VTU Valmiera

**"VTU Valmiera"** ir reģionāls pasažieru pārvadātājs Latvijā, kas nodrošina sabiedriskā transporta pakalpojumus galvenokārt Vidzemes reģionā, tostarp Valmierā un tās apkārtnē.

Uzņēmums nodrošina pilsētas sabiedrisko transportu Valmierā un Valkā, kā arī reģionālo un vietējo starppilsētu sabiedrisko transportu Vidzemes reģionā.

## Vēsture
19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā Valmieras pilsēta piedzīvoja saimniecisko uzplaukumu, kas radīja pieprasījumu gan cilvēku, gan kravu pārvadājumiem. 1889. gadā tika atklāta dzelzceļa līnija Rīga - Pleskava, 1911. gadā Valmiera - Smiltene, 1912. gadā Valmiera - Ainaži. Ap dzelzceļa staciju izveidojās Valmieras priekšpilsēta, toreiz saukta Karlovka (mūsdienās Kārliena). Ormaņi (cilvēku pārvadātāji zirgu pajūgos) nodrošināja pārvadājumus starp Valmieru, tās priekšpilsētu un apkaimēm.

1914. gada jūnijā barons Olsens ierīkoja pirmo zināmo autobusu maršrutu Vidzemē. Pārvadājumi tika veikti līnijā Rīga - Sigulda - Cēsis - Valmiera - Limbaži - Neibāde - Inčukalns - Rīga, kur tarifs bija 7 kapeikas par nobraukto versti.

1920. gada 8. jūnijā Valmieras dome noteica tarifus ormaņu braucieniem. Piemērām, brauciens no pilsētas līdz stacijai vai Kārlienai maksāja 10 rubļus, naktī - 15 rubļus. Brauciens no pilsētas līdz kazarmām (mūsdienu pansionātam) vai parka stacijai (šaursliežu dzelzceļa stacijas ēka Jāņparkā) - 8 rubļi, naktī 12 rubļi; no pilsētas uz Pārgauju - 5 rubļi, naktī - 7.50 rubļi.

1923. gadā, kā konkurējošs pakalpojums ormaņiem, Valmieras pilsētas teritorijā ienāca taksometrs, ko pārvaldīja Jānis Skrastiņš. Brauciens no pilsētas uz dzelzceļa staciju, Kaugurmuižu, Briežu dārzu, Valmiermuižu un Annasmuižu izmaksāja 70 santīmus (Ls 0.70). Brauciens uz Jāņparka staciju izmaksāja 50 santīmus (Ls 0.50).

1934. gadā Valmieras dome noteica uzturēt autobusu satiksmi uz visiem dzelzceļa stacijā pienākošajiem un aizejošajiem vilcieniem - šo var minēt par Valmieras pilsētas sabiedrisko autobusu satiksmes pirmsākumu.

1940. gadā 3 privāti autobusi piederēja Rihardam Ziediņam, viens autobuss bija Pētera Ķeguma īpašumā.

1944. gadā, pēc Otrā pasaules kara beigām, padomju vara sāka centralizēt pasažieru pārvadājumus. 1944. gada 30. oktobrī Valmieras apriņķa izpildu komiteja ar izpildkomitejas priekšsēdētāju pieņēma lēmumu izveidot auto bāzi Valmierā. Ar šo lēmumu Valmieras gaļas kombināts un Rūjienas pienotava nodeva Valmieras autobāzes rīcībā divas sūcgāzes automašīnas. Par autobāzes vadītāju tika iecelts Arnolds Jūlijs Jansons, kam bija jāizstrādā satiksmes noteikumi, braukšanas laiki un tarifi. Tika arī nolemts, ka regulāra satiksme maršrutos Valmiera - Rūjiena un Valmiera - Limbaži tiks nodrošināta vismaz divas reizes nedēļā.

1945. gada 9. septembrī Kauguru pagasta "Kaugurmuižā" Kauguru karaspēka novietnē tika izformēta armijas rota, tās vietā izveidota vairākas transporta vienības. To autoparka papildinājumam no Rīgas automobiļu kapsētas uz Valmieru tika pārvesti veci un bojāti ZIS - 5 automobiļi. Tie tika izjaukti, remontēti, izmantojot derīgos mezglus un detaļas, tika sakomplektēti lietojami automobiļi. Kopumā auto parks sastāvēja no 24 lietotām, lielākoties ārzemju marku Ford un Chevloret automašīnām. 1945. gada 1. decembrī šīs vienības tika oficiāli reģistrēts kā uzņēmums Valmieras autobāze Nr.2 - kas arī tiek uzskatīts par VTU Valmiera dibināšanas datumu.

### Valmieras autobāze Nr. 2 / Valmieras ATK-17
Pirmajos uzņēmuma pastāvēšanas gados ar uzņēmuma automašīnām pārvadāja gan pasažierus, gan novākto ražu.

Lai atjaunotu armijas rotas darbību Kauguros, 1949. gadā autobāze tika pārvietota uz Kocēnu pagasta "Ļeņina kolhoza teritoriju" - mūsdienu Brandeļiem.

1951. gada 28. martā Valmierā sāka darboties divi taksometri "Pobeda". 1952. gada 27. februārī Valmierā sāka kursēt pirmie maršruta autobusi no 3 galapunktiem - Viestura skolas, Jāņaparka un dzelzceļa stacijas.

Uzņēmuma vadība bieži mainījās, kas traucēja uzņēmuma attīstībai. 1951. gada 18. aprīlī par autobāzes priekšnieku kļuva Valentīns Komarovs. 1952. gada 13. maijā priekšnieka pienākumus pārņēma Mihails Titovs. 1954. gada 4. augustā par priekšnieku kļuva Kazarcevs, bet jau tā paša 23. oktobrī pienākumus pārņēma Petrovs (vārdi nav zināmi). 1956. gadā priekšnieka pienākumus pārņēma Pēteris Kurzemnieks, kurš tajā 27 gadus - līdz 1983. gada 31. maijam.

1955. gada 23. jūnijā uzņēmums tika pārsaukts par Valmieras autotransporta kantori Nr. 17 (Valmieras ATK-17).

1950. gados ministrijas kontroles dienests lielu uzmanību pievērsa pasažieru pārvadāšanas kvalitātes uzlabošanai - tika konstatēts, ka starppilsētas un piepilsētas autobusi bieži bija pārpildīti, tādēļ autobusi bieži lūza. Kā arī, pasažieri tajos bieži brauca bez biļetēm, konduktori bieži nepaspēja visiem braucējiem izdot biļetes. Lai pastiprināti kontrolētu biļešu pārdošanas kārtību, tika izvietoti vairāki kontrolpunkti - Matīšos, Mazsalacā, Rencēnos, Rūjienā, Strenčos, un Valkā, kā arī pilsētas maršrutos Nr. 1. Stacija - Tirgus - Jāņparks un Nr 2. Stacija - Jāņparks - Kokmuiža. Tika izdota pavēle, ar kuru neļāva RAF autobusus pārvadāt vairāk kā 28 cilvēkus. Vienīgais izņēmums bija skolēni - tos bija jāpārvadā neatkarīgi no autobusa vietu skaita.

1950. gadu pirmajā pusē tika izbūvētas autoostas Valmierā, Rūjienā, Valkā, Smiltenē un Limbažos. Tajās tika nodrošinātas uzgaidāmās telpas pasažieriem, iespēja apskatīties autobusu sarakstu un nopirkt biļeti. Laika gaitā autoostās tika ierīkotas arī darba un atpūtas telpas darbiniekiem, kā arī stāvēšanas vietas autobusiem.

1957. gada novembrī Valmieras pilsētas maršrutos autobusi kursēja jau 4 maršrutos, kopumā uzņēmuma rīcībā bija 30 autobusi.

1959. gadā darbinieku skaits sasniedza vairāk kā 600 - no tiem 280 bija autobusu vadītāji, 50 kasieri, 60 remontstrādnieki. Sākot ar 1959. gada augustu, Valmieras ATK-17 darbinieki, pēc Autotransporta un šoseju ceļu ministrijas pavēles, tika komandēti uz Kazahijas PSR ražas novākšanā - piedalīties t.s. "Neskartās zemes" apgūšanā. Pirmajā gadā rīkojumā piedalījās 18 šoferi, uzņēmuma vecākais mehāniķis M. Kravčenko un dispečeris M. Dūcis.

1959. gada rudenī ATK-17 sāka celt jaunu automašīnu remonta darbnīcu ar 6 remontvietām. Celtniecība notika inženiera Induļa Avotiņa vadībā, katrs darbinieks apņēmās no darba brīvajā laikā celtniecībā nostrādāt 20 stundas.

Ar 1961. gada 1. janvāri PSRS Ministru Padome bija noteikusi jaunus, pazeminātus tarifus par vieglo taksometru un autobusu pakalpojumiem. Katram pieaugušajam bija atļauts vest līdzi vienu bērnu līdz 7 gadu vecumam bez biļetes, par katru nākamo bērnu maksājot 50% no biļetes vērtības. Tika noteikta arī atšķirīgas braukšanas maksas viena rajona teritorijā, pēc piepilsētas tarifiem.

1963. gadā Valmieras pilsētas sabiedrisko transportu ik dienu izmantoja vairāk kā 12 tūkstoši pasažieru, kopumā gadā tika pārvadāti vairāk kā 7 miljoni pasažieru. Šajā gadā uzņēmums valstij devis 454 tūkstošus rubļu lielu peļņu.

1968. gadā ATK-17 strādāja ap 1200 darbinieku, uzņēmumam bija 500 transporta vienības. Šajā laikā Valmieras ielās kursēja 10 autobusi un 10 taksometri.

1960. gadu beigās tika secināts, ka uzņēmuma teritorija bija nepietiekama. Tādēļ tika izstrādāts rekonstrukcijas ģenerālplāns, kurā tika iekļautas ūdens apgādes sistēmas atjaunošana, riepu un virsbūvju apkalpes cehs, bioloģisko notekūdeņu attīrīšanas stacija, tehniskā ūdens sūkņu stacija, administrācijas korpuss, daudzdzīvokļu ēkas darbiniekiem, u.c. Rekonstrukcijas darbi sākās 1970. gadā, tie turpinājās līdz pat 1980. gadu sākumam.

1970. gadā pilsētas maršrutu kopgarums sasniedza 99km. Dienā ar 12 autobusiem tika izpildīti 580 reisi, pārvadājot 22 tūkstošus pasažieru dienā. Autobusu tīkla pārklājuma ziņā Valmieras rajons ieņēma vieno no pirmajām vietām Valmierā. Starppilsētas maršrutu garums sasniedza 7,4 tūkstošus km, katru dienu izpildīja 4 tūkstošus reisu, autobusus izmantoja 35 - 40 tūkstoši iedzīvotāju. Mācību gada laikā autobusu satiksmi izmantoja arī 5 tūkstoši skolēnu.

Pilsētas autobusu kustību kontrolēja ar t.s. induktīvo sakaru ierīci. Katrā autobusā bija iemontēts neliels ekrāns, un līdzīgs ekrāns bija autobusu pieturā pilsētas centrā. Autobusam pabraucot garām pieturai, iedarbojās speciāla sakaru ierīce, un autobusa vadītājs uzņēma sakarus ar dispečeru dienestu. Tā tika nodrošināts, ka autobusu kustība seko pēc grafika. Pieļaujamā novirze, tāpat kā mūsdienās, bija 2 minūtes. Sākotnēji šī sistēma bija darbietilpīga - dispečeri manuāli atzīmēja autobusu pienākšanas laikus uzskaitē. Ņemot vērā autobusu garo darba dienu, kontroles darbā bija iesaistīti četri dispečeri. 1986. gadā, ar uzņēmuma radiomehāniķa Jāņa Višņevska iniciatīvu un līdzdalību, šī kontroles sistēma tika automatizēta. Autobusu pienākšanas laiki tika automātiski fiksēti telegrāfa lentē - atlika tikai vienreiz dienā lenti izņemt no aparāta un pēc tam to apstrādāt.

Valmierā 1980. gadu sākumā Jumaras ielā tika uzcelta jauna rajona slimnīca. Bija gaidāms liels braucēju skaits, tādēļ tika pārkārtots viss pilsētas satiksmes autobusu maršrutu tīkls, kas bez ievērojamām izmaiņām darbojās līdz pat 2023. gadam.

1980. gadu sākumā tika nolemts uzsākt filiāļu celtniecību Valkā, Rūjienā un Smiltenē.

1981. gada 1. jūlijā uzņēmums tika pārsaukts par Valmieras automobiļu kombinātu Nr. 12 (Valmieras 12. AK).

1983. gada 1. jūnijā, pēc 27 gadu darba direktora amatā, Pēteri Kurzemnieku aizvietoja Juris Bukums.

1980. gadu otrajā pusē, kad Padomju Savienībā stagnāciju nomainīja tā saucamā pārkārtošanās, AK-12 uzņēmums pārgāja uz jaunu plānošanas sistēmu, kas prioritizēja kvalitāti, nevis kvantitāti - tika aizvietots iepriekšējais lozungs "plāns par katru cenu".

1985. gada 1. novembrī tika atklāta autobusu ekspreša maršruts Valmiera - Rīga, ko apkalpoja ar RAF-2203 mikroautobusiem. Pasažieri to ļoti novērtēja, jo tie bija ātrākie satiksmes līdzekļi šajā maršrutā, jo tie kursēja bez pieturām. 1987. gadā mikroautobusu skaits šajā maršrutā pieauga līdz sešiem, no kuriem katrs veica divus braucienus dienā.

1987. gadā, septiņas automašīnas tika pārveidotas, lai tās varētu uzpildīt ar sašķidrināto gāzi, nevis benzīnu. Atmodas laikā benzīns bija knapi pieejams. Izmantojot gāzi, kaitīgo vielu izplūde tika vairākkārt samazināta, tādēļ šīs automašīnas galvenokārt tika izmantotas pilsētā.

### VTU Valmiera
1991. gadā uzņēmums kļuva par valsts uzņēmuma transporta uzņēmumu "Valmiera". 1996. gada 1. novembrī uzņēmums kļuva par Valmieras rajona pašvaldības uzņēmumu "VTU Valmiera". 2001. gada 20. martā uzņēmums tika reģistrēts uzņēmuma reģistrā kā Valmieras rajona pašvaldības sabiedrība ar ierobežotu atbildību “VTU Valmiera”. 2003. gada 10. jūlijā Komercreģistrā reģistrēja SIA “VTU Valmiera”.

Pēc Padomju Savienības sabrukšanas un ekonomiskās krīzes iestāšanās, pārvadājumu skaits samazinājās par 70%. Daudzkārt pieauga ritošā sastāva un materiālu, kā arī degvielas cenas, taču braukšanas maksa bija palikusi nemainīga. Līdz 1990. gadam uzņēmums dotēja pasažieru pārvadājumus no kravas parka peļņas, taču no 1991. gada, pārejot uz jauno nodokļu sistēmu un jaunajām vairumcenām, tas vairs nebija iespējams.

1992. oktobrī uzņēmums pilnībā beidza kravu pārvadājumus, un pasažieru pārvadājumiem tika izmantoti vairs tikai 30 autobusi. Tika noteikti jauni braukšanas tarifi starppilsētu satiksmē - vidēji 1.50 rubļi par nobraukto kilometru. Degvielas trūkuma dēļ tika slēgti daudzi nerentablie starppilsētu reisi, taksometru satiksme Valmierā un gandrīz visi sabiedriskā transporta maršruti Valmierā.

Pēc kravu slēgšanas, vairāki no bijušajiem VTU darbiniekiem A. Vāveres vadībā izveidoja SIA "Auttra" (mūsdienās AK12). Jaunā firma veic automašīnu apkopes pakalpojumus un kravas pārvadājumus.

1993. gadā dzelzceļa vilciena pārvadājumos tika samazinātas cenas, autobusu pārvadājumi vēl vairāk samazinājās.

1994. gadā parādījās iespēja iepirkt pirmo jauno autobusu - tika nodibināti sakari ar Holandi, un iegādāts lietots, 8 gadus vecs Mercedes Benz O303 autobuss. Tas bija viens no pirmajiem modernajiem rietumos ražotajiem pasažieru autobusiem Latvijā.

1995. gadā uzņēmums atzīmēja savu 50. gadadienu. Lai gan tajā strādāja trīs reizes mazāk darbinieku nekā 1991. gadā, uzņēmums joprojām bija starp lielākajiem kolektīviem un nodokļu maksātājiem Valmieras rajonā. Nostiprinoties lata stabilitātei, saimnieciskā dzīve valstī un uzņēmumā atdzīvojās - tika atklāti jauni maršruti, turpināta jaunu modernu autobusu iegāde.

1996. gadā "VTU Valmiera" ieguva 30 mazlietotus Zviedrijas dāvinātus autobusus. Šis bija ļoti nozīmīgs brīdis uzņēmuma attīstībā - šo autobusu uzturēšana un apkope bija ievērojami vieglāka un lētāka, salīdzinot ar iepriekš lietotajiem, novecojušajiem Padomju Savienībā ražotajiem Ikarus un LAZ autobusiem. Šiem jaunajiem autobusiem bija daudz savādākas sastāvdaļas, regulēšanas un remonta principu - tādēļ šoferiem un remontpersonālam gan Latvijā, gan arī Helsinkos notika mācības jauniegūto autobusu apguvei.

Lai nepieļautu jaunu cenu kāpumu, pirmā valsts mērķdotācija pasažieru pārvadājumiem tika piešķirta 1996. gadā - vidēji Ls 7766 mēnesī.

2000. gadā Latvijas valdība samazināja Valsts autoceļu fondam atvēlēto akcīzes nodokļa daļu no 60% uz 50% - tādējādi samazinājās dotāciju summas, kā arī ceļi kļuva sliktāti un autobusi biežāk lūza. Tāpat, Valmieras pilsētas pārvadājumi bija ar zaudējumiem - valsts un pilsētas piešķirtās dotācijas bija niecīgas. Tomēr, uzņēmums valsts politikas kaprīžu dēļ netika novests līdz bankrotam, jo Valmiera bija ekonomiski aktīva pilsēta.

2003. gada nogalē uzņēmumā bija 361 strādājošais un 90 autobusi. Šajā pašā gadā tika iegādāti 12 lietoti autobusi, kā arī Jauni Mercedes - Sprinter mikroautobusi Valmiera - Rīga un Valka - Rīga maršrutiem. Autobusos pakāpeniski sāka ieviest elektroniskos kases aparātus - šis process noslēdzās 2005. gadā, kopš kura laika uzņēmums vairs nenodarbina konduktorus.

No 2004. gada, pēc Valsts autoceļu fonda likvidācijas, dotācijas tika piešķirtas tieši no valsts budžeta.

2004. gada 28. decembrī Valmieras, Rūjienas, Smiltenes un Valkas autoostās tika uzsākta biļešu tirdzniecība, izmantojot vienoto biļešu tirdzniecības sistēmu "Baltic Lines".

2005. gadā "VTU Valmiera" atjaunoja autoskolas darbību. Tiek veikta C, D un DE kategoriju un profesionālo (95. kods) autovadītāju apmācība.

Līdz 2008. gadam valsts reģionālā sabiedriskā transporta tīklā valdīja izteikts haoss. Pasažieru pārvadātāji saņēma valsts dotācijas, kas nebija piesaistītas zaudējumiem, bet gan noteiktas aprēķinos. Tas nozīmē, ka ar Satiksmes ministriju tika saskaņoti reisi un cenas, bet uzņēmums pats vērtēja, kuros maršrutos ir izdevīgi braukt, lai izmaksas nepārsniegtu ieņēmumus. Pēc iestāšanās Eiropas Savienībā bija arī jāpārņem prakse, kādā veidā noteikts, kurš uzņēmums veic pasažieru pārvadājumus regulārajos pārvadājumos. Tādējādi sākās pasažieru pārvadājumu reforma, kuras dēļ valsts īpašumā nonāca visi maršruti un uz to izpildi tika sludināts konkurss. SIA "VTU Valmiera" un A/S "Cata" veica kopīgu pieteikumu, un 2008. gada 24. novembrī noslēdza t.s. "Desmitgades Līgumu" - tādējādi iegūstot tiesības 12 gadus veikt pasažieru pārvadājumus Vidzemes reģionā. Līdz ar reformu, parādījās arī vairākas jaunas prasības par autobusu drošību, ergonomiskiem sēdekļiem, individuālu ventilāciju, u.c. parametriem.

2009. gada 9. februārī, pēc administratīvi teritoriālās reformas, Valmieras rajona padome pieņēma lēmumu atļaut SIA "VTU Valmiera" veikt sabiedriskā transporta pakalpojumus Valmieras rajona maršrutu tīkla vietējās nozīmes, un Valmieras pilsētas nozīmes maršrutu tīklā. Līdzīgi līgumi tika parakstīti arī par Valkas rajona un pilsētas maršrutiem. Praksē mainījās tikai apmaksas struktūra - pirms reformas Valmieras pilsētas pārvadājumi bija daļa no rajona pakalpojumiem, kuros cenu noteica iepirkumos ar zemākās cenas metodi. Savukārt pēc reformas, kad Valmieras statuss mainījās un tā kļuva par lielo pilsētu, tikai zaudējumi kas rodas veicot pasažieru pārvadājumus Valmieras pilsētas maršrutos, ir jāsedz pilsētai.

2011. gadā starppilsētu maršrutos sāka ieviest abonomenta biļetes.

2013. gadā uzņēmums tika atzīts kā otrs drošākais autoparks Latvijā.

2015. gadā maršrutos tika ieviestas pārmaiņas tarifos - visā valstī tika veikta kopēja transporta tarifu izlīdzināšana.

2016. gada septembrī un oktobrī Valmieras pilsētas autobusu satiksmē tika testēts hibrīdautobuss.

2019. gadā uzņēmums pārtrauca taksometru pārvadājumus Valmierā.

2019. gadā VSIA "Autotransporta direkcija" uzsāka darbu pie kārtējās starppilsētu autobusu satiksmes reformas, kuras ietvaros pārvadājumi būtu sadalīti lotēs. 2023. gada 26. janvārī ar "VTU Valmiera" tika noslēgts līgums par starppilsētu autobusu satiksmi lotēs Valmieras, Valkas un Smiltenes apkārtnē. Līgumā noteikts, ka autobusu vidējais vecums 10 gadu periodā nepārsniedz 4 gadus. Turklāt, visos autobusos informācija par gaidāmajām pieturām būtu paziņota gan audio, gan vizuāli. Visi transportlīdzekļi būtu aprīkoti ar elektronisku maršruta zīmi, drošības jostām, bezvadu internetu, un bezskaidras naudas norēķiniem. Noteikts, ka 32% no visiem autobusiem būtu aprīkoti ar velosipēdu turētājiem, vismaz 53% no visiem autobusiem būtu pielāgoti personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām pārvadāšanai un atvieglotai iekļūšanai, kā arī vismaz 10% no izmantojamiem autobusiem jābūt bezizmešu. Līgums stājās spēkā 2024. gada 1. jūljā.

2023. gada 23. un 24. septembrī Eiropas mobilitātes nedēļas ietvaros Valmierā tika testēts ar ūdeņradi darbināms autobuss. Autobuss kursēja 6. maršrutā, brauciens tajā bija bez maksas. Testa mērķis bija izmēģināt ūdeņraža autobusu Valmieras apstākļos, kā informēt sabiedrību par ūdeņraža enerģiju kā nākotnes enerģiju sabiedriskajā transportā.

## Pasažieru pārvadājumi
"VTU Valmiera" nodrošina sabiedriskā transporta pakalpojumus Valmieras pilsētā, reģionālo starppilsētu sabiedrisko transportu Vidzemes reģionā, kā arī skolēnu pārvadājumus, neregulārus pārvadājumus un autobusu nomas pakalpojumus.
### Sabiedriskais transports Valmieras pilsētā

SIA "VTU Valmiera" nodrošina plašu sabiedriskā transporta tīklu Valmierā un tās apkārtnē. Pilsētā ir 15 sabiedriskā transporta maršruti, pasažieru pārvadājumiem tiek izmantoti 10 hibrīdautobusi, 2 elektroautobusi un 3 mikroautobusi.

Vidēji viena pasažiera pārvadājuma reisa pašizmaksa ir 1,89 euro. Braukšanas biļetes tarifs vienam braucienam ir 1 euro, pārējo līdzfinansē pašvaldība. Bez maksas pilsētas maršrutu autobusos tiek pārvadāti pirmsskolas vecuma bērni, bāreņi, Valmieras novada skolēni un pensionāri, kā arī I un II grupas invalīdi. Nākotnē plānotas arī atlaides skolotājiem, policijas darbiniekiem, Černobiļas AES likvidatoriem un III grupas invalīdiem. 2022. gadā Valmieras sabiedriskajā transportā tika pārvadāti 919 tūkstoši pasažieru - no tiem 228 tūkstoši pensionāri un 236 tūkstoši skolēni.

Līdz 2005. gadam biļešu validācijai tika izmantoti kompostieri, biļetes autobusā pārdeva konduktori. Pēc 2005. gada, biļetes tika pārdotas pie autobusa vadītāja, tās tika validētas elektroniski - "VTU Valmiera" bija pirmais pārvadātājs Latvijā, kas ieviesa šādu sistēmu. 2008. gada ekonomiskās krīzes laikā, autobusu reisu samazināšanas dēļ, īslaicīgi tika ieviesta stundas biļete lai padarītu pārsēšanos autobusos ērtāku.

Sākotnēji sabiedriskā transporta pārvadājumus veica dažādi Mercedes-Benz, Volvo, Iveco un citu marku autobusi. Tie lielākoties bija iegūti kā ziedojumi, vai iegādāti lietoti, tādēļ tie bija novecojuši, daudzi no tiem neatbilda vides pieejamības prasībām.

Pirmie deviņi jaunie Solaris Urbino 12 elektriskie dīzeļa hibrīdautobusi tika piegādāti 2020. gada nogalē. Tie bija pirmie jaunie autobusi Valmieras sabiedriskā transporta tīklā - visi iepriekšējie autobusi bija iegādāti lietoti. Autobusu iegādes projekta kopējās izmaksas bija 2,8 miljoni eiro, no kā 1,9 miljonus eiro bija Kohēzijas fonda finansējums. 2021. gada izskaņā tika piegādāts arī desmitais Solaris hibrīdautobuss. 2022. gadā mazāk lietotajos maršrutos pasažieru pārvadājumos sāka izmantot divus mikroautobusus. 2023. gada augustā tika piegādāti divi Solaris Urbino 12 elektroautobusi. To iegādes izmaksas bija 550 tūkstoši eiro, no kā 85% sedza Kohēzijas fonda finansējums.

### Reģionālie un starppilsētu pārvadājumi
VTU Valmiera ir starp lielākajiem reģionālajiem pārvadātājiem Vidzemē. Uzņēmums apkalpo 57 rajona un 30 tālsatiksmes regulāros maršrutus, tam ir četras filiāles - Valmieras, Valkas, Smiltenes un Rūjienas autoosta.

Reģionālie pārvadājumi galvenokārt tiek veikti ar Setra 415UL, Mercedes-Benz Intouro III, Isuzu Grand Toro un Mercedes-Benz Sprinter autobusiem.

Nozīmīgākie maršruti ir Valmiera-Rīga, Rūjiena-Rīga, Valka-Rīga, Valmiera-Rēzekne, Valmiera-Cēsis, Valmiera-Smiltene, Valmiera-Alūksne, Valmiera-Salacgrīva, Valmiera-Saulkrasti, Valmiera-Madona, Smiltene-Rīga, Valmiera-Rūjiena un Smiltene-Valka. Kopējais nobraukums gadā šajos maršrutos pārsniedz 5,2 miljonu kilometru.
## Autoostas
"VTU Valmiera" apkalpo vairākas autoostas, kas kalpo kā uzņēmuma filiāles.
### Valmieras autoosta
Valmieras autoostā tiek nodrošināti biļešu tirdzniecības un bagāžas uzglabāšanas pakalpojumi.

Sākotnējā autoostas ēka tika būvēta 1956. gadā, ar pieņemšanas aktu, kurā norādīts, ka projektā ventilācijas, ūdensvads un kanalizācija nebija paredzēta. Jau 1986. gadā tika atzīts, ka ēka neatbilst pilsētas un rajona mērogiem. Vairākkārt tika apsvērta autoostas atrašanās vietas maiņa - kā piemērām, pārvietojot to pie dzelzceļa stacijas, pie Kultūras centra, vai pat ārpus pilsētas robežām. Tomēr, autoostas pašreizējā lokācija tika atzīta par praktiskāko.

2011. gadā tika izsludināts atklāts metu konkurss par jaunās ēkas vizuālo un funkcionālo risinājumu, kurā uzvarēja arhitektu Eduarda Beernaerta, Jāņa Neidera un Ilzes Neideres ideja "Valmieras vārti". 2013. gada aprīlī uzsākās Valmieras autoostas rekonstrukcija, tā paša gada oktobrī tā tika atvērta. Jaunajā ēkā joprojām ir saskatāms iepriekšējās ēkas veidols - papildinājumi ir nojume, otrais administrācijas un plānoto komercplatību stāvs un atpūtas telpas. Rekonstrukcijas darbus veica SIA "Ekers", darbu izmaksas bija aptuveni 350 tūkstoši latu.
### Rūjienas autoosta
Rūjienas autoosta ir IV kategorijas autoosta - tajā netiek veikti biļešu tirdzniecības, bagāžas uzglabāšanas vai uzgaidāmās zāles pakalpojumu lietošana.

### Smiltenes autoosta
Smiltenes autoostā tiek nodrošināti biļešu tirdzniecības un bagāžas uzglabāšanas pakalpojumi. Smiltenes centra teritorijas pārbūves ietvaros, autoostai ir jauna atrašanās vieta Baznīcas laukumā 16a.

### Valkas autoosta
Valkas autoostā tiek nodrošināti biļešu tirdzniecības un bagāžas uzglabāšanas pakalpojumi. Papildus reģionālajiem un pilsētas pārvadājumiem Latvijā, autoosta apkalpo arī vairākus reisus no Igaunijas.