Hokaido

**Hokaido** (, *Hokkaidō*, ) ir Japānas otra lielākā sala aiz Honsju un lielākā sala Japānas salu arhipelāga ziemeļos, kā arī 21. lielākā sala pasaulē. Tā veido lielāko daļu no Hokaido prefektūras platības. Salu rietumos apskalo Japāņu jūra, ziemeļos — Ohotskas jūra, bet austrumos un dienvidos — Klusais okeāns. No dienvidos esošās Honsju salas to atdala Cugaru šaurums, no ziemeļos esošās Sahalīnas — Laperūza (Sojas) šaurums. Ziemeļaustrumos no Hokaido izvietojušās Kuriļu salas. Sala ir pazīstama ar savām plašajām, mazapdzīvotajām dabas teritorijām, kas ietver nacionālos parkus, kalnus, upes un vulkānus.

Hokaido salai ir raksturīgs vēss mērenais klimats, kas ziemā nodrošina daudz sniega, padarot salu par iecienītu ziemas sporta galamērķi, savukārt vasarā to raksturo salīdzinoši vēsas temperatūras. Hokaido ir nozīmīga Japānas saimniecībā, jo tur ir attīstīta lauksaimniecība, mežsaimniecība un zvejniecība, kā arī tai ir liela loma tūrisma un dabas aizsardzības jomā. Salā ir sastopama bagātīga flora un fauna, un tās ainava piedāvā unikālu kontrastu starp mežonīgu dabu un attīstītām pilsētām.

## Ģeogrāfija
Hokaido ir Japānas salu arhipelāga otra lielākā sala aiz Honsju. Tā atrodas Japānas arhipelāga ziemeļu daļā. To rietumos apskalo Japāņu jūra, ziemeļos — Ohotskas jūra, bet austrumos un dienvidos — Klusais okeāns. No dienvidos esošās Honsju salas to atdala Cugaru šaurums, no ziemeļos esošās Sahalīnas — Laperūza (Sojas) šaurums. Ziemeļaustrumos no Hokaido izvietojušās Kuriļu salas. Hokaido platība ir , kas ir apmēram 99,4% no Hokaido prefektūras (ja Hokaido prefektūrai pievieno Kuriļu salas, kas ir strīdus objekts starp Japānu un Krieviju, tad Hokaido sala veido 93,4% no prefektūras platības).

thumbnail|upright=1.0|left|Hokaido fizioģeogrāfiskā karte
Hokaido klimatam raksturīga gadalaiku mija. Sala atrodas mērenajā joslā, tādēļ klimats ir vēsāks nekā pārējā Japānā. Ziemas Hokaido ir aukstas un sniegotas, kas padara to par populāru ziemas sporta galamērķi. Savukārt vasaras ir salīdzinoši vēsas, ar mazāku mitruma līmeni nekā Honsju. Salā bieži sastopami vulkāni un tektoniski aktīvi apvidi, kas ietekmē gan ainavu, gan dabas resursus, piemēram, termālos avotus.

Hokaido lielākā pilsēta un saimnieciskais centrs ir Saporo, kas ir arī slavenā Saporo sniega festivāla norises vieta. Citas nozīmīgas pilsētas ir Hakodate, kas atrodas salas dienvidos un ir pazīstama ar savu vēsturisko nozīmi, un Asahigava, kas ir nozīmīgs transporta mezgls un kultūras centrs. Salā ir arī daudzas mazākas apdzīvotas vietas, kur galvenokārt nodarbojas ar lauksaimniecību un zvejniecību.

Ainavas Hokaido salā ir ļoti daudzveidīgas. Salu raksturo plaši līdzenumi, piemēram, Išikari līdzenums rietumu daļā, kur attīstīta lauksaimniecība. Salā ir arī vairāki augsti kalni, tostarp Daisecu kalni, kuru augstākā virsotne Asahi (2290 m vjl.) ir aktīvs vulkāns, kā arī ir Hokaido augstākā virsotne. Sala ir bagāta ar ūdens resursiem — lielākās upes ir Išikari un Tešio, savukārt nozīmīgākie ezeri ir Tojas ezers, Kusšaro ezers un Akanas ezers. Vairāki ezeri atrodas vulkānu krāteros, radot iespaidīgas ainavas.

Hokaido salā atrodas vairākas aizsargājamās dabas teritorijas, tostarp seši nacionālie parki. Daisecu nacionālais parks, kas atrodas salas centrālajā daļā, pēc platības ir lielākais Japānā un piedāvā plašas kalnu un mežu teritorijas. Širetoko nacionālais parks salas ziemeļaustrumos ir iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā, jo tajā ir liela savvaļas dzīvnieku daudzveidība un tā ir unikālā ekosistēma. Citas nozīmīgas aizsargājamās teritorijas ir Akanas nacionālais parks, Kuširo mitrāju nacionālais parks, Riširi–Rebunas–Sarobecu nacionālais parks un Šikocu–Tojas nacionālais parks, kas piedāvā gan termālos avotus, gan mitrājus, kur dzīvo daudzas retas dzīvnieku un putnu sugas.

Hokaido dabas bagātības un daudzveidīgās ainavas gan ekoloģiskā, gan kultūrvēsturiskā ziņā padara salu par unikālu un neaizstājamu reģionu.

## Vēsture
Hokaido ģeoloģiskā izcelsme saistāma ar tektonisko plātņu aktivitāti, kas izveidoja Japānas salu arhipelāgu. Sala ģeoloģiski ir jauna, un tās reljefs veidojies vulkāniskās un tektoniskās aktivitātes rezultātā. Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka Hokaido bijusi apdzīvota jau paleolīta laikmetā, un senākās cilvēku apmetnes salā meklējamas pirms vairāk nekā  gadu. Vēlāk, Dzjomona neolīta kultūras un Jajoji kultūras periodos, salas iedzīvotāji attīstīja unikālu dzīvesveidu, kas atšķīrās no Honsju un citām Japānas salām.

[thumbnail|upright=1.0|left|[Aini tradicionālajos tērpos 1904. gadā]]
Ainu tauta ir Hokaido pamatiedzīvotāji. Viņiem bija liela nozīme salas vēsturē. Aini veidoja unikālu kultūru, kuras pamatā bija cieša saikne ar dabu. Ainu valoda, reliģija un tradīcijas bija vērstas uz harmoniju ar apkārtējo vidi. Ilgu laiku ainu kultūra bija dominējošā visā salā, un viņu saimniecība galvenokārt balstījās uz zvejošanu, medībām un savvaļas augu vākšanu. Tomēr sākot no 14. gadsimta ar japāņu ietekmes pieaugumu ainu kultūra sāka pakāpeniski izzust. 19. gadsimta beigās aini tika asimilēti japāņu sabiedrībā, un viņu tradicionālais dzīvesveids tika būtiski ierobežots. Mūsdienās notiek pasākumi ainu kultūras un valodas saglabāšanas nolūkos.

Līdz 19. gadsimtam Hokaido tikpat kā nebija integrēta Japānas politiskajā un saimnieciskajā sistēmā. Salas teritoriju tradicionāli dēvēja par Ezoči, un tā tika uzskatīta par Japānas ārējo robežu. 1869. gadā Meidzi restaurācijas laikā Hokaido oficiāli tika iekļauta Japānas Impērijas sastāvā. Tika uzsākta kolonizācija, kuras mērķis bija nostiprināt japāņu kontroli pār šo reģionu un attīstīt tā saimniecisko potenciālu. Japānas valdība aktīvi veicināja Honsju iedzīvotāju pārcelšanos uz Hokaido, lai izveidotu jaunas apmetnes un attīstītu lauksaimniecību, rūpniecību un infrastruktūru.

20. gadsimta laikā Hokaido turpināja attīstīties kā nozīmīgs Japānas saimnieciskais reģions, īpaši lauksaimniecības un zvejniecības jomā. Otrā pasaules kara laikā sala tika izmantota kā militāri stratēģisks punkts Japānas Impērijas aizsardzībai, taču tā necieta tik ievērojamus postījumus kā pārējā valsts. Pēckara periodā Hokaido kļuva par nozīmīgu tūrisma un ziemas sporta galamērķi.

Mūsdienās Hokaido ir pazīstama ar savām unikālajām dabas bagātībām un kultūrvēsturisko mantojumu, kas iekļauj gan ainu kultūras saglabāšanu, gan moderno pilsētvides attīstību. 2008. gadā Hokaido pilsētā Saporo notika G8 samits, apliecinot reģiona nozīmīgumu ne tikai Japānā, bet arī starptautiskā līmenī.

## Iedzīvotāji
[thumbnail|upright=1.0|[Saporo ir lielākā Hokaido pilsēta]]
Hokaido salā dzīvo aptuveni 5,2 miljoni iedzīvotāju. Lielākā daļa salas iedzīvotāju dzīvo pilsētās, īpaši Saporo, kas ir salas lielākā pilsētā un saimnieciskais centrs. Neskatoties uz pilsētu attīstību, Hokaido ir viena no visretāk apdzīvotajām Japānas teritorijām, un plašas salas daļas joprojām ir mazapdzīvotas. Etniski lielāko daļu iedzīvotāju veido japāņi, tomēr salā dzīvo arī aini, kas ir Hokaido pamatiedzīvotāji. Ainu skaits mūsdienās tiek lēsts no dažiem tūkstošiem līdz desmitiem tūkstošu.

Hokaido kultūras mantojums ir bagātīgs un daudzveidīgs, apvienojot ainu un japāņu tradīcijas. Ainu kultūra ir cieši saistīta ar dabu, un tās pamatā ir reliģiskie rituāli un mīti. Līdz ar Hokaido iekļaušanu Japānas sastāvā 19. gadsimtā, ainu tradīcijas tika ierobežotas un pakāpeniski asimilētas, tomēr pēdējos gados Japāna ir atzinusi ainus par oficiālu pamatiedzīvotāju grupu, un tiek veikti pasākumi viņu kultūras saglabāšanā. Ainu amatniecība, mūzika un deja šobrīd ir svarīga Hokaido kultūras identitātes daļa. Japāņu kultūra, kas ikdienā dominē Hokaido, ietver tradicionālos svētkus, piemēram, Saporo sniega festivālu, kā arī citus Japānai raksturīgus rituālus un tradīcijas. Salā bieži tiek rīkoti kultūras pasākumi, kas apvieno abu tautu tradīcijas, tādējādi veidojot unikālu kultūru saplūšanu.

Izplatītākā valoda Hokaido ir japāņu valoda, kas tiek lietota ikdienas saziņā, izglītībā un administrācijā. Ainu valoda, kas vēsturiski bija dominējošā Hokaido, mūsdienās tiek lietota ļoti maz un tiek uzskatīta par apdraudētu. Tomēr tiek īstenotas iniciatīvas valodas atjaunošanai, piemēram, tās mācīšana skolās un kultūras centros. Reliģija Hokaido atspoguļo pārējās Japānas reliģiskās tradīcijas — izplatītākās ir sintoisms un budisms, kas bieži tiek praktizēti paralēli. Daudzi Hokaido iedzīvotāji piedalās sintoisma rituālos, apmeklē tempļus un svētnīcas, īpaši svētku laikā. Ainu reliģiskie uzskati, kas balstīti uz dabas spēku un garu godināšanu, daļai iedzīvotāju joprojām ir nozīmīgi un tiek saglabāti kā kultūras mantojuma sastāvdaļa.

## Atsauces

## Ārējās saites