open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fjodors Tjutčevs

**Fjodors Tjutčevs** (; dzimis , miris ) bija krievu dzejnieks. Tiek uzskatīts par vienu no labākajiem krievu romantisma dzejniekiem kopā ar Aleksandru Puškinu un Mihailu Ļermontovu.

Absolvējis Maskavas Universitāti. Bijis diplomāts Minhenē un Turīnā. Vācijā sadraudzējies ar dzejnieku Heinrihu Heini un bieži ticies ar filozofu Frīdrihu Šellingu. Rakstījis dzeju, politiskos rakstus. Daiļrades uzplaukums 19. gadsimta 50. gados ar pirmā dzejoļu krājuma "Dzejoļi" (1854) iznākšanu. Tjutčeva dzeja stipri ietekmējusi turpmāko krievu dzejas attīstību.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rija

[thumb|right|250px|1730. gadā [Vestienas pagasts|Vestienas pagasta „Rizgās” celta rija, Latvijas Etnogrāfiskais brīvdabas muzejs]]
[thumb|right|250px|Ap 1750. gadu [Džūkstes pagasts|Džūkstes pagasta „Ļūpīšos” celta rija, Latvijas Etnogrāfiskais brīvdabas muzejs]]
**Rija** bija daudzām Ziemeļaustrumeiropas tautām pazīstama celtne labības žāvēšanai un kulšanai. Nereti pie rijas bija piebūvētas arī dzīvojamās telpas (kambari) un tās tika sauktas par **dzīvojamajām rijām**. Īpaši izplatītas tās bija Igaunijā, dažviet Somijā un arī Vidzemē.

## Vēsture un attīstība
Eiropas ziemeļaustrumos mitrā klimata dēļ jau izsenis tika meklēti risinājumi, kā pienācīgi izžāvēt un izkult labību, izmantojot uguns siltumu.
Latvijā pirmās norādes par rijām ir atrodamas kādā 1240. gada vācu krustnešu rīkojumā, kur teikts, ka desmito tiesu ražas var nomērīt vai nu uz lauka vai rijā pie kulšanas. Senākās rijas ir bijušas vientelpas guļbaļķu celtnes ar pavardu, kur notika gan labības žāvēšana, gan kulšana. Vēlāk rijām piebūvēja vēl vienu telpu (piedarbu), kur tika kulta rijā izžāvētā labība. Dažkārt rijas papildināja arī ar trešo telpu (gubeni), kur sakrāva labību pirms kulšanas un novietoja darbarīkus.

Latviešu tradicionālajā viensētā rija līdz pat 19. gadsimta beigām bija viena no svarīgākajām ēkām. Tā kā kulšanā un vētīšanā liela nozīme bija caurvējam, rijas parasti centās būvēt augstākā vietā un ar lielām durvīm (vārtiem) abās pusēs. Rijas krāsnis parasti cēla iedziļinātas zemē no laukakmeņiem, vēlāk arī no ķieģeļiem. Rijas izskats dažādos Latvijas novados atšķīrās, jo to noteica gan piebūvju skaits, gan novietojums.
Nereti divām saimniecībām bija kopīga rija, bet Latgalē vienu riju varēja dalīt pat vairāk nekā divi saimnieki.
Rijas no latviešu tradicionālās viensētas sāka izzust pašas pirmās jau 19. gadsimta beigās, kad aizvien lielāku lomu sāka iegūt kuļmašīnas, kas ievērojami atviegloja un paātrināja kulšanas procesu. Pēdējās rijas Latvijā celtas vēl 20. gadsimta 20. gados, bet mūsdienās to lauku kultūrainavā ir palicis ļoti maz.

Ar rijām saistās ar plašs folkloras slānis. Kulšanai, kā vienam no smagākajiem darbiem un rijām ir veltītas neskaitāmas tautasdziesmas un ticējumi. Rijām bija liela loma arī veļu kultā, jo tieši tur tika klāts mielasts aizgājēju veļiem, līdz ar to ar rijām saistās arī daudzi buramvārdi.

## Galerija

Old Latvian threshing barn from Latgale.jpg|Rija no Bukmuižas pagasta Patmalnieku sādžas Latvijas Etnogrāfiskajā brīvdabas muzejā
Old Latvian dwelling threshing barn from Vidzeme.jpg|Dzīvojamā rija no Jeru pagasta „Ārluikām” Latvijas Etnogrāfiskajā brīvdabas muzejā


## Atsauces
* Kundziņš  P.  Latvju  sēta. – Stokholma, Daugava, 1974
* Legzdiņš R. Senā Latvju klēts, pirts, kūts un rija//Latvju Tautas Dainas, II Rīga, 1928
Pēdējais zvans

[250px|thumbnail|Pēdējais zvans [Sverdlovkas skolā, Krievijā, 1968. gadā]]
**Pēdējais zvans** () ir viens no tradicionāliem pasākumiem Krievijas skolās un arī bijušās Padomju Sociālistiskās Republikas skolās. Pasākums notiek pēc mācību beigām, pirms gala eksāmeniem. Daļā Krievijas tas parasti notiek 25. maijā. Padomju Savienībā skolēni, kas piedalījās pasākumā, parasti ģērbās skolas uniformā un meitenes ģērbās formālajās kleitās. Skolas zvanu parasti iezvana pirmklasnieks.

## Atsauces
Rosņeft

[thumb|240px|''Rosneft'' galvenais birojs [Maskava|Maskavā]]
***A/S Naftas kompānija Rosņeft*** (*ОАО Нефтяная компания «Роснефть»*) ir 1993. gadā dibināts Krievijas Federācijas enerģētikas uzņēmums, kura galvenais birojs atrodas Maskavā.
Uzņēmums nodarbojas ar naftas un dabasgāzes atradņu izpēti, iegūšanu, pārstrādi, kā arī jēlnaftas, gāzes un naftas produktu tirdzniecību. 
*Rosņeft* akcijas kotē Maskavas (kods *ROSN*) un Londonas (kods *ROSN*) fondu biržā.

## Vēsture
1991. gadā uz likvidētās PSRS Naftas un gāzes rūpniecības ministrijas bāzes izveidoja valsts naftas kompāniju *Rosņeftegaz* (*Роснефтегаз*), kuru 1993. gadā pārveidoja par valsts uzņēmumu *Rosņeft*. 1995. gada septembrī *Rosņeft* reorganizēja par akciju sabiedrību.
1994. gadā no *Rosņeft* atdalīja uzņēmumus *BNK*, *ONAKO*, *SIDANKO*; 1995. gadā *[[TNK-BP|TNK]]*, *[[Gazprom Neft|Sibņeft]]*; 1997. gadā naftas pārstrādes rūpnīcas Krasnodarā un Maskavā. 

Pēc Putina nākšanas pie varas *Rosņeft* 2002. gadā atguva uzņēmumu *Krasnodarņeftegaz*, 2003. gadā nopirka uzņēmumu *Severnaja ņeft*.
2004. gadā Krievijas valdība sāka rīkot uzņēmuma *[[Jukos]]* aktīvu izsoles; tajās vairumā gadījumu uzvarēja *Rosņeft*.
2006. gada jūlijā notika *Rosņeft* akciju sākotnējais publiskais piedāvājums, pārdodot 22,5 % akciju.
2009. gadā tā ar Ķīnu noslēdza līgumu uz 20 gadiem par naftas piegādi, paredzot naftas cauruļvada būvi uz Ķīnu.
2013. gadā *Rosneft* nopirka konkurentu kopāniju *[[TNK-BP]]*. 

Pēc Krimas okupācijas 2014. gada jūlijā ASV ieviesa sankcijas pret *Rosņeft* un augustā uzņēmuma vadība vērsās pie valdības, lūdzot finanšu palīdzību.
Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā 2022. gada februārī Apvienotās Karalistes uzņēmums *[[BP]]* paziņoja, ka pārdos tam piederošo *Rosņeft* 19,75 % akciju. Šī lēmuma pieņemšanas laikā *Rosneft* darbības veidoja aptuveni pusi no *BP* naftas un gāzes rezervēm un trešo daļu no tās produkcijas.
2025. gada oktobrī ASV prezidents Donalds Tramps noteica sankcijas pret Krievijas naftas kompānijām *Rosņeft* un *[[Lukoil]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Oficiālā vietne
Grigorijs Jeļisejevs

**Grigorijs Jeļisejevs** (;  — ) bija Latvijas krievu izcelsmes politiķis. Bijis Daugavpils domes un 3. Saeimas deputāts.

## Biogrāfija
Grigorijs Jeļisejevs piedzima  Kapiņu pagastā zemnieku ģimenē. Mācījās Ilūkstes skolotāju seminārā.

Sākot ar 1915. gadu piedalījās Pirmajā pasaules karā, bija Krievijas armijas virsnieks. Pēc kara iestājās Anatola Līvena vienībā, piedalījās Neatkarības karā. 1920. gadā Jeļisejevs tika ievēlēts Daugavpils pilsētas domē. 1925. gadā kļuva par domes priekšsēdētāja biedru. 1928. gadā kļuva par 3. Saeimas deputātu, pārstāvot Vecticībnieku partiju. Parlamentā darbojās līdz 1931. gadam.

Latvijas okupācijas laikā 1940. gadā arestēts sakarā ar dalību Baltajā kustībā. 1941. gada jūnijā Jeļisejevam tika piespriests 10 gadu cietumsods un tam sekojošu tiesību ierobežošanu uz 5 gadiem. Pēc cietumsoda izciešanas 1950. gadā izsūtīts uz Krasnojarskas novada Bogučanu rajonu. Hruščova atkušņa laikā atgriezies Rīgā.

Miris Rīgā .

## Atsauces
Džizja

[thumbnail|Apliecinājums par džizjas samaksu ([Osmaņu impērija, 1615)]]
**Džizja** (, latviski — 'mesli') ir vēsturisks nodokļu veids — galvasnauda, ko islāma valstīs nemusulmaņi ik gadu maksāja musulmaņu valdniekiem.

Džizjas maksāšana "garantēja mieru" nemusulmaņu kopienām. Nodevas lielums atbilda personas turīgumam, un tā tika maksāta natūrā vai naudā. Džizjas maksāšana ir aprakstīta korānā un hadītos. Vēsturiski šis nodoklis vispirms parādījās Arābu kalifātā, vēlāk to sāka ievākt arī citās musulmaņu valstīs. 

18. gadsimta nogalē Osmaņu impērijā saplūdis ar haradžu.

## Atsauces
Maokes kalni

**Maokes kalni** ( — ‘Sniegotie kalni’) ir kalnu grēda Jaungvinejas salas rietumdaļā. Stiepjas ap 700 km garumā rietumu—austrumu virzienā galvenokārt Indonēzijas teritorijā, austrumos nedaudz iestiepjoties Papua-Jaungvinejā, kur Maokes kalni pāriet Bismarka grēdā. Vidējais augstums 4000—4500 m, augstākā virsotne ir Džajas kalns (4884 m vjl). Sastāv no vairākām paralēlām kalnu grēdām, lielākās no kurām ir Sudirmana grēda rietumos un Džajavidžajas grēda austrumos. Kalni veidoti no gneisiem, granītiem, smilšakmeņiem, kaļķakmeņiem, slānekļiem. Nogāzes līdz 700 m augstumam klātas ar tropu mežiem, augstāk — ozolu, kastaņu, eikaliptu meži. Virs 4400 m augstuma — klinšainas virsotnes; atsevišķās virsotnēs mēdz veidoties sniegāji un ledāji.

Maokes kalni ir augstākā kalnu sistēma starp Himalajiem un Andiem.

## Atsauces

## Ārējās saites
Balalaika

thumb|200px|Balalaika
**Balalaika** () ir krievu strinkšķināmais stīgu instruments ar raksturīgu trijstūrveida dobu koka korpusu, garu grifu un trim stīgām. Otrā un trešā stīga tiek skaņota unisonā, pirmā — kvartu augstāk. Tās garums ir no 600—700 milimetriem (prīmas balalaika) līdz 1,7 metriem (kontrabasa balalaika). Pieci iedalījumi uz grifa atbilst diatoniskajai skaņurindai. Balalaikas bieži izmanto krievu tautas mūzikā un dejās.

Balalaika kopā ar harmonikām ir kļuvusi par krievu tautas mūzikas instrumentu un ir viens no plašāk pazīstamajiem krievu mūzikas instrumentiem pasaulē.

## Vēsture
Balalaikas agrīnie attēli liecina, ka tai bija no divām līdz sešām stīgām. Agrāk kā balalaikas stīgas izmantoja dzīvnieku zarnas, kuras instrumenta spēlētājs varēja nospriegot pēc saviem ieskatiem.

Pirmais zināmais dokuments, kurā minēts šis instruments, datēts ar 1688. gadu. Maskavas kremļa apsarga sardzes dežūras žurnālā ir ieraksts, ka diviem iereibušiem cilvēkiem aizliedza spēlēt balalaiku. Šis instruments minēts arī citos 1700. un 1714. gada dokumentos. 18. gadsimta sākumā šis termins parādījās ukraiņu dokumentos, kur tas minēts kā "balabaika". Balalaika pieminēta Vasīlija Maikova 1771. gada poēmā "Jelisejs". 19. gadsimta beigās balalaika pārtapa par trīsstūrainu instrumentu ar daudz īsāku grifu nekā tās Āzijas analogi. Gadsimtiem ilgi tas bija populārs kā lauku iedzīvotāju mūzikas instruments, jo īpaši skomorohu, sava veida neatkarīgo muzikālo jokdaru vidū, kuri ar savām melodijām izsmēja caru, Krievijas Pareizticīgo baznīcu un krievu sabiedrību kopumā.

1880. gados Vasilijs Andrejevs, tā laika Sanktpēterburgas mūzikas salonu profesionāls vijolnieks, ar vijoļu meistara V. Ivanova palīdzību izstrādāja to, kas kļuva par standartizētu balalaiku. Viņš sāka instrumentu izmantot savos koncertos. Dažus gadus vēlāk Sanktpēterburgas amatnieks Paserbskis instrumentu vēl pilnveidoja. V. Andrejevs patentēja instrumenta dizainu un aranžēja daudzas tradicionālās krievu tautas melodijas orķestrim. Šim instrumentam viņš arī komponēja virkni koncertskaņdarbu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Balalaikas sastāvdaļu nosaukumi un noskaņošana — ''Balalaika Lesson 1'' vietnē *ibalalaika.com*
Po (pilsēta)

**Po** () ir pilsēta un komūna Francijā, Pireneju ziemeļdaļā, Jaunakvitānijas reģiona Atlantijas Pireneju departamenta administratīvais centrs. Kopš 1464. gada tā bija arī vēsturiskās Bearnas provinces galvaspilsēta. Kopā ar citām 13 blakus komūnām tā veido Po-Pireneju komūnu aglomerāciju, kas atvieglo vietējo jautājumu risināšanu.

Pilsētā esošā 1972. gadā dibinātā augstskola *[[Université de Pau et des Pays de l'Adour]]* piesaista lielu skaitu studentu, kas manāmi ietekmē tās iedzīvotāju skaitu. No Po pils 1,8 km garumā Bomona parka virzienā plešas Pireneju bulvāris, no kura paveras skats uz kalniem. Alfonss de Lamartīns ir izteicies: "Po ir pasaulē skaistākais skats uz zemi, tāpat Neapolē ir skaistākais skats uz jūru".

## Sports
Kopš 1930. gada Po ir kļuvusi par svarīgu pieturas punktu *[[Tour de France]]* riteņbraukšanas sacensību maršrutā, pateicoties savai atrašanās vietai un atbilstošajai infrastruktūrai. Tikai Parīze un Bordo ir vairāk reižu iekļauta tūres maršrutā. 2010. gada tūre Po viesojās trīsreiz: pirmoreiz braucot cauri, otrreiz kā finišs, bet trešoreiz kā starta vieta ceļā uz *[[Col du Tourmalet]]* kalnu pāreju. 2024. gadā Po tūri uzņēma 75. reizi.

## Atsauces

## Ārējās saites

*  
* INSEE komūnas fails
* Po ķīniešu kopienas vietne 
* Pilsētas tūrisma birojs
Mihals Fuliers

**Mihals Fuliers** (*Michal Fulier*; dzimis ) ir Slovākijas gaisa spēku lidotājs, pulkvedis. 1990. gadu beigās Krievijā apmācījies par kosmonautu, bet nav lidojis kosmosā.

1974. gadā Mihals Fuliers pabeidza vidējo kara aviācijas skolu Košicē. 1976. gadā pabeidza augstāko kara aviācijas skolu Košicē un sāka dienēt Čehoslovākijas Gaisa spēku iznīcinātāju pulkā. No 1980. līdz 1985. gadam mācījās kara lidotāju akadēmijā Košicē. Pēc tam līdz 1989. gadam bija iznīcinātāju pulka eskadriļas komandiera vietnieks. Tad līdz 1993. gadam bija Košices lidotāju akadēmijas mācību pulka lidotājs instruktors. Pēc tam līdz 1998. gadam Fuliers bija Slovākijas Gaisa spēku 33. iznīcinātājbumbvedēju eskadriļas komandieris Malackos.

1998. gada 24. februārī Mihals Fuliers izgāja ārstu komisiju, lai Krievijā gatavotos kosmiskajam lidojumam Slovākijas programmas *Štefánik* (nosaukta slovāku astronoma, lidotāja, ģenerāļa Milana Štefānika vārdā) ietvaros. No 1998. gada marta līdz augustam viņš izgāja kosmonautu vispārējo sagatavošanas kursu. 3. augustā Ivans Bella tika oficiāli apstiprināts kosmosa kuģa *[[Sojuz TM-29]]* pamatapkalpē, bet Mihals Fuliers — dublieru apkalpē. Ivans Bella kosmisko lidojumu veica 1999. gada februārī, kļūstot par Slovākijas pirmo kosmonautu. Fulieram nebija vairs izdevību doties kosmosā.

2001. gadā Mihals Fuliers iecelts par militāro atašeju Slovākijas vēstniecībā Čehijā.

## Ārējās saites
* Informācija astronaut.ru
П

thumbnail|235px|Lielais un mazais kirilicas burts В
**П** (**п**) ir kirilicas burts. Tas visbiežāk reprezentē nebalsīgu bilabiālu eksplozīvu slēdzeni /p/. Burts "п" radies no grieķu valodas burta π (pī), agrīnajā kirilicas alfabētā "п" sauca par *покои* (*pokoi*), un numerālajā kirilicas alfabētā burta "п" vērtība ir 80. 

## Rakstība
Lielais burts (П) tiek rakstīts tieši tāpat kā grieķu valodas "pī" (Π) lielais burts, bet mazais burts (п) ir ar īsāku augšējo līniju rakstāms nekā mazais pī (π). Līdzīgs "п" ir cits kirilicas burts "л" (/l/), bet tas tiek rakstīts ar "āķi" pie burta pamatnes (reizēm "л" tiek rakstīts kā grieķu lambda (Λ)).

150px|thumb|Burts ''покои'' (''pokoi''), no grāmatas "Dzīve un Svētā Nikolaja Čudotvorca brīnumi", 1899. gads

## Izmantojums
"П" izmanto vairākās valodās, kurās tas reprezentē šādas skaņas:
* Nebalsīgu bilabiālu eksplozīvu slēdzeni /p/
* Patalizētu nebalsīgu bilabiālu eksplozīvu slēdzeni /pʲ/

Šajā tabulā ir parādītas izrunas katrai valodai, kurā tiek izmantots "п":

## Ārējās saites
Ādolfs Osvalds Plamšs

**Ādolfs Osvalds Plamšs** (, dzimis , miris 1939. gada februārī) bija Cēsīs dzimis vācbaltiešu luterāņu mācītājs. Lielu daļu no mūža pavadījis Grodņā.

## Dzīvesstāsts
Skolā mācījies dzimtajās Cēsīs. Studēja teoloģiju Tērbatas universitātē. Ordinēts 1890. gadā (pēc citiem avotiem 1892. gadā). Strādājis par mācītāju Alūksnē. 1905. gadā kļuva par luterāņu draudzes mācītāju Grodņā, kur kalpoja līdz pat mūža beigām, izņemot Pirmā pasaules kara gadus, kad varasiestāžu deportēts uz Kazaņu, Vjatku un Permu.  

## Ārējās saites
*Wspomnienie o pastorze z Michałowa i Grodna filma par Ādolfu Osvaldu Plamšu
Polijas karaliste

**Polijas Karaliste** (, ) bija nosaukums vairākām monarhijām, kas secīgi pastāvēja no aptuveni 1000. līdz 1918. gadam teritorijās, kas tikai daļēji pārklājas ar mūsdienu Polijas Republikas teritoriju.

**Neatkarīgas valstis:**
* Pjastu dinastijas izveidotā Polijas Karaliste (1025—1385).
* Jagellonu dinastijas valdītā Polijas Karaliste (1385—1569).
* Polijas kroņa zemes apvienotās Polijas—Lietuvas ūnijas sastāvā (1569.—1791/95.).

**Iekarotāju pakļautībā izveidotas valstis:**
* Napoleona izveidotā Polijas Karalistes ģenerālkonfederācija (1812.—1813.)
* Polijas Karaliste (1815—1915) personālūnijā ar Krievijas Impēriju (1815.—1867/1915.)
* Vācijas Impērijas un Austroungārijas izveidotā Polijas Karaliste (1916—1918)
Evalds fon Kleists

**Pauls Ludvigs Evalds fon Kleists** (; dzimis , miris ) bija vācu ģenerālfeldmaršals Otrā pasaules kara laikā. Vienīgais vācu feldmaršals, kas miris padomju gūstā.

Dzimis aristokrātu ģimenē. Karadienestā no 1900. gada. Pirmā pasaules kara laikā piedalījās Tannenbergas kaujā. Dzelzs divīzijas sastāvā piedalījās Cēsu kaujās. Pēc kara dienēja reihsvērā. 1938. gada februārī atvaļināts no dienesta.

1939. gada augustā atkal iesaukts armijā un iecelts par XXII armijas korpusa komandieri. Piedalījās Polijas kampaņā. Kaujas par Franciju laikā komandēja Fon Kleista tanku grupu, kurā ietilpa 5 no 10 Vācijai tolaik esošajām tanku divīzijām, tā faktiski kļūdams par vēsturē pirmās tanku armijas komandieri. 1941. gadā Kleista tanku grupa tika nosūtīta uz Dienvidslāviju un Grieķiju.

Pēc Vācijas iebrukuma PSRS fon Kleista komandētie spēki karoja armiju grupas "Dienvidi" sastāvā. Realizēja padomju armijas sakāves pie Umaņas un Kijivas, cīnījās pie Rostovas pie Donas un Ziemeļkaukāzā. Atcelts no amata, jo apsūdzēts par to, ka zināja par 1944. gada jūlija sazvērestību pret Hitleru, bet nav ziņojis par to.

1945. gada 25. aprīlī amerikāņu arestēts un pārvests uz Londonu. Kā liecinieks izmantots Nirnbergas procesā. 1946. gada septembrī nodots Dienvidslāvijas varas iestādēm un notiesāts uz 15 gadiem. 1949. gada martā nodots PSRS un vēlāk notiesāts uz 25 gadiem. Miris ieslodzījumā.

## Ārējās saites
Plosts

[thumbnail|235px|Ar plostu ved pasažieri Optikas parkā [Ratenova|Ratenovā, Vācijā]]
**Plosts** ir peldoša platforma, kas tiek izmantota kā transportlīdzeklis, lai pārvietotos pa ūdens virsmu. Tas arī ir vienkāršākais laivas paveids. Plosta peldspēju nodrošina, izmantojot jebkādu peldošu materiālu, kā piemēram, koku, noslēgtu mucu, ar gaisu pildītu kameru (pontonu) kombinācijas. Plostu pārvietošanai parasti neizmanto motorus. Par plostiem dēvē arī koku pludināšanas transportvienības — kopā sasaistītus baļķus. Šādu plostu gatavotājus un pludinātājus sauc par plostniekiem.

## Atsauces
Igaunijas e-rezidentūra

[thumb|Pirmais Igaunijas e-rezidents, britu žurnālists [Edvards Lūkass]]
**Igaunijas e-rezidentūra** () ir statuss, ar kuru Igaunijas nerezidenti var iegūt drošu digitālo identitāti, ko izdevusi Igaunija, līdzīgu tai, pastāvīgajiem iedzīvotājiem un Igaunijas pilsoņiem piedāvā viņu ID karte. Tas viņiem ļauj izmantot Igaunijas valsts iestāžu un privāto uzņēmumu pakalpojumus, kas saistīti ar ID kartes izmatošanu. E-rezidentūra Igaunijā tika izveidota 2014. gada 1. decembrī. Par pirmo Igaunijas e-rezidentu kļuva britu žurnālists Edvards Lūkass no *[[The Economist]]*; pirmais, kurš ieguva šos statusu standarta procesā, bija ASV pilsonis Hamids Tahsildosts.

Līdz ar 2015. gada janvāra beigām e-rezidenti var izmantot ciparparakstus, šifrēt dokumentus, izmantot Igaunijas valsts portālu Eesti.ee, reģistrēt uzņēmumu Igaunijā, iesniegt ziņojumus Igaunijas Nodokļu un muitas dienestam un e-uzņēmumu reģistram, aizpildīt nodokļu deklarācijas internetā un izmantot Igaunijas tiešsaistes banku sistēmas. Tiek uzskatīts, ka e-rezidentūra visnoderīgākā ir uzņēmējiem, jo Igaunijā ir ierasta prakse pakalpojumus un dokumentus kārtot tiešsaistē, jauna uzņēmuma izveide internetā notiek ātri un tiem netiek piemērots ienākuma nodoklis.Līdz 2023. gadam vairāk nekā 100 000 cilvēku jau ir ieguvuši Igaunijas e-rezidenta statusu, un viņi ir izveidojuši vairāk nekā 27 000 Igaunijas uzņēmumu.

E-rezidentūra nedod pilsoņa vai pastāvīgā iedzīvotāja tiesības. Tā neļauj piedalīties vēlēšanās, iekļūt Igaunijā vai Eiropas Savienībā bez vīzas. Tiek uzsvērts, ka e-rezidentūra ir privilēģija, nevis tiesības, tāpēc Igaunijas iestādes izskatot pieteikumus patur tiesības atteikt šo statusu.

E-rezidenti iegūst Igaunijas Policijas un robežapsardzes izdotu digitālo ID karti. Šobrīd (2015. gada maijā), lai saņemtu karti, ir jāierodas Igaunijas vēstniecībā vai konsulātā kādā no 34 valstīm, vai arī Policijas un robežapsardzes punktos Igaunijā. Pieteikšanās un dokumentu iesniegšana kartei ir iespējam elektroniski. Tā kā digitālā ID karte netiek pieņemta kā ceļošanas dokuments, uz tās nav personas fotogrāfijas.

## Atsauces
Rilas klosteris

**Rilas klosteris** () ir Austrumu Pareizticīgās baznīcas vīriešu klosteris, kas atrodas Rilas kalnos (1147 m v.j.l.), Bulgārijā. Ievērojamākais pareizticīgo klosteris valstī, populārs tūrisma objekts (2008. gadā apmeklētāju skaits sasniedza 900 tūkstošus). Atrodas ap 117 km uz dienvidiem no valsts galvaspilsētas Sofijas.

Dibināts 927. gadā, nosaukts tā dibinātāja Rilas Svētā Jāņa vārdā. Klostera galvenā baznīca uzcelta 19. gadsimta vidū. Klosteris 1983. gadā tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Ārējās saites

*
Džuzepe Tomazi di Lampedūza

[thumb|270px|Džuzepe Tomazi di Lampedūza un Aleksandra Alise fon Volfa [Stāmerienas pils|Stāmerienas pilī.]]
**Dons Džuzepe Marija Fabricio Salvatore Stefāno Vitorio Tomazi, Lampedūzas princis, Palmas hercogs, Montekjāro barons, Torretas barons** (, dzimis , miris ) bija itāļu augstmanis, literatūrzinātnieks un rakstnieks. Pazīstams kā romāna "Gepards" (*Il Gattopardo*, 1954) autors. Vairākkārt uzturējies Latvijā.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1896. gada 23. decembrī Palermo Džulio Marijas Tomazi un viņa sievas Beatričes Mastrodžovanni Taskas Filandžeri ģimenē. Tomazi bija viena no ietekmīgākajām Sicīlijas aristokrātu dzimtām. Bērnību pavadīja savas vecāsmātes muižā *Santa Margherita Bélice* pie Palermo. 1914. gadā pabeidza Garibaldi liceju Palermo un imatrikulējās Romas universitātes tieslietu fakultātē, tomēr studijas neuzsāka sakarā ar iesaukšanu armijā Pirmā pasaules kara dēļ.

Kā artilērists piedalījās karadarbībā Balkānos, 1917. gadā krita Austroungārijas armijas gūstā, 1918. gadā izbēga un atgriezās dzimtenē.
Studēja Dženovas universitātē, kuru nepabeidza. 1925. gadā iestājās darbā Itālijas vēstniecībā Londonā, kur iepazinās ar vācbaltiešu psihoanalītiķi Aleksandru Alisi fon Volfu, kuras tēva barona Borisa fon Volfa atraitne bija apprecējusies ar viņa tēvoci Pjetro Tomazi. 1926. un 1927. gadā publicēja literatūrkritiskus rakstus.
 
1927. un 1931. gadā Džuzepe Tomazi apciemoja Aleksandru Alisi fon Volfu Stāmerienas muižā, bet 1932. gada 24. augustā viņi salaulājās Rīgas Vissvētās Dievmātes Pasludināšanas baznīcā. 1933. gadā viņa jaunā sieva atgriezās Latvijā, bet Džuzepe Tomazi pārvarā dzīvoja savas mātes namā *Palazzo Lampedusa* Palermo. 1934. gadā pēc tēva nāves viņš mantoja Lampedūzas prinča titulu.

1954. gadā uzrakstīja romānu *Il Gattopardo*, bet nespēja atrast izdevēju.

1956. gadā viņš adoptēja muzikologu Džoakīno Lancu (*Gioacchino Lanza*). Miris 1957. gada 23. jūlijā Romā, apglabāts Palermo kapsētā *Cimitero dei Cappuccini*.

Pēc Lampedūzas nāves 1958. gadā iznāca romāns "Gepards", kas drīz vien ieguva pasaules slavu. 1963. gadā itāļu režisors Lukīno Viskonti uzņēma filmu "Gepards".

## Darbi
* *Il Gattopardo.* Feltrinelli, Milano 1958 (latviski 1964. gadā A. Spekkes tulkojumā)
* *I Racconti.* Feltrinelli, Milano 1961
* *Lezioni su Stendhal.* Feltrinelli, Milano 1971
* *La Letteratura inglese.* Feltrinelli, Milano 1990

## Literatūra
* Džoakīno Lanca di Montekjāro. *Giuseppe Tomasi di Lampedusa: una biografia per immagini*. Palermo, 1998. Šajā izdevumā ievietoti 335 fotoattēli. Piecos no tiem redzama Rīga, bet trīsdesmit piecos — Stāmeriena. Tie ne vien sniedz lielisku izziņas materiālu par rakstnieka dzīvi Itālijā un Latvijā, bet arī būtiski papildina Stāmerienas pils un parka fotogrāfiju klāstu, kas var noderēt pils atjaunošanai. No tām var spriest arī par dzīvi Stāmerienas pilī, piemēram, pāris fotogrāfijās redzams auto Stāmerienā trīsdesmitajos gados.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pieguļa

[250px|right|thumb|[Aleksandrs Romans|Aleksandra Romana glezna „Zirgi mēnesnīcā. Pieguļā” (ap 1910. gadu)]]
**Pieguļa** bija sena tradīcija, kopīgs zirgu ganīšanas veids naktī, kas pastāvēja aptuveni līdz 20. gadsimta sākumam. Pirmo reizi pēc ziemas zirgi tika palaisti ganībās savā vaļā ganu (pieguļnieku) uzraudzībā. Nereti pieguļā kopīgi jāja vairāku viensētu puiši, kas pārnakšņoja ganībās līdzās zirgiem. Tas bija nepieciešams, jo zirgus apdraudēja gan vilki, gan arī zagļi. Pieguļnieki siltumam kurināja ugunskurus un daudz dziedāja. Gulēja turpat pie ugunskuriem uz skujām, zariem vai līdzpaņemtiem salmu maisiem. Lietus laikā nereti cēla zaru būdas. Pirmā pieguļa parasti sakrita ar Ūsiņa dienu un tad pie ugunskuriem tika ēsts īpašs ēdiens — pantāga, bet pieguļās varēja jāt līdz par Mārtiņiem.

Pieguļa sāka izzust 19. gadsimta otrajā pusē vispirms Kurzemē un Vidzemē, bet Latgalē šī tradīcija saglabājās vēl līdz 20. gadsimta 30. gadiem.

Ar pieguļā jāšanu saistās arī plašs folkloras slānis, neskaitāmas tautasdziesmas un ticējumi. Pieguļa laika gaitā ir apvijusies ar savdabīgu, romantisku auru. Dažādos periodos to visai dzejiski un tēlaini ir aprakstījuši arī daudzi latviešu rakstnieki (piemēram, Jānis Jaunsudrabiņš *Baltajā Grāmatā*). 

## Atsauces
* http://www.dailytangents.com/tautasdz/lakst/vocab/v_vocab.shtml 
* Dumpe  L. Lopkopība  Latvijā 19.gs. un 20.gs.sākumā. Etnogrāfisks  apcerējums. – R., Zinātne, 1985
Ragnārs Lodbroks

thumb|250px

**Ragnārs Lodbroks** () bija teiksmains Skandināvijas vikingu valdnieks, karalis un varonis no Vikingu laikiem, kurš zināms no sennorvēģu dzejas un sāgām. Šajos nostāstos tiek minēts, ka Ragnārs bija Francijas un Anglijas "sērga" un tēvs daudziem slaveniem bērniem, tostarp Ivaram Bezkaulim, Bjērnam Dzelzssānam un citiem. Kamēr šie vīri ir vēsturiskas figūras, īsti nav skaidrs, vai Ragnārs pats vispār ir pastāvējis un bijis viņu tēvs, uzticamu vēstures avotu, kas stāstītu par viņa dzīvi, nav. Daudzas leģendas saista citu vikingu varoņu un valdnieku izdarīto ar Ragnāra darīto.

Par viņa tēvu uzskata leģendāru zviedru valdnieku Sigurdu Hringu. Leģendas vēsta, ka Ragnārs ir bijis trīs reizes precējies — ar karotāju Lagertu (*Lagertha*), muižnieci Toru Tovnhartu (no sennorvēģu valodas *Þóra Borgarhjǫrtr* vai *Thora Borgarhjört*) un skandināvu mitoloģijā minēto karalieni Aslēgu (no sennorvēģu valodas *Aslög, Kráka, Kraba*).

Ar Ragnāru Lodbroku saista vikingu uzbrukumu Ruānai un Parīzei 845. gadā un iebrukumu Nortambrijā, Anglijā 865. gadā. Vikingi sasnieguši Parīzi pa Sēnu ar 120 kuģu un 5000 karotāju lielu armiju, un Francijas karalis Kārlis Plikgalvis, lai atpirktos, bija spiests izmaksāt 7000 mārciņas sudraba. Atpakaļceļā vikingi nežēlīgi izlaupījuši ziemeļu Franciju. Iebrukums Nortambrijā bija neveiksmīgs. Pēc kuģa uzsēšanās uz sēkļa Ragnārs un viņa karotāji nonāca karaļa Ellas II gūstā. Saskaņā ar leģendu Nortambrijas valdnieks lika iemest viņu bedrē ar indīgām čūskām, un Ragnārs gāja bojā. 867. gadā Ragnāra dēli atgriezās Anglijā, atrieba tēva nāvi un aizsāka dāņu vikingu iebrukumu Anglijā.

Sakša Gramatiķa pierakstos Ragnārs pieminēts grāmatā *Getica*, kā mēģinājums apvienot daudzus mulsinošus, pretrunīgus notikumus un stāstus, kur galvenais varonis ir Ragnārs. Tāpēc daudzi stāsti par Ragnāra darbiem grāmatā *Getica* ir saistīti ar citiem avotiem, citiem varoņiem, kuru darbība ir pārrakstīta kā Ragnāra darbība. Šīs personas ir:
* karalis Horiks I (*Horik I*);
* karalis Reginfrids (*Reginfrid*);
* karalis, kurš pārvaldīja daļu Dānijas, Haralds Klaks (*Harald Klak*).
Ragnāra Lodbroka tēls izmantots mākslā un populārajā kultūrā.

## Atsauces

## Ārējās saites
88 (skaitlis)

**88 (astoņdesmit astoņi)** ir naturāls un palindromisks skaitlis, kas veselo skaitļu rindā atrodas starp 87 un 89. Gada astoņdesmit astotā diena ir 29. marts (garajā gadā 28. marts).

Romiešu skaitļu sistēmā astoņdesmit astoņi tiek pierakstīts šādi — LXXXVIII, bet binārajā skaitīšanas sistēmā astoņdesmit astoņi ir 10110002, oktālajā skaitīšanas sistēmā — 1308 un heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā — 5816. Astoņdesmit astoņi ir pāra skaitlis.

Ķīmisko elementu periodiskā tabulā astoņdesmit astoņi ir rādija (Ra) atomskaitlis.

Neonacisti skaitli 88 lieto kā abreviatūru sveicienam *[[Hitlera sveiciens|Heil Hitler!]]* — latīņu alfabētā H ir astotais burts, līdz ar to 88 veido saukļa pirmos burtus HH.

## Skatīt arī
* 88. gads
* 88. gads p.m.ē.
Kotabaru

**Kotabaru** var būt:
* Kotabaru — pilsēta Indonēzijā
* Kota Baharu — pilsēta Malaizijā
* Džajapuras agrākais nosaukums
22 Kalliope

**Kalliope**, arī **22 Kalliope** ir asteroīds ar diametru apmēram 166 km, atrodas asteroīdu joslā, pieder M tipa asteroīdu grupai. Kalliopei ir neliels pavadonis – Linuss.

## Atklāšana un nosaukums
Asteroīdu atklāja  angļu astronoms Džons Hainds Bišopa observatorijā Londonā. Haindam tas bija septītais atklātais asteroīds (kopā 10). Asteroīds nodēvēts mūzas Kalliopes vārdā. Vārdu izvēlējās Karaliskās astronomijas savienības prezidents Džons Adamss. Grieķu mitoloģijā Kalliope ir Zeva un Mnēmosines meita, visu dzejnieku un dzejas mākslas aizgādne.

## Fiziskie parametri
Kalliope ir neregulāras, nedaudz izstieptas formas asteroīds. Spektrs liecina, ka tas ir M tipa asteroīds, kura virsmu daļēji klāj dzelzi un niķeli saturoši materiāli. Noteiktais asteroīda blīvums ir 3,35 ± 0,33 g/cm<sup>3</sup>. Asteroīds visticamāk nav monolīts, bet porains (porainība 20 – 40 %), tā blīvums var sasniegt 4,2-5,8 g/cm3 (atbilst metālu un silikātu minerālu maisījumam). Spektroskopiskie pētījumi parāda, ka objekta virsmu klāj hidratēti minerāli un silikāti. Arī zemais asteroīda albedo norāda uz to, ka tā virsma ir drīzāk akmeņaina nekā metāliska. 
 
## Pavadonis
Kalliopei ir zināms viens pavadonis – Linuss. Pavadoni atklāja 2001. gada 29. augustā astronomi Maikls Brauns un Žans-Liks Margots (*Jean-Luc Margot*), izmantojot Keka 2. teleskopu. Pavadonis ir salīdzinoši liels, tā diametrs ap 30 km, Kalliopi tas apriņķo apmēram 1100 km attālumā. Pēc atklāšanas pavadonim tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/2001 (22) 1. 2003. gada jūlijā pavadonim tika piešķirts vārds – Linuss.

## Atsauces

## Ārējās saites
*Kalliopes orbīta
Māte Dzimtene sauc

**Māte Dzimtene sauc** () ir Staļingradas kaujas piemiņai veltīta statuja Mamaja kurgānā, Volgogradā, Krievijā. Mamaja kurgāna memoriālā ansambļa centrs.

Statuja uzcelta 1967. gadā, tās autori: skulptors Jevgeņijs Vučetičs un būvinženieris Nikolajs Ņikitins. Pati statuja ir 52 metrus augsta, bet zobens 33 metrus garš. Uzcelšanas brīdī tā bija lielākā statuja pasaulē, pašlaik otra lielākā Krievijā un Eiropā pēc Pētera I statujas Maskavā. No pakalna pakājes līdz piemineklim ir 200 pakāpienu, kas simbolizē 200 dienas ilgušo Staļingradas kauju. Statuja attēlota gan Volgogradas apgabala karogā, gan ģerbonī. Netālu no statujas apglabāts PSRS maršals Vasilijs Čuikovs un snaiperis Vasilijs Zaicevs.

Jāpiebilst, ka Māte Dzimteni personificējošās statujas ir plaši pārstāvētas daudzos mākslas ansambļos un memoriālos, kas veltīti uzvarai pār Nacistisko Vāciju Otrajā pasaules karā. Mātes Dzimtenes tēls parādījās arī piemineklī Padomju Latvijas un Rīgas atbrīvotājiem no vācu fašistiskajiem iebrucējiem Rīgā.

## Ārējās saites
* 
* Mamaja kurgāns
Centrālija

thumb|300px|right|Centrālija

**Centrālija** () ir pilsēta Pensilvānijas štatā, Amerikas Savienotajās Valstīs. 1962. gada ugunsgrēka dēļ, kas turpina degt joprojām, cilvēku skaits pilsētā ir mazinājies no 1000 cilvēkiem 1981. gadā līdz 12 cilvēkiem 2005. gadā. 2007. gada Centrālijā dzīvoja 9 cilvēki, bet 2012. gadā iedzīvotāju skaits bija 7. Šobrīd Centrālija ir Pensilvānijas štata pilsēta ar mazāko iedzīvotāju skaitu.

## Vēsture

Pilsētas vēsture sākās 19. gadsimta vidū. Tolaik antracīta un akmeņogļu industrija bija galvenais darbadevējs visā ASV, un Centrālija tika izveidota pie ogļu raktuvēm. Tā bija strādnieku pilsēta. Gadrīz visi, kas dzīvoja pilsētā, bija saistīti ar darbu raktuvēs.
1962. gadā Centrālijā tukšā ogļraktuves šahtā sākās ugunsgrēks, jo darbinieki šahtās dedzināja atkritumus. Likās, ka uguns ir apturēta, bet dažas dienas vēlāk ugunsgrēks sākās no jauna un izplatījās tālāk pa raktuvēm. Vairāk kā 20 gadus cilvēki cīnījās ar uguns uzliesmojumiem, taču 80. gadu sākumā cilvēki cīņu ar uguni pārtrauca un tiem bija jāatstāj savas mājas, jo oglekļa monoksīda daudzums gaisā bija sasniedzis dzīvībai bīstamus līmeņus. Uguns bija izplatījusies aptuveni 810 000 kvadrātmetru lielā teritorijā. Arī turpmākajos gados cīņa ar ogļu degšanu bija bezjēdzīga, jo šahtas turpināja degt.

Pētījumi rāda, ka, ja ugunsgrēku neizdosies apturēt, tas turpinās izplesties pa jauniem ogļraktuvju ceļiem, un tiks apdraudēta arī netālā pilsēta Ešlenda. Aptuvenie aprēķini liek domāt, ka ogles turpinās degt vēl 250—1000 gadus.
Daudzās kartēs Centrālija nemaz netiek uzrādīta. Ilgu laiku cilvēki brauca pa 61. ceļu un aiz Ešlendas nogriezās uz apvedceļa, domājot, ka apbrauc tilta remontu, un pēc brīža atgriezās uz 61. ceļa, nezinot, kas notiek turpat blakus.

## Mūsdienas
Tagad Centrālija ir pamesta pilsēta, vairs nav dzīvojamo ēku, jo tās tika nojauktas. Tagad pilsēta izskatās pēc parasta zaļa lauka ar dažām ieliņām tajā. Vienīgā ēka, kas šobrīd darbojas ir Svētās Marijas katedrāle, kur joprojām katru svētdienu notiek dievkalpojumi un netālu no tās atrodas arī kapi.
Mūsdienās Centrālija savu popularitāti nav zaudējusi. Tā bijusi vieta, kur tika filmēta šausmu filma *[[Silent Hill]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Centrālija, Pensilvānijas štats
* The Town of Centralia
* Centrālija
* Silent Hill
Drina (nozīmju atdalīšana)

**Drina** var būt:

* Drina — Savas pieteka Bosnijā un Hercegovinā un Serbijā;
* Drini — upe Albānijā, Maķedonijā un Kosovā;
* Baltā Drina — upe Albānijā un Kosovā;
* Melnā Drina — upe Albānijā un Maķedonijā.
* Drino — upe Albānijā un Grieķijā
Einars Semanis

**Einars Semanis** (dzimis ) ir latviešu diplomāts un politologs.

## Dzīvesgājums
No 1975. līdz 1980. gadam studēja Latvijas Valsts Universitātē (LVU), strādāja par LVU pasniedzēju (1980—1981).
No 1981. līdz 1984. gadam studēja aspirantūrā Maskavas Universitātē, tad strādāja Politiskās izglītības namā (1985—1987). No 1987. līdz 1993. gadam bija katedras vadītājs Latvijas Universitātē, papildinājās Oslo Universitātē (1990—1992).

Pēc 1993. gada darbojās Latvijas Ārlietu ministrijā. No 1999. līdz 2004. gadam bija Latvijas vēstnieks ĶTR. No 2005. līdz 2009. gadam — Somijā. No 2009. līdz 2013. gadam Polijā un Vatikānā (nerezidējošs), vienlaikus no 2010. gada, nerezidējoši Bulgārijā un Rumānijā. Bija Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas Divpusējo attiecību direkcijas vadītājs.
No 2015. līdz 2019. gadam — Latvijas vēstnieks Lietuvā.
Kopš 2019. gada pilda Latvijas vēstnieka pienākumus Baltkrievijā.

Pārvalda latviešu, angļu, krievu un ķīniešu valodu.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Jakubs Kolass

**Jakubs Kolass** (; dzimis  kā **Kanstancins Mickevičs** (), miris ) bija baltkrievu rakstnieks un sabiedrisks darbinieks. No 1926. gada — Baltkrievijas PSR Tautas rakstnieks. No 1929. gada — Baltkrievijas PSR Zinātņu akadēmijas viceprezidents.

Dzimis mežsarga ģimenē. 1902. gadā beidza Ņasvižas skolotāju semināru. No 1902. līdz 1906. gadam strādāja par skolotāju Pinskas apkaimē. Pirmā publikācija — 1906. gadā. No 1908. līdz 1911. gadam pavadīja ieslodzījumā Minskā par nelegāla skolotāju kongresa organizēšanu. No 1912. līdz 1914. gadam — skolotājs Pinskā.

Pirmā pasaules kara laikā evakuējās uz Maskavas apkaimi. No 1915. līdz 1918. gadā dienēja Krievijas armijā. Pēc demobilizācijas strādāja par skolotāju Obojaņā (mūsdienās Kurskas apgabalā). 1921. gadā pārcēlās uz Minsku, kur nodarbojās ar rakstniecību un zinātnisko darbu. Viens no akadēmiskās "Krievu-baltkrievu vārdnīcas" redaktoriem. Otrā pasaules kara laikā — evakuācijā Kļazmā, Taškentā, Maskavā.

## Ārējās saites
*
Drina

**Drina** (, ) ir 346 km gara upe Serbijā un Bosnijā un Hercegovinā, kas veido lielu daļu no abu valstu robežas. Tā ir garākā Savas pieteka un garākā karsta upe Dināru Alpos. Tā pieder pie Donavas baseina. Upes nosaukums atvasināts no tās latiņu apzīmējuma (), kas savukārt radies no sengrieķu valodas (*Dreinos*).

## Garums un kuģojamība
Drina veidojas, saplūstot Tarai un Pivai, kas plūst no Melnkalnes, saplūstot pie Bosnijas un Hercegovinas robežas Humas un Ščepana Poljes ciematā. Taras kopējais garums ir 144 km, no kuriem 104 ir Melnkalnē, bet pēdējie Bosnijā un Hercegovinā, vietām veidojot robežu starp abām valstīm. Drina caur Bosniju un Hercegovinu plūst ziemeļu virzienā 346 km garumā, no kuriem 206 km gar Serbijas robežu, līdz beidzot ietek Savas upē pie Bosanska Račas ciemata Bosnijas un Hercegovinas ziemeļaustrumu daļā. Mērot no Taras iztekas, Drinas garums kopā ar to ir 487 kilometri.

Upe nav kuģojama, bet kopā ar Taru tā veido galveno laivošanas atrakciju vietu Bosnijā un Hercegovinā un Melnkalnē.

Palu laikā upe bieži ir stipri piesārņota ar sadzīves atkritumiem.

## Skatīt arī
* Mehmeda pašā Sokoloviča tilts

## Atsauces

## Ārējās saites
Džāmnagara

**Džāmnagara** (, *Jāmnagar*) ir pilsēta Indijā, Gudžarātas štatā, Džāmnagaras apriņķa centrs. Izvietojusies štata dienvidrietumos Kāthiāvāras pussalā Kačhas līča krastā 340 km no štata galvaspilsētas Gāndhīnagaras.

Pilsētu 1540. gadā dibināja Džams Ravals kā Navānagaras vasaļvalsts galvaspilsētu ar tādu pašu nosaukumu. 1920. gados pārdēvēta tagadējā vārdā. Mūsdienās ievērojams industriālais centrs, speciāla ekonomiskā zona ar atšķirīgu nodokļu režīmu. Pilsētas galvenais uzņēmums ir *Reliance Industries* naftas pārstrādes rūpnīca.

## Atsauce

## Ārējās saites
Hermanis Klemencs

**Hermanis Klemencs** (; dzimis  (v. s.) Tērbatā, miris  (v. s.)) bija vācbaltiešu šahists un žurnālists.

## Dzīve

Klemencs mācijās Tērbatas ģimnāzijā un pēc tam jurisprudenci turienes universitātē. No 1860. gada līdz 1880. gadam viņš bija viens no spēcīgākajiem Krievijas šahistiem. Kopā ar A. Ašarinu un F. Amelungu Klemencs nodibināja Tērbatas Šaha savienību. 1869. gada beigās viņš aizbrauca uz Pēterburgu, kur sekmīgi spēlēja ar daudziem turienes šahistiem. No 1879. gada līdz 1882. gadam un no 1884. gada līdz 1890. gadam Klemencs bija Pēterburgas šaha klubu loceklis. 1881. gada sākumā Pēterburgas turnīrā viņš izcīnīja trešo vietu aiz Čigorina un Alapina. Kopš 1881. gada viņš vadīja šaha nodaļu laikrakstā „Revaler Beobachter“. Pēc tam viņš bija viens no laikraksta „St. Petersburger Herold“ redaktoriem un tā šaha nodaļas vadītājs. Atklātne, kas sākas ar gājienu 1. h2 — h3 nosaukta Klemenca vārdā un saucas par Klemenca atklātni.

## Klemenca šaha partija

Sekojošā partija, kas noslēdzas ar skaistu mata kombināciju, spēlēta Tērbatā 1862. gada 20. maijā.
;**H. Klemencs — F. Eizenšteins**. 
1. e4 e5 2. Zf3 Zc6 3. Lc4 Lc5 4. b4 Lxb4 5. c3 Lc5 6. d4 exd4 7. cxd4 Lb6 8. 0-0 d6 9. Zc3 Ld7 10. e5 dxe5 11. Te1 Zge7 12. Zg5 Le6 13. Lxe6 fxe6 14. Zxe6 Dd6 15. Zxg7+ Kf8 16. Dg4 Lxd4 17. Ze4 Db4 18. Ze6+ Ke8 19. Zf6+ Kf7 20. Zg5+ Kf8 21. La3 Dxa3 22. De6 Zd8 23. Df7+ Zxf7 24. Ze6# 1:0

## Atsauces
Hey, Hey Helen

***Hey, Hey Helen*** ir Zviedrijas popmūzikas grupas ABBA dziesma. Dziesmas autori ir Bjērns Ulveuss un Benni Andešons, bet vokālo sniegumu veido Angnētas Feltskūgas un Anni Fridas Lingstades balsis. Šī dziesma tika ierakstīta 1974. gada 14. septembrī un izdota 1975. gada 21. aprīlī albuma "ABBA" sastāvā, kā arī 1976. gadā kā B-puse vienam no populārākajiem ABBA singliem — *[[Fernando]]*.

Dziesma ir rokmūzikas žanra, jo līdz pat albuma veidošanas beigām grupa vēl nebija "atradusi" savu mūzikas veidošanas stilu — vai turpmāk dziesmas veidos roka vai popa žanrā. Dziesmas nosaukumā ir izmantota aliterācija, jo atkārtojas līdzskanis "H" (**''H**ey, **H**ey **H**elen''). Dziesmas vidū ir fankmūzikas "breikdauns". Vēlākā intervijā Benni atzina, ka "labāk būtu bijis šo dziesmu neierakstīt". Tajā pašā intervijā Bjērns pastāstīja, ka, ierakstot dziesmu, grupa pavadīja veselu dienu, lai gūtu lielisku solo bungu skaņu, bet, mūsdienās klausoties, tā viņam šķiet pārāk rāma.

Dziesma tika izpildīta grupas 1974. un 1975. gada koncerttūrē, bet ir saglabājies tikai viens šīs dziesmas izpildījums, kas tika ierakstīts Eskilstūnā koncerttūres pa Skandināviju laikā. Vienīgā reize, kad ABBA šo dziesmu izpildīja televīzijā, bija Dona Kiršnera roka koncertā 1975. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Dziesmas vārdi metrolyrics.com 
* Dziesmas izpildījuma video
Balhas vilajets

**Balhas vilajets** (persiešu un , *Balḫ velâyat*) ir viens no 34 Afganistānas vilajetiem. Tajā dzīvo aptuveni  dažādu tautību iedzīvotāji, vairākums no tiem runā dari valodā. Provinces galvaspilsēta ir Mazārešarīfa. Provinces vārds cēlies no senās Balhas pilsētas nosaukuma.

## Ģeogrāfija
Balhas vilajets ziemeļos robežojas ar Uzbekistānu, ziemeļaustrumos ar Tadžikistānu, austrumos tai atrodas Kondozas province, dienvidaustrumos Samangānas province, dienvidrietumos Sarepolas province un rietumos Džouzdžānas province. Vilajeta platība ir 16 840 km2. Gandrīz pusi no platības (48,7%) aizņem kalni.

## Ārējās saites
Ivans Zaļits

**Ivans Zaļits** (, dzimis , miris ) bija latviešu izcelsmes skolotājs un sabiedrisks darbinieks. Nodibinājis padomju varu Pleskavas ezera Talabu salās.

Dzimis Lavros, kurpnieka ģimenē. 1903. gadā pabeidza Pleskavas skolotāju semināru. Strādāja par skolotāju Holmas apriņķī, Sikšņu pamatskolā Vidagā un Vidrižos. 1906. gadā iestājās boļševiku partijā. 1916. gadā sāka strādāt par skolotāju Pleskavas ezera Talabu salās. Pēc Oktobra revolūcijas tika ievēlēts par Zvejnieku deputātu padomes priekšsēdētāju. Piedalījās bruņoto vienību organizēšanā. Kopā ar piekritējiem nogalināts balto spēku uzbrukumā salām 1918. gada oktobrī. Zaļita vārdā tika nosaukta viena no Talabu salām — Zaļita sala un tās ciems Ostrovzaļita (*Остров-Залит*), kā arī iela Pleskavā.

## Ārējās saites
* Par Zaļitu Pleskavas biogrāfiskajā vārdnīcā
Bāmijānas vilajets

**Bāmijānas vilajets** () ir viens no trīsdesmit četriem Afganistānas vilajetiem, izvietojies valsts centrālajās augstienēs. Robežojas ar Gouras provinci rietumos, ar Sarepolas provinci ziemeļrietumos un ar Samangānas provinci ziemeļos, kā arī ar Baglānas vilajetu ziemeļaustrumos, Parvānas provinci austrumos un Vardakas provinci dienvidaustrumos. Dienvidos vilajets robežojas ar Gaznī provinci un dienvidrietumos ar Dājkondī vilajetu. Administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Bāmijāna. Kopējā platība ir 14 175 km2, pēc 2012. gada datiem vilajetā dzīvo 425 500 iedzīvotāji. Bāmijāna sīkāk iedalās sešos rajonos.

## Ārējās saites
Henks Grīns

**Viljams Henrijs "Henks" Grīns II** (dzimis  Birmingemā) ir amerikāņu uzņēmējs, mūziķis un vlogeris, kas pazīstams ar savu YouTube kanālu VlogBrothers, kurā viņš sadarbojas ar savu brāli Džonu Maiklu Grīnu. Viņš ir arī interneta vides tehnoloģijas bloga EcoGeek, kā arī Subbable veidotājs. Henks kopā ar savu brāli izveidoja pasaulē lielāko interneta video konferenci, VidCon. Viņš piedalās arī citu YouTube kanālu satura izveidē, ieskaitot Crash Course, SciShow, The Lizzie Bennet Diaries, The Brain Scoop, Animal Wonders, SciShow Space, hankschannel, GamesWithHank un Sexplanations.

## Personiskā dzīve
Grīns dzima Birmingemā, Alabamu, tad viņa ģimene drīzumā pārvācās uz Orlando, Floridu, kur viņš pavadīja bērnību. Viņš absolvēja no Ziemas Parka Vidusskolas 1998. gadā un tad ieguva bakalaura grādu bioķīmijā no Ekerdas Koledžas.

## Karjera

### Mūzika
Brotherhood 2.0 projekta laikā, Grīns pieņēma izaicinājumu katru nedēļu sarakstīt un izpildīt oriģinālu dziesmu (pazīstamas kā "Dziesmu trešdienas"), un viņš turpināja, lai gan retāk, rakstīt un izpildīt dziesmas. Viņa dziesmas ietver "I'm Gonna Kill You," "Baby, I Sold Your Dog on eBay," and "What Would Captain Picard Do?". Viena no Grīna veiksmīgākajām dziesmām ir "Accio Deathly Hallows". Tā tika prezentēta YouTube sākumlapā un ir skatīta vairāk nekā pusotru miljonu reižu.

Grīna pirmais studijas albums, *So jokes*, tika izlaista 2008. gadā un sasniedza numuru 22. vietu Billboard Top 25. Viņš kopš tā laika ir izlaidis četrus citus albumus. *I'm So Bad at This: Live!* (2009), *This Machine Pwns n00bs* (2009), *Ellen Hardcastle* (2011) un *Incongruent* (2014) ar savu jauno grupu, Hank Green and the Perfect Strangers.

## Atsauces
Megalodons

**Megalodons** (*Carcharocles megalodon*) ir izmirusi aizvēsturiskā haizivju suga, kas dzīvoja pirms aptuveni 15,9 līdz 2,6 miljoniem gadu kainozoja ērā. Sugas nosaukums — megalodons — atvasināts no sengrieķu valodas un latviski nozīmē: *μέγας* (*megas*) — 'liels, varens' un *ὀδoύς* (*odoús*) — 'zobs').

Megalodons ir viens no lielākajiem plēsējiem, kas dzīvojuši uz zemes. Domājams, ka tas sasniedza 16 metru garumu un 47 tonnu svaru. Tā ir vislielākā haizivs, kas jebkad dzīvojusi pasaulē. Pieauguša īpatņa zoba garums bija apmēram 18 cm garumā.

## Atsauces
Dženovas līcis

**Dženovas līcis** () ir ap 96 km plats un līdz 30 km garš līcis Ligūrijas jūras ziemeļos Itālijas piekrastē. Stiepjas no Impērijas rietumos līdz Spēcijai austrumos. Dziļums līdz 1500 m, pusdiennakts plūdmaiņas līdz 0,3 m, ūdens sāļums 36,5‰. Lielākās pilsētas krastā ir Dženova, Savona, Kjavāri, Rapallo, Albenga. Ostas: Dženova un Savona.

## Atsauces
Clash of Clans

thumb|right|250px|Spēlētājs uzbrūk cita spēlētāja ciemam.
***Clash of Clans*** ir 2012. gada MMO stratēģijas videospēle, ko veidoja un publicēja *[[Supercell]]*, videospēļu firma Helsinkos, Somijā.

## Spēles būtība

Spēlētājam spēles sākumā tiek piešķirta neliela teritorija, uz kuras ir jābūvē savs ciems un jāuzlabo visas būves un karaspēks, kas atrodas spēlētāja ciemā. Tiešsaistes režīmā ir iespēja uzbrukt citu spēlētāju ciemiem un aizstāvēt savu ciemu pret svešinieku armiju uzbrukumiem. Spēlētāji var apvienoties klanos un ar klanu piedalīties karos. Lai ieņemtu sevis cienīgu vietu rangā, nepieciešams aktīvi karot, par salaupīto naudu vai eliksīru ir iespējams uzlabot savu pilsētu. Spēlētājs var būt vai nu mierīgs celtnieks, vai mežonīgs iekarotājs.

## Celtnes

Lai nopelnītu un uzglabātu zeltu un eliksīru, spēlētājiem ir jāveido zelta raktuves un zelta krātuve un eliksīra savācēji un tā glabātavas. Eliksīrs tiek izmantots, lai apmācītu jaunus kareivjus, veikt pētījumus laboratorijā, lai uzlabotu karaspēku, pielādētu X - Loku ( pieejams no rātsnama 9. līmeņa), kā arī veidot un uzlabot atsevišķas ēkas, galvenokārt, attiecas uz ēkām, ko izmanto cita spēlētāja bāzes iznīcināšanai. Zelts tiek izmantots, lai izveidotu aizsardzības ēkas, un uzlabotu rātsnamu, kas ļauj piekļūt jaunām ēkām un iespējamiem augstākiem uzlabojumiem esošajām ēkām.

## Klani

Vēl viena iespēja spēlē — izveidot savu klanu vai pievienoties esošai militārajai aliansei. Pievienošanās klanam paver jaunu redzesloku kaujās — spēlētājs var piedalīties aizraujošos klanu karos starp dažādiem klaniem. Aktīva dalība klanos ievērojami palielina spēlētāja bāzes jaudu. Spēlētājs var jebkurā laikā pieprasīt papildu karaspēku no saviem klana biedriem. Ja klanā ir biedri, kas spēlē ilgāku laiku, viņi var atsūtīt jaudīgākus karavīrus. Tos, savukārt, var izmantot uzbrukumiem citu spēlētāju ciemiem un aizsargājot savu bāzi. Galvenā spēles īpašība — šo spēli spēlējot ilgtermiņā, modernizējot bāzi un karavīrus, ar katru jaunu uzlabojumu līmeni, par jauniem uzlabojumiem ir jāmaksā daudz lielāka summa zelta monētu vai eliksīra.

### Klanu līmeņi un privilēģijas

## Atsauces

## Ārējās saites
Supercell mājaslapa
Supercell

***Supercell*** ir mobilo telefonu spēļu izstrādātāju firma, kas tika izveidota 2010. gada jūnijā Helsinkos, Somijā, ar birojiem Sanfrancisko, Tokijā, Seulā un Pekinā. Uzņēmuma veidotās spēles ir pieejamas gan iOS, gan Android operētājsistēmai. Firmas izpilddirektors ir Ilka Pānanens. *Supercell* pirmā spēle bija *Gunshine.net* 2011. gadā. Tajā pašā gadā *Supercell* sāka programmēt spēles mobilajiem telefoniem, un kopš tā brīža ir izlaiduši piecas veiksmīgas spēles:*[[Clash of Clans]]*, *[[Hay Day]]*, *[[Boom Beach]]*, *[[Clash Royale]]* un *[[Brawl Stars]]*.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Jēkabs Alksnis

**Jēkabs Alksnis** var būt:

* Jēkabs Alksnis (1870—1957), ķirurgs, Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes profesors (1924–1944), Rīgas pilsētas 2. slimnīcas direktors (1930-1931). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
* Jēkabs Alksnis  (1897—1938), Krievijas Impērijas apakšvirsnieks, vēlāk Sarkanās armijas virsnieks, viens no PSRS gaisa kara flotes izveidotājiem.

## Skatīt arī
* Alksnis
Pakalniešu iela (Rīga)

**Pakalniešu iela** ir Rīgas iela, Vidzemes priekšpilsētas Juglas apkaimē. Pakalniešu iela sākas pie krustojuma ar Mārkalnes ielu un beidzas strupceļā aiz krustojuma ar Lizuma ielu. Ielas kopējais garums ir 956 metri.

Agrāk uz šīs ielas atradās Ozolkalna () un Zorgenfreijas (*Sorgenfrei*) muižu ēkas.

## Atsauces