Angola

**Angola** (, izrunā: ), oficiāli **Angolas Republika** (*República de Angola*), ir valsts Āfrikas dienvidos. Robežojas ar Namībiju uz dienvidiem, ar Kongo Demokrātisko Republiku uz ziemeļiem un ar Zambiju uz austrumiem, bet rietumos to apskalo Atlantijas okeāns. Lielākā pilsēta un galvaspilsēta ir Luanda.

Angola ir Āfrikas Savienības un Portugāļu valodas valstu sadraudzības un OPEC dalībvalsts.

No 1575. līdz 1975. gadam Angola bija Portugāles kolonija. Pēc neatkarības iegūšanas Angolā plosījās ilgstošs pilsoņu karš.

## Vēsture
Senākie zināmie Angolas teritorijas iedzīvotāji ir koisanu (hotentotu un bušmeņu) mednieku cilts. Pēc kāda laika tos nomainīja bantu ciltis, taču vēl šodien Angolā ir sastopamas vairākas koisanu kopienas.  Pēc tam, kad bantu ekspansija sasniedza šo reģionu, līdz 13. gadsimtam izveidojās valstis, kas tika organizētas konfederācijās. Kongo karaliste no 14. gadsimta ieguva hegemoniju starp citām karaļvalstīm, aizņemot arī mūsdienu Kongo Republikas un Kongo Demokrātiskās Republikas rietumu daļu. Dienvidos atradās Ndongo un Matambas karaļvalstis , tālāk uz dienvidiem - Ovimbundu karaļvalsts un austrumos - Mbundas karaliste.

15. gadsimtā Angolā ieradās pirmie eiropieši. 1483. gadā savu pirmo bāzi pie Kongo upes nodibināja portugāļi. Vēlāk reģionā ieradās holandieši, kas, piedāvājot savu militāro palīdzību vietējiem, pārņēma  reģiona kontroli. 17. gadsimtā portugāļi atkaroja visas zaudētās teritorijas.

1975. gada 11. novembrī Angola pasludināja neatkarību no Portugāles, taču valstī izcēlās ilgstošs pilsoņu karš, kurā katra no trim vadošajām ciltīm vēlējās ņemt virsroku un tās saņēma atbalstu no ārzemēm atkarībā no to deklarētajām politiskajām simpātijām. Karš beidzās tikai 2002. gadā, taču situāciju nedrošu joprojām padara nemiernieku grupas, mīnu lauki, kā arī valdības korupcija un oligarhisms.
## Ģeogrāfija
Angola atrodas Rietumāfrikā, Atlantijas okeāna piekrastē. Ar 1 246 700 kvadrātkilometru lielu platību Angola ir 23. lielākā valsts pasaulē pēc platības, tā ir apmēram divas reizes lielāka kā Francija.

Ģeogrāfiski valsti var iedalīt trīs reģionos – piekrastes zemienēs, kalnu rajonos un plakankalnē. Piekrastes zemienēs dominē līdzenumi un nelieli pauguri, un tie ir visvairāk piemēroti lauksaimniecībai, kaut arī šeit dominē sauss klimats. Kalnu rajonā atrodamas vairākas grēdas, kuru vidējais augstums ir ap 1500 metriem virs jūras līmeņa. Augstākais valsts punkts ir Moko kalns, kura augstums sasniedz 2620 metrus virs jūras līmeņa. Plakankalne atrodas uz austrumiem no kalnu reģiona un ir lielākais ģeogrāfiskais reģions Angolā.

Lielākā daļa Angolas upju sākas valsts centrālajos rajonos, un  lielākā daļa no tām ietek Atlantijas okeānā. Divas nozīmīgākās Angolas upes ir Kvanza un Kunene.

### Klimats
Angolai ir divi izteikti klimatiskie periodi – sausais un lietainais. Vidējā gada gaisa temperatūra ir 20&nbsp;°C. No jūnija līdz septembrim valstī valda vēsā sezona, bet no oktobra līdz maijam – lietus sezona, kurai raksturīgas spēcīgas vēja brāzmas.

### Administratīvais iedalījums

## Administratīvo līmeņu shēma (līdz 2024. gadam)

2024. gadā pievienojās trīs jaunas provinces: Kvando-Kubango sadalīja Kvando un Kubango provincēs, no Luandas provinces atdalīja Ikolo e Bengo provinci un no Mošiko provinces - Austrummošiko provinci. Pašvaldību skaits kļuva 162 un komūnu - 559.

## Politika
Žuzē Eduardu duš Santušs bija Angolas prezidents no 1979. līdz 2017. gadam. Viņš bija otrs visilgāk valdošais Āfrikas prezidents aiz Ekvatoriālās Gvinejas prezidenta Teodoro Obianga. Pēc Angolas pilsoņu kara, viņš padarīja Angolu par vienu no visstraujāk augošajām ekonomikām pasaulē, izmantojot tās naftas resursus. Tomēr, viņa režīms tiek uzskatīts par autoritāru, vainojot viņu nevienlīdzīgā naftas ienākumu sadalē un ilgā valdīšanās periodā.

Santušs nekandidēja 2017. gada parlamenta vēlēšanās. Tajās uzvarēja aizsardzības ministrs Žuans Lorensu, kurš ieguva 61,1% balsu. Valdošā partija Angolas atbrīvošanas tautas kustība (MPLA) saglabāja vairākumu parlamentā. MPLA uzvara vēlēšanās nozīmēja, ka tā varēja izraudzīties valsts nākamo prezidentu. Lielākā opozīcijas partija Nacionālā savienība par pilnīgu Angolas neatkarību (UNITA), kas ir bijušais nemiernieku grupējums, ierindojās otrajā vietā ar 26,7% balsu.

## Ekonomika
Angolas ekonomika balstās uz naftas ieguvi (īpaši Kabindā), dimantu ieguvi un eksportu. Nafta veido 1/3 no Angolas IKP un 95% no tās eksporta. Laikposmā no 2001. līdz 2010. gadam Angolai bija pasaulē augstākais vidējais IKP pieaugums gadā — 11,1 %. Prezidenta duš Santuša meita kļuva par pirmo pasaules sievieti - miljardieri. Naftas cenas straujā un ilgstošā pazemināšanās būtiski ietekmēja Angolas ekonomiku. Ekonomiskā izaugsme samazinājās no vidēji 10,3% gadā (2004-2014) līdz 1,5% (2015. gadā). 

## Iedzīvotāji
Lai gan Angolas ekonomika kopumā 21. gadsimtā uzrādījusi labu izaugsmi, taču ienākumi starp iedzīvotājiem sadalīti nevienmērīgi. Pēc ienākumu nevienlīdzības Angolai ir 7. sliktākais rādītājs pasaulē un vairums lauku angoliešu joprojām dzīvo nabadzībā.

Angolas iedzīvotāji sastāv no trim etniskajām grupām, kuras visas runā bantu valodās. Šīs grupas ir ovimbundi, kuri ir 37% no kopējā iedzīvotāju skaita, mbundi 25% un bakongo 13%, bet 2% no kopējā iedzīvotāju skaita sastāda afrikāņu un eiropiešu pēcteči. 1% ir eiropieši, kuri pārsvarā ir portugāļi. Kopumā minoritātes veido 22% no Angolas iedzīvotājiem.

### Reliģija
Angolā ir vairāk kā 1000 dažādu reliģisko kopienu, kuras lielākoties saistītas ar kristietību. Apmēram puse no kopējā iedzīvotāju skaita ir katoļi, bet apmēram ceturtā daļa - protestanti. Valstī ir ievērojams tradicionālo reliģiju sekotāju skaits. Angolā oficiāli ir apmēram 90 000 musulmaņu, taču, lai kāda no reliģijām iegūtu oficiālu statusu, tai ir jābūt vismaz 100 000 sekotājiem, tādēļ musulmaņi netiek oficiāli atzīti. Pati vietējā islāma kopiena apgalvo, ka musulmaņu valstī ir ap pusmiljonu, galvenokārt tie ir ieceļotāji no citām zemēm un viņu laulātie un valstī darbojas ap 80 mošeju.

## Atsauces

## Ārējās saites