodiji, usmichneťsia dola.
Zhynuť naši vorižeńky, jak rosa na sonci,
Zapanujem i my, brattia, u svojij storonci.

*Piedziedājums (divreiz)*
Dušu, tiło my položym za našu svobodu
I pokažem, ščo my, brattia, kozaćkoho rodu.

## Himnas vārdu latviskojums
Vēl nav mirusi Ukrainas slava un brīve, 
Vēl mums, jaunie brāļi, uzsmaidīs veiksme.
Izplēnēs mūsu naidnieki kā rasa saulē,
Saimniekosim arī mēs, brāļi, savā zemē.

*Piedziedājums (divreiz)*
Dvēseli un miesu mēs dosim par mūsu brīvi
Un rādīsim, ka mēs, brāļi, no kazaku cilts esam.

## Ārējās saites
Jamaikas karogs

thumb|250px|Jamaikas karogs
**Jamaikas karogs** tika pieņemts 1962. gada 6. augustā, Jamaikas Neatkarības dienā.

Karogam ir trīs krāsas — zaļa, zelta un melna.

* Melnā simbolizē jamaikiešu tautas spēku un radošumu.
* Zelta simbolizē saules gaismu un dabas bagātību.
* Zaļā simbolizē nākotnes cerības un lauksaimniecības bagātību
Alūksnes rajons

**Alūksnes rajons** bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR (1949-1962, 1967-1990) un Latvijas Republikas (1990-2009) sastāvā. Tas atradās Vidzemes un Latgales ziemeļaustrumos, rajona ziemeļu robeža bija ar Igauniju (103,8 km), austrumu robeža ar Krieviju. Rietumos tas robežojās ar Valkas rajonu (51,7 km), dienvidos ar Gulbenes rajonu (98,1 km) un Balvu rajonu (57,4 km). Alūksnes rajona centrs bija Alūksnes pilsēta.

## Izveide un reorganizācija
1949. gada 31. decembra LPSR administratīvi teritoriālās reformas rezultātā **[[Alūksnes apriņķis]]** tika sadalīts Alūksnes un Apes rajonos. 1956. gadā Alūksnes rajonam pievienoja Apes rajonu, bet 1959. gadā Liepnas ciemu no sadalītā Abrenes rajona. No 1962. līdz 1967. gadam Alūksnes rajons bija pievienots Gulbenes rajonam. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Alūksnes rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.

## Teritoriālais iedalījums (1983)
### Pilsētas
* Alūksne
* Ape ar lauku teritoriju

### Ciemi
Alsviķu - Annas - Gaujienas - Ilzenes - Jaunalūksnes - Jaunlaicenes - Kalncempju - Liepnas - Malienas - Mālupes - Mārkalnes - Meijera - Pededzes - Trapenes - Veclaicenes - Virešu - Zeltiņu - Ziemera

## Teritoriālais iedalījums (2008)
### Pilsētas
* Alūksne
* Ape ar lauku teritoriju

### Pagasti
Alsviķu pagasts - Annas pagasts - Gaujienas pagasts - Ilzenes pagasts - Jaunalūksnes pagasts - Jaunannas pagasts - Jaunlaicenes pagasts - Kalncempju pagasts - Liepnas pagasts - Malienas pagasts - Mālupes pagasts - Mārkalnes pagasts - Pededzes pagasts - Trapenes pagasts - Veclaicenes pagasts - Virešu pagasts - Zeltiņu pagasts - Ziemeru pagasts

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

## Likvidācija
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu"  un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu"  2009. gada 1. jūlijā Alūksnes rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidotas šādi novadi:
* **[[Alūksnes novads]]**
* **[[Apes novads]]**

## Skatīt arī
* Latvijas administratīvais iedalījums (2009)

## Ārējās saites
* Alūksnes un rajona un Alūksnes novada mājaslapa
* Apes pilsētas mājas lapa

## Atsauces
Gulbenes rajons

**Gulbenes rajons** bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR (1949—1990) un Latvijas Republikas (1990—2009) sastāvā. Tas atradās Vidzemes austrumos un robežojās ar Valkas rajonu, Alūksnes rajonu, Balvu rajonu, Madonas rajonu un Cēsu rajonu.
Gulbenes rajona pārvaldes centrs bija Gulbenes pilsēta.

## Izveide un reorganizācija
1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālajā reformā **[[Gulbenes apriņķis]]** tika sadalīts Cesvaines un Gulbenes rajonos. 1952.—1953. gadā Gulbenes rajons ietilpa Rīgas apgabalā. 1956. gadā Gulbenes rajonam pievienoja sadalītā Cesvaines rajona ziemeļu daļu. No 1962. līdz 1967. gadam Gulbenes rajonam bija pievienots Alūksnes rajons. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Gulbenes rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.

## Teritoriālais iedalījums (1983)

### Pilsēta
* Gulbene

### Ciemi
Beļavas — Daukstu — Druvienas — Galgauskas — Jaungulbenes — Lejasciema — Litenes — Lizuma — Līgo — Rankas — Stāmerienas — Stradu — Tirzas

## Teritoriālais iedalījums (2008)

### Pilsēta
* Gulbene

### Pagasti
Beļavas — Daukstu — Druvienas — Galgauskas — Jaungulbenes — Lejasciema — Litenes — Lizuma — Līgo — Rankas — Stāmerienas — Stradu — Tirzas

## Likvidācija
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu" un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu" 2009. gada 1. jūlijā Gulbenes rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidots **[[Gulbenes novads]]**.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

## Skatīt arī
* Latvijas administratīvais iedalījums (2009)

## Ārējās saites
* Gulbenes pilsētas un rajona mājaslapa

## Atsauces
Internet Explorer

***Internet Explorer***, saīsināti arī **IE** vai **MSIE**, bija *[[Microsoft]]* korporācijas izstrādāta interneta pārlūkprogramma. Tā kopš 1995. gada tika iekļauta operētājsistēmā *[[Microsoft Windows]]*.

Tā reiz bija populārākā interneta pārlūkprogramma; 2003. gadā to izmantoja 95% Interneta lietotāju. 2015. gada martā *Microsoft* paziņoja, ka daļā *[[Windows 10]]* kā noklusējuma pārlūkprogramma tikai izmantota *[[Microsoft Edge]]*, nomainot *Internet Explorer*. 2022. gada 15. jūnijā tika izbeigts pilns Internet Explorer atbalsts, bet *Microsoft* plāno nodrošināt *Microsoft Edge* IE savietojamības režīma darbību vismaz līdz 2029. gadam.

## Atsauces

## Ārējās saites
Unikods

**Unikods** ir universāls rakstzīmju kodējums, kas dod iespēju pierakstīt datorizētai apstrādei piemērotā veidā tekstu visdažādākajās literārajās un zīmju valodās. Tai skaitā Unikods pieļauj vairāku valodu paralēlu izmantošanu tai pašā dokumentā, izmantojot vienotu kodēšanas metodi.

Uz unikodu balstītas konkrētās teksta kodēšanas metodes (piemēram, kodējumi UTF-8 un UTF-16) radīja alternatīvu tradicionālajiem simbolu kodējumiem (piemēram, agrāk Latvijā plaši izplatītajam *Baltic Windows* jeb Windows-1257), kuri bija ierobežoti savās iespējās un nebija savietojami ar daudzvalodības prasībām. Unikods ir kļuvis par pilnīgāko simbolu kodēšanas veidu, kurš palīdz programmatūras internacionalizācijā un lokalizācijā. Unikodu atbalsta daudzas mūsdienīgas tehnoloģijas, piemēram, XML, Java un Microsoft .NET platforma, kā arī vairākums operētājsistēmu.

## Ārējās saites
* Unikoda konsorcijs
Proza

**Proza** ( — ‘tiešs’) jeb **epika** ( — ‘vēstījošs’) ir daiļliteratūras veids, kas rakstīts nesaistītā valodā. Prozai tradicionāli bijis raksturīgs sižetiskums un lielākoties daudz mazāka tēlainība nekā dzejai, taču kopš 20. gadsimta sākuma modernisma, avangarda un vēlāk arī postmodernisma literatūrā bieži vien sastopami, piemēram, darbi bez sižeta un ļoti tēlaini prozas darbi (aizsākumi šādai prozai meklējami jau impresionisma literatūrā).

Prozas pamatžanri ir romāns, stāsts, novele, eseja, arī literārā pasaka, miniatūra, humoreska, tēlojums. Tomēr 20. un 21. gadsimta prozā ir vērojams žanru robežu sairums, žanru hibridizācija un līdzīgas parādības. Prozai piemīt vairāki paveidi — nacionāli vēsturiskais, heroiskais, sadzīves, satīriskais, biogrāfiskais, ģimenes, liriskais, filozofiskais, līdzība, detektīvs.

Literārā proza Senajā Grieķijā radās 6. gadsimta beigās un 5. gadsimtā p.m.ē un 3 nozīmīgas tekstu sacerēšanas nozares bija: vēsturiskā proza jeb historiogrāfja, daiļruna jeb retorika un filozofiskā proza.
Dramaturģija

**Dramaturģija** ( — ‘darbība’) ir daiļliteratūras veids. Dramatiski darbi (lugas) rakstīti sarunu formā un paredzēti iestudēšanai teātrī. Autors notikumos iejaucas netieši, galveno varoņu raksturi un uzskati atklājas dialogos. Dramaturģijā izšķir trīs galveno žanru veidus: traģēdiju, komēdiju un drāmu.

Dramaturģijas pirmsākumi meklējami Senajā Grieķijā 5. gadsimtā p.m.ē., kur izcilākie autori bija Eshils, Sofokls, Eiripīds un Aristofans. Šajā laikā tika ielikti pamati lugas struktūrai un klasiskajām dramaturģijas vienībām — darbības vienotībai laikā, vietā un sižetā.

Viduslaikos dramaturģija attīstījās baznīcas ietekmē, veidojot reliģiskas lugas un morāles spēles. Renesanses laikā tā piedzīvoja uzplaukumu, īpaši Viljama Šekspīra darbos, kuros apvienoti traģēdijas un komēdijas elementi.

Mūsdienu dramaturģija ietver plašu tematiku un formas dažādību, sākot no reālisma līdz absurda teātrim, dokumentālajai dramaturģijai un eksperimentālajām formām. Ievērojami 20. gadsimta dramaturgi ir Bertolts Brehts, Tenesijs Viljamss, Semjuels Bekets, Ežēns Jonesko, Arturs Millers un Harolds Pinters.

Dramaturģija turpina attīstīties arī digitālajā laikmetā — tiek veidotas interaktīvas lugas, dramatizēti scenāriji podkāstiem un tiešsaistes formātiem, kā arī sintezēti klasiskie un jaunie mediji.

## Ārējās saites
Dzeja

**Dzeja** jeb **poēzija** (, *poiēsis* — 'radīšana') ir daiļliteratūras veids, parasti rakstīta saistītā valodā, un tai raksturīgs dalījums rindās, valodas ritmiskums, subjektīvu pārdzīvojumu paudums, biežs un daudzveidīgs mākslinieciskās izteiksmes līdzekļu un retorisko figūru izmantojums. Dzeja var būt rakstīta gan neatkarīgi, piemēram, kā dzejoļi, gan arī savienojumā ar citiem mākslas izpausmes veidiem, kā poētiskās drāmas, himnas vai lirika.

Būtībā dzeja ir kā vārdu spēle, kurā dzejnieks spēlējas ar vārdiem, lai radītu to. No tā izriet, ka dzejnieks ir "vārdu mākslinieks". Daudziem cilvēkiem, kad viņi domā par to, kas ir dzeja, galvenokārt nāk prātā liriskā dzeja.

## Dzejas žanri
Pastāv vairāki dzejas žanri, bet ne vienmēr dzejoļus var izdalīt pie konkrētā žanra. Daži dzejoļi var būt arī attiecināmi uz vairākiem žanriem.

Stāstījuma dzeja izpaužas kā stāsts. Par piemēru var minēt Viļa Plūdoņa dzejoli "Eža kažociņš". Pie stāstījuma dzejas pieder arī episkā dzeja, kas izceļas ar ļoti garu atstāstījumu par varoņiem un dieviem, piemēram, sengrieķu dzejnieka Homēra darbi "Iliāda" un "Odiseja".

Cits žanrs ir dramatiskā dzeja, kas izpaužas, piemēram, Viljama Šekspīra darbos.

Savukārt liriskā dzeja ir dzejas žanrs, kas nāk prātā vairumam cilvēku, kad viņi domā par to, kas ir dzeja. Liriskajai dzejai ir raksturīgas atskaņas un ritms. Bieži liriskā dzeja ir par pamatu dziesmu vārdiem.

Ir arī citi žanri, kuros var grupēt dzeju, piemēram, prozaiskajā dzejā un satīriskajā dzejā.

## Dzejas elementi
Dzejas elementi ir prosodija (nozare, kas pēta dzejoļos esošos uzsvarus, pantmērus un intonācijas), atskaņas, aliterācija, asonanse, forma un izteiksmes veids.

## Dzejas vēsture
Dzejai ir ļoti sena vēsture, lai gan par to joprojām tiek diskutēts. Dzejas pirmās izpausmes tiek saistītas ar Seno Grieķiju, ar laiku, kad dzīvoja Aristotelis. Šajā laikā dzeja tika izpausta galvenokārt runājot, kā arī parādījās tādi literatūras žanri, kā retorika, drāma, dziesma un komēdija. Tikai vēlāk dzejā parādījās tāda iezīme kā atskaņas, kā arī to sāka mācīties no galvas. Sākot ar 20. gadsimta vidu dzeja kļuva par fundamentāli radošu mākslas veidu, kurā tiek izmantota valoda.

## Latviešu dzeja

Par latviešu mākslas dzejas aizsākumu tiek uzskatīts Jura Alunāna 1856. gadā izdotais krājums "Dziesmiņas, latviešu valodai pārtulkotas". Senākais zināmais dzejolis latviski publicēts jau 1631. gadā.

Starp nozīmīgākajiem latviešu dzejniekiem tiek minēti Auseklis, Eduards Veidenbaums, Aspazija, Rainis, Kārlis Skalbe, Edvarts Virza, Fricis Bārda, Jānis Sudrabkalns, Aleksandrs Čaks, Eriks Ādamsons, Veronika Strēlerte, Linards Tauns, Gunars Saliņš, Ojārs Vācietis, Vizma Belševica, Imants Ziedonis, Knuts Skujenieks, Uldis Bērziņš, Amanda Aizpuriete un Klāvs Elsbergs. Ievērojami mūsdienu dzejnieki ir Jānis Rokpelnis, Inese Zandere un Edvīns Raups.

## Skatīt arī
* Dzejoļa analīze

## Atsauces

## Ārējās saites

* Dzīvā dzeja — dzejoļi no tūkstošiem autoru
Daiļliteratūra

**Daiļliteratūra** jeb **beletristika** (no  — 'smalkā rakstniecība') ir mākslas forma, kur kā izteiksmes līdzeklis tiek lietota valoda. Būtībā tā ir literatūra, kurā aprakstītās personas un notikumi ir izdomātas. Grāmatnīcās un bibliotēkās parasti daiļliteratūras grāmatas tiek novietotas atsevišķi no citām grāmatām.

Vēsturiski izveidojušies četri daiļliteratūras pamatveidi: dzeja jeb lirika, proza jeb epika, dramaturģija un liroepika.

Dzeja parasti ir rakstīta saistītā valodā, tai raksturīgs dalījums rindās, valodas ritmiskums, subjektīvu pārdzīvojumu paudums, biežs un daudzveidīgs mākslinieciskās izteiksmes līdzekļu un retorisko figūru izmantojums. Pastāv dažādi mēģinājumi klasificēt dzeju, taču neviens no tiem nespēj aptvert dzeju pilnībā. Dzeju var mēģināt klasificēt pēc tās tematikas (filosofiskā, meditatīvā, liriskā dzeja u.tml.), pēc vārsmojuma (metriskā, toniskā, sillabiskā, sillabotoniskā dzeja, brīvās vārsmas, verlibrs), strofikas, formas (t.s. tradicionālās formas ir, piemēram, epigramma, elēģija, idille, oda u.c.) un citādi. Tā kā 20. un 21. gadsimta literatūrā lielākoties vērojama atteikšanās no tradicionālu formu, vārsmojuma un strofikas izmantošanas, šī laika dzejas klasifikācija pēc šādiem principiem ļoti bieži ir neiespējama.

Proza ir rakstīta nesaistītā valodā, tās raksturīgas iezīmes ir sižetiskums, mazāka tēlainība nekā dzejai (tomēr bieži vien, it īpaši 20. gadsimtā, proza var būt arī nesižetiska vai ļoti tēlaina). Tradicionālie prozas pamatžanri ir romāns, stāsts, novele, literārā pasaka, eseja, miniatūra, tēlojums, humoreska. Taču 20. un 21. gadsimta literatūrā vērojama prozas žanru robežu izplūšana un žanru hibridizācija. Piemēram, 20. gadsimta pirmās puses avangarda literatūras virzieni apzināti, lai paustu noliedzošu attieksmi pret tradicionālo literatūru un paplašinātu mākslinieciskās ekspresijas iespējas, radīja literatūru, kas neiekļaujas tradicionālo literatūras žanru sistēmā. 20. gadsimta otrajā pusē literatūras žanru sistēmu turpināja destabilizēt postmodernisma literatūra.

Dramaturģijas darbi (lugas) pamatā ir rakstīti sarunu formā un paredzēti iestudēšanai teātrī. Dramaturģijas pamatžanri ir traģēdija, drāma, traģikomēdija, komēdija.

Liroepika apvieno dzejas un prozas (dažreiz arī dramaturģijas) iezīmes: tā rakstīta saistītā valodā un ir vēstījoša un sižetiska. Liroepikas pamatžanri ir eposs, poēma, balāde, sāga, fabula.

## Skatīt arī
* Literatūra
Paris

**Paris** var būt:

* Parīze () — Francijas galvaspilsēta;
* Parīds (, *Páris*) — Trojas karaļa Priāma dēls sengrieķu mitoloģijā;
* Parisa ()— sieviešu vārds.

## Skatīt arī
* Pāris
Fantastika

**Fantastika** ( (*fantastikí*) — 'iztēles spējas') ir daiļliteratūras virziens, kas aizsākās 19. gadsimtā un nopietni attīstījās 20. gadsimta literatūrā. Fantastikas literatūrai visraksturīgākā iezīme ir neparasta darbības vide vai laiks (cita pasaule, nākotne, alternatīva pagātne utt.). Fantastikas darbi parasti sarakstīti prozā, populārākie fantastikas žanri ir romāns un novele.

Lai arī fantastiku bieži uzskata par masu literatūrai piederīgu, daudzi fantastikas darbi tiek uzskatīti par literāri augstvērtīgiem (piemēram, Džordža Orvela "1984", Džona Ronalda Rūela Tolkīna "Gredzenu pavēlnieks", Oldesa Hakslija "Brīnišķīgā jaunā pasaule", Reja Bredberija "Marsiešu hronikas", Staņislava Lema "Solāris", brāļu Strugacku "Pikniks ceļa malā").
Klājs

**Klājs** nodrošina kuģa telpu sadalīšanu līmeņos pēc augstuma.

thumb|250px|Kuģa klājs

Pamata korpusa klājiem ir sekojoši nosaukumi (no augšas uz leju): augšējais, otrais, trešais utt. (pēdējo klāju sauc arī par apakšējo klāju), dubultdibens. Uz daudziem kuģiem ir klāji, kuri neiet visā kuģa garumā vai platumā - tās sauc par platformām.

Telpu starp ārējo dibenu un otro dibenu sauc par dubultdibenu vai starpdibenu telpu, starp otro dibenu un tuvāko klāju - tilpni jeb rūmi, pārējās starpklāju telpas - starpklājiem jeb tvīndeķiem.

Pamata korpusa klāju, līdz kuram izvada visas ūdensdrošās starpsienas, sauc par starpsienu klāju (parasti augšējais, retāk otrais).

Virsbūves un mājas ar klājiem sadala stāvos, kurus numurē no apakšas uz augšu. Attiecīgi izšķir virsbūves pirmā stāva klāju (baka, vidējās virsbūves vai pūpes klājs), mājas otrā stāva klāju, mājas trešā stāva klāju utt. Bieži šos klājus nosauc pēc tiem paredzētajiem uzdevumiem, piemēram: pastaigu, sporta, apakšējais (pārgājiena) tiltiņš, augšējais (navigācijas) tiltiņš.

Telpu izvietojumu kuģa garumā nosaka ar brangu numuriem (uz Krievijā būvētiem kuģiem tās numurē no priekšgala uz pakaļgalu), bet kuģa platumā - ar borta nosaukumu (kreisais borts, labais borts).

## Ārējās saites
Lietuvas Nacionāldemokrātu partija

**Lietuvas Nacionāldemokrātu partija** (**LNDP**) ir politiska partija Lietuvā. Tās līderis ir Žilvins Razmins. 2004. gada Lietuvas parlamenta (Seima) vēlēšanās partija neieguva nevienu deputāta mandātu, taču tā ir pārstāvēta Šauļu un citās pašvaldībās.

Kopš 2005. gada tai ir izveidojusies sadarbība ar Latvijas politisko partiju Nacionālā Spēka Savienība.

2006. g. 16. martā partijas priekšsēdētājs tika aizturēts Rīgā sakarā ar rīcību nesankcionētā gājienā.

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Bezpeļņas organizācija

**Bezpeļņas organizācija** ir bezpeļņas apkalpošanai, labdarībai, produkcijas ražošanai vai citiem mērķiem izveidota organizācija, kuras dalībnieku nolūks nav gūt peļņu.
Kari Polijas vēsturē

[thumb|280px|Polijas armijas [Bruņuautomobilis|bruņumašīnas Afganistānā (2008)]]
**Karu uzskaitījums Polijas vēsturē** aptver Polijas vēstures hronoloģiju ar karu, sacelšanos un nemieru uzskaitījumu no 10. gadsimta līdz mūsdienām.

**līdz 12. gadsimtam**
* 972.: pret Lauzicu (Cediņas kauja)
* 1003.-1005.: pret Svēto Romas impēriju
* 1007.-1013.: pret Svēto Romas impēriju
* 1015.-1018.: pret Svēto Romas impēriju
* 1018.: pret Kijivas Krievzemi
* 1072.: pret Bohēmiju
* 1109.: pret Svēto Romas impēriju
* 1146.: pret Svēto Romas impēriju
* 1156.: pret Svēto Romas impēriju

**12.–15. gadsimtā**
* 1241.: kopā ar Vācu ordeni pret mongoļiem (Legņicas kauja)
* 1326.-1333.: pret Vācu ordeni (Plovces kauja)
* 1409.-1411.: Polijas-Lietuvas-Vācu ordeņa karš, pret Vācu ordeni (Grīnvaldes kauja)
* 1439.: pret husītiem (Grotniku kauja)
* 1444.: ar Ungāriju pret Osmaņu impēriju (Varnas kauja)
* 1454.-1466.: Trīspadsmitgadu karš, pret Vācu ordeni

**16.–17. gadsimtā**
* 1558.-1583.: Livonijas karš
* 1577.: Polijas-Gdaņskas karš
* 1588.: Polijas mantojuma karš, pilsoņu karš
* 1591.-1593.: Kosiņska sacelšanās
* 1594.-1596.: Naļivaiko sacelšanās
* 1595.-1621.: Moldāvijas magnātu kari
* 1600.-1629.: Polijas-Zviedrijas karš
* 1605.-1618.: Polijas-Krievijas karš
* 1606.-1608.: Zebžidovska sacelšanās, pilsoņu karš
* 1618.-1648.: Trīsdesmitgadu karš
* 1625.: Žmailo sacelšanās
* 1629.: Fedoroviča sacelšanās
* 1632.-1634.: Smoļenskas karš ar Krieviju
* 1633.-1634.: Polijas-Osmaņu impērijas karš
* 1637.: Mihnoviča sacelšanās 
* 1648.-1654.: Hmeļņicka sacelšanās. 
* 1654.-1656.: Polijas-Krievijas karš 
* 1655.-1661.: Otrais Ziemeļu karš
* 1658.-1667.: Polijas-Krievijas karš 
* 1671.-1676.: Polijas-Osmaņu impērijas karš

**18.–19. gadsimtā**
* 1700.-1721.: Lielais Ziemeļu karš
* 1733.-1738.: Polijas mantojuma karš, pilsoņu karš
* 1764.: Baras konfederācijas karš
* 1768.-1774.: Krievu-turku karš
* 1792.: Krievu-poļu karš
* 1794.: Kostjuško sacelšanās
* 1794.: Lielpolijas sacelšanās
* 1806.: Lielpolijas sacelšanās
* 1830.-1831.: Novembra sacelšanās 
* 1846.: Krakovas sacelšanās
* 1846.: Lielpolijas sacelšanās
* 1848.: Lielpolijas sacelšanās
* 1863.-1864.: Janvāra sacelšanās

**20.–21. gadsimtā**
* 1914.-1918.: Pirmais pasaules karš
* 1918.-1921.: Poļu-padomju karš
* 1918.-1919.: Polijas-Rietumukrainas karš
* 1918.-1919.: Lielpolijas sacelšanās
* 1919.: Pirmā Silēzijas sacelšanās
* 1919.-1920.: Polijas—Lietuvas karš
* 1920.: Otrā Silēzijas sacelšanās
* 1921.: Trešā Silēzijas sacelšanās
* 1939.-1945.: Otrais pasaules karš (Polijas kampaņa)
:* 1939.: Septembra kampaņa
:* 1943.: Varšavas geto sacelšanās
:* 1944.: Operācija Vētra
::* Ļvivas sacelšanās
::* Varšavas sacelšanās
::* Viļņas sacelšanās (operācija *Ostra Brama*)
* 1956.: Poznaņas nemieri
* 1968.: Prāgas pavasaris
* 1970.: 1970. gada nemieri
* 1981.—1983.: Solidaritātes kustības apspiešanai ieviestais karastāvoklis   
* 2003.—2010.: ASV iebrukums Irākā
* 2002.—2014.: Karš Afganistānā (2001—2014)
Irānas riāls

thumb
**Irānas riāls** ir Irānas oficiālā naudas vienība. Tas sastāv no 100 dināriem, taču ir tam ir tik neliela vērtība, ka grāmatvedībā riāla daļas nemin.

Riālu pirmoreiz ieviesa 1798. gadā. 2005. gada augustā par vienu ASV dolāru varēja nopirkt gandrīz 8000 Irānas riālu.
Japāņu rakstība

**Japāņu rakstība** ir rakstība, kuru lieto, rakstot tekstu japāņu valodā. Ir divi fonētiski alfabēti (hiragana un katakana), kā arī logogrāfiskā sistēma kandži (漢字), kura ir savulaik aizgūta no Ķīnas. Svešvārdus pieraksta, lietojot katakanas fonētisko alfabētu, bet latīņu burtus reti lieto saīsinājumos (piemēram NATO) un kā dizaina elementu. Visus japāņu valodas vārdus ir iespējams pierakstīt kanā.

Japāņu valodas pierakstu ar latīņu raksta burtiem sauc par romadži (ローマ字). Pastāv vairākas transkripcijas shēmas no kanas uz latīņu raksta burtiem. Pazīstamākā no tām ir Hepberna transkripcija (). Tā sākotnēji tika izveidota, lai varētu izveidot angļu—japāņu vārdnīcu. Šī shēma tiek plaši pielietota, tai skaitā daudzos latviešu valodā pieejamos rakstos par šo tematu. Šajā rakstā arī tiek lietota šī shēma. Vēl eksistē arī kunreišiki (訓令式) shēma. Tā bija paredzēta Japānas iekšējai lietošanai. Galvenā atšķirība ir tā, ka *shi*, *chi* un *tsu* pieraksta attiecīgi kā *si*, *ti* un *tu*. Garos patskaņus apzīmē ar garumzīmēm (ā, ī, ū, ē un ō).

Eksistē arī transkripcijas uz kirilicu un citām rakstības sistēmām.

## Kandži
Ar tiem parasti pieraksta lietvārdus un darbības vārdu saknes. Jebkuru japāņu valodas vārdu var pierakstīt kanā, lielākajai daļa vārdu ir arī *kanji* forma, bet ne visiem. Vienai un tai pašai izrunai (kas atbilst vienam un tam pašam kanas pierakstam (ar nelieliem izņēmumiem)) var būt liels daudzums nozīmju, kuras atbilst dažādiem hieroglifiem. Hieroglifus lieto, lai nebūtu tik daudz jāpaļaujas uz kontekstu, lai noteiktu, kas ir domāts. Hieroglifiem bieži vien ir iespējamas vairākas izrunas, parasti tās ir atkarīgas no konteksta. Izšķir ķīniešu izcelsmes izrunas (*on yomi*)(音読み）un japāņu izcelsmes izrunas (*kun yomi*)(訓読み). Vārdos, kas satur vairākus hieroglifus pēc kārtas, parasti lieto *on yomi*, vārdos, kas satur vienu pašu hieroglifu vai hieroglifu un kanu, parasti lieto *kun yomi*. Ir iespējami arī izņēmumi. Lai norādītu paredzēto izrunu, dažkārt lieto furiganu, tas ir — kana virs hieroglifiem. Kaut ko līdzīgu lieto arī ķīniešu valodā, tikai tur parasti lieto latīņu raksta burtus (*pinyin*).

Piemēram, vārdu "es" var pierakstīt: kandži (私), hiraganā (わたし), katakanā (ワタシ) vai romadži (watashi).

## Kana
Kana (仮名) ir japāņu zilbju alfabēti. Ir katakana (カタカナ) (stūraināki burti) un hiragana (ひらがな) (noapaļotāki burti). Katrs simbols apzīmē zilbi, patskani vai "n" līdzskani.

### Hiragana

Hiraganā parasti pieraksta japāņu valodas vārdus, vārdu galotnes (pie hieroglifiem) un palīgvārdus.

### Katakana

Katakanā parasti pieraksta svešvārdus un vārdus kurus jāizceļ.

## Japāņu valodas transkripcija
### Romanizācija

Pastāv vairākas japāņu valodas romanizācijas sistēmas, starptautiski visbiežāk lietotā ir Hepberna romanizācija.

### Kirilizācija
Galvenā šīs transliterācijas nozīme ir tā, ka lielākā daļa japāņu valodas vārdu un ģeogrāfisko nosaukumu latviešu valodā ir nonākuši caur krievu valodu, kur lieto šo sistēmu.

## Ārējās saites
Mašīntelpa

thumb|370px|Kravas kuģa mašīntelpa
**Mašīntelpa** jeb mašīnrūme ir kuģa telpa, kurā izvietoti galvenie dzinēji, palīgdzinēji, mašīntelpas cauruļvadi, katli, rezerves daļas un mašīnu inventārs. 

Mašīntelpai (MT) un ar to saistītajai pamata dzīvojamajai virsbūvei var būt vidējais, starp un aizmugurējais novietojums. Pie vidējā MT novietojuma slodze uz kuģa korpusu no kravas un ar kravu neaizpildītajām telpām ir vienmērīgāka, atvieglojas kuģa nodiferentēšana (pareizas sēdēšanas dabūšana). Pamata virsbūves vidējais novietojums nodrošina labas novērošanas iespējas kuģa vadītājam, uzlabojas dzīves apstākļi.

Tomēr tāds novietojums neļauj racionāli izmantot korpusa tilpumu kravu izvietošanai, jo paši lielākie un ērtākie nodalījumi aizņemti ar mašīnām. Bez tam, nepieciešams lielāks velles līnijas garums un speciāls tunelis priekš tās, kas samazina aizmugures rūmju tilpumu un rada neērtības kravas operāciju laikā.

Pie MT aizmugures novietojuma šīs nepilnības tiek novērstas, kas ļauj ievērojami palielināt kuģa derīgo kravnesību un kravas tilpību. Bet pie šī novietojuma pasliktinās kuģa nodiferentēšana: ar tukšām tilpnēm kuģim ir ievērojams diferents uz pakaļgalu, tāpēc, lai nodrošinātu nepieciešamās jūras spējas un pareizu korpusa noslodzi balasta reisos jāņem ievērojams daudzums balasta priekšgala un vidējos nodalījumos. Bez tam pie pamata virsbūves aizmugures novietojuma palielinās kuģa vadītāja redzamības ēnas zona.

Tādēļ MT un pamata virsbūves izvietojumu izvēlas atkarībā no kuģa uzdevuma un konkrētiem tā ekspluatācijas apstākļiem. MT vidējais izvietojums raksturīgs vairumam veco kuģu, mūsdienās sastopams pārsvarā uz kuģiem, kuri nepārvadā kravas, un uz dažiem specializētiem kuģiem, piemēram, uz ledlaužiem — transporta kuģiem, refrižeratoriem.

MT aizmugures izvietojums ir tankeriem, beramkravu kuģiem, konteineru pārvadātājiem, kā arī nelieliem un vidējiem vispārējas nozīmes sauskravas kuģiem. Lielie sauskravas kuģi tiek būvēti ar MT starpnovietojumu, turklāt tā nobīdīta uz pakaļgalu tā, lai aiz tās paliek tikai viena aizmugures tilpne.

Pie mašīntelpām pieskaita arī dīzeļģeneratoru telpu, katlu māju jeb telpu, noliktavas, darbnīcas, MT kontroles telpu, MT kapu (šahtu), skursteņa telpas un avārijas MT. Tajā izvietots avārijas dīzeļģenerators un tā atrodas virs galvenā klāja.
Pirmais Ņūtona likums

**Pirmais Ņūtona likums** ir fizikas likums, kas apgalvo, ka katrs ķermenis paliek mierā vai turpina vienmērīgu taisnlīnijas kustību tikmēr, kamēr tam pieliktie spēki to neizmaina. Citiem vārdiem — pirmais Ņūtona likums ir inerce.

Pirms vairāk kā trīssimt gadiem Īzaks Ņūtons uzrakstīja šo apgalvojumu. Viņš secināja, ka visiem ķermeņiem piemīt inerce, īpašība, kura piemīt ķermeņiem, kad bez ārējo spēku iedarbības tie nemaina savu stāvokli. Katru dienu mums nākas sastapties ar inerci un tādēļ šai parādībai mēs nepievēršam lielu uzmanību.

Ķermeņa miera stāvoklis saglabājas tad, ja visi ķermenim pieliktie spēki ir savstarpējā līdzsvarā. Šādā gadījumā kopspēks ir nulle un ķermeņa kustība nenotiek.

Kad mierā esošam ķermenim pieliek ārēju spēku, ķermenis vairs neatrodas līdzsvarā un tas uzsāk kustību. Ārējo spēku ietekmē ķermenis ne tikai uzsāk kustību, bet arī apstājas. Inerces dēļ ķermenis vienmēr cenšas saglabāt sākotnējo kustības virzienu un ātrumu (miera stāvoklī ķermeņa ātrums ir vienāds ar nulli).

Inerces mērs ir masa. Jo lielāka ir ķermeņa masa, jo lielāka ir ķermeņa inerce.

## Atsauces
Kauja pie Ipras

thumb|Pirmā pasaules kara postījumi Iprā
Pirmajā pasaules karā 1915. gadā Rietumu frontē karadarbība pārvietojās. 1917. gadā kaujās pie Ipras vācu armija izmantoja indīgo gāzi iprītu, līdz ar to karavīri mira burtiski bez cīņas. Šajā vietā Pirmajā pasaules karā notika 3 kaujas:
* Pirmā Kauja pie Ipras 1914. gada 31. oktobris – 22. novembris — angļi pilsētu atkaroja no vāciešiem;
* Otrā kauja pie Ipras 1915. gada 15. aprīlis – 22. maijs — vācieši pirmo reizi rietumu frontē lietoja ķīmiskos ieročus (hloru) un atkaroja pilsētas austrumu daļu;
* Pašendeiles kauja 1917. gada 21. jūlijs – 6. novembris — sabiedrotie atkaroja pilsētas austrumu daļu, bija ļoti daudz kritušo.

## Ārējās saites
Radiomāja

**Radiomāja** ir viena no kuģa dienesta telpām. Tā nodrošina no sardzes stūrmaņa saņemto ziņojumu ātru pārraidīšanu. Radiomāju izvieto uz pārgājiena tiltiņa klāja, tā ir viena no kuģa vadības telpām. Radiomājā tiek nodrošināta radio sardze.

Par radiosakariem uz kuģa atbildīga ir radio komanda (taču līdz ar ultraīsviļņu (UĪV) aparatūras ieviešanu aizvien lielāku darbu dara klāja virsnieki, un uz dažiem kuģiem radio virsnieku vairs vispār nav). Radio virsnieks ir atbildīgs kuģa kapteinim par kuģa sakaru aprīkojuma lietošanu un uzturēšanu kārtībā. Daudzos gadījumos viņš nav kuģa īpašnieka, bet gan jūras radio kompānijas algots darbinieks. Šī kompānija izlemj, uz kura kuģa viņš strādās, nodrošina viņa transportu no un uz kuģi un nodrošina paaugstināšanas iespējas. Radio virsnieku skaits uz kuģa ir atkarīgs no radio dienesta likumiem, kas katrai kuģu klasei ir īpaši. Kravas kuģiem ar bruto tonnāžu no 1600 bruto reģistra tonnām un lielāku, ja tie ir aprīkoti ar radiotelegrāfa automātiskās trauksmes aparatūru, nepieciešams tikai viens radio virsnieks.

Ja uz kuģa ir tikai viens radio virsnieks, viņš nodrošina radio sardzi astoņas stundas dienā četros divu stundu periodos. Ja ir divi radio virsnieki, viņi nodrošina sardzi sešpadsmit stundas dienā, divdesmit četru stundu periodā iekļaujot četrus divu stundu pārtraukumus. Ar trim vai vairāk radio virsniekiem radio sardze tiek nodrošināta nepārtraukti divdesmit četras stundas, katram radio virsniekam veicot divas četru stundu sardzes pienākumus ar diviem astoņu stundu pārtraukumiem.

Liela daļa no radio virsnieka sardzes pienākumiem ir saistīta ar kuģa darījumu, navigācijas un laikapstākļu ziņojumu, kuģa hronometra pārbaudes signālu, telegrammu un preses ziņojumu pārraidi un uztveršanu. Daudzi no šiem ziņojumiem tiek pārraidīti ar radiotelegrāfu Morzes kodā, bet lielākoties tiek lietota radiotelefoniju.

Sardzes periodos tiek nodrošināta nepārtraukta sardze starptautiskajā nelaimes frekvencē nelaimes un palīdzības ziņojumu uztveršanai. Klausīšanās tiek intensificēta divos trīs minūšu periodos katru stundu, kad tiek pārtraukti visi sakari, izņemot nelaimes signālus un steidzamus sakarus. Kad radio virsnieks aiziet no sardzes, starptautiskā nelaimes frekvence tiek uzmanīta ar automātisko trauksmes ierīci, kas veidota, lai reaģētu uz starptautiski atpazīstamiem signāliem un iedarbinātu trauksmes zvanus.

Uz daudziem kuģiem radio virsnieks strādā kā radio un elektronikas virsnieks un ir atbildīgs par lielu daudzumu elektroniskā aprīkojuma gan uz tiltiņa, gan mašīntelpā papildus radiomājas aprīkojumam.
Stūres māja

250px|thumbnail|Kuģa stūres māja
**Stūres māja** ir kuģa pamata vadības postenis, kas ir izvietots uz pārgājiena tiltiņa. Tajā ir uzstādīts stūres rata statnis, žirokompasa repīters (atkārtotājs), stūres magnētiskais kompass, radiolokators, mašīnas telegrāfs, galvenā dzinēja distances vadības pults un cits aprīkojums.

Lai nodrošinātu riņķveida novērošanu, pārgājiena tiltiņam stūres mājas rajonā ir iznesti spārni, kuri aiziet līdz bortiem. Bez tam uz stūres mājas jumta ir papildus vadības postenis - augšējais tiltiņš. No tā stūrmanis vada kuģi manevrējot un šaurumos, kā arī veic astronomiskos novērojumus.

Stūres mājā sardzē stāv sardzes stūrmanis un divi matroži: stūres matrozis jeb stūres vīrs ar AB (*able bodied seaman*) kvalifikāciju un novērotājs ar OS (*ordinary seaman*) kvalifikāciju.
Milano

***Milano*** var būt:
* Milānas (*Milano*) nosaukums itāļu valodā;
* Alisa Milāno (*Alyssa Milano*), amerikāņu aktrise un producente (dzimusi 1972. gadā)
Kauja pie Sommas

**Kauja pie Sommas** (, ) bija 1916. gada jūnijā-—novembrī notikušais Francijas un Britu impērijas karaspēku uzbrukums pie Sommas upes (Francijā), noslēdzās ar nelielu Vācijas spēku atkāpšanos un smagiem zaudējumiem abām karojošām pusēm. Šajā kaujā pirmo reizi tika lietoti tanki un indīgās gāzes. Kaujā bojā gāja vairāk nekā 450 000 vāciešu, 400 000 britu un 300 000 franču karavīru.

## Kaujas analīze

## Piemiņa

1992. gada jūlijā pēc Albēras pilsētas mēra iniciatīvas tika atvērts Sommas kaujas muzejs (). Muzejs atrodas 10 m dziļumā un stiepjas 250 m garumā, iepazīstina ar Pirmā pasaules kara karavīru ikdienu.

## Galerija

Beaumont-Hamel - General view of the battlefield.jpg|250px|thumbnail|Nopostītā apkārtne Sommas kauju laikā
Serre Road Cemetery No. 2 - Somme, France - 2152-1.jpg|Karavīru kapsēta Sommā
Serre Road Cemetery No. 2 - Somme, France - 2164-1.jpg|


## Literatūra
*Bond, B. (2002). The Unquiet Western Front: Britain's Role in Literature and History. London: CUP. ISBN 0-52180-995-9.
*Boraston, J. H. (1920) [1919]. Sir Douglas Haig's Despatches (repr. ed.). London: Dent. OCLC 633614212.
*Brown, J. (2004). A Good Idea of Hell: Letters from a Chasseur a Pied. College Station: Texas A&M University Press. ISBN 1585442100.
*Churchill, W. S. (1938). The World Crisis (Odhams 1938 ed.). London. OCLC 4945014.
*Chickering, R. (2004) [1998]. Imperial Germany and the Great War, 1914–1918 (2nd ed.). London: CUP. ISBN 0-52154-780-6.
*Doughty, R. A. (2005). Pyrrhic Victory: French Strategy and Operation in the Great War. Cambridge, Massachusetts: The Belknap Press of Harvard University. ISBN 0-67401-880-X.
*Dowling, T. (2008). The Brusilov Offensive. Bloomington, IN: Indiana University Press. ISBN 978-0-253-35130-2.
*Duffy, C. (2006). Through German Eyes: The British and the Somme 1916 (Phoenix 2007 ed.). London: Weidenfeld & Nicolson. ISBN 978-0-7538-2202-9.
## Atsauces

## Ārējās saites
Verdenas kauja

**Verdenas kauja** (, ) bija viena no lielākajām Pirmā pasaules kara kaujām. Tā tika izcīnīta starp vācu un franču armijām no 1916. gada 21. februāra līdz 19. decembrim netālu no Verdenas Ziemeļaustrumfrancijā. Nogalināto skaits pārsniedza ceturtdaļmiljonu un aptuveni pusmiljons tika ievainoti. Tā bija garākā Pirmā pasaules kara kauja, kā arī otra asiņainākā tūlīt pēc kaujas pie Sommas. Kaujas pie Sommas sākums 1916. gada 1. jūlijā bija iemesls, kādēļ vāciešiem nācās atsaukt daļu artilērijas spēku no Verdenas, lai pretotos apvienotajam britu un franču uzbrukumam ziemeļos.

Kaujas beigas iezīmēja franču pēdējā ofensīva, kas sākās 1916. gada 11. decembrī un piespieda vāciešus atkāpties līdz savām sākumpozīcijām.

Vācieši Verdenas kaujas laikā pirmo reizi vēsturē lietoja liesmu metējus.

## Kaujas rezultāti un nozīme
thumb|600px|Verdenas karalauka panorāma
Taktiskus rezultātus kauja nedeva nevienai no iesaistītajām pusēm – līdz 1916. gada decembrim frontes līnija atkal atradās turpat, kur tā bija 1916. gada 25. februārī.

Verdenā sabruka Vācijas stratēģiskais plāns 1916. gada kampaņai: ar vienu spēcīgu un īsu sitienu izsist Franciju no kara.

Verdenas operācija, kā arī Sommas kauja (1916) iezīmēja Vācijas Impērijas militārā potenciāla izsmelšanas un Antantes nostiprināšanās sākumu. Verdenas kaujas laikā abas puses kopumā zaudēja aptuveni miljonu cilvēku, tostarp līdz 430 tūkstošiem nogalināto. Verdenā pirmo reizi tika plaši izmantoti daudzu veidu ieroči: vieglie ložmetēji, šautenes granātmetēji, liesmu metēji un ķīmiskie lādiņi. Ievērojami palielinājās artilērijas blīvums, notika enerģiska cīņa par gaisa pārākumu un tika izmantotas gaisa uzbrukuma operācijas. Ofensīvas laikā kājnieki izveidoja dziļus kaujas formējumus un izveidoja uzbrukuma grupas. Pirmo reizi karaspēka operatīvās pārgrupēšanas tika veiktas, izmantojot autotransportu.

Verdenas pilsētas dome nodibināja piemiņas medaļu franču kaujas dalībniekiem. Neskatoties uz neoficiālo statusu, šī balva ir kļuvusi par vienu no godpilnākajām medaļām Francijā.
## Audiovizuālās norādes
*ERSTER WELTKRIEG - Schlacht um Verdun 1916 DEUTSCHE vs FRANZOSEN (vācu val.)

## Atsauces

## Ārējās saites
* The Battle of Verdun
* Battles - The Battle of Verdun, 1916 firstworldwar.com
* Кампания 1916 г. История Первой мировой войны 1914—1918 гг.
* Map of Europe, 1916, Battle of Verdun omniatlas.com
Rutēnijs

**Rutēnijs** ir ķīmiskais elements ar simbolu **Ru** un atomskaitli 44. Tas ir platīna grupas metāls un ir sastopams kā piemaisījums platīna rūdām. Rutēnijam ir iespējamas oksidēšanas pakāpes no +1 līdz +8, kā arī -2, izplatītākās ir +2, +3 un +4.

## Izotopi
Dabā ir sastopami septiņi rutēnija izotopi. Visizplatītākais ir 102Ru (31,55% no visa dabā sastopamā rutēnija daudzuma). Salīdzinoši daudz ir arī 104Ru (18,62%), 101Ru (17,06%), 99Ru (12,76%) un 100Ru (12,60%). Visretāk sastopami 96Ru (5,54%) un 98Ru (1,87%).

Mākslīgi ir iegūti rutēnija izotopi, kuru masas skaitlis ir no 87 līdz 124. 106Ru un 103Ru ir urāna dalīšanās produkti, kas veidojas kodoldegvielā atomelektrostacijas darba laikā. 103Ru pussabrukšanas periods ir 39,26 diennaktis, 106Ru — 373,59 diennaktis. Rutēnijs-106 tiek klasificēts kā bīstams radioaktīvais atkritums, jo, lai tas praktiski zaudētu aktivitāti, izlietotā kodoldegviela jāuzglabā vismaz 40 gadus. No kodoldegvielas izdalīts rutēnijs-106 vienmēr satur citu radioaktīvo izotopu piemaisījumus, tīru rutēniju-106 iegūst ar ciklotronu palīdzību. Tīru 106Ru izmanto medicīnā acu onkoloģisko saslimšanu ārstēšanai, kā etalonavotu radiācijas kontroles mēriekārtu pārbaudei, kā arī radioizotopu termoģeneratoros.

## Izmantošana
Rutēnijs pirms izmantošanas ir ķīmiski jāapstrādā. Izmanto juvelierizstrādājumos un elektronikā (aizsargājoši un dekoratīvi pārklājumi, supravadītāji, elektrodi). Sakausējumos ar platīnu tiek iegūts materiāls, kuram ir palielināta cietība. 2016. gadā viena trojas unce rutēnija maksāja vidēji 42 ASV dolārus. Tas ir viens no dārgākajiem metāliem.

## Vēsture
Ķīmiskā elementa nosaukums ir radies no vārda *Ruthenia*, kas ir Kijivas Krievzemes nosaukums latīņu valodā. 1827. gadā zviedru ķīmiķis Jenss Jākobs Bercēliuss un vācu ķīmiķis Gotfrīds Osans (*Gottfried Osann*) analizēja Urālu kalnos iegūtas platīna rūdas atliekas pēc apstrādes ar karaļūdeni. Bercēliuss neizdalīja nevienu nezināmu metālu, toties Osans izdalīja pat trīs iepriekš nezināmus elementus. Vienu no tiem viņš nosauca par rutēniju. 1844. gadā baltvācu ķīmiķis Kārlis Ernsts Klauss (*Karl Ernst Claus*) apstiprināja, ka tik tiešām viens no tiem ir rutēnijs. Klauss tiek uzskatīts par rutēnija atklājēju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Homonīms

**Homonīmi** ir vārdi ar atšķirīgu nozīmi,  kas izrunājami un rakstāmi vienādi. Piemēram, "rota" (karaspēka vienība) un "rota" (greznuma priekšmets) ir homonīmi.

Vārdus, kuri rakstāmi vienādi, bet izrunājami dažādi, sauc par homogrāfiem.

## Piemēri

* spāre (kukainis), spāre (jumta sastāvdaļa),
* lakta (kalēja lakta), lakta (lakta vistām),
* mīkla (maizes mīkla), mīkla (folklorā minamā mīkla),
* vilciens (pārvietošanās līdzeklis) un vilciens (spalvas vilciens),
* cietums (ieslodzījuma vieta) un cietums (lietas īpašība),
* dumpis (putns) un dumpis (sacelšanās).
* zāle (liela telpa ēkā) un zāle (lakstaugi)
* vilnis (parādība ūdens tilpnēs) un Vilnis (cilvēka vārds)
* aina (dabas skats) un Aina (cilvēka vārds)

## Skatīt arī
* Sinonīms
* Antonīms
* Homogrāfs
Lietvārds

**Lietvārds** jeb **substantīvs** (, no *substantia* — 'viela, būtība') ir patstāvīga un lokāma vārdšķira, kuras vārdi nosauc objektus (piemēram, "māja"), procesus ("lasīšana"), pazīmes ("zaļums"), abstraktus jēdzienus ("laime"). Izšķir divu veidu lietvārdus — sugas vārdus, kas apzīmē jebkuru priekšmetu no līdzīgu priekšmetu kopas ("māja", "bērns" u.c.), un īpašvārdus, kas apzīmē kādu konkrētu priekšmetu (personvārdi, vietvārdi u.c., piemēram, "Jēkabs", "Himalaji").

Lietvārdiem izpaužas trīs gramatiskās kategorijas:
* dzimtes kategorija (mūsdienu latviešu valodā ir sieviešu un vīriešu dzimtes lietvārdi),
* skaitļa kategorija (mūsdienu latviešu valodā — vienskaitlis vai daudzskaitlis),
* locījuma kategorija (mūsdienu latviešu valodā pastāv septiņi locījumi).

Lietvārda pamatforma ir vienskaitļa nominatīvs.
Antonīms

**Antonīms** ir vārds ar pretēju nozīmi. Piemēram, vārdam "melns" antonīms ir "balts".

## Skatīt arī
* Sinonīms
*Homonīms
Īpašības vārds

**Īpašības vārdi** jeb **adjektīvi** ir patstāvīga vārdšķira, kas nosauc priekšmetu, parādību, procesu pazīmes vai īpašības ("zaļš", "liels", "ašs" u.c.). Īpašības vārdus pēc to nozīmes iedala divās grupās: kādības jeb kvalitatīvajos (pazīme vai īpašība var piemist lielākā vai mazākā mērā, piemēram, "vecs, vecāks, visvecākais") un attieksmes jeb relatīvajos (pazīmes vai īpašības mērs ir nemainīgs, piemēram, "trīskrāsains") īpašības vārdos.

Īpašības vārdus raksturo dažādas gramatiskās kategorijas: dzimte, skaitlis, locījums, komparācija (salīdzināmās pakāpes), noteiktība un nenoteiktība.

Īpašības vārda pamatforma ir vienskaitļa nominatīvs.
Vietniekvārds

**Vietniekvārdi** jeb **pronomeni** ir vārdšķira, kuras vārdus lieto, lai aizstātu nomenus (lietvārdus, īpašības vārdus). Vietniekvārdi nenosauc priekšmetu, pazīmi vai procesu, bet tikai norāda uz to. Vietniekvārdu skaits atšķirībā no, piemēram, darbības vārdu vai lietvārdu skaita ir ierobežots.

Latviešu valodā vietniekvārdus pēc to nozīmes un funkcijām iedala:
* personu vietniekvārdos (*es, tu, viņš, viņa, mēs, jūs, viņi, viņas*),
* atgriezeniskajos vietniekvārdos (*sevis*),
* piederības vietniekvārdos (*mans, mana, tavs, tava, savs, sava*),
* norādāmajos vietniekvārdos (*šis, šī, tas, tā, šāds, šāda, tāds, tāda, viņš, viņa*),
* jautājamos vietniekvārdos (*kas, kurš, kura, kāds, kāda*),
* attieksmes vietniekvārdos (*kas, kurš, kura, kāds, kāda*),
* nenoteiktajos vietniekvārdos (*kas, kurš, kura, kāds, kāda, dažs, daža, cits, cita, kaut kas, kaut kāds, kaut kāda, kaut kurš, kaut kura, diez(in) kas, diez(in) kurš, diez(in) kura, diez(in) kāds, diez(in) kāda, nez(in) kas, nez(in) kāds, nez(in) kāda, nez(in) kurš, nez(in) kura, sazin kas, sazin kurš, sazin kura, sazin kāds, sazin kāda, dažs labs, daža laba, viens otrs, viena otra, jebkas, jebkurš, jebkura, jebkāds, jebkāda*),
* noteiktajos vietniekvārdos (*abi, abas, viss, visi, visas, pats, pati, katrs, katra, ikkatrs, ikkatra, ikkurš, ikkura, ikviens, ikviena*),
* nolieguma vietniekvārdos (''nekas, nekāds, nekāda, neviens, neviena).
Irīdijs

**Irīdijs** ir ķīmiskais elements ar simbolu **Ir** un atomskaitli 77. Irīdijs ir ciets, trausls platīna grupas metāls un dabā ir ļoti reti sastopams, galvenokārt kā piemaisījums platīna tīrradņiem. Relatīvi lielos daudzumos to var atrast meteorītos. Irīdiju lieto karstumizturīgiem sakausējumiem, tam ir ļoti laba korozijas izturība. Savienojumos irīdijs ir galvenokārt trīsvērtīgs un četrvērtīgs.

## Vēsture
Irīdija atklāšana ir saistīta ar platīna un citu platīna grupas metālu atklāšanu. Konkrēti irīdiju 1803. gadā atklāja franču ķīmiķi Ipolits Viktors Kollets Deskotils (*Hippolyte-Victor Collet-Descotils*), Antuāns de Furkruā (*Antoine de Fourcroy*) un Luī Nikolā Voklēns (*Louis Nicolas Vauquelin*). Tajā pašā gadā arī angļu ķīmiķis Smitsons Tenants (*Smithson Tennant*) atklāja jauno metālu un osmiju, pētot platīna rūdu, kas bija atvesta no Dienvidamerikas.

1842. gadā irīdijs pirmo reizi tika iegūts ar ļoti augstu tīrības pakāpi.

Irīdija nosaukums cēlies no grieķu vārda  (*iris*) — varavīksne, jo irīdija sāļi ir daudzkrāsaini.

## Atrašanās dabā
[thumbnail|175px|[Vilameta meteorīts|Vilameta meteorītā, kas ir sestais lielākais atrastais meteorīts, irīdija koncentrācija ir aptuveni 4,7 daļiņas no miljona]]
Irīdijs Zemes garozā ir viens no visretāk sastopamajiem elementiem. Tā koncentrācija ir aptuveni viena daļiņa no miljarda, kas ir daudz mazāk nekā zelta vai platīna koncentrācija. Tikai vēl trīs dabā sastopamiem ķīmiskie elementiem ir vēl mazāka koncentrācija. Toties irīdija koncentrācija ir aptuveni 500 reizes lielāka uz Zemes atrastajos meteorītos. Tas liek domāt, ka irīdija uz Zemes tomēr ir daudz vairāk. Tā kā irīdija blīvums ir salīdzinoši liels, tad, iespējams, tas lielākā koncentrācijā atrodas Zemes kodolā.

### Izotopi
Ir zināmi divi stabili irīdija izotopi: irīdijs-193 (62,7% no kopējā irīdija daudzuma) un irīdijs-191 (37,3%). Ir sintezēti vēl vismaz 34 radioaktīvi izotopi, kuru masas skaitļi ir no 164 līdz 199. Visstabilākais ir irīdijs-192, kura pussabrukšanas periods ir 73,827 dienas.

## Iegūšana
Irīdijs komerciāli tiek iegūts kā blakusprodukts vara un niķeļa raktuvēs. 2000. gados vidēji ik gadu pasaulē tika iegūtas no 2,5 līdz 4 tonnām irīdija, bet 2010. gadā ieguva aptuveni 10,4 tonnas irīdija. Tā cena 2010. gadā bija 642,15 ASV dolāri par Trojas unci.

## Fizikālās īpašības
Irīdijs ir smags sudrabbalts metāls. Tā blīvums ir  kg/m³. Tā kā tas ir ļoti ciets, tad to ir grūti mehāniski apstrādāt. Irīdija kušanas temperatūra ir 2446&nbsp;°C, bet viršanas temperatūra ir 4428&nbsp;°C. Tā ir desmitā augstākā viršanas temperatūra no visiem ķīmiskajiem elementiem. Irīdija kristāliskā struktūra ir malās centrēta kubiskā singonija.

## Ķīmiskās īpašības

## Atsauces

## Ārējās saites
Šveices pilsētu uzskaitījums

[200px|thumbnail|[Šveices novietojums Eiropā]]
Šajā uzskaitījumā apkopotas **[[Šveice]]s pilsētas**. Pašlaik Šveicē ir vairāk nekā **220 pilsētas**.

Oficiāli par pilsētām (, , ) Šveicē tiek uzskatītas apdzīvotas vietas ar iedzīvotāju skaitu vairāk nekā 10 000 iedzīvotājiem.

## Pilsētu skaits pa kantoniem

## Uzskaitījums

## Karte

## Galerija

## Atsauces