open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Epiderma

thumb|right|250px|Cilvēka derma un epiderma

**Epiderma** ( — 'virs', 'uz' + *δέρμα* — 'āda') ir ādas virsējais slānis, kas pieder pie segaudu jeb epitēlijaudu grupas. Tā ir 0,01 mm bieza, un to veido plāna lipīdu kārta. Epiderma ir veidota no blīvi novietotām šūnām, kas aizsargā ķermeni no invāzijām un infekcijām, kā arī palīdz saglabāt ķermeņa mitrumu. Epiderma spēj gan absorbēt, gan sekretēt dažādas vielas. 

Epiderma sastāv no vairākām dzīvu šūnu kārtām, kuras savukārt klāj atmirušu šūnu kārtiņa. Šī kārtiņa, rodoties jaunām šūnām, nemitīgi aug. Šūnas mūžs ir īss — 3 līdz 4 nedēļas. Dzīvo šūnu zemākās kārtas baro kapilāri, bet virsējām, atmirušajām šūnām, lai tās uzturētu veselīgas un gludas, nepieciešams tikai ūdens. Epidermas sastāvā ir pigmenti, kas nosaka ādas krāsu. Dažādās ķermeņa vietās epidermas biezums ir dažāds. 
Epidermā atrodas arī ādas pigments melanīns, kas absorbē saules ultravioletos starus un pasargā ķermeni no to kaitīgās iedarbības. Ultravioleto staru ietekmē pastiprinās pigmenta veidošanās ādā un tā kļūst tumšāka jeb iedeg.

## Funkcijas
*Ķermeņa audu mehāniskā aizsardzība- mehānisko izturību nodrošina kolagēns.
*Vielu maiņas nodrošināšana starp organismu un apkārtējo vidi. Tauki epidermā ierobežo ūdenī šķīstošo vielu uzsūkšanos.
*Aizsardzība pret ultravioleto starojumu, ko nodrošina pigmentu šūnas.
*Baktericīdā funkcija — uz ādas veidojas vielas, kas nepatīk baktērijām (piemēram, lizocīms).
*Ķermeņa temperatūras regulācija.
*Recepcija — uztveršana, jušana. Ādā ir izveidoti daudz veidīgi receptori: mehanoreceptori — jūt spiedienu; termoreceptori — jūt temperatūru; nocireceptori — jūt sāpes.

## Atsauces
Ērika Ferda

**Ērika Ferda** (dzimusi  Baku, mirusi  Rīgā) bija latviešu aktrise un teātra pedagoģe.

Dzimusi  Baku Liepājas teātra aktiera un režisora Jūlija Ferdas ģimenē. Mācījusies Nacionālās operas baletskolā (1930—1935), beigusi Zeltmata Latvju dramatiskos kursus (1936). No 1937. gada 19. aprīļa Ērika Ferda bija Dailes teātra aktrise, tur 60 darba gados tika nospēlējusi 136 lomas, no kurām lielākā daļa bija komiskie tēli. Filmējusies no 1956. gada.

Kopš 1945. gada Ērika Ferda Dailes teātrī strādāja arī kā kustību režisore, veidojusi vismaz 70 izrādes (pirmā izrāde - Andreja Upīša "Spartaks"). No 1946. gada strādāja par pedaģoģi Dailes teātra studijās, kā arī Valsts konservatorijā. Par skatuves kustību sarakstījusi grāmatu "Topoša aktiera ķermeņa kultūra" (LVI, 1968).

1997. gadā Ērikai Ferdai piešķirts Triju Zvaigžņu ordenis.

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Literatūra
* Vija Brangule. Ērika Ferda: "Kā sendienās". - Rīga: Likteņstāsti, 2002., 

## Ārējās saites

* Profils kino-teatr.ru
Dienvidu Tules salas

**Dienvidu Tules salas** () ir neapdzīvotu vulkānisku salu grupa Atlantijas okeāna dienvidos Dienvidsendviču salu arhipelāgā. Sastāv no trim galvenajām salām — Kuka salas, Tules salas un Belinshauzena salas, un vairākām sīkām saliņām un klintīm. No ziemeļaustrumos esošās Bristola salas tās atdala Fostera šaurums. Visas trīs salas tiek uzskatītas par aktīviem vulkāniem, kas, iespējams, agrāk bijusi vienota zemes masa. Duglasa šaurums starp Kuka un Tules salām ir applūdusi vulkāna kaldera, vēl viena applūdusi kaldera ir dienvidos no Morisa šauruma Kuka salas austrumu piekrastē. 

## Vēsture
Salas 1775. gada 31. janvārī atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija, bet laikapstākļu dēļ nespēja noteikt, vai tās ir atsevišķas salas, vai daļa no lielākas zemes masas un nosauca to par **Dienvidu Tuli** pēc mītiskās Tules Atlantijas okeāna ziemeļos. Salu atsevišķo statusu 1819. gadā noteica Krievijas ekspedīcija jūrasbraucēja Fabiāna fon Belinshauzena vadībā.

No 1955. gada janvāra līdz 1956. gada sākumam Tules salā darbojās argentīniešu vasaras polārstacija Tenjente Eskivela, bet no 1976. gada līdz 1982. gadam — vissezonas stacija Korveta Urugvaja.

## Atsauces
Ašebergi

thumb|170px|Baronu fon Ašebergu dzimtas ģerbonis
thumb|170px|Zviedrijas feldmaršals Rutgers fon Ašebergs (1621—1693).
**Fon Ašebergi** () ir sena vācbaltiešu dzimta, kas bija ieceļojusi Latvijā krusta karu laikā 15. gadsimtā un vēlāk izplatījusies arī Zviedrijā un Krievijā. 

## Vēsture
Dzimta cēlusies no Ašebergas Minsteres apkārtnē tagadējā Ziemeļreinas-Vestfālenes zemē. Rakstos norādes par bruņinieku Godfrīdu no Ašebergas (*Godefridus de Asscheberghe*) atrodamas 1243. gadā. Droši zināms, ka tiešais dzimtas aizsācējs bija Ludgers no Ašebergas (*Ludgerus de Ascheberg*) 1317. gadā. Gosvins no Ašebergas iestājās Vācu ordenī un 1426. gadā bija Livonijas ordeņa Grobiņas fogts.
Vēlāk uz Livoniju devās arī Vācu ordeņa brālis Stefans no Ašebergas, kas tiek uzskatīts par dzimtas Kurzemes atzara ciltstēvu.
1634. gadā Rutgeru fon Ašebergu (*Rutger von Ascheberg*) uzņēma Kurzemes bruņniecības matrikulā ar nr. 84., zināms, ka 1649. gadā viņš piedalījās hercoga Jēkaba deputācijā pie Polijas-Lietuvas valdnieka Jana II Kazimira.  
Vecabguldes (*Alt-Abgulden*) atzara pārstāvis  Rutgers fon Ašebergs (1621—1693) Trīsdesmitgadu kara beigu posmā iestājās Zviedrijas karaļa Kārļa X Gustava dienestā. Vēlāk pēc uzvarām dāņu-zviedru karā (1675–1679) laikā viņu 1678. gadā paaugstināja par feldmaršalu un 1687. gadā piešķīra grāfa titulu.                         

1791. gadā Reņģes muižas (*Ringen*) īpašnieks Rutgers Gotlībs Vilhelms fon Ašebergs apprecējās ar Ketleru dzimtai piederīgo Eleonoru Ketleri un nomainīja uzvārdu uz fon Ašebergs-Ketlers.

Dzimtas Kurzemes atzaram piederīgajiem Krievijas impērijas valdības Senāts ar 1853. un 1862. gada rīkojumiem piešķīra mantojamu baronu titulu.

## Ārējās saites
* Ašebergi no vesture.eu
* Бароны фон Ашеберг no baronss.ru (krieviski)
Štatvēlene

**Štatvēlene** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Saksijas Šveices - Austrumu Rūdu kalnu apriņķī Saksijas Šveices apvidū Elbas upes labajā krastā. Pilsētā atrodas prāmis pār Elbas upi.

## Vēsture
Pilsēta pirmoreiz rakstos minēta 1269. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Štolpene

**Štolpene** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Saksijas Šveices - Austrumu Rūdu kalnu apriņķī.

## Vēsture
Pilsēta pirmoreiz rakstos minēta 1222. gadā. Pilsēta veidojusies ap viduslaiku pili.

## Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Pie pilsētas atrodas Šlosberga kalns ar bazalta kolonnām. Georgijs Agrikola savā 1556. gadā izdotajā darbā *"[[De re metallica]]"* aprakstīja šī kalna iezi, dodot tam bazalta nosaukumu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Andrejs Pildegovičs

**Andrejs Pildegovičs** (dzimis ) ir latviešu valsts darbinieks, diplomāts, ierēdnis un austrumu valodu speciālists. Pašlaik darbojas kā Latvijas kandidatūras ANO Drošības padomē sekretariāta speciālo uzdevumu vēstnieks un sekretariāta vadītājs, kā arī ir Latvijas pastāvīgais pārstāvis ANO (2018).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Vladivostokā, Krievijas PFSR sinologa Pētera Pildegoviča un viņa sievas Gaļinas ģimenē. No 1988. līdz 1994. gadam studēja ķīniešu valodu un Ķīnas vēsturi Pēterburgas Universitātē un Pekinas svešvalodu institūtā (1990—1991).

1994. gadā sāka strādāt par ierēdni Ārlietu ministrijā, 1995. gadā apguva diplomātijas specialitāti Stenforda Universitātes Hūvera institūtā, bija LR Ārlietu ministrijas valsts sekretāra palīgs, pēc tam līdz 1998. gadam ministrijas preses sekretārs. 

Pēc papildināšanās ārlietu dienesta specialitātē Oksfordas Universitātē (1998—1999) vadīja Ārlietu ministrijas Āzijas un Āfrikas nodaļu (1999—2000).
2000. gadā sāka strādāt Latvijas prezidentes Vairas Vīķes-Freibergas kancelejā, līdz 2006. gadam bija Valsts prezidentes padomnieks ārlietu jautājumos. No 2006. līdz 2007. gadam vadīja Valsts prezidentes kanceleju.

No 2007. līdz 2012. gadam bija Latvijas vēstnieks ASV. 2012. gada jūlijā sāka vadīt Ārlietu ministrijas politisko departamentu. 2013. gada maijā kļuva par ministrijas valsts sekretāru.

2018. gada augustā iesniedza akreditācijas vēstuli ANO ģenerālsekretāram Antoniu Gutērrešam kā Latvijas pastāvīgais pārstāvis ANO. No 2023. gada ir Latvijas kandidatūras ANO Drošības padomē sekretariāta speciālo uzdevumu vēstnieks un sekretariāta vadītājs.
2025. gada 12. augustā Valsts prezidents Edgars Rinkēvičs pasniedza Pildegovičam Latvijas ārkārtējā un pilnvarotā vēstnieka Ukrainā akreditācijas vēstuli.

## Apbalvojumi
2015. gadā apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Atsauces
Tārante

**Tārante** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Saksijas Šveices - Austrumu Rūdu kalnu apriņķī uz rietumiem no Drēzdenes.

## Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Pilsētā atrodas viena no senākajām Meža augstskolām pasaulē - 1811. gadā dibinātā Drēzdenes universitātes Meža fakultāte (*Forstliche Hochschule Tharandt*, pirms tam Karaliskā Saksijas Maža akadēmija) ar botānisko dārzu (*Forstbotanischer Garten Tharandt*) - viena no senākajiem šāda tipa skolām pasaulē.

## Cilvēki
Tārantes Meža akadēmijā mācījies norvēģu polārpētnieks Kaštens Borkgrevinks.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Forstbotanischer Garten Tharandt
Autoceļš 8 (Polija)

|}
|}
Autoceļš **8** ir viens no galvenajiem Polijas autoceļiem. Tas ir 831 kilometru garš un savieno Kudovazdroju, Čehijas pierobežā ar Budzisko, Lietuvas pierobežā. Autoceļš 8 ir arī daļa no Starptautiskā E-ceļu tīkla, autoceļa E67, un ved cauri piecām Polijas vojevodistēm: Podlases, Mazovijas, Lodzas, Lielpolijas un Lejassilēzijas vojevodistei. Autoceļš ir daļa no *Via Baltica* autoceļa.

Posmā pie Vroclavas, Autoceļš 8 atbilst augstākajiem automaģistrāles standartiem un ir pārdēvēts par Automaģistrāli A8, par alternatīvu A8 var izmantot Autoceļu 98. Posmā no Vroclavas līdz Bjalistokai, vairākos Autoceļa 8 posmos ir izbūvēta Automaģistrāle S8, laika gaitā plānots visā šajā posmā Autoceļu 8 aizstāt ar Automaģistrāli S8. Autoceļš 8 ir garākais Autoceļš Polijā.

## Lielākās pilsētas Autoceļa 8 maršrutā
* Kudovazdroja
* Levinklodzki
* Dušņikizdroja
* Polaņicazdroja (apvedceļš)
* Klodzko (apvedceļš, 33 un 46)
* Bardo
* Zombkovice Slonske (apvedceļš)
* Ņemča (apvedceļš)
* Lagevņiki (39)
* A8: Vroclava (apvedceļš, 35, 5, A4, 94 un 98)
* S8: Olesņica (apvedceļš, 25)
* S8: Sicova (apvedceļš)
* S8: Kempno (apvedceļš, 11)
* S8: Verušova (apvedceļš)
* S8: Zločeva (apvedceļš)
* S8: Seradza (apvedceļš, 12)
* S8/12: Zduņska Vola (apvedceļš)
* S8/12: Laska (apvedceļš)
* S8/12: Žgova (91)
* S8/A1: Tušina (12, 91)
* S8/A1: Pjotrkova Tribunalska (apvedceļš, 1, A1, 12 un 91)
* S8: Tomašova Mazovecka (apvedceļš, 48)
* S8: Rava Mazovecka (apvedceļš, 72)
* S8: Mščonova (apvedceļš, 70 un 50)
* S8/8: Varšava (apvedceļš, 7, S2, A2, 92 un 61)
* Marki 
* S8: Radzimina (apvedceļš)
* S8: Viškova (apvedceļš, 62)
* S8: Ostrova Mazovecka (apvedceļš, 50 un 60)
* S8: Zambrova (apvedceļš, 63)
* S8: Stare Ježevo (apvedceļš, 64)
* S8: Horošča (apvedceļš)
* Bjalistoka  (65 un 19)
* Suhovola
* Augustova (61 un 16)
* Suvalki
* Budzisko
20-E. Rīgas policijas bataljons

**20-E. Rīgas policijas bataljons** () bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza 1944. gada 19. novembrī ar iekļaušanu 1. Rīgas latviešu brīvprātīgo policijas pulkā kā IV bataljons.

## Izveidošana
20-E. Rīgas policijas bataljonu izveidoja kapteinis Kārlis Porietis 1941. gada 4. septembrī Rīgā no pulkvežleitnanta Voldemāra Veisa rekrutēšanas rezerves 8., 9. un 10. rotas un Rīgas policijas darbiniekiem. Sākumā bataljons bija pazīstams kā 2. Rīgas kārtības dienesta bataljonu, 23. septembrī to pārsauca par 20. Rīgas bataljonu. 
4. decembrī bataljona vadību pārņēma kapteinis Kārlis Bēms, 1942. gada 13. janvārī par komandieri atkal kļuva kapteinis Kārlis Porietis, 11. martā vadības groži nonāca kapteiņa Oskara Tiltiņa rokās, bet 1942. gada oktobrī vadība nonāca pie pulkvežleitnanta Pētera Užāna. Sākotnēji bataljons tika saformēts 4 rotu sastāvā, to vadība bija šāda:

* 1. rotas komandieris — kapteinis Nikolajs Pļavenieks
* 2. rotas komandieris — kapteinis Arvīds Laivinieks
* 3. rotas komandieris — kapteinis Paulis Šūmanis
* 4. rotas komandieris — virsleitnants Kārlis Mednis.

## Dienesta gaitas
20. Rīgas bataljons visu pastāvēšanas laiku palika Rīgā kā rezerves un veselības uzlabošans vienība, šī iemesla dēļ bataljona sastāvs bieži mainījās - vienlaicīgi tajā bija no 200-300 vīriem. Novietojumā Rīgā bataljona galvenais uzdevums bija sardžu dienests pie Daugavas tiltiem un dažādām noliktavām, kā arī Rīgas ostā. 1942. gada jūnijā bataljonu papildināja ar 5. un 6. rotu. Bataljona vīri Sicherheitsdienst pakļautībā piedalījās arī Rīgas geto apsardzībā.

Frontei tuvojoties bataljons, kurā bija palikuši vīri, kas nebija derīgi nosūtīšanai cīņā citos bataljons vai latviešu vienībās, 1944. gada 10. oktobrī atstāja Rīgu un devās uz Liepāju, to sasniedzot 22. oktobrī. Šajā laikā pēc paša vēlēšanās tika atvaļināts komandieris Pēteris Užāns, viņa vietā stājās 1. rotas komandieris kapteinis Oto Šeturiņš. Ceļā uz Liepāju no bataljona bija pazudusi aptuveni 1/3 vīru; daļa bija pievienojusies kureliešiem, daļa bija devusies mājās - pazudušie meklēti netika. 25. oktobrī bataljons, bez 5. rotas, izbrauca no Liepājas ostas un 26. oktobrī sasniedza Dancigu. 30. oktobrī bataljonu pārcēla uz Papavu, pēc tam Breitentāli un Kirhfegu-Gurski, kur bataljonam mītnei tika ierādīts smilšu laukums bez nevienas ēkas. Bataljona vadošais sastāvs šajā brīdī bija šāds:

Bataljona komandieris - kapteinis Oto Šeturiņš

* 1. rotas komandieris — kapteinis Oto Šeturiņš
* 2. rotas komandieris — kapteinis Arvīds Laivinieks
* 3. rotas komandieris — kapteinis Pēteris Blaumanis
* 4. rotas komandieris — kapteinis Kārlis Blaus

5. rota palika virsleitnanta Jāņa Zieda vadībā palika Kurzemes cietoksnī, kur tika nodarbināta sardžu dienestā un nocietinājumu būvē, tā 1945. gada martā tika palielināta līdz 246 vīriem. Kaujas gaitas tā beidza ar padošanos gūstā pēc Lielvācijas kapitulācijas 1945. gada maijā.

1944. gada 19. novembrī 20-E. Rīgas policijas bataljonu 4 rotu sastāvā iekļāva 1. Rīgas latviešu brīvprātīgo policijas pulkā kā IV bataljonu.

## Atsauces
Vilsdrufa

**Vilsdrufa** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Saksijas Šveices - Austrumu Rūdu kalnu apriņķī uz rietumiem no Drēzdenes.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1259. gadā.

## Ekonomika
Pilsētā atrodas tradicionālā ziemassvētku vīraka ražošanas uzņēmums KNOX.

2017. gadā pilsēta nonāca preses uzmanības centrā, jo 36% tās iedzīvotāju nobalsoja par Vācijas labējo partiju "Alternatīva Vācijai", tikmēr tajā pašā gadā Vilsdrufā apmetās tikai 10 patvēruma meklētāji.

## Cilvēki
Vilsdrufa ir Vācijas ģenerālprokurora no 1974. līdz 1977. gadam Zigfrīda Būbaka dzimtā pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites

*KNOX
Miranda (pavadonis)

**Miranda**, arī **Urāns V**, ir Urāna pavadonis. Tas ir četrpadsmitais pavadonis pēc kārtas, skaitot no Urāna.
## Atklāšana un nosaukums
Mirandu atklāja 1948. gada 16. februārī astronoms Džerards Koipers (*Gerard Kuiper*) Makdonalda observatorijā ar 82 collu teleskopu Viņš arī piedāvāja to nosaukt par Mirandu. Miranda ir tēls Viljama Šekspīra traģikomēdijā „Vētra”. 

## Orbīta un fizikālie parametri
Miranda ir pats mazākais no pieciem lielajiem Urāna pavadoņiem. Tas apriņķo Urānu vidēji 129 780 km attālumā no planētas. Līdz šim to tuvumā pētījusi tikai starpplanētu zonde „Voyager 2”, kura pētīja Urāna sistēmu 1986. gada janvārī. "Voyager 2" Mirandai pielidoja tuvāk kā pārējiem Urāna pavadoņiem, tāpēc arī ieguva detalizētākus pavadoņa attēlus, lai gan izdevās nofotografēt tikai Mirandas dienvidu puslodi. Tiek uzskatīts, ka Mirandas virsmu klāj ūdens ledus ar silikātu, karbonātu un ogļūdeņražu piejaukumu. Pavadoņa virsma ir ļoti neviendabīga, tas izskatās kā salipināts no vairākiem gabaliem. Atsevišķiem apgabaliem ir krāteraina (veca) virsma, bet turpat blakus ir apgabali ar sedimentācijas slāņu pēdām. Tos atdala milzīgas, līdz 20 km dziļas plaisas un kanjoni. Uz Mirandas nofotografētās virsmas redzami trīs ovāli gredzenveida apgabali (200 – 300 km diametrā), kuri krasi izdalās uz pārējā fona. Tie ir mazāk krāteraini, klāti ar kalnu grēdām un ielejām, no pārējās virsmas tos atdala izteiktas robežas dziļu kanjonu veidā. 

Pašreiz nav precīzi zināms, kā lai izskaidro Mirandas virsmas dīvaino struktūru. Pastāv vairākas hipotēzes: viena no tām balstās uz pieņēmumu, ka Miranda senatnē sadūrusies ar kādu pietiekoši lielu kosmisko objektu, lai izjuktu gabalos, kuri vēlāk atkal apvienojušies gravitācijas iespaidā, cita virsmas neviendabīgumu skaidro ar lielu meteorītu triecienu, kā rezultātā trieciena vietās daļēji izkusis zem virskārtas esošais ledus, vēlāk atkal sasalstot.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pagaidu līgums par sakaru atjaunošanu starp Latviju un Vāciju

**Pagaidu līgums par sakaru atjaunošanu starp Latviju un Vāciju** () bija starptautisks līgums starp Latviju un Vāciju, ko 1920. gada 15. jūlijā Berlīnē no Latvijas puses parakstīja Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas juriskonsults Hermanis Albats, Ārlietu Komisijas priekšsēdētājs Fricis Menders un Satversmes sapulces loceklis Alberts Kviesis, bet no Vācu valsts ministeriāldirektors Bērents, īstenais legācijas padomnieks fon Malcans, īstenais legācijas padomnieks Gauss.

Līdz ar to Vācija atjaunoja Latvijas Republikas ''de facto'' atzīšanu.

## Priekšvēsture
Bermontiādes kauju beigu daļā Latvijas ārlietu ministrs Zigfrīds Meierovics 1919. gada 25. novembrī nosūtīja Vācijas Ārlietu ministram H. Milleram notu par kara pieteikumu Vācijai. Tikai pēc Latvijas bruņoto spēku uzvaras Latgales kaujās 1920. gada sākumā atsākās sarunas par sakaru atjaunošanu starp Latviju un Vāciju.

## Saturs
Līgums paredzēja, ka Latvija un Vācija uzsāks savstarpējas diplomātiskās attiecības, nosūtot pienācīgā kārtā pilnvarotus priekšstāvjus uz Rīgu un Berlīni.
Vācija apņēmās Latviju atzīt arī ''de jure'', tiklīdz viena no Versaļas miera līgumā minētām galvenām sabiedrotajām valstīm būs paziņojusi par šādu atzīšanu. Abas līguma slēdzējas puses apņēmās nepabalstīt un savās robežās nepielaist nekādus centienus, kuri būtu vērsti pret otras valsts likumīgo valdību. It sevišķi abas līguma slēdzējas puses apņēmās nepielaist, ka viņu zemēs organizējas vai iet cauri otrai valstij naidīgs karaspēks.

## Atsauces
1996. gada Pasaules čempionāts florbolā

**1996. gada Pasaules čempionāts florbolā** bija pirmais Pasaules čempionāts florbolā. Tas notika Zviedrijā no 1996. gada 11. līdz 18. maijam.

## Dalībnieki


## Vietu sadalījums
Bristola sala

**Bristola sala** () vai **Blanka** ( vai *Isla Blanco*) ir neapdzīvota vulkāniska sala Dienvidsendviču salu arhipelāgā Atlantijas okeāna dienvidos, otrā lielākā arhipelāga sala. Administratīvi sala ietilpst Apvienotās Karalistes valdījumā Dienviddžordžijā un Dienvidsendviču Salās. Izvietojies arhipelāga dienvidrietumos, Forstera šaurums to atdala no Dienvidu Tules salām dienvidrietumos, bet Bisko šaurums — no Montagjū salas ziemeļos. Sala ir aktīvs vulkāns, pēdējais izvirdums reģistrēts 1956. gada 11. janvārī.

Salu 1775. gadā atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija un nosauca par godu britu flotes virsniekam, vēlākajam admirālim un politiķim Augustam Hērvijam, 3. grāfam Bristolam *(Augustus Hervey, 3rd Earl of Bristol)*. Krastā pirmais izkāpa norvēģu polārpētnieks Karls Antons Larsens 1908. gadā. 

## Atsauces
Blanka (nozīmju atdalīšana)

**Blanka** var būt:
* Blanka — apdzīvota vieta Mazsalacas pagastā;
* Bristola salas spāniskais nosaukums *(Isla Blanca)*.

## Cilvēki ar šādu uzvārdu
* Bārbara Blanka (zināma kā* *'Kelly Kelly*' *; *Barbara Blank*; 1987) — amerikāņu cīkstone;

## Skatīt arī
* Blankas
Zebnica

**Zebnica** () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Saksijas Šveices - Austrumu Rūdu kalnu apriņķī pie robežas ar Čehiju.

## Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1223. gadā. Kopš 20. gadsimta sākuma pilsēta specializējās mākslīgo ziedu ražošanā.  Pilsētā 2003. gadā notika festivāls "Tag der Sachsen".

## Ekonomika
Pilsētā atrodas dzelzceļa modeļu ražošanas uzņēmums "Tillig".

## Atsauces

## Ārējās saites

*Tillig
Ambruāzs Tomā

**Ambruāzs Tomā** (; dzimis , miris ) bija franču komponists un Parīzes konservatorijas direktors no 1871. gada līdz nāvei 1896. gadā. Pazīstamākie Tomā darbi ir operas Minjona (*Mignon*, 1866) un Hamlets (*Hamlet* , 1868).

Dzimis mūziķu ģimenē. Jau 10 gadu vecumā lieliski spēlēja klavieres un vijoli. No 1828. gada mācījās Parīzes konservatorijā, 1832. gadā ieguva balvu, kas ļāva apmeklēt Itāliju. 1837. gadā *[[Opéra-Comique]]* tika izrādīta pirmā opera *La double échelle*. No 1856. gada - Parīzes konservatorijas profesors, no 1871. gada - tās direktors.

## Ārējās saites
*
* Ambruāza Tomā profils ''AllMusic'' 
* Amruāza Tomā notis ''IMSLP''
Tomā

**Tomā** var būt:

* Ambruāzs Tomā (*Ambroise Thomas*; 1811—1896) — franču komponists;
* Renē Tomā (*René Thomas*; 1865—1925) — franču sporta šāvējs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs.
Atlantiksitija

**Atlantiksitija** () ir pilsēta Ņūdžersijas štatā, ASV. Pilsēta atrodas valsts ziemeļaustrumos Absekonas salā pie Atlantijas okeāna. Saskaņā ar 2010. gada ASV tautas skaitīšanas datiem Atlantiksitijā dzīvo apmēram 39,5 tūkstoši cilvēku. Pilsēta atrodas 97 km uz dienvidaustrumiem no Filadelfijas un 201 km uz dienvidiem no Ņujorkas. 

Atlantiksitija ir pirmā pilsēta ASV, kurā ticis izveidots dēļu segums pie pludmales, tika atvērts 1870. gada jūnijā. 1976. gadā, iedzīvotāji ar referenduma palīdzību izlēma par azartspēļu legalizēšanu pilsētā un 1978. gadā tika atvērts pirmais kazino. Kopš tā laika pilsēta ir pazīstama ar kazino un pludmalēm. Atlantiksitija tiek saukta par "austrumu krasta azartspēļu galvaspilsētu", pilsētā pašlaik ir 12 kazino, kuros 2011. gadā strādāja apmēram 33 tūkstoši darbinieku un kuriem bija 28,5 miljoni apmeklētāju, no azartspēlēm tika gūti 3,3 miljardus dolāru lieli ieņēmumi. 
Tāpat Atlantiksitijā kopš 1921. gada notiek *Miss America* skaistumkonkursa fināls.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Rolands Rikards

**Rolands Rikards** (dzimis , miris ) bija latviešu zinātnieks, profesors un politiķis. Inženierzinātņu habilitētais doktors (*Dr. habil. ing.*, 1992). Latvijas Republikas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993). Baltijas valstu sadarbības žurnāla *Revue Baltique* redaktors (1990—1992). Tieslietu ministra Egila Levita padomnieks (1993—1994), Eiropas Kustības Latvijā valdes loceklis (1999). Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis (1997).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1942. gada 15. decembrī Rīgā. Studēja Rīgas Politehniskā institūta Būvniecības fakultātē, kuru beidza 1966. gadā. Strādāja par LZA Polimēru Mehanikas institūta zinātnisko līdztrādnieku (1968—1981), 1970. gadā Rīgā aizstāvēja tehnisko zinātņu kandidāta grādu. Vēlāk bija Rīgas Politehniskā institūta Materiālu pretestības katedras docents (1981—1986). 1983. gadā Maskavas Elektronikas mašīnbūves institūtā aizstāvēja tehnisko zinātņu doktora grādu, vēlāk bija Materiālu stiprības katedras profesors (1986—1990). No 1994. gada RTU Būvniecības fakultātes profesors, Materiālu un konstrukciju institūta direktors (2001).

Līdztekus profesora darbam 1988. gadā bija viens no Latvijas Tautas frontes RTU atbalsta grupas dibinātājiem un Latvijas Zinātnieku Savienības dibinātājiem (1988), politiskās komisijas vadītājs. Latvijas Tautas Frontes 2. un 3. kongresa delegāts, ievēlēts LTF Domē. Darbojās Rīgas pilsētas Kurzemes rajona LTF nodaļā. 1990. gadā ievēlēts Latvijas Republikas Augstākajā Padomē no Rīgas 18. vēlēšanu apgabala. Viens no deklarācijas Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu darba grupas locekļiem. 1990. gada 4. maijā balsoja par neatkarības atjaunošanas deklarācijas pieņemšanu. Strādāja pie Latvijas Republikas pilsonības atjaunošanas likuma, Imigrācijas likuma, Konstitucionālā likuma par cilvēka un pilsoņu tiesībām un pie 5. Saeimas vēlēšanu likuma. 1993. gadā aizgāja no partiju politikas, taču līdz 1994. gadam bija tieslietu ministra Egila Levita padomnieks

Miris 2022. gada 2. februārī, 79 gadu vecumā. Par viņa nāvi paziņojumu sniedza un izteica līdzjūtību tuviniekiem Valsts prezidents Egils Levits.

## Darbi
Zinātnisko pētījumu virzieni ir kompozītu un polimēru materiālu mehānika, materiālu īpašību optimizācija un identifikācija, kompozītu materiālu plīsuma mehānika, čaulu teorija, galīgo elementu metode. Vairāk nekā 300 zinātnisku darbu, to skaitā 5 monogrāfiju, autors.

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* LZA balvas par monogrāfijām čaulu teorijā (1975; 1978)
* Latvijas ZA Frīdriha Candera balva par pētījumiem kompozītu materiālu mehānikā (1996)
* Triju Zvaigžņu ordeņa Zelta Goda zīme (1997)
* Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis (1997)
* III šķiras Triju Zvaigžņu ordenis (2000)
* 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme

## Atsauces
Gaisa mitrums

thumb|200px|Tropiskajos mežos bieži ir augsts mitruma līmenis
**Gaisa mitrums** ir ūdens tvaiku daudzums gaisā. Ūdens tvaiks ir ūdens gāzveida stāvoklis. Silts gaiss spēj saturēt vairāk ūdens tvaika, tāpēc, gaisam atdziestot, mitruma var kļūt par daudz un tas izdalīsies no gaisa tai vai citā formā. Šo stāvokli ar gaisa 100% mitrumu sauc par rasas punktu. Mitruma ietekmē rodas nokrišņi, rasa vai migla. Augsts mitruma daudzums samazina ķermeņa svīšanas efektivitāti, jo sviedri grūtāk iztvaiko no ādas; līdz ar to cilvēks var pārkarst.

Gaisa mitrumu raksturo šādi lielumi: absolūtais, relatīvais un specifiskais. **Absolūtais mitrums** ir ūdens tvaika masa vienā kubikmetrā gaisa. **Relatīvais mitrums** ir ūdens tvaika parciālspiediena attiecība pret piesātināta tvaika parciālspiedienu tajā pašā temperatūrā.

## Gaisa mitruma veidi
thumb|200px|Higrometrs

### Absolūtais mitrums
Absolūtais mitrums ir ūdens tvaika masas,  m_w , attiecība pret kopējā gaisa un ūdens tvaika maisījumu  V_{net} , ko var izteikt šādi:

:  AH = {m_w \over V_{net}}. 

Absolūtais mitrums atmosfērā svārstās no nulles līdz 30 gramiem uz kubikmetru, ja gaiss tiek piesātināts pie 30 °C.

Gaisa absolūtais mitrums, atšķirībā no relatīvā, nemainās, mainoties gaisa temperatūrai vai spiedienam, ja vien netiek sasniegts rasas punkts, kad sākas mitruma kondensācija no gaisa.

### Relatīvais mitrums

Relatīvais mitrums ir ūdens tvaika parciālspiediena attiecība pret piesātināta tvaika parciālspiedienu tajā pašā temperatūrā.
Relatīvo mitrumu izsaka procentos un to var aprēķināt pēc šādas formulas:

:::  \phi  =  {{e_w} \over  \times 100\% 

Relatīvais mitrums ir svarīgs rādītājs, ko izmanto laika prognožu noteikšanai, jo tas norāda uz nokrišņu, rasas, vai miglas iespējamību.

## Mērījumi

Ir vairākas ierīces, kuras lieto, lai noteiktu un regulētu mitrumu. Ierīces, ko izmanto, lai noteiktu gaisa mitrumu, sauc par psihrometriem vai higrometriem. Mitrums tiek mērīts arī globālā mērogā, izmantojot satelītus. Šie satelīti ir spējīgi noteikt ūdens koncentrāciju troposfērā, augstumā starp 4 km un 12 km. Satelītiem, kas var izmērīt ūdens tvaiku ir sensori, kas ir jutīgi pret infrasarkano starojumu. Ūdens tvaiks īpaši absorbē un atkārtoti izstaro starojumu šajā spektra joslā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džons Rokfellers

**Džons Deivisons Rokfellers** (; dzimis , miris ) bija amerikāņu biznesa magnāts un filantrops, bagātās Rokfelleru ģimenes pārstāvis.

Viņš bija viens no *[[Standard Oil]]* uzņēmuma dibinātājiem, kas dominēja naftas industrijā. Rokfellers ieviesa revolūciju šajā nozarē un kopā ar citiem industriālistiem, tostarp Endrū Kārnegiju, ieviesa mūsdienu filantropijas darbības struktūru. *Standard Oil* vadīja no tā dibināšanas 1870. gadā līdz pat 1897. gadam. Līdz ar petrolejas un benzīna nozīmīguma pieaugumu strauji pieauga arī Rokfellera ienākumi, viņš kļuva par pirmo amerikāni, kura ienākumi pārsniedz miljardu dolāru, un pasaulē bagātāko cilvēku. Rokfellers bieži tiek atzīts par bagātāko cilvēku cilvēces vēsturē. Žurnāls *[[Forbes]]* 2005. gadā viņu ierindoja trešajā vietā visu laiku ietekmīgāko uzņēmēju sarakstā.

Pēdējos dzīves 40 gados viņa bagātība tika izmantota modernas sistemātiskas pieejas mērķtiecīgai labdarībai izveidei. Veidojis dažādus fondus, kuriem bija milzīga ietekme medicīnas, izglītības un zinātniskās pētniecības jomā. Tāpat šie fondi bija nozīmīgi tādu slimību kā nematodes un dzeltenā drudža izskaušanā. Dibinājis Čikāgas Universitāti un Rokfellera Universitāti.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Biogrāfija 
* Rokfelleru ģimenes hronoloģija kopš Džona Rokfellera piedzimšanas 
* Rokfellers. Joprojām visbagātākais
Rokfellers

**Rokfellers** (*Rockefeller*) var būt:
* Džons Rokfellers — amerikāņu biznesa magnāts un filantrops;
* Nelsons Rokfellers — amerikāņu uzņēmējs, filantrops, valsts ierēdnis un politiķis.

## Skatīt arī
* Rokfelleri
* Rokfellera centrs
* Rokfellera plato
Grifita

**Grifita** var būt:

* Florensa Grifita-Džoinere (*Florence Griffith Joyner*; 1959 — 1998) — amerikāņu vieglatlēte;
* Melānija Grifita (*Melanie Griffith*; dzimusi 1957. gadā) — amerikāņu aktrise.

## Skatīt arī
* Grifits
Jaunais Taivānas dolārs

**Jaunais Taivānas dolārs** (zīme: NT$) in oficiālā Ķīnas Republikas jeb Taivānas valūta.  Šo valūtu emitē Taivānas Centrālā banka. Jaunais Taivānas dolārs tiek izmantots kopš 1949. gada, aizstājot veco Taivānas dolāru hiperinflācijas apstākļos. Tas ir sadalīts 100 centos (分, "*fen*"), lai gan mazākās vienības mūsdienās lieto reti.

Valūta ir brīvi konvertējama, un tās vērtība tiek uzturēta, balstoties uz tirgus apstākļiem. Taivānas dolārs galvenokārt tiek izmantots vietējā ekonomikā, kas ietver eksportu, importu un ikdienas patēriņu, un ir nozīmīgs faktors valsts ekonomikā, kas balstās uz augsto tehnoloģiju industrijām un starptautisko tirdzniecību.

Jauno Taivānas dolāru bieži dēvē vienkārši par "Taivānas dolāru".

## Ārējās saites
*  SinoBanknote
*  Banknotes of Matsu, Quemoy and Tachen
*  The Central Bank page showcasing all obsolete issues of the new Taiwan dollar in all denominations
* Close up image of a circulated 50 NT coin 
*  Historical and current banknotes of Taiwan
N.O.A.

**N.O.A.** ir otrais *[[N`Works]]* albums, kas tapis laikā no 2009. līdz 2013. gadam. Albumu ir aranžējis, producējis, programmējis, miksējis un māsterējis – *N`Works* jeb Normunds Rutulis.

## Dziesmu saraksts

## Ārējās saites
* Albums ''N'Works'' mājaslapā

## Atsauces
Ei, jūs tur!

**Ei, jūs tur!** ir Imanta Kalniņa 1971. gadā sarakstīta rokopera. Tā ir pirmā latviešu rokopera un viena no pirmajām rokoperām Padomju Savienībā.

## Sižets
Rokoperu "Ei, jūs tur!" Imants Kalniņš sarakstīja 1971. gadā. Tās libreta autors ir komponista brālis dzejnieks Viktors Kalniņš, librets veidots pēc armēņu izcelsmes amerikāņu rakstnieka Viljama Sarojana 1941. gadā sarakstītā viencēliena *Hello Out There!* motīviem.

Rokoperas galvenais varonis Viņš ir jauns dumpinieks, kurš ar savu bandu ieradies kādā mazā pilsētiņā un par nekārtību izraisīšanu nokļuvis apcietinājumā. Tur viņš satiek Viņu (Keitī), deviņpadsmitgadīgu meiteni, kura uzkopj telpas. Abi kopā sapņo par kopīgu nākotni un došanos uz Sanfrancisko, tomēr viņu sapņiem nav lemts piepildīties: saniknotie pilsētiņas iedzīvotāji spriež jauneklim linča tiesu.

Pēc rokoperas sarakstīšanas pagāja seši gadi, līdz tā tika iestudēta Liepājas teātrī. Vēlāk tā iestudēta arī citos sastāvos.

## Iestudējumi
* 1977 — Liepājas teātrī. Režisors — Māris Putniņš. Viņš — Juris Bartkevičs, Viņa — Ieva Akuratere. Pavadījums — grupa "Līvi" un Liepājas teātra aktieri.

* 1984 — Koncertuzvedums LU Lielajā aulā. Viņš — Raimonds Bartaševičs, Viņa — Ieva Akuratere. Pavadījums — grupa "Pērkons" un koris "Daile" Gido Kokara vadībā.

* 1986 — TV iestudējums. Režisore — Laimdota Kalniņa. Viņš — Igors Siliņš, Viņa — Ieva Akuratere. Pavadījums — grupa Nika Matvejeva vadībā un koris "Daile" Gido Kokara vadībā.

* 1992 — Liepājas teātrī. Režisors — Ivars Lūsis. Viņš — Egons Dombrovskis, Viņa — Vita Vārpiņa.

* 2011 — Spīķeru koncertzālē. Režisors — Roberts Rubīns. Viņš — Marts Kristiāns Kalniņš, Viņa — Dita Lūriņa. Pavadījums — grupa "Autobuss debesīs" un vokālā grupa "Framest".

## Ieraksti

* Grupas "Pērkons" versija ierakstīta 1984. gadā. Tā izdota kasetē "Ordālijas" 1995. gadā.
* TV iestudējuma versija ierakstīta 1986. gadā, tā oficiāli nav izdota.
* 2020. gada augustā rokoperas 1984. gada ieraksts tika papildināts ar jaunu Rīgas kamerkora "Ave Sol" partiju, izdots kompaktdiskā un vinila formātā. Pieejams arī straumēšanas platformās (no 2021. gada 2. jūnija).

### Dziesmu saraksts
# Ievads 0:42
# Mēs nākam 5:34
# Kas tu esi? 3:01
# Mana diena 3:04
# Viņa 4:53
# Es atradu skaistu vārdu 3:01
# Es zinu ostu 2:38
# Saliksim muguras kopā 4:16
# Pateic, ko tu domā 5:51
# Kur tu biji, pasaulīt? 3:54

## Atsauces
Vensāns d'Endī

**Vensāns d'Endī** (; dzimis , miris ) bija franču komponists un pedagogs.

Dzimis Parīzē aristokrātisku rojālistu un katoļu ģimenē. Bērnību pavadījis dzimtas īpašumā Sevennos. Mūziku apguvis jau no bērnības. Piedalījies Franču-prūšu karā. Pēc kara iestājās Parīzes konservatorijā, kur kļuva par Sezāra Franka audzēkni. 1894. gadā kopā ar Šarlu Bordu un Aleksandru Gilmānu nodibināja *[[Schola Cantorum de Paris]]*.

Mūsdienās, iespējams, visbiežāk izpildītais d'Endī skaņdarbs ir "Simfonija par franču kalniešu dziesmas tēmu" (*Symphonie sur un chant montagnard français*).

## Ārējās saites

*
* Vensāna d'Endī profils ''AllMusic'' 
* Vensāna d'Endī notis ''IMSLP''
Epoksīdu polimēri

**Epoksīdu polimēri** ir telpiski polimēri, kurus iegūst epoksīdu sveķu cietēšanas procesā ar polifunkcionālajiem mazmolekulārajiem savienojumiem - cietinātājiem, polikondensācijas procesā. 
Epoksīdu sveķi ir mazmolekulāri savienojumi, oligomēri vai lineāri termoplastiski polimēri, kas satur savā molekulā vairāk kā vienu epoksīdu (oksirāna) grupu un kas var veidot cietēšanas procesā telpiskas polimēra struktūras. Tipisks pārstāvis ir bisfenola A diglicidilēteris. Kā cietinātājus parasti izmanto pirmējos un otrējos poliamīnus vai skābju anhidrīdus. Epoksīdu sveķu cietināšanai var izmantot arī Lūisa skābes vai Lūisa bāzes. Piemēram, bora trifluorīdu (BF3) vai trešējos amīnus. Šajā gadījumā epoksīda sveķi veidojas nevis polikondensācijas reakcijas rezultātā, bet gan anjonu polimerizācijas reakcijā, atveroties oksirāna gredzenam.

Epoksīdu polimēriem ir liela mehāniskā stiprība, dielektriskās un adhēzijas īpašības, kā arī citas vērtīgas īpašības, tos plaši izmanto laku un krāsu ražošanā, līmju izgatavošanā, celtniecībā u.c.
Pussy Riot

***Pussy Riot*** ir feministiska Krievijas pankroka mūzikas grupa.

Savas uzstāšanās organizē nesankcionētā formātā koncertiem neparedzētās vietās. Pēc mēģinājuma 2012. gada februārī veikt muzikālu akciju "Dievdzemdētāja, padzen Putinu" Kristus Glābēja katedrālē Maskavā, trīs no *Pussy Riot* dalībniecēm (Nadežda Tolokoņņikova, Jekaterina Samuceviča un Marija Aļohina) tika tiesātas un viņām piesprieda reālu brīvības atņemšanu uz diviem gadiem (amnestētas divus mēnešus pirms termiņa beigām). Nedaudz vēlāk Aļohinai sods tika mīkstināts uz nosacītu brīvības atņemšanu un viņa tika atbrīvota.

*Pussy Riot* dalībnieču notiesāšana izraisīja plašus sabiedrības protestus, īpaši Rietumos.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Wikivoyage

***Wikivoyage*** ir viens no *[[Wikimedia Foundation]]* projektiem, kas ir balstīts uz *[[wiki]]* programmatūru. Tas ir tiešsaistes brīva satura portāls ar tūrisma materiāliem. Dibināts 2006. gadā, *Wikimedia Foundation* to pārņēma 2012. gadā. Pašlaik šis projekts pieejams angliski un vēl vairāk nekā 10 citās valodās.

## Ārējās saites
* ''Wikivoyage''
* ''Wikivoyage'' latviešu valodā
Aleksandrs Maļevinskis

**Aleksandrs Maļevinskis** (;  - 2004) bija Krievijas šahists.

## Biogrāfija
PSRS sporta meistars šahā (1975). Vairākkārt piedalījās Krievijas šaha čempionātu finālos. Labākie rezultāti - 7. vieta 1976. gadā un 10. vieta 1980. gadā. 1980. gadā PSRS komandu kausā šahā pārstāvējis sporta biedrību «Lokomotiv» un spēlējis komandā pie 5. galdiņa (+1-2=4).

Tā kā dzīvoja Karaļaučos, tad bija biežs viesis Baltijas šaha turnīros. 1986. gadā Igaunijas pilsētā Hāpsalu kopā ar Aleksandru Šabalovu un Edvīnu Ķeņģi uzvarēja Baltijas republiku čempionātā. Tāpat piedalījies Lietuvas šaha čempionātos, kur 1977. gadā dalījis otro vietu ar Oļegu Dementjevu. Nākamajos Lietuvas čempionātos rezultāti ir bijuši pieticīgāki - 9. vieta 1978. gadā un 7. vieta 1979. gadā.
Divas reizes piedalījies arī Latvijas šaha čempionātos. 1975. gadā ieņēmis 3. vietu, tikai puspunktu atpaliekot aiz Jāņa Klovāna un Anatolija Šmita. 1976. gadā dalījis 5.-7. vietu ar Oļegu Dementjevu un Juzefu Petkēviču.
Pēdējos dzīves gadus ģimenes nesaskaņu dēļ pametis aktīvās šahista gaitas. Miris slimnīcā pēc kautiņā gūtajām traumām 2004. gada rudenī.

## Atsauces

## Ārējās saites
*  šahista profils vietnē chessgames.com
*  šahista profils vietnē 365chess.com
*  šahista profils vietnē chesstempo.com
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu kausi)
Zēligs Kalmanovičs

**Zēligs Hiršs Kalmanovičs** (; dzimis 1885. (pēc citām ziņām 1881.) gadā, miris 1944. gadā) bija Kuldīgā dzimis litvaku jidiša valodas filologs, tulks, vēsturnieks un sabiedrisks darbinieks. Studējis Berlīnes un Kēnigsbergas universitātēs. Sākoties Pirmajam pasaules karam, dzīvoja Sanktpēterburgā, vēlāk Minskā, Rīgā, Kauņā, Panevēžā. 1929. gadā pārcēlās uz Viļņu (tolaik Polijā), kur kļuva par vienu no pirmajiem YIVO (Ebreju zinātniskā institūta) direktoriem. Pēc vācu okupācijas sākuma rakstīja slepenu dienasgrāmatu par dzīvi Viļņas geto. Nacistu kontrolē darbojās YIVO. Miris koncentrācijas nometnē Igaunijas teritorijā.

Tulkojis jidišā Simona Dubnova, Jaroslava Hašeka un Makša Broda darbus.

## Ārējās saites
*Zēligs Kalmanovičs YIVO mājaslapā
Sergejs Tretjakovs

**Sergejs Tretjakovs** (; dzimis , miris ) bija Kuldīgā dzimis krievu dramaturgs, dzejnieks un publicists - futūrists. 

## Dzīvesgājums
Dzimis 1892. gadā Kuldīgas matemātikas skolotāja Mihaila Tretjakova un viņa sievas Elfrīdas Melleres ģimenē. Mācījās Rīgas pilsētas ģimnāzijā, ko beidza 1913. gadā. 
No 1913. līdz 1916. gadam studēja Maskavas universitātes juridiskajā fakultātē, pievienojās eseru partijai. 

Krievijas pilsoņu kara laikā no 1919. līdz 1922. gadam darbojās Vladivostokā, Čitā, Harbinā, Pekinā. 1922. gadā pārcēlās uz Maskavu, kur iesaistījās apvienības LEF (*ЛЕФ, Левый фронт искусств*) darbībā. Sadarbojās ar tādiem māksliniekiem kā Vsevolods Meierholds, Sergejs Eizenšteins, Els Ļisickis, Vladimirs Majakovskis, Aleksandrs Rodčenko. 

Lielā terora laikā 1937. gadā arestēts un nošauts kā spiegs (pēc citām ziņām, izdarījis pašnāvību), reabilitēts 1960. gados.

## Darbi

**Железная пауза.* (dzeja, 1919)
**Ясныш.* (dzeja, 1919)
**Слышишь, Москва?!* (luga, 1924)
**Противогазы*, (1924)
**Чжунго*, (publicistika par Ķīnu, 1927)
**Рычи, Китай* (luga, 1930)
**Вызов* (1930)
**Дэн Ши-хуа. Био-интервью.* (biogrāfisks romāns, 1930)
**Месяц в деревне* (1931)
**Тысяча и один трудодень* (1934)
**Люди одного костра* (literārie portreti, 1936)
**Страна-перекрёсток* (1937)

## Ārējās saites
* Sergejs Tretjakovs 
*
Gistavs Šarpentjē

**Gistavs Šarpentjē** (; dzimis , miris ) bija franču komponists. Pazīstamākais Šarpentjē darbs ir opera Luīze (*Louise*, 1900).

Dzimis maiznieka ģimenē. Mācījies Parīzes konservatorijā. Pēc ceļojuma uz Itāliju apmetās Monmatrā. 1900. gadā *[[Opéra-Comique]]* tika uzvesta Šarpentjē opera "Luīze", kas piedzīvoja panākumus. Pēc otras Šarpentjē operas - "Žiljēns" (*Julien, ou La vie du poète*, 1913) niecīgajiem panākumiem, faktiski pameta komponēšanu.

## Ārējās saites
*
* Gistava Šarpentjē profils ''AllMusic'' 
* Gistava Šarpentjē notis ''IMSLP''
Iļja Čašņiks

**Iļja Čašņiks** (; dzimis , miris ) bija Ludzā dzimis ebreju izcelsmes padomju mākslinieks - supremātisma pārstāvis. Kazimira Maļeviča skolnieks un viens no UNOVIS skolas dibinātājiem.

Dzimis Ludzā, ebreju ģimenē. Drīz pēc Iļjas dzimšanas ģimene pārcēlās uz guberņas centru Vitebsku. 1917. gadā sāka apmeklēt mākslas skolu Vitebskā. Mācījies pie tādiem māksliniekiem kā Kazimirs Maļevičs, Marks Šagāls, Els Ļisickis. 1922. gadā pārcēlās uz Petrogradu, kur 1929. gadā miris.
thumbnail|left|Supremātisms (1923)

## Ārējās saites
Raduga-1M №2

***Raduga-1M №2*** (*Радуга-1М №2*) zināms arī kā ***Globus-1M 12L*** (*Глобус-1М 12Л*) ir Krievijas militārais sakaru pavadonis, otrais no *[[Raduga-1M]]* sērijas. Pavadonis palaists 2010. gada janvārī, un to apkalpo Krievijas Kosmiskais karaspēks.

Oficiāli ziņas par kosmiskā aparāta parametriem netiek sniegtas, bet zināms, ka tas darbojas frekvenču joslās L, C, X un Ka. Pavadoni izgatavojis uzņēmums *[[ISS Rešetnjova]]*.

*Raduga-1M №2* tika palaists  00:18  UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 24. palaišanas iekārtas. 09:19 UTC pavadonis atdalījās no dzinējbloka *Briz-M* un ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā.

Ģeostacionārajā orbītā *Raduga-1M №2* izvietots punktā 85° austrumu garuma, kur 2010. gada februārī tas nomainīja 2004. gadā palaisto *[[Raduga-1 №7]]*, kurš tika pārvietots uz pozīciju 128° A, bet vēlāk sabojājās un tagad nekontrolēti dreifē.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Raduga-1M (Globus-M) Gunter Dirk Krebs 
* Raduga-1M russianspaceweb.com, Anatoly Zak
Maikls Adamss

**Maikls Adamss** (; dzimis , Trūro) ir Lielbritānijas starptautiskais lielmeistars šahā (1989).

## Šahista karjera
1989. gadā pirmo reizi uzvarējis Lielbritānijas vīriešu šaha čempionāta finālā. Pēc šī panākuma kļuvis par profesionālu šahistu. Atkārtoti uzvarējis Lielbritānijas šaha čempionātā 1997. un 2010. gadā.

Kopš 1990. gada piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas ciklos. 1994. gadā pirmoreiz iekļuvis FIDE pretendentu mačos, kur ceturtdaļfinālā piekāpies Borisam Gelfandam ar 3:5. 1993. gadā kopā ar Višvanatanu Anandu uzvarējis FIDE konkurentes PŠA rīkotajā kvalifikācijas turnīrā Groningenā. Tomēr pēc tam piedzīvojis sagrāvi pusfināla mačā pret Anandu ar 1½:5½. 1997. gadā piedalījies FIDE Pasaules čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas un finālā atkal zaudējis Anandam ar 4:5. 
Divus gadus vēlāk ticis līdz pusfinālam, kur zaudējis Vladimiram Akopjanam ar ½:2½.
2000. gada čempionātā pusfinālā atkal nespējis pieveikt sev neērto Anandu un piekāpies ar 1½:2½.
Visveiksmīgākais Adamsam bijis 2004. gada čempionāts Tripolē, kur viņš iekļuvis finālā un mazliet negaidīti zaudējis Uzbekijas pārstāvim Rustamam Kosimdžonovam ar 3½:4½.
2005. gadā piedalījies arī FIDE Pasaules čempiona nosaukum izcīņas turnīrā, kurš notika 
Sanluisā (Argentīna), taču nospēlējis neveiksmīgi un astoņu dalībnieku konkurencē palicis tikai 7. vietā.
2007. gada FIDE pretendentu mačos jau 1. kārtā zaudējis Aleksejam Širovam ar 3½:5½.

Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā 2013. gadā uzvarējis spēcīgajā Dortmundes starptautiskajā šaha turnīrā.

1998. gadā pirmo reizi ieguvis Eiropas komandu kausu šahā Nīderlandes komandas «Panfox Breda» sastāvā. 2002. gadā atkārtojis šo panākumu Bosnijas un Hercegovinas komandas «ŠK Bosna Sarajevo» sastāvā, pēc tam divus gadus pēc kārtas (2003, 2004) bijis uzvarētājs Francijas komandas «NAO Paris» sastāvā, bet 2007. gadā piekto reizi uzvarējis Spānijas komandas «CA Linex Magic Mérida» sastāvā.

Anglijas izlases sastāvā sekmīgi piedalījies šaha komandu sacensībās:
* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 14 reizes (1990-2016). Komandu kopvērtējumā izcīnījis bronzas (1990) medaļu, bet individuālā vērtējumā sudraba (2014) un bronzas (2004) medaļu;
* Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (1989, 1997, 2019). Komandu kopvērtējumā izcīnījis sudraba (2019) un bronzas (1989) medaļas, bet individuālā vērtējumā - 2 bronzas (1989, 1997) medaļas;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 11 reizes (1989-1997, 2001, 2007-2019). Komandu kopvērtējumā izcīnījis zelta (1997) un 2 bronzas (1992, 2019) medaļas, bet individuālā vērtējumā - 2 zelta (2001, 2011), sudraba (2001) un 3 bronzas (1992 (divas), 2007) medaļas.

## Atsauces

## Ārējās saites

*  šahista profils vietnē fide.com
*  šahista profils vietnē chessgames.com
*  šahista profils vietnē 365chess.com
*  šahista profils vietnē chesstempo.com
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules komandu šaha čempionāti)
*  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas klubu komandu šaha čempionāti)
Arturs Jeresjko

**Artūrs Jeresjko** (dzimis 1964. gada 24. februārī Harkivā, Ukrainā) ir Latvijas ukraiņu uzņēmējs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1964. gadā Harkivā. Pēc Rīgas 60. vidusskolas absolvēšanas no 1981. gada līdz 1986. gadam studēja Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē, tad no 1990. gada līdz 1995. gadam LU Ekonomikas fakultātē, ieguva ekonomikas maģistra un tieslietu maģistra grādu. 

Līdztekus studijām nodarbojās ar uzņēmējdarbību Latvijā, Krievijā un Ukrainā. 2004. gadā Krievijas Valsts humanitārajā universitātē ieguva ekonomikas zinātņu kandidāta grādu, aizstāvot kandidāta disertāciju „Diversificēto holdingu kapitāla stratēģijas pārvaldības mehānisma pilnveidošana”.

## Uzņēmējdarbība
Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā Arturs Jeresjko bija juridiskā biroja „Inlat” prezidents (1989–1991), 1990. gadā kļuva par korporācijas „GRATA” prezidentu, tad par Apvienotās Baltijas Preču-fondu biržas prezidentu (1992–1993), Ogres komercbankas padomes priekšsēdētāju (2000–2006). 2002. gadā kļuva par apdrošināšanas sabiedrības „Nordens – AS” padomes priekšsēdētāju 2004. gadā par apdrošināšanas AS „Salamandra Baltika” padomes priekšsēdētāju. Darbojās arī Krievijā un Ukrainā.

## Apbalvojumi

2005. gadā Artūrs Jeresjko saņēma Krievijas Sv. Andreja Pirmsauktā ordeni.

## Personiskā dzīve
Jeresjko dzimtas pirmsācēji ir bijuši Zaporožjes kazaki. Dzīvesbiedre Jūlija Jeresjko, trīs bērni..

## Atsauces
Montagjū sala

**Montagjū sala** () vai **Horhes sala** () ir neapdzīvota vulkāniska sala Dienvidsendviču salu arhipelāgā Atlantijas okeāna dienvidos, lielākā arhipelāga sala. Administratīvi ietilpst Apvienotās Karalistes valdījumā Dienviddžordžijā un Dienvidsendviču Salās. Izvietojies arhipelāga rietumos, Larsena šaurums to atdala no Sondersa salas ziemeļos, bet Bisko šaurums — no Bristola salas dienvidos. Sala klinšaina, lielākoties klāta ar ledu. Aktīvs vulkāns, pēdējais izvirdums reģistrēts 2005. gada novembrī—decembrī. 

Salu 1775. gadā atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija un nevarēdami noteikt, vai tā ir sala, vai daļa no lielākas zemes, nosauca to par **Montagjū ragu** *(Cape Montagu)* par godu tā laika britu admiralitātes pirmajam lordam Džonam Montagjū, 4. grāfam Sendvičam *(John Montagu, 4th Earl of Sandwich)*. Salas statusu noteica Krievijas Antarktiskā ekspedīcija Fabiāna fon Belinshauzena vadībā. Krastā pirmais izkāpa norvēģu polārpētnieks Karls Antons Larsens 1908. gadā. 

## Atsauces
Belindas kalns

**Belindas kalns** () ir aktīvs vulkāns Dienvidsendviču salu Montagjū salā Antarktikā, salas un visa arhipelāga augstākā virsotne.

Vulkāns paceļas 3000 m augstumā no okeāna pamatnes un vainagojas ar ledus pildītu kalderu  diametrā. Belindas kalna nosaukums tiek attiecināts kā uz salas augstāko punktu kalderas dienvidu malā, tā arī uz salīdzinoši jaunāko centrālo vulkāna konusu. Līdz 2001. gadam nebija datu par vulkāna aktivitātēm, kad tās tika konstatētas MODIS satelītainās. Analizējot agrākos uzņēmumus, vulkānisko aktivitāšu pazīmes tika konstatētas arī AVHRR attēlos par laika periodu no 1995. gada marta līdz 1998. gada februārim. Pēdējais intensīvais vulkānisko aktivitāšu periods ilga no 2001. līdz 2007. gadam.

Kalnu pirmais, iespējams, redzējis salas pirmatklājējs Džeimss Kuks 1775. gadā, aprakstījis Fabiāns fon Belinshauzens 1819. gadā, uzmērīja Discovery Investigations ekspedīcija 1930. gadā un nosauca par godu ekspedīcijas vecākā zinātnieka Stenlija Kempa meitai Belindai Kempai *(Belinda Kemp)*.

## Atsauces
Belinda

**Belinda** var būt:
* Belinda — Urāna pavadonis
* Belindas kalns *(Mount Belinda)* — vulkāns Dienvidsendviču salās