open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šaurlapu āboliņš

**Šaurlapu āboliņš** (*Trifolium angustifolium*) ir viengadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs. Tā pamatizplatība ir Vidusjūras reģionā un Makaronēzijā.

## Apraksts
thumb|200 px|Zieda vainags izskatās nedaudz garāks par kausu
thumb|200 px|Šaurlapu āboliņš
Šaurlapu āboliņam ir stāvs stublājs, kas parasti izaug 20—30 cm, bet var sasniegt arī 50 cm augstumu. Trīsstaraini salikto lapu plātnes daudz šaurākas nekā citām āboliņu ģints sugām: to garums 3—5 cm, bet platums 0,2—0,5 cm. Gan stublājs, gan lapu apakšpuse klāti ar sīkiem, baltiem matiņiem.

Sārti vai purpursārti ziedi sakārtoti 3—8 cm garās galviņās. Tās atrodas pa vienai stublāja galā. Ziedkopas šaurā, cilindriskā forma atgādina vārpu. Zieda vainags (ga 1—1,4 cm) ir divas reizes garāks par kausu, taču kausam ir gari, mataini, īlenveidīgi zobiņi. Tas rada iespaidu, ka vainags tikai nedaudz pārsniedz kausa garumu.

Auglis — olveida pāksts ar vienu gaiši brūnu vai rūsganu sēklu — nogatavojas pilnīgi noslēgtā zieda kausā. Kausa zobiņi atliecas zvaigznes formā un sacietē saros, kas pieķeras dzīvnieku vilnai un palīdz augļiem izplatīties. Piemēram, Austrālijā novērots, ka aitas šādi var pārvietot āboliņa sēklas lielos attālumos.

## Izplatība un biotopi
Šaurlapu āboliņa dabiskais izplatības areāls ir visās Vidusjūras valstīs un Makaronēzijā, ziemeļos tas sasniedz Alpus, bet austrumos sastopams Kaukāza valstīs, Irākas ziemeļos un Irānā. Suga ir ievesta Austrālijā, Jaunzēlandē, Japānā, Kalifornijā un citur.

Tas aug zemienēs un paugurainās vietās, nabadzīgās augsnēs. Sastopams skrajos krūmājos, mežmalās, ceļmalās un nenoēnotās kalnu nogāzēs, aizņem no veģetācijas brīvus, atklātus augsnes klajumus. Kalnos atrasts līdz 1300 m augstumam virs jūras līmeņa.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rocket Lab Launch Complex 1

***Rocket Lab Launch Complex 1*** arī zināms kā **Māhijas starta kompekss** vai **Māhijas kosmodroms** ir komerciāls kosmodroms, kurš atrodas Jaunzēlandes Ziemeļsalas Māhijas pussalas dienvidos. Kosmodroms pieder un tajā darbojas privātā kosmosa lidojumu kompānija — *[[Rocket Lab]]*, kura izmanto *[[Electron]]* nesējraķetes, lai nogādātu dažādus komerciālos *[[CubeSat]]* klases pavadoņus orbītā. Kosmodroms oficiāli tika atklāts 2016. gada 26. septembrī un 2017. gada 25. maijā kļuva par pirmo privāto kosmodromu, kurā veikts mēģinājums sasniegt orbītu. Tas arī bija pirmais orbitālais starts no Jaunzēlandes teritorijas. 2018. gada 21. janvāri veiktais starts veiksmīgi sasniedza orbītu.

## Atrašanās vieta
Kosmodroms atrodas Ahuripointas tuvumā — Māhijas pussalas dienvidu galā. Pussalu veido paaugstināts līdzenums (104 metru augstumā), kuru no trijām pusēm aptver jūra. Vienīgais ceļš ved uz ziemeļiem pāri zemes šaurumam, kas savieno pussalu ar Ziemeļsalu. Tuvākā apdzīvotā vieta ir Nūhakas ciemats, tuvākā pilsēta — Vairo atrodas 50 kilometrus uz ziemeļiem no kosmodroma.

## Plānojums
Kosmodroma aprīkojumā sastāv raķešu komplektācijas angārs, degvielas krātuves un divas starta platformas.

### A platforma
A platforma, arī LC-1A tika izmantota pirmajiem *Electron* raķetes izmēģinājumiem. 2017. gadā tika veikts pirmais izmēģinājuma lidojums saukts par "Šis ir tests", lai gan raķete startēja veiksmīgi tā nesasniedza plānoto orbītu. Otrais starts 2018. gada janvāri bija veiksmīgs un orbīta tika nogādāti 4 pavadoņi.

### B platforma
B platformas, arī LC-1B būvniecība sākās 2019. gada decembrī, lai kosmodromā būtu iespēja veikt vairāk startu. Pirmo startu no jaunuzbūvētās platformas veica 2022. gada februāri, orbītā veiksmīgi nogādājot *Synspective's StriX* pavadoni.
Uvigerinīdas

**Uvigerinīdas** (*Uvigerinidae*) ir foraminīferu dzimta rotaliīdu kārtā. Dzimtu 1894. gadā izveidoja vācu biologs Ernsts Hekels ar nosaukumu *Uvigerinida*, bet 1927. gadā amerikāņu mikropaleontologs Džesijs Džeimss Galovejs un ģeologs Stenlijs Vislers publicēja darbu jau ar pašreizējo dzimtas nosaukumu. Ģeohronoloģiski uvigerinīdas ir zināmas no paleocēna līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula agrīnā stadijā ir triseriāla līdz biseriāla. Vēlāk tā var būt biseriāla ar tendenci kļūt uniseriāla, kaut arī parasti ar slīpām šuvēm. Terminālā atvere atrodas uz čaulas kakla. Tajā ir iekšējā zobu plātne, kas savieno atveri ar tālāko kameru iekšējām atverēm.

## Sistemātika
Uvigerinīdu dzimtā ir iekļautas šādas apakšdzimtas un ģintis:
* dzimta: ***Uvigerinidae*** Haeckel, 1894
::* ģints: *[[Trifarinella]]* Watanabe, 1989
:* apakšdzimta: *[[Angulogerininae]]* Galloway, 1933
::* ģints: *[[Dymia]]* Bykova, 1962 †
::* ģints: *[[Kolesnikovella]]* Bykova, 1958 †
::* ģints: *[[Trifarina]]* Cushman, 1923
:* apakšdzimta: *[[Uvigerininae]]* Haeckel, 1894
::* ģints: *[[Atwillina]]* Kleinpell & Tipton, 1980 †
::* ģints: *[[Ciperozea]]* Vella, 1961 †
::* ģints: *[[Siphouvigerina]]* Parr, 1950
::* ģints: *[[Uvigerina]]* d'Orbigny, 1826
::* ģints: *[[Uvigerinella]]* Cushman, 1926 6

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
2024. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanas

**2024. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanas** bija desmitās Eiropas Parlamenta vēlēšanas un pirmās Eiropas Parlamenta vēlēšanas pēc Breksita. Tās norisinājās visās 27 Eiropas Savienības dalībvalstīs laikā no 6. līdz 9. jūnijam (Latvijā — 8. jūnijā). Ievēlamo deputātu skaits bija 720. Jaunievēlētie deputāti sāks darbu pirmajā plenārsēdē, kas notiks no 16. līdz 19. jūlijam Strasbūrā.

## Rezultāti
Vēlēšanu oficiālie rezultāti kļuva zināmi tikai 10. jūnijā, un līdz 4. jūlijam izveidojās EP politiskās grupasː

Visvairāk balsu (26,1% no kopējā balsu skaita) ieguva centriskā Eiropas Tautas partija (EPP, 188 deputāti). Ar 18,9% balsu sekoja Sociālistu un Demokrātu Progresīvā Alianse (S&D, 136 deputāti).

Trešā lielākā partiju grupa ar 11,7% balsu bija jaunizveidotā labējo partiju grupa "Patrioti Europai" (84 deputāti), kurai ar 10,8% balsu sekoja Eiropas Konservatīvie un Reformisti (ECR, 78 deputāti).

Vislielākie vēlēšanu zaudētāji ar tikai 10,7% ̥balsu bija agrākā Eiropas Liberāļu un demokrātu apvienība (*Renew Europe*, 77 deputāti) un ar 7,4% balsu Zaļo un reģionālistu partiju grupa (*Greens/EFA*, 53 deputāti). Salīdzinoši vairāk balsu (6,4%) ieguva kreiso partiju apvienība (GUE/NGL, 46 deputāti), bet 3,5% balsu ieguva eiroskeptisko partiju apvienība "Suverēno Nāciju Eiropa" (25 deputāti).

## Skatīt arī
* 2024. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanas Latvijā

## Atsauces

## Ārējās saites
Memmingene

**Memmingene** () ir pilsēta Vācijas dienvidos, Bavārijas federālajā zemē. 2022. gadā pilsētā dzīvoja 45,9 tūkstoši iedzīvotāju. Rakstiskajos avotos pilsēta pirmo reizi minēta 1158. gadā. 1286. gadā Memmingene kļuva par Impērijas brīvpilsētu. Viduslaikos tā bija nozīmīga tirdzniecības pilsēta. Memmingenes centrā ir saglabājušās daudzas vēsturiskas ēkas. Mūsdienās Memmingene ir nozīmīgs transporta mezgls, tā atrodas netālu no Vācijas un Austrijas robežas. Pilsētā ir attīstīta tūrisma nozare.

## Atsauces

## Ārējās saites
Uvigerinīnas

**Uvigerinīnas** (*Uvigerininae*) ir foraminīferu apakšdzimta rotaliīdu kārtā. Apakšdzimtu pirmo reizi publicēja 1913. gadā amerikāņu mikropaleontologs Džozefs Kušmens. Taču 1988. gadā amerikāņu mikropaleontologi Alfrēds Lēblihs un Helēna Tappana atzīmēja šo apakšdzimtu kā *Uvigerininae* Haeckel, 1894 ar piezīmi *nom. transl. ex family Uvigerinina* (taksons atvasināts no *Uvigerinina* dzimtas). Ģeohronoloģiski uvigerinīnas ir zināmas no vēlā eocēna (Ipras laikmets) līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula triseriāla, vismaz agrīnā stadijā. Kameras ieapaļas, uzpūstas. Terminālā atvere ar kaklu un fialīna lūpu, un ar iekšēju sifonveidīgu zobu plātni. Uvigerinīnām ir raksturīgas spirāliski izvietotas kameras, un to vecuma izpausme ir ornamentējuma zudumā un tendencē veidot retinātas, spirāliski izvietotas kameras, kā piemēram *[[Siphouvigerina interrupta]]*.

## Sistemātika
Uvigerinīnu apakšdzimtā ir iekļautas šādas ģintis:
* apakšdzimta: ***Uvigerininae*** Haeckel, 1894
:* ģints: *[[Atwillina]]* Kleinpell & Tipton, 1980 †
:* ģints: *[[Ciperozea]]* Vella, 1961 †
:* ģints: *[[Siphouvigerina]]* Parr, 1950
:* ģints: *[[Uvigerina]]* d'Orbigny, 1826
:* ģints: *[[Uvigerinella]]* Cushman, 1926 6

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Electron (raķete)

***Electron*** ir divpakāpju, daļēji atkārtoti izmantojama nesējraķete, kuru izstrādājusi ASV kompānija *[[Rocket Lab]]*. Nesējraķete izstrādāta mazo pavadoņu palaišanai orbītā. *Electron* izmanto ar elektrisko sūkni aprīkotos ''Rutherford'' dzinējus — pirmais tāda tipa raķešdzinējs, kas spējis orbīta nogādāt kravu. Lai gan raķetes izstrādes laikā, nebija plānots to izmantot atkārtoti — ekspluatācijas laikā *Rocket Lab* sāka izmēģināt pirmās pakāpes atgūšanu ar helikopteru, lai pirmo pakāpi izmantotu atkārtoti. Līdz šim atkārtoti atgūt pakāpi ir izdevies divas reizes, bet atkārtoti pirmā pakāpe vēl nav izmantota.

2016. gada decembrī tika pabeigti sertifikācijas darbi un 2017. gada 25. maijā veikts pirmais lidojums, lai gan raķete sasniedza kosmosu, sakaru kļūdas dēļ netika sasniegta paredzētā orbīta. Otrais starts tika aizvadīts veiksmīgi un 3 *[[CubeSat]]* pavadoņi tika ievadīti orbīta. Pirmais komercklienta lidojums notika 2018. gada 11. novembrī. Līdz šim veikti 41 starti — 37 veiksmīgi un 4 neveiksmes.

## Konstrukcija
*Electron* izmanto divas pakāpes ar vienādu diametru — 1,2 metri, kā degviela tiek izmantota RP-1 un šķidrais skābeklis. Korpusu izbūvē tiek izmantots oglekļa kompozīts. Abas pakāpes izmanto Rutherford dzinējus ar elektriskajiem sūkņiem. Elektriskos sūkņu darbina litija polimēra baterijas. Otrā pakāpe izmanto trīs baterijas, kuras lidojuma laikā pēc izmantošanas tiek izmestas, lai ietaupītu svaru. Pirmā pakāpe izmanto deviņus dzinējus, bet otrā — vienu, vakuumam pielāgotu konstrukciju. Liela daļa no dzinēja detaļām tiek ražotas, izmantojot 3D drukāšanas tehnoloģiju.
*Rocket Lab* arī piedāvā variāciju ar trešo, grūdējpakāpi, kas paredzēta precīzākai pavadoņu ievadīšanai paredzētajā orbītā. Trešo pakāpi darbina ''Curie'' dzinējs, kurš izmanto biodegvielu un arī tiek ražots, izmantojot 3D drukāšanu. Trešā pakāpe var orbītā nogādāt līdz 150 kg smagu derīgo kravu. Derīgās kravas apšuvums ir 2,5 metrus garš un 1,2 metrus plats, sastādot 44 kilogramu lielu svaru.
2019. gada augustā *Rocket Lab* paziņoja par pirmās pakāpes atkārtotas izmantošanas plāniem, darbs pie šī procesa bija sācies jau 2018. gadā. Lai gan *Eelctron* raķete netika projektēta kā atkārtoti izmantojama, analizējot lidojuma datus, kā arī pieaugot pieprasījumam, tika uzsākta izpēte, nesējraķetēs uzstādot papildus sensoru aprīkojumu datu ieguvei. Plānots, ka atgriežoties pirmā pakāpe izmantos izpletni, lai samazinātu ātrumu un pirmo pakāpi gaisā pārtvers helikopters. Vēlāk plāns tika mainīts un pirmā pakāpe veiks nosēšanos okeānā, kur to atgūs kuģis.

## Lidojumu vēsture

### 2017. gads

### 2018. gads

### 2018. gads

## Atsauces
Herdi Prenga

**Herdi Besniks Prenga** (; dzimis ) ir Horvātijā dzimis albāņu futbolists, centra aizsargs, Albānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Prenga spēlē Latvijas Virslīgas komandā RFS.

No 2019. līdz 2021. gadam spēlējis Latvijas komandā Riga FC. Pārstāvējis arī Horvātijas līgas komandas *[[NK Lokomotiva|Lokomotiva]]* un *[[NK Inter Zaprešić|Inter Zaprešić]]*, kā arī Ungārijas līgas komandas *[[Kisvárda FC|Kisvárda]]* un *[[Honvéd Budapest FC|Honvéd Budapest]]*.

Albānijas futbola izlases rindās debitējis 2018. gadā.

## Sasniegumi
**Riga**

* Latvijas Virslīga: 2019, 2020

**RFS**

* Latvijas Virslīga: 2023, 2024

## Ārējās saites
Andrejs Veide

**Andrejs Veide** (1832—1889) bija igauņu izcelsmes latviešu kuģu īpašnieks, kapteinis, kuģu būvētājs un viens no Ainažu jūrskolas dibināšanas atbalstītājiem.

## Biogrāfija
Dzimis 1832. gada 6. decembrī Orajē, Hēdemestes pagastā, mūsdienu Igaunijas teritorijā. Jau agri sācis iet jūrā. Braucis galvenokārt uz piekrastes kuģiem.

Kļuvis turīgs Krimas kara laikā, kad vedis sāli un ģipsi no Gotlandes uz Sanktpēterburgu. Pēc kara beigām nodarbojies ar kokmateriālu pārvadāšanu Rīgas līcī.

Aktīvi iesaistījies Ainažu ostas un pilsētas attīstībā. Izbūvējis ostas molu un piestātni, ierīkojis alus brūzi un uzcēlis otru ostas noliktavu — spīķeri.

1860. gadā uzbūvējis savas ģimenes māju "Pitāni".

1864. gadā, pēc Kr. Valdemāra ierosinājuma, kopā ar brāli Juri Veidi, piedalījies līdzekļu vākšanā pirmās jūrskolas izveidei Ainažos.

Kopā ar brāli Juri Veidi, kā arī Jāni un Miķeli Miķelsoniem 1868. gadā nopirka Ainažu muižu un visu pagasta teritoriju (1261 ha) no grāfa Mellīna par 58 000 sudraba rubļu.

Kopā ar brāli 19. gadsimta 2. pusē bija bagātākie kuģu īpašnieki Vidzemes piekrastē. Pa abiem kopā uzbūvējuši 20 buriniekus no aptuveni 50 Ainažos uzbūvētajiem.

1889. gadā uzsācis Ainažos lielas, četrmastu barkentīnas būvi. Neilgi pēc būvdarbu uzsākšanas negaidīti miris. Kuģis nolaists ūdenī 1891. gadā un nosaukts viņa vārdā pār *[[Andreas Weide]]*. Tas bija lielākais Latvijas teritorijā uzbūvētais burinieks un pirmais Krievijas Impērijā uzbūvētais četru mastu kuģis.

Miris 1889. gada 18. septembrī Ainažu pagasta "Pitānos".

## Atsauces
Dīns Stokvels

**Roberts Dīns Stokvels** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris, kura karjera ilga septiņas desmitgades.

Kā bērns noslēdzis līgumu ar *[[Metro-Goldwyn-Mayer]]*, piedaloties tādās filmās kā "Pacelt enkurus" (*Anchors Aweigh*, 1945), *[[Song of the Thin Man]]* (1947), *[[The Green Years]]* (1946), "Džentlmeņu vienošanās" (*Gentleman's Agreement*, 1947), *[[The Boy with Green Hair]]* (1948) un *[[Kim (1950. gada filma)|Kim]]* (1950).

Par lomām filmās *[[Compulsion]]* (1959) un *[[Long Day's Journey into Night]]* (1962) saņēmis Kannu kinofestivāla labākā aktiera balvu. Stokvelu nominēja Zelta globusa balvai kategorijā "Labākais aktieris drāmas filmā" par lomu filmā *[[Sons and Lovers]]* (1960). Vēlāk saņēmis arī Amerikas Kinoakadēmijas balvas nomināciju kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā" par lomu filmā "Precējies ar mafiju" (1988).

Atveidojis lomas arī tādās filmās kā "Kāpa" (1984), "Parīze, Teksasa" (1984), "Dzīvot un mirt Losandželosā" (1985), "Zilais samts" (1986), "Beverlihilsas policists 2" (1988), ** (1988), *[[Catchfire]]* (1990), "Spēlmanis" (1992), "Prezidenta lidmašīna" (*Air Force One*, 1997), "Lietusvīrs" (1997), *[[Batman Beyond: Return of the Joker]]* (2000) un "Mandžūru kandidāts" (2004).

1989. gadā saņēmis Zelta globusa balvu par lomu zinātniskās fantastikas seriālā *[[Quantum Leap]]*.

## Ārējās saites
Latvijas slimnīcas

**Latvijas slimnīcas** ir gan stacionārās, gan ambulatorās ārstniecības iestādes, kas pieder vai nu valstij, vai pašvaldībām vai arī privātiem uzņēmējiem.

## Slimnīcu līmeņi Latvijā

Balstoties uz Pasaules Bankas ieteikumiem, 2019. gadā LR Veselības ministrija noteica tādus slimnīcu līmeņu noteikšanas kritērijus kā augsta līmeņa specializētas veselības aprūpes pakalpojumu centralizācija (terciārā aprūpe); paplašināta piekļuve specializētai veselības aprūpei; optimāls resursu nodrošinājums, atbilstoši sasniedzamajiem pakalpojumiem (cilvēkresursu plānojums); hronisku pacientu atbilstošas aprūpes nodrošināšana (slimnīcas, kur nodrošina hronisku pacientu veselības aprūpi); palielināts ambulatoro pakalpojumu klāsts un apjoms (atbilstošs ģimenes ārstu, dienas stacionāru, sekundāro ambulatoro pakalpojumu nodrošinājums); ģeogrāfiska veselības aprūpes pakalpojumu pieejamība (visos veselības aprūpes pakalpojuma līmeņos).

Atbilstoši šiem kritērijiem visas Latvijas slimnīcas kopš 2020. gada iedalītas piecos līmeņos:
* Pirmais līmenis — Līvānu slimnīca, Aizkraukles slimnīca, Bauskas slimnīca, Limbažu slimnīca, Ludzas medicīnas centrs
* Otrais līmenis — Alūksnes slimnīca, Preiļu slimnīca, Tukuma slimnīca, Krāslavas slimnīca
* Trešais līmenis — Balvu un Gulbenes slimnīcu apvienība, Kuldīgas slimnīca, Madonas slimnīca, Cēsu klīnika, Dobeles un apkārtnes slimnīca, Jūrmalas slimnīca, Ogres rajona slimnīca
* Ceturtais līmenis — Liepājas reģionālā slimnīca, Daugavpils reģionālā slimnīca, Ziemeļkurzemes reģionālā slimnīca, Jelgavas pilsētas slimnīca, Vidzemes slimnīca, Jēkabpils reģionālā slimnīca, Rēzeknes slimnīca
* Piektais līmenis — Paula Stradiņa Klīniskā universitātes slimnīca, Rīgas Austrumu Klīniskā universitātes slimnīca, Bērnu Klīniskā universitātes slimnīca

2019. gadā divas slimnīcas — Saldus medicīnas centrs un Priekules slimnīca neatbilda pirmajam līmenim.

### Specializētās slimnīcas
Specializētās slimnīcas iedala piektā līmeņa (Traumatoloģijas un ortopēdijas slimnīca, Rīgas Dzemdību nams, Nacionālais rehabilitācijas centrs "Vaivari") un pārējās slimnīcās — Nacionālais psihiskās veselības centrs, Rīgas 2. slimnīca, Bērnu psihoneiroloģiskā slimnīca "Ainaži", Piejūras slimnīca (kopš 2020. gada Liepājas Reģionālās slimnīcas sastāvā), Daugavpils psihoneiroloģiskā slimnīca (iekļauta Aknīstes psihoneiroloģiskā slimnīca), Slimnīca "Ģintermuiža", Strenču psihoneiroloģiskā slimnīca, Siguldas slimnīca.

### Sadarbības teritorijas
Starp 1.—3. līmeņa un 4.—5. līmeņa slimnīcām sadarbības līgumu ietvaros izveidojamas šādas sadarbības teritorijas:
* Daugavpils sadarbības teritorija
* Jelgavas sadarbības teritorija
* Jēkabpils sadarbības teritorija
* Liepājas sadarbības teritorija
* Rēzeknes sadarbības teritorija
* Rīgas un Pierīgas sadarbības teritorija
* Valmieras sadarbības teritorija
* Ventspils sadarbības teritorija

## Atsauces

## Ārējās saites
Lupīnu āboliņš

**Lupīnu āboliņš** (*Trifolium lupinaster*) ir daudzgadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs. Suga ir plaši izplatīta Eirāzijā, tās ietvaros dažreiz nodala pasugas. Lai gan Baltijas valstis ietilpst sugas izplatības areālā, lupīnu āboliņš Latvijā ir ļoti reti sastopams, adventīvs (nejauši ievests) augs, bet Lietuvā tas ierakstīts Sarkanās grāmatas 3. kategorijā (reta suga ar nelielu populāciju skaitu).

## Apraksts
thumb|200 px|Lupīnu āboliņa ziedkopa
Augam ir stāvs, 15—50 cm augsts stublājs. Tas ir nezarots vai nedaudz zarojas tikai augšdaļā. Saliktās lapas sastāv no trim vai piecām lancetiskām lapiņām auga apakšējā daļā un parasti piecām vai vairāk lapiņām auga augšdaļā. Lapiņu garums 3—5 cm, platums 0,5—1,5 cm. Lapas kāts īss, piespiests pie stublāja. Lapas virspuse ir kaila, bet apakšpuse gar lapu dzīslām apmatota.

Dzeltenbalti vai sārti ziedi sakārtoti skrajās galviņās, kas atgādina čemuru. Ziedkopas diametrs 1,5—3 cm. Zieda kauss īss. Nogatavojies auglis ir pelēkbrūna pāksts ar 3—6 sēklām. Eiropā zied jūnijā, jūlijā.

## Izplatība un biotopi
Sugas izplatības areāls ir Austrumeiropā, Krievijā, Vidusāzijā, Mongolijā, Ķīnas ziemeļu daļā, Ziemeļkorejā un Japānā.

Augs sastopams gan sausās, smilšainās un atklātās vietās, gan skujkoku mežos melleņu (*Vaccinium myrtillus*) audzēs. Ķīnas ziemeļos to var atrast mitrās zemienēs, mežmalās un kalnu nogāzēs. Aukstumizturīgs, pacieš arī kailsalu.

Latvijā zināma atradne ar ilgstoši noturīgu populāciju ir smilšainā dzelzceļmalas uzbērumā.

## Atsauces
Encefalīts

**Encefalīts** () ir galvas smadzeņu iekaisums. To var izraisīt dažādi vīrusi, baktērijas, sēnītes vai citi mikroorganismi. Encefalīts ietekmē smadzenes dažādos veidos. Encefalīta simptomi ir dažādi, piemēram, drudzis, galvassāpes, slikta dūša, vemšana, krampji un smadzeņu funkciju traucējumi. Ārstēšana parasti ietver simptomu mazināšanu, infekcijas apkarošanu (ja tā ir infekcijas izraisīta), un dažreiz ir nepieciešama ārstēšana slimnīcā. Ārstēšanas metode atkarīga no encefalīta veida un tā smaguma pakāpes. Tūlītēja medicīniska palīdzība ir būtiska, jo encefalīts var izraisīt nopietnas komplikācijas, un tas var būt dzīvībai bīstams.

## Skatīt arī
* Ērču encefalīts

## Ārējās saites
Kabadbarana

**Kabadbarana** (, , ) ir pilsēta Filipīnās, Karagas reģionā, Ziemeļagusanas provinces oficiālā galvaspilsēta un lielākā pilsēta. Atrodas provinces vidusdaļā Butuanas līča austrumu krastā pie Kabadbaranas upes ietekas līcī. Lielākā daļa iedzīvotāju sadzīvē runā sebuāņu valodā.

## Vēsture
Kabadbaranas vietā arī pirmskoloniālajā periodā pastāvējušas apdzīvotās vietas; vienā no tām arheoloģiskajos izrakumos uzieti 15.—16. gadsimta ķīniešu keramikas paraugi. Spāņu avotos pirmoreiz minēta 1867. gadā kā **Kabarbaranas** (*Cabarbaran*) redukcija (jezuītu iezemiešu apmetne). 1879. gadā tā tika likvidēta, bet 1880.—1881. gadā atjaunota ar nosaukumu **Tolosa** par godu mācītāja dzimtajai pilsētai Spānijā. 1894. gadā Tolosa tika reorganizēta par pašvaldību. 1901. gadā amerikāņu valdīšanas laikā Tolosu pārdēvēja tagadējā vārdā. 2000. gadā Kabadbaranu pasludināja par Ziemeļagusanas provinces oficiālo galvaspilsētu, bet provinces kapitolijs un administratīvās iestādes joprojām atrodas Butuanā. 2007. gadā Kabadbaranai piešķirts pilsētas statuss. 2008. gadā statuss tika apstrīdēts Augstākajā tiesā, bet galu galā pārapstiprināts 2011. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Smerš

***Smerš*** (, no *«<u>Смер</u>ть <u>ш</u>пионам!»* — "Nāvi spiegiem!") bija kopīgs nosaukums trim atsevišķām Padomju Savienības pretizlūkošanas iestādēm Otrā pasaules kara laikā:

* PSRS Aizsardzības Tautas komisariāta Pretizlūkošanas galvenā pārvalde "*Smerš*" aizsardzības Tautas komisāra (Staļins) pakļautībā, priekšnieks — Abakumovs;
* PSRS Jūras kara flotes Tautas komisariāta Pretizlūkošanas pārvalde "*Smerš*" Jūras kara flotes Tautas komisāra (Kuzņecovs) pakļautībā, priekšnieks — Gladkovs;
* PSRS Iekšlietu Tautas komisariāta Pretizlūkošanas nodaļa "*Smerš*" iekšlietu Tautas komisāra (Berija) pakļautībā, priekšnieks — Juhimovičs (līdz 1944. gada maijam), Smirnovs.

Visas trīs iestādes izveidotas 1943. gada pavasarī ar PSRS Tautas komisāru padomes lēmumu, par pamatu izmantojot Iekšlietu TK Īpašo nodaļu pārvaldi.

*Smerš* darbojās pret ienaidnieku izlūkošanas dienestiem, pirmkārt, Vācijas — Abvēru, Reiha drošības galveno pārvaldi —, bet arī pret Vācijas sabiedroto valstu izlūkdienestiem. Pretizlūkošanas darbs veikts piefrontē (īpašās nodaļas padomju karaspēka vienībās, kuru darbinieki kontrolēja dienošos, vervēja aģentus) un aizmugurē — savā (pretinieku izlūkdienestu aģentu atklāšana un likvidēšana) un pretinieku (darbs padomju partizānu vienībās, pretinieku izlūku skolās). Viens no *Smerš* darbības veidiem bija tā saucamās radiospēles — radiosakaru izmantošana pretinieka maldināšanai. Tāpat *Smerš* darbība bija vērsta pret dezertieriem padomju bruņotajos spēkos, *Smerš* pārbaudīja no karagūsta atbrīvotās padomju militārpersonas (t.s. filtrācija), meklēja pretinieku karaspēka vienībās dienējušos padomju pilsoņus un vadīja izmeklēšanu viņu lietās.

Pēc kara 1946. gada 25. februārī Aizsardzības TK un Jūras kara flotes TK apvienoti Bruņoto spēku TK, 4. maijā Pretizlūkošanas galvenā pārvalde "*Smerš*" iekļauta PSRS Valsts drošības TK kā 3. galvenā pārvalde.
Otrais Sudānas pilsoņu karš

thumb|Sudānas karte pilsoņu kara laikā
**Otrais Sudānas pilsoņu karš** () bija pilsoņu karš Sudānā no 1983. līdz 2005. gadam. Kaujas noritēja starp Sudānas valdības spēkiem, kas pāstāvēja Sudānas arābus (musulmaņus) un Sudānas dienvidos bāzētajiem Sudānas Tautas atbrīvošanas armijas kaujiniekiem, kas pārstāvēja valsts dienvidu iedzīvotājus — ne-arābu tautas (vairums no tiem kristieši un tradicionālo reliģiju piekritēji). Karā gāja bojā apmēram 2 miljoni cilvēku un apmēram 4 miljoni kļuva par bēgļiem. Masveidā tika pārkāptas vispārējās cilvēktiesības, notika kara noziegumi, iedzīvotāji mira no bada un slimībām. Nevienai no pusēm negūstot pārsvaru, karš beidzās ar Naivašas vienošanos, kuras rezultātā 2011. gadā notika Dienvidsudānas neatkarības referendums un nodibinājās neatkarīgā Dienvidsudānas valsts. Tomēr pretrunas Dienvidsudānas sabiedrībā drīz noveda pie Dienvidsudānas pilsoņu kara.

## Ārējās saites
Līdsas katedrāle

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1736191"
}

**Līdsas katedrāle** () jeb **Sv. Annas katedrāles baznīca** () ir Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Anglijas ziemeļos Rietumjorkšīras grāfistes Līdsā. Baznīca ir 1878. gadā dibinātās Romas katoļu Līdsas diecēzes galvenā baznīca. Neogotiskā katedrāle celta no 1901. lidz 1904. gadam. Vecā, 1838. gadā celtā Sv. Annas katedrāle atradās citā vietā un tika nojaukta ar 1900. gadu ceļa izbūves dēļ.


Leeds Cathedral (geograph 6407811).jpg
Leeds_Cathedral_(4th_May_2010)_001.jpg


## Ārējās saites
*
Uvigerina peregrina

***Uvigerina peregrina*** ir foraminīferu suga rotaliīdu kārtā un uvigerinīdu dzimtā. Sugu 1923. gadā aprakstīja amerikāņu mikropaleontologs Džozefs Kušmens. Nosaukums "peregrina" nozīmē ceļojošā. Suga ir izplatīta Vidusjūrā, Marmora jūrā, Melnās jūras dienvidu daļā, Atlantijas okeānā, Meksikas līcī un ap Kubu, Indijas okeānā, Persijas līcī, kā arī Klusajā okeānā, pie Japānas u.c.

## Apraksts
Čaula ir iegarena, apmēram 2,5 reizes garāka par platumu, visplatākā ir apmēram pa vidu, tās gali ir noapaļoti. Kameras ir samērā daudzskaitlīgas, uzpūstas, krasi nodalītas. Šuves ir iespiestas, taču šuvju līnijas neizceļas. Sieniņas ir ornamentētas ar gareniskiem ķīļiem (ap 10 gab. pieaugušajām kamerām), pie tam katras kameras ķīļi parasti nepāriet uz blakus kameru ķīļiem. Ķīļi ir augsti, ļoti tievi un asi, tuvāk čaulas pamatnei un atveres galam sadalās dzelkšņainos vai nelīdzenos īsos sieniņu apgabalos starp ķīļiem, bet paši ķīļi ir skaidri graudaini. Atvere ir apaļa izteikti cilindriska kakla galā un ar fialīna lūpu. Čaulas garums ir līdz 0,85 mm.

## Atsauces
Strenču luterāņu baznīca

**Strenču evaņģēliski luteriskā baznīca** ir baznīca, kas atrodas Valmieras novada Strenču pilsētā.

Koka baznīcas ēka tika uzcelta 1907. gadā. 1935. gadā ēka atradās ļoti sliktā stāvoklī. 1936. gadā vecā torņa vietā tika uzbūvēts jauns. 1937. gadā tika apmestas ārsienas un baznīcu iesvētīja.

## Ārējās saites
Uvigerīnas

**Uvigerīnas** (*Uvigerina*) ir foraminīferu ģints rotaliīdu kārtā. Ģinti 1826. gadā izveidoja franču naturālists Alsids Orbiņī. Ģints tipiskā suga ir *[[Uvigerina pygmaea]]* d'Orbigny, 1826. Ģeohronoloģiski uvigerīnas ir zināmas no vēlā eocēna (Ipras laikmets) līdz mūsdienām.

## Apraksts
Čaula ir iegarena, šķērsgriezumā ieapaļa, triseriāla. Agrīnās kameras cieši piespiestas. Vēlākās kameras uzpūstas, relatīvi augstākas un retinātākas, triseriālas. Šuves ir krasas, iespiestas, nedaudz slīpas. Sieniņas veidotas no kalcīta, perforētas, to virsma ir ar gareniskām plātņveida ribām vai vadziņām. Terminālā atvere ir ar kaklu un to aptver fialīna lūpa. Atverē atrodas puscilindriska zobu plātne, kurai vienā pusē var būt izvietots spārnveida izcilnis, un kas savieno terminālo atveri ar iepriekšējās kameras atveri.

## Sistemātika
Uvigerīnu ģintī ir 117 recentās sugas, bet ar izmirušajām kopā ir 402 sugas. Dažas no tām ir šādas:
* *[[Uvigerina aculeata]]* d'Orbigny, 1846
* *[[Uvigerina bortotara]]* (Finlay, 1939) †
* *[[Uvigerina crassa]]* Egger, 1893
* *[[Uvigerina dorreeni]]* Finlay, 1939 †
* *[[Uvigerina mata]]* (Vella, 1961) †
* *[[Uvigerina maynei]]* Chapman, 1926 †
* *[[Uvigerina mioschwageri]]* Finlay, 1939 †
* *[[Uvigerina miozea]]* Finlay, 1939 †
* *[[Uvigerina pacifica]]* Cushman, 1925
* *[[Uvigerina paeniteres]]* Finlay, 1939 †
* *[[Uvigerina peregrina]]* Cushman, 1923
* *[[Uvigerina pygmaea]]* d'Orbigny, 1826
* *[[Uvigerina rodleyi]]* (Vella, 1963) †
* *[[Uvigerina tuberosa]]* Egger, 1893
* *[[Uvigerina tutamoea]]* (Vella, 1961) †

(†) - izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Vīnes Iekšpilsēta

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q267329"
}

**Iekšpilsēta** () ir Austrijas galvaspilsētas Vīnes vēsturiskais centrs. Administratīvi tas ir Vīnes 1. rajons (*1. Bezirk*). Līdz 19. gadsimta vidum to no apkārtnes atdalīja nocietinājumu būves, kuras tika nojauktas, izbūvējot mūsdienu Ringštrāsi. Vēsturiski Iekšpilsēta dalās četros kvartālos, kuru nosaukumi cēlušies no pilsētas vārtu nosaukumiem — *Stubenviertel*, *Kärntner Viertel*, *Widmerviertel*, *Schottenviertel*. Rajonā, kas ir ievērojams tūrisma cents, atrodas daudzi ievērojami objekti, to skaitā Albertina, Austrijas Parlamenta ēka, Burgteātris, Dabas vēstures muzejs, Hofburga, Ķeizaru kapenes, Mākslas vēstures muzejs, Svētā Stefana katedrāle, Vīnes rātsnams, Vīnes Universitāte, Vīnes Valsts opera.

2001. gadā Vīnes Iekšpilsēta kā elements iekļāvās UNESCO Pasaules mantojuma objektā "Vīnes vēsturiskais centrs".

## Ārējās saites
Sīkziedu āboliņš

**Sīkziedu āboliņš** (*Trifolium retusum*) ir viengadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs. Sastopams Eiropā un Ziemeļāfrikā.

## Apraksts
Neliels, 15—30 cm garš augs jau pie pamatnes veido vairākus stublājus, kas augšdaļā bagātīgi zarojas. Apakšējām lapām gari kāti, augšējām — īsāki. Trīsstaraini salikto lapu plātnes iegareni olveida (ga 0,5—1,5 cm) ar nevienādi zobainu malu. Pielapes ar gariem, smailiem galiem.

Bāli rozā vai gandrīz balti ziedi sakārtoti apaļās ziedkopās, to diametrs aptuveni 1 cm. Ziedkopu galviņas atrodas uz kātiem lapu žāklēs. Zieda kauss līdz pusei šķelts, vainags tikai nedaudz garāks par kausa zobiņiem. Zied maijā, jūnijā. Augļa nogatavošanās laikā kausa zobiņi atliecas. Tie ieķeras dzīvnieku vilnā un palīdz augļiem izplatīties. Auglis — pāksts ar divām brūnām sēklām.

## Izplatība un biotopi
Sīkziedu āboliņa izplatības apgabals ietver Dienvideiropu un Centrāleiropu, kā arī Balkānu pussalu, Kaukāza reģionu un Ziemeļāfriku. Galvenokārt izplatīts Dienvidaustrumeiropas stepēs, īpaši Ungārijā. Apdzīvo mežus, izcirtumus, stepes, ganības, sausas kalnu nogāzes un ceļmalas. Atsevišķos gadījumos populācijas pastāvēšanu apdraud dzīvotnes zudums. Austrijā sugai draud izzušana.

Sīkziedu āboliņš ir introducēts Vācijā un Jaunzēlandē.

## Atsauces
Augustins Liepinis

**Augustins Liepinis** (; dzimis , miris ) bija Latvijā dzimis lietuviešu katoļu mācītājs, literāts un tulkotājs.

Dzimis Neretas pagastā. Skolā mācījies Neretā un Rīgā, vēlāk studēja Kauņas mācītāju seminārā. Ordinēts 1921. gadā. Kalpojis par mācītāju Rokišķos un Panevēžā. Starp pasaules kariem daudz rakstīja presē, to skaitā Rīgā izdotajā lietuviešu avīzē *[[Rygos balsas]]*. Pēc Otrā pasaules kara strādāja par mācītāju Panemunes miestā. Apglabāts Sarkandaugavas kapos.

## Bibliogrāfija
* Byras. *Jaunimo keliais (liuoslaikio užrašai)* – Kaunas: 1923
* Kun. Augustinas Liepinis. *Katekezės* – Kaunas: 
** 1–2 dalys, 1929 
** 3 dalis, 1930
* Byras. *Kelią faktams* – Panevėžys, 1933 
*  Kun. Augustinas Liepinis. *Kitų pėdomis* – Panevėžys:  
** t.1: *Gyvenimo pavyzdžiai*, 1933 
** t.2: *Pavyzdžių rinkinys*, 1937 
** t.3: *Pavyzdžių rinkinys*, 1939

## Ārējās saites
Vladimira Putina intervija (2024)

thumb|Takera Karlsona 2024. gada 9. februārī notikusī intervija ar Vladimiru Putinu
**"Vladimira Putina intervija"** () ir televīzijas intervija, ko vadīja amerikāņu žurnālists un politikas komentētājs Takers Karlsons ar Krievijas prezidentu Vladimiru Putinu. Tās pirmizrāde notika 2024. gada 8. februārī Takera Karlsona tīklā (*Tucker Carlson Network (TCN)*) un sociālo mediju vietnē X. Tā ir pirmā intervija ar Putinu, kas sniegta kādam Rietumu žurnālistam kopš Krievijas iebrukuma Ukrainā 2022. gada februārī.

## Intervijas kopsavilkums
thumb|300x300px| Putins un Karlsons intervijas laikā
Intervija sākās ar Karlsona jautājumu par Putina iebrukšanas iemesliem Ukrainā. Putins atbildēja ar aptuveni trīdesmit minūšu ilgu "vēstures lekciju", kurā pauda savus uzskatus par Austrumeiropas vēsturi no Kijevas Krievijas dibināšanas 9. gadsimtā. Ukrainu Putins nosauca par "mākslīgu valsti" un apgalvoja, ka Ukrainas dienvidu un austrumu apgabaliem ar to "nav vēsturiskas saistības". Putins arī apgalvoja, ka Polija "sadarbojās ar Hitleru", pirms tajā 1939. gadā iebruka nacistiskā Vācija un Padomju Savienība. Vienlaikus viņš pauda, ka Polija esot izprovocējusi nacistiskās Vācijas iebrukumu, atsakoties Vācijai atdot daļu savas teritorijas.

Putins atkārtoja apgalvojumus, ko viņš izteica savā runā, paziņojot par iebrukumu: ka 2014. gada Ukrainas revolūcija esot bijusi Rietumu atbalstīts valsts apvērsums, ka Ukraina esot sākusi Donbasa karu, ka Ukrainas valdībai esot saites ar neonacistiem un ka NATO draudot Krievijai caur Ukrainu.

Putins Karlsonam arī apgalvoja, ka Krievija nedomājot uzbrukt Polijai vai Latvijai. Uz jautājumu par iespēju izvietot Krievijas karaspēku pie NATO dalībvalsts Putins atbildēja: "Tikai vienā gadījumā, ja Polija uzbrūk Krievijai. Kāpēc? Jo mums nav nekādas intereses uz Poliju, Latviju vai jebkur citur. Kāpēc mēs to darītu. mums vienkārši nav nekādas intereses."

Uz jautājumu, vai Krievija ir sasniegusi savus kara mērķus, Putins atbildēja: "Nē. Mēs vēl neesam sasnieguši savus mērķus, jo viens no tiem ir denacifikācija". Kad Karlsons jautāja, vai Putins būtu "apmierināts" ar Krievijas pašlaik iekaroto Ukrainas teritoriju, Putins "atteicās atbildēt" un atsaucās uz savu iepriekšējo atbildi. Putins sacīja, ka Ukrainai un tās sabiedrotajiem neizdosies sagādāt Krievijai "stratēģisku sakāvi". Viņš prognozēja, ka gadījumā, ja ASV pārtrauks piegādāt bruņojumu Ukrainai, karš "beigsies dažu nedēļu laikā". 2022. gada *[[Nord Stream]]* cauruļvada sabotāžā Putins vainoja ASV Centrālo izlūkošanas pārvaldi.

Intervijas beigās Karlsons jautāja, vai Putins kā labas gribas aktu būtu gatavs no apcietinājuma atbrīvot amerikāņu žurnālistu Evanu Gerškoviču, kurš Krievijā apsūdzēts spiegošanā. Putins ierosināja apmainīt Gerskoviču pret krievu "patriotu", kurš kādā Eiropas galvaspilsētā "likvidējis bandītu". Šķiet, ka tas apstiprināja, ka Krievija pieprasa ieslodzīto apmaiņu ar Vadimu Krasikovu, aizdomās turēto Krievijas izlūkdienesta aģentu, kurš 2019. gadā Berlīnē nogalināja čečenu separātistu Zelimhanu Hangošvili.

## Atsauces
Dienvidagusana

**Dienvidagusana** (, , ) ir viena no Filipīnu provincēm valsts dienviddaļā, Karagas reģionā. Administratīvi dalās 1 pilsētā, 13 municipalitātēs un sīkāk 314 barangajās. Provinces galvaspilsēta ir Prosperidada, bet lielākā apdzīvotā vieta — Bajugana. 

## Iedzīvotāji
Lielākā daļa provinces iedzīvotāju ir autohtonie manobo (245 992; 33,3 %), kā arī salā 20. gadsimtā ieceļojušie visaji (153 553; 20,8 %), sebuāņi (135 206; 18,3 %), ilongi (65 336; 8,9 %) un boholi (37 896; 5,1 %). Pēc konfesionālās piederības — pārsvarā katoļi (79 %).

## Ģeogrāfija
Province izvietojusies Mindanao salas austrumos, kur aizņem Agusanas upes ielejas vidusdaļu. Ziemeļos robežojas ar Ziemeļagusanas provinci un Butuanas neatkarīgo pilsētu, austrumos — ar Dienvidsurigao, dienvidos — ar Austrumdavao, Davao de Oro un Ziemeļdavao, bet rietumos — ar Bukidnonu un Austrummisamisu. Reljefā dominē Agusanas ielejas līdzenums, bet austrumos un rietumos — kalni. Augstākā virsotne ir Datumasujapa (1678 m vjl). Valda subtropu klimats.

## Vēsture
Līdz 20. gadsimta sākumam Agusanas ieleja atradās Misamisas un Surigao provinču sastāvā. 1907. gadā tika izveidota patstāvīga Agusanas province ar galvaspilsētu Butuanā. 1914. gadā no tās tika nodalīta Bukidnonas province, bet 1967. gadā Agusanas provinci sadalīja Ziemeļagusanas un Dienvidagusanas provincēs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Precējies ar mafiju

**"Precējies ar mafiju"** () ir 1988. gada ASV kriminālkomēdija, kuras režisors ir Džonatans Demijs. Filmā galvenās lomas atveido Mišela Feifere, Metjū Modains, Dīns Stokvels, Mersedesa Rūela un Aleks Boldvins.

Filma stāsta par Andželu de Marko (Feifere), gangstera atraitni, un Maiku Dauniju (Modains), FIB aģentu, kurš izmeklē de Marko saistību ar mafiju.

Filmas "Precējies ar mafiju" pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[Orion Pictures]]*. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un tika nominēta vairākām balvām. Feiferi nominēja Zelta globusa balvai kategorijā "Labākā aktrise mūziklā vai kinokomēdijā", bet Stokvelu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā".

## Atsauces

## Ārējās saites
Kas notiek krēslā (filma)

**"Kas notiek krēslā"** () ir 2014. gada Jaunzēlandes šausmu kinokomēdija, kuras režisori un scenārija autori ir Džeimens Klements un Taika Vaititi. Filma galvenās lomas atveido Džeimens Klements, Taika Vaititi, Džonatans Brū, Kori Gonsaless-Makūrs un Stjuarts Raterfords.

Filma, imitējot dokumentālā kino paņēmienus, stāsta par vampīru grupu, kas kopā dzīvo dzīvoklī Velingtonā.

Filmas "Kas notiek krēslā" pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un nopelnīja 7,3 miljonus ASV dolāru pie 1,6 miljonu dolāru budžeta.

2019. gadā ASV televīzijas kanālā *[[FX (televīzijas kanāls)|FX]]* pirmizrādi piedzīvoja uz filmu balstīts tāda paša nosaukuma seriāls.

## Atsauces

## Ārējās saites
Divas janvāra sejas

**"Divas janvāra sejas"** () ir 2014. gada ASV, Apvienotās Karalistes un Francijas trillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Huseins Amini. Filmā galvenās lomas atveido Vigo Mortensens, Kirstena Dansta un Oskars Aizeks. Filma balstīta uz Patrīcijas Haismita tāda paša nosaukuma 1964. gada romānu.

Filma stāsta par krāpnieku, viņa sievu un svešinieku, kuri kopā bēg no Atēnām, kad viens no viņiem nogalina privātdetektīvu.

Filmas "Divas janvāra sejas" pirmizrāde notika  Berlīnes Starptautiskajā kinofestivālā. Filmu izplatīja *[[StudioCanal]]* un *[[Magnolia Pictures]]*. Filma saņēma galvenokārt pozitīvas kritiķu atsauksmes un tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 79% vērtējums.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pathet Lao

thumb|Kustības karogs
***Pathet Lao*** (, — ‘Laosas valsts’) bija nosaukums sociālistiski noskaņotiem militāri-politiskajiem spēkiem Laosā no 20. gadsimta piecdesmitajiem līdz septiņdesmitajiem gadiem. *Pathet Lao* ideoloģiju stipri ietekmēja marksisms-ļeņinisms, līdzīgi kā pārējās komunistiskās kustības reģionā. Tā saņēma ievērojamu atbalstu no Padomju Savienības, kas sniedza gan militāro, gan ekonomisko palīdzību.

*Pathet Lao* izveidojās 1950. gados kā daļa no plašākas komunistiskās kustības Dienvidaustrumāzijā, iedvesmojoties no komunistu panākumiem Vjetnamā un Ķīnā. Kustība bija uzvarējusī puse Laosas pilsoņu karā (1960—1973), kas cīnījās pret Laosas Karalisti. 

Kustībā liela ietekme bija Ziemeļvjetnamai, no 1968. gada Ziemeļvjetnamas bruņotie spēki tieši vadīja *Pathet Lao* cīņu. 1973. gadā tika noslēgta Vjenčanas vienošanās, kas izbeidza pilsoņu karu. 1975. gadā *Pathet Lao* rīkotā apvērsumā monarhija tika likvidēta.

Vēlāk formāli tika dibināta Laosas Tautas revolucionārā partija, kas bija *Pathet Lao* politiskā spārna aizsākums.

## Ārējās saites
Vladimirs Antjufejevs

**Vladimirs Antjufejevs** (; dzimis 1951. gada 19. februārī), pazīstams arī ar segvārdiem **Vadims Ševcovs** (*Вадим Шевцов*) vai **Vladimirs Aleksandrovs** (*Владимир Александров*), ir padomju un krievu militārists, terorists un noziedznieks, kurš bija viens no Rīgas OMON uzbrukumu Barikāžu laikā organizētājiem. Kā "Vadims Ševcovs" viņš vēlāk no 1992. līdz 2012. gadam bija Krievijas kontrolētās Piedņestras MR Valsts drošības ministrijas vadītājs. Viņš ir Krievijas un Piedņestras MR pilsonis un kopš 1991. gada atradās Latvijas un Moldovas tiesībsargājošo iestāžu meklēšanā. Taču šobrīd Latvijas tiesībsargājošās iestādes viņu vairs nemeklē, jo iestājies noilgums noziedzīgā nodarījuma veidam, par kuru viņš tika apsūdzēts.

2014. gada jūlijā Antjufejevs kļuva par vienu no Krievijas kontrolētās "Doneckas Tautas Republikas" līderiem. Kopš 2014. gada Antjufejevs izsludināts Interpola meklēšanā par Ukrainas teritoriālās integritātes un valstiskās neatkarības graušanu. Atrodas ASV, Apvienotās Karalistes, Ukrainas un Eiropas Savienības sankciju sarakstos.

## Biogrāfija
Dzimis 1951. gada 19. februārī Novosibirskā. 1971.—1973. gadā dienējis obligātajā militārajā dienestā padomju armijā. 1974. gadā absolvējis PSRS Iekšlietu ministrijas Minskas speciālo milicijas skolu. No 1973. līdz 1991. gadam dienējis padomju milicijā. Bija milicijas Rīgas Kriminālizmeklēšanas pārvaldes priekšnieka vietnieks. 1990.—1991. gadā pildījis Rīgas OMON komandiera pienākumus. Viņa komandētais Rīgas OMON 1991. gadā Barikāžu un Augusta puča laikā pastrādāja nežēlīgus noziegumus un teroraktus Latvijā, kas bija vērsti pret Latvijas neatkarību.

1991. gada augustā pametis Latviju un devies uz Maskavu, pirms ticis arestēts par saviem noziegumiem. Krievijā Antjufejevam palīdzēja Viktors Alksnis, pēc kura ieteikuma viņš devās uz Tiraspoli, lai 1991. gada septembrī piedalītos Piedņestras Moldāvu Republikas separātistu kustībā. Pieņemot pseidonīmu "Vadims Ševcovs", Antjufejevs spēlēja galveno lomu Piedņestras MR valdības iekšlietu un drošības organizācijā, īpaši viņa vadītās Valsts drošības ministrijas, veidošanā. Ševcova īsto identitāti atklāja Aleksandrs Ļebeds 1997. gadā.

## Atsauces
Anna Gandlere

**Anna Gandlere** (; dzimusi ) ir austriešu biatloniste.

Viņas tēvs ir bijušais distanču slēpotājs,  sudraba medaļas ieguvējs 10 km distancē un 1999. gada pasaules čempions stafetē Markuss Gandlers.

## Karjera
Savās pirmajās starptautiskajās sacensībās A. Gandlere piedalījās 2017. gada Pasaules čempionātā jauniešiem, kur izcīnīja sudraba medaļu sprintā. Turpmākajos gados viņa startēja IBU kausā junioriem, kā arī dažādos Eiropas un pasaules čempionātos junioriem. 2019. gada Eiropas jaunatnes olimpiskajā festivālā izcīnīja bronzas medaļu sprintā. 2020. gadā Lencerheidē Pasaules čempionātā jauniešiem Gandlere izguva bronzu 10 km individuālajā distancē un zeltu iedzīšanā. 2020. gada februārī viņa debitēja IBU kausā pieaugušajiem un uzreiz ieņēma 25. sprintā un 18. vietu iedzīšanā. Neilgi pēc tam viņa izcīnīja zeltu individuālajā distancē Eiropas čempionātā junioriem, kas risinājās Hohfilcenē.

2021. gadā pirmo reizi piedalījās Eiropas čempionātā, kas notika Dušņikizdrojā. Tā paša gada Pasaules čempionātā junioriem Obertilliahā ieguva bronzu stafetes sacensībās. 2021.—2022. gada sezonā regulāri startēja IBU kausā. Pirmo pjedestālu IBU kausa sacensībās sasniedza  Nove Mesto, sprintā ieņemot otru vietu.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Hohfilcenē ar 51. vietu sprintā. Pēc divām dienām iedzīšanā viņa pacēlās uz 30. vietu un ieguva pirmos punktus Pasaules kausa ieskaitē. Austriete piedalījās arī nākamajā posmā Ansī, kur pēc 20. vietas sprintā pacēlās līdz 11. pozīcijai iedzīšanā un kvalificējās savam pirmajam masu startam, kurā ieguva 19. vietu. 2023. gadā Oberhofā pirmo reizi piedalījās Pasaules čempionātā. Labāko rezultātu individuāli sasniedza 15 km distancē (24. vieta), bet stafetē ieguva piekto vietu. Tomēr savus sezonas labākos rezultātus viņa sasniedza Pasaules kausa finālposmā Holmenkollenē, kur pēc 13. vietas sprintā kvalificējās savam otrajam masu startam un, neskatoties uz trim kļūdām šaušanā, sasniedza 7. vietu. Kopvērtējumā viņa sezonu noslēdza 32. vietā, bet U-25 ieskaitē ierindojās ceturtajā vietā. 2024. gada Pasaules čempionātā Nove Mesto ieņēma 11. vietu sprintā, kas ir viņas labākā individuālā vieta šāda līmeņa sacensībās.

## Karjeras rezultāti

### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Prosperidada

**Prosperidada** (, , ) ir municipalitāte Filipīnās, Karagas reģionā, Dienvidagusanas provinces galvaspilsēta. Atrodas provinces ziemeļaustrumos, municipalitātes urbānais centrs (Bahbahas barangaja; 12 731 iedzīvotājs) atrodas Agusanas pietekas Gibongas krastā, bet provinces kapitolijs un administratīvās iestādes atrodas Patinajas barangajā ( iedzīvotāji)  uz dienvidiem no Bahbahas.

## Vēsture
Prosperidada (no  — ‘Labklājība’) kā patstāvīga municipalitāte izveidota 1960. gadā. 1967. gadā, izveidojot patstāvīgu Dienvidagusanas provinci, Prosperidadu nozīmēja par tās galvaspilsētu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Anīkšču pareizticīgo baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q9187499"
}

**Anīkšču Sv. Ņevas Aleksandra baznīca** (, ) ir 1872. gadā uzcelts Lietuvas Pareizticīgās baznīcas dievnams, kas atrodas Lietuvas ziemeļaustrumos, Anīkšču rajona pašvaldības Anīkščos, bijušās Anīkšču muižas teritorijā.

Pirmā pareizticīgo baznīca Anīkščos tika uzcelta 16. gadsimtā saistībā ar Lietuvas dižkunigaiša Aleksandra precībām ar Maskavijas valdnieka Ivana III meitu Jeļenu. Šī baznīca tika nojaukta 1526. vai 1529. gadā. Pēc tam koka baznīcu uzcēla 1867. gadā, bet 1872. gadā tai blakus — pašreizējo mūra baznīcu.

## Ārējās saites
Baznīcas kalns (Kazdangas pagasts)

**Baznīcas kalns** (arī Kazdangas Roņu Baznīcas kalns) ir pilskalns, kas atrodas Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Kazdangas pagastā uz ziemeļrietumiem no Vecpils, Alokstes labajā krastā. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.

Pilskalns atrodas starp divām dziļām gravām. Tā augstums ir 25 metri, bet garums 50—60 metri. Dienvidaustrumu pusē tas nocietināts ar valni un grāvi. Datējums — vēlais dzelzs laikmets. 1923. gadā to pieminējis Ernests Brastiņš, bet sīkāk 1941. gadā aprakstījis Kārlis Rozītis.

## Ārējās saites

* Baznīcas kalns portālā https://www.latvijas-pilskalni.lv/
* Latvijas senvietas
Hoenzalcburgas pils

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q679292"
}

**Hoenzalcburgas pils** () ir viduslaiku pils, kas paceļas 542 metrus augstajā Festungbergas pakalnā pār Zalcburgas vecpilsētu Austrijā. 250 metrus garā un 150 metrus platā pils ir viena no lielākajām viduslaiku pilīm Eiropā. 1996. gadā pils kopā ar Zalcburgas vecpilsētu tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Pils celtniecība tika uzsākta 1077. gadā un gadsimtiem tā bija Zalcburgas arhibīskapijas bīskapu rezidence. Gadsimtu gaitā tā vairākkārt paplašināta. Vienīgā reize, kad pils piedzīvoja "īstu" aplenkumu, bija Vācijas zemnieku kara laikā 1525. gadā, kad to aplenca nemiernieki. 1800. gadā pili bez kaujas ieņēma Napoleona karaspēks un 1803. gadā arhibīskapija kā valsts tika likvidēta. 19. gadsimtā beigās pils tika atjaunota un kļuva par tūrisma objektu, sevišķi pēc tam, kad 1892. gadā uz to tika izbūvēts funikulers.

## Galerija

Festungsberg_Salzburg,_Sommer_2008.jpg
Hohensalzburg_Castle_43.jpg
Hohensalzburg_Castle_39.jpg
Hohensalzburg_Castle_42.jpg


## Ārējās saites

*
Mets Rīvss

**Mets Rīvss** (; dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists un producents.

Kļuvis pazīstams, kad kopā ar Dž. Dž. Eibramsu izveidojuši televīzijas seriālu *[[Felicity]]* (1988—2002). Lielus finansiālus panākumus guva Rīvsa režisētā monstru filma "Nezvērs" (*Cloverfield*, 2008). Bijis režisors arī vampīru drāmai "Ielaid mani" (2010) un zinātniskās fantastikas filmām "Pērtiķu planētas atmoda" (2014) un "Karš par Pērtiķu planētu" (2017). 2022. gadā izdota Rīvsa režisētā filma "Betmens" (2022) ar Robertu Patinsonu galvenajā lomā.

## Filmogrāfija

## Ārējās saites
Padomju armija

**Padomju armija** () bija PSRS Bruņoto spēku sauszemes spēku atzars. Līdz 1946. gada 25. februārim tā bija pazīstama kā Sarkanā armija.

Pēc tam, kad Padomju Savienība 1991. gada decembrī beidza pastāvēt, Padomju armija palika Neatkarīgo Valstu Sadraudzības (NVS) pakļautībā, līdz tā tika formāli likvidēta 1992. gada 14. februārī. Padomju armijas pēctecis ir Krievijas Federācijas Sauszemes spēki.

## Skatīt arī
* Sarkanā armija

## Ārējās saites
Aktīvisms

[thumb|''[Greenpeace* demonstrē kravas automašīnu ar govju mēsliem, protestējot pret izsoli, kurā tiks noteikts uzvarējušais konsorcijs [[Hidroelektrostacija|hidroelektrostacijas]] būvniecībai]]
*'Aktīvisms''' ir filozofisks, politoloģisks, ekonomisks, sociāls termins, kas dažādos kontekstos var attiekties uz dažādiem cilvēku darbības veidiem.

Mūsdienu pasaulē ir sastopami šādi aktīvisma veidi un izpausmes:

* Pilsoniskais aktīvisms — pilsoņu rīcība, kas vērsta uz vienādām vai citādām pārmaiņām savā valstī, ko viņi veic pēc savas iniciatīvas, neatkarīgi no valsts varas
* Politiskais aktīvisms — darbība, kuras mērķis ir panākt izmaiņas politiskajā sistēmā, sabiedrībā vai likumdošanā, mobilizējot sabiedrisko domu, organizējot masu akcijas, piedaloties politiskajās kustībās vai partijās un citos pilsoniskās līdzdalības veidos. Politiskais aktīvisms var izpausties dažādos veidos, tostarp mītiņos, lūgumrakstos, streikos, kampaņās sociālajos plašsaziņas līdzekļos, likumdošanas lobēšanā un citos. Tam ir svarīga loma demokrātiskās sabiedrībās, ļaujot pilsoņiem paust savu viedokli, aizstāvēt savas intereses un ietekmēt politisko lēmumu pieņemšanu
* Vides aktīvisms — sabiedriskā vides kustība, kuras mērķis ir stiprināt pasākumus, lai aizsargātu vidi no cilvēka darbības negatīvās ietekmes, novērstu biotopu iznīcināšanu
* Interneta aktīvisms —  aktīvisms internetā, elektronisko saziņas tehnoloģiju, piemēram, e-pasta, globālā tīmekļa un podkāstu, izmantošana dažādiem aktīvisma veidiem, lai nodrošinātu agrīnu informēšanu par pilsoņu aktivitāti un izvēlētās informācijas sniegšanu plašai auditorijai visā pasaulē
* Haktīvisms — politiskā aktīvisma veids, kas izmanto tehniskos līdzekļus un prasmes, lai sasniegtu politiskos mērķus vai paustu politisko pārliecību. Haktīvisms bieži tiek saistīts ar kiberaktīvismu un var ietvert dažādas darbības, piemēram, uzlaušanu tīmekļa vietnēm, informācijas izplatīšanu organizācijām vai valsts iestādēm, kuras haktivisti uzskata par netaisnīgām vai atbalsta nevēlamas politiskās nostājas, un programmatūras vai rīku radīšanu, lai apietu cenzūru vai aizsargātu privātumu.

## Ārējās saites