Latgaliešu valoda

[250px|thumb|Pašvaldības, kur latgaliešu valodu ikdienā lieto vairāk nekā 10% iedzīvotāju (pirms [Latvijas administratīvais iedalījums#2021. gada administratīvi teritoriālā reforma|2021. gada administratīvi teritoriālās reformas)]]
**Latgaliešu** (*latgalīšu*) jeb **latgaļu valoda** (*latgaļu volūda*) ir indoeiropiešu valodu saimes austrumbaltu atzara latviešu valodas dialekts vai tās augšzemnieku izloksnes dialekts (pēc viena uzskata), pēc otra viedokļa latviešu valodas sastāvdaļa, bet pie tam nav dialekts, pēc trešā atsevišķa baltu valoda, ko lieto latgalieši. Diskusija par šo tēmu joprojām turpinās. Latvijas likumā latgaliešu rakstu valoda ir ierakstīta kā "latviešu valodas vēsturiskais paveids".

Tā ir dzimtā valoda apmēram  cilvēku, galvenokārt Latvijā. Visvairāk latgaliešu valodu lieto Latgalē, kur dzīvo 97,6 tūkstoši latgaliski runājošo. Rīgā dzīvo 29,4 tūkstoši un Pierīgas reģionā 14,4 tūkstoši latgaliski runājošo. Lielākās latgaliešu valodas pratēju kopienas ārzemēs ir Krievijā.

## Vēsture
Latgaliešu valoda veidojusies no austrumlatviešu dialektiem, kas attīstījās seno latgaļu, sēļu un citu baltu cilšu apdzīvotajā teritorijā. Pēc Livonijas sabrukuma 16. gadsimtā Latgale nonāca Polijas—Lietuvas kopvalsts sastāvā, kur līdz 18. gadsimta beigām dominēja poļu un latīņu valoda, taču vietējā latgaliešu valoda turpināja pastāvēt kā iedzīvotāju saziņas līdzeklis un folkloras nesēja.

17.—18. gadsimtā latgaliešu rakstu valoda izveidojās uz poļu ortogrāfijas pamata. Pirmie zināmie teksti latgaliski datējami ar 18. gadsimta sākumu — katoļu garīdznieku sastādītie reliģiskie izdevumi, piemēram, jezuīta Andriva Jūrdža un citu autoru darbi. Šajā laikā valodu galvenokārt lietoja katoļu baznīcā un vietējā garīgajā literatūrā.

Pēc Latgales pievienošanas Krievijas Impērijai 1772. gadā sākās ilgstošs ierobežojumu periods. Pēc 1865. gada aizliedza drukāt grāmatas latīņu rakstībā, kas kavēja latgaliešu rakstu valodas attīstību. Neskatoties uz to, mutvārdu tradīcijas saglabājās, un 19. gadsimta beigās atjaunojās arī rakstu valoda.

20. gadsimta sākumā, līdz ar nacionālās atmodas kustību Latgalē, latgaliešu valoda piedzīvoja uzplaukumu. Tika izdoti laikraksti un literāri darbi, darbojās tādi rakstnieki kā Francis Trasuns, Jezups Rancāns un Ontons Slišāns.

Pēc Latvijas valsts dibināšanas 1918. gadā latgaliešu valodu lietoja skolās, presē un literatūrā, taču pēc 1934. gada autoritārā apvērsuma to sāka uzskatīt par latviešu valodas dialektu un izslēdza no skolu mācību programmas. Padomju okupācijas laikā valodas lietojumu publiskajā telpā turpināja ierobežot.

Kopš Latvijas neatkarības atjaunošanas 1990. gados interese par latgaliešu valodu ir pieaugusi. Ir izdoti mācību līdzekļi, vārdnīcas, literārie darbi, un valoda tiek mācīta skolās un augstskolās. Latgaliešu rakstu valoda ir atzīta par vienu no vēsturiskajām latviešu valodas rakstu tradīcijām. Neskatoties uz to, latgaliešu valodas lietotāju skaits pakāpeniski samazinās, un jaunākajās paaudzēs tā bieži tiek aizstāta ar vispārlietoto latviešu valodu. 2022. gadā 37,1 % jeb 61,3 tūkstoši Latgales iedzīvotāju 18—69 gadu vecumā mājās un ikdienā lietoja latgaliešu valodu. Latvijā kopumā — 98,7 tūkstoši jeb 8 % iedzīvotāju.

## Fonoloģija

### Patskaņi

Garais [ɨ:] sastopams izloksnēs (piemēri, malnȳs, mozȳs)

### Līdzskaņi

Līdzskaņi [f] un [x] sastopami tikai aizguvumos.

## Alfabēts

Alfabētā nav pārstāvēts patskanis "ȳ" ([ɨ:]). Pieļaujama divskaņa "uo" ([uɔ]) aizstāšana ar "ō".

Burti "ķ" un "ģ" sastopami tikai aizgūtajās vārdformās (piemēram, riņķa, aizkuņģa).
Burts "e" paredzēts diviem dažādiem patskaņiem ([e] un [æ]), nezinātājam liedzot iespēju tos atšķirt (piemēram, ezereņš [ezʲerʲenʲʃ] un meita [mʲæita], tēte [tʲæ:tʲæ]).
Alfabēts neļauj pilnvērtīgi parādīt mīkstinātos līdzskaņus (piemēram, ēst [æ:sʲtʲ], es [æsʲ], mes [mʲæsʲ]).

## Atšķirības starp latgaliešu un latviešu valodu

### Fonētiskās atšķirības

### Vārdu salīdzinājums

*Piezīmes:*
1. Zīme ^ nozīmē lauzto intonāciju; ja latgaliešu vārdā lauztā intonācija ir garā patskanī (*^ā, ^ē, ^ī, ^ū*), tad izrunājot to it kā pārrauj uz pusēm, t. i., patskaņa vidū izrunā tik tikko dzirdamu pauzi (piem., vārdu *īšu* izrunā līdzīgi kā *ī-išu*). Ja lauztā intonācija ir divskanī (*a^u, a^i, e^i, i^e, u^o*) vai patskaņa savienojumā ar līdzskani (*a^l, e^l, a^m, a^n* u. tml.), tad izrunājot uz pusēm "pārrauj" šo savienojumu, t. i., vārdus *l^aissim, go^lva* izrunā līdzīgi kā *la-issim*, *go-lva*. Līdzīga lauztā intonācija ir arī, piem., dāņu valodā.
2. Zīme ` nozīmē krītošo intonāciju, t. i., kā vārdā *gaisma* [g`aisma].

### Gramatiskās atšķirības
[thumb|200px|[Antons Skrinda. Latviešu valodas (latgaliešu izloksnes) gramatikas titullapa (1908).]]

## Formas, kuru lietojums kopīgs ar lietuviešu valodu

### Daži leksikas piemēri

### Daži gramatikas (morfoloģijas un sintakses) piemēri

## Tiesiskais statuss
Pirmajā Latgales latviešu kongresā 1917. gadā, vienojoties par Latgales apvienošanos ar pārējām Latvijas vēsturiskajām zemēm, tiek nolemts pieprasīt pašnoteikšanās tiesības arī valodas lietojumā. Starpkaru Latvijas Republikā latgaliešu valoda Latgalē ir pirmā izvēle vairumam iedzīvotāju, tā tiek plaši apgūta skolās, lietota vietējā pārvaldē, publikācijās un sadzīvē. Pēc 15. maija apvērsuma tās lietojums tika ierobežots, tās vietā izceļot latviešu rakstu valodu. Sākoties Latvijas okupācijai, no 1940. gada valodas nomākšana pastiprinās (izņemot 1943.—1944. gadu un trimdu), valodai saglabājoties runas formā un privātā lietojumā, arī baznīcās. Kopš 1950. gadu sākuma padomju preses un publicistikas izdevumi latgaliešu valodā pakāpeniski izzūd — kā pēdējais latgaliski iznāk *Kolchoznīku kalendars 1960. godam*, faktiski sākas otrais drukas aizliegums. Publiskajā vidē latgaliešu valoda atgriežas tikai 1980. gadu vidū, kad presē sāk parādīties dzeja latgaliešu valodā.

Valsts valodas likuma 3. panta ceturtā daļa nosaka, ka "Valsts nodrošina latgaliešu rakstu valodas kā vēsturiska latviešu valodas paveida saglabāšanu, aizsardzību un attīstību".

2009. gadā Augstākās tiesas Senāts nolēma, ka latgaliešu valodu nevar lietot kā tiesvedības valodu administratīvajā procesā, jo par valsts valodu uzskatāma latviešu literārā valoda.

2021. gada 16. jūnijā Latvijas Republikas 13. Saeima ar 46 balsīm par, 24 pret un vienu atturoties atbalstīja deputātu Edmunda Teirumnieka un Janīnas Kursītes-Pakules (abi NA) trešā lasījuma priekšlikumu "Latviešu vēsturisko zemju likumam", kurā latgaliešu valodu apliecināja par valodu ne tikai rakstu valodas, bet arī vispārīgajā nozīmē:
Valsts un attiecīgās pašvaldības nodrošina latgaliskās identitātes un kultūrvēsturiskās vides saglabāšanu un ilgtspējīgu attīstību, tostarp veicinot latgaliešu valodas kā latviešu valodas paveida apguvi, t.sk., izglītības iestādēs, un lietojumu publiskajos pasākumos un ikdienas darbā, kā arī atjaunojot un vidē izmantojot vietvārdus latgaliešu valodā, t.sk., ceļazīmēs, vietu un ielu nosaukumos. Valsts veicina latgaliešu valodas kā latviešu valodas paveida un lībiešu valodas lietošanu informatīvajā telpā, it sevišķi sabiedriskajos elektroniskajos plašsaziņas līdzekļos.Kopš 2021. gada novembra Balvu novads kļuva par pirmo, kurā uzstādītas valsts standartam atbilstošas ceļazīmes ar latgaliešu rakstu valodas tekstu. Iepriekš to panākt centās Viļakas novada pašvaldība, taču saskārās ar VSIA "Latvijas Valsts ceļi" pretestību. 2023. gadā plānots turpināt jauno zīmju izvietošanu. Pirms tam mazāka mēroga zīmes iepriekš tikušas uzstādītas Kārsavā un citur Latgalē. Zīmju standarta maiņu veicināja 2021. gada vasarā pieņemtais Valsts prezidenta Egila Levita iesniegtais Latviešu vēsturisko zemju likums, kurā tiek uzsvērts valsts un pašvaldību pienākums rūpēties arī par latgaliešu rakstu valodas saglabāšanu, tajā skaitā arī uz ceļazīmēm.

## Skatīt arī
* Valodu politika Latvijā

## Atsauces

## Ārējās saites

* Valsts valodas centra apstiprinātie latgaliešu rakstības noteikumi
* Latgales Kultūras centra izdevniecība
* Lietuviešu-latviešu-latgaliešu vārdnīca
* latgaliski
** Tīmekļa vietne latgola.lv
** Aglyunas Zvaneņš
** "Home Mini vārdnīca" Latviešu — latgaļu — sēļu — kuršu
** DIVEJIS LATVĪŠU ROKSTU TRADICEJIS: KŪPEIGAIS I ATŠKIREIGAIS
** J. Cybuļs, L. Leikuma. Latgalīšu ābece (lementars). 1. daļa. (PDF formātā)
** J. Cybuļs, L. Leikuma. Latgalīšu ābece (lementars). 2. daļa. (PDF formātā)
** L. Leikuma. Gruomota školuotuojim. (PDF formātā)
** Lidija Leikuma. Latgalīšu volūda- gramatika (PDF formātā)
* latviski
** Lynuojs (latgalīšu daslēdzis škola) — latgaliešu valodas pašmācība
** Latviešu valodas dialekti (PDF formātā)
** NOTEIKUMI PAR LATGALIEŠU IZLOKSNES LIETOŠANU
* krieviski
** Забытый феномен — восточные латыши
** Откуда есть пошла Латвия...
** Латгалы — забытый народ