open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Analogais filtrs

**Analogais filtrs** ir signālu apstrādes pamatelements, ko plaši izmanto elektronikā. Starp vairākiem tā pielietojumiem ir audio signāla sadalīšana joslās pirms tas nonāk zemo, vidējo un augsto frekvenču skaļruņos; vairāku telefona sarunu apvienošana vienā kanālā un vēlāk sadalīšana vairākos; konkrētas radiostacijas izvēle radio uztvērējā un citu staciju signālu noraidīšana.

Pasīvi lineārie elektroniski analogie filtri ir tādi filtri, kurus var aprakstīt ar lineāriem diferenciālvienādojumiem (lineārie); tie sastāv no kondensatoriem, induktoriem un dažreiz arī rezistoriem (pasīviem), un ir paredzēti darbam ar nepārtraukti mainīgiem analogiem signāliem . Ir daudz lineāru filtru, kas nav analogi (digitālie filtri), un ir daudz elektronisko filtru, kuriem var nebūt pasīvas topoloģijas – abiem var būt tāda pati pārvades funkcija kā šajā rakstā aprakstītajiem filtriem. Analogie filtri visbiežāk tiek izmantoti viļņu filtrēšanas lietojumos, tas ir, ja ir nepieciešams izlaist noteiktas frekvences komponentes un noraidīt citas no analogajiem (nepārtraukta laika) signāliem.

Analogajiem filtriem ir bijusi nozīmīga loma elektronikas attīstībā. Īpaši telekomunikāciju jomā filtriem ir bijusi izšķiroša nozīme vairākos tehnoloģiskos sasniegumos, un tie ir bijuši milzīgas peļņas avots telekomunikāciju uzņēmumiem. Tāpēc nevajadzētu būt pārsteigtiem, ka filtru agrīnā izstrāde bija cieši saistīta ar pārraides līnijām . Pārraides līniju teorija radīja filtru teoriju, kas sākotnēji ieguva ļoti līdzīgu formu, un filtru galvenais pielietojums bija izmantošana telekomunikāciju pārraides līnijās.

Mūsdienās bieži vien priekšroka tiek dota filtrēšanai digitālā veidā, kur sarežģītus algoritmus ir daudz vieglāk ieviest, taču analogie filtri joprojām atrod pielietojumu, īpaši vienkāršiem zemas kārtas filtrēšanas uzdevumiem, un tie bieži vien joprojām ir norma augstākās frekvencēs, kur digitālā tehnoloģija joprojām ir nepraktiska vai vismaz mazāk izdevīga. Tur, kur iespējams, jo īpaši zemās frekvencēs, analogie filtri tagad tiek ieviesti aktīvā filtra topoloģijā, lai izvairītos no tinumu komponentiem (t. i., induktoriem, transformatoriem utt.), kas nepieciešami pasīvajai topoloģijai.

Ir iespējams konstruēt lineārus analogus mehāniskos filtrus, izmantojot mehāniskas sastāvdaļas, kas filtrē mehāniskās vibrācijas vai akustiskos viļņus. Lai gan šādām ierīcēm ir maz pielietojumu mehānikā, tās var izmantot elektronikā, pievienojot pārveidotājus, lai pārveidotu uz elektrisko sfēru un no tās. Dažas no agrākajām filtru idejām bija akustiskie rezonatori, jo elektronikas tehnoloģija tolaik bija vāji izprasta. Principā šādu filtru konstrukciju var panākt pilnībā, izmantojot mehānisko lielumu elektroniskos ekvivalentus, kur kinētiskā enerģija, potenciālā enerģija un siltumenerģija atbilst enerģijai attiecīgi induktoros, kondensatoros un rezistoros.
Tautas skaitīšana Palestīnā (1922)

**Tautas skaitīšana [[Lielbritānijas mandātteritorija Palestīnā|Britu Palestīnas mandātteritorijā]]** notika 1922. gada 23. oktobrī. Tā bija pirmā britu īstenotā Palestīnas iedzīvotāju skaitīšana bijušajā Osmaņu impērijas teritorijā kopš Tautu Savienības mandāta izveidošanas. 

Iedzīvotāju mājsaimniecības tika apsekotas, savācot datus par iedzīvotāju skaitu, reliģisko piederību, vecumu un dzimumu. Problēmas radīja Negeva beduīnu ciltis, kas nevēlējās tik uzskaitītas, baidoties no jaunu nodokļu uzlikšanas. Beduīnu skaitu noteica aptuveni, balstoties uz pieejamo informāciju. Transjordānas emirātā tautas skaitīšana nenotika vispār. Vairāki ziemeļu ciemati netika iekļauti tautas skaitīšanā, jo tos joprojām kontrolēja franču administrācija. 

## Rezultāti
Saskaņā ar tautas skaitīšanas rezultātiem, Palestīnā dzīvoja 757,182 cilvēki. Reliģiski etniskais sadalījums bija sekojošs:
*Musulmaņi: 590,890
*Ebreji: 83,794
*Kristieši: 73,024
*Druzi: 7028
*Samarieši: 163
*Bahāisti: 265
*Libānas šiīti: 156
*Citi: 408.

Jeruzalemes iedzīvotāju skaits bija 62,587 cilvēki, no kuriem 33,971 bija ebreji, 14,699 kristieši, 13,413 musulmaņi un 495 citi.

## Atsauces
Kvantu sapinums

**Kvantu sapinums**, arī **kvantu sasaikne**, ir parādība kvantu mehānikā, kurā divas vai vairākas daļiņas kļūst savstarpēji cieši saistītas tā, ka tās vairs nevar pilnībā aprakstīt atsevišķi. Šādā gadījumā visa sistēma jāuzskata par vienotu veselumu, tas ir, vienas daļiņas stāvoklis ir saistīts ar otras daļiņas stāvokli, pat ja tās atrodas ļoti tālu viena no otras. Kvantu sapinums izpaužas kā īpašas korelācijas starp mērījumu rezultātiem. Ja tiek izmērīts kāds fizikāls lielums vienai sapītai daļiņai, tas ietekmē iespējamos mērījuma rezultātus otrai daļiņai. Šīs sakarības nav izskaidrojamas ar klasiskās fizikas likumiem un nenozīmē informācijas pārsūtīšanu ar ātrumu, kas pārsniedz gaismas ātrumu. To neklasisko raksturu pārbauda ar tā sauktajām Bella nevienādībām — ja eksperimentos tās tiek pārkāptas, tas apliecina kvantu sapinuma esamību.

Kvantu sapinums ir svarīgs gan teorētiski, gan praktiski. Tas palīdz izprast kvantu pasaules pamatlikumus, piemēram, jautājumus par lokalitāti un mērījumu nozīmi kvantu mehānikā. Vienlaikus tas ir pamats mūsdienu kvantu tehnoloģijām, piemēram, kvantu kriptogrāfijai, kvantu skaitļošanai un kvantu teleportācijai. Daudzu gadu eksperimenti ar fotoniem un citām kvantu sistēmām ir apstiprinājuši šīs parādības realitāti, un par izšķirošiem pētījumiem kvantu sapinuma jomā 2022. gadā Nobela prēmija fizikā tika piešķirta Alēnam Aspē, Džonam Klauzeram un Antonam Zeilingeram.

## Atsauces

## Ārējās saites
Zviedru iela

**Zviedru iela** var būt:

* Zviedru iela — iela Liepājā
* Zviedru iela — iela Grobiņā
* Zviedru iela — iela Salaspilī
* Zviedru iela — iela Garkalnes pagasta Berģos

## Skatīt arī
* Mazā Zviedru iela
* Zviedru vārtu iela
Mitumbas kalni

**Mitumbas kalni** () ir kalnu grēda Kongo Demokrātiskās Republikas austrumos un Burundijā, uz rietumiem no Tangaņikas ezera un Kivu ezera. Kalni stiepjas apmēram 400 kilometrus ziemeļu dienvidu virzienā. Augstākā virsotne ir 3308 metrus augstais Kanuzi, kas tāpat kā Bjegas kalns ir apdzisuši vulkāni. Mitumbas kalnu ziemeļdaļu sauc arī par Itombves kalniem. Kalnos ierīkots Kahuzi-Bjegas nacionālais parks.

## Ārējās saites
Monalisīdiji

**Monalisīdiji** (*Monalysidium*) ir foraminīferu ģints miliolīdu kārtā. Ģinti  1927. gadā izveidoja amerikāņu mikropaleontologs Džozefs Kušmens, piedēvējot to angļu izcelsmes Austrālijas paleontologam Frederikam Čepmenam, kurš 1900. gadā izveidoja *Peneroplis (Monalysidium)* apakšģinti. Ģints tipiskā suga ir *[[Monalysidium sollasi]]*. Monalisīdiji ir recenta ģints, kas fosilā veidā nav zināma.

## Apraksts
Čaula ir neliela ar salīdzinoši lielu plakanspirālisku spirālisko daļu, kuru veido apmēram deviņas ovālas kameras. Vēlāk čaula attinas un iztaisnojas un to veido uzpūstas kameras. Šuves ir labi saskatāmas un tās var būt sašaurinātas un radiālas satītā stāvoklī vai arī vēlāk horizontālas iztaisnotā stāvoklī. Čaulas sieniņas ir no kalcīta, porcelānveidīgas un plānas. To virsma ir gluda un skaidri punktēta. Atvere ir termināla, vienkārša, apaļa, apskauta ar atliektu lūpu un ar bārkstainu vai zobotu malu.

## Sistemātika
Monalisīdiju ģints sugas:
* *[[Monalysidium aciculare]]* (Batsch, 1791)
* *[[Monalysidium confusum]]* (McCulloch, 1977)
* *[[Monalysidium dissimil]]* (McCulloch, 1977)
* *[[Monalysidium limatulum]]* (McCulloch, 1977)
* *[[Monalysidium lituus]]* (Gmelin, 1791)
* *[[Monalysidium okinawaense]]* (Ujiié & Hatta, 1994)
* *[[Monalysidium sollasi]]* (Chapman, 1900)

## Atsauces
Bonusukarte

**SIA "bonusukarte.lv"** ir Latvijā dibināts finanšu tehnoloģiju uzņēmums, kas nodrošina darbinieku labumu administrēšanas pakalpojumus, izmantojot tehniski filtrētas maksājumu kartes.

Uzņēmums piedāvā pakalpojumus darba devējiem darbinieku labumu piešķiršanai un uzskaitei, tostarp izdevumiem, kuriem normatīvajos aktos paredzēti nodokļu atvieglojumi.

## Vēsture
Uzņēmums juridiski dibināts 2020. gada 28. aprīlī ar nosaukumu *HR Optimum Solutions*. 2021. gada 26. maijā uzņēmuma nosaukums tika mainīts uz *Bonusukarte.lv*.

Faktiskā komercdarbība ar zīmolu Bonusukarte tika uzsākta 2022. gada maijā, kad uzņēmums sāka piedāvāt darbinieku labumu administrēšanas pakalpojumus Latvijas tirgū.

Uzņēmuma attīstības gaitā Bonusukarte piesaistīja 500 000 eiro investīcijas un stratēģisko partneri turpmākai izaugsmei un pakalpojumu attīstībai.

Maksājumu karšu infrastruktūra tiek nodrošināta sadarbībā ar elektroniskās naudas iestādēm *Walletto* un *Transact Pro*, kurās tiek glabāti arī klientu līdzekļi.

## Vadība
Uzņēmuma dibinātājs un izpilddirektors (CEO) ir Artūrs Piliksers, kurš ir arī Bonusukartes idejas autors.

## Darbība
Bonusukarte nodrošina tehniski filtrētu maksājumu karšu izsniegšanu un administrēšanu uzņēmumu darbiniekiem. Darba devēji nosaka karšu izmantošanas nosacījumus, tostarp atļautās izdevumu kategorijas, piešķirto budžetu un izmantošanas periodu.

Darījumu dati tiek apkopoti elektroniskos konta izrakstos, kas tiek izmantoti grāmatvedības uzskaitei un nodokļu atskaišu sagatavošanai.

## Produkti
Bonusukarte piedāvā vairākus maksājumu karšu produktus, kas paredzēti dažādu darbinieku labumu veidu administrēšanai.

* E.A.T. karte ir paredzēta darbinieku ēdināšanas, ārstniecības un transporta izdevumu apmaksai saskaņā ar likuma *Par iedzīvotāju ienākuma nodokli* 8. panta 15. daļu.
* PIP karte ir paredzēta personāla ilgtspējas un kolektīva saliedēšanas pasākumu izdevumu apmaksai saskaņā ar *Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma* 8. panta 2. daļas 7. punktu.
* Flex karte ir paredzēta darbinieku motivācijas izdevumu nodrošināšanai bez nodokļu atvieglojumu piemērošanas.

## Normatīvais regulējums
Atbilstoši Latvijas normatīvajam regulējumam uz Bonusukartes pakalpojumiem attiecas atšķirīgi nodokļu piemērošanas nosacījumi atkarībā no konkrētā darbinieku labumu veida.

## Dalība organizācijās
Uzņēmums ir biedrs vairākās nozares organizācijās, tostarp Latvijas Personāla vadītāju asociācijā, FinTech Latvia un Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kamerā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Tautas skaitīšana Palestīnā (1931)

**Tautas skaitīšana [[Lielbritānijas mandātteritorija Palestīnā|Britu Palestīnas mandātteritorijā]]** notika 1931. gada 18. novembrī. Tā bija jau otrā tautas skaitīšana britu mandātteritorijā, pēc 1922. gada tautas skaitīšanas. Pēc skaitīšanas datiem Palestīnā dzīvoja 1 035 821 iedzīvotājs, no kuriem 759 712 (73%) bija musulmaņi, 174 610 (17%) ebreji, 91 398 (9%) kristieši un 10 101 piederēja citām grupām. Jeruzalemes iedzīvotāju skaits tika norādīts kā 90 503, no kuriem 19 294 bija musulmaņi, 51 222 ebreji, 19 335 kristieši un 52 citi.

## Rezultāti
759 712 musulmaņi veidoja 73% no kopējā saskaitītā iedzīvotāju skaita, savukārt 174 610 ebreji pārstāvēja 16,9% iedzīvotāju, bet 91 398 kristieši veidoja 8,6% no iedzīvotāju kopskaita. Salīdzinot ar 1922. gada tautas skaitīšanu bija pieaudzis musulmaņu skaits pilsētu iedzīvotāju vidū, lai gan kopumā viņi joprojām pārsvarā dzīvoja laukos. Arī kristieši ievērojamā skaitā pārcēlās uz pilsētu centriem – īpaši Jafu un Haifu, tomēr kristiešu kopiena jau tradicionāli bija urbanizētāka nekā musulmaņi. Cionistiskās imigrācijas rezultātā bija dubultojies ebreju iedzīvotāju skaits. Pieauga ebreju lauksaimnieku kopskaits, tomēr ebreju kopiena kopumā joprojām saglabājās izteikti pilsētnieciska.

Lauksaimniecības dati uzrādīja, ka 63% musulmaņu bija nodarbināti lauksaimniecības sektorā, saražojot 86% līdz 97% visu lauksaimniecības produktu ražas. Kamēr musulmaņi dominēja lauksaimniecībā, kristiešu kopiena uzrādīja pretēju tendenci – vairāk nekā 60% kristiešu bija nodarbināti rūpniecībā, tirdzniecībā, brīvajās profesijās vai valsts dienestā.

Ebreju iedzīvotāju skaits kopš 1922. gada bija vairāk nekā divkāršojies. Kopumā 58% no 1931. gadā saskaitītajiem ebrejiem bija dzimuši ārpus Palestīnas, no kuriem lielākā daļa – 80 347 cilvēki – bija dzimuši Eiropā un bijušajā Krievijas Impērijā. Vairāk nekā 74 000 ebreju nebija ieguvuši Palestīnas pilsonību un palika ārvalstu pavalstnieki. Eiropas izglītības ietekme atspoguļojās 72% ebreju lasītprasmes līmenī, kas bija ievērojami augstāks nekā 48% kristiešu un 10% musulmaņu vidū.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Census of Palestine, 1931: An Invaluable Glimpse at Gaping Socio-Economic Distances and Differences Among Muslims, Christians and Jews
Fabiāns fon Tīzenhauzens

**Fabiāns fon Tīzenhauzens vecākais** (; miris ) bija Livonijas muižnieks, politiķis un Rīgas arhibīskapa vasalis no Kavildas pils.

Fabiāna fon Tīzenhauzena vecāki bija Kavildas pils īpašnieks Fromholds fon Tīzenahauzens (miris 1522) un Ģertrūde fon Rozena no Straupes. Jaunākā māsa bija precējusies ar Livonijas ordeņa padomnieku Valteru fon Pletenbergu, bet brālis Reinholds fon Tīzenhauzens (miris 1541. gadā) kļuva par Bērzaunes—Vējavas—Elejas (*Bersohn-Fehgen-Elley*) dzimtas atzara ciltstēvu. Bija precējies ar Magdalēnu Krūzi no Vēnes muižas. Ģimenē piedzima vismaz 7 bērni. Miris Tallinā Livonijas kara laikā, apglabāts Jervakandi muižā.

1517. gadā ieguva īpašumā Kīu muižu, 1522. gadā Fabiāns fon Tīzenhauzens ieguva Vābinas muižu (muižas vārds ir pārveidots Fabiāns), savukārt Jaspers Linde piešķīra Tirzas muižu. 1530. gadā mestrs Valters fon Pletenbergs piešķīra Fabiānam fon Tīzenhauzenam Jervakandi un Lagesi muižas.

## Ārējās saites
Datorinženierija

**Datorinženierija**, arī **datortehnika** vai **skaitļošanas tehnika**, ir inženierzinātņu nozare, kas nodarbojas ar datoru un ar tiem saistītu sistēmu projektēšanu, izstrādi, realizāciju, integrāciju un optimizāciju, apvienojot elektroniskās aparatūras un programmatūras principus vienotā inženiertehniskā pieejā. Tā balstās uz elektrotehnikas, elektronikas, informātikas un datorzinātņu teorētiskajiem pamatiem, lai radītu efektīvas, uzticamas un funkcionālas skaitļošanas sistēmas dažādām pielietojuma jomām. Inženierzinātņu un informācijas tehnoloģiju sistēmā datorinženierija ieņem starpdisciplināru pozīciju starp elektrotehniku un datorzinātnēm. Atšķirībā no klasiskās informātikas, kas galvenokārt koncentrējas uz algoritmiem, datu struktūrām un programmatūras teoriju, datorinženierija būtisku uzmanību pievērš fiziskajai aparatūrai, tās arhitektūrai un darbības ierobežojumiem. Vienlaikus, atšķirībā no tradicionālās elektronikas, šī nozare cieši sasaista aparatūras risinājumus ar programmatūras vadību, sistēmu līmeņa projektēšanu un optimizāciju. Šī starpposma loma atspoguļojas arī akadēmiskajā vidē, kur datorinženieriju daudzās augstskolās institucionalizē apvienotos virzienos.

Datorinženierijas centrālais uzsvars ir aparatūras un programmatūras mijiedarbība — robežzona, kurā tiek pieņemti būtiski inženiertehniski kompromisi starp veiktspēju, energoefektivitāti, izmaksām, drošību un uzticamību. Nozares ietvaros tiek pētīta un attīstīta datoru arhitektūra, mikroprocesori, digitālās shēmas, iegultās sistēmas, sakaru un tīklu komponentes, operētājsistēmu zema līmeņa mehānismi, kā arī programmatūra, kas tieši sadarbojas ar aparatūru. Šī aparatūras un programmatūras līdzprojektēšana ir izšķiroša mūsdienu skaitļošanas platformu darbībai, padarot datorinženieriju par vienu no pamata disciplīnām digitālās infrastruktūras, automatizācijas, sakaru sistēmu un informācijas tehnoloģiju attīstībā.

## Ārējās saites
Jānis Lūkins

**Jānis Lūkins** (dzimis  Limbažos, miris  Stokholmā) bija nacionālās pretošanās kustības dalībnieks. Laikā pēc Otrā pasaules kara viņš, dzīvojot Zviedrijā, organizēja palīdzību nacionālās pretošanās kustībai Latvijā.

## Dzīvesgājums
Drīz pēc sekmīgas nokļūšanas no okupētās Latvijas uz Zviedriju, kas notika 1944. gadā, J. Lūkins sāka meklēt iespējas, kā atbalstīt nacionālās pretošanās kustību Latvijā.

J. Lūkins organizēja braucienu, kura rezultātā 1946. gada 6. augustā Rihards Zande un Ēriks Tomsons zvejnieku motorlaivā izsēdās krastā Zvejniekciemā. J. Lūkins veica līdzekļu vākšanu un laivas un raidītāja iegādi. Pārcelšanās bija sekmīga, lai gan pēc dažiem mēnešiem Riharda Zandes darbību čeka atklāja.

J. Lūkins bija organizētājs citam laivas braucienam uz Latviju 1946. gada decembrī, kas nebija sekmīgs. Brauciena mērķis bija uzlabot radio sakarus un uzņemt sakarus ar nacionālo pagrīdi. Brauciens cieta neveiksmi, jo laiva satika zviedru apsardzes laivu jūrā pie Gotlandes, tādēļ nevarēja uzņemt papildus benzīnu. Ekipāžai bija grūtības orientēties jūrā un vētra jūrā mainīja laivas kursu.

2017. gadā atslepenotie ASV Centrālās izlūkošanas pārvaldes dokumenti liecina par vairākiem citiem J. Lūkina mēģinājumiem 1947. un 1948. gadā organizēt laivas braucienu, lai nelegāli no Zviedrijas uz Latviju pārvestu radio operatoru.

J. Lūkina darbība, palīdzot nacionālajiem partizāniem, ir bijusi par pamatu vienam no tēliem Arvīda Griguļa grāmatā “Kad lietus un vēji sitas logā” un pēc grāmatas motīviem izveidotajā tāda pat nosaukuma filmā (1967). Patiesos faktus par palīdzību, laivām šķērsojot Baltijas jūru, A. Grigulis kā padomju varai lojāls rakstnieks grāmatā attēlojis tendenciozi.

J. Lūkins Zviedrijā strādāja uzņēmumā “PanAmerican Airways”, savu darba karjeru noslēdzot "PanAmerican" sabiedrības Zviedrijas direktora amatā. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas J. Lūkins bija lidsabiedrības "Air Baltic" Stokholma—Rīga līnijas padomdevējs.

J. Lūkins no 1987. gada bija latviešu literārā žurnāla "Jaunā Gaita" pārstāvis Zviedrijā, sekmējot žurnāla lasītāju un abonentu skaita pieaugumu.

## Atsauces
Krikštēnu katoļu baznīca

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q16457000"
}

**Krikštēnu Krustā Sistā Jēzus baznīca** () ir tautas klasicisma stilā uzcelts Romas katoļu dievnams, kas atrodas Lietuvas austrumos, Ukmerģes rajona pašvaldības Krikštēnu ciemā. 

Koka baznīca uzcelta no 1787. līdz 1790. gadam kā Pabaiskas baznīcas filiālbaznīca. Dievkalpojumi šeit notika laiku pa laikam. No 1888. līdz 1932. gadam šeit nebija pastāvīga mācītāja. 1939. gadā Kriskštēnos nodibināta neatkarīga draudze.

## Ārējās saites
Krievijas—Norvēģijas robeža

thumb|Krievijas–Norvēģijas robeža
**Krievijas—Norvēģijas robeža** ir aptuveni 195,7 km gara starptautiska robeža, kas atdala Krievijas Federācijas un Norvēģijas teritorijas. Tā ir viena no īsākajām Krievijas sauszemes robežām ar NATO dalībvalsti un atrodas Eiropas ziemeļos, Lapzemes reģionā.

## Vēsture
Krievijas—Norvēģijas robežas izcelsme meklējama viduslaikos, kad Norvēģijas un Novgorodas valdnieki noteica ietekmes sfēras Ziemeļeiropā. Ilgu laiku robeža nebija precīzi noteikta un pastāvēja kopīgas nodokļu iekasēšanas teritorijas.

Mūsdienu sauszemes robeža lielā mērā balstās uz 1826. gada līgumu starp Krievijas Impēriju un Zviedrijas–Norvēģijas ūniju, ar kuru tika noteikta pastāvīga robežlīnija. Pēc Padomju Savienības izveidošanas robeža saglabājās nemainīga, un Krievija pēc PSRS sabrukuma kļuva par tās tiesību un pienākumu pārņēmēju.

2010. gadā Krievija un Norvēģija parakstīja līgumu par robežas noteikšanu Barenca jūrā un Ziemeļu Ledus okeānā, izbeidzot ilgstošu teritoriālu strīdu par jūras akvatoriju.

## Ārējās saites
Ķīnas—Ziemeļkorejas robeža

thumb|Uzraksts uz akmens, kas apzīmē robežu starp Ķīnas Tautas Republiku un Ziemeļkoreju
**Ķīnas—Ziemeļkorejas robeža** ir aptuveni 1352 km gara starptautiska robeža, kas atdala Ķīnas Tautas Republikas un Korejas Tautas Demokrātiskā Republikas teritorijas. Lielākā daļa robežas iet pa dabiskām ūdenstilpēm — Jaludzjanas un Tumanganas upēm.

## Vēsture
Mūsdienu robeža galvenokārt balstās uz 1962. gadā noslēgto Ķīnas Tautas Republikas un Korejas Tautas Demokrātiskās Republikas līgumu par valsts robežu. Vēsturiski robežas līnija veidojusies, balstoties uz Cjinu dinastijas un Korejas valstu vienošanām, kā arī Japānas koloniālā perioda laikā noteiktajām administratīvajām robežām.

Robeža ilgstoši bijusi stratēģiski un politiski nozīmīga, īpaši Korejas kara laikā un pēc tā. Mūsdienās tā ir viena no visstingrāk kontrolētajām robežām Austrumāzijā, tomēr atsevišķās vietās pastāv likumīgi robežšķērsošanas punkti tirdzniecībai un satiksmei.

## Ārējās saites
Orenburgas guberņa

thumb|Guberņa kartē
**Orenburgas guberņa** (krievu: *Оренбургская губерния*) bija Krievijas Impērijas, Krievijas SFPR un PSRS administratīvi teritoriāla vienība, kas pastāvēja 1744.—1928. gadā. Guberņas centrs bija Orenburgas pilsēta. Iedzīvotāju skaits 1897. gada tautas skaitīšanas laikā — ap 1,6 miljoniem cilvēku.

1920. gadā guberņas teritorijā tika izveidota Kirgīzu APSR (vēlāk Kazahstānas APSR), kuras galvaspilsēta līdz 1925. gadam bija Orenburga. 1928. gadā guberņa tika likvidēta administratīvi teritoriālās reformas rezultātā.

## Ārējās saites
Permas guberņa

thumb|Permas guberņas karte, 1913. gads
**Permas guberņa** (krievu: *Пермская губерния*) bija Krievijas Impērijas, Krievijas SFPR un PSRS administratīvi teritoriāla vienība, kas pastāvēja 1781—1923. gadā. Guberņas centrs bija Permas pilsēta. Iedzīvotāju skaits 1897. gada tautas skaitīšanas laikā — aptuveni 2,9 miljoni cilvēku.

Permas guberņa tika izveidota Katrīnas II administratīvo reformu gaitā un aptvēra plašas teritorijas Urālu reģionā, abpus Urālu kalniem. Tā bija bagāta ar derīgajiem izrakteņiem, īpaši dzelzsrūdu, varu un sāli, un tai bija nozīmīga loma Krievijas rūpnieciskajā attīstībā.

1923. gadā guberņa tika likvidēta. Vēlāk no bijušās Permas guberņas zemēm tika izveidots Permas novads un citi administratīvie veidojumi.

## Ārējās saites
Penzas guberņa

thumb|Penzas guberņas karte, 1913. gads
**Penzas guberņa** (krievu: *Пензенская губерния*) bija Krievijas Impērijas, Krievijas SFPR un PSRS administratīvi teritoriāla vienība, kas pastāvēja 1780—1928. gadā. Guberņas centrs bija Penzas pilsēta. Iedzīvotāju skaits 1897. gada tautas skaitīšanas laikā — aptuveni 1,47 miljoni cilvēku.

Penzas guberņa tika izveidota Krievijas administratīvo reformu laikā Katrīnas II valdīšanas periodā. Tās teritorija atradās Vidusvolgas reģionā un bija pārsvarā lauksaimnieciska, ar attīstītu graudkopību un amatniecību.

1928. gadā PSRS administratīvi teritoriālās reformas gaitā Penzas guberņa tika likvidēta, un tās teritorija tika sadalīta starp jaunizveidotajiem apgabaliem. 1939. gadā tika izveidots Penzas apgabals, kas tiek uzskatīts par guberņas vēsturisko un administratīvo pēcteci.

## Ārējās saites
Tulas guberņa

thumb|Tulas guberņas karte, 1913. gads
**Tulas guberņa** (krievu: *Тульская губерния*) bija Krievijas Impērijas, Krievijas SFPR un PSRS administratīvi teritoriāla vienība, kas pastāvēja 1777—1929. gadā. Guberņas centrs bija Tulas pilsēta. Iedzīvotāju skaits 1897. gada tautas skaitīšanas laikā — aptuveni 1,4 miljoni cilvēku.

Tulas guberņa tika izveidota Katrīnas II administratīvo reformu laikā. Tā atradās Krievijas centrālajā daļā un bija viens no nozīmīgākajiem Krievijas rūpniecības reģioniem, īpaši pazīstams ar ieroču ražošanu un metalurģiju. Tulas ieroču rūpnīca bija viena no vecākajām un stratēģiski svarīgākajām valstī.

1937. gadā tika izveidots Tulas apgabals, kas kļuva par guberņas administratīvo un vēsturisko pēcteci.

## Ārējās saites
Tveras guberņa

thumb|Tveras guberņas karte, 1913. gads
**Tveras guberņa** (krievu: *Тверская губерния*) bija Krievijas Impērijas, Krievijas SFPR un PSRS administratīvi teritoriāla vienība, kas pastāvēja 1796—1929. gadā. Guberņas centrs bija Tveras pilsēta (vēsturiski arī pazīstama kā Kaļiņina). Iedzīvotāju skaits 1897. gada tautas skaitīšanas laikā — aptuveni 1,77 miljoni cilvēku.

Tveras guberņa tika izveidota Krievijas administratīvo reformu rezultātā imperatora Pāvila I valdīšanas laikā, pamatojoties uz agrāko Tveras vietniecību. Tā atradās Krievijas Eiropas daļas ziemeļrietumos un tai bija nozīmīga loma kā tranzīta reģionam starp Maskavu un Sanktpēterburgu. Guberņas teritorijā atradās Volgas augštece.

1929. gadā PSRS administratīvi teritoriālās reformas gaitā Tveras guberņa tika likvidēta, un tās teritorija tika iekļauta Maskavas apgabalā un citos jaunizveidotos administratīvajos veidojumos. 1935. gadā tika izveidots Kaļiņinas apgabals (kopš 1990. gada — Tveras apgabals), kas uzskatāms par guberņas vēsturisko pēcteci.

## Ārējās saites
Berta Ašmane

**Berta Ašmane** (1885—1973) bija latviešu skolotāja, vēlāk ierēdne.

Pēterpilī dibinātās Latvju sieviešu nacionālās līgas (LSNL) priekšniece 1918. gadā. Pēc Latvijas valsts dibināšanas Ašmane 1922. gada sākumā piedalījās LSNL darbības atjaunošanā. Viņa strādāja kā ierēdne Iekšlietu ministrijā, vēlāk Ārlietu ministrijā.

## Atsauces
Monalysidium aciculare

***Monalysidium aciculare*** ir bentisku foraminiferu suga peneroplīdu dzimtā. Šo sugu 1791. gadā aprakstīja vācu ārsts un botāniķis Augusts Batšs kā *Nautilus acicularis*. Suga ir izplatīta Vidusjūras ziemeļaustrumos, Egejas un Marmora jūrās, Melnās jūras dienvidos, Sarkanajā jūrā un Persijas līcī, Indijas okeānā pie Andamanu salām, Indoķīnas, Ķīnas un Japānas piekrastē, Indonēzijā, Austrālijas ziemeļos un rietumos, Klusā okeāna rietumu un dienvidu daļā, kā arī Meksikas līcī.

## Apraksts
Čaula agrīnajā stadijā ir plakanspirāliska, abpusēji izliekta ar uzpūstām, nedaudz saplacinātām kamerām. Vēlākajā stadijā tā ir vienrindu, cilindriska, gara un tieva. Sieniņas ir ar gareniskām ribām, kas tiek sadalītas ar rupju pseidoporu neregulārām rindām. Atveres forma augšanas gaitā kļūst aizvien sarežģītāka, ar rievotām malām, neregulāri ieliecoties uz iekšpusi un veidojot dendrītisku kontūru.

## Atsauces
Latvju sieviešu nacionālā līga

thumb|300px|Latvju sieviešu nacionālās līgas 10 gadu jubilejas svētki 1932. gada decembrī ar goda biedrēm. No kreisās pirmajā rindā sēž: 2) K. Hibšmane, 3) N. Draudziņa, 4) A. Brigadere, 5) Aspazija, 6) E.Benjamiņa, 7) B. Pīpiņa.
thumb|300px|Latvju sieviešu nacionālās līgas padome. Pirmajā rindā sēž: Olga Znotiņa, Berta Pīpiņa, Cecīlija Heince. Otrajā rindā sēž: Zelma Cēsniece, Emma Platace, Klāra Vītola, Klāra Hibšmane, Marija Mežance, Spodrīte Kleslberga, Berta Ašmane, Emma Baltkaula. Trešajā rindā stāv: O. Feldmane-Ķempele, Milda Salnajs, Marija Veinberga, Marta Eše, Elvīra Āboltiņa.
**Latvju sieviešu nacionālā līɡa (LSNL)** bija latviešu sieviešu nacionāla organizācija, kas darbojās līdz Latvijas okupācijai 1940. gadā. Līgas uzdevums bija stiprināt un pasargāt nacionālo pašapziņu. LSNL Mākslas-rūpniecības sekcija organizēja rokdarbu darbnīcas, bet 1929. gada 8. oktobrī izveidoja Mākslas aušanas skolu. 1936. gadā to pārdēvēja par Daiļaušanas skolu, kuru vadīja Kristīne Pāvuliņa.

## Vēsture
LSNL dibināta 1917. gadā Pēterpilī. Dibināšanas sapulce notika 1918. gada 21. janvārī, par līgas priekšnieci kļuva Berta Ašmane, par sekretāri Alise Stunda. Biedrībā darbojās arī Alise Sūna, Elizabete Aleksina un citas latviešu sievietes. Līga rīkoja pirmo tautisko darbinieku piemiņas vakarus, kā arī koncertus ar latvju mākslinieku piedalīšanos. 1918. gada vasaras beigās Padomju Krievijas varas iestādes likvidēja LSNL.  

1922. gada sākumā Zelma Cēsniece-Freidenfelde, Marta Berga, Anna Meierovica, Olga Znotiņa, Marija Golta, Berta Ašmane un Elizabete Alksne nolēma atjaunot LSNL darbību. To reģistrēja 1922. gada 6. maijā saskaņā ar Rīgas apgabaltiesas 1922. gada 3. maija lēmumu. Tajā pašā gadā LSNL uzņēma par Starptautiskās sieviešu savienības (*The International Council of Women*, ICW) locekli. Pēc LSNL iniciatīvas lielākās sieviešu organizācijas 1925. gada 26.–27. septembrī Rīgā sasauca Pirmo Latvijas sieviešu konferenci.
 
1932. gadā par LSNL goda biedrenēm kļuva Aspazija, Anna Brigadere, Emīlija Benjamiņa, Natālija Draudziņa, Klāra Hibšmane.
Biedrības priekšnieces bija Berta Ašmane (1917–1918), Zelma Cēsniece-Freidenfelde (1922), Klāra Vītole (1923–1925) un Berta Pīpiņa (1925–1940). LSNL slēgta pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 7. augustā. Vācu okupācijas laikā 1941. gadā biedrības darbību īslaicīgi atjaunoja.

### Biedrības mērķi
LSNL statūti noteica, ka tās mērķi ir 1) celt sieviešu sabiedrisko, saimniecisko un tikumisko līmeni; 2) izkopt sieviešu pilsonisko apziņu; 3) rūpēties par jaunatnes audzināšanu tēvijas mīlestībā; 4) veicināt sieviešu arodniecisko izglītību, garīgo attīstību nacionālā un valstiskā garā; 5) izplatīt sievietēm derīgas zinātnes un apziņu par sievietes specifiskiem pienākumiem un tiesībām ģimenē, aroda un sabiedriskā dzīvē; 6) nostiprināt sievietes politiskās un civiltiesības; 7) gādāt par mātes un bērna aizsardzību; 8) ierosināt un izstrādāt likumprojektus un priekšlikumus valsts un komunālām iestādēm par līgas mērķiem un uzdevumiem; 9) cīnīties pret alkohola lietošanu.

## Atsauce
Holmas guberņa

thumb|Guberņa kartē
**Holmas guberņa** (, () bija Krievijas Impērijas administratīvi teritoriāla vienība, kas pastāvēja 1912—1915. gadā. Guberņas centrs bija Holmas pilsēta (mūsdienās — Helma).

Holmas guberņa tika izveidota, atdalot teritorijas no Ļubļinas un Sedlces guberņas, ar mērķi pastiprināt Krievijas impērijas kontroli pār reģionu un mazināt poļu un katoļu ietekmi. Administratīvi tā tika pakļauta tieši Krievijas centrālajai valdībai, apejot Polijas Karalistes autonomās institūcijas.

Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā Holmas guberņas teritoriju ieņēma Vācijas un Austroungārijas karaspēks. Pēc tam guberņa faktiski pārstāja pastāvēt, pēc kara beigām tās teritorija tika iekļauta atjaunotajā Polijas valstī.

## Ārējās saites
Alise Sūna

**Alise Sūna** (dzimusi Bange, 1869—1956) bija latviešu sieviešu tiesību aktīviste.

Viena no Latvju sieviešu nacionālās līgas (LSNL) dibinātājām Pēterpilī 1918. gadā. Pēc Latvijas valsts dibināšanas darbojās Latvijas Sieviešu palīdzības korpusā, bija tās pirmā priekšniece 1922.—1924. gadā. Līdzdarbojās Brāļu kapu komitejā. 1931. gadā kandidēja Rīgas domes vēlēšanās no Sieviešu Organizāciju kandidātu saraksta pie Latvijas Sieviešu Organizāciju padomes.

## Atsauces
Raša hudbaj (filma)

***raša hudbaj*** (ukraiņu: *раша гудбай*) ir 2025. gada Ukrainas komēdijdrāma, ko uzņēma studija ''Kvartal 95''. Filmas režisors ir Oleksijs Kirjuščenko, kurš pazīstams ar darbiem "Mana brīnišķīgā auklīte", "Tautas kalps" un "Tautas kalps 2". Filmas pirmizrāde Ukrainā notika 2025. gada 27. martā. Galveno lomu atveido Katerina Varčenko. 

Sižets risinās ap ukraiņu sievieti, kas desmit gadus dzīvoja okupētajā Ukrainas austrumu daļā, kur Krievijas propagandas ietekmē viņas apziņa piedzīvoja radikālas pārmaiņas. Viņa ne tikai pieņēma uzspiesto realitāti, bet pati kļuva par aktīvu viltus ziņu un nepareizu ideju par Ukrainu izplatītāju, strādājot par vadītāju vietējā propagandas televīzijas kanālā. Neparedzētu apstākļu dēļ viņa nonāk Ukrainas rietumos, kur saskaras ar realitāti, kas kontrastē ar viņas priekšstatiem. Šis ceļojums liek viņai pārdomāt savus uzskatus, apšaubot visu, ko viņa uzskatīja par patiesību.

## Atsauces

## Ārējās saites
Katerina Varčenko

**Katerina Varčenko** (; dzimusi 1989. gada 18. jūlijā Prilukos, Čerņihivas apgabalā) ir ukraiņu teātra un kino aktrise.

Dzimusi militārpersonas ģimenē Prilukos. Skolas gados nodarbojās ar dejām Tautas horeogrāfiskās miniatūras teātrī . Ieguvusi arī muzikālo izglītību (vijole, klavieres).

2011. gadā absolvējusi Kijivas Nacionālo teātra, kino un televīzijas universitāti.

Kino karjeru uzsāka 2009. gadā seriālā *Повернення Мухтара-5*. Plašu atpazīstamību ieguva 2016. gadā ar galveno lomu Natašas Suvorovas tēlā seriālā *Хазяйка*. Strādājusi Kijivas Drāmas teātrī Pečerskā un Kijivas Jaunajā teātrī.

## Filmogrāfija

## Personīgā dzīve
Precējusies ar aktieri Anatoliju Fon-Filandru. Ir dēls Kristians-Dorians.

## Ārējās saites
Agata Vega

**Agata Vega** (; dzimusi  Venecuēlā) ir venecuēliešu pornoaktrise un fotomodele. Atzinību guvusi kā *XBIZ Europa Award* laureāte kategorijās "Labākā jaunā izpildītāja" (2021) un "Gada labākā izpildītāja" (2024).

Uzaugusi vienā no Venecuēlas galvaspilsētas Karakasas rajoniem. Mācījusies skolā, kuru vadīja mūķenes. Pēc skolas beigšanas nolēma neturpināt studijas koledžā, bet izvēlējās fotomodeles karjeru. Vēlāk pieņēma piedāvājumu strādāt pieaugušo izklaides industrijā.

## Karjera
Pieaugušo filmu industrijā debitēja 2020. gada pavasarī 22 gadu vecumā. Filmējusies tādām studijām kā *[[Brazzers]]*, *MetArt*, *SexLikeReal* un *Vixen Media Group* (*[[Blacked]]*, *[[Tushy]]*, *[[Vixen]]*).

2021. gadā pirmoreiz nominēta *XBIZ Europa Award* divās kategorijās un ieguva balvu kā "Labākā jaunā izpildītāja". 2024. gadā kopā ar Mišu Krosu parādījās žurnāla *[[Hustler]]* jūnija numura vākā, bet septembrī saņēma *XBIZ Europa Award* balvu kategorijā "Gada labākā izpildītāja". Tā paša gada decembrī kopā ar Īvu Svītu izvēlēta par *Vixen* zīmola "eņģeli".

Pēc IAFD datiem līdz 2024. gada maijam piedalījusies aptuveni 100 pornostāstos un filmās.

## Apbalvojumi
* *XBIZ Europa Award*
** 2021 — Labākā jaunā izpildītāja
** 2024 — Gada labākā izpildītāja

## Atsauces

## Ārējās saites

* IAFD profils
Naiomija Benksa

**Amanda Dī** (; dzimusi  Čikāgā), pazīstama ar skatuves vārdu **Naiomija Benksa** (*Nyomi Banxxx*), ir amerikāņu pornoaktrise.

Karjeru pieaugušo filmu industrijā uzsāka 2006. gadā 34 gadu vecumā. Līdz 2025. gadam piedalījusies vairāk nekā 300 pieaugušo filmās un pornostāstos.

Aktrise izmantojusi vairākus pseidonīmus, tostarp: *Nyomi*, *Naomi Bankxx*, *Nyaomi Banxxx*, *Naomi Knoxxx*, *Naomi Banxxx*, *Naomi Banks*

## Ārējās saites

* IAFD profils 
* AFDB profils
Vaioleta Maiersa

**Vaioleta Maiersa** (; dzimusi  Losandželosā) ir amerikāņu pornoaktrise, erotiskā modele un vebkameru modele.

Pieaugušo filmu industrijā debitēja 2018. gadā. Papildus pornokarjerai Majersa ir pazīstama arī kā sociālo tīklu lietotāja.

## Apbalvojumi
* *AVN Award*
** 2023 — Labākā grupas seksa aina
** 2024 — Labākā zēna/meitenes seksa aina
* *Pornhub Awards*
** 2023 — uzvara (divās kategorijās)
** 2024 — uzvara
** 2025 — uzvara
* *Urban X Award*
** 2025 — uzvara
* *Vixen Angel*
** 2023. gada maijs

## Ārējās saites

* IAFD profils 
* IMDb profils (ID 10212316)
Windows Live Messenger

***Windows Live Messenger*** (iepriekš pazīstams kā **MSN Messenger**) bija Microsoft izstrādāta tūlītējās ziņojumapmaiņas lietojumprogramma operētājsistēmai Windows. Tā ļāva lietotājiem apmainīties ar teksta ziņojumiem, veikt balss un videozvanus, sūtīt datnes, kā arī izmantot emocijzīmes, statusus un kontaktu sarakstus.

Programma pirmo reizi tika izlaista 1999. gadā ar nosaukumu *MSN Messenger*, bet 2005. gadā pārdēvēta par *Windows Live Messenger* kā daļu no *Windows Live* pakalpojumu kopuma. Ilgu laiku tā bija viena no populārākajām saziņas programmām pasaulē.

2013. gadā Microsoft paziņoja par *Windows Live Messenger* pakāpenisku slēgšanu, lietotājiem piedāvājot pāriet uz *[[Skype]]*. Programmas darbība tika pilnībā pārtraukta 2014. gada 31. oktobrī.

## Ārējās saites

*
Edvīns Iegrīve

thumb|Edvīns Iegrīve
**Edvīns Iegrīve** (*Eegriwe*; 1878–1944) bija latviešu izcelsmes ķīmiķis. Rīgas Politehniskā institūta (1908-1918), Latvijas Universitātes (1920-1939) un Pozenes Universitātes (1939-1944) mācībspēks. 

Viņš izstrādāja apmēram 40 jaunas krāsu reakcijas. Lielu popularitāti ieguva viņa izstrādātā metode, kā pārbaudīt metilspirta klātbūtni etilspirtā. Iegrīves izstrādātās reakcijas 1920. – 1943. gadā publicētas vācu ķīmijas žurnālos.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1878. gada 28. maijā Jelgavā grāmattirgotāju ģimenē, mācījās Rīgas Nikolaja ģimnāzijā un pilsētas reālskolā. 1906. absolvēja studijas RPI Ķīmijas nodaļā ar inženiera tehnologa grādu un līdz 1908. gadam strādāja par ķīmijas skolotāju Krievijā. 
Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja par asistentu RPI Ķīmijas nodaļā (1908–1918), bet vasarās Bernes Universitātes profesora Folkmāra Kolšitera laboratorijā (1910–1912). 

Pēc LU nodibināšanas bija vecākais asistents Kvalitatīvās ķīmijas laboratorijā (1920–1939), 1929. gadā aizstāvēja ķīmijas doktora grādu. 1939. gada novembrī kopā ar ģimeni emigrēja uz Vācijas okupēto Pozeni, kur miris 1944. gada 25. aprīlī.

## Darbi
* Eegriwe, E. Beiträge zum Nachweis von Aluminium mittels Farbstofreagenzien. Fresenius, Zeitschrift f. anal. Chemie 76, 438–443 (1929)
* Edwin Eegriwe. Beiträge zum Nachweis von Magnesium mittels Farbstoffreagenzien. Zeitschrift für analytische Chemie（1929）
* Edwin Eegriwe. Über zwei empfindliche Farbnachweise für Kobalt. Zeitschrift für analytische Chemie（1930）
* Edwin Eegriwe. Reaktionen und Reagenzien zum Nachweis organischer Verbindungen. Zeitschrift für analytische Chemie（1935）
* Edwin Eegriwe. Zum Nachweis von Aluminium mittels Eriochromcyanin R. Zeitschrift für analytische Chemie（1937）
* Edwin Eegriwe. Über einen neuen Farbnachweis für Magnesium. Zeitschrift für analytische Chemie（1937）
* Edwin Eegriwe. Zum Nachweis von Methylalkohol. Mikrochimica Acta（1937）
* Edwin Eegriwe. Zum Nachweis von Cadmium und Magnesium. Zeitschrift für analytische Chemie（1939）
* Edwin Eegriwe. Zum Nachweis von Zinn in vierwertiger Form. Zeitschrift für analytische Chemie（1940）
* E. Eegriwe. Eine neue Methode zum Nachweis von Methylalkohol. Zeitschrift für analytische Chemie（1940）

## Apbalvojumi un pagodinājumi
*  Triju zvaigžņu ordenis IV šķira (1935)

## Atsauces
Signal

***Signal*** ir brīva un atvērtā pirmkoda, vairākplatformu programmatūra, kas nodrošina drošu un šifrētu tūlītēju ziņojumapmaiņu, balss un videozvanus, kā arī datņu sūtīšanu. Programmatūra ir pazīstama ar pilnīgu gala–gala (*end-to-end*) šifrēšanu, kas tiek izmantota visām saziņas formām pēc noklusējuma.

*Signal* izstrādā bezpeļņas organizācija *Signal Foundation*, kuru 2018. gadā dibināja kriptogrāfs Moksijs Mārlinspīks kopā ar Braienu Ektonu. Lietotne balstās uz atvērtā pirmkoda *Signal Protocol*, kuru izmanto arī citas saziņas platformas.

*Signal* ir pieejams operētājsistēmām *[[Android]]*, *[[iOS]]*, *[[Windows]]*, *[[Linux]]* un *[[macOS]]*. Lietotne tiek plaši izmantota žurnālistu, aktīvistu un privātuma aizstāvju vidū, jo tā neapkopo lietotāju metadatus un nesatur reklāmas.

## Ārējās saites
Edvards Vulfs

thumb|Edvards Vulfs (pēc 1915).
**Edvards Vulfs** (1886–1919) bija latviešu žurnālists un rakstnieks.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1886. gada 16. decembrī Platones pagasta "Ķidraucku Vilkos". Mācījās Platones pagastskolā, tad Jelgavas reālskolā (1898–1904). 1905. gadā uzsāka tirdzniecības studijas Rīgas Politehniskajā institūtā, 1906. gadā uzrakstīja lugas "Rožainās dienas" (izrādīja Apollo teātris Grīziņkalnā), 1907. gadā Rīgas Latviešu teātris izrādējia viņa lugas "Rītos, kad sapņi dziest" un "*Tea Moreni*" ("Zelta lakstīgala"). 
1907. gadā Vulfs uzsāka studijas A. Šaņavska Maskavas Tautas universitāte, taču neturpināja līdzekļu trūkuma dēļ un tajā pašā gadā atgriezās dzimtenē, bija tulkojumu nodaļas vadītājs žurnālā "Dzelme", tad satīriskā pielikuma "Skaidiena" vadītājs laikrakstā "Latvija" (1909–1914), līdztekus sekretārs un dramaturgs Jaunajā Rīgas teātrī (1911). Ieguva Rīgas Latviešu biedrības prēmiju (1909).

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma strādāja laikraksta "Dzimtenes Vēstnesis" redakcijā (1914–1915) redakcijā, 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Ziemeļkaukāzu. 1916. gadā Rīgas teātris “Komēdija” izrādīja viņa komēdiju “Sensācija”. 1917. gadā Vulfs bija literatūras un humora nodaļas vadītājs laikrakstā "Baltija" Pēterpilī, līdztekus darbojās laikrakstos "Jaunākās Ziņas" un "Līdums" Valkā.  Jaunais Pēterpils Latviešu teātris 1918. gadā uzveda lugu “Svētki Skangalē”.

Miris 1919. gada 14. janvārī Sarkanās armijas ieņemtajā Rīgā, apglabāts Rīgas Pirmajos Meža kapos.

## Bibliogrāfija
### Lugas
*1906: "Rožainās dienas".
*1906: "Rītos, kad sapņi dziest"
*1906: "Tea Moreni" ("Zelta lakstīgala").
*1909: "Klusuma bērni".
*1912: "Pielūdzēji".
*1913: "Faustiņš".
*1913: "Atriebšanās".
*1914: "Greizsirdība".
*1914: "Mīlestības pārsteigumi".
*1915: "Romas degšana jeb Lielais vinnests".
*1916: "Sensācija".
*1918: "Svētki Skangalē".
*1918: "Līnis murdā".
*1920: "Meli".

### Stāstu krājumi
*1919: "Lielākas sirdis".
*1927: "Ziedi, kas ceļmalā vīst".
*1928: "Ilūzijas".
*1935: "Vienkāršās sirdis".

### Feļetonu krājums
*1923: "Piķa rasā".

### Dzeja
* 1922: "Dzejas".

## Atsauces
Alise Stunda

thumb|160px|Alise Stunda (ap 1925).
**Alise Magdalēna Stunda**, pēc laulībām **Alise Ose–Stunda**, (1894–1982) bija latviešu rakstniece un sabiedriskā darbiniece. Pēterpilī dibinātās Latvju sieviešu nacionālās līgas (LSNL) sekretāre 1918. gadā. 

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1894. gada 21. augustā Jelgavā uzņēmēja Dāvida Stundas un Jelgavas Latviešu biedrības teātra aktrises Annas Sārtones – Stundas ģimenē. 20. gadsimta sākumā kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Rīgā. Pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Petrogradu, darbojās Latviešu nacionālajā padomē. 1917. gadā periodikā publicēja stāstus.

Pēc Latvijas valsts dibināšanas 1920. gadā atgriezās Latvijā, bija Valsts prezidenta Jāņa Čakstes sekretāre.
Pēc apprecēšanās ar agronomu Jāni Osi dzīvoja Baldonē. Pēc vīra nāves ieguva medicīnisko izglītību, darbojās Latvijas tuberkulozes apkarošanas biedrībā.

Otrā pasaules kara laikā strādāja latviešu karavīru lazaretē. 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1950. gadā pārcēlās uz ASV. Mirusi 1982. gada 19. jūnijā Kalamazū, apglabāta Riversaidas kapsētā.

## Darbi
* "Sods" (drāma, 1924)
* "Dzejnieks un nezināmā. Edvards Vulfs Pirmā pasaules kara vidē" (1973)
* "Prom no dzīves un tomēr dzīvo" (atmiņas par Aspaziju, "Laikmets", 1953, 22. nr.)
* "Neizdzēšamās atmiņas" ("Raiņa un Aspazijas gadagrāmata 1968. gadam")
* "Pateicības diena Amerikā" (īsluga, 1972)

## Atsauces
Vixen Media Group

thumb|Kompāniajs logo
***Vixen Media Group*** (saīsināti — **VMG**) ir ASV bāzēta pornogrāfisko filmu producēšanas kompānija, kas specializējas augstas kvalitātes pieaugušo satura veidošanā. Uzņēmumu 2014. gadā dibināja franču uzņēmējs un producents Gregs Lanskis.

*Vixen Media Group* pārvalda vairākus labi zināmus zīmolus, tostarp *Vixen*, *[[Blacked]]*, *Blacked Raw*, *[[Tushy]]*, *Tushy Raw* un *Slayed*. Kompānija ir pazīstama ar augstiem ražošanas standartiem, kinematogrāfisku pieeju un starptautisku atpazīstamību pieaugušo industrijā.

VMG saturs tiek izplatīts galvenokārt ar abonēšanas tīmekļa vietņu starpniecību, un uzņēmuma produkcija regulāri tiek nominēta un apbalvota nozares balvās, piemēram, *AVN Awards* un *XBIZ Awards*.

## Atsauces
Neorotālijas

**Neorotālijas** (*Neorotalia*) ir foraminīferu ģints rotaliīdu kārtā. Ģinti 1952. gadā izveidoja kubiešu paleontologs Pedro Bermudess. Ģeohronoloģiski kalkarīnas ir zināmas no pliocēna līdz mūsdienām. Ģints tipiskā suga ir *Rotalia mexicana* Nuttall, 1928, kas tagad ir pārdēvēta par *[[Neorotalia burdigalensis]]* (d'Orbigny, 1852).

## Apraksts
Čaula ir trohoīda, abpusēji izliekta, ieapaļa līdz zvaigžņveidīgai. Kalcīta sieniņas ir biezas, stiklveidīgas, to virsma var būt matēta, raupja, bieži vien ornamentēta ar pustulām un beidzamo kameru šuvju vietās var būt ar dziļiem iegriezumiem. Kameras ir daudzskaitlīgas, tās ātri palielinās izmēros. Visas kameras ir redzamas no dorsālās puses, bet no ventrālās puses — tikai pēdējā vijuma kameras. Šuves ir vienkāršas un bieži vien ir vienā līmenī ar virsmu. Umbilikālo apgabalu aizņem resns umbiliks, kas ir plata stabiņa veidā, retos gadījumos sadalīts vairākos mezglos. Čaulai ir starpsienu kanālu sistēma. Atvere ir vienkaršas spraugas veidā, kas izvietota pēdējās kameras pamatnē starp umbiliku un ārējo malu.

## Sistemātika
Neorotāliju ģints sugas:
* ģints: ***Neorotalia*** Bermúdez 1952
:* suga: *[[Neorotalia alicantina]]* Colom, 1954 †
:* suga: *[[Neorotalia bicarinata]]* Colom, 1954 †
:* suga: *[[Neorotalia burdigalensis]]* (d'Orbigny, 1852) †
:* suga: *[[Neorotalia calcar]]* (d'Orbigny in Deshayes, 1830)
:* suga: *[[Neorotalia cretacea]]* Consorti, Frijia & Caus, 2017 †
:* suga: *[[Neorotalia gaimardi]]* (d'Orbigny in Fornasini, 1908)
:* suga: *[[Neorotalia leeuwinensis]]* Tremblin, Holzmann, Parker and Haig, 2025
:* suga: *[[Neorotalia minuta]]* Colom, 1954 †
:* suga: *[[Neorotalia omanensis]]* Al-Sayigh, 2013 †
:* suga: *[[Neorotalia ornatissima]]* Escandell & Colom, 1962 †
:* suga: *[[Neorotalia pinetensis]]* Vicedo & Robles-Salcedo, 2022 †
:* suga: *[[Neorotalia semiornata]]* Escandell & Colom, 1962 †
:* suga: *[[Neorotalia tethyana]]* Boudagher-Fadel & Price, 2013 †
:* suga: *[[Neorotalia tuberculata]]* (Schubert, 1901) †
:* suga: *[[Neorotalia viennoti]]* (Greig, 1935) †

(†) — izmirušu organismu grupa.

## Atsauces
Baltie horvāti

**Baltie horvāti** (senaustrumslāvu: *бѣлъ хръвати*, grieķu avotos: *Λευκοὶ Χρωβάτοι*) ir 7.—10. gadsimta rakstos sastopams apzīmējums slāvu cilšu grupai, kas dzīvoja Centrālās un Austrumeiropas teritorijās uz ziemeļiem no Karpatiem, mūsdienu Polijas dienvidos, Ukrainas rietumos, Čehijas austrumos un, iespējams, arī Slovākijas teritorijā. Baltie horvāti tiek uzskatīti par vienu no nozīmīgajiem elementiem horvātu tautas etnoģenēzē, kā arī par daļu no rietumslāvu un austrumslāvu veidošanās procesiem.

Par baltajiem horvātiem ziņas sniedz galvenokārt Bizantijas avoti, īpaši imperatora Konstantīna VII Porfirogēnēta darbs De administrando imperio, kur minēts, ka daļa horvātu pārcēlusies uz Balkāniem, bet pārējie — tā sauktie “baltie horvāti” — palikuši ziemeļos, ārpus Bizantijas politiskās ietekmes zonas.

Arheoloģiskie un lingvistiskie dati ļauj baltos horvātus saistīt ar Prahas–Korčakas kultūras loku un vēlākām Karpatu reģiona slāvu kultūrām. Austrumslāvu hronikās tie dažkārt tiek minēti līdzās citām ciltīm, kas dzīvoja Karpatu piekājē un Dņestras augšteces apgabalā.

## Ārējās saites
Ilmeņa slovēņi

**Ilmeņa slovēņi** (senaustrumslāvu: *словѣне ильменꙗне*) ir 8.—11. gadsimta rakstos sastopams apzīmējums austrumslāvu cilšu savienībai, kas dzīvoja ap Ilmeņa ezeru mūsdienu Krievijas ziemeļrietumos, galvenokārt Volhova baseinā. Tie tiek uzskatīti par vienu no galvenajiem elementiem Novgorodas zemes iedzīvotāju un ziemeļu krievu etnoģenēzē.

Svarīgākais Ilmeņa slovēņu politiskais un kultūras centrs bija Novgoroda, kas jau agrajos viduslaikos kļuva par nozīmīgu tirdzniecības un varas centru Austrumeiropā. Hronikās līdzās slovēņiem bieži tiek minētas arī citas reģiona ciltis — čudi, kriviči un merji.

Par Ilmeņa slovēņiem ziņas galvenokārt sniedz «Pagājušo laiku hronika», kur tie minēti kā viena no ciltīm, kas piedalījās varjagu aicināšanā 9. gadsimtā. Hronikā tie aprakstīti kā atšķirīga grupa ar savu teritoriju, paražām un politisko organizāciju.

Arheoloģiskie un lingvistiskie dati saista Ilmeņa slovēņus ar ziemeļu austrumslāvu kultūru kompleksu, kurā nozīmīgu loma bija Baltijas—Volgas tirdzniecības ceļam. Materiālā kultūra liecina par ciešiem sakariem ar skandināviem, somugriem un citām austrumslāvu grupām.
Tushy

thumb|''Tushy'' logo
***Tushy*** ir ASV pornogrāfisko filmu studija un abonēšanas tīmekļa vietne, kas specializējas anālās pornogrāfijas žanrā. Tā ir viena no ''Vixen Media Group'' zīmoliem.

Studiju 2016. gadā izveidoja franču uzņēmējs un producents Gregs Lanskis kā daļu no *Vixen Media Group*. *Tushy* ir pazīstama ar augstas kvalitātes video producēšanu, kinematogrāfisku vizuālo stilu un profesionālu pieeju filmēšanai.

Papildus galvenajai platformai darbojas arī apakšzīmols *Tushy Raw*, kas piedāvā mazāk inscenētu un dokumentālāku saturu.

*Tushy* produkcija regulāri tiek nominēta un apbalvota pieaugušo industrijas balvās, tostarp *AVN Awards* un *XBIZ Awards*.

## Atsauces
Ina Stupele

**Ina Stupele** (dzimusi ) ir latviešu pedagoģe, uzņēmēja un politiķe. Šobrīd ir Siguldas novada domes deputāte un partijas "Vienotība" biedre.

## Dzīvesgājums
Absolvējusi Rīgas 1.pedagoģisko skolu (1995) specialitātē pirmsskolas pedagogs. Strādājusi par krievu valodas skolotāju Siguldas 1. pamatskolā.

Absolvējusi Banku augstskolu (2009) specialitātē uzņēmējdarbības vadīšana. Strādājusi banku nozarē un Siguldas pašvaldībā uzņēmējdarbības atbalsta jomā.

### Politiskā darbība
2021. gada pašvaldību vēlēšanās I. Stupele tika ievēlēta Siguldas novada domē no Jaunās Vienotibas saraksta. I. Stupele tika ievēlēta Siguldas novada pašvaldības domes priekšsēdētāja vietnieces amatā 2024. gada 22. februārī.

2025. gada pašvaldību vēlēšanās I. Stupele tika ievēlēta Siguldas novada domē no Jaunās Vienotibas saraksta. 2025. gada 27. jūnijā Siguldas novada pašvaldības ārkārtas domes sēdē I. Stupele atkārtoti tika ievēlēta par domes priekšsēdētāja vietnieci.

Pēc tam, kad 2025. gada 13. novembra Siguldas novada domes sēdē no amata tika atcelts domes priekšsēdētājs Jānis Vimba, I. Stupele pildīja domes priekšsēdētāja pienākumus laika periodā līdz 2025. gada 11. decembrim.

2025. gada 16. decembrī Ina Stupele paziņoja par atkāpšanos no Siguldas novada domes priekšsēdētāja vietnieces amata, paužot bažas, ka turpmākajos gados pašvaldības ikdienas vadība turpināsies bez skaidra plāna un attīstības vīzijas.

## Atsauces