Samtainā mietene

thumb|Samtainā mietene ar savu samtaino tumšbrūno kātiņu nav sajaucama ne ar vienu citu sēni Latvijā
thumb|Samtaino mieteņu augļķermeņi nereti saaug kopā
thumb|Sēnes lapiņas
thumb|Sēnes kātiņš var būt cepurītes malā
[thumb|[Dzija, kas nokrāsota ar samtaino mieteni. Tāpat kā daudzas citas, arī šī sēne satur teleforskābi, ko izmanto kā zili violetu krāsvielu.]]
**Samtainā mietene** jeb **samtkāte** (*Tapinella atrotomentosa*, arī *Paxillus atrotomentosus*) ir Latvijā bieža liela *Tapinella* ģints sēne, kuru agrāk ieskaitīja mieteņu ģintī (*Paxillus*). Latviešu valodā tai saglabāts mietenes zinātniskais nosaukums.

Samtainā mietene aug uz trūdošas koksnes — celmiem, kritalām vai saknēm. Viedokļi par tās ēdamību svārstās no ļoti mazvērtīgas līdz neēdamai un indīgai. Sēne atšķirama no citām pēc sava tumšā, samtainā kātiņa.

## Taksonomija
Neraugoties uz to, ka tā ir lapiņu sēne, tā tiek atzīta par ģenētiski tuvāku bekām nekā ārēji līdzīgākajām sēnēm un ir iekļauta beku rindā.

Sugu pirmais aprakstīja Augusts Bačs 1783. gadā ar nosaukumu *Agaricus atrotomentosus*. 1833. gadā sugu izveidotajā mieteņu ģintī kā *Paxillus atrotomentosus* iekļāva Eliass Frīss.

Neraugoties uz samtainās mietenes iekļaušanu *Tapinella* ģintī 1992. gadā, ne tikai latviešu, bet arī daudzos Rietumu izdevumos to joprojām uzrāda kā pie *Paxillus* ģints piederošu, jo mieteņu pašreizējā klasifikācija vēl nav uzskatāma par galīgu un var atkal mainīties.

Starp citu autoru šai sugai dotajiem nosaukumiem ir:
* Gotlobs Rābenhorsts 1844. gadā to nosauca par *Rhymovis atrotomentosa*.
* Zinātnieku grupa 2004. gadā nosauca šo sugu par *Sarcopaxillus atrotomentosus (Batsch) Zmitr., Malysheva & E.F. Malysheva*.

1951. gadā Trinidādā tika aprakstīta sugas varietāte *var. bambusinus*, kura auga uz bambusiem.

Epitets *atrotomentosa* veidots no latīņu valodas vārda *atrotomentosus* ("īsi melnmatains").

## Apraksts
* **[[Sēne|Augļķermeņi]]**: cepurīšu sēnes, lapiņu sēnes.
* **[[Cepurīte (mikoloģija)|Cepurīte]]**: neregulāri izliekta vai nedaudz ieliekta, parasti asimetriska, reizēm mēlesveida vai pusapaļa, bieza, gaļīga, ar nedaudz ieritinātu malu, gluda vai vāji samtaina, sausa. Krāsa no okerbrūnas un olīvbrūnas līdz sarkanbrūnai, kanēļbrūnai un kafijbrūnai, bieži ar tumšākiem plankumiem, vecumā kļūst tumšāka. Platums 6—20 (30) cm.
* **[[Lapiņas (mikoloģija)|Lapiņas]]**: šauras, biežas, dažāda garuma, reizēm ar starpsienām vai viļņotas, gar kātiņu nolaidenas, gaiši dzeltenbrūnas, vecākām sēnēm nobrūnē.
* **[[Kātiņš (mikoloģija)|Kātiņš]]**: klāts ar melngani brūnu samtainu slāni, cilindrisks vai nedaudz mucveidīgs, resns, bez dobuma, parasti neatrodas cepurītes centrā, ar mietveida pagarinājumu. Griezumā ar violetiem plankumiem. Garums 4—8 cm, resnums 2—5 cm.
* **[[Trama (mikoloģija)|Mīkstums]]**: dzeltenīgs līdz krēmkrāsai, vecumā brūnē, griezumā ar violetiem plankumiem, ar KOH reaģentu krāsojas zaļgani melns, biezs, sūkļains, ar nemanāmu smaržu un maigu vai nedaudz rūgtenu garšu.
* **[[Sporas]]**: plati ovālas, dzeltenīgas, birumraksts okerbrūns vai rūsgans, gludas, izmēri 4—6/3—4,5 µm.
* **[[Bazīdijas]]:** vālesveida.
* **[[Cistīdas]]:** nav (cistīdu trūkums un mazākās sporas mikroskopiski atšķir *Tapinella* ģints sēnes no *Paxillus*).

Samtainā mietene satur ķīmiskas vielas, kas kukaiņu kāpuriem apgrūtina tās ēšanu, tādēļ reti ir tārpaina.

## Izplatība
Koksnes saprotrofs (ksilotrofs), rada koksnes brūno trupi. Aug vecos skuju koku mežos un jauktos mežos uz celmiem un trūdošām saknēm, visbiežāk uz priežu. Sastopama arī uz egļu un retos gadījumos lapu koku koksnes. Latvijā parastais augšanas periods — no jūlija līdz oktobrim. Aug pa vienai vai nelielās ciešās grupās. Biežāk aug skābās augsnēs, izzūd pie pārmērīga nitrātu daudzuma.

Suga plaši izplatīta Ziemeļu puslodes mērenajos, subtropu un vēsajos reģionos, ievesta arī Jaunzēlandē, ir fiksēti daži atradumi ekvatoriālajā zonā.

## Līdzīgas sugas
Samtainais tumšais kātiņš ļauj samtaino mieteni atšķirt no jebkuras citas sēnes Eiropā. Arī Ziemeļamerikas avoti to sauc par vienu no visvieglāk atšķiramajām sēnēm savā reģionā.

## Lietošana pārtikā
Samtainā mietene agrāk tika uzskatīta par neapšaubāmi ēdamu, bet mazvērtīgu sēni, kura lietojama, kamēr jauna, pēc novārīšanas (pēc daļas avotu — vairākkārtīgas) un sālīšanas. Kopš tās plaši lietotā radiniece kailā mietene tikusi atzīta par indīgu ar neprognozējami ilgu saindēšanās periodu, visas tai radnieciskās sēnes tiek turētas aizdomās par līdzīgu toksīnu un antigēnu saturēšanu, lai gan pilnvērtīgi pētījumi nav veikti, bet nepilnīgi neuzrāda tādu kaitīgu vielu klātbūtni, kas nebūtu raksturīga lapiņu sēnēm vispār. Vairums mūsdienu avotu iesaka to neēst, tomēr liela daļa no tiem saglabā viedokli par jaunu sēņu lietojamību pēc novārīšanas. Vecas sēnes ir rūgtākas un var radīt gremošanas traucējumus un dažiem cilvēkiem pat saindēšanos, un tā kā ksilotrofu augļķermeņiem parasti ir ilgāks dzīves cikls nekā augsnes sēnēm, vecuma bojātos eksemplārus grūtāk atšķirt.

PSRS to kopā ar citām mietenēm līdz 1981. gadam iepirka valsts sēņu produktu lielražošanai, un 1970. gados to iepirkšanas cena Latvijas PSR bija līdzvērtīga bērzlapēm.

Sēnē esošais atromentīns, kas nosaka sēnes cepurītes brūno krāsu, tiek uzskatīts par antibakteriālu līdzekli.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mycobank 
* Index Fungorum 
* LMB Latvijā atrasto sēņu sugu saraksts 
* NCBI Taxonomy browser