open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vesica piscis

***Vesica piscis*** (no latīņu valodas 'Zivs pūslis') ir lēcas formas ģeometriska figūra, kā arī sens universāls simbols un arhetips. "Zivs pūslis" ticis lietots sakrālajā ģeometrijā, kristīgajā misticismā, Viduslaiku mākslā, brīvmūrniecībā un citās tradīcijās. Hinduismā šo formu sauc par joni ( dzemdi). Kabalā *vesica piscis* riņķi saistīti lodēs, ko sauc par Dzīvības koka "sefirotiem" (ivritā סְפִירוֹת ).  Stilizēts *[[ichthys]]* simbols (,— ‘zivis’; ), ir mūsdienu kristiešu emblēma. Itāļu valodā un mākslas vēstures aprakstos *vesica piscis* forma arī saukta *mandorla* (mandele).

## Raksturojums
*Vesica piscis* esot aizvēsturisks simbols, arhetipa formveides ģenerēšanas princips. Piemēram, formas īsā jeb horizontālā ass izveido līniju, kas savieno divus apļu centrus. Līnija ir riņķu rādiuss, kas pitagorismā pieņemts par mēra vienību 1, *monad* (vienotība), visu skaitļu radītājs, saprāta skaitlis.  Darbā "Par riņķa līnijas aprēķināšanu" Arhimēds pirmo reizi aprēķināja skaitli π — riņķa līnijas garuma attiecību pret diametru. Rietumu sakrālās ģeometrijas tradīcijā un arī kristīgajā misticismā formveides sākums tiek saistīts ar *Vesica piscis* zīmējumu. Sakrālā ģeometrijā simbolu valoda it kā parāda kā neizpaustās, tā arī izpaustās pasaules uzbūvi un lietu kārtību un tās zīmēšana esot universāla. 

"Kosmiskā dzemde" joni tiek tantrā filozofiski saistīta ar pasaules radīšanu un reizēm simbolizē Visuma dvēseles sievišķo  šakti  Sievišķais joni, reizē šakti, esot dabas radošais spēks.

## Skatīt arī
* *[[Ichthys]]*

## Ārējās saites
*Sakralā ģeometrija 

## Galerija

Attēls:Cup Idalion Louvre N3454.jpg|"Dzīvības zieds"6. g.s. p.m.eKipra
Attēls:Tree-of-Life Flower-of-Life Stage.svg|Kabalistu Dzīvības koka "sefiroti" saskaņoti ar vesica piscis ģeometriju
Attēls:Leonardo da Vinci – Codex Atlanticus folio 307v.jpg|*[[Codex Atlanticus]]* Leonardo da Vinči
Attēls:CLUNY-Coffret Christ 1.JPG|*Majestas domini*
Attēls:E - PHI - PI Vesica piscis.png|Taisnleņķa trijstūris
Attēls:Ichthys and Psalm23.jpeg|*Ichthys*


## Atsauces
Lepidosaphes alnicola

***Lepidosaphes alnicola*** ir vairogutu suga. Sastopama Ķīnā. Barojas ar alni (*Alnus*).

Pieaugušas mātītes ir 2 mm garas un 1,1 mm platas.

Sinonīmi:
* *Cornimytilus alnicola* Borchsenius, 1978

## Atsauces
Lepidosaphes ambigua

***Lepidosaphes ambigua*** ir vairogutu suga. Sastopama Šrilankā. Barojas ar *[[Mesua ferre]]*.

Sinonīmi:
* *Scrupulaspis ambigua* MacGillivray, 1921

## Atsauces
Lepidosaphes antakaranae

***Lepidosaphes antakaranae*** ir vairogutu suga. Sastopama Madagaskarā. 

Mātītes ir stipri garākas par tēviņiem, šauras, brūnganas. Eksuvijs ir termināls. Garums līdz 0,7 mm.

Sinonīmi:
* *Cornuaspis antakaranae* Borchsenius, 1963
* *Insulaspis antakaranae* Matile-Ferrero, 1978

## Atsauces
Teofils Rudzītis

**Heinrihs Teofils Rudzītis** (dzimis , miršanas datums nav zināms) bija Latvijas politiķis. Bijis Latvijas Satversmes sapulces un 1. Saeimas deputāts. Sākotnēji bijis Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas biedrs, pēc tās šķelšanās pievienojies Mazinieku partijai.

## Biogrāfija
Dzimis  (pēc vecā stila — ) Svitenes pagasta "Mežavilkos" - namdara Jura un Annas Rudzīšu ģimenē. Ieguvis vidējo izglītību. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē no Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas saraksta Neilgi pēc parlamenta sanākšanas partija sašķēlās, Rudzītis pievienojās Mazinieku partijai. No šīs partijas saraksta 1922. gadā ievēlēts 1. Saeimā.

1931. gada novembrī arestēts par vekseļu viltošanu. 1932. gada jūlijā tiesa viņam piesprieda 2 gadu cietumsodu.

## Atsauces
Bufera pārpilde

**Bufera pārpilde** jeb **bufera pārtēriņš** datoru drošībā un programmēšanā ir anomālija, kur datorprogramma, rakstot datus datu buferī pārraksta pāri bufera robežai, un izmaina buferim blakus esošās atmiņas datus. Bufera pārpilde ir viens no atmiņas integritātes () pārkāpumiem.

Bufera pārpildi var izprovocēt lietotājs ar ievadoperāciju, kas rezultē kļūdainā programmas izpildē, kļūdainos izpildes rezultātos, ar sistēmas sabrukumu vai sistēmas drošības mehānismu apiešanu.

Programmēšanas valodas, kas visbiežāk tiek asociētas ar bufera pārpildi ir C un C++, kurās nav iebūvētu robežpārbaudes () mehānismu, kas nepieļautu mainīgajam vai programmai nepiešķirto atmiņas apgabalu izmainīšanu. Papildu robežpārbaude novērš šo trūkumu.

## Tehniskais apraksts
Bufera pārpilde iestājas tad, kad dati, kas tiek rakstīti buferī, pārraksta arī datus blakus atmiņas apgabalā. Tas var notikt gadījumā, ja pirms datu rakstīšanas netiek pārbaudīts, vai bufera izmērs ir pietiekošs datu izmēram.

### Piemērs
Sekojošajā piemērā programmai ir divi, atmiņā viens otram sekojoši, datu elementi: 8 baitu teksta buferis un 2 baitu vesels skaitlis.


```c
char           A[8] = {};
unsigned short B = 1979;
```


Sākumā A ir tukšs un tā garums ir 0 baitu, bet B ir vienāds ar vērtību 1979.

Nākamajā solī programma mēģina mainīgajā A saglabāt tekstu "excessive". Jāņem vērā, ka programmēšanas valodā C teksta mainīgie tiek izbeigti ar papildu nulles baitu.


```c
strcpy(A, "excessive");
```


Teksts "excessive" ir 9 baitu garš, un kopā ar beigu nulles baitu aizņem 10 baitus atmiņā. Mainīgajam A ir atvēlēti tikai 8 baiti. Nepārbaudot teksta garumu, teksta kopēšanas operācija pārraksta arī mainīgā B vērtību:

B atmiņas laukos ir ierakstītas ASCII vērtības 65 un 00, un veselā skaitļa vērtība ir izmainīta uz 25856.

Dažreiz bufera pārpildi atklāj operētājsistēma, kas segmentācijas kļūdas () gadījumos pārtrauc programmas izpildi.

## Ļaunprātīga izmantošana

Ļaunprātīgas izmantošanas metodes variē atkarībā no izmantojamā datoraprīkojuma, operētājsistēmas un atmiņas apgabala. Piemēram, izmantošanas metodes kaudzes (dinamiskas datu struktūras) bufera pārpildei ir pavisam savādākas, kā izmantošanas metodes izsaukuma steka bufera pārpildei.

### Steka bufera pārpilde
Lietotājs var izmantot bufera pārpildi lai manipulētu programmas izpildi, un panāktu tam labvēlīgus efektus:

* Pārrakstot lokālus mainīgos, kas atrodas bufera atmiņas apgabala tuvumā.
* Pārrakstot atgriešanās adresi steka kadrā (stack frame). Pēc funkcijas izpildes, programma turpinātu darbu uzbrucēja norādītajā adresē.
* Pārrakstot rādītāju uz funkciju vai kļūdas apstrādes procedūru.
* Pārrakstot parametrus citā steka kadrā.

Steka bufera pārpildi nedrīkst jaukt ar steka pārpildi.

### Kaudzes pārpilde

Kaudzes datu apgabala bufera pārpilde tiek saukta par kaudzes pārpildi un var tikt izmantota savādāk, nekā steka bufera pārpilde. Atmiņa kaudzei tiek piešķirta dinamiski programmatūras darba laikā un parasti glabā programmas datus. Tas tiek izmantots, lai pārrakstītu programmas datu struktūras, tai skaitā rādītājus un izmanto to, lai pārrakstītu programmas funkciju rādītāju.

## Atsauces
Heidelbergas cilvēks

**Heidelbergas cilvēks** () ir izmiris ''Homo'' ģints atzars, kas dzīvojis Āfrikā, Eiropā, kā arī Āzijas rietumu daļā. Senākie atradumi tiek datēti ar laiku pirms  gadiem, iespējams, pat  gadiem, un līdz  —  pirms mūsdienām. Tiek uzskatīts, ka Heidelbergas cilvēks un Āfrikā dzīvojušais Rodēzijas cilvēks (*Homo rhodesiensis*) ir viena suga. Heidelbergas cilvēka tuvākais radinieks ir Deņisovas cilvēks. Pirmoreiz Heidelbergas cilvēka fosilijas atrastas 1907. gadā netālu no Heidelbergas Vācijā.

Heidelbergas cilvēka vīrietis bija vidēji 1,75 m garš un 62 kg smags; sieviete — 1,57 m un 51 kg. Galvaskausa tilpums bija 1100–1400 cm³.
Heidelbergas cilvēki izgatavojuši šķēpus, ar kuriem medījuši lielos dzīvniekus: briežus, mamutus, degunradžus.

Plaši izplatīts uzskats, ka Heidelbergas cilvēks cēlies no pirmcilvēka (*H. antecessor*). Populācijas viena daļa nonākusi Eiropā un tikusi izolēta kvartāra ledus laikmetu laikā. Aptuveni pirms  gadiem no tās izveidojies Neandertāles cilvēks (*H. neanderthalensis*). No Āfrikā palikušās sugas, kas zināma kā Rodēzijas cilvēks, pirms  —  gadiem radies mūsdienu saprātīgais cilvēks. Savukārt 2013. gadā Spānijas alā *Sima de los Huesos* atrastā Heidelbergas cilvēka DNS analīzes rāda, ka Heidelbergas cilvēks ģenētiski ir tuvāks Deņisovas cilvēkiem nekā neandertāliešiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* *[http://humanorigins.si.edu/evidence/human-fossils/species/homo-heidelbergensis Homo heidelbergensis]* – Smitsona institūta Cilvēka izcelsmes programma
Hematīts

thumb|right|Hematīts
**Hematīts** ir dzelzs(III) oksīda (Fe2O3) minerāls.
Minerāla krāsa var būt, sākot no melna līdz sudrabaini pelēcīgam, no brūna līdz sarkanīgi brūnam vai sarkanam. 
Hematīts tiek uzskatīts par galveno dzelzs rūdu. Hematīts gan ir cietāks par tīru dzelzi, bet daudz trauslāks.

## Ārējās saites
Odete Tulemonde un citi stāsti

**"Odete Tulemonde un citi stāsti"** () ir Beļģijas rakstnieka Ērika Emanuēla Šmita īso stāstu krājums. Sarakstīts franču valodā, pirmo reizi izdots 2006. gadā Albina Mišela izdevniecībā.

Krājumā apkopoti 8 savstarpēji neatkarīgi stāsti, stāstu varones ir sievietes ar dažādiem dzīves stāstiem. Tie ir stāsti par mīlestību un ar to saistītiem notikumiem galveno varoņu dzīvēs.

Stāstu uzskaitījums:

* *Wanda Winnipeg*
* *C'est un beau jour de pluie*
* *L'intruse*
* *Le faux*
* *Tout pour être heureuse*
* *La princesse aux pieds nus*
* *Odette Toulemonde*
* *Le plus beau livre du monde*

Viens no stāstiem ir arī ekranizēts. 2006. gadā iznāca filma Odete Tulemonde ar Katrīnu Frotu un Albertu Dupontelu galvenajās lomās. Filmas režisors bija pats rakstnieks Ēriks Emanuēls Šmits.
Jelgavas Centra pamatskola

**Jelgavas Centra pamatskola** ir izglītības iestāde Uzvaras ielā Jelgavā.

## Vēsture
Skolas ēka celta 1958. gadā kā **Jelgavas 3. vidusskolas** ēka. No 1990. līdz 1994. gadam noritēja skolas ēkas kapitālais remonts un pārbūves darbi. 1994. gada 1. septembrī pilsētas 1. — 4. klašu skolēnus uzņēma pilnīgi jauna skola — **Jelgavas pilsētas 3. sākumskola**. 1997. gada 1. septembrī skola ieguva pamatskolas pirmā posma statusu.

2013. gada 1. jūnijā to pārdēvēja par **Jelgavas 3. sākumskolu**, bet 2019. gada 1. jūnijā reorganizēja par pamatskolu un tā ieguva **Jelgavas Centra pamatskolas** nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Aphis nerii

***Aphis nerii*** ir īsto laputu suga. Tā ir kosmopolīta suga, kura izplatīta tropiskos un siltos reģionos visā pasaulē. Tās primārā dzīvesvieta, iespējams, ir Vidusjūras reģions.

## Apraksts
*Aphis nerii* ir obligāti partenoģenētiska suga, taču starp laputu īpatņiem ir mātītes un tēviņi. Pieaugušas mātītes var būt ar spārniem () un bez spārniem (). Mātītes ir dzeltenas un melnas ar tumšām spārnu vēnām. Dzeltenās krāsas mātītēm ir tumši piedēkļi: () —ūsas, kājas, kauda (vēdera galotne). Nimfas ir līdzīgas bezspārnu mātītēm, taču mazākas. Pieaugušas laputis ir 1,5 līdz 2,6 mm garas.

## Barošanās
*Aphis nerii* barojas ar augiem no oleandru dzimtas (*Apocynaceae*) — *[[Nerium oleander]]*, *[[Asclepias tuberosa]]*, *[[Asclepias curassavica]]*, *[[Asclepias syriaca]]*, *[[Asclepias incarnata]]*, *[[Araujia sericifera]]*, *[[Hoya carnosa]]*, *[[Calotropis gigantea]]*,, *[[Gomphocarpus physocarpus]]*, *[[Cynanchum laeve]]*. Laputis barojas ar augu lapām.

## Ienaidnieki
Uz šīm laputīm medī dažu mārīšu sugu kāpuri (piemēram, *[[Menochilus sexmaculatus]]*), kā arī dažādu divspārņu (utumušas) un tīklspārņu dzimtu (zeltactiņi, *[[Hemerobiidae]]*) kāpuri. *Aphis nerii* ir daži parazitoīdi: *[[Lysiphlebus testaceipes]]*, *[[Aphidius colemani]]* (no *[[Braconidae]]* dzimtas).

*Lysiphlebus testaceipes* ir galvenais *Aphis nerii* laputu parazitoīds. Mātīte dēj olas laputs ķermenī. Attīstījušies kāpuri sāk laputs ķermenī baroties, un tas galu galā laputi iznīcina. Parazitēta laputs kļūst brūna un mumificējas, tās ķermenis mumificējoties uzpūšas. No mumificētas laputs *Lysiphlebus testaceipes* izgrauž atveri un atstāj tās ķermeni.

## Atsauces
Sapņotāja no Ostendes

**"Sapņotāja no Ostendes"** () ir Beļģijas rakstnieka Ērika Emanuēla Šmita īso stāstu krājums. Sarakstīts franču valodā, pirmo reizi izdots 2007. gadā Albina Mišela izdevniecībā.

Krājumā apkopoti 5 savstarpēji neatkarīgi stāsti, stāstu varones ir sievietes ar dažādiem dzīves stāstiem. Tie ir stāsti par mīlestību un ar to saistītiem notikumiem galveno varoņu dzīvēs. 

Titulstāsta varone ir gados veca sieviete Emma van A., ko rakstnieks satiek, noīrējot pie viņas sev apmešanās vietu Ostendē. Pamazām viņa rakstniekam atklāj savu dzīves stāstu, aizraujošu un notikumiem bagātu. Viņa pastāsta par sen atpakaļ satikto karaliskās ģimenes piederīgo un par viņu savstarpējo mīlestību. Rakstnieks, uzzinot, ka viņa kļuvusi par invalīdi ratiņkrēslā jau agrā jaunībā, sāk domāt, ka tas viss ir izdomājums, sapņi. Bet, kad pēc sievietes nāves tiešām ierodas kādas vārdā neminētas augsti situētas personas pārstāvis un atved simbolisku zīmi, cimdu, par ko sieviete bija stāstījusi rakstniekam, viņš vairs nezina, vai uzklausījis izdomātus stāstus vai patiesību.

Stāstu uzskaitījums:

* *La Rêveuse d'Ostende*
* *Crime parfait*
* *La Guérison*
* *Les Mauvaises Lectures*
* *La Femme au bouquet*
Novosokoļņiku rajons

**Novosokoļņiku rajons** () ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Lokņas, Veļikije Luku, Ņeveļas, Pustoškas un Bežaņicu rajoniem.

## Ārējās saites
Novosokoļņiki

**Novosokoļņiki** () ir pilsēta Pleskavas apgabalā Krievijā, Novosokoļņiku rajona centrs. Rīgas—Maskavas un Sanktpēterburgas—Kijivas līniju dzelzceļu mezgls.

## Vēsture

Dibināta 1901. gadā līdz ar Ventpils—Ribinskas dzelzceļa izbūvi. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 25. jūlija līdz 1944. gada 29. janvārim pilsēta atradās Vācijas okupācijā. Pilsētas apkaimē cīnījās latviešu leģiona 15. divīzija.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Novosokoļņiki ekciklopēdijā "Mana pilsēta"
Mirušo ofīcijs

**Mirušo ofīcijs** (,  ir stundu lūgšanu paveids katoļu baznīcā. Tas radies ap 800. gadu un tika izpildīts kā bēru liturģijas daļa bēru dienā, kā arī pie mirušo vāķēšanas un Visu dvēseļu dienā. Gadsimtu gaitā mirušo ofīcijs ir pazīstams kā aizlūgums, ko notur garīdznieki latīņu valodā.

Kopš 18. gadsimta beigām mirušo ofīcijs kļuvis par Latgales un Augšzemes latviešu tradīciju — dzimtajā valodā izpildītu rituālu, daļēji mutiski pārmantojamu, folklorizētu fenomenu. To izpilda galvenokārt mājās un bez priestera līdzdalības, proti, tāpat kā tautasdziesmu — bez kādas ārējās organizēšanas. Mirušo ofīcijs Latgalē un Augšzemē iekļauts Latvijas kultūras kanonā.

## Atsauces
Viktora Černomirdina spārnotie izteikumi

thumb|300px|Viktors Černomirdins

Krievijas politiķis un valdības vadītājs (1992.–1998.) **[[Viktors Černomirdins]]** ir plaši pazīstams ar saviem izteikumiem, kuri, būdami reizēm ne īpaši veikli, bija vienlaikus arī aforistiski un "mēdza atainot laikmeta būtību labāk nekā rakstnieku un profesoru biezās grāmatas". Izteikumi nodrošināja šim politiķim zināmu popularitāti tautā, viņu uztvēra kā "tautas" politiķi, kas ir rets gadījums starp Krievijas labējā spārna politiķiem.

V. Černomirdinam nereti piedēvē arī plaši pazīstamo izteicienu "gribējām, kā labāk, bet sanāca, kā vienmēr".

Dažas izmeklētas frāzes ir norādītas zemāk (daudzas nav tieši tulkojamas vārdu spēles dēļ).

## Izziņa un domas

* Ir taču jādomā, ko saprast!
* Neviens nevar mums pārmest, ka mums ir labas idejas.
* No laika gala nekas tāds nebija redzēts – un atkal tas pats!
* Šo jautājumu mēs izskatījām pilnībā un detalizēti. No A līdz B.
* Bet mēs saskaitīsim, un visi uzzinās! Un mēs pirmām kārtām. Un, ja kāds ir īpaši gudrs, lai skaita pats, bet mēs pēc tam pārbaudīsim. Un ziņosim, kur pagadās.
* Mūsu vistiešākais uzdevums šobrīd – noteikt, kur mēs ar jums pašlaik atrodamies.
* Šeit jums nav te!
* Es nesasaistītu šos jautājumus tik ļoti perpendikulāri. *(par uzņēmēju ietekmi uz politiku)*

## Darbi un veikumi

* Mēs vienmēr varam prast.
* Bijām, esam un būsim. Pašlaik ar to vien nodarbojamies.
* Mums ir viens kurss – pareizais.
* Un, atkal, zinu, kā var. Un nereti arī, kā vajag.
* Nedrīkst taču iejūgt ratus zirga vidū.
* Var piepildīties. Piepildīsies, ja mēs nekā nedarīsim.
* Kādēļ man pa tumsu jālien? Es vēl no gaismas neesmu nost pagājis.
* Mūsu dzīvē nav tik vienkārši noteikt, kur atradīsi, kur pazaudēsi. Kādā posmā zaudēsi, toties rīt dabūsi, un vēl kā nākas.
* Šodien neko, rīt neko, pēc tam pēkšņi attopas – un vakar arī neko.
* Principi, kuri bija principiāli, bija neprincipiāli.

## Politika

* Mums neviens netraucē pārsniegt mūsu likumu normas.
* Šis nodokļu sirreālisms ir jāizbeidz.
* Visiem dot – dodamais salūzīs!
* Mēs vēl tā dzīvosim, ka mūsu bērni un mazbērni mūs apskaudīs!
* Man nešķiet, ka gubernatoram ir tieši tā jāstrādā, ka jākaitē.
* Kad ministra vietnieks pēkšņi ne no šā, ne no tā paziņo, ka, lūk, vajag 200 tūkstošus skolotāju, ārstu atlaist, samazinot darbinieku skaitu. Vai viņam ar galvu kas noticis? Lūk, kas var notikt, ja kāds sāks prātot. Citu vārdu negribu izteikt balsī.
* Lūk, Mihails Mihailovičs, jaunais finanšu ministrs. Lūdzu mīlēt un pat ļoti mīlēt. Mihails Mihailovičs ir gatavs mīlestībai. *(par M. M. Zadornovu)*
* Nu un es, lūk, savos premjera seglos – tikai vējš ausīs!

## Paša personība

* Mana dzīve pagāja naftas un gāzes atmosfērā.
* Man ir aptuveni divi dēli.
* Ja esmu ebrejs – kādēļ man par to jākautrējas? Es, tiesa, neesmu ebrejs.
* Šo jautājumu vēl neviens Černomirdins ar sevi pašu nav apspriedis, man nemaz tādu tiesību nav bijis.

## Vispārīgi

* Labāk par degvīnu nekā sliktāka nav!
* Daudz es nerunāšu, citādi atkal kaut ko pateikšu.

## Atsauces
Makvoriailenda

**Makvoriailenda** () ir Austrālijas vissezonas pētniecības stacija Makvorija salā Dienvidu okeānā. Izvietota salas ziemeļu galā uz zemesšauruma starp diviem līčiem.

Pirmo pētniecības staciju salā 1911. gadā izveidoja austrāliešu polārpētnieks Daglass Mosons. Zinātniskā ekspedīcija veica ģeomagnētiskos novērojumus, izgatavoja salas karti, kā pētīja salas botāniku, zooloģiju, meteoroloģiju un ģeoloģiju. Tika izveidota arī radioretranslācijas stacija, kas savienoja Austrāliju ar Antarktīdu. Meteostacijas salā darbojās līdz 1914. gadam, kad tika zaudēts apgādes kuģis *Endeavour*.

Pastāvīgu pētniecības staciju ANARE salā ierīkoja 1948. gada 25. martā. Stacija vairākkārt pārbūvēta un paplašināta un pašlaik veidojas no 30 atsevišķām ēkām, vecākā no kurām būvēta 1958. gadā. Papildus salā izveidotas piecas lauka nometnes (patvērumi); četri salas austrumkrastā un viena — rietumkrastā. Galvenās izpētes jomas Makvoriailendas stacijā ir bioloģija, augšējās atmosfēras fizika, medicīna, meteoroloģija un klimata izmaiņas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Australian Antarctic Division. Macquarie Island station
* French-Polar-Team. ANARE Station / Macquarie Island
Saimons Gerenss

**Saimons Gerenss** (; dzimis ) ir bijušais profesionālais Austrālijas šosejas riteņbraucējs. Gerenss ir divkārtējs Austrālijas čempions grupas braucienā, uzvarējis 2012 un 2014. gadā. Viņa lielākie sasniegumi ir 4 kopvērtējuma uzvaras *[[Tour Down Under]]*, un viendienas sacensībās 2009. gada *[[GP Ouest-France]]*, 2012. gada Milāna—Sanremo, 2014. gada Ljēža—Bastoņa—Ljēža, 2012. un 2014. gada *[[Grand Prix Cycliste de Québec]]*, 2014. gada *[[Grand Prix Cycliste de Montréal]]* un uzvaras posmos visās trijās Lielajās tūrēs. 2013. gada ''Tour de France'', Gerenss uzvarēja trešā posma sprinta finišā un pārņēma dzelteno līdera krekliņu, pēc tam ar komandu uzvarot arī nākamajā posmā komandu braucienā.

2014. gada Pasaules čempionāta grupas braucienā Gerenss izcīnīja sudraba medaļu.

2018. gada sezonā pievienojies ** komandai.

2018. gada augustā paziņoja par plāniem beigt karjeru pēc sezonas beigām.

## Atsauces

## Ārējās saites
3. SS-brīvprātīgo un apmācības pulks

**3. SS-brīvprātīgo un apmācības pulks** () bija Latviešu leģiona kājnieku papildinājumu vienība 15. ieroču SS grenadieru divīzijas sastāvā. 1944. gada jūlijā cieta smagus zaudējumus Dobeles aizsardzības kaujās un tika izformēts.

## Izveidošana

3. apmācības pulku saformēja 1943. gada nogalē Paplakā no tur novietotajiem dažādu 15. divīzijas vienību vīriem, kā arī 15. lauka papildinājumu bataljona, ko tajā iekļāva kā I bataljonu. Par komandieri iecēla pulkvedi Apsīti-Apsi. Saskaņā ar 9. decembra pavēli, pulku bija paredzēts izmantot III bataljonu saformēšanai visiem trīm 15. divīzijas grenadieru pulkiem, pēc saformēšanas bataljonus pulkvežleitnanta Skudruļa vadībā nosūtot uz fronti.

1944. gada 2. martā ģenerālinspektora Bangerska apmeklējuma laikā pulkā bija 38 virsnieki, 209 instruktori un 2102 kareivji, taču tikai 274 šautenes, no tām 47 bojātas; III bataljonam trūka apģērbu un apavu. I bataljons marta sākumā devās uz fronti un tika iekļauts 32. grenadieru pulkā kā III bataljons, pārējie bataljoni turpināja apmācības, 1944. gada aprīļa beigās vēl aizvien pulka rīcībā bija tikai 400 šautenes. Bataljonu vadība bija šāda:

II bataljons - kapteinis Zālītis
III bataljons - kapteinis Blaumanis

## Dienesta gaitas

1944. gada jūlijā pulka komandieris Apsītis-Apse slimības dēļ amatu atstāja, taču pirms jauna komandiera nozīmēšanas mēneša beigās pulka II un III bataljonu iesaistīja aizsardzības cīņās Zemgalē. Šeit, kopā ar dažām 15. apmācības un papildinājumu brigādes vienībām pulka bataljoni kaujās par Dobeli cieta smagus zaudējumus un tika izformēti, atlikušos vīrus iedalot vācu vienībās.

## Atsauces
Euridome (pavadonis)

**Euridome**, arī **Jupiters XXXII** ir Jupitera pavadonis. To  atklāja Havaju Universitātes zinātnieku komanda, kuru vadīja Skots Šepards (Scott S. Sheppard). Pavadoņa pagaidu apzīmējums bija S/2001 J 4.  pavadonim tika piešķirts vārds Euridome. Euridome ir tēls grieķu mitoloģijā, māte haritām.
Euridome ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir tikai apmēram 3 km. Pavadonis ir piederīgs Pāsifajas grupai.

## Atsauces
Pāsifaja (pavadonis)

**Pāsifaja**, arī **Jupiters VIII** ir Jupitera pavadonis. To  atklāja britu astronoms Filiberts Žaks Melots (*Philibert Jacques Melotte*). Pirmoreiz to ieraudzīja fotoplatē, kura bija uzņemta   Karaliskajā Griničas observatorijā. Izpētot pirms tam uzņemtās fotoplates, atklājās, ka pavadonis bija redzams jau mēnesi agrāk. Pavadonim tika piešķirts pagaidu apzīmējums 1908 CJ, jo nebija īsti skaidrs, vai tas ir pavadonis vai asteroīds.

Pavadonim īsta vārda nebija līdz pat 1975. gadam, kad Starptautiskā Astronomijas savienība tam piešķīra vārdu Pāsifaja. Pāsifaja ir tēls grieķu mitoloģijā, Krētas valdnieka Mīnoja sieva, kurai piedzima Mīnotaurs.

Pētījumi liecina, ka Pāsifaja visdrīzāk ir bijis asteroīds, kuru Jupitera gravitācija padarījusi par pavadoni. Redzamās gaismas spektrā Pāsifaja izskatās pelēks, līdzīgi kā C tipa asteroīdi. Pāsifajas vārdā nosaukta vesela grupa Jupitera pavadoņu ar līdzīgiem orbitālajiem parametriem. Pāsifajas grupa sastāv no 16 pavadoņiem.

## Atsauces
Operācija "Katrīna"

**Operācija "Katrīna"** (*Operation Catherine*) bija Lielbritānijas Karaliskās flotes plānota militārā operācija Baltijas jūrā, kuru īstenot sākt bija plānots 1940. gada martā. Idejas autors bija Pirmais Admiralitātes Lords Vinstons Čērčils un tās plānošanu veica flotes admirālis Lords Korks.

Operācijas mērķis bija bloķēt Vācijas Baltijas piekrasti, pārtraukt Zviedrijas dzelzs rūdas piegādes Vācijai, un sagraut Vācijas jūras tirdzniecību ar Padomju Savienību, Latviju, Igauniju un Somiju. Papildus jūras blokādes ieviešanai, Čērčils cerēja, ka britu spēka demonstrējums pamudinās svārstīgās un neitrālās Skandināvijas un Baltijas valstis pieteikt karu Vācijai. Britu flote tad varētu noenkuroties kādā Skandināvijas ostā un turpināt kaujas operācijas.

Čērčils 1939. gada 12. septembrī piedāvāja izveidot ievērojamu flotes grupu — speciāli pārbūvētus novecojušus Pirmā pasaules kara laika Revenge klases kaujas kuģus *Royal Sovereign*, *Revenge* un *Resolution*, vienu aviācijas bāzeskuģi, piecus kreiserus, divas iznīcinātāju flotiles, zemūdenes un atbalsta kuģus. Operācijas īstenošanai kuģiem būtu jāuzliek daudz biezākas bruņas un jāpievieno papildus pontonu korpusi, kas tiem ļautu izpeldēt seklos Dānijas jūras šaurumus, kā arī padarītu tos izturīgākus pret torpēdām un aviācijas uzlidojumiem.

Plāna pretinieks bija Pirmais Jūras Lords, Admirālis Dadlijs Paunds. Viņš uzskatīja, ka kuģi daudz svarīgāki būtu Vidusjūrā un Tālajos Austrumos pret Itāliju un Japānu, kā arī to, ka lēnos un neveiklos kuģus pārāk viegli iznīcinās ienaidnieka aviācija.

Darbs pie operācijas tālākas īstenošanas tika atcelta 1940. gada 20. janvārī.

## Atsauces
Ostrovas rajons

**Ostrovas rajons** () ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Pleskavas, Porhovas, Novorževas, Puškinskije Goru, Krasnogorodskas, Pitalovas un Palkinas rajoniem.

## Vēsture
Izveidots 1927. gadā likvidētā Ostrovas apriņķa vietā. 
Gatavojoties Otrajam pasaules karam, 1938. gadā PSRS gar Pleskavas-Daugavpils dzelzceļa līniju un Veļikajas upi izbūvēja Staļina līnijas nocietināto rajonu (*Островский укрепрайон*) ar 70 DOTiem. 
1940. gada 15. jūnija rītausmā uz toreizējās Latvijas-PSRS robežas notika uzbrukums Latvijas robežsargu posteņiem (Masļenku robežincidents).

Savukārt Vērmahts Staļina līniju Ostrovas rajonā 1943. gadā otrajā pusē pārbūvēja par Panteras pozīciju (*Panther-Stellung*) jeb t.s. "Austrumu valni" (*Ostwall*), kas sastāvēja no galvenās aizsardzības līnijas *Panther* gar Veļikajas upi un papildus aizsardzības līnijas gar Latvijas—Krievijas robežu. "Austrumu vaļņa" aizsardzībai 1944. gada 16. — 26. martā Veļikajas labajā krastā notika 6. SS korpusa kauja par *augstieni 93,4*, ko kopš 1952. gada atzīmēja kā Latviešu leģiona karavīru dienu.

## Ārējās saites
Karls Selters

**Karls Selters** (; dzimis  Koeru, miris  Ženēvā) bija Igaunijas politiķis.

Absolvējis Tartu Universitātes Juridisko fakultāti 1925. gadā. Jau 1922. sāka strādāt par juriskonsultu Igaunijas Aizsardzības ministrijā. No 1933. līdz 1938. gadam bija Igaunijas Tirdzniecības ministrs.

No 1938. gada maija līdz 1939. gada oktobrim bija Igaunijas Ārlietu ministrs un vadīja sarunas par Savstarpējās palīdzības pakta ar PSRS noslēgšanu.

Pēc valdības atkāpšanās 1939. gada 4. oktobrī Selters atteicās arī no parlamenta deputāta mandāta un tika iecelts par Igaunijas vēstnieku Šveicē, Itālijā un Vatikānā, kā arī par Igaunijas patstāvīgo pārstāvi Tautu Savienībā. Pēc Igaunijas okupācijas palika Šveicē un pārstāvēja Igaunijas trimdas intereses, 1952. gadā kļūstot par Igaunijas vēstnieku Rietumvācijā, kas nebija atzinusi Baltijas valstu okupāciju.

## Ārējās saites
Oļģerts Šalkonis

**Oļģerts Šalkonis** (dzimis  Kuldīgas pagastā, miris ) bija latviešu aktieris un režisors.

## Biogrāfija
Dzimis Jura un Alvīnes Šalkoņu ģimenē Kuldīgas pagasta "Šalkās" (tagad Rumbas pagastā). Ir brālis Laimonis. Mācījies Kuldīgas ģimnāzijā. Beidzis Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultātes Aktieru nodaļu (1955) un Režijas nodaļu (1964). Drāmas teātra aktieris no 1955. gada, režisora asistents (1965-1974). Latvijas Radio galvenais režisors (1974-1980), Operas un baleta teātra galvenais režisors (1980-1988).

Latvijas PSR Nopelniem bagātais mākslas darbinieks (1981).

Pirmā sieva Vera Šalkone, dēls Oskars (dzimis 1957. gadā). No 1958. gada laulībā ar aktrisi Elzu Radziņu. Pēc Radziņas nāves apprecējies vēlreiz. Trešā  dzīvesbiedre bija keramiķe un bērnu grāmatu ilustratore Helga Melnbārde (dzimusi 1944. gadā).

## Filmogrāfija
* 1965 - Hipokrāta zvērests - *epizodē*
* 1966 - "Ciklons" sāksies naktī - *Klecs*
* 1967 - Kad lietus un vēji sitas logā - *epizodē*
* 1967 - Garā stiprie (Sverdlovas kinostudija) (2 sērijas) - *epizodē*
* 1968 - Mērnieku laiki - *Šrekhubers*
* 1968 - Onorē de Balzaka kļūda (Dovženko kinostudija) - *Lamartins*
* 1970 - Vārnu ielas republika - *epizodē*
* 1970 - Vella kalpi - *epizodē*
* 1970 - Karalis Līrs ("Ļenfiļm") (2 sērijas) - *epizodē*
* 1971 - Oginska polonēze ("Belarusfiļm") - *Helmuts*
* 1971 - "Albatrosa" pēdējais reiss ("Ekran") (4 sērijas) - *pulkvedis Milderss*
* 1972 - Laimīgās "Līdakas" komandieris ("Mosfiļm") - *zemūdenes kapteinis Deivids*
* 1975 - Teiksma par Kovpaku - Triloģijas 2.filma - Sniega vētra(Dovženko kinostudija) - *epizodē*
* 1985 - Spēle notiks tik un tā - *epizodē*
* 1985 - Mēs apsūdzam (Dovženko kinostudija) (2 sērijas) - *korespondents Roberts Drū*

## Ārējās saites
* Latvijas Nacionālais teātris 
* Oļģerts Šalkonis filmas.lv
*
Ņikita Mihalkovs

**Ņikita Mihalkovs** (; dzimis  Maskavā, PSRS) ir padomju / krievu kinorežisors, aktieris, scenārists un kinoproducents. Kopš 1998. gada Krievijas Kinematogrāfistu savienības priekšsēdētājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Maskavā rakstnieka Sergeja Mihalkova un dzejnieces Natālijas Končalovskas ģimenē. Viņa brālis ir režisors Andrejs Mihalkovs-Končalovskis.

Ņikita Mihalkovs kļuva plaši pazīstams 18 gadu vecumā pēc vienas no galvenajām lomām Georgija Danelijas filmā "Es soļoju pa Maskavu" (1963). 1963. gadā iestājās B. Ščukina vārdā nosauktajā Teātra institūtā, bet 1966. gadā pārgāja uz režisoru fakultāti Vissavienības Valsts kinematogrāfijas institūtā (ВГИК), mācījās pie Mihaila Romma. Pēc institūta absolvēšanas viņš 1972. gadā sāka militāro dienestu PSRS kara flotē Kamčatkā.

Mihalkovs kā aktieris piedalījās gan savās, gan citu režisoru filmās filmās. Viņš tēloja lomas Andreja Mihalkova-Končalovska filmā "Sibiriāde" (*Сибириада*, 1979), Eldara Rjazanova filmās "Stacija diviem" (1982) un "Cietsirdīgā romance" (1984), kā arī piedalījās Igora Masļeņikova TV filmā "Bāskervillu suns" (*Приключения Шерлока Холмса и доктора Ватсона: Собака Баскервилей*, 1981).

### Režisora karjera
thumb|180px|Ņikita Mihalkovs ar savu meitu Nadeždu Mihalkovu Kannu kinofestivālā 2010. gadā.
Pirmo savu filmu "Savējais starp svešiem, svešs starp savējiem" (*Свой среди чужих, чужой среди своих*) Mihalkovs uzņēma 1974. gadā. Tam sekoja plašu ievērību ieguvušas filmas "Mīlas verdzene" (*Раба любви*, 1976), "Nepabeigts skaņdarbs mehāniskajām klavierēm" (*Неоконченная пьеса для механического пианино*, 1977), "Pieci vakari" (*Пять вечеров*, 1978), "Oblomovs" (*Несколько дней из жизни И. И. Обломова*, 1979), "Radinieki" (*Родня*, 1981), "Bez liecniekiem" (*Без свидетелей*, 1983). 1987. gadā Mihalkovs uzņēma filmu "Melnās acis" (*Очи чёрные*) ar itāļu aktieri Marčello Mastrojanni galvenajā lomā.

Starptautiski pazīstams kļuva ar savu otro režisēto filmu "Mīlas verdzene", 1991. gadā uzņemtā filma "Urga – mīlestības teritorija" (*Урга — территория любви*) ieguva Zelta lauvas balvu Venēcijas kinofestivālā, kā arī bija nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā filma svešvalodā". Līdzīgus panākumus guva arī viņa 2007. gada filma "12", saņemot Venēcijas kinofestivāla balvu un "Oskara" nomināciju.

1994. gada filma "Saules nogurdinātie" (*Утомлённые солнцем*) apbalvota gan ar Kannu kinofestivāla lielo balvu *Grand Prix*, gan arī ar Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā". Izmantojot gūtos panākumus, Mihalkovs nodrošināja līdzekļus jaunam projektam un 1998. gadā uzņēma lielbudžeta filmu "Sibīrijas bārddzinis" (*Сибирский цирюльник*). Par šo filmu tās veidotāji saņēma Krievijas Federācijas valsts prēmiju literatūras un mākslas jomā.

Ņikita Mihalkovs publiski atbalstīja Krievijas 2022. gada iebrukumu Ukrainā un drīz pēc iebrukuma paziņoja, ka Ukraina esot izstrādājusi bioloģisko ieroču programmu pret Krieviju.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Krievijas PFSR Tautas skatuves mākslinieks (1984)
* Amerikas Kinoakadēmijas balva kategorijā "Labākā filma svešvalodā" ("Saules nogurdinātie")

## Atsauces

## Ārējās saites
Kalliroja (pavadonis)

**Kalliroja**, arī **Jupiters XVII** ir Jupitera pavadonis. To 1999. gada beigās atklāja *Spacewatch* projektā Kitpīkas Nacionālajā observatorijā. Tobrīd domāja, ka tas ir asteroīds un tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums 1999 UX18. Amerikāņu astronoms Timotijs Spars (*Timothy B. Spahr*)  atklāja, ka objekts riņķo ap Jupiteru un ir pavadonis. Tam tika piešķirts jauns pagaidu apzīmējums  S/1999 J1.

 Starptautiskā Astronomijas savienība pavadonim piešķīra vārdu Kalliroja. Kalliroja ir tēls grieķu mitoloģijā, viena no Zeva mīļākajām.

Kalliroja ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir tikai apmēram 8,6 km. Pavadonis ir piederīgs Pāsifajas grupai.

## Atsauces
Palkinas rajons

**Palkinas rajons** () ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Pečoru, Pleskavas, Ostrovas un Pitalovas rajoniem, kā arī Latviju. Rajona centrs — pilsētciemats Palkina.

## Vēsture
1502. gada 13. septembrī pie Palkinas notika Kauja pie Smoļinas ezera, kurā Livonijas ordenis sakāva Maskavijas karaspēku.
Rajona dienvidrietumu daļa (Kacēnu pagasts un Upmales pagasts) līdz 1944. gadam atradās Latvijas sastāvā.

## Ārējās saites
*
Pečoru rajons

**Pečoru rajons** () ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Pleskavas un Palkinas rajoniem, kā arī Latviju un Igauniju.

## Vēsture
Rajonā dzīvo setu etniskā grupa.
Tajā atrodas viens no senākajiem Krievijas cietokšņiem - Izborskas cietoksnis, kā arī pazīstamais Pečoru klosteris. Lavru ciemā savulaik bija latviešu kolonija.
Lielākā daļa rajona līdz 1945. gadam atradās Igaunijas sastāvā, bet Lavru pagasta dienvidu daļa - Kacēnu pagastā Latvijā.

## Ārējās saites

*Izborskas muzejs 
*Pečoru klosteris
Jupiters LII

**Jupiters LII** ir neliels Jupitera pavadonis. To  atklāja Kristjans Veilets (*Christian Veillet*) ar 3,5 m teleskopu Maunakea observatorijā.. Pēc atklāšanas pavadonim tika piešķirts pagaidu apzīmējums **S/2010 J 2**.

Pastāvīgo nosaukumu *Jupiters LII* Starptautiskā Astronomijas savienība pavadonim piešķīra  pēc precīzas orbītas noteikšanas.

Jupiters LII ir neliels pavadonis, diametrs tikai apmēram 1 km. Pavadonis ir piederīgs Anankes grupai.

## Atsauces
Jupiters LXXII

**Jupiters LXXII** ir neliels Jupitera pavadonis. To  atklāja Skots Šepards (*Scott Sheppard*) ar 6,5 m Magelāna-Bādes teleskopu Laskampanas observatorijā.  Pēc atklāšanas pavadonim tika piešķirts pagaidu apzīmējums **S/2011 J 1**.

 Starptautiskā Astronomijas savienība pavadonim piešķīra pastāvīgo nosaukumu *Jupiters LXXII*

Jupiters LXXII ir neliels pavadonis, diametrs tikai apmēram 2 km. Sastāv galvenokārt no silikātiežiem, pieder Karmes grupai.

## Atsauces
Pečori

**Pečori** (), no 1920. līdz 1945. gadam **Petseri** (), ir pilsēta Pleskavas apgabalā, Krievijā, netālu no Igaunijas robežas.

## Vēsture
Kamenkas upes ielejas smilšakmens alās jau viduslaikos apmetās kristiešu eremīti (vientuļnieki), tādēļ upes krauju dēvēja par „Svēto kalnu”. 1472. gadā šeit apmetās no Tērbatas padzītais svētnieks Joans Šestniks un kādā alā ierīkoja lūgšanu vietu. 

1473. gadā Novgorodas virsbīskaps Teofils atļāva Pleskavas Sv. Trīsvienības katedrāles priesteriem iesvētīt alās ierīkoto Marijas Debesbraukšanas baznīciņu, ko uzskata par Pečoru alu klostera dibināšanas gadu. Sākoties Livonijas karam, 1558.–1565. gadā abata Kornēlija vadībā ap klosteri uzcēla aizsardzības mūri ar septiņiem kaujas torņiem, ko nosauca par „Dieva pili” (*Град Божий*). Aizdomās par nodevību cars Ivans IV Novgorodas slaktiņa laikā 1570. gadā abatu Kornēliju lika nogalināt. 
  
No 16. līdz 18. gadsimta sākumam Pečoru cietoksnis bija svarīgs Krievijas caristes stratēģiskais punkts pie Livonijas Pārdaugavas hercogistes, vēlāk Zviedru Vidzemes robežas. Tas izturējis aplenkumus 1581.–1582. gadā (Stefans Batorijs), 1611.–1616. gadā (Jānis Karols Hodkevičs), 1701. un 1703. gadā (Kārlis XII). Pēc Zviedru Vidzemes pievienošanas Krievijai 1721. gadā zaudēja militāro nozīmi. 1782. gadā Pečori ieguva pilsētas tiesības.

Igaunijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 29. martā pilsētu ieņēma Igaunijas armija. Pēc Tartu miera līguma noslēgšanas tās apkārtni iekļāva Igaunijas sastāvā. Tas ļāva klostera mūkiem izvairīties no PSRS represijām, ar igauņu valdības atbalstu klosteri vairākkārt remontēja. 1931. gadā Petseros dzīvoja 54,3 % igauņu, 45,1 % krievu, 2,1 % latviešu un 1,5 % citu tautību iedzīvotāju. 

Otrā pasaules kara laikā, līdzīgi kā Latvijas Abrenes apvidu, Petseru apvidu neilgi pēc tā otrreizējās okupācijas 1944. gada 23. augustā pievienoja KPFSR.

Pēc neatkarīgās Igaunijas Republikas atjaunošanas sākās starpvalstu sarunas par Pečoru apkaimes valstisko piederību, kas beidzās 2005. gada 18. maijā ar robežlīguma parakstīšanu, kurā Igaunija oficiāli atteicās no pretenzijām uz šo teritoriju. Tomēr pēc nepilna mēneša Krievijas Federācija atsauca savu lēmumu, jo līguma tekstam bija pievienota preambula ar atsauci uz 1920. gada Tartu miera līgumu. Atkārtotas sarunas beidzās ar Igaunijas–Krievijas robežlīguma parakstīšanu Maskavā 2014. gada 18. februārī.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Pečori ekciklopēdijā "Mana pilsēta" 
*Pečoru klosteris
Jupiters LI

**Jupiters LI** ir neliels Jupitera pavadonis. To  atklāja R.Džeikobsons (*R. Jacobson*), M.Brozoviča (*M. Brozovic*), B.Gledmens (*B. Gladman*) un M.Aleksandersens (*M. Alexandersen*) ar 5 m teleskopu Palomaras observatorijā. . Pēc atklāšanas pavadonim tika piešķirts pagaidu apzīmējums **S/2010 J 1**.

 Starptautiskā Astronomijas savienība pavadonim piešķīra pastāvīgo nosaukumu *Jupiters LI*

Jupiters LI ir neliels pavadonis, diametrs tikai apmēram 2 km. Tas pieder Karmes grupai.

## Atsauces
Pļusas rajons

**Pļusas rajons** () ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Strugi Krasnijes un Gdovas rajoniem, Ļeņingradas apgabala Lugas un Slancu rajoniem, kā arī Novgorodas apgabala Šimskas rajonu.

Rajona robežās atrodas Ļubenskas un Večašas muižas, kurās no 1894. līdz 1905. gadam un no 1907. līdz nāvei 1908. gadā dzīvoja krievu komponists Nikolajs Rimskis-Korsakovs. Mūsdienās šajās muižās izveidots muzejs.

## Ārējās saites

*Nikolaja Rimska-Korsakova muzejs
Antss Pīps

**Antss Pīps** (; dzimis , miris ), arī **Hanss Pīps**, bija igauņu jurists, politiķis un diplomāts. Pirmais Igaunijas Valsts vecākais (1920—1921), Igauņu-latviešu tuvināšanās biedrības vadītājs (1932—1940).

## Dzīvesgājums
Dzimis Vīlandes apriņķa Mulgi pagasta Tuhalānes ciemā zemnieku ģimenē.
Mācījās Baltijas skolotāju seminārā Kuldīgā. 1903.-1905. gadā bija Valkas apriņķa rakstvedis un skolotājs Alūksnē, vēlāk skolotājs Kuresāres draudzes skolā (1905—1906), Kuresāres jūrskolā (1906—1912) un Jansona Komercskolā Pēterburgā (1913—1915). Līdztekus studēja tieslietas Pēterburgas Universitātē (1908—1913), pēc tam saņēma Pēterburgas Universitātes pētniecisko stipendiju un 1916. gadā ieguva tieslietu maģistra grādu un bija Pēterburgas Universitātes Juridiskās fakultātes starptautisko tiesību privātdocents (1917).
Pēc Februāra revolūcijas gadā bija Igaunijas Pagaidu zemes padomes loceklis un priekšstāvis Petrogradā (1917—1918), tad sūtnis Londonā (1918—1919).

1919. gadā Pīps piedalījās Parīzes miera konferencē, oktobrī viņu iecēla par Igaunijas ārlietu ministru, pēc tam par Igaunijas delegācijas locekli Tartu miera sarunās ar Padomju Krieviju (1919—1920).

No 1919. gada Pīps bija Starptautisko tiesību profesors Tartu Universitātē, līdztekus arī Igaunijas Provinču asamblejas, Satversmes sapulces un Rīgikogu deputāts. 1920. gadā bija Igaunijas vēstnieks Lielbritānijā. Igaunijas premjerministrs, pēc tam Igaunijas Valsts vecākais un vienlaikus Kara ministrs no 1920. gada oktobra līdz 1921. gada janvārim. Atkārtoti pildīja ārlietu ministra pienākumus no 1921. gada janvāra līdz 1922. gada novembrim.

1923.-1925. gadā Pīps bija Igaunijas vēstnieks ASV, pē tam atkārtoti ārlietu ministrs (1925. gada decembris — 1926. gada jūlijs; 1933. gada maijs-oktobris; 1939. gada oktobris — 1940. gada jūnijs), piedalījās sarunās par Igaunijas-PSRS bāzu līguma noslēgšanu 1939. gadā. No 1938. līdz 1940. gadam arī Igaunijas parlamenta Augšpalātas deputāts.

Pēc Igaunijas okupācijas viņu atcēla no visiem amatiem, 1941. gada 30. jūnijā arestēja NKVD un deportēja uz PSRS, kur viņš mira 1942. gada 1. oktobrī Gulaga Nirobas (*Ныроб*) nometnē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kārels Ēnpalu

**Kārels Ēnpalu** (; 1888—1942), līdz vārda maiņai 1935. gadā — **Kārlis Augusts Einbunds** (*Karl August Einbund*), bija igauņu žurnālists, politiķis. Rīgikogu deputāts (1920—1937), Igaunijas iekšlietu ministrs (1920, 1921—1924, 1924—1926, 1934—1938), Igaunijas Valsts vecākais (1932) un Igaunijas premjerministrs (1938—1939).
 
## Dzīvesgājums
Dzimis 1888. gada 16. maijā Tērbatas apriņķa Vesneru pagasta Palu māju saimnieka ģimenē. Mācījās Vesneru pagastskolā, tad Hugo Treffnera proģimnāzijā. Studēja tieslietas Tērbatas Universitātē (1909—1914), vēlāk pabeidza Maskavas Universitāti.
No 1910. līdz 1912. un 1915. gadā bija Tērbatā izdotā laikraksta *Postimees* redakcijas loceklis.

Pirmā pasaules kara laikā no 1917. līdz 1918. gadam bija artilērijas baterijas komandieris Pirmajā Igauņu artilērijas vienībā. 1918. gadā — *Postimees* redaktors. Igaunijas brīvības cīņu laikā komandēja Tartu studentu bataljonu (1918—1919), bet vēlāk artilērijas bateriju Otrajā Igauņu Artilērijas vienībā.
thumb|200px|left|K. Einbunda (pa kreisi) svinīgā sagaidīšana Berlīnes dzelzceļa stacijā. Pa labi Reihstāga prezidents Pauls Lēbs (1930).
1919.-1920. gadā viņš bija Valsts kontrolieris Pagaidu valdībā un Igaunijas Satversmes sapulces deputāts, līdzteku arī laikraksta *Tallinna Teataja* galvenais redaktors (1920). un 1924. gadā — laikraksta *Kaja* redaktors.
Ēnpalu ilgstoši bija Rīgikogu deputāts (1920—1937), atkārtoti Igaunijas iekšlietu ministrs (1920—1926), atskaitot Pīpa un Akela ministru kabinetus un no jauna 1934.-1938. gadā. Tiek uzskatīts par Igaunijas policijas izveidotāju.

No 1926. gada 22. jūnija līdz 1932. gada 19. jūlijam un no 1933. gada 18. maija līdz 1934. gada 29. augustam Ēnpalu bija 3. 4. un 5. Rīgikogu priekšsēdētājs. No 1932. gada 19. jūlija līdz 1. novembrim viņš bija Igaunijas Valsts vecākais (premjerministrs).

No 1938. gada un Pārstāvju palātas deputāts un Igaunijas premjerministrs. No premjerministra amata atkāpās pēc 1939. gada Igaunijas—PSRS bāzu līguma noslēgšanas.
 
Pēc Igaunijas okupācijas Ēnpalu tika atcelts no vadošiem amatiem AS *Centralkase* un AS *Eesti Phosphorit*, arestēts 1940. gada jūlijā un deportēts uz PSRS, kur 1942. gada 27./28. janvārī mira Vjatkas nometnē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Jiri Uluotss

**Jiri Uluotss** (; 1890—1945) bija igauņu jurists un sabiedriskais darbinieks, Tartu Universitātes Juridiskās fakultātes romiešu un igauņu likumdošanas docētājs (1919—1944) un dekāns. Laikrakstu *Kaja* (1919—1920) un *Postimees * (1937—1938) galvenais redaktors. Igaunijas premjerministrs (1939—1940) un Igaunijas prezidenta pienākumu izpildītājs (1940/1944—1945).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1890. gada 13. janvārī Kirblas (Kireferes) ciemā. No 1910. līdz 1918. gadam studēja Pēterburgas Universitātes Juridiskajā fakultātē.
Igaunijas brīvības cīņu laikā atgriezās dzimtenē, 1919. gadā sāka docēt Tartu Universitātes Juridiskajā fakultātē, bija laikraksta *Kaja* redaktors (1919—1920). Atkārtoti ievēlēts par Rīgikogu deputātu (1920—1926, 1929—1932).
Igaunijas parlamenta Augšpalātas priekšsēdētājs no 1938. gada 4. aprīļa līdz 1939. gada 12. oktobrim.

Pēc Otrā pasaules kara sākuma 1939. gadā piedalījās sarunās par Igaunijas un PSRS Savstarpējās palīdzības līguma noslēgšanu.
Pēc tam, kad Kārels Ēnpalu pēc līguma parakstīšanas atkāpās no sava amata, Uluots 1939. gada 12. oktobrī kļuva par Igaunijas premjerministru.
Pēc Igaunijas okupācijas PSRS valdības atsūtītais emisārs Andrejs Ždanovs pieprasīja Konstantīnam Petsam 1940. gada 20. jūnijā viņu atcelt no amata.
[thumb|200px|left|Igaunijas Republikas vadītāji [Laidoners, Petss un Uluotss pieņem pēdējo 24. februāra Neatkarības dienas karaspēka parādi pirms 1940. gada okupācijas.]]
Nacistu okupācijas laikā 1941. gadā Uluotss atteicās no piedāvājuma vadīt Igaunijas pašpārvaldi un piedalījās igauņu pagrīdes kustībā. Kad 1944. gada janvāra beigās Sarkanā armija sasniedza Igaunijas robežu un pie Narvas izvērsās sīvas aizsardzības cīņas, Uluotss piekrita 7. februārī pa radio uzrunāt tautu, lai aicinātu 1904.—1923. gadā dzimušos vīriešus stāties vācu armijā un aizstāvēt dzimteni.

1944. gada martā Tallinā tika izveidota Igaunijas Republikas Nacionālā komiteja, kas plānoja izveidot pagaidu valdību brīdī starp vācu aiziešanu un padomju armijas ienākšanu, lai pasludinātu Igaunijas neatkarības atjaunošanu.
 
1944. gada 20. aprīlī Igaunijas Nacionālā komiteja izveidoja vēlēšanu sapulci, kas, atbilstoši konstitūcijai, 1940. gadā izveidoto Igaunijas PSR marionešu valdību atzina par nelikumīgu un nolēma, ka par prezidenta pienākumu izpildītāju no 1941. gada 21. jūnija jāuzskata pēdējais likumīgais Igaunijas premjerministrs Uluotss. 1944. gada 20. septembrī Uluotss pasludināja Igaunijas neatkarības atjaunošanu un par jaunās valdības premjerministru iecēla Oto Tīfu. 22. septembrī Tallinu okupēja Sarkanā armija, un Uluotsam nācās bēgt uz Zviedriju.

Miris 1945. gada 9. janvārī Stokholmā.
Par Igaunijas prezidenta pienākumu izpildītāju līdz 1963. gadam kļuva Augusts Reijs.

## Ārējās saites
Microsoft Excel

***Microsoft Excel*** ir izklājlapu lietojumprogrammatūra, ko izstrādājis *[[Microsoft]]*. Tajā lietotājs var veikt skaitļošanas procedūras, tāpat te ir iekļauti dažādi grafiskie līdzekļi, šķērstabulas un *[[Visual Basic for Applications]]*.

*Microsoft* pirmo *Excel* versiju izlaida  *Macintosh* datoriem, pirmo *Windows* versiju — 1987. gada novembrī. *Excel* ir viens no populārākajām izklājlapu programmatūrām, it īpaši kopš 5. versijas izlaišanas 1993. gadā, kad popularitātes ziņā tas pārspēja *Lotus 1-2-3* izklājlapu programmatūru.

*Excel* komerciālā versija ir pieejama gan kā atsevišķs produkts, gan kopā ar citām lietotojumprogrammatūrām *[[Microsoft Office]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* ''Microsoft Excel'' mājaslapa
Augusts Reijs

**Augusts Reijs** (, dzimis 1886. gada 10. martā Kurlā, miris 1963. gada 29. martā Stokholmā) bija Igaunijas politiķis, viens no Igaunijas sociāldemokrātu mērenā spārna vadītājiem. Igaunijas Valsts vecākais un Igaunijas trimdas valdības otrais prezidents.  

## Dzīvesgājums
Dzimis 1886. gadā Vīlandes apriņķī. Mācījās Tartu un Novgorodas vidusskolās. Studēja tieslietas Pēterburgas Universitātē (1904-1905, 1907-1911). 1905. gada revolūcijas dalībnieks, 1906. gadā pagrīdes laikraksta *Sotsiaaldemokraat *redaktors.
1912.-1913. gadā bija obligātajā Krievijas impērijas karadienestā. 1913.-1914. gadā strādāja par advokātu Vīlandē. 
[thumb|200px|left|Zviedrijas karalis [Gustavs V un Igaunijas Valsts vecākais Augusts Reijs (1929).]]
Pirmā pasaules kara laikā artilērijas virsnieks Pēterburgas (1914–1917), pēc tam 1917. un 1918. gadā igauņu daļās, 1917. un 1919. gadā bija laikraksta *Sotsiaaldemokraat *redaktors. Igaunijas Pagaidu valdības premjera vietnieks, Darba un labklājības ministrs, Izglītības ministrs (1918-1919). Satversmes sapulces priekšsēdētājs (1919-1920).

Igaunijas delegācijas vadītājs Latvijas-Igaunijas robežas sarunās (1923-1925). 2. Rīgikogu priekšsēdētājs (1925-1926). No 1927. līdz 1928. gadam laikraksta *Rahva Sõna* redaktors. 

Igaunijas Valsts vecākais no 1928. gada 4. decembrim līdz 1929. gada 9. jūlijam. Igaunijas Ārlietu ministrs no 1932. novembra līdz 1933. gada maijam, tad Ārlietu ministra vietnieks (1936-1937).  Igaunijas vēstnieks PSRS (1938-1940). 1939. gadā piedalījies sarunās par Igaunijas – PSRS bāzu līguma noslēgšanu.

Pēc Igaunijas okupācijas devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, bija Igaunijas trimdas valdības Ārlietu ministrs (1944-1945), vēlāk premjerministrs un Valsts Prezidenta pienākumu izpildītājs no 1945. gada 9. janvāra līdz savai nāvei 1963. gada 29. martā.

## Atsauces

## Ārējās saites