open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Juris Jakovins

**Juris Jakovins** (dzimis ) ir latviešu ārsts un politiķis. Šobrīd ir 14. Saeimas deputāts, pārstāv Latvijas Zemnieku savienību un Zaļo un Zemnieku savienību. Iepriekš bija Valmieras pilsētas (2013—2021) un Valmieras novada domes deputāts (2021—2022).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1961. gada 12. janvārī. 1986. gadā absolvēja studijas Rīgas Medicīnas institūtā un ieguva ārsta specialitāti.

Pirms ievēlēšanas Saeimā J. Jakovins strādāja par Valmieras un Rencēnu pagasta ģimenes ārstu, kā arī par arodārstu SIA "Leilands un Putnis", bijis SIA "Kārvins" valdes loceklis. Ģimenes ārsta praksi apņēmās turpināt arī pēc ievēlēšanas Saeimā. Atbilstoši Nacionālā veselības dienesta datiem viņa ārstu prakses pacienti 2022. gadā bija 6147 pieaugušie un 718 bērni. J. Jakovina ārsta prakse vairākus gadus ir bijusi pēc pacientu skaita pārliecinoši lielākā ģimenes ārsta prakse Latvijā.

2014. gadā saņēmis Gada balvu medicīnā nominācijā "Gada ārsts".

2024. gada septembrī parādījās informācija, ka ārsts J. Jakovins ir iesaistīts krimināllietā par tiesas vilcināšanu ar, iespējams, viltotu slimības lapu. 2025. gada maijā pirmās instances tiesa atzina deputātu par vainīgu nodarījumā.

## Politiskā darbība
1997. gada pašvaldību vēlēšanās J. Jakovins tika ievēlēts Valmieras domē no partijas "Latvijas Ceļš". No šīs pašas partijas kandidēja arī 2001. gada pašvaldību vēlēšanās, bet netika ievēlēts, paliekot pirmais aiz svītras. Tāpat netika ievēlēts arī 2005. gada pašvaldību vēlēšanās.

2013. gada un 2017. gada pašvaldību vēlēšanās viņu ievēlēja Valmieras pilsētas domē no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta, savukārt pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās J. Jakovins tika ievēlēts jau Valmieras novada domē no Latvijas Zemnieku savienības saraksta.

2022. gada Saeimas vēlēšanās Juri Jakovinu ievēlēja par 14. Saeimas deputātu no Zaļo un Zemnieku savienības. Uzsākot darbu Saeimā, Jakovins nepameta darbu savā ģimenes ārsta praksē.

2024. gada novembrī Saeima J. Jakovinu izdeva kriminālvajāšanai par viltotas ārsta izziņas sniegšanu.

## Atsauces
Melnie Ziemassvētki (1974. gada filma)

**"Melnie Ziemassvētki"** () ir 1974. gada Kanādas šausmu filma, kuras režisors un producents ir Bobs Klārks. Filmā galvenās lomas atveido Olīvija Hasija, Kīrs Dallijs, Margota Kidera un Džons Seksons.

Filma stāsta par studentu biedrības biedrēm, kuras Ziemassvētku laikā sāk vajāt kāds svešinieks.

Filmas "Melnie Ziemassvētki" pirmizrāde notika . Izdošanas brīdī filma saņēma dalītus kritiķu vērtējumus, bet laika gaitā filmas popularitāte ir augusi un tā tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām šausmu filmām. Filmu vēsturnieki šo filmu uzskata par vienu no pirmajām slešera žanra filmām. "Melnie Ziemassvētki" laika gaitā ir kļuvusi par kulta filmu. Filmai ir iznākuši divi rīmeiki 2006. un 2019. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Margota Kidera

**Margarēta (Margota) Ruta Kidera** (; dzimusi , mirusi ) bija kanādiešu-amerikāņu aktrise, kuras karjera ilga piecas desmitgades. Savas karjeras laikā saņēmusi trīs Kanādas ekrāna aktieru balvas un vienu ''Emmy'' balvu.

Kidera vislabāk pazīstama ar Luisas Leinas lomu filmās "Supermens" (1978), "Supermens 2" (1980), "Supermens 3" (1983) un "Supermens 4" (1987).

Kideras pirmā nozīmīgā loma bija filmā *[[Quackser Fortune Has a Cousin in the Bronx]]* (1970). Vēlāk piedalījusies Braiena De Palmas kulta trillerī *[[Sisters]]* (1972), šausmu filmā "Melnie Ziemassvētki" (1974), kopā ar Robertu Redfordu drāmā *[[The Great Waldo Pepper]]* (1975) un šausmu filmā "Šausmas Amitivilā" (*The Amityville Horror*, 1979).

1990. gados Kideri piemeklēja vairākas veselības problēmas. 2000. gados attēlojusi lomas neatkarīgajās filmās, kā arī nelielas lomas seriālos "Smolvila. Leģenda par Supermenu", *[[Brothers & Sisters]]*, *[[Law & Order: Special Victims Unit]]* un *[[The L Word]]*.

 Kidera savās mājās Livingstonā, Montānā izdarīja pašnāvību.

## Atsauces

## Ārējās saites
Melnie Ziemassvētki

**Melnie Ziemassvētki** var būt:

* Melnie Ziemassvētki (1974. gada filma) (*Black Christmas*) — Kanādas šausmu filma
** Melnie Ziemassvētki (2006. gada filma) — 1974. gada filmas pirmais rīmeiks,
** Melnie Ziemassvētki (2019. gada filma) — 1974. gada filmas otrais rīmeiks.
Armēnijas kalniene

**Armēnijas kalniene** (, *Haykakan leṙnašxarh*; ; , *Somkhetis mtianeti*; , *al Murtafaeat al 'Arminia*; ; ) ir kalnu sistēma Āzijā, Anatolijā un Kaukāzā. Lielākā daļa atrodas Turcijas teritorijā, bet iestiepjas arī Gruzijā, Armēnijā, Azerbaidžānā, Irānā, Irākā un Sīrijā. Plašākā nozīmē ietver arī Mazo Kaukāzu, Armēnijas Tauru un Kurdistānas kalnus. Kalniene ir galvenais reģions, kurā veidojusies armēņu nācija. Nosaukumu «Armēnijas kalniene» 1843. gadā ieviesa vācu ģeologs Hermans Abihs (*Hermann Abich*) savā darbā *Über die geologische Natur des armenischen Hochlandes*.

## Ģeogrāfija
Armēnijas kalniene izvietojusies starp Anatolijas plato rietumos, Kaukāzu ziemeļos, Kūras-Araksas zemieni ziemeļaustrumos, Irānas kalnieni dienvidaustrumos un Mezopotāmijas zemieni dienvidos. Kalnienes centrālo daļu aizņem Armēnijas plato, kur dominē kalnu stepes un pustuksnešu ainava, bet to ieskauj Austrumpontijas kalni ziemeļos, Mazais Kaukāzs austrumos un Austrumtaurs dienvidos, kur savukārt dominē mitrs piejūras klimats.

Kalnieni veido mezozoja un kainozoja vulkāniskie un nogulumieži ar granatoīdu un hiperbazītu intrūzijām. Dzelzs, mangāna, hroma, vara, arsēna, polimetāla rūdu, vārāmās sāls un akmeņogļu atradnes. Augstākie vulkāniskie masīvi ir Ararats (), Sebalans (), Džilo () un Aragacs (). Vairākas tektoniskas ieplakas, no kurām lielākā ir Ararata līdzenums. Armēnijas kalnienē sākas Eifrata, Tigra, Kūra, Araksa un citas upes. Padziļinājumos vairāki ievērojami ezeri, lielākie no kuriem ir Vanas ezers, Sevana ezers un Urmijas ezers.

## Vēsture
Kalnienes reģions zināms kopš dzelzs laikmeta kā Urartu. Vēlāk zināma kā Lielā Armēnija (*Armenia Major*), kas līdztekus Mazajai Armēnijai, Sofēnai un Kommagenai bija viens no četriem armēņu ģeopolitiskajiem reģioniem. Lielāko daļu zināmās vēstures armēņi bijuši kalnienes pamatiedzīvotāji līdz 1915. gada armēņu genocīdam, kad kristieši tika padzīti no kalnienes Turcijas daļas. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Bones and All

***Bones and All*** ir 2022. gada Itālijas, ASV un Apvienotās Karalistes kopražojuma romantiskā šausmu filma, kuras režisors ir Luka Gvadanjīno. Filmā galvenās lomas atveido Teilore Rasela, Timotejs Šalamē, Maikls Stūlbargs, Andrē Holands, Kloē Seviņī, Deivids Gordons Grīns, Džesika Hārpere, Džeiks Horovics un Marks Railenss. Filma ir balstīta uz Kamillas Deendželisas 2015. gada romānu *Bones & All*.

Filma stāsta par diviem jauniem kanibāliem (Rasela un Šalamē), kuri kopā dodas ceļojumā pa valsti un lēnām iemīlas.

Filmas *Bones and All* pirmizrāde notika  Venēcijas kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta lauvas balvu. Gvadanjīno saņēma "Sudraba lauvas" balvu par labāko režiju. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, slavējot aktierspēli, režiju, operatora darbu un žanru sajaukumu. Filmas mūzikas autori ir Trents Reznors un Atikuss Ross.

## Atsauces

## Ārējās saites
Megija Čuna

**Megija Čuna Manjuka** (, , dzimusi ) ir bijusī honkongiešu aktrise.

## Karjera
Augusi Honkongā un Lielbritānijā, viņa savu karjeru sāka, pēc tam, kad, 1983. gadā piedaloties skaistumkonkursā Honkongā, viņa ieguva otro vietu. Savu slavu Honkongā ieguvusi 1980. gadu beigās un 2000. gadu sākumā. 1985. gadā viņa piesaistīja Džekija Čana uzmanību, kurš viņu iekļāva savā filmā "Policijas stāsts" (*Jǐngchá Gùshì*), kā arī tās turpinājumos "Policijas stāsts 2" (1988) un "Policijas stāsts 3" (1992). Filmas guva lielus panākumus, padarot Čunu par zvaigzni. 1988. gadā Čuna sāka savu sadarbību ar režisoru Vanu Dzjavei, piedaloties viņa filmā *[[As Tears Go By]]*. Starptautisku atpazīstamību ieguvusi, attēlojot lomu Olivjē Asajasa filmā *[[Irma Vep]]*. 1997. gadā kopā ar Gunu Lī un Džeremiju Aironsu piedalījusies savā pirmajā filmā angļu valodā *[[Chinese Box]]*. Pēc tam, kad 1998. gadā apprecējusies ar Asajasu, viņa galvenokārt uzturējās Francijā. Honkongā viņa atgriezās, lai uzņemtu Karvaja romantisko drāmu "Noskaņojums mīlēt", kur viņa spēlēja kopā ar aktieri Toniju Lunu. Vēlāk piedalījusies Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominētajā filmā "Varonis" (*Yīngxióng*, 2002) un Karvaja filmā "2046" (2004). 2007. gadā Čuna paziņoja, ka pamet aktrises karjeru, lai pievērstos mūzikas rakstīšanai. Kopš 2013. gada Čuna reti parādās sabiedrībā, izņemot modes pasākumos un apbalvošanas ceremonijās.

Pateicoties savai aktierspēlei, Čuna ir saņēmusi vairākus apbalvojumus gan Honkongā, gan ārpus tās. 11 gadu posmā, no 1990. līdz 2001. gadam viņa piecas reizes saņēma Honkongas filmu balvu kategorijā "Labākā aktrise", kas ir rekords šajā kategorijā. Čunai pieder arī rekords par visvairāk saņemtajām Taivānas "Zelta zirga" balvām kategorijā "Labākā aktrise galvenajā lomā", saņemot to četras reizes. Eiropā viņa ir saņēmusi "Sudraba lauvas" balvu 1992. gada Berlīnes Starptautiskajā kinofestivālā par lomu filmā *[[Center Stage (filma)|Center Stage]]*. Par lomu Olivjē Asajasa filmā *[[Clean]]*, viņa saņēma Kannu kinofestivāla balvu kategorijā "Labākā aktrise". Ar šo lomu viņa arī kļuva par pirmo Āzijas aktrisi, kas nominēta Francijas Cēzara balvai.

## Atsauces

## Ārējās saites
Murata

**Murata** () vai **Aracani** (, *Aratsani*), saukta arī par **Austrumeifratu**, ir upe Turcijā, viena no Eifratas satekupēm. Sākas Aladaga grēdā netālu no Ararata Turcijas austrumos, plūst pa Armēnijas kalnieni rietumu virzienā. Saplūstot ar Karasu pie Kebanas veido Eifratu. Satekas ar Karasu vietā 1974. gadā izbūvēta Kebanas ūdenskrātuve.

## Atsauces

## Ārējās saites
Karasu (Eifratas satekupe)

**Karasu** (), saukta arī par **Rietumeifratu**, ir upe Turcijā, viena no Eifratas satekupēm. Sākas Armēnijas kalnienē pie Dumludaga kalna, plūst rietumu virzienā. Saplūstot ar Muratu pie Kebanas veido Eifratu. Satekas ar Karasu vietā 1974. gadā izbūvēta Kebanas ūdenskrātuve. Lielākās pilsētas krastos ir Erzuruma un Erzindžana.

## Atsauces

## Ārējās saites
Karasu

**Karasu** var būt:
* Karasu — upe Turcijā, Eifratas satekupe
* Karasu — pilsēta Turcijā
* Karasū — pilsēta Kirgizstānā
Jaunzemi (Ļaudonas pagasts)

**Jaunzemi** ir ciems Madonas novada Ļaudonas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P82, Aiviekstes upes krastā.

Valsts nozīmes aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: kulta vieta Jaunzemju dobumakmens.

## Atsauces
Ruķi

**Ruķi** ir ciems Madonas novada Ļaudonas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V873, Driksnītes upes krastā.

## Atsauces
Kalnvirsa

**Kalnvirsa** ir ciems Madonas novada Ļaudonas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P82 un V877 krustojuma.

## Atsauces
Nets Lofthauss

**Natenjels Lofthauss** (, dzimis , miris ) bija angļu futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, pārstāvējis Anglijas futbola izlasi.

Visu savu karjeru pavadījis ''Bolton Wanderers'' rindās, kā rindās izcīnījis vienu FA kausu.

Anglijas futbola izlases rindās no 1950. līdz 1958. gadam 33 mačos guvis 30 vārtus. Piedalījies 1954. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi
**Bolton Wanderers**

* FA kauss: 1957–58
* FA Charity Shield: 1958

## Ārējās saites
Roke Maspoli

**Roke Gastons Maspoli Arbelvide** (, dzimis , miris ) bija Urugvajas futbolists un futbola treneris. Spēlējis vārtsarga pozīcijā, pārstāvējis Urugvajas futbola izlasi.

Bijis izlases komandas pamatvārtsargs, kad tā 1950. gada FIFA Pasaules kausa izšķirošajā spēlē, kas pazīstama kā ''Maracanaço'', pārspēja mājiniekus Brazīliju. Piedalījies arī 1954. gada FIFA Pasaules kausā.

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Strādājis valstīs, kā Urugvaja, Spānija, Peru un Ekvadora. Vadījis arī Ekvadoras un Urugvajas izlasi.

## Sasniegumi

### Spēlētāja karjera
**Nacional**

* Urugvajas Pirmā divīzija: 1933, 1934, 1939

**Peñarol**

* Urugvajas Pirmā divīzija: 1944, 1945, 1949, 1951, 1953, 1954

**Urugvaja**

* FIFA Pasaules kauss: 1950

### Trenera karjera
**Peñarol**

* Urugvajas Pirmā divīzija: 1964, 1965, 1967, 1985, 1986
* Starpkontinentālais kauss: 1966
* Copa Libertadores: 1966

**Defensor Lima**

* Peru Pirmā divīzija: 1973

**Barcelona SC**

* Ekvadoras A sērija: 1987

## Ārējās saites
Oskars Migess

**Oskars Omars Migess Antons** (, dzimis , miris ) bija Urugvajas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, pārstāvēja Urugvajas futbola izlasi. Migess ar astoņiem vārtiem ir izlases rezultatīvākais spēlētājs FIFA Pasaules kausā.

Klubu karjerā Migess pārstāvēja Urugvajas komandu *[[Peñarol]]* un Peru komandu *[[Sporting Cristal]]*.

Migels guva piecus vārtus izlases rindās 1950. gada FIFA Pasaules kausā, ko Urugvaja uzvarēja. Trīs vārtus viņš guva pamatgrupu turnīra pēdējā spēlē pret Bolīviju, bet divus vārtus noslēdzošās grupas mačā pret Zviedriju, atnesot komandai uzvaru 3–2. Piedalījies arī 1954. gada FIFA Pasaules kausā. Kopumā izlasi pārstāvējis no 1950. līdz 1958. gadam, 39 mačos gūstot 27 vārtus.

## Sasniegumi
**Peñarol**

* Urugvajas Pirmā divīzija: 1949, 1951, 1953, 1954

**Urugvaja**

* FIFA Pasaules kauss: 1950
* Copa América: 1956

## Ārējās saites
Kariņa 2. Ministru kabinets

**[[Arturs Krišjānis Kariņš|Artura Krišjāņa Kariņa]]** vadībā **[[Latvijas Republikas Ministru kabinets]]** darbojās no  līdz , Valsts prezidentam Egilam Levitam nominējot Kariņu Ministru prezidenta amatam un 14. Saeimai apstiprinot valdību. Šis bija Latvijas Republikas **41. Ministru kabinets**, kas tiek dēvēts arī par **Artura Krišjāņa Kariņa 2. valdību**. Šis bija otrais Ministru kabinets, kuru vadīja Arturs Krišjānis Kariņš no partiju apvienības Jaunā Vienotība. Šajā valdībā strādāja 14 ministri.

Valdošās koalīcijas sastāvā bija Apvienotais saraksts, Jaunā Vienotība un Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK".

2023. gada 11. augustā premjers Artūrs Krišjānis Kariņš paziņoja, ka nolēmis sākt sarunas par jaunas valdības veidošanu ar Zaļo un Zemnieku savienību un partiju Progresīvie, pēc tam, kad Apvienotais saraksts un Nacionālā apvienība noraidīja Kariņa piedāvājumu par uzstādījumiem turpmākajam valdības darbam un ministru rotāciju. Tāpat Kariņš apstiprinoši atbildēja uz jautājumu, ka uz sarunām par dalību jaunajā valdībā aicinās arī pašreizējās valdības partnerus Apvienoto sarakstu un Nacionālo apvienību.

2023. gada 14. augustā K. Kariņš paziņoja par atkāpšanos no Ministru prezidenta amata. 17. augustā viņš iesniedza Valsts prezidentam Edgaram Rinkēvičam demisijas rakstu, valdība turpināja strādāt līdz jaunās valdības apstiprināšanai 15. septembrī.

## Koalīcijas sastāvs

## Partiju sadalījums

## Ministru kabineta sastāvs

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas Republikas Ministru kabineta oficiālā mājas lapa
Kariņa Ministru kabinets

**[[Arturs Krišjānis Kariņš|Kariņa]] Ministru kabinets** var būt:
* Kariņa 1. Ministru kabinets (2019—2022)
* Kariņa 2. Ministru kabinets (2022—2023)
Latvijas Republikas klimata un enerģētikas ministru uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Latvijas Republika]]s klimata un enerģētikas ministri**, kas ir Latvijas Republikas Ministru kabineta locekļi. Politiskā līmenī vada Klimata un enerģētikas ministriju.

## Uzskaitījums
Kaspars Melnis

**Kaspars Melnis** (dzimis ) ir latviešu lauksaimnieks, uzņēmējs un politiķis. Šobrīd ir Latvijas Republikas klimata un enerģētikas ministrs un 14. Saeimas deputāts, pārstāv Latvijas Zemnieku savienību un Zaļo un Zemnieku savienību. Iepriekš bija Rēzeknes novada domes deputāts (2013—2017, 2021—2022).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1989. gada 28. martā, mācījies Rēzeknes Valsts ģimnāzijā. 2013. gadā absolvēja profesionālā bakalaura studijas Rīgas Tehniskās universitātes Būvniecības fakultātē un ieguva transportbūvju speciālista kvalifikāciju. 2014. gadā Malnavas koledža viņam piešķīra uzņēmējdarbības speciālista kvalifikāciju lauksaimniecībā, 2017. gadā Juridiskā koledža piešķīra jurista palīga kvalifikāciju, bet 2019. gadā viņš absolvēja Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmijas akadēmiskā maģistra studiju programmu vadības zinībās.

Pirms ievēlēšanas Saeimā K. Melnis bija viņa tēvam Pāvelam Melnim piederošās SIA “Sprūževa M” valdes priekšsēdētāja vietnieks, kā arī biedrības “Lauksaimniecības statūtsabiedrību asociācija” izpilddirektors, Latvijas Biogāzes asociācijas valdes loceklis.

## Politiskā darbība
K. Melnis darbojas politikā, ir Latvijas Zemnieku savienības biedrs.

Pirmoreiz Rēzeknes novada domē ievēlēts 2013. gadā no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta. 2017. gadā, kandidējot no tā paša saraksta, domē neiekļuva. 2021. gada pašvaldību vēlēšanās K. Melni ievēlēja Rēzeknes novada domē no Zaļo un Zemnieku savienības.

2022. gada Saeimas vēlēšanās viņu ievēlēja par 14. Saeimas deputātu no šī paša politiskā spēka.

2023. gada 15. septembrī ievēlēts par klimata un enerģētikas ministru Evikas Siliņas Ministru kabinetā.

## Atsauces
Ķīnas kadiķis

**Ķīnas kadiķis** () ir ciprešu dzimtas skujkoku suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Ķīnā, Mjanmā, Japānā, Korejā un Krievijas tālajos austrumos. Suga var sasniegt 1–20 metru augstumu, tā ir ļoti mainīga izskata mūžzaļš skujkoks vai krūms.

Ķīnas kadiķis ir viena no populārākajām sugām, ko izmanto bonsai mākslā, ko dēvē par *Shimpaku*. No daudzajām Japānā sastopamajām *Shimpaku* šķirnēm vispiemērotākā bonsai kociņiem ir *Itoigawa* šķirne, tās blīvās, smalkās lapotnes un augšanas īpašību dēļ.

## Atsauces

## Ārējās saites
Oslo lidosta

**Oslo lidosta** () ir Norvēģijas starptautiska lidosta Gardermūenē, Vikenes filkē, 35 kilometrus uz ziemeļiem no valsts galvaspilsētas Oslo. Tā tika atklāta . Lidsabiedrību *[[Flyr]]*, *[[Norse Atlantic Airways]]*, *[[Norwegian Air Shuttle]]*, *[[Scandinavian Airlines]]* un *[[Widerøe]]* bāzes lidosta.

No Oslo lidostas pieejami 30 tiešie lidojumi Norvēģijā un apmēram 130 lidojumi visā pasaulē. 2020. gadā kopumā tika apkalpoti vairāk nekā 9 miljoni pasažieru (2019. gadā — 28,6 miljoni), pēc pasažieru skaita — otra lielākā lidosta Skandināvijā. Lidostu ar Oslo pilsētu savieno ātrgaitas dzelzceļš (pieejams *[[Flytoget]]* ekspresvilciens). Apmēram 70% pasažieru nokļūšanai lidostā un no pilsētas uz lidostu izmanto sabiedrisko transportu, kas ir viens no augstākajiem rādītājiem pasaulē.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
2023. gada Sandensas kinofestivāls

**2023. gada [[Sandensas kinofestivāls]]** norisinājās no  līdz . Pirmās kinofestivāla filmas nosauca .

## Atsauces

## Ārējās saites
Harijs Rokpelnis

**Harijs Rokpelnis** (dzimis ) ir latviešu uzņēmējs un politiķis. Šobrīd ir 14. Saeimas deputāts, pārstāv Latvijas Zemnieku savienību un apvienību Zaļo un Zemnieku savienība. Iepriekš bijis Mazsalacas novada domes priekšsēdētājs (2013—2021) un Valmieras novada domes deputāts (2021—2022).

## Dzīvesgājums
Dzimis 1987. gadā. Mācījās Mazsalacas vidusskolā (1993—2006), 2010. gadā absolvēja ekonomikas un biznesa vadības studiju programmu Rīgas Ekonomikas augstskolā. Vadīja Mazsalacas novada Tūrisma informācijas un uzņēmējdarbības atbalsta centru. Strādājis SIA "L.P. Jana" kā projektu vadītājs.

## Politiskā darbība
2013. gada pašvaldību vēlēšanās H. Rokpelnis tika ievēlēts Mazsalacas novada domē no saraksta "Mazsalacas novadam", kā arī tika ievēlēts par domes priekšsēdētāju. 26 gadu vecumā viņš bija jaunākais pašvaldības vadītājs Latvijā (viņa rekordu 2025. gadā pārspēja Dāvids Rubens).

2015. gadā iestājies Latvijas Zemnieku savienībā (LZS). 2017. gada pašvaldību vēlēšanās atkārtoti ievēlēts Mazsalacas novada domē no saraksta "Mazsalacas novadam" un vēlreiz ievēlēts arī par domes priekšsēdētāju. 2021. gada pašvaldību vēlēšanās, pēc administratīvi teritoriālās reformas, kad Mazsalacas novadu iekļāva plašāka novada sastāvā, H. Rokpelnis tika ievēlēts Valmieras novada domē no LZS saraksta, kur darbojās opozīcijā.

2022. gada Saeimas vēlēšanās H. Rokpelni ievēlēja par 14. Saeimas deputātu no Zaļo un Zemnieku savienības. 2023. gadā, pēc tam, kad Viktors Valainis kļuva par ministru Evikas Siliņas valdībā, H. Rokopelnis pārņēma no viņa Zaļo un Zemnieku savienības Saeimas frakcijas vadītāja pienākumus.

2024. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās H. Rokpelnis bija Zaļo un Zemnieku savienības saraksta līderis, taču saraksts nesaņēma pietiekošu vēlētāju atbalstu, lai tā pārstāvji nokļūtu Eiropas Parlamentā.

## Atsauces
Zvīņainais kadiķis

**Zvīņainais kadiķis** () ir ciprešu dzimtas skujkoku suga, kura savvaļā ir sastopama Himalajos un Ķīnā.

Tā ir Haibaras Pahtūnhvas provinciālais koks (neoficiāli).

Suga ir populāra bonsai mākslā.

## Apraksts
Zvīņainais kadiķis ir mūžzaļš krūms (retāk mazs koks), kas sasniedz 2—10 metru augstumu (retāk līdz 15 m), ar brūnu mizu un noliektu līdz neregulāri konusveida vainagu. Lapas ir platas adatas, 3—9 mm garas, sakārtotas sešās rindās trīs virpuļos, bieži vien tās ir spilgti zilganzaļā krāsā. Čiekuri ir ogveidīgi, lodveida līdz olveida, 4—9 mm gari un 4—6 mm diametrā. Bieži vien tie ir spīdīgi melni un satur vienu sēklu; tie nobriest apmēram 18 mēnešos. Vīrišķie čiekuri ir 3—4 mm gari un agrā pavasarī izmet ziedputekšņus. Lielākoties īpatņi ir divmāju, ar ziedputekšņiem un sēklu čiekuriem, kas veidojas uz atsevišķiem augiem, bet dažkārt ir vienmāju.

## Atsauces
Čankinas ekspresis

**"Čankinas ekspresis"** (, ) ir 1994. gada Honkongas romantiskā komēdijdrāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Vans Dzjavei. Filmā galvenās lomas atveido Bridžita Lina, Takeši Kaneširo, Tonijs Luns un Feja Vana.

Filma stāsta par diviem Honkongas policistiem un viņu attiecībām ar sievietēm. Pirmais stāsts ir par policistu, kurš ir apsēsts ar šķiršanos no sievietes Majas un satiek noslēpumainu narkotiku kontrabandisti. Otrs stāsts ir par policistu, kuru pamet stjuarte, un viņš satiek savdabīgu kafejnīcas darbinieci.

Filmas "Čankinas ekspresis" pirmizrāde notika . Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un padarīja Dzjavei par pasaulē atpazīstamu režisoru. Tīmekļa vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 88% vērtējums. 2022. gadā žurnāla Sight & Sound 50 visu laiku labāko filmu kritiķu sarakstā "Čankinas ekspresis" ierindojās 88. vietā. 2018. gadā filma ieņēma 56. vietu BBC 100 izcilāko svešvalodu filmu sarakstā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Niklass Hartvegs

**Niklass Hartvegs** (; dzimis  Karlsrūē, Vācijā) ir Šveices biatlonists.

## Karjera
2019. gada Pasaules čempionātā jauniešiem Brezno izcīnīja zelta medaļu 12,5 km individuālajā distancē. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Kontiolahti ar 53. vietu 20 km individuālajā distancē. Pirmo reizi Pasaules čempionātā piedalījās 2021. gadā Pokļukā. Labāko rezultātu individuāli sasniedza iedzīšanā, ieņemot 47. vietu. Startēja arī stafetē, kurā Šveices komanda ieņēma 11. vietu. 2021. gada Pasaules čempionātā junioriem labāko rezultātu ieguva iedzīšanā, ieņemot 4. vietu.

Piedalījās  Pekinā. Gan sprintā, gan iedzīšanā iekļuva labāko 40 biatlonistu vidū, ieņemot attiecīgi 37. un 38. vietu. Stafetē bija 12. vietā. Pirmo reizi punktus Pasaules kausa ieskaitē ieguva  Antholcā, 20 km individuālajā distancē ieņemot 17. vietu. 2022.—2023. gada sezonas 1. posmā Kontiolahti pirmo reizi kāpa uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmos, izcīnot otro vietu 20 km distancē.

 Pasaules kausa posmā Pokļukā kopā ar Aitu Gasparīni uzvarēja 1+1 jauktajā stafetē. Tā bija pirmā Šveices uzvara jebkāda veida stafetē Pasaules kausā.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Atsauces

## Ārējās saites
Barbars (filma)

**"Barbars"** () ir 2022. gada ASV šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Zahs Kregers. Filmā galvenās lomas atveido Džordžīna Kempbela, Bills Skašgords un Džastins Longs.

Filma stāsta par sievieti, kas atklāj, ka viņas noīrētā māja, kurā jau ir apmeties kāds cits cilvēks, slēpj tumšus noslēpumus.

Filmas *Barbarian* pirmizrāde notika  un to izplatīja *[[20th Century Studios]]*. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, slavējot Kregera scenāriju un režiju, kā arī aktierspēli. Vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* filmai ir 92% vērtējums. Filma guva lielus finansiālos panākumus, nopelnot vairāk nekā 45 miljonus ASV dolāru pie 4,5 miljonu budžeta.

## Atsauces

## Ārējās saites
Andrejs Svilāns

**Andrejs Svilāns** (dzimis  Varakļānu pagastā) ir latviešu biologs, kas specializējies dendroloģijā, kā arī politiķis. Strādājis arī par radio žurnālistu. Pazīstams kā ilggadējs Nacionālā botāniskā dārza vadītājs un Dabas aizsardzības pārvaldes ģenerāldirektors. Šobrīd 14. Saeimas deputāts. Bijis Salaspils novada domes deputāts vairākos tās sasaukumos. Pārstāv Latvijas Zaļo partiju.

## Biogrāfija
Dzimis  Varakļānu pagasta Lielajos Strodos Jāzepa Svilāna un Rozālijas Svilānes, dzimušas Strodes, ģimenē. Mācījies Varakļānu vidusskolā.

1986. gadā pēc vidusskolas pabeigšanas iestājies Latvijas Universitātes Bioloģijas fakultātē. Mācību laikā iesaukts dienestā Padomju armijā un nosūtīts uz fronti Afganistānā (1987—1989). Pēc atgriešanās no dienesta pabeidzis studijas universitātē 1993. gadā, iegūstot biologa augu fiziologa specialitāti. Studējis doktorantūrā Daugavpils Universitātē dabaszinātņu jomā. Papildinājis zināšanas Humbolta Universitātē Berlīnē un Bonnas Universitātē.

Jau studiju laikā (kopš 1991. gada) sācis strādāt Nacionālajā botāniskajā dārzā (NBD): vispirms strādājis Dendrofloras nodaļā, vēlāk arī kā NBD kolekciju un ekspozīciju kurators. 2006. gadā kļuva par NBD direktoru. 2019. gadā tika izvēlēts par Dabas aizsardzības pārvaldes (DAP) ģenerāldirektoru, taču paralēli turpināja darbu NBD kā kolekciju kurators, Dendrofloras nodaļas vadītāja pienākumu izpildītājs. Amatu DAP zaudēja, kad kļuva par 14. Saeimas deputātu.

Paralēli darbam botānikas nozarē darbojies kā žurnālists "Radio Brīvā Eiropa".

## Politiskā darbība
Sekmīgi kandidējis un ticis ievēlēts Salaspils novada domē 2009. gada pašvaldību vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības un LSDP apvienotā saraksta, kā arī 2013. gada un 2017. gada pašvaldību vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības. 2021. gada vēlēšanās arī tika ievēlēts novada domē no Latvijas Zaļās partijas saraksta.

2022. gada rudenī A. Svilāns kandidēja 14. Saeimas vēlēšanās no "Apvienotā saraksta". Lai arī sākotnēji netika ievēlēts 14. Saeimā, 15. decembrī viņš kļuva par deputātu, Mārim Sprindžukam uz ministra pilnvaru laiku noliekot mandātu. 20. septembrī, M. Sprindžukam atgriežoties Saeimā, amatu zaudēja un atgriezās Salaspils novada domes sastāvā. Kandidēja 2024. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās no apvienības "Apvienotais saraksts", taču netika ievēlēts.

2025. gadā A. Svilānam tika atjaunots mandāts 14. Saeimā pēc tam, kad M. Sprindžuks tika ievēlēts Rīgas domē, līdz ar to viņš neizmantoja iespēju turpināt darbu par Salaspils novada domes deputātu, par ko tika ievēlēts 2025. gada pašvaldību vēlēšanās.

## Atsauces
Ziziņu

**Tomass Suariss da Silva** (, dzimis , miris ), pazīstams kā **Ziziņu** (*Zizinho*), bija Brazīlijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, pārstāvējis Brazīlijas futbola izlasi.

Kļuvis pazīstams, pēc snieguma 1950. gada FIFA Pasaules kausā, kur guvis divus vārtus. Viņš tika atzīts arī par turnīra labāko spēlētāju. Viņš bija pazīstams ar savu uzbrūkošo spēli, piespēlēm, driblu un sitieniem pa vārtiem. Ziziņu bija Pelē elks un tiek uzskatīts par vienu no labākajiem brazīļu futbolistiem pirms Pelē ēras.

## Sasniegumi
**Flamengo**

* Campeonato Carioca: 1942, 1943, 1944

**Bangu**

* Campeonato Paulista: 1957

**Brazīlija**

* Copa América: 1949

## Atsauces

## Ārējās saites
Telmo Sarra

**Pedro Telmo Sarraonandija Montoja** (; dzimis , miris ) bija Spānijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, pārstāvējis Spānijas futbola izlasi.

Savu lielāko daļu karjeras spēlējis *[[Athletic Bilbao]]* komandā, kur no 1940. līdz 1955. gadam visos mačos guvis 335 vārtus, kas vēl joprojām ir kluba rekords. 15 sezonu laikā arī sešas reizes bijis *[[La Liga]]* labākais vārtu guvējs. Savas karjeras laikā *La Liga* guvis 251 vārtus, kas bija rekords, līdz to pārspēja Lionels Mesi. Sarra ir guvis 81 vārtus Spānijas Karaļa kausa turnīrā, kas ir rekords.

Spānijas futbola izlasi pārstāvējis no 1945. līdz 1951. gadam, kopumā 20 mačos gūstot 20 vārtus.

Sarras vārdā ir nosaukta balva, ko katru sezonu pasniedz rezultatīvākajam spānim *La Liga*.

## Sasniegumi
**Athletic Bilbao**

* La Liga: 1942–43
* Spānijas Karaļa kauss: 1943, 1944, 1944–45, 1949–50, 1955
* Copa Eva Duarte: 1950

**Individuālie sasniegumi**

* La Liga labākais vārtu guvējs: 1944–45, 1945–46, 1946–47, 1949–50, 1950–51, 1952–53

## Atsauces

## Ārējās saites
Sesars Rodrigess

**Sesars Rodrigess Alvaress** (, dzimis , miris ) bija Spānijas futbolists un futbola treneris, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, pārstāvējis Spānijas futbola izlasi.

Savu karjeras lielāko daļu pavadījis *[[FC Barcelona]]* komandā, piedaloties kopumā 351 mačā un gūstot 232 vārtus, padarot viņu par kluba labāko vārtu guvēju vairākas desmitgades, līdz viņu apsteidza Lionels Mesi. Sesars piecas reizes uzvarēja *[[La Liga]]* turnīrā un kopumā izcīnīja 13 titulus.

Spānijas futbola izlasi pārstāvējis no 1945. līdz 1952. gadam, 12 mačos gūstot 6 vārtus. Piedalījies 1950. gada FIFA Pasaules kausā.

## Sasniegumi

### Spēlētāja karjera
**Barcelona**

* La Liga: 1944–45, 1947–48, 1948–49, 1951–52, 1952–53
* Spānijas Karaļa kauss: 1951, 1952, 1953
* Copa Eva Duarte: 1948, 1952, 1953
* Latin Cup: 1949, 1952

**Granada**

* Segunda División: 1940–41

**Elche**

* Segunda División: 1958–59
* Tercera División: 1957–58

**Individuālie sasniegumi**

* *La Liga* labākais vārtu guvējs: 1948–49

Trenera karjera

**Hércules**

* Tercera División: 1969–70

## Atsauces

## Ārējās saites
Annas Brigaderes iela

**Annas Brigaderes iela** var būt:

* Annas Brigaderes iela — iela Rīgā;
* Annas Brigaderes iela — iela Dobeles novada Aucē;
* Annas Brigaderes iela — iela Babītes pagasta Priežciemā.

## Skatīt arī
* Brigaderes iela — iela Jelgavā
* Anna Brigadere
* Annas iela
* Annas Sakses iela
Ķīles kanāls

**Ķīles kanāls** vai **Ziemeļjūras—Baltijas jūras kanāls** () ir  garš kuģojams saldūdens kanāls, kas savieno Ziemeļjūru ar Baltijas jūru. Sākas pie Brunsbiteles Elbas upes grīvā un beidzas Ķīlē pie Ķīles līča. Kanāls ir pasaulē visintensīvāk lietotais mākslīgais ūdensceļš — gadā to izmanto ap  kuģu, kas pārvadā ap 100 miljoniem tonnu kravu.

## Vēsture
Pirmais kanāls, kas savienoja Baltijas jūru un Ziemeļjūru tika uzbūvēts, kad šo teritoriju pārvaldīja Dānija—Norvēģija un tas tika pabeigts 1784. gadā. Eideras kanāls savienoja Eideras upes grīvu ar Tenningu rietumu krastā. Kanāls bija  plats un  dziļš, kas ierobežoja kuģu kravnesību ar 300 tonnām.

Jauna kanāla būvniecība tika uzsākta 1887. gadā no Holtenavas pie Ķīles. Ap 9000 strādnieku astoņu gadu laikā to uzbūvēja. Kanālu 1895. gada 20. jūnijā svinīgi atklāja Vācijas ķeizars Vilhelms II un līdz pat 1948. gadam tas saucās par **Ķeizara Vilhelma kanālu** (*Kaiser-Wilhelm-Kanal*) par godu ķeizaram Vilhelmam I.

Starp 1907. un 1914. gadu kanāls tika paplašināts, lai pa to varētu kuģot *Dreadnought* tipa bruņukuģi. Pēc Pirmā pasaules kara Versaļas līgums noteica, ka kanāls ir atvērts visu miera stāvoklī ar Vāciju esošu valstu tirdzniecības un kara kuģiem. 1936. gadā Ādolfs Hitlers šo statusu atcēla; tas atjaunots pēc Otrā pasaules kara.

## Atsauces

## Ārējās saites
Smaržīgā mārsmilga

**Smaržīgā mārsmilga** () ir graudzāļu dzimtas suga.

Tā ir daudzgadīgs, 15—60 cm garš lakstaugs, kurš neveido cini un kuram ir ložņājošs saknenis. Stobrs ir stāvs, gluds un kails. Uz vīrišķo (apakšējo) ziedu ārējās zieda plēksnes malas ir maz skraju matiņu. Akots uz ārējās zieda plēksnes nemanāms. Skaras garums parasti nepārsniedz 8 cm. Kopumā līdzīga cietmatainajai mārsmilgai (*Hierochloё hirta*).

Daži autori nodala pasugu *H. odorata ssp. baltica* (sinonīms *Hierochloё* *baltica*) — Baltijas mārsmilgu, kas ļoti maz atšķiras no tipiskas smaržīgās mārsmilgas: pēc vīrišķo ziedu ārējās zieda plēksnes plati plēvjainas apmales, akota nav, plēksnes vidusdzīsla beidzas pirms plēvjainās apmales (nevis sasniedz plēksnes bez plēvjainas apmales galu).

## Atsauces
Viktorija Baire

**Viktorija Baire** (dzimusi ) ir latviešu juriste un politiķe. Bijusi 14. Saeimas deputāte, ievēlēta no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta. V. Baire ir Ķekavas novada domes deputāte un domes priekšsēdētāja (amatā no 2017. līdz 2021. gadam un kopš 2024. gada).

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1982. gadā. 2006. gadā absolvēja studijas Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē. Darbojās kā valdes locekle biedrībā "Par labāku Ķekavas novadu".

## Politiskā darbība
2017. gada pašvaldību vēlēšanās V. Baire tika ievēlēta Ķekavas novada domē no Jaunās konservatīvās partijas saraksta, kā arī ievēlēta par domes priekšsēdētāju. Šajā pašā gadā izstājusies no Jaunās konservatīvās partijas.

2021. gadā viņa iestājās partijā "Vienotība", un tika ievēlēta Ķekavas novada domē no apvienības "Jaunā Vienotība", ievēlēta par domes priekšsēdētāja vietnieci.

2022. gadā viņa nesekmīgi kandidēja 14. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Jaunā Vienotība", taču drīz kļuva par 14. Saeimas deputāti partijas biedra Raimonda Čudara vietā, kurš nolika mandātu, lai darbotos Krišjāņa Kariņa Ministru kabinetā. 2023. gadā viņa īslaicīgi zaudēja Saeimas deputātes mandātu, bet tuliņ atkal atgriezās Saeimā, aizstājot par ministru kļuvušo Hosamu Abu Meri. 14. Saeimā bijusi Publisko izdevumu un revīzijas komisijas priekšsēdētāja.

2024. gada aprīlī V. Baire zaudēja Saeimas deputātes mandātu, pēc tam, kad Saeimā atgriezās bijušais Ministru prezidents Krišjānis Arturs Kariņš. Viņa atjaunoja deputātes mandātu Ķekavas novada pašvaldībā, un 2024. gada jūlijā tika ievēlēta par Ķekavas novada domes priekšsēdētāju, stājoties Jura Žilko vietā un atgriežoties amatā pēc vairāku gadu pārtraukuma.

2025. gada pašvaldību vēlēšanās atkal ievēlēta Ķekavas novada domē no apvienības "Jaunā Vienotība" un saglabājusi arī domes priekšsēdētājas amatu.

## Atsauces
Edmunds Jurēvics

**Edmunds Jurēvics** (dzimis  Tukumā) ir latviešu politiķis, pārstāv partiju "Vienotība". Šobrīd viņš ir 14. Saeimas deputāts, ievēlēts no "Jaunās Vienotības" saraksta. Kopš 2025. gada septembra viņš ir partijas "Vienotība" valdes priekšsēdētājs.

## Dzīvesgājums
E. Jurēvics ir dzimis 1992. gadā Tukumā. Mācījās Tukuma 2. vidusskolā (1999—2011). 2020. gadā absolvēja publiskās politikas un pārvaldes studijas Latvijas Universitātē.

## Politiskā darbība
2012. gadā E. Jurēvics kļuva par 11. Saeimas deputāta Jāņa Ozoliņa palīgu.

2017. gada pašvaldību vēlēšanās nesekmīgi kandidēja uz vietu Rīgas domē no patijas "Vienotība" saraksta. Tāpat ievēlēšanai pietiekošu balsu skaitu nesaņēma 2018. gada 13. Saeimas vēlēšanās. Bijis partijas "Vienotība" valdes loceklis un Rīgas nodaļas vadītāja vietnieks.

2020. gadā notikušajās Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās kandidēja no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta, taču netika ievēlēts. No 2020. līdz 2022. gadam E. Jurēvics bija Rīgas domes priekšsēdētāja vietnieka Viļņa Ķirša padomnieks, bet pēc Inta Ķuža nāves 2022. gada augustā kļuva par Rīgas domes deputātu viņa vietā.

2022. gada rudenī notikušajās 14. Saeimas vēlēšanās E. Jurēvics kandidēja no "Jaunās Vienotības" saraksta, bet sākotnēji arī šoreiz netika ievēlēts. 15. decembrī viņam apstiprināja 14. Saeimas deputāta pilnvaras, jo partijas biedrs Edgars Rinkēvičs savu mandātu nolika uz laiku, kamēr darbojas Krišjāņa Kariņa Ministru kabinetā. Pēc tam, kad E. Rinkēvičs kļuva par Valsts prezidentu, E. Jurēvics ieguva pastāvīgo Saeimas deputāta mandātu.

2025. gada septembrī E. Jurēvics tika ievēlēts par partijas "Vienotība" valdes priekšsēdētāju, stājoties Arvila Ašeradena vietā.

## Atsauces
Atis Labucis

**Atis Labucis** (dzimis ) ir latviešu biologs un politiķis. Pārstāv partiju "Vienotība", ir 14. Saeimas deputāts, ievēlēts no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1986. gadā.

2011. gadā absolvēja Latvijas Universitātes Bioloģijas fakultāti, iegūstot doktora grādu bioloģijā.

Pēc studiju beigām strādājis par pētnieku Latvijas Hidroekoloģijas institūtā. Vairāku zinātnisku rakstu autors un līdzautors.

### Politiskā darbība
2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās kandidējis uz vietu Saulkrastu novada domē no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta, bet netika ievēlēts. 2022. gada Saeimas vēlēšanās A. Labucis kandidēja no "Jaunās Vienotības" saraksta un sākotnēji netika ievēlēts Saeimā. 15. decembrī viņam apstiprināja 14. Saeimas deputāta pilnvaras, stājoties partijas biedres Evikas Siliņas vietā, kura pilnvaras uz laiku nolika, lai darbotos Krišjāņa Kariņa Ministru kabinetā.

## Atsauces
Gatis Liepiņš

**Gatis Liepiņš** (dzimis  Rīgā) ir latviešu vēsturnieks un politiķis, pārstāv partiju "Vienotība". Ir 14. Saeimas deputāts, ievēlēts no "Jaunās Vienotības" saraksta.

## Dzīvesgājums
G. Liepiņš ir dzimis 1989. gadā Rīgā. 2016. gadā absolvēja humanitāro zinātņu maģistra studijas vēsturē Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē.

Strādājis Latvijas Nacionālajā arhīvā ar bijušās Valsts drošības komitejas un padomju veikto represiju pret Latvijas iedzīvotājiem dokumentiem. Darbojies Valsts drošības komitejas dokumentu izpētes komisijā.

### Politiskā darbība
2013. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās G. Liepiņš pirmo reizi nesekmīgi kandidēja uz vietu Rīgas domē no patijas “Vienotība” saraksta. Tāpat netika ievēlēts arī 2017. gada Rīgas domes vēlēšanās un 2020. gada Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās, kandidējot no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta. Pēc šīm vēlēšanām G. Liepiņš kļuva par Rīgas domes priekšsēdētāja vietnieka Viļņa Ķirša padomnieku.

2022. gada Saeimas vēlēšanās G. Liepiņš kandididēja no "Jaunās Vienotības" saraksta un sākotnēji netika ievēlēts. 15. decembrī viņam apstiprināja 14. Saeimas deputāta pilnvaras uz laiku, kamēr viņa partijas biedre Inese Lībiņa-Egnere uzņēmās ministres pienākumus Krišjāņa Kariņa Ministru kabinetā. Kopš 2024. gada 25. aprīļa G. Liepiņš ir Saeimas Publisko izdevumu un revīzijas komisijas priekšsēdētājs.

## Atsauces
Arnolds Jātnieks

**Arnolds Jātnieks** (dzimis ) ir latviešu lauksaimnieks un politiķis. Šobrīd viņš ir Bauskas novada domes deputāts no Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK". Bijis 14. Saeimas deputāts un Bauskas novada domes priekšsēdētājs.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1965. gadā 2. februārī. 1989. gadā absolvēja studijas Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā un ieguva agronoma specialitāti, 2013. gadā ieguva agronomijas maģistra grādu. Codes pagasta zemnieku saimniecības "Vaidelotes" īpašnieks.

### Politiskā darbība
2013. gada pašvaldību vēlēšanās A. Jātnieks tika ievēlēts Bauskas novada domē no Latvijas Zaļās partijas saraksta. 2017. gada pašvaldību vēlēšanās vēlreiz ievēlēts Bauskas novada domē, pārstāvot Zaļo un Zemnieku savienības sarakstu. 2018. gadā viņu ievēlēja par Bauskas novada domes priekšsēdētāju Raita Ābelnieka vietā. 2021. gada pašvaldību vēlēšanās atkal ievēlēts Bauskas novada pašvaldībā, šoreiz pārstāvot jau Nacionālo apvienību.

2022. gada Saeimas vēlēšanās A. Jātnieks kandididēja no "Nacionālās Apvienības" saraksta. Sākotnēji netika ievēlēts, bet 15. decembrī viņam apstiprināja 14. Saeimas deputāta mandātu, jo viņa partijas biedrs Jānis Vitenbergs savas pilnvaras uz laiku nolika, lai darbotos Krišjāņa Kariņa Ministru kabinetā. Pēc valdības demisijas 2023. gadā A. Jātnieks Saeimas deputāta mandātu zaudēja un atjaunoja darbību Bauskas novada pašvaldībā. 2025. gada pašvaldību vēlēšanās atkārtoti ievēlēts Bauskas novada domē.

## Atsauces
Jurģis Klotiņš

**Jurģis Klotiņš** (dzimis ) ir latviešu mūziķis, kultūras darbinieks un politiķis. Šobrīd 14. Saeimas deputāts, pārstāv partiju Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"-"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK".

## Dzīvesgājums
Dzimis 1985. gada 17. oktobrī. Mācījās Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolā.

J. Klotiņa tēvs Arnolds Laimonis Klotiņš ir muzikologs un pētnieks Latvijas Zinātņu akadēmijas Literatūras, folkloras un mākslas institūtā, arī darbojies politikā, bijis Rīgas domes deputāts.

2010. gadā absolvēja studijas Latvijas Mūzikas akadēmijā, 2012. gadā Latvijas Kultūras akadēmija viņam piešķīra maģistra grādu kultūras menedžmentā.

Bijis kontrabasists Nacionālajā simfoniskajā orķestrī, darbojies vairākās sabiedriskajās organizācijās.

## Politiskā darbība
2011 . gadā J. Klotiņš nesekmīgi kandidēja 11. Saeimas vēlēšanās no Nacionālās apvienības saraksta. 2013. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Rīgas domē. Kandidēja arī 12. Saeimas vēlēšanās 2014. gadā, taču arī šoreiz netika ievēlēts. 2018. gadā viņš kandidēja arī 13. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts.

2017. gada pašvaldību vēlēšanās J. Klotiņš vēlreiz tika ievēlēts Rīgas domē, tāpat vēlētāju atbalstu saņēma arī 2020. gadā, kad tika ievēlēts ārkārtas vēlēšanās, kandidējot no Nacionālās apvienības un Latvijas Reģionu apvienības kopējā saraksta. Bijis Pilsētas attīstības komitejas priekšsēdētāja vietnieks.

2019. gadā J. Klotiņš kļuva par Valsts prezidenta Egila Levita ārštata padomnieku vēsturiskās atmiņas un piederības jautājumos. Šajā pašā gadā nesekmīgi kandidējis Eiropas Parlamenta vēlēšanās.

2022. gada Saeimas vēlēšanās J. Klotiņš kandidēja no "Nacionālās apvienības" saraksta, bet sākotnēji netika ievēlēts. 15. decembrī viņam apstiprināja 14. Saeimas deputāta pilnvaras, jo viņa partijas biedre Ināra Mūrniece savas pilnvaras uz laiku nolika, lai darbotos Krišjāņa Kariņa Ministru kabinetā. 2023. gadā J. Klotiņš Saeimas deputāta mandātu zaudēja. Kandidēja 2024. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet netika ievēlēts. Drīz pēc vēlēšanām J. Klotiņš atgriezās 14. Saeimas sastāvā, stājoties Riharda Kola vietā, kuru ievēlēja Eiropas Parlamentā.

## Atsauces
Ieva Brante

**Ieva Brante** (dzimusi ) ir latviešu juriste un politiķe. Bijusi 14. Saeimas deputāte un Rīgas domes deputāte. Šobrīd nepārstāv nevienu partiju, darbojas ārpus politikas.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1979. gada 21. novembrī. 2012. gadā absolvēja studijas Biznesa augstskolā "Turība" un ieguva maģistra grādu tiesību zinātnē. Darbojusies juridiskajā privātpraksē un kā "Čakstes biedrības" valdes priekšsēdētāja.

## Politiskā darbība
2018. gadā I. Brante nesekmīgi kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Reģionu apvienības. 2019. gadā kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet tāpat netika ievēlēta.

2020. gada ārkārtas vēlēšanās viņa tika ievēlēta Rīgas domē no Nacionālās apvienības un Latvijas Reģionu apvienības kopējā saraksta.

2022. gada Saeimas vēlēšanās I. Brante kandidēja no "Apvienotā saraksta". Sākotnēji I. Brante netika ievēlēta, bet 15. decembrī viņai apstiprināja 14. Saeimas deputāta pilnvaras, pēc tam, kad no tā paša saraksta ievēlētais Didzis Šmits savas pilnvaras uz laiku nolika, lai darbotos Krišjāņa Kariņa Ministru kabinetā. Pēc Saeimas darba beigām atgriezās Rīgas domē.

Kandidēja 2024. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās no apvienības "Apvienotais saraksts", taču netika ievēlēta. 2024. gada novembrī I. Brante paziņoja par izstāšanos no Latvijas Reģionu apvienības, turpinot darboties tās Rīgas domes frakcijā.

2025. gada februārī pievienojusies politiskajai partijai "Latvijas attīstībai", savu lēmumu pamatojot ar vērtību izpratni, cieņu pret cilvēkiem un kopīgiem mērķiem. No šīs partijas saraksta kandidēja Rīgas domes vēlēšanās, taču netika ievēlēta.

## Atsauces
Līga Meņģelsone

**Līga Meņģelsone** (dzimusi ) ir latviešu uzņēmēja un politiķe. Bijusi bezpartijiska Latvijas veselības ministre Krišjāņa Kariņa valdības sastāvā. Pirms tam bijusi Latvijas Darba devēju konfederācijas (LDDK) ģenerāldirektore.

## Dzīvesgājums
Dzimusi 1972. gada 31. maijā. Studēja Latvijas Kultūras akadēmijas kultūras menedžmenta bakalaura programmā, vēlāk starptautiskās ekonomiskās attiecības Latvijas Universitātē.

Vadīja tranzītkompānijas “*Noord Natie Ventspils Terminals*” tirdzniecības departamentu, bija mārketinga un pārdošanas nodaļas vadītāja kompānijā “*Coats Latvija*”, sabiedrisko attiecību speciāliste kompānijā “Es&Partneri”.

No 2001. līdz 2004. gadam L. Meņģelsone bija ziņu aģentūras “BNS Latvija” direktore, 2005. gadā — SIA “Mediju Grupa Tops” valdes locekle,
2008. un 2009. gadā AS “*News Media Group+*” valdes locekle un SIA “*Telegraf*” valdes priekšsēdētāja.

2011. gada augustā L. Meņģelsoni ievēlēja par Latvijas Darba devēju konfederācijas (LDDK) ģenerāldirektori.

2022. gada decembra sākumā partiju apvienība "Apvienotais saraksts" viņu izvirzīja kā savu veselības ministres kandidāti. Šo amatu ieguva, Saeimai 14. decembrī apstiprinot Krišjāņa Kariņa 2. valdību.

Pēc K. Kariņa valdības atkāpšanās, kad tika veidota jaunā Evikas Siliņas valdība, L. Meņģelsone sākotnēji iesniedza pieteikumu iestājai partijā "Vienotība", ko pārstāv topošā valdības vadītāja, bet dažas dienas vēlāk pieteikumu atsauca pēc tam, kad neizdevās vienoties par amatu jaunajā valdībā.

## Atsauces
Eraldo Mondzeljo

**Eraldo Mondzeljo** (, dzimis , miris ) bija Itālijas futbolists un futbola treneris, spēlēja aizsarga pozīcijā, pārstāvējis Itālijas futbola izlasi.

Savas karjeras laikā pārstāvējis ''Casale'', ''Bologna'' un *[[AS Roma]]* komandas. Ar *Bologna* komandu 1929. gadā uzvarējis Itālijas A sērijā. Starptautiskā līmenī viņš pārstāvēja Itālijas futbola izlasi no 1930. līdz 1938. gadam. Ar izlasi izcīnījis divus FIFA Pasaules kausus, 1934. un 1938. gadā. Kopā ar Džuzepi Meacu un Džovanni Ferrāri viņš ir vienīgais futbolists, kas ar Itāliju divas reizes ir uzvarējis Pasaules kausā.

Lai gan Mondzeljo izveidoja veiksmīgu futbolista karjeru, viņam bija pretrunīga slava, savas draudzības ar Benito Musolīni dēļ. Viņš bija arī Musolīni personīgais treneris.

## Sasniegumi

### Spēlētāja karjera
**Bologna**

* Itālijas A sērija: 1928–29
* Mitropa Cup: 1932, 1934

**Itālija**

* FIFA Pasaules kauss: 1934, 1938
* Centrāleiropas Starptautiskais kauss: 1927–30, 1933–35

### Treneris
**Napoli**

* Itālijas B sērija: 1949–50

## Atsauces

## Ārējās saites
Pjetro Rava

**Pjetro Rava** (, dzimis , miris ) bija Itālijas futbolists un futbola treneris, spēlēja kreisās malas aizsarga pozīcijā, pārstāvējis Itālijas futbola izlasi.

Lielāko daļu savas karjeras aizvadījis ''Juventus'' rindās, kur 1950. gadā arī kļuvis par Itālijas A sērijas uzvarētāju.

Itālijas futbola izlasi pārstāvējis no 1935. līdz 1946. gadam, kopumā aizvadot 30 mačus. Uzvarējis 1938. gada FIFA Pasaules kausā un izcīnījis zelta medaļu 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

## Sasniegumi
**Juventus**

* Itālijas A sērija: 1949–50
* Coppa Italia: 1937–38, 1941–42

**Itālija**

* FIFA Pasaules kauss: 1938
* Vasaras olimpiskās spēles zelta medaļa: 1936

## Ārējās saites
Beltu jūra

**Beltu jūra** (, ) ir Baltijas jūras daļa tās rietumos starp Skandināvijas pussalu un Jitlandes pussalu un savieno Baltijas jūru ar Kategatu. Ietver Ēresundu, Lielo un Mazo Beltu, Ķīles līci, Fēmarnbeltu un Mēklenburgas līci. Starp šaurumiem ir daudzas salas, lielākās no kurām ir Zēlande, Fīna, Lollande, Falstera, Fēmarna un Mēna.

Beltu jūras austrumu robeža ir hidrogrāfiskā robeža, kas atdala Kategata sālsūdeni ar 2,0—2,6 % sāļumu no Baltijas jūras iesāļā ūdens (0,6—1,2 %).

## Atsauces

## Ārējās saites
Vitorio Poco

**Vitorio Poco** (, dzimis , miris ) bija Itālijas futbolists un futbola treneris, spēlējis pussarga pozīcijā.

Poco tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem itāļu futbola treneriem. Viņš ir vienīgais treneris, kas ir triumfējis divos FIFA Pasaules kausos. To viņš ar Itālijas futbola izlasi paveica 1934. un 1938. gada turnīrā. Aizvedis izlasi līdz uzvarai arī 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Izveidojis arī *Metodo* jeb 2–3–2–3 taktisko izvietojumu.

## Sasniegumi

### Trenera karjera
**Itālija**

* FIFA Pasaules kauss: 1934, 1938
* Centrāleiropas Starptautiskais kauss: 1927–30, 1933–35
* Vasaras olimpiskās spēles: 1936

## Atsauces

## Ārējās saites