Līnahamari

**Līnahamari** (, , ) ir neaizsalstoša osta Krievijā, Murmanskas apgabala Pečengas rajonā. Osta piederēja Somijai no 1920. līdz 1944. gadam, kad tā tika atdota Padomju Savienībai. Ciems atrodas 20 kilometrus no valsts robežas, tādēļ tā apmeklējumam nepieciešama drošības iestāžu atļauja.

## Vēsture

Līnahamari ciems pirmo reizi minēts Novgorodas zemes rakstvežu grāmatās 1608. gadā kā Pečengas pagasta **Otvorotnaja Toņa**. Ciems atradās Pečengas upes kreisajā krastā, un netālu atradās Pečengas Trifonova klosteris. Ciema galvenie iedzīvotāji bija sāmi, kas pelnīja iztiku ar zveju. Savukārt sāmi šo vietu sauca par **Vortneluhtu** — lašu līci.

Kopš 19. gadsimta līcis un apkārtējās zemes bija Krievijas impērijas sastāvdaļa. Pirmā pasaules kara laikā Līnahamari osta, kas atradās Pečengas līcī, bija svarīga Somijas kņazistes ekonomikai vācu draudu dēļ Baltijas jūrā, taču trūka labu ceļu, kas to saistītu ar galveno Somijas daļu.

Pēc Krievijas un Somijas pilsoņu kara un Tartu miera līguma 1920. gadā Līnahamari tika nodota Somijai. Līnahamari bija vienīgā Somijas okeāna osta. Tā sauktais Ziemeļu Ledus okeāna lielceļš no Rovaniemi uz Līnahamari tika pabeigts 1931. gadā. Ostā atradās nodevu iekasēšanas punkts, zivju fabrika un viesnīca, un līdz 1930. gadu beigām tā tika paplašināta.

PSRS-Somijas Ziemas kara laikā Padomju Savienība iekaroja Līnahamari, bet saskaņā ar Maskavas miera līgumu tā tika atdota Somijai. Laikā no 1940. līdz 1941. gadam, miera laikā starp Ziemas karu un Turpinājuma karu, Līnahamari bija vienīgais Somijas un Zviedrijas ceļš ārpus Vācijas un Padomju Savienības kontroles zonām, un osta tika strauji paplašināta. 10 000 cilvēku strādāja Arktikas jūras ceļam, palīdzot tūkstošiem kravas automašīnu transportēt kravas no vistālāk ziemeļos esošās dzelzceļa stacijas Rovaniemi uz Līnahamari ostu. Brauciens bija gandrīz 1100 kilometrus garš uz ziemeļiem pa šauru grants ceļu mazapdzīvotas arktiskās taigas un tundras vidū.

Turpinājuma kara laikā (1941.—1944. gadā) Līnahamari pārvaldīja vācu spēki, kas ostu pastiprināja ar nocietinātu rajonu, celšanai izmantoja arī turpat izveidotās koncentrācijas nometnes ieslodzītos. 1941. gada 30. jūlijā ostu bombardēja briti.

Kad 1944. gada rudenī starp Vāciju un Somiju izcēlās Lapzemes karš, Somijas civiliedzīvotāji no ostas apkaimes tika evakuēti. Ostu no vāciešiem 1944. gada 12. oktobrī atkaroja padomju karaspēks. Līnahamari tika nodota Padomju Savienībai saskaņā ar Maskavas pamiera vienošanos. 1950. gados ciemu padomju kartēs apzīmēja kā Devkina Zavodj, tomēr vēlāk atgriezās pie somiskā nosaukuma.

Aukstā kara laikā osta bija zemūdeņu bāze. Līnahamari atradās 42. zemūdeņu brigāde, mazo raķešu kuģu divizions un Ūdens zonas 15. aizsardzības brigāde, kas sastāvēja no 50. projekta sargkuģiem, gaisa telpas novērošanas kuģiem un Ziemeļu flotes mīnu traleriem. Tajā atradās arī viena no Ziemeļu flotes lielākajām tehniskajām torpēdu bāzēm.

Līnahamari pašlaik ir Krievijas kara osta. taču tajā bāzējas tikai robežsardzes kuteri. Iedzīvotāju skaits no 2002. līdz 2010. gadam kritās no 922 līdz 475.

## Saimniecība
No divām Līnahamari piestātnēm viena, kas pieder pašvaldībai, ir avārijas stāvoklī; otru pārvalda robežsargi. Vairākkārt radušās idejas par ostas paplašināšanu, un ciemā strādājušais lašu audzētājs *Gigante Pechenga* (Norvēģijas *Gigante Havbruk AS* meitasuzņēmums), bija gatavs pats uzbūvēt piestātni 2008. gadā, bet nevarēja saņemt atļauju, jo Liinahamari atrodas pierobežas zonā, un plānus par ostu neņēma nopietni arī apgabala vadība. Toties apgabala vadība gribēja izveidot ciemā tūrisma klasteru, ko iedzīvotāju uzņēma ar lielu skepsi tā paša iemesla dēļ. Tomēr ciemā darbojas uz tūristiem orientēts nirēju klubs, un tūristi, kam izdevies ierasties, var apskatīt Otrā psaules kara vācu un padomju ostas aizsardzības būvju atliekas, klintī iestiprinātu kuģa priekšgalu, dažus pieminekļus karadarbībai un klintī iecirstu Ļeņina attēlu. Tūroperatori ciematu stāda priekšā kā apokaliptisku ainavu.

## Kultūra
Pašlaik ciematā atrodas robežpostenis un zvejnieku kooperatīvs. Ciematā ir skola. Nenoskaidrots vietējais meistars izveidojis mākslīgas palmas no vecām autoriepām. 1960. gados PSRS kļuva pazīstama dziesma par Līnahamari Valentīnas Dvorjaņinovas izpildījumā, ko bija sarakstījuši populāri autori Jans Frenkeļs un Igors Šaferāns.

## Klimats

## Atsauces

## Ārējās saites