open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mongolijas premjerministrs

**Mongolijas premjerministrs** () ir Mongolijas galvenā izpildvara. To iebalso parlaments, un tas var tikt atstādināts no amata pēc neuzticības balsojuma.

## Premjerministri no 1912. gada līdz mūsdienām

* TRP — Mongolijas Tautas Revolucionārā partija (*Mongol Ardyn Khuv'sgatt Nam*) — komunistiska, pašlaik sociāldemokrātiska
* DS — Mongolijas Demokrātiskā Savienība
* NDP — Mongolijas Nacionāli Demokrātiskā partija
Mongolijas prezidenti

Šajā rakstā ir uzskaitīti **[[Mongolija|Mongolijas]] prezidenti** kopš 1924. gada.

## Mongolijas tautas republika (1924–1992)

## Mongolija (1992–mūsdienas)

* TRP — Mongolijas Tautas Revolucionārā partija (*Mongol Ardyn Khuv'sgatt Nam*) — komunistiska, pašlaik sociāldemokrātiska
* DP — Demokrātiskā partija (*Ardchilsan Nam*)
Kubas valsts vadītāji

thumb|200px|Kubas republikas ģerbonis
**Kubas valsts vadītāji** ir personas, kas bijušas Kubas valsts vadītāja amatā laikā no 1902. gada līdz mūsdienām.

Laikā no 1902. līdz 1976. gadam (saskaņā ar 1901. un 1940. gada konstitūcijām) valsts vadītāja lomu pildīja Kubas prezidents.

Laikā no 1976. līdz 2019. gadam (saskaņā ar 1976. gada konstitūciju) prezidenta amats tika atcelts, un valsts vadītāja lomu pildīja Valsts padomes prezidents.

2019. gada 24. februārī (saskaņā ar 2019. gada konstitūciju) prezidenta amats tika atjaunots. Pašreizējais valsts vadītājs ir Migels Diazs-Kanels — kā Valsts padomes prezidents (no 2018. gada 19. aprīļa līdz 2019. gada 10. oktobrim), pēc tam kā valsts prezidents.

## [[Kubas republika (1902–1959)]]

## Kubas otrā okupācija (1906—1909)

## [[Kubas republika (1902–1959)]]

## [[Kuba|Kubas republika (1959—pašlaik)]]

## Atsauces

## Ārējās saites
* Kuba WorldStatesmen.org
Valsts valoda

**Valsts valoda** ir viena vai vairākas valodas valstī, kurai(-ām) likumdošanas ceļā ir noteikts īpašs statuss attiecīgajā valstī vai tās daļā. Valsts valodā funkcionē likumdošanas, tiesu un valsts pārvaldes institūcijas, notiek mācības skolās, tiek publiskota informācija paziņojumos, izkārtnēs, reklāmās (informācija gan var tikt publiskota un mācības var notikt arī citās valodās). Parasti valsts valodas lietošanu nosaka attiecīgās valsts konstitūcija un speciāli likumi.

Parasti valsts valodas statusu iegūst valoda, kura ir dzimtā valoda vairumam attiecīgās valsts pilsoņu. Tomēr ir daudzi izņēmumi, piemēram, bijušās kolonijas Āfrikā bieži ir saglabājušas savu bijušo metropoļu valodas kā valsts valodas, parasti angļu vai franču valodu. Šādās valstīs koloniālā valoda bieži tiek izmantota oficiālajā saziņā, savukārt vietējās valodas var palikt otršķirīgas vai tikt izmantotas reģionāli.

Dažās valstīs ir vairāk nekā viena oficiālā valoda. Šajā gadījumā var būt sarežģīti uzturēt līdzsvaru starp valodām, jo katrai var būt atšķirīgs statuss vai izmantojuma sfēra. Piemēram, Šveicē ir četras oficiālās valodas (vācu, franču, itāļu un retoromāņu), un katra no tām tiek izmantota noteiktos reģionos un institūcijās. Līdzīgi Kanādā ir divas oficiālās valodas — angļu un franču, ar līdzvērtīgu statusu federālajā līmenī, bet dažādiem lietošanas apjomiem reģionālā līmenī.

Valsts valodai bieži ir būtiska loma nacionālās identitātes veidošanā un stiprināšanā. Valoda var būt simbolisks elements, kas vieno valsts iedzīvotājus un palīdz uzturēt kultūras un vēstures saiknes. Tomēr, kad valstī ir vairākas etniskās vai valodu grupas, valsts valodas noteikšana var kļūt par politisku jautājumu, radot spriedzi starp dažādām kopienām. Mazākumtautību valodām var būt ierobežota loma publiskajā telpā, kas var radīt nepieciešamību pēc papildu valodu aizsardzības un veicināšanas mehānismiem.

Mūsdienu globalizācijas un migrācijas procesi ir izmainījuši daudzu valstu valodas dinamiku. Valodas, kas nav dzimtās, piemēram, angļu valoda, bieži vien kļūst par darba valodu vai otru valsts valodu, jo tās ir starptautiskās saziņas un ekonomiskās sadarbības līdzeklis. Tajā pašā laikā pieaug nepieciešamība pēc valodu daudzveidības saglabāšanas un mazākumtautību valodu aizsardzības, lai nepieļautu valodu izzušanu vai izstumšanu no publiskās sfēras.

## Valsts valodas varianti
* Valsts valoda ir viena valoda, piemēram latviešu valoda Latvijā,
* oficiāli nav noteiktas valsts valodas, kaut arī valsts pārvaldē lietot kādu konkrētu valodu, piemēram, ASV un Zviedrijai juridiski nav valsts valodas,
* oficiāli noteiktas vairākas valsts valodas, piemēram, somu un zviedru valodas Somijā,
* valstī ir viena valsts valoda visā valsts teritorijā, bet dažās valsts daļās ir valoda, kurai ir valsts valodas statuss tikai attiecīgajā valsts daļā, piemēram, basku valodai Basku Zemē Spānijā,
* valstī nav vienas valsts valodas visā valsts teritorijā, bet dažādās daļās ir dažādas valodas, piemēram, Šveicē.
thumb|center|800px|Valsts valodas dažādās pasaules valstīs

## Skatīt arī
* Valodu politika Latvijā

## Ārējās saites
* Valsts valoda latvijā
Spānijas monarhu uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Spānija]]s karaļi**, kopš 1516. gada, kas valdījuši mūsdienu Spānijas teritorijā, kad tika apvienotas vairākas karalistes. Periodos no 1873.—1874. un 1931.—1975. gadam valsti pārvaldīja prezidenti un valsts vadītāji.

## Uzskaitījums
### Spānijas Karaliste (1516 – 1870)

### [[Attēls:Flag of the First Spanish Republic.svg|30px]] Spānijas Pirmā republika (1873 – 1874) [[Attēls:Coat of Arms of Spain (1868-1870 and 1873-1874).svg|30px]]

### [[Attēls:Flag of Spain (1785-1873 and 1875-1931).svg|30px]] Spānijas Karaliste (1874 – 1931) [[Attēls:Coat of Arms of Spain (1874-1931) Golden Fleece and Mantle Variant.svg|30px]]

### [[Attēls:Flag of Spain (1931 - 1939).svg|30px]] Spānijas Otrā republika (1931—1939) [[Attēls:Coat of Arms of Spain (1931-1939).svg|30px]]

### [[Attēls:Flag of Spain (1945 - 1977).svg|30px]] Spānijas Valsts (1936—1975) [[Attēls:Coat of Arms of Spain (1945-1977).svg|30px]]

No 1936. gada 1. oktobra ģenerālis Fransisko Franko tika pasludināts par Spānijas līderi (spāņu: *Caudillo de España*), Spānijas daļās, kuras kontrolēja nacionālisti (*nacionales*). Pēc Spānijas pilsoņu kara beigām 1929. gada 1. oktobrī viņš pārņēma varu visā Spānijā. 1947. gadā Franko pasludināja monarhijas atjaunošanu, taču liedza Huanam Karlosam I ieņemt troni. 1969. gadā Franko paziņoja, ka Huans Karloss, Spānijas princis, būs viņa pēctecis. Pēc Franko nāves 1975. gadā, Huans Karloss oficiāli kļuva par Spānijas karali.

### [[Attēls:Flag of Spain.svg|30px]] Spānijas Karaliste (1975—mūsdienas) [[Attēls:Escudo de España (mazonado).svg|30px]]

## Skatīt arī
* Astūrijas karaļu uzskaitījums
* Navarras karaļu uzskaitījums
* Leonas karaļu uzskaitījums
* Galisijas karaļu uzskaitījums
* Aragonas karaļu uzskaitījums
* Kastīlijas karaļu uzskaitījums
* Barselonas grāfu uzskaitījums 
* Vestgotu karaļu uzskaitījums
* Spānijas prezidentu uzskaitījums
* Spānijas premjerministru uzskaitījums

## Ārējās saites
*Monarchs of Spain (700–present)
Svētais Kirils

[thumb|200px|Kirils Metodijs Methodius [Jans Matejko|Jana Matejko glezna, 1885. gads]]

**Svētais Kirils**, arī **Konstantīns Filozofs**, (dzimis Grieķijā, Salonikos 827. gadā, miris Romā ) bija Bizantijas mūks, teologs un valodnieks. Viņu kopā ar viņa brāli Metodiju uzskata par Glagolicas alfabēta — kirilicas priekšteča — izveidotāju. 

Pēc 862. gada Bizantijas imperators brāļus sūtīja sludināt slāviem Lielmorāvijā, visticamāk tagadējā Morāvijā Čehijā, kur viņi izveidoja alfabētu slāvu skaņu atveidei un tulkoja svētos rakstus, uz Saloniku slāvu dialekta pamata izveidodami senbaznīcslāvu valodu. 

Svētā Kirila vārdā nosaukta kirilica, daudzu slāvu tautu rakstība, lai gan viņš netiek uzskatīts par tās izveidotāju.

## Atsauces

## Ārējās saites
Zviedrijas valdnieku uzskaitījums

thumb|150px|Mūsdienu Zviedrijas karaļu mazais ģerbonis.
Šajā uzskaitījumā apkopoti kristītie **[[Zviedrija]]s valdnieki**, kopš aptuveni 970. gada. Sāgās un hronikās pirms viņiem minēti arī pagāniskie zviedru ķēniņi, kuru eksistencei nav rakstisku pierādījumu.

## Uzskaitījums
### [[Attēls:Flag of Sweden.svg|30px]] Zviedrijas karaliste (9. gadsimts — 1397) [[Attēls:Great coat of arms of Sweden.svg|30px]]

### [[Attēls:Flag of the Kalmar Union.svg|30px]] Kalmāras ūnija (1397 — 1523) [[Attēls:Seal of Margaret I of Denmark 1390.svg|30px]]
*Skatīt arī: [[Kalmāras ūnija]]*

### [[Attēls:Flag of Sweden.svg|30px]] Zviedrijas karaliste (1523 — 1814) [[Attēls:Great coat of arms of Sweden.svg|30px]]

### [[Attēls:Union Jack of Sweden and Norway (1844-1905).svg|30px]] Zviedrijas un Norvēģijas ūnija (1814 — 1905) [[Attēls:Coat of Arms of the Union between Sweden and Norway.svg|30px]]

### [[Attēls:Flag of Sweden.svg|30px]] Zviedrijas karaliste (1905 — mūsdienas) [[Attēls:Great coat of arms of Sweden.svg|30px]]

## Skatīt arī
* Pusleģendārie Zviedrijas karaļi
* Zviedrijas premjerministru uzskaitījums
Ānunds Jākobs

thumb|Ānunda Jākoba monēta
thumb|220px|Svēlande (dzeltenā) un Jētlande (zilā) 12. gadsimta sākumā.
**Ānunds Jākobs** (; dzimis 1008. vai 1010. gada 25. jūlijā, miris 1050. gadā) bija Zviedrijas karalis no 1022. līdz 1050. gadam.

Ānunds Jākobs bija iepriekšējā Zviedrijas karaļa Ūlofa dēls. Viņa dzimtais vārds bija **Jākobs**, bet, kad tings ievēlēja viņu par karali, viņš nosauca sevi arī par Ānundu, jo ļaudis protestēja pret svešzemniecisku vārdu. Karaļa iesauka esot bijusi **Ogļdeģis**, jo viņš mēdzis izrēķināties ar pretiniekiem, nodedzinot viņu mājās.

Ānunds Jākobs kopā ar Norvēģijas karali Olavu II un Magnusu I cīnījās pret Dānijas karali Knudu I. Kad kaujā pie Helgeo (*Helgeå*) upes, Knuds I sakāva Ānunda Jākoba un Olafa II karaspēku, dāņi kādu laiku valdīja Zviedrijas galvaspilsētā Sigtunā un tās apkārtnē.

Pēc tam, kad 1042. gadā Norvēģijas karalis Magnuss I kļuva arī par Dānijas karali, Ānunds Jākobs atbalstīja Magnusu I līdz pat savai nāvei 1050. gadā.

## Saistība ar Latviju
Vikingu sāgā par Ingvaru Tālbraucēju (*Yngvars saga víðförla*) apdziedātajos notikumos vēstīts, ka zviedru karalis Ūlofs sūtījis savu dēlu Ānundu un Ingvaru Tālbraucēju ar trim kuģiem pie zemgaļiem (*Seimgaler*) pēc mesliem. Nonākuši Zemgalē viņi sasauca sapulci, kurā parliecināja virsaišus un zemgaļu ķēniņu maksāt meslus, taču trīs virsaiši tam nav piekrituši un pulcējuši karaspēku. Zemgaļu ķēniņš deva vikingiem savu karaspēku, kas uzvarēja zviedru pretiniekus un samaksāja meslus ar zeltu, sudrabu un citām mantām.

## Atsauces

## Ārējās saites

* The Saga of Yngvar the Traveller (angliski)
* YNGVARS  SAGA  VÍÐFÖRLA (oriģinālvalodā)
Ēmunds Vecais

thumb|220px|Svēlande (dzeltenā) un Jētlande (zilā) 12. gadsimta sākumā.
**Ēmunds Vecais** *(Emund den gamle)* bija Zviedrijas karalis no 1050. gada līdz 1060. gadam. Ēmunds bija Ūlofa Klēpja karaļa ārlaulības dēls. Sāka valdīt Zviedrijā pēc sava pusbrāļa Ānunda Jākoba nāves lielā vecumā, tāpēc ieguvis iesauku *Vecais*.

Ēmunds centās atdalīt Zviedrijas baznīcu no Hamburgas-Brēmenes arhibīskapa pakļautības. Ēmunda laikā tika precīzi noteiktas Dānijas un Zviedrijas robežas. Dānijas varā palika Skone, Blēkinge, Hallande.

Ēmunds bija pēdējais Upsālas dinastijas karalis. Brēmenes Ādams raksta, ka viņa dēls Ānunds Ēmundsons tika noindēts sirojumu laikā Zviedrijas ziemeļos, tā izbeidzot Upsālas dinastiju. Nākamais Zviedrijas karalis bija no Stēnkilu dinastijas.
Ēriks Uzvarētājs

**Ēriks Uzvarētājs** (vecnorvēģu: *Eiríkr inn sigrsæli*, zviedru: *Erik Segersäll*) bija pirmais vēsturiski zināmais zviedru ķēniņš 10. gadsimta nogalē (valdījis no aptuveni 985. līdz 995. gadam).

Ēriks Uzvarētājs valdīja Svēlandē ap Mēlarezeru. Daži pētnieki uzskata, ka viņa vara sniedzās arī gar Baltijas jūras krastu līdz Skonei.

Iesauku *Uzvarētājs* Ēriks ieguvis, sakaujot dāņus pie Vecās Upsālas - galvenās seno zviedru svētvietas. Iespējams, viņš ir Zviedrijas senās galvaspilsētas Sigtunas dibinātājs.

Ēriks Uzvarētājs esot apprecējis pirmā poļu karaļa Meško I meitu Sigrīdu Lepno (*Sigrid Storråda, Świętosława*).

Kad Ēriks Uzvarētājs vēl nebija ķēniņš, viņš esot kristījies, bet, kļūdams par ķēniņu, atgriezās pie senču ticības.
## Atsauces

## Ārējās saites
Ūlofs Klēpja karalis

thumb|Ūlofa Klēpja karaļa monēta
thumb|220px|Svēlande (dzeltenā) un Jētlande (zilā) 12. gadsimta sākumā.
**Ūlofs, zviedru ķēniņš** jeb **Zviedru Ūlofs** (vecislandiešu: *Óláfr sænski*), saukts arī **Ūlofs Klēpja karalis** (veczviedru: *Olawær skotkonongær* no *sköte* — "klēpis") vai arī **Ūlofs Meslu ķēniņš** (no *skatt* — "mesli") bija pirmais zviedru ķēniņš, kurš apvienoja savā varā Svēlandi un Jētlandi. Viņš valdīja no 995. līdz 1022. gadam.

Ūlofa māte varētu būt poļu valdnieka Meško I meita Sigrīda Lepnā (*Sigrid Storråda*, *Świętosława*). Viņš apprecējās ar obodrītu Astrīdu, kuras dēls kļuva par Zviedrijas karali Ānundu Jākobu, bet meita - par Kijivas Krievzemes kņaza Jaroslava Gudrā sievu.

Ūlofs Klēpja karalis tiek uzskatīts par pirmo Zviedrijas karali, kurš kalis savas monētas un ievācis nodokļus. Piedalījās Svoldas kaujā netālu no Rīgenas, kur koalīcijas sastāvā sakāva norvēģu spēkus.

Ūlofs ir arī pirmais kristīgais Zviedrijas karalis. Viņš kristījās 1008. gadā Husabijā (*Husaby*), Vesterjētlandē. Tomēr tradicionālās ticības piekritēji vēl aizvien bija tik spēcīgi, ka Ūlofs turpmāk valdīja tikai Vesterjētlandē. Nodibināja pirmo bīskapiju Skārā.

## Saistība ar Latviju
Vikingu Ingvara sāgā par Ingvaru Tālbraucēju (*Yngvars saga víðförla*) apdziedātajos notikumos vēstīts, ka zviedru karalis Olavs (*Olof Skötkonung*, ap 980–1022) sūtījis savu dēlu Ānundu (*Anund Jakob*, karalis 1022—1050) un Ingvaru Tālbraucēju ar trim kuģiem pie zemgaļiem (*Seimgaler*) pēc mesliem. Nonākuši Zemgalē, viņi sasauca sapulci, kurā pārliecināja virsaišus un zemgaļu ķēniņu maksāt meslus, taču trīs virsaiši tam nav piekrituši un pulcējuši karaspēku. Zemgaļu ķēniņš deva vikingiem savu karaspēku, kas uzvarēja zviedru pretiniekus un samaksāja meslus ar zeltu, sudrabu un citām mantām.

## Atsauces

## Ārējās saites

* The Saga of Yngvar the Traveller (angliski)
* YNGVARS  SAGA  VÍÐFÖRLA (oriģinālvalodā)
Stēnkils

thumb|220px|Svēlande (dzeltenā) un Jētlande (zilā) 12. gadsimta sākumā.
**Stēnkils** *(Stenkil Ragnvaldsson)* (1028 - 1066) bija Zviedrijas jārls un karalis (1060 - 1065). Stēnkilu dinastijas nodibinātājs Zviedrijā.

Sāga vēsta, ka **Stēnkils** apprecējās ar Ānunda Jakoba meitu Mariju Ānundsdoteru. **Stēnkilam** bija daudz bērnu, no kuriem vairāki kļuva par Zviedrijas karaļiem.

Senie norvēģu raksti apgalvo, ka **Stēnkils** bijis *apaļīgs un veselīgs vīrs ar ko patīkami iedzert*. Viņš bija relatīvi populārs karalis.**Stēnkila** laikā tika atļauts izveidot bīskapiju Sigtunā.
Ēriks VIII

**Ēriks VIII** (*Erik Hedningen*) īsu brīdi bija Zviedrijas karalis (1066—1067). Pēc Stēnkila nāves izcēlās karš Stēnkila dēlu Ēriku (Ērika VII un Ērika VIII) starpā. Abi krita savstarpējā karā.
Ēriks VII

**Ēriks VII** (*Erik Stenkilsson*) - īsu brīdi Zviedrijas karalis (1066-1067). Pēc Stēnkila nāves, izcēlās karš Stēnkila dēlu Ērika VII un Ērika VIII starpā. Abi krita savstarpējā karā.
Hākons Sarkanais

Kad zviedri sacēlās pret Ānundu no Gardarīkas, par Zviedrijas karali kļuva Hākons Sarkanais *(Håkan Röde)*, kaut viņš arī bija kristietis. **Hākons** bija Zviedrijas karalis no 1070. gada līdz 1079. gadam, kad saslima un nomira.

Iespējams, ka **Hākons** bija Stēnkila ārlaulības dēls. Iesauka *Sarkanais* radusies viņa matu krāsas dēļ. Pēdējos gadus **Hākons Sarkanais** valdīja kopā ar Stēnkila dēlu Ingi Vecāko.
Programminženierija

**Programminženierija** ir nozare, kas nodarbojas ar datorprogrammu veidošanu un uzturēšanu, praksē pielietojot atziņas no datorzinātnes, projektu un procesu vadības, un citām nozarēm. Programminženieris ir persona, kas izmanto inženiertehnisko projektēšanas procesu, lai izstrādātu, uzturētu, pārbaudītu un novērtētu datoru programmatūru. Dažkārt kā sinonīmu lieto terminu programmētājs, taču tas var arī vairāk attiekties uz ieviešanu, nevis dizainu, kā arī var trūkt inženierzinātņu izglītības vai prasmes.

Inženiertehniskās metodes izmanto, lai informētu par programmatūras izstrādes procesu, kas ietver programmatūras dzīves cikla procesa definēšanu, ieviešanu, novērtēšanu, mērīšanu, pārvaldību, izmaiņas un uzlabošanu. Tas lielā mērā izmanto programmatūras konfigurācijas pārvaldību, kas ir sistemātiska konfigurācijas izmaiņu kontrole un konfigurācijas un koda integritātes un izsekojamības uzturēšana visā sistēmas dzīves ciklā. Mūsdienu procesos izmanto programmatūras versiju noteikšanu.

## Atsauces
Hālstēns

**Hālstēns** *(Halsten Stenkilsson)* pēc Brēmenes Ādama ziņām bija Zviedrijas karalis no 1067.gada līdz 1070.gadam.
Ānunds no Gardarīkas

**Ānunds no Gardarīkas** (*Anund Gårdske*). Pēc Brēmenes Adama sniegtās informācijas darbā *Gesta Hammaburgensis Ecclesiae Pontificum* bija Zviedrijas karalis 1070. gadā. Ānunds bija ieradies no Gardarīkas (t.i. Kijivas Krievzemes). Tā kā Ānunds bija kristietis, viņš atteicās piedalīties Upsālas tempļa ceremonijās, tāpēc tika patriekts no Zviedrijas.
Inge Vecākais

**Inge Vecākais** () bija Zviedrijas karalis (1079-1080; 1087-1105). Viens no Stēnkila dēliem. Inges Vecākā valdīšana iezīmēja kristietības uzvaru Zviedrijā.

## Dzīvesgājums
Iesākumā valdīja kopā ar Hākonu Sarkano. Pārliecināts kristietis, atbalstīja baznīcu celšanu, tāpēc jau pēc neilga laika tika patriekts no Svēlandes un valdīja tikai zviedru kristietības centrā - Vesterjētlandē, bet par Zviedrijas karali kļuva Blotsvens.
Tomēr 1087. gadā viņš ar karaspēku atgriezās Upsālā, nogalināja Blotsvenu un noārdīja Upsālas templi.

Savas valdīšanas beigu posmā karoja ar Norvēģijas karali Magnusu III, līdz slēdza mieru, apprecot Norvēģijas karaļa meitu.
Blotsvens

**Blotsvens** *(Blot-Sven)* - Zviedrijas karalis (1084-1087). Inges Vecākā māsasvīrs. Patrieca Ingi Vecāko no Svēlandes, kad tas atteicās vadīt Upsālas tempļa ceremonijas, un pats kļuva par Zviedrijas karali. Tomēr 1087. gadā Inge Vecākais ar karaspēku atgriezās Upsālā, nogalināja **Blotsvenu** un noārdīja Upsālas templi, un atkal sagrāba varu Zviedrijā.

**Blotsvens** bija pēdējais pagānu Zviedrijas karalis. Tiek uzskatīts, ka viņš ir Sverkeru dinastijas ciltstēvs.
Filips Hālstēns

[thumb|250px|16. gadsimta [Vretas abatijas karaļa Inges Jaunākā kapa pieminekļa kopija ar neprecīzu informāciju, lai gan, iespējams, pareizi novietota virs viņa un karaļa Filipa kauliem netālu no baznīcas altāra.]]
**Filips Halstēns** (*Filip Halsten*) bija Zviedrijas karalis laika posmā no aptuveni 1105./10. gada līdz 1118. gadam.

Viņš bija karaļa Hālstena Stenkilsona dēls un karaļa Inges Vecākā brāļadēls. Valdīja kopā ar savu brāli Ingi Jaunāko no 1105. vai 1110. gada kā sava tēvoča karaļa Inges Vecākā pēcteči. Saskaņā ar Gotlandes likumu (*Västgötalagen*) ierakstiem viņš bija labs karalis. Par viņu ir maz zināms. Iespējams, ka neviens cits Zviedrijas karalis, kurš bija neapstrīdams karalistes valdnieks pēc kristianizācijas, ir mazāk pazīstams kā Filips.

Saskaņā ar Hervēra sāgu, viņš valdīja tikai īsu laiku un bija precējies ar Ingigerdu, Norvēģijas karaļa Haralda Hardrada meitu. Filips, iespējams, tika apbedīts kopā ar savu brāli Ingi Jaunāko Vretas abatijā Linšēpingā, Esterjētlandē, Zviedrijā.

## Atsauces
Inge Jaunākais

**Inge Jaunākais** () bija Zviedrijas karalis (1105—1125), Inges Vecākā dēls. Valdīja kopā ar savu brāli Filipu Hālstēnu, bet pēc tā nāves — vienatnē.

Inges valdīšanas laikā Jemtlande nokļuva Norvēģijas varā, bet Osterjētlandē valdīja karalis Kols. Ar Inges Vecākā nāvi faktiski izbeidzās Stēnkilu dinastija.
Ragnvalds Muļķis

**Ragnvalds Muļķis** *(Ragnvald Knaphövde)* bija Zviedrijas karalis 1125. gadā. Pieminēts tikai Vesterjētlandes rakstos. Pēc tam, kad viņu 1125. gadā Upsālā ievēlēja par karali, viņš devās tradicionālajā braucienā pa Zviedriju, lai gūtu apstiprinājumu savam amatam vietējos tingos. Tomēr tā kā viņš nicināja jētlandiešus, Ragnvalds ierodoties Vesterjētlandē nepieņēma piedāvātos ķīlniekus, kas bija tradicionāls žests tajos laikos. Jētlandieši par to bija ļoti sašutuši, un netālu no Falčēpingas karali nogalināja.
Magnuss Stiprais

**Magnuss Stiprais** (; 1106—1134) bija Zviedrijas karalis (1125—1130) un Dānijas princis.

Pretendēja uz Zviedrijas troni, jo bija Inges Vecākā mazdēls. Jēti viņu ievēlēja par karali, bet svēji tam pretojās. Tā kā karaļa ievēlēšana tradicionāli notika Svēlandē, Upsālā, kad Sverkers I kļuva par karali, Magnuss Stiprais tika patriekts no Zviedrijas.

Vēlāk Magnuss piedalījās Dānijas pilsoņu karos un 1134. gadā Skonē krita kaujā.
Sverkers I

**Sverkers I** *(Sverker den äldre)* - Zviedrijas karalis (1130 - 1156). Blotsvena mazdēls.

**Sverkers I** padzina no Zviedrijas Magnusu Stipro un 1130.gadā kļuva par karali. Kaut arī viņš valdīja veselus 26 gadus, nekas daudz par viņu nav zināms. Tika nodibināti klosteri Alvastrā, Osterjētlandē, Nidalā, Smolandē un Varnhemā, Vesterjētlandē. Pēc senkrievu hroniku ziņām, **Sverkers** piedalījās neveiksmīgā krusta gājienā uz austrumiem.

**Sverkeru** nogalināja viņa paša uzticības persona lūgšanas laikā 1156.gada Ziemasvētkos. Tas bija nedzirdēts noziegums arī tajos bargajos laikos. Uzskata, ka to noorganizēja troņa pretendents dāņu princis Magnuss Henriksons.

## Literatūra
*Ahnlund, Nils. "Vreta klosters äldsta donatorer", *Historisk tidskrift* 65, 1945.
*Harrison, Dick. *Sveriges historia 600–1350*. Stockholm: Norstedts, 2009 ().
*Lagerqvist Lars O., Åberg Nils. *Kings and Rulers of Sweden*. Vincent Publications, 2002 ().
*Liljegren, Bengt. *Rulers of Sweden*. Historiska Media, 2004 ().
*Sawyer, Peter. *När Sverige blev Sverige*. Alingsås: Viktoria, 1991 ().
*Saxo Grammaticus. *Danmarks kronike*, Vol. I-II. Kobenhavn: Aschenfeldt's, 1985 ().
*Tunberg, Sven. *Sveriges historia till våra dagar. Andra delen. Äldre medeltiden*. Stockholm: P.A. Norstedt & Söners Förlag, 1926.
Ēriks Svētais

thumb|100px|Stokholmas ģerbonis ar Ēriku Svēto
**Ēriks Svētais** *(Erik den helige)* (ap 1120 - 1160) bija Zviedrijas karalis (1156 - 1160).

Nodibināja neatkarīgu arhibīskapija Upsālā un iecēla angli Henriju par pirmo Zviedrijas arhibīskapu. Izdeva likumu krājumu - t.s. Upsālas kodeksu, sauktu arī par Karaļa Ērika kodeksu. 1157. gadā piedalījās leģendārājā krusta karā pret somiem, kur kā karogu lietoja dzeltenu krustu uz zila fona, kuras kļuva par Zviedrijas nacionālajām krāsām.

Tika nogalināts 1160. gadā Upsālā. Tāpat kā Sverkera I slepkavību, to noorganizēja troņa pretendents dāņu princis Magnuss Henriksons.

Pēc nāves **Ēriku Svēto** jau 13.gs beigās pielūdza kā svēto. Kaut arī katoļu baznīca viņu nav kanonizējusi, **Ēriks Svētais** tiek uzskatīts par Zviedrijas svēto aizbildni, ko īpaši atzīmē 18. maijā. Upsālas katedrālē glabājas **Ērika Svētā** relikvijas, bet Stokholmas ģerbonī attēlota karaļa **Ērika** galva.
Magnuss Henriksons

**Magnuss Henriksons** *(Magnus Henriksson)* (ap 1130 - 1161) - Zviedrijas karalis (1160 - 1161). Dānijas princis. Inges Vecākā radinieks (māte - Inges Vecākā mazmeita).

Uzskata, ka bija Sverkera I un Ērika Svētā slepkavību organizētājs, tāpēc neguva atbalstu Zviedrijā - spriežot pēc rakstiem, Magnuss kontrolēja tikai Svēlandi. **Magnusu** 1161.gadā netālu no Ērebrū nogalināja nākamais Zviedrijas karalis Kārlis VII.
Kārlis VII

thumb|150px|Kārļa VII zīmogs

**Kārlis VII** *(*zviedru: *Karl Sverkersson;* ap 1135.—1167.) bija Zviedrijas karalis (1161.—1167). Sverkera I dēls. No Osterjētlandes.

Netālu no Erebrū nogalināja Svēlandes valdnieku (Zviedrijas karali) Magnusu Heindrihsonu. Nodibināja pastāvīgu arhibīskapiju Upsālā, tā atdalot Zviedrijas baznīcu no Dānijas (pirms tam arhibīskapija bija Lundā, Skonē, tolaik Dānijā).

1167. gadā **Kārli VII** nogalināja Ērika dinastijas pārstāvis Knuts I. Apbedīts Alvastras klosterī.
Knuts I

thumb|150px|Knuta I zīmogs
**Knuts I** (*Knut Eriksson*; ap 1150 — 1195) bija Zviedrijas karalis (1167—1195), Ērika Svētā dēls.

Pēc Ērika Svētā nogalināšanas līdz 17 gadu vecumam dzīvoja Norvēģijā, kur tika nogādāts, lai izvairītos no nogalināšanas. Pēc tam atgriezās Zviedrijā un 1167. gadā pie Vēterna ezera no slēpņa nogalināja karali Kārli VII. Valdīšanas laikā sakārtoja naudas sistēmu. Noslēdza vienošanos ar Lībeku un sāka aicināt vācu amatniekus un tirgotājus uz Zviedriju. Tā kā 1187. gadā somi (varbūt igauņi vai līvi) pēkšņā uzbrukumā nopostīja valsts galvaspilsētu Sigtunu, Knuts I sāka apbūvēt vietas, kur pašlaik atrodas Stokholma (uzbūvēja cietoksni uz kādas salas).

Apbedīts Varnhemas klosterī.
Galvaspilsēta

[thumb|[Rīga, Latvijas Republikas galvaspilsēta ]]
**Galvaspilsēta** ir tā pilsēta valstī, kas saistās ar valdību. Gandrīz vienmēr tā ir pilsēta, kurā atrodas visi centrālās valdības biroji un pulcēšanās vietas, un to nosaka likums.

Bieži, bet ne vienmēr, tā ir arī viena no lielākajām pilsētām valstī, jo valdības atrašanās tajā gadu un gadsimtu laikā piesaista cilvēkus un tirdzniecību, jo tajā ir darbavietas ierēdņiem, un iespēja gūt lielāku ietekmi, esot tuvāk valdībai.

Federālās un konfederatīvās valstīs parasti izšķir divu veidu galvaspilsētas — centrālo galvaspilsētu, kas apvieno visu valsti, un zemāku administratīvo iedalījumu (štatu, provinču utt.) galvaspilsētas. Savukārt unitārās valstīs parasti ir viena centrālā galvaspilsēta, iekams zemāku administratīvo iedalījumu (novadu, apgabalu utt.) galvaspilsētas mēdz dēvēt vienkārši par "administratīvajiem centriem".

## Pagaidu galvaspilsētas
Pagaidu galvaspilsēta jeb provizoriskā galvaspilsēta ir pilsēta vai mazpilsēta, ko valdība izvēlas par pagaidu darbības centru situācijās, kad ir sarežģīti saglabāt vai nodibināt kontroli pār citu, parasti oficiālo, galvaspilsētu. Visbiežāk šādas situācijas rodas pilsoņu kara laikā, kad galvaspilsētas kontrole ir apstrīdēta, vai iebrukuma laikā, kad noteiktā galvaspilsēta ir ieņemta vai apdraudēta. Pēc definīcijas pagaidu galvaspilsēta atrodas attiecīgās valsts teritorijā, atšķirībā no galvaspilsētas trimdā, kas atrodas citas valsts teritorijā. Tomēr konflikta gaitā galvaspilsēta var vairākkārt mainīt statusu — no pagaidu galvaspilsētas uz trimdas galvaspilsētu un atpakaļ.

Piemēri:

* **Latvija – Cēsis (1919)**
** Brīvības cīņu laikā, kad Rīgu apdraudēja Bermonta armija, valdība un valsts institūcijas īslaicīgi pārcēlās uz Cēsīm.
* **Lietuva – Kauņa (1919–1939)**
** Pēc tam, kad Polija okupēja Viļņu, Kauņa tika noteikta kā Lietuvas pagaidu galvaspilsēta līdz Viļņas “atgūšanai”.
* **ASV – Filadelfija (1790–1800)**
** Saskaņā ar *Residence Act*, Filadelfija bija galvaspilsēta, kamēr Vašingtona D.C. vēl tika būvēta.
* **Krievijas Impērija – Maskava (1918)**
** Boļševiki pārcēla valdību no Petrogradas uz Maskavu, lai pasargātu no Pirmā pasaules kara frontes draudiem.
* **Jemena – Adena (kopš 2015)**
** Oficiālā galvaspilsēta Sana kopš pilsoņu kara sākuma ir hutiešū kontrolē, tāpēc valdība strādā Adenā.

* **Dienvidkoreja – Tedžona (1950)**
** Korejas kara laikā valdība evakuējās no Seulas uz Tedžonu, pēc tam uz Pusanu.

## Skatīt arī
* Galvaspilsētu uzskaitījums

## Ārējās saites
Kurdistāna

thumb|300px|Kurdu apdzīvotā teritorija
**Kurdistāna** ir apgabals Tuvajos Austrumos, kuru apdzīvo kurdi. Tas daļēji atrodas Turcijā, Irākā, Irānā, Armēnijā un Sīrijā. Precīzas robežas ir grūti noteikt, jo šīs valstis atsakās atzīt Kurdistānu kā demogrāfisku vai ģeogrāfisku reģionu.

Kurdi ir pasaulē lielākā tauta (apmēram 25 miljoni), kurai nav savas valsts. Kurdistānas neatkarību apsolīja 1920. gada Sevras līgumā, sadalot Osmaņu Impēriju. Jaunā Turcijas Republika atteicās atzīt šo līgumu un Turcijas neatkarības karā (1919—1923) padzina Lielbritānijas un Francijas okupācijas spēkus. Pēc neatkarības kara tika noslēgts Lozannas miera līgums (1923), kas noteica Turcijas tagadējās robežas.
Otrā pasaules kara laikā PSRS okupētajā Irānas daļā 1945. gada beigās kurdi izveidoja starptautiski neatzītu valsti — Kurdu Tautas Republiku () jeb Mahabadas Republiku.

Pēc Kosovas neatkarības pasludināšanas 2008. gadā tika izteikts pieņēmums, ka līdzīgas prasības gaidāmas arī no kurdu separātistu puses. Turcija oficiāli noraidīja šādu pieņēmumu, jo kurdi Turcijā nedzīvo noteiktās teritorijās, tiem nav arī pašu vēlētas valdības. Turcijas valdība uzskata, ka kurdi nav mazākumtautība, bet no turku nācijas neatdalāms elements.

2017. gada 25. septembrī Irākas Kurdistānas valdība rīkoja plebiscītu par reģiona neatkarību. Balsošana notika trīs Irākas Kurdistānas reģiona provincēs — Dahūkā, Erbīlā un Suleimānijā, kā arī strīda teritorijās, ieskaitot Kirkūkas provinci. Balsotājiem bija jāatbild uz jautājumu: "Vai vēlaties, ka Kurdistānas reģions un Kurdistānas apgabali ārpus reģiona pārvaldes kļūtu par neatkarīgu valsti?" Nākamajā dienā pēc referenduma vēlēšanu komisija pavēstīja, ka referendumā piedalījās 72% balsstiesīgo vēlētāju, no kuriem vairāk nekā 90% nobalsojuši par Irākas autonomā Kurdistānas reģiona neatkarību.

## Skatīt arī
* Kurdistāna (Irāna)
* Kurdistānas reģions

## Atsauces
Jeruzaleme

**Jeruzaleme** (, *Yerushalayim*; , *al Quds*) ir sena pilsēta Tuvajos Austrumos, kam ir īpaša nozīme jūdaismā, kristietībā un islāmā. 2013. gadā tajā dzīvoja apmēram 890 tūkstoši cilvēku, kas pārstāv ļoti dažādas tautības un ticības.

## Statuss
Pilsētas statuss ir neviennozīmīgs — 1949. gada pamiera līnija starp Izraēlu un Palestīnas Rietumkrastu iet cauri Jeruzalemei. Kopš Izraēlas uzvaras 1967. gada Sešu dienu karā tā kontrolē visu pilsētu un ir pasludinājusi to par savu sastāvdaļu. Izraēlas Jeruzalemes likums pasludina to par Izraēlas galvaspilsētu, kaut arī daudzas valstis to neatzīst un uztur vēstniecības Telavivā. Palestīnieši arī uzskata Jeruzalemi (Austrumjeruzalemi) par galvaspilsētu nākotnes Palestīnai.
2017. gada 6. decembrī ASV prezidents Donalds Tramps paziņoja, ka ASV atzīst Jeruzalemi par Izraēlas galvaspilsētu, tādējādi atsakoties no desmitgadēm ilgās politikas šajā jautājumā.
Savukārt Turcijā notiekošajā Islāma sadarbības organizācijas ārkārtas samitā vairāk nekā 20 dalībvalstis atzina Austrumjeruzalemi par Palestīnas galvaspilsētu.

## Ģeogrāfija
Jeruzaleme atrodas aptuveni 60 km uz austrumiem no Telavivas un Vidusjūras. Savukārt vēl aptuveni 35 km attālumā uz austrumiem atrodas Nāves jūra. Aptuveni 10 km uz dienvidiem atrodas Bētleme.

Jeruzalemē pēc Kepena klimata klasifikācijas valda Vidusjūras klimats ar karstām un sausām vasarām (*Csa*). Janvāris ir vēsākais mēnesis ar vidējo gaisa temperatūru +9,1 °C, bet karstākais mēnesis ir augusts, kad vidējā temperatūra ir +24,5 °C. Vidējais nokrišņu daudzums gadā ir 62,0 mm, kas galvenokārt nokrīt ziemas mēnešos.

## Sports
Populārākie sporta veidi ir futbols un basketbols. *[[Beitar Jerusalem F.C.]]* ir viens no slavenākajiem Izraēlas futbola klubiem. No basketbola klubiem slavenākais ir *[[Hapoel Jerusalem B.C.]]*.
Kopš 2011. gada ik gadu martā notiek Jeruzalemes maratons.
2018. gada ''Giro d'Italia'' sacensības sākās ar posmu Jeruzalemē un vēl diviem Izraēlā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pitagors

**Pitagors no Samas** jeb vienkārši **Pitagors** (, *ho Pūthagoras ho Samios*, , dzimis ap 570. gadu p. m. ē., miris ap 495. gadu p. m. ē.) bija joniešu matemātiķis, filozofs, zinātnieks, ārsts, politiķis, priesteris, izgudrotājs, visplašāk pazīstams ar Pitagora teorēmu.

Pitagorisms kā dzīvesveids bijis saistīts ar iniciāciju noslēpumos un bijis līdzīgs orfismam, kas to, domājams, ietekmējis. Tāpat kā orfisma, arī pitagorisma nolūks bijis padarīt dvēseli tīru (*katharmoi*), lai pēc nāves liktenis tai būtu labvēlīgs.
Tradicionāli tiek uzskatīts, ka Pitagors nav atstājis nekādus rakstītus darbus un ka viņa idejas turpinājušas pastāvēt viņa skolniekos.

## Dzīvesgājums
Pitagors, domājams, dzimis ap 570. gadu p. m. ē. Samas salā (Jonijas jūrā starp Turciju un Grieķiju) Jonijā un miris ap 495. gadu p. m. ē. Metapontā, Lukānijā. Ap 532. gadu p. m. ē. atstājis Samu, lai izvairītos no Polikrata tirānijas, un Dienviditālijas grieķu kolonijas pilsētā Krotonā nodibinājis vēlākajiem ordeņiem līdzīgu savienību reliģiski ētiskai dzīves reformēšanai, tā saukto "pitagoriešu skolu". Domājams, sākotnēji tajā ietilpuši ap 235 biedri, no tiem 18 — sievietes.

Skolas locekļiem bijusi jāievēro stingra disciplīna un zināmi priekšraksti, un viņi nodarbojās ar matemātiku (skaitļu īpašību pētīšanu). Savas disciplīnas dēļ skola drīz vien ieguva ievērojamu politisku svaru arī citās Dienviditālijas un Sicīlijas grieķu koloniju pilsētās. Tas kļuva par iemeslu demokrātu sazvērestībai, un pēkšņs uzbrukums skolas vadoņiem (tos sadedzināja kopā ar māju, kurā tie apspriedās) iznīcināja tās varu vispirms Krotonā un pēc tam arī citās pilsētās, izņemot Tarentu un Regiju. Pastāv versija, ka Pitagors pats gājis bojā šajā uzbrukumā, taču vairums vēsturnieku uzskata, ka viņš jau agrāk atstājis Krotonu un miris Metapontā.

## Pitagora uzskati
Pitagora filozofijas pamats ir gluži vienkāršs: "*Visus cilvēkus var iedalīt trijās grupās, tāpat kā visus cilvēkus, kas apmeklē olimpiskās spēles, var iedalīt trijās grupās. Zemākā sastāv no tiem, kas nāk pirkt un pārdot. Nākamie ir tie, kas sacenšas. Taču visaugstākie ir tie, kas nāk skatīties. Cilvēkus attiecīgi var iedalīt tajos, kam svarīga manta, tajos, kam svarīgs gods, un tajos, kam svarīga gudrība. Tātad visaugstākā apskaidrība ir zinātne bez interesēm un cilvēks, kas sevi tai ziedo, patiesais filozofs, kas sevi veiksmīgi atbrīvojis no "dzimšanas apļa".*"

Grūti iedomāties vēl kādu sabiedrību, kas tik ļoti cienītu savu dibinātāju un reizē būtu tik atvērta pārmaiņām. Pitagoram viņa laikā tika piedēvētas pārdabiskas spējas, un daudzi atklājumi, kas nebūt nebija viņa. Viņa autoritāte bija tik liela, ka pietika pateikt: "Viņš pats teica" (*autos ephē*), lai izteikumam tūlīt paklausītu.

## Ārējās saites
Mikola Azarovs

**Mikola Azarovs** (; dzimis  Kalugā, KPFSR) ir bijušais Ukrainas politiķis, bijušais Ukrainas premjerministrs. Iepriekš vēl divas reizes ir bijis premjerministra pienākumu izpildītājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1947. gadā Kalugā kā Nikolajs Pahlo igauņu izcelsmes tēva Jana Pahlo un krievu izcelsmes mātes Jakaterinas, dzimušas Kvasņikovas, ģimenē. Studēja ģeoloģiju un ģeofiziku Maskavas Lomonosova universitātē, apprecējās ar Ludmilu Azarovu un nomainīja uzvārdu. Pēc studiju beigšanas 1971. gadā sāka strādāt par inženieri Tulas ogļu raktuvēs. No 1976. gada aspirantūrā Maskavas kalnrūpniecības institūtā. 1984. gadā pārcēlās uz dzīvi Ukrainā, bija Doneckas ģeoloģijas un kalnrūpniecības institūta vadītājs, 1986. gadā ieguva ģeoloģijas un mineraloģijas zinātņu doktora grādu, 1991. gadā kļuva par profesoru.

1993. gadā Azarovs iestājās Darba partijā, no 1994. gada Ukrainas parlamenta deputāts. No 2001. gada bija Reģionu partijas priekšsēdētājs, vēlāk atdeva šo posteni Viktoram Janukovičam. 2004. gada decembrī un 2005. gada janvārī īslaicīgi pildīja Ukrainas premjerministra pienākumus.       
Pēc Janukoviča kļūšanas par Ukrainas prezidentu Azarovs atkal uzņēmās vadīt Reģionu partiju. 2010. gada 4. martā viņu ievēlēja par Ukrainas premjerministru. Sakarā ar Eiromaidana kustību viņš bija spiests atkāpties no amata 2014. gada 28. janvārī.

## Ārējās saites
UEFA Čempionu līga

**UEFA Čempionu līga** ir nozīmīgākais Eiropas vīriešu futbola klubu turnīrs, ko organizē UEFA. Šīs sacensības dibinātas 1955. gadā un līdz 1992. gadam bija pazīstamas kā **Eiropas čempionvienību kauss** jeb **Eiropas kauss**. Visvairāk reižu (15) Čempionu līgā ir uzvarējis Spānijas klubs Madrides "Real".

## Rekordi un statistika
### Uzvarētāji un finālisti

### Labākie vārtu guvēji
Tabulā nav iekļautas kvalifikācijas spēles. Statistika ietver arī Eiropas čempionvienību kausa spēles no 1955. līdz 1992. gadam.

*Spēlētāji *'treknrakstā** vēl joprojām spēlē ČL klubos.<br />Statistika atjaunota pēc [[2021.—2022. gada UEFA Čempionu līgas sezona|2021.—2022. gada sezonas]] beigām.''

=== Visvairāk spēļu ===

<small>Neskaitot kvalifikāciju spēles un Eiropas kausu līdz Čempionu līgas izveidei.</small>
<br />''Spēlētāji **treknrakstā*' vēl joprojām spēlē ČL klubos.<br />Atjaunots pēc [[2021.—2022. gada UEFA Čempionu līgas sezona|2021.—2022. gada sezonas]] beigām.*

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Kaķi

**Kaķi, kaķu ģints** (*Felis*) ir viena no kaķu dzimtas (*Felidae*) ģintīm, kas pieder kaķu apakšdzimtai (*Felinae*). Šīs ģints sugas ir nelieli plēsēji, un to savvaļas sugas ir izplatītas Vecajā pasaulē. Kaķu ģintī ir 4 mūsdienās dzīvojošas sugas un viena izmirusi suga. Ģenētiskie pētījumi liecina, ka kaķu ģints izveidojusies pirms 10 miljoniem gadu.

Latvijā ir sastopams tikai mājas kaķis (*Felis silvestris catus*). Arī savvaļā sastopamie kaķi ir savvaļā nonākušie mājas kaķi. Latvijā tāpat kā Skandināvijā meža kaķis (*Felis silvestris silvestris*) nedzīvo.

## Izskats un īpašības
[thumb|left|180px|[Smilšu kaķis (*Felis margarita*) ir mazākais kaķu ģintī]]
Kaķu ģints sugas ir neliela auguma kaķi, kuri vairāk vai mazāk atgādina visiem pazīstamo mājas kaķi. Vismazākais ģintī ir smilšu kaķis (*Felis margarita*), kura mazāko indivīdu ķermeņa garums ir 40 cm, svars 2 kg. Toties ģintī lielākais ir niedrāju kaķis (*Felis chaus*). Tā ķermeņa garums var sasniegt 120 cm, svars 16 kg. Salīdzinoši mājas kaķis parasti sver 2,5—7 kg.

Kaķu sugas mājo dažādās biomās, sākot ar purvājiem un beidzot ar tuksnešiem. Tie medī dažādus, maza auguma grauzējus, putnus un citus mazus dzīvniekus, atkarībā no to dzīves vietas. 

## Mājas kaķa izcelsme
Saskaņā ar ģenētiskajiem pētījumiem, mājas kaķi ir cēlušies no meža kaķa pasugas — Āfrikas savvaļas kaķa (*Felis silvestris lybica*). Pirmie mājas kaķi parādījās Ēģiptē, kuru izcelšanās ir saistīta ar Nūbijas savvaļas kaķiem. Eiropā kaķus ieveda romieši, kuri tos atveda no karagājieniem Tuvajos Austrumos.

## Sistemātika
***Kaķu ģints** (*Felis*)
** †
** 
** 
*** 
*** 
*** 
*** 
***  (reizēm uzskata par atsevišķu sugu)
***  (reizēm uzskata par atsevišķu sugu)
**
** 

## Atsauces

## Ārējās saites

*Genus Felis
Sporta veidu saraksts

**Sporta veidu saraksts** ir saraksts, kurā ir uzskaitīts visi populārākie sporta veidi kādi ir sastopami pasaulē.

## Sporta veidi

* Aerobika
* Akadēmiskā airēšana
* Aikido
* Alpīnisms
* Armrestlings
* Ātrslidošana
* Austrumu cīņas
* Autokross
* Autošoseja
* Badmintons
* Basketbols
* Batuts
* Beisbols
* Bendijs
* Biatlons
* Biljards
* BMX
* Bobslejs
* Boulings
* Bokss
* Brīvā cīņa
* Burāšana
* Cīņa
* Daiļslidošana
* Dambrete
* Drifts
* Duatlons
* Džiudžitss
* Džudo
* Enduro
* Elektroniskais sports
* Fitness
* Florbols
* Formula 1
* Formula 3
* Frisbijs
* Frīstaila slēpošana
* Futbols
* Galda teniss
* Galda hokejs
* Golfs
* Grieķu-romiešu cīņa
* Hokejs
* Ielu vingrošana
* Izpletņlēkšana
* Jāšana
* Joga
* Kaitbordings
* Kalnu riteņbraukšana
* Kamaniņu braukšana
* Kapueira
* Karatē
* Kartings
* Kērlings
* Kikbokss
* Klinšu kāpšana
* Krikets
* Lauka hokejs
* Loka šaušana
* Makšķerēšana
* Mākslas vingrošana
* Mākslinieciskā peldēšana
* Minigolfs
* Modernā pieccīņa
* Motokross
* Motosports
* Motošoseja
* Mototriāls
* Mountainbords
* Niršana
* Novuss
* Orientēšanās sports
* Paukošana
* Parkūrs
* Peintbols
* Peldēšana
* Pludmales futbols
* Pludmales volejbols
* Rallijkross
* Rallijs
* Regbijs
* Riteņbraukšana
* Rokasbumba
* Rollerslēpošana
* Sambo
* Sērfings
* Skeitbordings
* Skijorings
* Skrituļslidošana
* Skvošs
* Slēpošana
* Slidošana
* Smaiļošana un kanoe airēšana
* Snovbords
* Snūkers
* Softbols
* Spēka trīscīņa
* Spēkavīru sacensības
* Spīdvejs
* Sporta dejas
* Šosejas riteņbraukšana
* Straikbols
* Strītbols
* Svarbumbu celšana
* Svarcelšana
* Šahs
* Šaušana
* Šautriņu mešana
* Šorttreks
* Tautas sports
* Tekvondo
* Telpu futbols
* Teniss
* Tramplīnlēkšana
* Triāls
* Triatlons
* Ūdensmotosports
* Ūdenspolo
* Ūdensslēpošana
* Veikbordings
* Vieglatlētika
* Vindsērfings
* Vingrošana
* Virves vilkšana
* Volejbols
* Ziemas peldēšana

## Skatīt arī
* Olimpiskie sporta veidi
Elbegdordžs Cahjagīns

**Elbegdordžs Cahjagīns** (; dzimis  Dzeregā, Mongolijā) ir bijušais Mongolijas prezidents. Bijis prezidenta amatā no 2009. gada 18. jūnija līdz 2017. gada 10. jūlijam.

Studējis žurnālistiku Ļvivas Universitātē, un pēc tam Hārvarda Universitātē.

Bijis Mongolijas premjerministrs 1998. gadā (aprīlis—decembris; jaunākais premjerministrs Mongolijas vēsturē) un no 2004. līdz 2006. gadam.

2009. gada vēlēšanās Elbegdordžs Cahjagīns tika ievēlēts par Mongolijas prezidentu. 2013. gadā tika ievēlēts atkārtoti.

## Ārējās saites
*
Sicīlija

**Sicīlija** (, ) ir lielākā sala Vidusjūrā un autonoms Itālijas reģions ar  km² lielu platību. 2015. gadā tajā dzīvoja apmēram 5 miljoni iedzīvotāju.

## Vēsture
Lielāko daļu no vēstures Sicīlijai ir bijusi nozīmīga loma Vidusjūrā. Tas lielā mērā ir saistīts ar tirdzniecības ceļiem, kas iet caur un garām Sicīlijai.
Sicīlijā atradās nozīmīgas seno grieķu kolonijas, piemēram, Sirakūzas. Sirakūzās ir dzimis arī viens no pasaules dižākajiem zinātniekiem Arhimēds.

Līdz 9.–10. gadsimtam Sicīlija atradās Romas Republikas, Romas impērijas un Bizantijas sastāvā. 
827. gadā ar arābu flotes uzbrukumu sākās musulmaņu iekarojumi Sicīlijā. Vietējo iedzīvotāju pretestība neļāva iekarot visu salu līdz 902. gadam, bet atsevišķa pretošanās turpinājās līdz pat 967. gadam.  Šajā laikā Sicīju pārvaldīja Aglabidu, Fātimidu un Kalbidu dinastijas, pēdējā no kurām izveidoja Sicīlijas emirātu.
1072. gadā salu iekaroja normaņi un izveidoja Sicīlijas grāfisti. 1130. gadā tika dibināta Sicīlijas Karaliste, kas pastāvēja līdz 1816. gadam.

1816. gadā Sicīlijas Karaliste apvienojās ar Neapoles Karalisti. Savienība pastāvēja līdz 1861. gadam, kad tā tika iekļauta Itālijas Karalistē. Visbeidzot 1946. gadā Sicīlija kļuva par Itālijas sastāvdaļu.

## Ģeogrāfija
Sicīlija atrodas tiešā tuvumā Kalabrijas reģionam, kas atrodas austrumu pusē. Agrīnais Sicīlijas nosaukums, ko lietoja romieši bija *Trinacria*, kas saistīts ar tās trīsstūrveida formu.

Sicīlijas salā, netālu no Katānijas pilsētas, atrodas 3329 metrus augstais Etnas vulkāns, kas ir Eiropas augstākais aktīvais vulkāns.

Sicīlijas reģionam piederīgas ir arī Lipāru salas Tirēnu jūrā, Egadu salas Sicīlijas rietumu galā, kā arī Pelagu salas un Pantellerija Sicīlijas šaurumā.

Sala jau vairāk nekā 2 tūkstošus gadu ir pazīstama ar tās lauksaimniecības produkciju, piemēram, apelsīniem, olīvām, olīveļļu, mandelēm, kā arī ar vīnogām un vīnu. Ennas un Kaltanisetas apgabali 19. gadsimtā kļuva par ievērojamu sēra ieguves reģionu, taču kopš 1950. gadiem tā nozīme ir mazinājusies.

Administratīvi Sicīlija iedalās 3 metropolēs (Katānija, Mesīna, Palermo) un 6 pašvaldību konsorcijos (Agridžento, Enna, Kaltaniseta, Raguza Sirakūzas un Trapāni).

## Atsauces

## Ārējās saites
Jārls

**Jārls** () bija dzimtas aristokrātijas tituls vikingu laikā, ieņemamais amats (karaļa karaspēka karavadonis) viduslaiku Dānijā, Zviedrijā un Norvēģijā. No šī jēdziena radies angļu tituls *Earl* (grāfs).

Vikingu laikos jārli bija novada karadraudzes (*ledung*) karavadoņi, bet viduslaikos, nostiprinoties karaļa varai, tie Norvēģijā no 9. gadsimta līdz 1308. gadam bija amatā iecelti karaļa vietvalži kādā apgabalā, bet Zviedrijā — no 12. gadsimta līdz 1266. gadam jārli bija kara flotes un karagājienu vadītāji.

Pēdējais Zviedrijas jārls Birgers ir Folkungu dinastijas aizsācējs.
Butānas karaļu uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Butāna]]s karaļi** *(Druk Gyalpo)* no 1907. gada, kad to sāka pārvaldīt Vangčuku dinastija. Pirms 1907. gada Butānā valdīja reģenti (*Druk Desi* vai *Deb Raja*). 2008. gadā Butāna kļuva par konstitucionālu monarhiju. Butānas karalis palika kā valsts vadītājs, bet Butānas premjerministrs darbojas kā izpildvaras un valdības vadītājs parlamentārajā demokrātijā.

## Uzskaitījums

## Atsauces
Omānas karogs

thumb|250px|right|Maskatas sultanāta (Omānas nosaukums līdz 1970.gadam) karogs

**Omānas karoga** ir viens no Omānas valsts nacionālajiem simboliem. Tā trīs krāsas simbolizē: baltā — mieru un uzplaukumu, sarkanā — cīņu pret svešzemniekiem, zaļā — auglību. Karoga augšējā stūrī novietots Omānas ģerbonis.

Karogs oficiāli apstiprināts 1995.gada 23.aprīlī ar sultāna rīkojumu. Karogā tika nomainītas malu attiecības no 2:3 uz 1:2, neizmainot neko citu. Pirms 1970. gada valsts nosaukums bija "Maskatas sultanāts" un karogs bija sarkanā krāsā.

## Ārējās saites

* Omānas karogs vietnē *[[Flags of the World]]*
Svēlande

thumb|250px|Svēlande
**Svēlande** (, ) ir viena no Zviedrijas vēsturiskajām zemēm, kas robežojās ar Jētalandi dienvidos, Norlandi ziemeļos un Norvēģiju rietumos. Svēlandē atrodas Zviedrijas valsts galvaspilsēta Stokholma.

## Vēsture
Senatnē Svēlandē dzīvoja seno ģermāņu cilts svēji un šis reģions ir Zviedrijas valsts izveidošanās centrs, arī tās nosaukums (*Sverige*) cēlies no svēju ķēniņvalsts (*Svea rike*) nosaukuma. Reģionā ap Mēlernu atradās gan pirmā lielā Zviedrijas pilsēta Birka, gan vecā galvaspilsēta Sigtuna, gan galvenā svētvieta Upsālas templis.

Līdz 1809. gadam pie Svēlandes piederēja arī Ālandu salas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Dālarna

**Dālarna**


200px|Dalarna
50px|Dalarnas ģerbonis

zemeSvēlande
mūsdienu lēņiDalarnas,Jēvleborjas
platība29 086 km²


**Dālarna** (; ) ir vēsturiska Zviedrijas province valsts vidienē, Svēlandes zemē.

Dālarna robežojas ar Herjedālenu, Elsinglandi, Jestriklandi, Vestmanlandi, Vermladi, kā arī Norvēģiju rietumos.

## Raksturojums
Provinces dienviddaļu aizņem līdzenums ar senām (no 12. gadsimta) vara raktuvēm (daļa no Bergslāgenes), bet ziemeļdaļa ir kalnaināka, ar daudziem ezeriem. Dālarnas simbols ir t.s. “Dālarnas zirgs” — koka rotaļlieta, sarkans koka zirgs, ko kopš seniem laikiem izgatavo Dālarnā.
No šīs provinces Zviedrijā izplatījusies tradīcija krāsot mājas tumši sarkanā krāsā, jo tieši Dālarnā pirmoreiz sāka izmantot vara raktuvju iežus māju krāsošanā.

Mūzikas pasaulē Dālarna ir pazīstama ar lielisku brīvdabas estrādi — Dālhallu, kurā notiek tradicionāli operas festivāli.
Lielā Vara kalna raktuves Fālunā 2001. gadā iekļāva UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Seišelu kreolu valoda

**Seišelu kreolu valoda** ir uz franču valodas pamata veidojusies kreoliskā valoda, ko izmanto Seišelās. Tā ir viena no valsts oficiālajām valodām kopā ar angļu un franču valodām (pretēji mauritāņu un reinjonas kreolam, kam nav valsts valodas statuss Mauritānijā un Francijā).

Kopš neatkarības iegūšanas 1976. gadā Seišelu salu valdība ir centusies attīstīt valodu ar savu ortogrāfiju un gramatiku, šim nolūkam izveidojot *Lenstiti Kreol* (Kreola institūts).

## Piemēri
(Tēvreize)

: *Ou, nou papa ki dan lesyel,*
: *Fer ou ganny rekonnet konman Bondye.*
: *Ki ou renny i arive.*
: *Ki ou lavolonte i ganny realize*
: *Lo later parey i ete dan lesyel*
: *Donn nou sak zour nou dipen ki nou bezwen.*
: *Pardonn nou pour bann lofans*
: *Ki noun fer anver ou,*
: *Parey nou pardonn sa ki n ofans nou.*
: *Pa les tantasyon domin nou,*
: *Me tir nou dan lemal.*

Ap 1900. gadu Rodolfīna Jana (1860—1932) 49 Fonteina fabulas pielāgoja dialektam, taču tās palika neizdotas līdz pat 1983. gadam.

Lai gan Seišelu likumi ir rakstīti angļu valodā, Nacionālās asamblejas darba valoda ir kreoliešu valoda.

## Skatīt arī
* *[[Seišelu himna|Koste Seselwa]]*, valsts himna

## Atsauces

## Ārējās saites
* Seišelu kreola institūts