open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
2024.—2025. gada LBL sezona

**2024.—2025. gada LBL sezona** bija 34. Latvijas Basketbola līgas sezona. Šajā sezonā seši vadošie Latvijas klubi spēlēja ''OptiBet'' Latvijas—Igaunijas Basketbola līgā. Visi seši klubi piedalījās arī LBL augstākās divīzijas izslēgšanas spēlēs, kas sākās 2025. gada 5. aprīlī.

Par čempionu divpadsmito reizi kļuva Rīgas VEF, kas finālsērijā pārspēja BK Ventspils (4—0). Par finālsērijas labāko spēlētāju tika atzīts VEF spēlētājs Dairis Bertāns. Savukārt bronzas medaļas nonāca Rīgas Zeļļi, tās ieguva Rīgas Zeļļi, kas pārspēja Valmiera Glass/VIA (3—1).

## Komandas

* Rīgas VEF
* BK Ventspils
* BK Ogre
* Valmiera Glass VIA
* Rīgas Zeļļi
* Liepāja

## Izslēgšanas spēles

;Ceturtdaļfināli

;Pusfināli

;Par trešo vietu

;Fināls

;Piezīmes:

## Atsauces

## Ārējās saites
* LBL mājaslapa
* ''Eurobasket'' profils
Cīņa pēc cīņas

**"Cīņa pēc cīņas"** () ir 2025. gada episka asa sižeta trillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Pols Tomass Andersons. Filmā galvenās lomas atveido Leonardo Di Kaprio, Šons Penns, Benisio del Toro, Redžīna Hola, Tejana Teilore un Čeisa Infiniti. Filmu iedvesmoja Tomasa Pinčona 1990. gada romāns *[[Vineland]]*.

Filma stāsta par bijušo revolucionāru, kuram ir jāglābj meita no korumpēta militārista.

Filmas "Cīņa pēc cīņas" pirmizrāde notika  Losandželosā. ASV un Latvijā filma pirmizrādi piedzīvoja 26. septembrī un to izplatīja *[[Warner Bros. Pictures]]*. Filma saņēma augstu kritiķu un skatītāju novērtējumu, īpaši slavējot Andersona režiju un Di Kaprio aktierspēli. 98. Kinoakadēmijas balvu ceremonijā "Cīņa pēc cīņas" saņēma sešas balvas, tai skaitā kategorijās "Labākā filma", "Labākais režisors" un "Labākā aktieru atlase", kļūstot par pirmo filmu, kas ir saņēmusi šo apbalvojumu. Filma bija nominēta deviņām Zelta globusa balvām, no kurām saņēma četras (labākais mūzikls vai kinokomēdija, labākais režisors, scenārists un labākā otrā plāna aktrise). Amerikas Kinoinstitūts to nosauca par vienu no desmit labākajām 2025. gada filmām, bet Nacionālā kinofilmu pārraudzīšanas padome to nosauca par gada labāko filmu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Loiks Badē

**Loiks Seri Badē** (, dzimis ) ir franču futbolists, kurš spēlē centra aizsarga pozīcijā un pārstāv Francijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Badē spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā Leverkūzenes "Bayer".

Iepriekš pārstāvējis Francijas komandas *[[Le Havre AC|Le Havre]]*, *[[RC Lens|Lens]]* un *[[Stade Rennais F.C.|Rennes]]*, kā arī Spānijas komandu *[[Sevilla FC|Sevilla]]*. Neilgu laiku pārstāvējis Notingemas "Forest", tomēr nevienu maču Anglijas komandas rindās neaizvadīja.

Francijas futbola izlases rindās debitējis 2025. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur izcīnījis sudraba medaļu.

## Sasniegumi
**Sevilla**

* UEFA Eiropas līga: 2022—23

**Francija**

* Vasaras olimpiskās spēles sudraba medaļa: 2024

## Ārējās saites
Maliks Tilmans

**Maliks Leons Tilmans** (, dzimis ) ir ASV futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv ASV futbola izlasi. Kopš 2025. gada Tilmans spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā Leverkūzenes "Bayer".

Tilmans ir dzimis Vācijas pilsētā Nirnbergā, viņa māte ir vāciete, bet tēvs — amerikānis. Iepriekš pārstāvējis Vācijas komandu Minhenes "Bayern", Skotijas komandu Glāzgovas "Rangers" un Nīderlandes komandu *[[PSV Eindhoven]]*.

Pārstāvējis dažādu vecumu Vācijas jauniešu izlases. 2022. gadā viņš izvēlējās pārstāvēt ASV futbola izlasi. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Copa América un 2025. gada CONCACAF Zelta kausā.

## Sasniegumi
**Bayern** **Munich**

* Vācijas Bundeslīga: 2021—22
* Vācijas Superkauss: 2020
* UEFA Superkauss: 2020

**PSV**

* Eredivisie: 2023—24, 2024—25

**ASV**

* CONCACAF Nāciju līga: 2023—24

## Ārējās saites
Martēns Terjē

**Martēns Albērs Frederiks Terjē** (, dzimis ) ir franču futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2024. gada Terjē spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā Leverkūzenes "Bayer".

Iepriekš pārstāvējis Francijas komandas *[[Lille OSC|Lille]]*, *[[RC Strasbourg|Strasbourg]]*, *[[Olympique Lyon|Lyon]]* un *[[Stade Rennais F.C.|Rennes]]*. Vairāk nekā 200 Francijas 1. līgas mačos guvis vairāk nekā 60 vārtus.

## Sasniegumi
**Bayer Leverkusen**

* Vācijas Superkauss: 2024

## Ārējās saites
Jans Koutu

**Jans Buenu Koutu** (, dzimis ) ir brazīliešu futbolists, kurš spēlē labās malas aizsarga pozīcijā un pārstāv Brazīlijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Koutu spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā Dortmundes "Borussia".

Karjeru sācis Brazīlijas komandā Kuritibas "Coritiba". 2020. gadā pievienojies Anglijas Premjerlīgas komandai *[[Manchester City F.C.|Manchester City]]*. Ticis izīrēts Spānijas komandai *[[Girona FC|Girona]]*, Portugāles komandai *[[SC Braga|Braga]]* un Vācijas komandai Dortmundes "Borussia".

Brazīlijas futbola izlases rindās debitējis 2023. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Copa América.

## Ārējās saites
Džons Terijs (aktieris)

**Džons Hinijs Terijs jaunākais** (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, kurš plašāk pazīstams kā Kristians Šepards seriālā "Pazudušie", arī pēc lomām seriālos "24 stundas" un *[[ER (seriāls)|ER]]*, kā arī filmās "Pilns bruņojums", "Zodiaks" un "Dzīvās ugunis". Šobrīd Džons Terijs vairs nefilmējas. Viņš ir arī futbolistes Hannas Terijas tēvs.

## Dzīvesgājums
Džons Terijs dzimis 1950. gada 25. janvārī Verobīčā, Floridā. Viņš mācījās Verobīča vidusskolā un vēlāk pārcēlās uz prestižo Lūmisa Čafī skolu Vindzorā, Konektikutas štatā.

Sākotnēji viņa karjera nebija saistīta ar aktiermākslu — Ziemeļkarolīnā viņš būvēja guļbūves pēc oriģināliem projektiem, paralēli reizēm uzstājoties teātrī. Vēlāk Terijs pārcēlās uz Aļasku, kur nodibināja upes plostošanas uzņēmumu.

## Karjera
Divdesmito gadu beigās Džons Terijs pārcēlās uz Ņujorku, kur pilnībā veltīja sevi aktiermākslai. Viņa debija pilnmetrāžas kino notika 1980. gadā, kad viņš ieguva galveno lomu fantāzijas filmā *[[Hawk the Slayer]]*. 1987. gadā viņš guva plašāku atpazīstamību, atveidojot divas lielas lomas: Feliksu Laiteru, Džeimsa Bonda draugu un kolēģi filmā "Dzīvās ugunis", un leitnantu Lokhartu, patriotiskas armijas avīzes redaktoru Stenlija Kubrika filmā "Pilns bruņojums".

1991. gadā Džons Terijs atveidoja galveno lomu šausmu filmā "Augšāmcelts", kas balstīta uz Hovarda Lavkrafta stāstu. Nākamajā gadā aktieris parādījās kā otrā plāna varonis Džona Stainbeka romāna ekranizācijā "Par pelēm un cilvēkiem". 1994. gadā Džons Terijs atveidoja doktoru Cvetiku astoņās televīzijas seriāla *[[ER (seriāls)|ER]]* pirmās sezonas epizodēs.

No 2002. līdz 2003. gadam Džons Terijs atveidoja atkārtotu lomu seriāla "24 stundas" otrajā sezonā. 2004. gadā viņš pievienojās seriāla "Pazudušie" aktieru sastāvam, iegūstot Kristiana Šeparda — Džeka mirušā tēva — lomu. Kristians galvenokārt parādījās varoņu atmiņās, un Terijs šo lomu atveidoja līdz pat seriāla noslēgumam 2010. gadā, kā arī miniseriālā "Pazudušie: Trūkstošie gabali". 2005. gadā aktieris spēlēja galveno lomu miniseriālā "Rietumos", ko producēja Stīvens Spīlbergs, atveidojot novecojušo galveno varoni.

2007. gadā Džons Terijs parādījās kā otrā plāna varonis Deivida Finčera krimināldrāmā "Zodiaks", bet turpmākajos gados aktieris atveidoja lomas arī seriālos "Trauma" un "Čārlija eņģeļi". Viņa pēdējā kino loma bija mazpazīstamā filmā *[[The Fortune Theory]]*, pēc kuras Džons Terijs aizgāja pensijā.

## Filmogrāfija

### Filma

### Televīzija

## Atsauces

## Ārējās saites
Heinrihs fon der Brigens

**Heinrihs fon der Brigens** (; ap 1450—1501) bija Livonijas ordeņa landmaršals (1495—1501).

## Dzīvesgājums
Dzimis ap 1450. gadu netālu no Krēfeldes Bohumas draudzes novadā Ķelnes arhibīskapa vasaļa Filipa fon der Brigena un Margaretes fon Bēkas (*Beeck*) ģimenē. Jaunībā kļuva par Vācu ordeņa locekli un pārcēlās uz Livonijas ordeņa valsti. 1478. gadā viņš bija Siguldas pils komturs (*Hauskomtur*), 1486. ​​gadā Grobiņas fogts, bet 1490. gadā Kuldīgas komturs. 1495. gadā Livonijas ordeņa mestrs Valters fon Pletenbergs iecēla viņu par landmaršalu ar rezidenci Siguldas pilī. Livonijas landtāgā Valmierā 1501. gada janvārī Livonijas ordenis noslēdza aizsardzības un uzbrukšanas savienības līgumu ar Lietuvas dižkunigaitiju un Livonijas—Maskavijas kara laikā 26. augustā uzvarēja Maskavas un Pleskavas karaspēku Sericas kaujā pie Izborskas.

Miris 1501. gada vēlā rudenī, 1501. gada novembrī krievi iebruka Livonijā un izlaupīja tās austrumu daļu. Landmaršala nāves dēļ ordenis spēja mobilizēt savus spēkus tikai 1502. gadā, kad kaujā pie Smoļinas ezera apvienotais Livonijas Konfederācijas karaspēks mestra Pletenberga un Rīgas arbibīskapa Mihaela Hildebranda vadībā uzvarēja Maskavijas karaspēku.

## Literatūra
* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 667 (lk 506).

## Ārējās saites

## Skatīt arī
* Livonijas ordeņa landmaršali
Vestfālene

thumbnail|right|275px|Vestfālenes lokalizācija Vācijas kartē.
**Vestfālene** (), arī **Vestfālija** () ir vēsturisks apgabals Vācijā, kas atrodas Ziemeļreina-Vestfālenes federālās zemes austrumu daļā. 

## Vēsture
Vestfālenes (*Westfalahi*) nosaukums cēlies no sakšu apdzīvoto zemju rietumu daļas apzīmējuma.
No 1102. līdz 1803. gadam pastāvēja no Ķelnes arhibīskapa atkarīga Vestfālenes hercogiste, kuras galvaspilsēta bija Arnsberga. 1648. gadā Minsterē un Osnabrikā notika Vestfālenes miera līguma sarunas.
Napoleona karu laikā no 1807. līdz 1813. gadam pastāvēja Vestfālenes Karaliste ar galvaspilsētu Kaselē, kuru pēc Vīnes kongresa 1815. gadā iekļāva Prūsijas karalistes sastāvā kā Vestfālenes provinci ar centru Minsterē. 1946. gadā to iekļāva britu okupācijas zonā izveidotās Ziemeļreinas-Vestfālenes sastāvā.

Vestfālenes lielākās pilsētas ir Dortmunde, Bohuma, Bīlefelde, Minstere, Gelzenkirhene, Hāgene, Hamma, Herne.

## Ārējās saites
Monas šaurums

**Monas šaurums** () ir līdz 130 km plats jūras šaurums Lielajās Antiļu salās Ziemeļamerikas dienvidaustrumos, kas atdala Puertoriko austrumos no Espanjolas rietumos un savieno Karību jūru dienvidos ar Atlantijas okeānu ziemeļos. Šaurumā vairākas salas — Mona (57 km²; šaurums nodēvēts salas vārdā), Desečeo (1,5 km²) un Monito (0,15 km²). Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Majagvesa un Agvadilja Puertoriko un Puntakana Dominikānā. Nozīmīgs kuģu ceļš maršrutā starp Atlantijas okeānu un Panamas kanālu. Šaurums atrodas seismiski aktīvā apvidū, šeit bieži notiek nelielas zemestrīces, bet 1918. gadā Puertoriko rietumu krastu satricināja 7,1 baļļu stipra zemestrīce ar epicentru šaurumā un cunami, kas nodarīja ievērojamus postījumus. Šaurumā iestiepjas līdz 4000 m dziļais zemūdens Monas kanjons.

## Atsauces

## Ārējās saites
Mona (sala)

**Mona** () ir neapdzīvota sala Karību jūrā, Lielajās Antiļu salās, Puertoriko brīvi asociētās valsts trešā lielākā sala. Salā nav pastāvīgo iedzīvotāju, to apmeklē biologi un krasta apsardze no Puertoriko. Mona kopā ar netālo Monito saliņu kopš 1986. gada veido Monas un Monito salu dabas rezervātu.

## Ģeogrāfija
left|thumb|250x250px|Monas krasta klintis
Sala atrodas Lielo Antiļu salu austrumu daļā Monas šaurumā.  Tuvākās apdzīvotās salas ir 61 km attālā Espanjola rietumos un 66 km attālā Puertoriko austrumos. Sala ir tektoniskas izcelsmes, to veido ap 60 m augsts dolomītu un kaļķakmens plato. Krasti maz izroboti, bieži stāvi un krauji. Daudz alu. Valda tropisks savannas klimats, vidējā gada temperatūra 26,6 °C un 986 mm nokrišņu gadā. Salas ainavā dominē augstieņu meži un kaktusu audzes. Vairākas endēmas augu un dzīvnieku sugas, to starpā Monas iguana (*Cyclura cornuta stejnegeri*).

## Vēsture
left|thumb|Taino zīmējumi vienā no Monas alām
Pirms eiropiešu kolonizatoru ierašanās salu vismaz kopš 12. gadsimta apdzīvoja taino indiāņi. Salas nosaukums cēlies no taino valodas *Ámona,* kas, domājams, bija vietājā vadoņa vārds. Pirmais no eiropiešiem, kas redzēja salu bija Kristofors Kolumbs 1494. gada 24. septembrī pa ceļam no Puertoriko uz Espanjolu, kurš pasludināja salu par Spānijas īpašumu.

Jau 1502. gadā mūks Nikolass de Ovando kopā ar 2000 spāņu kolonistiem tika nosūtīts uz Monas salu, bet tā izrādījās par mazu, lai uzturētu tik lielu iedzīvotāju daudzumu. Salas pamatiedzīvotāji taino tajā laikā vēl saglabāja zināmu brīvību. 1520. gadā par salas pārvaldnieku kļuva Fransisko de Barrinuevo. 1524. gadā Puertoriko bīskaps Alonso Manso apsūdzēja Barrinuevo dažādos noziegumos un tas bija spiests salu pamest un kopā ar viņu salu pameta arī lielākā daļa taino, pametot salu praktiski neapdzīvotu. Sala turpināja būt nozīmīga pieturvieta garām braucošajiem kuģiem, kas šeit papildināja krājumus pirms okeāna šķērsošanas. Neskatoties uz to, līdz pat 19. gadsimta vidum sala bija lielākoties neapdzīvota.

1898. gadā saskaņā ar Parīzes līgumu Mona kopā ar Puertoriko nonāca ASV pārvaldē; uz to brīdi salā bija seši iedzīvotāji. Kopš 19. gadsimta salā tika iegūts guano un tā izstrāde turpinājās līdz 1927. gadam. Sausā likuma laikā Mona bija nozīmīga ruma kontrabandistu bāzes vieta – 1923. gadā vienā no salas alām atklāja alkohola krājumus 75 000 USD vērtībā. Kopš 1986. gada sala ir dabas rezervāts.

## Atsauces

## Ārējās saites
Gijoms (Luksemburgas lielhercogs)

**Gijoms V** (*Guillaume Jean Joseph Marie*; dzimis ) ir pašreizējais Luksemburgas lielhercogs. Pirms tam bijis troņmantinieks kopš 2000. gada oktobra un valsts reģents kopš 2024. gada oktobra.

## Biogrāfija
Princis Gijoms dzimis 1981. gada 11. novembrī Luksemburgas pilsētā un ir Luksemburgas lielhercoga Anrī un viņa sievas, lielhercogienes Marijas Terēzes, vecākais dēls.. Gijomam ir trīs jaunāki brāļi un māsa: princis Fēlikss, princis Luijs, princese Aleksandra un princis Sebastians. 2000. gadā viņa tēvs Anrī kļuva par lielhercogu un princis Gijoms kļuva par Luksemburgas troņmantinieku.

2001. gada martā princis Gijoms kļuva par Luksemburgas Lielhercogistes Ekonomiskās attīstības padomes goda priekšsēdētāju.   Kopš 2005. gada 24. jūnija viņš bija arī Valsts padomes loceklis. 2005. gadā viņš apmeklēja Tūkstošgades konferenci Apvienoto Nāciju Organizācijas galvenajā mītnē Ņujorkā. 2012. gadā princis Gijoms strādāja arī Eiropas Komisijā un Luksemburgas pastāvīgajā pārstāvniecībā Eiropas Savienībā Briselē.

2024. gada 8. oktobrī lielhercogs Anrī paziņoja par prinča Gijoms iecelšanu par reģentu. Šajā statusā viņš uzņēmās vairākas sava tēva konstitucionālās pilnvaras, piemēram, vēstnieku zvērināšanu un lielhercoga dekrētu parakstīšanu. 2024. gada 24. decembrī, savā Ziemassvētku uzrunā, Anrī paziņoja par atteikšanos no Luksemburgas lielhercoga troņa, kas notiks 2025. gada 3. oktobrī. Šajā datumā Gijoms kļuva par Luksemburgas lielhercogu un pieņēma vārdu Gijoms V.

## Ģimene
2012. gada 26. aprīlī tika paziņots, ka troņmantnieks ir saderinājies ar Beļģijas grāfieni Stefāniju de Lanuā.  Laulība noslēgta 2012. gada 19. oktobrī, taču karaliskās kāzas notika 2012. gada 20. oktobrī Notrdamas katedrālē.

Gijomam un Stefānijai ir divi dēli, Šarls (dzimis 2020. gada 10. maijā) un Fransuā Anrī Luijs Marija Gijoms (dzimis 2023. gada 27. martā), kuri ir attiecīgi pirmais un otrais Luksemburgas troņa mantošanas rindā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Lielhercoga ģimene Lielhercoga pils oficiālā tīmekļa vietne
Mēklenburga

thumb|200px|Mēklenburgas lokalizācija.

**Mēklenburga** () ir vēsturisks apgabals Vācijā, kas atrodas Mēklenburgas-Priekšpomerānijas federālās zemes rietumu daļā. 

## Vēsture
Mēklenburgas nosaukums cēlies no rietumslāvu cilts obodrītu galvenā pilskalna (*Mikelenburg*) nosaukuma pie Vismāras. Pēdējais suverēnais obodrītu ķēniņš bija Niklots (valdīja 1131–1160), kurš Ziemeļu krusta karu laikā cieta sakāvi karā pret sakšiem. Ķēniņš Pribislavs (1167–1178) nonāca vasaļatkarībā no sakšu hercoga Heinriha Lauvas, bet 1202. gadā no Dānijas ķēniņa Valdemāra II. 1234. gadā Mēklenburgas ķēniņu īpašumus sadalīja četrās daļās - Meklenburgā, Parhimā-Rihtenbergā, Rostokā un Verlē (*Werle*).  1348. gadā Mēklenburgas valdnieki kļuva par Svētās Romas impērijas hercogiem (*Herzog zu Mecklenburg*) un viņu dinastija sadalījās Mēklenburgas-Šverīnas un Mēklenburgas-Štargardas (1348-1471), vēlāk Mēklenburgas-Šverīnas un Mēklenburgas-Gīstrovas (1555-1695), visbeidzot 1701. gadā Mēklenburgas-Šverīnas un Mēklenburgas-Štrēlicas atzaros. 

Pēc Vīnes kongresa 1815. gadā izveidojās Mēklenburgas lielhercogiste. 1946. gadā to iekļāva PSRS okupācijas zonā izveidotās Mēklenburgas-Priekšpomerānijas sastāvā. 1947. gadā to pārdēvēja par Mēklenburgas zemi, kas 1949. gadā kluva par vienu no Vācijas Demokrātiskās Republikas (VDR) sastāvdaļām.
1952. gadā VDR valdība likvidēja Mēklenburgas zemi un sadalīja to Rostokas, Šverīnes un Neibrandenburgas apriņķos (*Bezirke*). 

Mēklenburgas lielākās pilsētas ir Rostoka, Šverīne, Neibrandenburga, Vismāra, Gistrova, Neištrēlica, Vārene pie Mīrica, Parhima.
Vējpuses šaurums

**Vējpuses šaurums** (, ) ir šaurākajā vietā  plats jūras šaurums Lielajās Antiļu salās Ziemeļamerikas dienvidaustrumos, kas atdala Kubu rietumos no Espanjolas austrumos un savieno Karību jūru dienvidos ar Atlantijas okeānu ziemeļos. Nozīmīgs kuģu ceļš maršrutā starp ASV austrumu krastu un Panamas kanālu. Šaurums atrodas seismiski aktīvā apvidū, šeit bieži notiek nelielas zemestrīces.

Mūsdienās Vējpuses šaurums ir arī populārs maršruts narkotiku kontrabandistiem, kuri no Jamaikas un Kolumbijas uz ASV ieved marihuānu. ASV krasta apsardze regulāri patrulē šo teritoriju ar saviem kuģiem un veic patruļlidojumus. ASV krasta apsardze arī pārtver nelegālos migrantus no Haiti ceļā uz Floridu un repatriē viņus.

## Atsauces

## Ārējās saites
Tims Kleindīnsts

**Tims Kleindīnsts** (, dzimis ) ir Vācijas futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Vācijas futbola izlasi. Kopš 2024. gada Kleindīnsts spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā Menhengladbahas "Borussia", kur viņš ir arī kapteinis.

Iepriekš spēlējis tādās komandās kā *[[FC Energie Cottbus|Energie Cottbus]]*, *[[SC Freiburg]]* un *[[1. FC Heidenheim]]*, kā arī Beļģijas komandā *[[KAA Gent|Gent]]*.

Vācijas futbola izlases rindās debitējis 2024. gadā.

## Sasniegumi
**SC Freiburg**

* Vācijas 2. Bundeslīga: 2015—16

**1. FC Heidenheim**

* Vācijas 2. Bundeslīga: 2022—23

## Ārējās saites
Džobs Belingems

**Džobs Semjuels Patriks Belingems** (, dzimis ) ir angļu futbolists, kurš spēlē pussarga vai uzbrucēja pozīcija. Kopš 2025. gada Belingems spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā Dortmundes "Borussia".

Iepriekš spēlējis Anglijas komandās *[[Birmingham City FC|Birmingham City]]* un *[[Sunderland AFC|Sunderland]]*.

Džoba Belingema vecākais brālis Džūds arī ir futbolists.

## Ārējās saites
Jamaikas šaurums

**Jamaikas šaurums** (, ) ir ap  plats jūras šaurums Lielajās Antiļu salās Ziemeļamerikas dienvidaustrumos, kas atdala Jamaiku rietumos no Espanjolas Tiburonas pussalas austrumos. Savieno Karību jūru dienvidos ar Vējpuses šaurumu ziemeļos, ar kuru kopā veido nozīmīgu kuģu ceļu maršrutā starp ASV austrumu krastu un Panamas kanālu. Šauruma austrumdaļā 55 km no Haiti krasta atrodas ASV piederošā neapdzīvotā Navasas sala.

## Atsauces

## Ārējās saites
Giorgijs Gočoleišvili

**Giorgijs Gočoleišvili** (, dzimis ) ir gruzīnu futbolists, kurš spēlē labās malas aizsarga pozīcijā un pārstāv Gruzijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Gočoleišvili pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu *[[Hamburger SV]]*, kas viņu īrē no Doneckas "Šahtar".

Iepriekš spēlējis Gruzijas komandā *[[FC Iberia 1999|Saburtalo Tbilisi]]* un Dānijas komandā *[[FC København]]*.

Gruzijas futbola izlases rindās debitējis 2022. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Saburtalo Tbilisi**

* Gruzijas kauss: 2021

**Shakhtar Donetsk**

* Ukrainas Premjerlīga: 2022—23, 2023—24

**København**

* Dānijas Superlīga: 2024—25
* Dānijas kauss: 2024—25

## Ārējās saites
Budu Zivzivadze

**Budu Zivzivadze** (, dzimis ) ir gruzīnu futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Gruzijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Zivzivadze spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā *[[1. FC Heidenheim]]*.

Iepriekš pārstāvējis Gruzijas komandas Tbilisi "Dinamo", *[[FC Torpedo Kutaisi|Torpedo Kutaisi]]* un *[[FC Samtredia|Samtredia]]*, Dānijas komandu *[[Esbjerg fB|Esbjerg]]*, Ungārijas komandas *[[Mezőkövesdi SE|Mezőkövesd]]*, *[[Fehérvár FC|Fehérvár]]* un *[[Újpest FC|Újpest]]*, kā arī Vācijas komandu *[[Karlsruher SC]]*.

Gruzijas futbola izlases rindās debitējis 2017. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Samtredia**

* Umaglesi līga: 2016

**Torpedo Kutaisi**

* Gruzijas Superkauss: 2019

## Ārējās saites
Glyptopomus bystrowi

***Glyptopomus bystrowi*** ir devona osteolepidīdu suga, kas dzīvoja Latvijas teritorijā famenas laikmetā, un kuras holotips (apakšžokļa priekšējās daļas fragments) atrasts ketleru svītas nogulumos Ventas krastā pie Ketleru mājām. Bez šīs atradnes *Glyptopomus bystrowi* apakšžokļa fragmenti un zvīņas ir atrasti centrālajā Krievijā, Orlas apgabalā, Ribņicas karjerā, famenas, turgeņevas slāņu nogulumos. Sugu 1941. gadā kā *Panderichthys bystrowi* aprakstīja vācbaltiešu paleontologs Valters Gross. Suga nosaukta krievu paleontologa Alekseja Bistrova vārdā.

## Apraksts
Aizacs kaula garuma/augstuma attiecība ir 1:8. Laterālie un mediālie ekstraskapulārie kauli veido dubultu kontaktu. *[[Extrascapulare mediale]]* garums lielāks par platumu. Laterālajam ekstraskapulārajam kaulam ir salīdzinoši taisna priekšējā mala ar labi izteiktu priekšējo izaugumu kaula vidusdaļā. Apakšžoklī zobu kaula priekšdaļā izteikti lielu zobu pāris. Koronoīdie ilkņi zobu rindā atrodas uz vertikālās koronoīdās plātnes. Pirmā starpkoronoidā bedre izmēros ir vienāda vai lielāka par prekoronoido bedri. Adsimfīzās plātnes aizmugurējais izaugums ir atdalīts prekoronoīdā kaula priekšējā izauguma.

Atslēgas kaula ventrālā plātne ar kleitrumu veido kabatveida šuvi. Atslēgas kaula horizontālā plātne ir gara un šaura, garums aptuveni divreiz lielāks par platumu; leņķis starp mediālo un sānu malu ir aptuveni 30°.

Galvas dermālajiem kauliem un zvīņām nav kosmīna slāņa. Zvīņu un kaulu ornamentējumu veido izciļņu tīkls, kas reizēm centrā veido bedrītes.

## Atsauces
Anglijas sieviešu regbija izlase

**Anglijas sieviešu regbija izlase** (), plašāk pazīstama kā **"Red Roses"**, pārstāv Angliju sieviešu starptautiskajā regbijā. Viņas sacenšas ikgadējā sieviešu Sešu Nāciju čempionātā kopā ar Franciju, Īriju, Itāliju, Skotiju un Velsu. Anglija čempionātā ir uzvarējusi kopumā 21 reizi no 30 reizēm, 19 reizes uzvarot “Grand Slam” un 25 reizes “Triple Crown”, padarot anglietes par veiksmīgāko komandu turnīra vēsturē. Anglijas izlases spēlētājas ir trīs reizes uzvarējušas sieviešu regbija Pasaules kausā (1994., 2014. un 2025. gadā) un sešas reizes ir bijušas otrās. Izlases pašreizējais galvenais treneris kopš 2023. gada oktobra ir Jaunzēlandes speciālists Džons Mičels.

## Pasaules kauss

* 1991 — 2. vieta
* 1994 — **Čempiones**
* 1998 — 3. vieta
* 2002 — 2. vieta
* 2006 — 2. vieta
* 2010 — 2. vieta
* 2014 — **Čempiones**
* 2017 — 2. vieta
* 2021 — 2. vieta
* 2025 — **Čempiones**
* 2029 —

## Sasniegumi
* **[[Pasaules kauss regbijā sievietēm|Pasaules kauss]]**
: **Uzvarētājas (3):** 1994, 2014, 2025
: **Finālistes (6):** 1991, 2002, 2006, 2010, 2017, 2021

* **[[WXV Pasaules sērija|WXV]]**
: **Uzvarētājas (2):** 2023, 2024

* **[[Sešu nāciju čempionāts sievietēm|Sešu nāciju čempionāts]]**
: **Uzvarētājas (21):** 1996, 1997, 1999, 2000, 2001, 2003, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2017, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025
: **[[Grand Slam (regbijs)|Grand Slam]] (19):** 1996, 1997, 1999, 2000, 2001, 2003, 2006, 2007, 2008, 2010, 2011, 2012, 2017, 2019, 2020, 2022, 2023, 2024, 2025
: **[[Triple Crown (regbijs)|Triple Crown]] (25):** 1996, 1997, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2010, 2011, 2012, 2014, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2022, 2023, 2024, 2025

* **[[Eiropas čempionāts regbijā sievietēm|Eiropas čempionāts]]**
: **Uzvarētājas (5):** 1997, 2007, 2008, 2011, 2012 
: **Finālistes (1):** 2004

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā tīmekļa vietne
* England Women’s rugby page at The Independent
Antonio Nusa

**Antonio Eromonsele Bordbī Nusa** (, dzimis ) ir Norvēģijas futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Norvēģijas futbola izlasi. Kopš 2024. gada Nusa spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā *[[RB Leipzig]]*.

Iepriekš spēlējis Norvēģijas komandā *[[Stabæk Fotball|Stabæk]]* un Beļģijas komandā *[[Club Brugge KV|Club Brugge]]*.

Norvēģijas futbola izlases rindās debitējis 2023. gadā.

## Sasniegumi
**Club Brugge**

* Beļģijas futbola Pro līga: 2021—22, 2023—24
* Beļģijas Superkauss: 2022

## Ārējās saites
Filips Mvene

**Filips Mvene** (, dzimis ) ir Austrijas futbolists, kurš spēlē aizsarga pozīcijā un pārstāv Austrijas futbola izlasi. Kopš 2023. gada Mvene spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā *[[1. FSV Mainz 05|Mainz 05]]*.

Iepriekš spēlējis tādās komandās kā *[[1. FC Kaiserslautern]]* Vācijā un *[[PSV Eindhoven]]* Nīderlandē.

Austrijas futbola izlases rindās debitējis 2021. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**PSV**

* Nīderlandes kauss: 2021—22, 2022—23
* Johan Cruijff Schaal: 2021, 2022, 2023

## Ārējās saites
Bilāls el Hanūss

**Bilāls el Hanūss** (, dzimis ) ir Marokas futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Marokas futbola izlasi. Kopš 2025. gada el Hanūss spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā *[[VfB Stuttgart]]*, kas viņu īrē no *[[Leicester City FC|Leicester City]]*.

Savu karjeru sācis Beļģijas komandā *[[KRC Genk|Genk]]*.

Marokas futbola izlases rindās debitējis 2022. gadā. Ar izlasi izcīnījis ceturto vietu 2022. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī bronzas medaļu 2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Sasniegumi
**Maroka**

* Olimpiskās spēles bronzas medaļa: 2024
* Āfrikas Nāciju kauss finālists: 2025
## Atsauces

## Ārējās saites
Silass Katompa Mvumpa

**Silass Katompa Mvumpa** (, dzimis ) ir Kongo DR futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāvKongo DR futbola izlasi. Kopš 2019. gada Silass spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā *[[1. FSV Mainz 05|Mainz 05]]*.

Iepriekš pārstāvējis Francijas komandas *[[Olympique Alès|Alès]]* un *[[Paris FC]]*, Serbijas komandu *[[Red Star Belgrade]]* un Vācijas komandu *[[VfB Stuttgart]].*

Kongo DR futbola izlases rindās debitējis 2023. gadā. Piedalījies 2023. gada Āfrikas Nāciju kausā.

## Sasniegumi
**Red Star Belgrade**

* Serbijas Superlīga: 2024—25
* Serbijas kauss: 2024—25

## Ārējās saites
Mohameds Amurā

**Mohameds el Amīns Amurā** (, dzimis ) ir Alžīrijas futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Alžīrijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Amurā spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā *[[VfL Wolfsburg]]*.

Iepriekš pārstāvējis Alžīrijas komandu *[[ES Sétif]]*, Šveices komandu *[[FC Lugano|Lugano]]* un Beļģijas komandu *[[Royale Union Saint-Gilloise|Union Saint-Gilloise]]*.

Alžīrijas futbola izlases rindās debitējis 2021. gadā. Pārstāvējis izlasi 2021. un 2023. gada Āfrikas Nāciju kausā.

## Sasniegumi
**Lugano**

* Šveices kauss: 2021—22

**Union SG**

* Beļģijas kauss: 2023—24

## Ārējās saites
Daniels Taiss

**Daniels Taiss** (; dzimis  Zalcgiterē) ir Vācijas basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja un centra pozīcijā, Vācijas basketbola izlases dalībnieks. 2025. gadā pārstāv Francijas Basketbola līgas un Eirolīgas klubu *[[AS Monaco (basketbola klubs)|AS Monaco]]*. Iepriekš 8 sezonas aizvadījis Nacionālajā basketbola asociācijā (NBA), visilgāk pārstāvot Bostonas "Celtics", ar ko sasniedza NBA finālsēriju.

## Karjera
Basketbolu sācis spēlēt Vācijas kluba Branšveigas "Phantoms" jaunatnes sistēmā. Pēc tam spelējis vēl citos Vācijas Bundeslīgass klubos, bet 2017. gada vasarā noslēdzis līgumu ar NBA klubu Bostonas "Celtics".

2021. gada martā D. Taiss tika aizmainīts uz Čikāgas "Bulls" trīs komandu maiņas darījumā. 2021. gada vasarā viņu *sign-and-trade* darījumā aizmainīja uz Hjūstonas "Rockets". 2022. gada februārī D. Taiss atgriezās "Celtics" maiņas darījumā pret Bruno Fernando, Enesu Frīdomu un Denisu Šrēderu. Šajā sezonā "Celtics" sastāvā sasniedza NBA finālsēriju, kurā 6 spēlēs piekāpās Goldensteitas "Warriors".

2022. gada vasarā D. Taisu kopā ar Niku Stauskas, Āronu Nesmitu, Maliku Fitsu, Džūvanu Morganu un pirmās kārtas drafta izvēli aizmainīja uz Indiānas "Pacers" pret Malkolmu Brogdonu. 2023. gada novembrī viņa līgums ar "Pacers" tika izpirkts, un D. Taiss pievienojās Losandželosas "Clippers", savukārt 2024. gada vbasarā viņš noslēdza līgumu ar Ņūorleānas "Pelicans". 2025. gada februārī D. Taisu aizmainīja uz Oklahomasitijas "Thunder", kas spēlētāju uzreiz atbrīvoja no līguma saistībām.

Drīz pēc tam D. Taiss pārcēlās uz Eiropu, pievienojoties Francijas Basketbola līgas un Eirolīgas klubam *[[AS Monaco (basketbola klubs)|AS Monaco]]*.

### Nacionālā izlase
Spēlējis Vācijas jaunatnes izlasēs. 2014. gadā debitējis Vācijas pieaugušo izlases sastāvā. Spēlējis 2023. gada FIBA Pasaules kausa finālturnīrā un 2025. gada Eiropas čempionātā, kuros Vācijas izlase izcīnīja zelta medaļas. Tāpat bija sastāvā arī 2024. gada olimpiskajās spēlēs, kur Vācijas izlase rādīja labu sniegumu un izcīnīja 4. vietu,

## Atsauces

## Ārējās saites
Mihails Labkovskis

**Mihails Labkovskis** (; dzimis  Maskavā) ir Krievijas psihologs, rakstnieks un televīzijas/radio vadītājs.

## Dzīvesgājums
Bērnībā un jaunībā viņš saskārās ar uzmanības deficīta un hiperaktivitātes traucējumiem (ADHD), un diagnozi saņēma tikai pieaugušā vecumā.

Pēc vairākiem mēģinājumiem studijas universitātē Labkovskis pabeidza 28 gadu vecumā. Karjeru sāka, strādājot ar grūti audzināmiem pusaudžiem, vēlāk kādu laiku dzīvoja un praktizēja Izraēlā, bet pēc atgriešanās Krievijā izveidoja privātu praksi un kļuva par vienu no populārākajiem psiholoģijas ekspertiem medijos. Viņš izstrādājis paša radītu pieeju, kas pazīstama kā “6 noteikumi”, kuru mērķis ir palīdzēt cilvēkiem mazināt stresu, neirotiskas izpausmes un trauksmi.

Labkovskis ir vairāku grāmatu autors, tostarp bestsellera *Хочу и буду* (“Gribu un būšu”), kas pārsniedzis miljona tirāžu. 2020. gadā *Forbes* viņu nosauca par veiksmīgāko psihologu Krievijā ar gada ienākumiem virs 130 miljoniem rubļu.

## Politiskā pozīcija
Mihails Labkovskis publiski nav nosodījis Krievijas 2022. gada pilna mēroga iebrukumu Ukrainā un turpina aktīvi uzstāties Krievijā, kā arī dažādās Eiropas Savienības valstīs, tostarp Latvijā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kurdistānas Patriotiskā savienība

thumb|Organizācijas karogs
**Kurdistānas Patriotiskā savienība** (kurdu: *Yekêtîy Nîştimanîy Kurdistan*) ir viena no galvenajām kurdu politiskajām partijām Irākas Kurdistānā. 

Tika dibināta 1975. gadā pēc šķelšanās no Kurdistānas Demokrātiskās partijas, un tās dibinātājs un ilggadējais līderis bija Džalāls Talabānī, kurš vēlāk kļuva par Irākas prezidentu (2005–2014). 

Partija sākotnēji bija kreisi orientēta ar sociālistiskām un patriotiskām idejām, bet mūsdienās ir kļuvusi pragmatiskāka un vairāk centriska. KPS ir viena no divām dominējošajām Kurdistānas autonomā reģiona politiskajām partijām, bieži dalot varu ar Kurdistānas Demokrātisko partiju, un tai ir īpaši spēcīga ietekme Suleimānījas muhāfazā un reģiona austrumos.

## Ārējās saites
Zoja Bella

**Zoja I. Bella** (; dzimusi ) ir Jaunzēlandes aktrise un kaskadiere. Plašāk pazīstama ar savu sadarbību ar režisoru Kventinu Tarantīno. Pazīstama arī pēc lomām filmās "Billijs Eliots" (*Billy Elliot*, 2000), "Geimeris" (*Gamer*, 2009) un "Aizmirstība" (2013), kā arī seriālā "Pazudušie".

## Dzīvesgājums
Zoja Bella piedzima 1978. gada 17. novembrī mazajā Vaiheke salā, kas atrodas Oklendas reģionā, Jaunzēlandē. Viņas vecāki bija briti — Tiša un Endrjū Belli. Jau kopš bērnības viņa sapņoja kļūt par kaskadieri, un šis sapnis piepildījās, kad viņas tēvs, būdams ārsts, ārstēja kādu kaskadieri ar smadzeņu satricinājumu un, zinot meitas vēlmi, palūdza viņa tālruņa numuru.

## Karjera
Zoja Bella savu karjeru sāka 1998. gadā kā Lūsijas Lolesas dubliere seriāla "" ceturtajā sezonā. Seriāls tika filmēts Jaunzēlandē, un Bella turpināja strādāt kā kaskadiere līdz tā noslēgumam. Saskaņā ar Bellas teikto "Ksena" noslēdzās 2001. gadā, vienlaikus ar Pītera Džeksona triloģijas "Gredzenu pavēlnieks" filmēšanas beigām, pēc ka divas lielākās producēšanas kompānijas, kas nodarbināja lielu daļu Jaunzēlandes filmu industrijas pārstāvju, devās atpakaļ uz Ameriku. Tas pamudināja Bellu pārdomāt savu turpmāko karjeru kino, tāpēc viņa sākotnēji nolēma pārcelties uz Kanādu.

Pēc tam viņa pārcēlās uz Holivudu, kur 2003. gadā ieguva kaskadieres darbu Kventina Tarantīno filmā "Nogalināt Bilu 1. daļa". Tur viņu pamanīja pats režisors, kuram viņa iepatikās, un ar kuru viņa vēlāk sadraudzējās. Tajā pašā gadā Bella kļuva par Umas Tūrmanes dublieri vispirms pirmajā, bet vēlāk arī otrajā filmas daļā.

2007. gadā Kventins Tarantīno piedāvāja Zojai Bellai scenāriju filmai "Nāves pierādījums" (*Death Proof*), aicinot viņu izmēģināt spēkus aktiermākslā. Viņa stāsta, ka piekritusi lomai negribīgi, taču Tarantino neatlaidība viņu pārliecinājusi. Filmā Bella atveido pati sevi, vienlaikus turpinot pildīt arī kaskadieres pienākumus. Viens no ievērojamākajiem trikiem bija aina, kurā viņa pieķeras ātri braucošas automašīnas motora pārsegam praktiski bez jebkādiem drošības līdzekļiem, kamēr cita automašīna atkārtoti ietriecas transportlīdzeklī, uz kura viņa atrodas. Tajā pašā gadā viņa strādāja arī kā kaskadiere filmā "Šausmu planeta" un abas filmas tika apvienotas vienā filmā ar nosaukumu "Maltuve".

2008. gadā Zoja Bella piedalījās četrās seriāla "Pazudušie" ceturtās sezonas sērijās, atveidojot Regīnu — kuģa "Kahana" apkalpes locekli. Pamazām viņa nolēma vairāk pievērsties aktiermākslai, arvien retāk izpildot kaskadieru trikus. Tomēr Bella turpināja strādāt gan kā aktrise, gan kā kaskadiere arī turpmākajās Kventina Tarantīno filmās. Zoja Bella strādāja par kaskadieri arī tādās supervaroņu filmās kā "Dzelzs vīrs 3", "" un "".

## Izvēlēta filmogrāfija

### Filma

### Televīzija

## Atsauces

## Ārējās saites
Pavao Pervans

**Pavao Pervans** (, dzimis ) ir Austrijas futbolists, kurš spēlē vārtsarga pozīcijā un pārstāv Austrijas futbola izlasi. Kopš 2018. gada Pervans spēlē Vācijas Bundeslīgas komandā *[[VfL Wolfsburg]]*.

Iepriekš no 2010. līdz 2018. gadam pārstāvējis Austrijas komandu *[[LASK]]*, kur kopumā aizvadījis vairāk nekā 200 maču.

Austrijas futbola izlases rindās debitējis 2019. gadā. Pārstāvējis izlasi 2020. gada Eiropas čempionātā.

## Ārējās saites
Kamaldīns Sulemana

**Kamaldīns Sulemana** (, dzimis ) ir Ganas futbolists, kurš spēlē pussarga vai uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Ganas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Sulemana spēlē Itālijas A sērijas komandā Bergamo "Atalanta".

Iepriekš spēlējis Dānijas komandā *[[FC Nordsjælland|Nordsjælland]]*, Francijas komandā *[[Stade Rennais F.C.|Rennes]]* un Anglijas komandā *[[Southampton FC|Southampton]]*.

Ganas futbola izlases rindās debitējis 2020. gadā. Pārstāvējis izlasi 2021. gada Āfrikas Nāciju kausā un 2022. gada FIFA Pasaules kausā.

## Ārējās saites
Lazars Samardžičs

**Lazars Vujadins Samardžičs** (, dzimis ) ir serbu futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Serbijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Samardžičs spēlē Itālijas A sērijas komandā Bergamo "Atalanta".

Iepriekš pārstāvējis Vācijas komandas *[[Hertha BSC]]* un *[[RB Leipzig]]*, kā arī Itālijas komandu *[[Udinese Calcio|Udinese]]*.

Serbijas futbola izlases rindās debitējis 2023. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Ārējās saites
Lorenco De Silvestri

**Lorenco De Silvestri** (; dzimis ) ir itāļu futbolists, kurš spēlē labās malas aizsarga pozīcijā un ir pārstāvējis Itālijas futbola izlasi. Kopš 2020. gada De Silvestri spēlē Itālijas A sērijas komandā *[[Bologna FC 1909|Bologna]]*.

Iepriekš spēlējis Itālijas komandās *[[Romas "Lazio"|Lazio]]*, *[[ACF Fiorentina|Fiorentina]]*, *[[Dženovas "Sampdoria"|Sampdoria]]* un *[[Torino FC|Torino]]*.

Pārstāvējis Itālijas futbola izlasi no 2010. līdz 2016. gadam, kopumā aizvadot sešus mačus. Pārstāvējis Itāliju 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Sasniegumi
**Lazio**

* Itālijas kauss: 2008—09

**Bologna**

* Itālijas kauss: 2024—25

## Ārējās saites
Semihs Kiličsojs

**Semihs Kiličsojs** (; dzimis ) ir turku futbolists, kurš spēlē uzbrucēja pozīcijā un pārstāv Turcijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Kiličsojs spēlē Itālijas futbola čempionāta A sērijas komandā *[[Cagliari Calcio|Cagliari]]*, kas viņu īrē no Turcijas Superlīgas komandas Stambulas "Beşiktaş".

Turcijas futbola izlases rindās debitējis 2024. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Beşiktaş**

* Turcijas kauss: 2023—24
* Turcijas Superkauss: 2024

## Ārējās saites
Maikls Folorunšo

**Maikls Folorunšo** (; dzimis ) ir itāļu futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Itālijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Folorunšo spēlē Itālijas A sērijas komandā *[[Cagliari Calcio|Cagliari]]*, kas viņu īrē no *[[SSC Napoli|Napoli]]*.

Iepriekš spēlējis arī Itālijas augstākās līgas komandās *[[Hellas Verona FC|Hellas Verona]]* un *[[ACF Fiorentina|Fiorentina]]*.

Itālijas futbola izlases rindās debitējis 2024. gadā. Pārstāvējis izlasi 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Ārējās saites
Niko Pass

**Nikolass Pass Martiness** (; dzimis ) ir Argentīnas futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Argentīnas futbola izlasi. Kopš 2024. gada Pass spēlē Itālijas A sērijas komandā *[[Como 1907|Como]]*.

Dzimis Santakrusā de Tenerifē, Spānijā. Viņa tēvs ir bijušais Argentīnas izlases dalībnieks Pablo Pass. Karjeru uzsācis Spānijas komandā Madrides "Real".

Argentīnas futbola izlases rindās debitējis 2024. gadā.

## Sasniegumi
**Real Madrid**

* La Liga: 2023—24
* Spānijas Superkauss: 2024
* UEFA Čempionu līga: 2023—24

## Ārējās saites
K. Dž. Makolums

**Kristians Džeimss (K. Dž.) Makolums** (; dzimis  Ohaio štatā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja un uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. 2025. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Atlantas "Hawks", bet lielāko karjeras daļu spēlējis Portlendas "Trail Blazers".

K. Dž. Makoluma vecākais brālis Ēriks Makolums arī ir profesionāls basketbolists, aizvadījis daudzas sezonas Eiropas basketbolā un ir Eirolīgas čempions.

## Karjera
Pēc spožas NCAA basketbola karjeras, kurā Makolums četrus gadus pārstāvēja Līhaijas Universitātes (*Lehigh University*) basketbola komandu, viņu Portlendas "Trail Blazers" izraudzījās 2013. gada NBA drafta pirmajā kārtā ar kopējo 10. kārtas numuru. Makolums kļuva par pirmo spēlētāju no savas universitātes, kas izvēlēts NBA draftā. Makolums kļuva par vienu no "Trail Blazers" vadošajiem spēlētājiem, sākot ar trešo sezonu vienmēr dodoties laukumā starta pieciniekā. 2016. gadā viņš tika atzīts par NBA sezonas progresējušāko spēlētāju.

2022. gada februārī Makolums kopā ar Leriju Nensu jaunāko un Toniju Snellu tika aizmainīts uz Ņūorleānas "Pelicans" pret Džošu Hārtu, Nikeilu Aleksandru-Volkeru, Tomāšu Satoranski un Didi Louzdu. Pēc trīsarpus sezonām "Pelicans" sastāvā 2025. gada vasarā viņu kopā ar Kelliju Oliniku un nākotnes otrās kārtas drafta izvēli aizmainīja uz Vašingtonas "Wizards" pret Džordanu Pūlu, Sadiku Beju un 40. izvēli 2025. gada NBA draftā, maiņas darījumā iesaistot arī Hjūstonas "Rockets".

2026. gada janvārī "Wizards" aizmainīja K. Dž. Makolumu kopā Koriju Kispertu uz Atlantas "Hawks" pret šīs komandas lielāko zvaigzni Trē Jangu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Abdelhamīds Sābīri

**Abdelhamīds Sābīri** (; dzimis ) ir Marokas futbolists, kurš spēlē pussarga pozīcijā un pārstāv Marokas futbola izlasi. Kopš 2023. gada Sābīri spēlē Itālijas A sērijas komandā *[[ACF Fiorentina|Fiorentina]]*.

Iepriekš spēlējis Vācijas komandās *[[1. FC Nürnberg]]* un *[[SC Paderborn 07|SC Paderborn]]*, Anglijas komandā *[[Huddersfield Town AFC|Huddersfield Town]]*, Itālijas komandās *[[Ascoli Calcio 1898 FC|Ascoli]]* un *[[Dženovas "Sampdoria"]]*, Saūda Arābijas komandās *[[Al-Fayha Club|Al-Fayha]]* un *[[Al Taawoun FC|Al Taawoun]]*, kā arī AAE klubā *[[Ajman Club|Ajman]]*.

Marokas futbola izlases rindās debitējis 2022. gadā. Pārstāvējis izlasi 2022. gada FIFA Pasaules kausā.

## Ārējās saites
Davide Dzapakosta

**Davide Dzapakosta** (, dzimis ) ir itāļu futbolists, kurš spēlē aizsarga pozīcijā un pārstāv Itālijas futbola izlasi. Kopš 2021. gada Dzapakosta spēlē Itālijas A sērijas komandā Bergamo "Atalanta".

Iepriekš pārstāvējis tādus Itālijas klubus kā *[[US Avellino 1912|Avellino]]*, *[[Torino FC|Torino]]*, *[[AS Roma|Roma]]* un *[[Genoa CFC|Genoa]]*. Pārstāvējis arī Anglijas Premjerlīgas komandu *[[Chelsea F.C.|Chelsea]]*.

Itālijas futbola izlases rindās debitējis 2016. gadā.

## Sasniegumi
**Chelsea**

* FA kauss: 2017—18
* UEFA Eiropas līga: 2018—19

**Atalanta**

* UEFA Eiropas līga: 2023—24

## Ārējās saites
Terekija

**Terekija** (*Xenus cinereus*) ir neliela auguma bridējputns, kurš ligzdo Eirāzijas taigas zonā. Migrācijas laikā reti sastopams arī Latvijā. Vienīgā suga **terekiju ģintī**.

Sugas nosaukums cēlies no Terekas upes, kuras lejtecē pie Kaspijas jūras to 1775. gadā aprakstīja vācu naturālists Johans Antons Gildenštets.

## Izplatība
Terekija ligzdo Eirāzijas taigas zonā no Somijas līdz Tālajiem Austrumiem, ietverot visu Sibīriju. Ziemo Āzijas dienvidu piekrastēs, kā arī Āfrikas un Austrālijas piekrastēs. Rietumeiropā terekija ir rets ieklejotājs.

Latvijā terekija ir reta, bet regulāra ieceļotāja, sastopama gan pavasara, gan rudens migrācijā. 20. gadsimta 80. un 90. gados ligzdojusi zivju dīķos pie Lubāna ezera, bet pēdējās desmitgadēs terekijas ligzdošana Latvijā ir maz ticama.

## Izskats
Terekija ir nedaudz lielāka par upes tilbīti, garums 22—25 cm. Raksturīgs garš, uz augšu izliekts knābis, kas to padara atšķirīgu no citiem bridējputniem. Kā norāda zinātniskais nosaukums *cinereus*, putnam visās sezonās ir pelēka mugura, seja un krūtis. Vēders ir bālgans, bet kājas dzeltenas; knābja pamatne ir dzeltenīga, pārējā daļa — melna.

## Dzīvesveids
[200px|left|thumb|Terekija [Indija|Indijā]]
Barojas ar kukaiņiem, tārpiem un gliemežiem, bradājot seklā ūdenī un izmantojot savu garo knābi. Barību atrod gan virspusē, gan iebāžot dziļi mitrajā substrātā. Meklējot barību, bieži pārvietojas ātri, veicot īsus, saraustītus soļus, sprintus un pēkšņus pagriezienus.

Ligzdo taigā, pie ūdens. Ligzdas bedrīte tiek izveidota ieplakā atklātā vietā vai zemā veģetācijā un izklāta ar augiem. Perējumā 2—5 olas. Olas brūnas ar melnbrūniem plankumiem šļakatām. Dēj maija beigās, un olu inkubācijas periods ir 23 dienas. Mazuļi ir ligzdbēgļi. Perēšanas un mazuļu audzināšanas laikā raksturīga ienaidnieka aizvilināšana, pieaugušajam putnam izliekoties par ievainotu vai arī nolidojot nelielu attālumu, piezemējoties un mēģinot piesaistīt iespējamā uzbrucēja uzmanību.

Terekijai ir raksturīga tāla migrācija, sasniedzot Āzijas dienvidus, Āfrikas un Austrālijas piekrastes. Ziemošanas laikā lielākoties uzturas piekrastē, dodot priekšroku dubļainām vietām.

## Atsauces

## Ārējās saites
Asaris (uzvārds)

**Asaris** ir latviešu cilmes uzvārds, kas cēlies no tāda paša plēsīgas saldūdens zivs nosaukuma. Asaris var būt:

* Gunārs Asaris (1934—2023) — latviešu arhitekts;
* Jānis Asaris (1960) — latviešu arheologs un pieminekļu aizsardzības nozares speciālists.

## Skatīt arī
* Asars
Pablo Mari

**Pablo Mari Viljars** (, dzimis ) ir spāņu futbolists, kurš spēlē centra aizsarga pozīcijā. Kopš 2026. gada Mari spēlē Saūda Arābijas profesionālās līgas komandā *[[Al Hilal SFC|Al Hilal]]*.

Iepriekš spēlējis Spānijas komandāš *[[RCD Mallorca|Mallorca]]*, *[[Gimnàstic de Tarragona|Gimnàstic]]*, *[[Girona FC|Girona]]* un Akoruņas "Deportivo", Nīderlandes komandā *[[NAC Breda]]*, Brazīlijas komandā Riodežaneiro "Flamengo", Anglijas komandā *[[Arsenal FC|Arsenal]]* un Itālijas komandās *[[Udinese Calcio|Udinese]]*, *[[AC Monza|Monza]]* un *[[ACF Fiorentina|Fiorentina]].*

## Sasniegumi
**Flamengo**

* Brazīlijas futbola čempionāta A sērija: 2019
* Copa Libertadores: 2019

**Arsenal**

* FA kauss: 2019—20

## Ārējās saites
Vidējais pirksts (žests)

thumb|200px|Tipisks "fakucis".
**Vidējais pirksts** (saukts arī par **fakuci**, **dižindriķi** vai **māšu**) ir nepieklājīgs rokas žests, kas rietumu kultūrās bieži izsaka nicinājumu, aizvainojumu vai rupju atteikumu.

Žests tiek izpildīts, parādot aizmuguriski slēgtu dūri ar paceltu vidējo pirkstu, reizēm arī nedaudz paceltu īkšķi. Parasti šis žests nozīmē “atšujies”, “fuck you” vai līdzvērtīgu rupju izteicienu.

Žesta pirmsākumi meklējami Senajā Grieķijā, kur tas simbolizēja fallu un tika uzskatīts par nepiedienības vai apvainojuma zīmi. No Grieķijas tas nonāca Senajā Romā, kur bija pazīstams kā digitus impudicus (“nepiedienīgais pirksts”).
## Atsauces
Matīss Kulačkovskis

**Matīss Kulačkovskis** (dzimis  Saldū) ir latviešu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja pozīcijā. 2026. gadā pārstāv Japānas B līgas klubu *[[Veertien Mie]]*.

## Karjera
M. Kulačkovskis nāk no Saldus, kur arī uzsācis trenēties basketbolā un pārstāvējis vietējo sporta skolu LJBL turnīrā. Trenējies pie tēva Viktora Kulačkovska, kurš arī pats bijis baskebolists. BK Saldus sastāvā debitējis arī pieaugušo basketbolā, bet pēc tam devies uz Filadelfiju ASV, kur mācījās vidusskolā un spēlēja basketbolu šajā līmenī.

NCAA turnīrā pārstāvēja *[[Bowling Green State University|Bowling Green]]* komandu Ohaio štatā. Koledžu basketbola karjeras laikā divreiz pārrāva ceļgala krustenisko saiti.

Pēc četriem gadiem koledžā ASV 2022. gadā M. Kulačkovskis noslēdza līgumu ar Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas un Latvijas Basketbola līgas (LBL) klubu BK Ventspils. Pēc sezonas Ventspilī viņš pārcēlās uz BK Ogre, savukārt vēl pēc sezonas noslēdza līgumu ar Rumānijas Basketbola līgas klubu Bukarestes "Rapid". 2025. gada vasarā viņš pievienojās Japānas B līgas klubam *[[Veertien Mie]]*. 2026. gada janvārī M. Kulačkovskis guva smagu traumu, trešo reizi karjerā saraujot ceļgala krustenisko saiti.

M. Kulačkovskis nav spēlējis Latvijas jaunatnes izlasēs, bet ir ticis iekļauts pieaugušo Latvijas izlases paplašinātajā sastāvā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Toyota RAV4 EV

thumb|Toyota RAV4 EV prototips (demonstrācijas modelis) 2012. gada Vašingtonas autoizstādē
**Toyota RAV4 EV** ir *[[Toyota Motor Corporation]]* ražotā krosovera Toyota RAV4 elektriskā versija. RAV4 EV tika ražots divos posmos – pirmajā paaudzē no 1997. līdz 2003. gadam, un otrajā paaudzē no 2012. līdz 2014. gadam sadarbībā ar *[[Tesla Motors]]*.

## Pirmā paaudze (1997–2003)
Pirmās paaudzes RAV4 EV tika izstrādāts, lai atbilstu Kalifornijas *Zero Emission Vehicle* (ZEV) prasībām. Automobilis bija bāzēts uz pirmajās RAV4 paaudzēs izmantotās platformas un tika aprīkots ar niķeļa-metāla hidrīda (NiMH) akumulatoru.

* Jauda: 50 kW (67 ZS)
* Nobraukums ar vienu uzlādi: līdz 150 km
* Maksimālais ātrums: apmēram 125 km/h
* Uzlādes laiks: aptuveni 5–6 stundas

Kopumā tika saražoti aptuveni 1 500 automobiļi, no kuriem daudzi tika iznomāti Kalifornijā. Pēc ražošanas beigām daļa automobiļu tika atpirkti un saglabāti entuziastu īpašumā.

## Otrā paaudze (2012–2014)
Otrās paaudzes RAV4 EV tika prezentēts 2012. gadā un izstrādāts sadarbībā ar Tesla Motors, kura nodrošināja elektrisko piedziņas sistēmu un akumulatoru bloku. Automobilis tika ražots ierobežotā daudzumā un galvenokārt tirgots Kalifornijas štatā.

* Elektromotors: 115 kW (154 ZS)
* Akumulators: 41,8 kWh litija jonu
* Nobraukums (EPA): līdz 166 km
* Uzlādes laiks: 5–6 stundas (240 V maiņstrāva)

Otrās paaudzes RAV4 EV vizuāli bija līdzīgs benzīna versijai, taču tam bija atšķirīga priekšējā daļa un aerodinamikas uzlabojumi.

## Ražošana un pārtraukšana
Ražošana tika pārtraukta 2014. gadā. *Toyota* paziņoja, ka RAV4 EV bija paredzēts kā pārejas modelis uz nākamajiem elektrifikācijas risinājumiem, tostarp *[[Toyota Mirai]]* ūdeņraža degvielas šūnu automobiliem un hibrīdtehnoloģiju attīstībai.

## Ārējās saites