Sātanisms

[thumb| Bāls, ap 14-12 gs. p.m.e., [bronza statuete, atrasta Ugaritā, mūsdienu Sīrijā, Luvras muzejs, Parīzē]]
[thumb| [Kritušie eņģeļi, Hieronīms Boss, Prado muzejs, Madridē]] 
[thumb| Erceņģelis Miķelis karo ar "lielo [pūķis|pūķi, veco čūsku, ko sauc par velnu un sātanu" *Guido Reni*, 1636. gadā]]
thumb|Antikrists un velns, Luka Siņoreli ''Luca Signorelli'', 1501. gadā
[thumb| [Kokgriezums, No raganu medību rokasgrāmatas *Compendium Maleficarum*, autors *Francesco Maria Guazzo* ap 1608. gadu]][thumb| Sātans, ''Gustave Dore'' 1866. gadā ''Paradise Lost'' [Miltons|Miltona poēmai "Zaudētā paradīze" gravējums]]
[thumb|right|Uz leju vērsta [pentagramma tiek bieži lietota kā sātanisma simbols, piemēram "Seta Tempļa" atribūtikā]]
**Sātanisms** rietumu kultūrā ir reliģiska tradīcija, kas vairākās formās pieņēmis Sātanu kā pārdabisku būtni, baznīcas varas un Dieva ienaidnieku, arī jūdaistu, kristiešu un islamistu kanona pretinieku. Sātanisms ticis saistīts ar ķecerību un okultismu. Sātanisti godina vai pielūdz Sātanu.

## Raksturojums un vēsture
Sātans ir dēmons, ļaunuma un Dieva ienaidnieka simbols, kas kristīgā mitoloģijā ticis saistīts ar Luciferu, Antikristu, pūķi un velnu. Sātans aprakstīts un gleznots kā Dieva pretinieks, kritušais eņģelis, kas padzīts no debesīm.

Demonizētais seno ēģiptiešu dievs Sets, šumeriešu un mūsdienu arābu Šaitans ( شيطان‎ ) arī ebreju ( שָׂטָן *ha-satan*) ir pieminēts etimoloģiskos aprakstos par Sātanu. Feniķiešu dievs Bāls, kuru arī senie ebreji pielūdza Samarijā, saistīts ar sātana tēlu ebreju un kristiešu svētajos rakstos. Bībelē Bāls nereti lietots kā sugas vārds, kas apzīmē vietējās kanaāniešu dievības, arī svešus dievus un elku dievus.

## Sātanisms un kristietība
Bībeles Jaunās derības Jāņa atklāsmes grāmatā ir otrā gadsimtā pierakstīti tēlaini apokaliptiski (grieķu valodā: *apokalypsis* "atklāsme") pravietojumi par pastardienu un pasaules galu, kas ietekmējuši sludinātāju sprediķus, vairākas mākslas un literatūras formas, kā arī cilvēka māņticību un kristīgās baznīcas parodiju.

Viduslaikos, māņticīgās apsūdzībās par sātanismu tika sodītas raganas un burvji sadedzinot uz sārta. Teologiem bijuši dažādi uzskati par Sātanu. Antikrists ticis skaidrots kā cilvēciska būtne, kurā iemiesojies Sātans ar uzdevumu izaicināt un pārbaudīt ticīgos savā pārliecībā.

## Sātanisms un okultisms Francijā
Francijā sātanisms ticis saistīts ar ķecerību, gnosticismu un okultismu, kā arī iepīts vērienīgos politiskos un sabiedriskos skandālos. Tiek rakstīts, ka 1672. gadā pareģe Vuasina (*La Voisin*, īstā vārdā *Catherine Deshayes*) rīkoja melno mesu  kopā ar garīdznieku Giborgu (*Guibourg*), ar nolūku likt Luijam XIV, Saules karalim, atkal pievērst uzmanību bijušajai mīļākajai, (*Marquise de Montespan*). Rituālā ticis upurēts zīdainis.

1839. gadā Jūdžīns Vintrass (*Eugene Vintras* (1807-1875)) dibinājis Karmela baznīcu un viņam piebiedrojās okultists un katoļu priesteris Bulēns (*Joseph-Antoine Boullan* (1824-1893)). Bulēns ticis apvainots sātanismā un 1848. gadā Karmela baznīcu nosodījis pāvests. 1851. gadā Vintrassu apsūdzēja paša sekotāji par melno mesu noturēšanu un citām darbībām.

Bulēna piekritēju grupā esot pievienojies dzejnieks, okultists un rožkrustietis, Stanislass Degita (*Marquis Stanislaus de Guaita* (1861-1897)) Abi esot nodarbojušies ar melno maģiju. Kad 1893. gada 3. janvārī Bulēns ar sirdstrieku nomira, rakstnieks Huijsmans (*Joris Karl Huysmans*) apvainoja Degitu - esot ar maģiju nonāvējis. Degita esot rakstnieku izaicinājis uz divkauju.

Romānā *La-Bas* (1891) Huijsmans iekļāva melnās mesas aprakstu, kuru viņš esot novērojis Parīzē, kādas sātanistu sektas ceremonijas izpildes laikā. Melnā mesa esot sātanistu rituāls, kurā tiek ķecerīgi parodēta katoļu baznīcas mesa.

## Mūsdienu sātanisms
Mūsdienās pastāv daudz Sātana godināšanu veidu un idejas interpretāciju. Vairāki lietpratēji rakstījuši, ka mūsdienu sātanisms ir apgriesta kristīgās baznīcas "konstrukcija" kurā Sātans ieņēmis pretinieka lomu rituālu parodijās. Piemēram, amerikānis Antons Šandors Lavejs (1930-1997) 1966. gada aprīlī dibinājis organizāju - Sātana baznīca un uzrakstījis Sātana bībeli. Viņš arī esot sacerējis savu autobiogrāfiju (lielākā daļa biogrāfisko datu nav pārbaudāmi) un piedalījies astoņu Holivudu filmu tapšanā. Jebkurš varējis nosūtīt pieteikumu un par 200 dolāriem kļūt biedrs, saņemot pretim spilgti sarkanu biedra karti. 
Lavejam bijis vajadzība būt galvenā Sātana lomā teatralizētos rituālos savā Sātana baznīcā: Viņš tērpjas spilgti sarkanā apmetnī, rituālos apkārt atrodas galvaskausi un cita simboliska atributika. Par altāri viņš izmantojis kailu sievieti, kas apsegta ar leoparda ādu. Viņš arī ir radījis kāzu, iesvētīšanas un citus rituālus. Laveijs apgalvojis, ka Sātana baznīca nevis sludina necilvēcīgus un grūti izpildāmus likumus: “mīli ienaidnieku” vai “neiekāro sava tuvākā sievu” utt., bet gan cilvēcīgus, kuri saka:

Ap 1975. gadu vairāki Laveja domubiedri, bijušā Amerikas armijas virsnieka Miķeļa Akino (*Michael Aquino*) vadīti, atšķēlās un nodibināja bezpeļņas organizāciju - Seta Templis (*Temple of Set* ). Amerikāņu zinātniskās fantastikas rakstnieks Dons Vebs (*Don Webb*), bijis no 1993. līdz 2002. gada Seta Tempļa "augstais priesteris" un rakstos palīdzējis veidot šo grupējuma tēlu. Latvijas publicists Nils Sakss apgalvo, ka Laveja formulētais sātanisms ir ietekmējis populāro kultūru un vairākas rokmūziku paaudzes.

## Piezīmes un atsauces