open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vecmoku pilskalns

**Vecmoku pilskalns** atrodas Tukuma novada Tumes pagastā pie Vecmokām. Kilometru uz ziemeļaustrumiem atrodas Vecmoku muižas komplekss.

Pilskalns ierīkots uz neliela kalna raga, kas izvirzījies uz rietumiem no Vecmoku kalnāja. Pilskalna plakums austrumos norobežots ar 2 m augstu valni, kuram gar dienvidu malu samanāma senā uzejas vieta. Pilskalna augstums — 15 m. Lēzenākajā austrumu nogāzē izveidota terase. Pilskalnā atrastie dzelzs sārņi ļauj to datēt ar dzelzs laikmetu. Pilskalns atradies kuršu Vanemas zemē.

Pilskalna apkārtne bagāta ar dažādiem arheoloģiskiem atradumiem. Vecmoku muižas laukos atrasti vairāki zobeni un bultu gali, un netālu no pilskalna atrodas senkapi. 20. gadsimta sākumā pilskalna pakājē atrastas vairākas senlietas, kuras attiecinātas uz 6. gadsimtu.

Vecmoku pilskalnu pirmo reizi aprakstījis E. Šmidts 1900. gadā, izveidojot arī stipri nepilnīgu tā plānu. 1912. gadā pilskalnu apmeklējis Kārlis fon Lēviss of Menārs. 1923. gadā savas Kurzemes pilskalnu apzināšanas ekspedīcijas laikā pilskalnu pētījis un uzmērījis Ernests Brastiņš.

## Foto galerija

Attēls:Vecmoku pilskalns 01.jpg|alt=
Attēls:Vecmoku pilskalns.jpg|alt=
Attēls:Vecmoku pilskalns1.jpg|Vecmoku pilskalns
Attēls:Vecmoku pilskalns2.jpg|Vecmoku pilskalns
Attēls:Vecmoku pilskalns3.jpg|alt=|Vecmoku pilskalna 3D modelis
Attēls:Vecmoku pilskalns ortofoto.jpg|alt=|Vecmoku pilskalna 3D modelis


## Atsauces

## Ārējās saites
* Vecmoku pilskalns
Ducis ir lētāk (nozīmju atdalīšana)

**Ducis ir lētāk** (*Cheaper by Dozen*) var būt:

* Ducis ir lētāk (1950. gada filma), 1950. gada filma
* Ducis ir lētāk, 2003. gada filma
** Ducis ir lētāk 2, šīs filmas 2005. gadā uzņemts turpinājums
Lineārās regresijas analīze

**Regresijas analīzes** galvenais uzdevums ir pētīt sakarības starp rezultatīvo pazīmi *y* un faktoriālo pazīmi *x* un novērtēt šīs sakarības funkciju.
Regresijas analīze nosaka, pēc kādas likumsakarības mainās rezultatīvā pazīme, ja mainās faktoriālās pazīmes vērtība.
Pilnīgi lineārajām funkcionālām sakarībām ir raksturīgs, ka katrai x_i vērtībai atbilst viena noteikta y_i vērtība, tātad attiecības ir pilnībā prognozējamas.

## Termins
Terminu *regresija* ir ieviesis Frānsiss Goltons. Savā rakstā viņš atzīmēja, ka, lai gan garākiem vecākiem ir tendence piedzimt garākiem bērniem un īsākiem otrādi, tomēr abiem vecāku veidiem bērnu augumam ir tendence virzīties jeb *regresēt* uz vidējo augumu visā populācijā. Galtona likumu apstiprināja Karls Pīrsons, kas savāca vairāk nekā tūkstoti ierakstu par cilvēku augumiem. Tātad ar parastās viena faktora regresijas palīdzību ir iespējams prognozēt dēla augumu, ja ir zināms viņa tēva augums.

## Lineārā regresija
thumb|200px|Korelācijas diagramma un regresijas taisne
Lineāro regresijas modeli vispārīgā veidā var pierakstīt šādi:
:: 
    Y = \hat\alpha + \hat\beta X.
  
kur Y — rezultatīvā pazīme, X — faktoriālā pazīme, \hat\alpha, \hat\beta — modeļa parametri, kuri jāaprēķina.

Plašākos pētījumos, kad vienā darbā jāaplūko vairāki modeļi ar dažādām rezultatīvām un faktoriālām pazīmēm, tās kodē ar skaitļiem. Sakarību starp divām pazīmēm sauc par korelatīvu, ja faktoriālās pazīmes izmaiņas ir saistītas ar rezultatīvās pazīmes vidējo vērtību izmaiņām.

Modeli statistikā un ekonometrijā sauc par vienkāršu (pāru) lineāru regresijas vienādojumu, tā koeficientu \hat\beta par regresijas koeficientu, bet \hat\alpha — par vienādojuma brīvo locekli. Lai modelis kļūtu konkrēts un atspoguļotu interesējošās sakarības, ir jānosaka, izmantojot statistikas datus, parametru \hat\alpha un \hat\beta vērtības. To, var izdarīt ar vairākām metodēm. Statistikā un ekonometrijā visplašāko pielietojumu ir guvusi mazāko kvadrātu metode.

Saskaņā ar to, \hat\alpha un \hat\beta jāizvēlas tā, lai noviržu kvadrātu summa faktiski novērotām un ar modeli aprēķinātām rezultatīvās pazīmes vērtībām būtu minimāla. Matemātiskajā statistikā pierāda, ka šīm prasībām atbilst taisne, kuras parametri *a* un *b* ir šādi:
: 
    \hat\beta = \frac{ n\sum{x_iy_i} - \sum{x_i}\sum{y_i} }
                     { n\sum{x_i^2} - (\sum{x_i})^2 } , \quad
    \hat\alpha = \overline{y} - \hat\beta\,\overline{x}\ .
  

## Skatīt arī
* Korelācija
* Lineāra funkcija
* Mazāko kvadrātu metode

## Ārējās saites
* ''Encyclopedia of Mathematics'' ieraksts
Vostok-2

**Vostok-2** (*Восток-2*) bija PSRS kosmosa kuģis, ar kuru pirmoreiz pasaulē cilvēks kosmosā pabija vairāk nekā diennakti. Zemi tas apriņķoja vairāk nekā 17 reizes. Kosmosa kuģis tika palaists  un tajā atradās Germans Titovs.

Lidojums noritēja gandrīz veiksmīgi. Pirms starta sildītājs netīšām bija izslēgts, kā dēļ temperatūra kabīnes iekšienē nokritās līdz 10&nbsp;°C. Nolaižoties nolaižamais aparāts neatdalījās kā paredzēts.

Atšķirībā no Jurija Gagarina lidojuma, PSRS atzina, ka Titovs nolaidies ar izpletni atsevišķi no nolaižamā aparāta. Titovam intervijās vajadzēja stāstīt, ka katapultēšanās no kapsulas bijusi alternatīvas nolaišanās sistēmas izmēģinājums; tagad ir zināms, ka visos *Vostok* kuģos šāda nolaišanās bija vienīgā iespēja.

## Apkalpe
* Germans Titovs
### Dubliera apkalpe
* Andrijans Nikolajevs

### Rezerves apkalpe
* Grigorijs Ņeļubovs
Meldonijs

**Meldonijs** (starptautiskais nepatentētais aktīvās vielas nosaukums) ir Latvijā izgudrots medikaments sirds un asinsvadu slimību (piemēram, sirds išēmiskās slimības) ārstēšanai, sirds enerģētiskā patēriņa samazināšanai un vispārējai darbaspēju paaugstināšanai. Meldonijs, atkarībā no ordinētās devas, tiek lietots gan kā recepšu medikaments dažādu sirds un asinsvadu slimību ārstēšanā, gan darbaspēju paaugstināšanai veseliem cilvēkiem pie fiziskām un garīgām pārslodzēm un atveseļošanās periodā.

Latvijā meldonijs vairāk pazīstams ar nosaukumu **"Mildronāts"** ("Mildronāts" ir AS Grindeks reģistrētā preču zīme; AS Grindeks oriģinālprodukts).  Šobrīd "Mildronāts" ir AS Grindeks vispieprasītākais oriģinālprodukts.

Viens no meldonija izgudrotājiem ir Ivars Kalviņš (šobrīd Latvijas Organiskās sintēzes institūta Zinātniskās padomes priekšsēdētājs).

## Vēsture
 tika reģistrēta pirmā autorapliecība par "Mildronātu", kurš tolaik tika saukts par kvaterīnu. 1989. gadā Ivars Kalviņš kopā ar līdzautoriem par meldonija izgudrošanu saņēma Latvijas PSR valsts prēmiju.
2010. gadā pabeigts klīniskais pētījums par meldonija ietekmi slodzes stenokardijas ārstēšanā.

## Fiziskās īpašības
250px|thumb|Mildronāts 500 mg
Meldonijs ir balta, kristāliska, higroskopiska viela.

## Iedarbības mehānisms un efektivitāte
Meldonijs darbojas kā vielmaiņu koriģējošs līdzeklis, kas par ~12% samazina skābekļa patēriņu šūnās, aktivējot aerobo glikolīzi (glikozes oksidēšanos). Līdz ar to tam ir antiišēmiska iedarbība. Meldonija darbība pamatojas uz taukskābju oksidēšanās kavēšanu šūnās, aktivējot glikozes oksidēšanai vajadzīgo fermentu biosintēzi un NO biosintēzi, kā arī inhibējot gamma butirobetaīna hidroksilāzi.  

Meldonijs efektīvi novērš mitohondriālo procesu disfunkciju.

Meldonija efektivitāti slodzes stenokardijas ārstēšanā kombinācijā ar standarta terapiju un medikamenta augsto drošību apstiprina gan klīniskā prakse, gan veiktie klīniski pētījumi.

## Dopings
Kopš 2016. gada 1. janvāra Pasaules antidopinga aģentūra aizliegusi meldonija izmantošanu sportā, uzskatot to par dopingu. 2016. gada 5. februārī par pirmo sportistu, kam uzrādītas pozitīvas dopinga analīzes, kļuva Krievijas riteņbraucējs Eduards Vorganovs.

2016. gada marta vidū WADA ziņoja, ka analīzēs konstatēti jau vairāk nekā 100 meldonija lietošanas gadījumi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mildronāta lietošanas instrukcija
* Mildronāta® klīniskais pētījums ir sekmīgi pabeigts
* Tonizējošais līdzeklis — mildronāts
* 7935-131106 Zāļu apraksts
* Publikāciju datu bāze par mildronātu 
* Mildronāts — Latvijas intelektuālā eksportprece
* Lapa par mildronātu
Andrea Henkele

**Andrea Henkele** (; dzimusi ) ir bijusī vācu biatloniste. Pasaules kausa posmos piedalījās kopš 1998.—1999. gada sezonas. A. Henkele sākumā nodarbojās ar distanču slēpošanu (viņas vecākā māsa Manuela Henkele ir slēpotāja, bijusi Vācijas izlasē), taču vēlāk, kad sieviešu biatlons iekļuva Olimpisko spēļu programmā, specializējās biatlonā. A. Henkele ir uzvarējusi 46 Pasaules kausa posmos (22 uzvaras individuālajās distancēs) un ir izcīnījusi astoņas Pasaules čempionāta zelta medaļas.

Olimpiskajās spēlēs debitēja Soltleiksitijā 2002. gadā, kur izcīnīja divas zelta medaļas — individuālajā klasiskā biatlona distancē un stafetē. Nākamajās Olimpiskajās spēlēs viņai tik labi vairs neveicās un medaļas tika iegūtas tikai 4×6 km stafetē kopā ar Vācijas komandu: sudrabs 2006. gadā Turīnā un bronza 2010. gadā Vankūverā. Piedalījās arī , kur augstākais sasniegums bija sieviešu stafetē izcīnītā 11. vieta.

Karjeru noslēdza pēc 2013.—2014. gada sezonas. 2014. gada oktobrī apprecējusies ar amerikāņu biatlonistu Timu Bērku.

## Karjeras rezultāti
### Olimpiskās spēles

### Pasaules čempionāts

### Pasaules kausa kopvērtējums

## Ārējās saites

*
Kaža

**Kaža** var būt:
* Kāžupes cits nosaukums
* Juris Kaža (1949) — latviešu žurnālists un blogeris;
* Matīss Kaža (1995) — latviešu kinorežisors;
* Kārlis Būmeisters (1986) — latviešu mūziķis.
Evans Lisačeks

**Evans Franks Lisačeks** (; dzimis  Čikāgā, Ilinoisas štatā, ASV) ir ASV daiļslidotājs. Viņš ir 2010. gada ziemas olimpisko spēļu uzvarētājs individuālajās sacensībās, 2009. gada Pasaules čempions, divkārtējs "4 kontinentu čempionāta" uzvarētājs, divkārtējs ASV čempions.

olimpiskajās spēlēs debitēja 2006. gadā Turīnā, kur izcīnīja 4. vietu. 2010. gada Olimpiskajās spēlēs Vankūverā izcīnīja zelta medaļu, uzstādot personiskos rekordus visos programmas veidos un tikai par 1,31 punktu pārspējot galveno favorītu Krievijas daiļslidotāju J. Pļuščenko.

## Ārējās saites

*
Teranovas līcis

**Teranovas līcis** () ir līcis Viktorijas Zemes piekrastē, Rosa jūras rietumu krastā, daļa no Skota krasta. Ziemeļos to norobežo Vašingtona rags, kas to atdala no Vūda līča, dienvidos — Drigalska ledus mēle, bet rietumos paceļas Prinča Alberta kalni. Līcis ir ap 80 km plats jūras pusē un iestiepjas zemē par ~50 km. Polārajā vasarā lielākoties brīvs no ledus. Galvenie ģeogrāfiskie objekti ir līcī ieplūstošie Larsena, Rīvsa, Prīstlija un Kempbela glečeri, kā arī Inekspresiblas sala. Rīvsa un Prīstlija glečeri, ietekot līcī, veido Nansena šelfa ledāju.

Teranovas līča ziemeļrietumu daļā Žerlaša līča krastos atrodas Dienvidkorejas vissezonas polārstacija Čanpogo un divas vasaras polārstacijas — vācu Gondvana un itāļu Mariocukelli, bet Inekspresiblas salā līča dienviddaļā — Ķīnas vissezonas stacija Cjiņlina.

Līci atklāja britu polārpētnieks Roberts Skots 1901.—1904. gada ekspedīcijas laikā un nosauca ekspedīcijas kuģa *Terra Nova* vārdā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Germans Titovs

**Germans Titovs** (*Герман Степанович Титов*; dzimis , miris ) bija PSRS krievu kosmonauts, otrais cilvēks pēc Gagarina, kurš 1961. gada augustā veica lidojumu Zemes orbītā.
Titova vārdā nosaukts krāteris Mēness pretējā pusē.

## Dzīvesgājums
Germans Titovs piedzima 1935. gada 11. septembrī Altaja novadā.

1960. gadā Germanu Titovu ieskaitīja 20 cilvēku kosmonautu kandidātu grupā, gatavojoties lidojumam kosmosā ar *[[Vostok (kosmosa kuģis)|Vostok]]*. Par cilvēku, kas devās pirmajā lidojumā ar *[[Vostok-1]]*, izraudzījās Juriju Gagarinu, par viņa dublieri kļuva Germans Titovs.

Par otrā kuģa *[[Vostok-2]]* pilotu izraudzījās Titovu. Starts notika . Germans Titovs kosmosā pavadīja 25,3 stundas, veicot 17 pilnus apriņķojumus ap Zemi. Viņš pirmais no cilvēkiem iepazina kosmisko slimību, sūdzoties par reiboni un nelabumu. Viņš bija arī pirmais, kurš gulējis kosmosā.

Pēc kosmiskā lidojuma Germans Titovs ieņēma dažādus amatus padomju kosmosa programmās līdz aiziešanai pensijā 1992. gadā. No 1962. līdz 1970. gadam bijis PSRS Augstākās padomes deputāts. 1995. gadā viņš tika ievēlēts Valsts domē no Komunistiskās partijas.

Germans Titovs mira 65 gadu vecumā no sirdsdarbības apstāšanās savā pirtī.

## Piezīmes

## Ārējās saites

* Biogrāfija peoples.ru 
* Padomju Savienības varoņa biogrāfija
Titovs

**Titovs** var būt:

* Germans Titovs;
* Konstantīns Titovs;
* Metropolīts Kornīlijs (dzimis Konstantīns Titovs).
Vūda līcis

**Vūda līcis** () ir līcis Viktorijas Zemes piekrastē, Rosa jūras rietumu krastā, daļa no Skota krasta. Ziemeļos to norobežo Džonsona rags un Eivieitora glečera mēle (atdala no Lēdijas Ņūnisas līča), dienvidos - Vašingtona rags (atdala no Teranovas līča). Līcis ir ap 50 km plats jūras pusē un iestiepjas zemē par ~35 km. Galvenie ģeogrāfiskie objekti ir aktīvais vulkāns Melburna kalns dienvidrietumu krastā un līcī ieplūstošais Tinkera glečers ar ap 10 km garo ledus mēli. Netālu no Džonsona raga atrodas nelielā Keja sala.

Līci 1841. gada februārī atklāja Džeimsa Rosa ekspedīcija un nosauca kuģa *Erebus* leitnanta Džeimsa Vūda (*James F.L. Wood*) vārdā.

## Atsauces
Stabulnieku pagasts

**Stabulnieku pagasts** ir viena no Preiļu novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Sīļukalna, Galēnu, Riebiņu un Saunas pagastiem. 

## Daba
### Hidrogrāfija
#### Upes
Lēcija

Oša (Ūša)

## Vēsture
1945. gadā Galēnu pagastā izveidoja **Stabulnieku [[ciema padome|ciema padomi]]**. 1954. gadā Stabulnieku ciemu pievienoja Galēnu ciemam. 1973. gadā Galēnu ciema Kirova kolhoza teritoriju atdalīja un no jauna izveidoja **Stabulnieku ciemu**. 1990. gadā ciemu reorganizēja par Preiļu rajona Stabulnieku pagastu. 2004. gadā Stabulnieku pagasts kā administratīvā teritorija iekļāvās Preiļu rajona Riebiņu novadā. 2009. gadā pēc rajonu likvidācijas novads kļuva par patstāvīgu pirmā līmeņa administratīvo vienību. 2021. gadā Riebiņu novadu iekļāva Preiļu novadā.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir **[[Stabulnieki (Stabulnieku pagasts)|Stabulnieki]]** (pagasta centrs), Polkorona, Pastari, Ūgaiņi-Puduļi.

## Saimniecība
Stabulnieku pagastā ir vairākas lielas zemnieku saimniecības - z/s "Pumpuri", z/s "Puduļi", z/s "Vilkači" un daudzas citas.

### Transports

## Izglītība un kultūra

Stabulnieku pagastā darbojas vidējās paaudzes deju kolektīvs "Stabulnieki", mazākumtautību vokālais ansamblis "Zapevočki".

Pagasta populārākais tūrisma objekts ir Pastaru vējdzirnavas. 

Dažādos laikos pagastā ir pastāvējušas vairākas mācību iestādes. Vislielākā un ilglaicīgākā bija Dravnieku pamatskola, kas pastāvēja no 1921. gada līdz 2021. gadam (pirmsākumos Polkoronā, vēlāk pārcēlās uz jaunām telpām Stabulniekos). 

Pagastā darbojusies arī Cepernieku (Līdumnieku) pamatskola. 

## Atsauces
Vostok-3

**Vostok-3** (*Восток-3*) bija PSRS kosmosa kuģis, ar kuru notika ilglaicīgs cilvēka lidojums, kā arī piedalījās divu kuģu grupveida lidojumā. Pirmoreiz kosmosā vienlaicīgi atradās vairāk nekā viens cilvēks.

Kosmosa kuģis tika palaists , un tajā atradās Andrijans Nikolajevs. Dienu vēlāk,  startēja Vostok-4 ar Pāvelu Popoviču. Lai gan kosmosa kuģi nebija aprīkoti ar raķešdzinējiem, ar kuriem mainīt orbītu, to palaišanas laiks un trajektorija tika precīzi izskaitļota. Tādējādi tie orbītā atradās tuvākajā punktā 5 km viens no otra. Kosmonauti arī veica savstarpējus radio seansus, pirmoreiz kosmosā nodibinot sakarus starp diviem kosmiskajiem aparātiem.

## Apkalpe
* Andrijans Nikolajevs
### Dubliera apkalpe
* Boriss Volinovs
### Rezerves apkalpe
* Valērijs Bikovskis

## Atsauces
Peters Nurtugs

**Peters Nurtugs** (; dzimis  Levangerē, Norvēģijā) ir norvēģu distanču slēpotājs, divkārtējais 2010. gada Vankūveras Olimpisko spēļu uzvarētājs, četrkārtējais Pasaules čempions. Viņš netika iekļauts Norvēģijas izlasē startam 2006. gada Olimpiskajās spēlēs Turīnā, jo bija vēl junioru vecumā. Pirmo zelta medaļu Pasaules čempionātā izcīnīja 2007. gadā — stafetē —, bet 2009. gada Pasaules čempionātā Liberecā ieguva jau trīs zelta medaļas, tai skaitā prestižajā 50 km distancē. 2008.—2009. gada Pasaules kausa kopvērtējumā P. Nurtugs palika otrais, piekāpjoties tikai Šveices slēpotājam Dario Koloņam.

Savās pirmajās Olimpiskajās spēlēs 2010. gadā Vankūverā P. Nurtugs ieradās kā galvenais favorīts distanču slēpošanā. Pirmajā distancē parādījis negaidīti pieticīgu sniegumu, viņš tomēr spēja sakrāt lielāko medaļu ražu starp slēpotājiem vīriešu sacensībās. P. Nurtugs izcīnīja divas zelta medaļas (garumā ļoti atšķirīgajās komandu sprinta un 50 km klasiskā stila distancēs), kā arī sudraba medaļu kopā ar Norvēģijas stafetes komandu un bronzas medaļu individuālajā klasiskā stila sprinta distancē.

## Ārējās saites

*
Jenoti

**Jenoti**, **jenotu ģints** (*Procyon*) dzīvnieki ir jenotu dzimtas (*Procyonidae*) jenotveidīgie plēsēji. Ģenētiskie pētījumi pierāda, ka jenotu tuvākie radinieki ir gredzenastes kaķi un kakomicliji. 

Jenotu ģintī ir 3 sugas. Visbiežāk sastopamā ir parastais jenots (*Procyon lotor*), kas dzīvo Ziemeļamerikā un ir introducēts arī Eiropā. Daudz retākas sugas ir Kosumelas jenots (*Procyon pygmaeus*) un krabjēdājjenots (*Procyon cancrivorus*), kas dzīvo Centrālamerikā un Dienvidamerikā.

Dažas parastā jenota pasugas kādreiz tika uzskatītas par patstāvīgām sugām, tomēr veicot ģenētiskos pētījumus, zinātnieki secināja, ka tās ir parastā jenota pasugas. Tā par pasugām kļuva Barbadosas jenots (*Procyon lotor gloveralleni*), Gvadelupas jenots (*Procyon lotor minor*), Marijas salu jenots (*Procyon lotor insularis*) un Bahamu jenots (*Procyon lotor maynardi*).

## Izskats
[thumb|left|180px|[Parastais jenots (*Procyon lotor*) ir ar masīvāku ķermeņa uzbūvi kā pārējie jenoti]]
Lai arī dažādām sugām augumu izmēri ir atšķirīgi, kopumā jenotu ķermeņi kopā ar asti ir 51 - 100 cm gari, astes garums variē 20 - 41 cm, un to svars ir 4,5 - 16 kg. Tēviņi ir lielāki par mātītēm. Vismazākais no visām trijām jenotu sugām ir Kosumelas jenots (*Procyon pygmaeus*). Visām sugām ir kupla ar gredzenveida krāsojumu aste, un uz sejas melna maska, kas atgādina brilles. Kažoki ir vairāk vai mazāk kupli, bet to krāsa kopumā ir pelēka vai pelēkbrūna. Kosumelas jenots atšķiras no pārējiem ar to, ka tā astes pamatkrāsa ir dzeltenbrūna. 

## Īpašības
thumb|220px|right|Jenota priekškājas pēda
Jenoti ir slaveni ar saviem īkšķiem, jo spēj atvērt aizvērtas burkas un durvis. Pakaļkāju pēdas atgādina cilvēka pēdas, bet priekškājas cilvēku plaukstas. Tie ir gudri, atjautīgi dzīvnieki, un spēj piemēroties dažādām vidēm un apstākļiem līdzīgi koijotiem. Tos reizēm uzskata par traucēkli un kaitēkļiem, jo bez aizspriedumiem apmetas cilvēku mājokļu tuvumā. Jenoti ir visēdāji un labprāt mielojas pilsētu izgāztuvēs, pārbaudot atkritumus. Jenoti ir aktīvi naktī, un barības meklējumos apēdīs jebko ēdamu. Tie labi kāpj kokos un peld. Lai arī jenoti neguļ ziemas miegu, aukstā laikā tie var nogulēt vairākas dienas. 

Jenoti savvaļā var nodzīvot līdz 16 gadiem, lai gan daudzi nomirst pirmajā gadā. Tie, kas pārdzīvo bērnību un jaunību, vidēji dzīvo 5 gadus. Visbiežāk jenoti aiziet bojā cilvēku, kas tos medī un notriec ar automašīnām un nepietiekamas barības dēļ.

## Sistemātika
* Jenoti (*Procyon*)
** Kosumelas jenots (*Procyon pygmaeus*)
** Krabjēdājjenots (*Procyon cancrivorus*)
** Parastais jenots (*Procyon lotor*)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Raccoon Tracks
* Jenotu attēlu galerija (loomcom.com)
Žoanija Rošē

**Žoanija Rošē** (*Joannie Rochette*; dzimusi  Monreālā, Kanādā) ir Kanādas daiļslidotāja. 2010. gada ziemas olimpisko spēļu laikā divas dienas pirms daiļslidošanas sacensību sievietēm sākšanās viņas māte nomira no sirdslēkmes. Neraugoties uz to, sacensībās viņa uzstādīja jaunus personiskos rekordus un izcīnīja bronzas medaļu. Vēl viņa tika izvēlēta par Kanādas karognesēju Olimpisko spēļu noslēguma ceremonijā. Džoanija ir seškārtēja Kanādas čempione.

## Ārējās saites

*
Skota krasts

**Skota krasts** () ir Viktorijas Zemes piekrastes daļa Rosa jūras krastā starp Vašingtona ragu ziemeļos un Minnas pussalu dienvidos. Nosaukts britu polārpētnieka Roberta Skota vārdā 1961. gadā, nosaukumu ieteica Jaunzēlandes Antarktikas vietvārdu komiteja *(NZ-APC)*. 

Piekrastes garums ir ap 500 km. Dienvidos robežojas ar Hilarija krastu un Rosa šelfa ledāju, ziemeļos - ar Borkgrevinka krastu. Iekšzemē, rietumos, paceļas Prinča Alberta kalni. Galvenie ģeogrāfiskie objekti Borkgrevinka krastā ir Deivida glečers ar Drigalska ledus mēli un Teranovas līcis. Skota krastā atrodas vācu polārstacija Gondvana un itāļu Mariocukelli.

## Atsauces
[thumb|250px|Skota krasta ainava ar [Karaliskās Biedribas grēda|Karaliskās Biedrības grēdu pie apvāršņa]]
Igaunija 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

thumb|300px|right|Igaunijas sportisti atklāšanas ceremonijā.
**[[Igaunija]]i 2010. gada ziemas olimpiskās spēles** ir astotās Igaunijas pastāvēšanas vēsturē. Igaunijas sportiste Kristina Šmiguna-Vehi bija vienīgā Igaunijas pārstāve, kas izcīnīja medaļu, distanču slēpošanas 10 km brīvā stila slēpojumā viņa ieguva sudraba medaļu. Kopumā Igauniju pārstāvēja 30 sportisti (18 vīrieši un 12 sievietes) 4 sporta veidos. Igaunijas karogu atklāšanas ceremonijā nesa biatlonists Rolands Lesings.

## Medaļu ieguvēji

## [[Attēls:Biathlon pictogram.svg|30px]] Biatlons

;Vīrieši

;Sievietes

### Piezīmes
:1. Startēja, taču tika apsteigta par apli

## [[Attēls:Figure skating pictogram.svg|30px]] Daiļslidošana

## [[Attēls:Cross country skiing pictogram.svg|30px]] Distanču slēpošana

Vīrieši

;Sievietes

## [[Attēls:Alpine skiing pictogram.svg|30px]] Kalnu slēpošana

;Vīrieši

;Sievietes

## Atsauces un piezīmes
7. autobusu maršruts (Rīga)

**7. autobusu maršruts** ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Abrenes ielas līdz Stīpniekiem, kas atrodas Mārupes novadā.

7. autobusu maršruta kopējais garums ir 17,799 km. Maršruta **[[Abrenes iela (Rīga)|Abrenes iela]]** — **[[Stīpnieki (Mārupe)|Stīpnieki]]** kopējais garums ir 9,670 km, bet maršruta **[[Stīpnieki (Mārupe)|Stīpnieki]]** — **[[Abrenes iela (Rīga)|Abrenes iela]]** kopējais garums ir 8,129 km.

Katru dienu pa 7. autobusu maršrutu kursē tikai 2 autobusi, kuri pavisam veic 49 reisus. Maršrutu apkalpo 6. autobusu parks.

2019. gadā tika ierosināts 7. autobusa maršrutu pagarināt līdz lidostai "Rīga", taču valsts budžeta līdzekļu nepietiekamības dēļ ierosinātās izmaiņas netika atbalstītas. 2022. gada decembrī Mārupes novada dome no jauna aktualizēja šo jautājumu, izskanot kritikai par 22. autobusa maršruta reisu neesamību nakts stundās. Pašvaldība esot veikusi ieguldījumus ceļu pārbūvē un gājēju ceļa izveidošanā, lai 7. autobusa maršrutu varētu pagarināt līdz lidostai "Rīga".

## Maršruts
thumb|255px|7. autobuss Uzvaras bulvārī
thumb|255px|7. autobuss Liepājas ielā
thumb|255px|7. autobuss izbrauc no Abrenes ielas galapunkta
thumb|255px|7. autobuss uz Akmens tilta
**[[Abrenes iela (Rīga)|Abrenes iela]]** — **[[Stīpnieki (Mārupe)|Stīpnieki]]** kursē pa šādām ielām: Abrenes iela, Vilhelma Purvīša iela, Emīlijas Benjamiņas iela, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Bāriņu iela, Mārupes iela, Liepājas iela, Dāliju iela, Upesgrīvas iela, Kantora iela un Stīpnieku ceļš.

**[[Stīpnieki (Mārupe)|Stīpnieki]]** — **[[Abrenes iela (Rīga)|Abrenes iela]]** kursē pa šādām ielām: Stīpnieku ceļš, Kantora iela, Upesgrīvas iela, Dāliju iela, Liepājas iela, Mārupes iela, Bāriņu iela, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Emīlijas Benjamiņas iela, Vilhelma Purvīša iela un Abrenes iela.

## Pieturvietas
7. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 35 pieturas. Maršrutā **[[Abrenes iela (Rīga)|Abrenes iela]]** — **[[Stīpnieki (Mārupe)|Stīpnieki]]** ir 17 pieturas, bet maršrutā **[[Stīpnieki (Mārupe)|Stīpnieki]]** — **[[Abrenes iela (Rīga)|Abrenes iela]]** ir 18 pieturas.

### Agrākie pieturvietu nosaukumi
*)*

*Kuģu iela (pārdēvēta par )*

*Poliklīnika (pārdēvēta par )*

*Skola (pārdēvēta par )*

11. novembra krastmala (pārdēvēta par "Grēcinieku iela")

Slokas iela (pārdēvēta par "Uzvaras parks")

## Skatīt arī
* Rīga
* Autobusu satiksme Rīgā
* Trolejbusu satiksme Rīgā
* Tramvaju satiksme Rīgā
* Sabiedriskais transports Rīgā
* Rīgas satiksme
* Rīgas metropolitēns

## Piezīmes un atsauces

### Atsauces

## Ārējās saites
* www.rigassatiksme.lv
*
Belašs

thumb|250px|Iekosts belašs ar redzamu pildījumu
**Belašs** (, , ) tatāru un baškīru virtuvē ir liels, sāļos taukos vai eļļā vārīts neraudzētas mīklas pīrāgs ar pildījumu — gabaliņos sagrieztu gaļu, kas sajaukta ar kartupeļiem vai atsevišķos gadījumos rīsiem vai prosu, kā arī sīpoliem, burkāniem un citu dārzeņu un garšvielu maisījuma. Pasniedz karstus.

Latviešu valodā vārds „belašs” aizgūts no krievu valodas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mājās gatavoti belaši brīvdienu gastronomiskajam sānsolim. Latvijas Avīze (2014. gada 22. februāris). Skatīts: 2016. gada 9. janvārī.
* Kā mājās pagatavot belašu — recepte padomju nostalģijas cienītājiem. *[[jauns.lv]]* (2014. gada 21. oktobris). Skatīts: 2016. gada 9. janvārī.
Parastie koati

**Parastie koati, parastie degunlācīši**, **parasto koati ģints** (*Nasua*) ir viena no jenotu dzimtas (*Procyonidae*) ģintīm, kas pieder pie koati apakšcilts (*Nasuina*).

Parasto koati ģintī ir 3 sugas, kas dzīvo Centrālamerikā un Dienvidamerikā, kā arī Ziemeļamerikas dienvidrietumos. Parastie koati ir sastopami gan sausajos kalnu mežos līdz 3500 metriem virs jūras līmeņa, gan tropiskajos lietus mežos. Tie veikli kāpj kokos un, lai arī daudz laika pavada uz zemes, migas ierīko kokā vai kādā klints nišā.

## Izskats un īpašības
Visi koati ārēji ir ļoti līdzīgi, variē to augumu izmēri un kažoka krāsa. Mazākais no visiem ir Kosumelas koati (*Nasua nelsoni*), kas ir endēmiska suga Kosumelas salai. Baltpurna koati un Dienvidamerikas koati augumā ir ļoti līdzīgi, toties Dienvidamerikas koati ir viskošākais. Tas visbiežāk ir rudā krāsā un atgādina lielu, rudu kaķi.

Visiem koati ir slaidi ķermeņi, vidēji garas kājas, visiem ir pagarināti purni ar kustīgu degungalu, kas atgādina cūkas šņukuru un kas ir piemērots kukaiņu un augļu meklēšanai uz zemes. Visiem ir garas astes ar gredzenveida krāsojuma matojumu, kas atšķirīgām sugām ir dažādās krāsās.

Vairāk par parasto koati izskatu un īpašībām var izlasīt galvenajā rakstā — koati.

## Sistemātika
* **Parasto koati ģints** (*Nasua*)
** Baltpurna koati (*Nasua narica*)
** Dienvidamerikas koati (*Nasua nasua*)
** Kosumelas koati (*Nasua nelsoni*)

## Atsauces
Pūres pilskalns

**Pūres pilskalns** (arī **Mūļu kalns**, **Muļkalns**) atrodas Tukuma novadā, Pūres pagastā, netālu no Pūres ciema. Šis pilskalns ir stāvs, iegarens, aptuveni 10 metrus augsts kalns, kas atrodas apmēram 1,2 km uz austrumiem no Pūres baznīcas un 200 m uz ziemeļiem no dzelzceļa līnijas Ventspils—Tukums II. Pilskalns ir izmēros neliels, tomēr ar kvalitatīva pilskalna pazīmēm. Nocietinājumam no divām pusēm piekļaujas purvaina zemiene. Kalna nogāzes ļoti stāvas, ziemeļu nogāze mākslīgi stāvināta. Pilskalna plakuma izmēri 50 x 35 metri, dienvidu pusē aptuveni 2 metrus augsts valnis, kā arī rietumu pusē atradusies senā uzejas vieta. Kalna plakums ilgus gadus arts. Pēc sava veidojuma Pūres pilskalns ir uzskatāms par tipisku kuršu nocietinājumu. Pilskalns atradās kuršu Vanemas zemē.

Pilskalnu attiecina uz 10—12. gadsimtu, lai gan nekādi plašāki pētījumi nav veikti. Pilskalnu pirmais aprakstījis Augusts Bīlenšteins, bet 1923. gadā savas Kurzemes pilskalnu apzināšanas ekspedīcijas gaitā to ir apsekojis un uzmērījis Ernests Brastiņš.

Pilskalna apkārtnē atrasti arī vairāki akmens cirvji.

## Attēlu galerija

Attēls:Pūres pilskalns 02.jpg
Attēls:Pūres pilskalns 03.jpg
Attēls:Pūres pilskalns 04.jpg
Attēls:Pures pilskalns4.jpg|alt=|Pilskalna 3D modelis
Attēls:Pures pilskalns3.jpg|alt=|Pilskalna 3D modelis


## Atsauces

## Ārējās saites

* Pūres pilskalns
5. autobusu maršruts (Rīga)

**5. autobusu maršruts** bija Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursēja no Abrenes ielas līdz Mežciemam.

5. autobusu maršruta kopējais garums bija 24,595 km. Maršruta **[[Abrenes iela (Rīga)|Abrenes iela]]** — **Mežciems** kopējais garums bija 11,851 km, bet maršruta **Mežciems** — **Abrenes iela** kopējais garums bija 12,744 km. Darbdienās pa 5. autobusu maršrutu kursēja 3 autobusi, kuri pavisam veica 67 reisus, bet brīvdienās — tikai 2 autobusi, kuri pavisam veica 44 reisus. 5. autobusu maršrutu apkalpoja 7. autobusu parks.

## Vēsture
Maršruts tika atklāts 2004. gadā 105. taksobusa vietā. Sākotnēji tas kursēja no Abrenes ielas līdz Slimnīcai "Gaiļezers", bet no 2005. gada 1. aprīļa tas tika pagarināts līdz trolejbusu galapunktam Mežciemā un abos virzienos sāka kursēt pa S. Eizenšteina un Mežciema ielu.

No 2021. gada 15. marta līdz 31. jūlijam autobusa maršrutu aizstāja ar 5A. trolejbusa maršrutu, kurā kursēja 18 metrus garie trolejbusi. No 2022. gada 1. septembra tas tika aizvietots ar 35. trolejbusu maršrutu.

## Maršruts
**[[Abrenes iela (Rīga)|Abrenes iela]]** — **[[Mežciems (Rīga)|Mežciems]]** kursēja pa šādām ielām: Abrenes iela, Dzirnavu iela, Satekles iela, Marijas iela, A. Čaka iela, Ieriķu iela, Dzelzavas iela, Ulbrokas iela, S. Eizenšteina iela, Mežciema iela un Hipokrāta iela.

**Mežciems** — **Abrenes iela** kursēja pa šādām ielām: Hipokrāta iela, Mežciema iela, S. Eizenšteina iela, Ulbrokas iela, Dzelzavas iela, Vaidavas iela, Ieriķu iela, A. Čaka iela, Marijas iela, Emīlijas Benjamiņas iela, Vilhelma Purvīša iela un Abrenes iela.

## Pieturvietas
5. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 43 pieturas, virzienā no Abrenes ielas uz Mežciemu bija 21 pietura, virzienā no Mežciema uz Abrenes ielu bija 22.
[thumb|250px|5. maršruta autobusi galapunktā [Mežciems (Rīga)|Mežciemā.]]
thumb|250px|5. maršruta autobuss Sergeja Eizenšteina ielā, pieturā "Biķernieku iela"
thumb|250px|5. maršruta autobuss Mežciema ielā
thumb|255px|5. maršruta autobuss Sergeja Eizenšteina ielā
thumb|250px|5. maršruta autobuss Mežciema ielā
thumb|250px|5. maršruta autobuss Mežciema ielā
thumb|250px|5. maršruta autobuss Čaka ielā
thumb|250px|5. maršruta autobuss Abrenes ielā
thumb|250px|5. maršruta autobuss galapunktā "Mežciems"
thumb|250px|5. maršruta autobuss izbrauc no Abrenes ielas galapunkta
thumb|250px|5. maršruta autobuss iebrauc Abrenes ielas galapunktā

## Skatīt arī
* Rīga
* Autobusu satiksme Rīgā
* Trolejbusu satiksme Rīgā
* Tramvaju satiksme Rīgā
* Sabiedriskais transports Rīgā
* Rīgas satiksme
* Rīgas metropolitēns

## Piezīmes un atsauces

### Atsauces

## Ārējās saites
* www.rigassatiksme.lv
* 
*
Nikolajevs

**Nikolajevs**  (, no personvārda Nikolajs (*Никола́й*); sieviešu dzimtē Nikolajeva (*Никола́ева*)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
* Andrijans Nikolajevs (*Андриян Николаев*; 1929—2004) — PSRS čuvašu kosmonauts;
* Igors Nikolajevs (*Игорь Николаев*; 1960) — padomju un krievu dziedātājs, komponists, dzejnieks un producents

## Skatīt arī
*Nikoļenko
*Nikolajenko
*Nikoļenkovs
*Nikolajenkovs
*Mikoļenko
*Mikolajenko
Andrijans Nikolajevs

**Andrijans Nikolajevs** (*Андриян Григорьевич Николаев*; dzimis , miris ) bija PSRS čuvašu tautības kosmonauts.
Nikolajeva vārdā nosaukts krāteris Mēness pretējā pusē.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1929. gadā Čuvašijas APSR.
1960. gadā Andrijans Nikolajevs tika ieskaitīts 20 cilvēku kosmonautu kandidātu grupā, gatavojoties lidojumam kosmosā ar *[[Vostok (kosmosa kuģis)|Vostok]]* kosmosa kuģi. Viņš bija *[[Vostok-2]]* dublieris Germanam Titovam

Pirmo lidojumu kosmosā Nikolajevs veica 1962. gada augustā ar kosmosa kuģi *[[Vostok-3]]*, kosmosā pavadot 3 diennaktis 22,5 stundas. Vienlaicīgi orbītā atradās arī otrs kosmosa kuģis *[[Vostok-4]]*.

 Andrijans Nikolajevs apprecējās ar Valentīnu Tereškovu, pirmo sievieti, kas lidojusi kosmosā. 1964. gadā viņiem piedzima meita Jeļena. 1982. gadā Andrijans un Valentīna šķīrās.

 iebraucot Kremlī, uz automašīnu, kurā atradās Nikolajevs, Tereškova un Beregovojs, šāva Viktors Iļjins, kurš domāja, ka tajā atradās Brežņevs. Nikolajevam lode ieskrambāja muguru; šoferis tika nogalināts, bet Andrijanam izdevās pārtvert mašīnas vadību un apstādināt to.

1970. gada jūnijā Andrijans Nikolajevs veica otro kosmisko lidojumu kosmosa kuģī *[[Sojuz-9]]* kopā ar Vitāliju Sevastjanovu. Viņi uzstādīja kosmiskā lidojuma ilguma rekordu — 17 diennaktis 17 stundas. Tā kā lidojuma laikā viņi nenodarbojās ar fiziskiem vingrinājumiem, kosmonautiem radās problēmas ar adaptāciju zemes apstākļiem. Viņi slikti jutās, nevarēja paiet. medicīniskajā literatūrā šo stavokli nosauca par "Nikolajeva efektu".

Kosmonautu grupu Nikolajevs atstāja . No 1968. līdz 1992. gadam viņš bija kosmonautu sagatavošanas centra priekšnieka vietnieks.

Mira 74 gadu vecumā no sirdsdarbības apstāšanās.

## Kosmisko lidojumu kopsavilkums

## Atsauces un piezīmes

## Ārējās saites

* Biogrāfija peoples.ru 
* Padomju Savienības varoņa biogrāfija
Litlamerika

**Litlamerika** ( — 'mazā Amerika') bija ASV vasaras polārstaciju sērija Antarktīdā uz Rosa šelfa ledāja pie Vaļu līča.

Stacija **Litlamerika I** tika ierīkota 1929. gada janvārī un darbojās 14 mēnešus. Stacija tika ierīkota kā amerikāņu polārpētnieka Ričarda Bērda ekspedīcijas bāzes nometne. Tika veiktas vairākas ekspedīcijas ar lidmašīnām, suņu pajūgiem un sniegamobiļiem. No Litlamerika I stacijas 1929. gada 29. novembrī tika veikts pirmais lidojums uz Dienvidpolu.

Stacija **Litlamerika II** tika ierīkota 1934. gadā virs pirmās stacijas, jo, ekspedīcijai ierodoties, atklājās, ka vecā stacija ir aprakta ar 7 m biezu sniega kārtu. Stacijā tika ierīkota radiostacija, kinoteātris un kūts četrām govīm. Dažām no vecās stacijas ēkām tika ierīkota pieeja ar tuneļu palīdzību. Ledāja fragments, uz kura atradās stacija, uz īsu brīdi atdalījās no šelfa ledāja, bet vēlāk ledāja veselums atjaunojās.

**Litlamerika III** vai **Vestbeisa** (*West Base*; pretēji Īstbeisai Stoningtonas salā) tika ierīkota 1940. gadā 6 jūdzes uz ziemeļiem no vecās bāzu vietas. Ledus gabals, uz kura atradās stacijas paliekas, 1963. gadā atdalījās no šelfa ledāja un tika aiznests jūrā.

**Litlamerika IV** tika ierīkota 1946. gadā. Tā darbojās kā daļa no operācijas "Highjump".

**Litlamerika V** tika ierīkota 1956. gada 3. janvārī 30 jūdzes uz austrumiem Kainana līča krastā Starptautiskā ģeofizikas gada programmas ietvaros. Slēgta 1959. gada 19. janvārī. Stacijas paliekas kopā ar aisbergu B-9 tika aiznestas jūrā 1987. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Marija Hefla-Rīša

**Marija Hefla-Rīša** (; dzimusi **Marija Rīša** ()  Garmišā-Partenkirhenē, Bavārijā, Vācijā) ir vācu kalnu slēpotāja. Viņa ir 2010. gada Vankūveras Olimpisko spēļu čempione kombinācijā un slalomā, kā arī izcīnījusi zelta medaļu slalomā Pasaules čempionātā un ieguvusi 1 Lielo Kristāla globusu (2011) un 4 Mazos Kristāla globusus par uzvarām Pasaules kausa kopvērtējumā atsevišķās disciplīnās.

## Karjera
Pasaules kausa posmos piedalās kopš 2002. gada. Divus gadus pēc kārtas (2009. un 2010. gadā) ieņēmusi otro vietu Pasaules kausa kopvērtējumā, 2011. gadā M. Hefla-Rīša pirmo reizi kļuva par uzvarētāju un ieguva Lielo Kristāla globusu, kopvērtējumā par tikai trīs punktiem apsteidzot savu galveno konkurenti un draudzeni Linsiju Vonu. Nākamajā sezonā viņa iegūto līderes pozīciju zaudēja, Pasaules kausa kopvērtējumā paliekot trešā.

## Privātā dzīve
M. Hefla-Rīša atzīstamā līmenī nodarbojas arī ar tenisu un riteņbraukšanu. 2011. gada aprīlī viņa apprecējās ar savu menedžeri Markusu Heflu. M. Heflas-Rīšas jaunākā māsa Suzanna Rīša arī ir kalnu slēpotāja un Vācijas izlases sastāvā piedalījās Vankūveras Olimpiskajās spēlēs.

## Ārējās saites
*
Vaļu līcis

**Vaļu līcis**, arī **Veilsa līcis**, () ir dabīgs ledus līcis, ledus osta pie Rosa šelfa ledāja uz ziemeļiem no Rūzvelta salas. Veidojas Rūzvelta salu apliecošo divu ledus straumju sadures vietā. Līča konfigurācija nepārtraukti mainās.

Līci apklāja britu polārpētnieka Ernesta Šekltona ekspedīcija 1908. gada 24. janvārī un nodēvēja par Vaļu līci, jo apvidū tika novērots liels daudzums šo dzīvnieku.

Vaļu līcis dēļ ērtās piestāšanas vietas ir kalpojis par atbalsta punktu daudzām 20. gadsimta pirmās puses polārajām ekspedīcijām. 1911.—1912. gadā šajā vietā tika ierīkota Roalda Amundsena ekspedīcijas bāzes nometne Framheima. No 1928. līdz 1957. gadam amerikāņu polārpētnieks Ričards Bērds šeit ierīkoja četras no piecām Litlamerikas stacijām.

## Atsauces
thumb|250px|Ledlauzis Vaļu līcī
2010. gada Bahreinas Grand Prix

**2010. gada Bahreinas ''Grand Prix*** bija [[Formula 1]] *Grand Prix* izcīņa, kas norisinājās no  līdz  [[Bahreinas Starptautiskā trase|Sahiras]] sacīkšu trasē. Šī bija septītā *Grand Prix'' izcīņa Bahreinā un pirmā 2010. gada F1 sezonā.

## Sacīkste
### Kvalifikācija

### Rezultāti

## Ārējās saites

* Oficiālie FIA rezultāti
Nakts muzejā

**"Nakts muzejā"** () ir 2006. gada piedzīvojumu kinokomēdija. Filmā piedalās tādi slaveni aktieri kā Bens Stillers, Robins Viljamss, Ouens Vilsons. Filma ir par naktssargu, kas pirmajā darba dienā uzzina, ka apburtas plāksnes dēļ viss muzejā naktīs atdzīvojas.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Oficiālā mājaslapa
Nakts muzejā 2

**"Nakts muzejā 2"** () ir 2009. gada kinokomēdija, turpinājums 2006. gada filmai Nakts muzejā.

## Sižets
Bijušais muzeja sargs Lerijs Deilijs lomā vēlreiz atgriežas iepriekšējā darba vietā, kur naktī eksponāti atdzīvojas un uzzina, ka tos ir nolemts aizstāt ar interaktīvām hologrammām. Paši eksponāti tiek pārvietoti uz Smitsona institūta fondiem. Lerijs dodas uz Smitsona institūtu, lai atgūtu vienu no eksponātiem — plāksni, kuras dēļ muzeja eksponāti naktī atdzīvojas, taču nepaspēj pamest institūtu pirms saulrieta, kā rezultātā atdzīvojas muzeja fondos esošie eksponāti.

## Lomās
# Bens Stillers — Lerijs Deilijs
# Robins Viljamss — Teodors Rūzvelts
# Rāmī Māleks — Ahmenrā
# Ouens Vilsons — Dženadajs Smits
# Rikijs Džerveiss — Dr. Makfī
# Stīvijs Kūgans — Gaiuss Oktaviāns
# Eimija Adamsa — Amēlija Ērhārta
# Mizuo Peks — Sakadžaveja
# Patricks Galagers — Atilla
# Džeiks Čerijs — Niks Deilijs
# Breds Gerets — Lieldienu salas galva
# Henks Azarija — Kamunrā
# Bills Heiders — Džordžs Ārmstrongs
# Džons Berntals — Als Kapone
# Kristofers Gests — cars Ivans Bargais
# Alains Čabats — Napoleons Bonaparts
# Mindija Kalenga — Docente
# Jūdžīns Levijs — Alberts Einšteins
# Niks Džonass — Cherub #1

## Atsauces

## Ārējās saites
Helmuts Puto

**Helmuts Puto** (dzimis , miris ) bija scenogrāfs.
Mācījies Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolā, 1951. gadā beidzis Latvijas Valsts mākslas akadēmijas Glezniecības nodaļu scenogrāfijas specialitātē A. Spertāla vadībā.

Izstādēs piedalījies no 1957. gada.

Radošo darbību sācis Drāmas teātrī (1952), Jaunatnes teātra mākslinieks inscenētājs (1952-1957; J. Tila "Strakoņicu dūdinieks", 1953; A. Arbuzova "Tikšanās ar jaunību", 1953; J. Raiņa "Zelta zirgs", T. Gabes "Meistaru pilsēta", abi 1956; V. Stojanesku, O. Savas "Nulle uzvedībā", 1959; V. Igo "Nožēlojamie", 1960), Valmieras teātra galvenais mākslinieks (1960-1969; G. E. Lesinga "Emīlija Galoti", 1957; M. Gorkija "Saules bērni", 1961; M. un R. Kaudzīšu "Mērnieku laiki", 1962; V. Lāča "Zvejnieka dēls", 1963; E. Voiničas "Dundurs", H. Vuolijoki "Niskavuori maize", A. Arbuzova "Taņa", visi 1964; A. Arbuzova "Mans nabaga Marats", A. Upīša "Zaļā zeme", R. Blaumaņa "Trīnes grēki", visi 1965; A. Griguļa "Cilvēki dārzā", 1966; F. Šillera "Mīla un viltus", 1967; J. Janševska "Dzimtene", 1968; V. Lāča "Cilvēki maskās", 1969).

H. Puto scenogrāfija balstās uz dažādiem glezniecības dekorācijas paņēmieniem, izpildījumā precīzs darbības vietas raksturojums, reizēm ar naturālisma iezīmēm.
Ainažu pagasts

**Ainažu pagasts** ir viena no Limbažu novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļos Igaunijas pierobežā. Robežojas ar sava novada Ainažu pilsētu, Salacgrīvas pagastu un Staiceles pagastu. Pagasta pakalpojumu centrs atrodas Ainažos.

## Daba
### Hidrogrāfija
#### Upes
Blusupīte, Melnupe, Noriņa, Salaca, Vēverupe.

#### Purvi
Kalna purs, Ķeru purs, Seļja purs, Vīkšņu puriņš, Zilais purs

## Vēsture
1935. gadā Ainažu pagasta platība bija 79,1 km² un tajā dzīvoja 1436 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Ainažu un Mērnieku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1951. gadā Mērnieku ciemam pievienoja Ainažu ciemu. 1956. gadā Mērnieku ciemu pievienoja Ainažu pilsētai, izveidojot **Ainažu pilsētas lauku teritoriju**. 1977. gadā Ainažu lauku teritorijai pievienota daļa Salacgrīvas lauku teritorijas, bet daļa Ainažu lauku teritorijas pievienota Salacas ciemam. 2009. gadā Ainažu pilsēta ar lauku teritoriju iekļauta Salacgrīvas novadā, Ainažu lauku teritoriju izdalot atsevišķā administratīvā teritorijā. 2010. gadā Ainažu lauku teritorija pārdēvēta par Ainažu pagastu. 2021. gadā iekļāva Limbažu novadā.

## Iedzīvotāji
### Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Kopā ar Ainažu pilsētu. Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

### Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Mērnieki, Mailīšciems, Lampuži.

## Saimniecība
### Transports
Gar pagasta rietumu robežu virzās autoceļš A1 (Rīga (Baltezers)—Igaunijas robeža (Ainaži)), bet cauri pagasta centrālajai daļai stiepjas autoceļš P15 (Ainaži — Matīši).

## Izglītība un kultūra

## Apskates vietas

*Ēkāju dabas taka
*Janču klintis
*Līču egle ar vējaslotu
*Mērnieku bērzu aleja
*Mērnieku dumbrāji
*Mērnieku dzirnavu vieta
*Mērnieku klintis
*Mērnieku krāces
*Mērnieku viduslaiku kapsēta
*Nezināmā igauņu karavīra kaps
*Norenas dzirnavu vieta
*Pietraga Sarkanās klintis
*Salacas ielejas dabas parks
*Tačgalu krāces
*Ūkaju dižozols
*Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāts
*Žvīguļu tacis

## Atsauces
Vostok-4

**Vostok-4** (*Восток-4*) bija PSRS kosmosa kuģis, kas piedalījās divu kuģu grupveida lidojumā. Pirmoreiz kosmosā vienlaicīgi atradās vairāk nekā viens cilvēks.

Kosmosa kuģis tika palaists  un tajā atradās Pāvels Popovičs. Dienu agrāk,  startēja Vostok-3 ar Andrijanu Nikolajevu. Lai gan kosmosa kuģi nebija aprīkoti ar raķešdzinējiem, ar kuriem mainīt orbītu, to palaišanas laiks un trajektorija tika precīzi izskaitļota. Tādējādi tie orbītā atradās tuvākajā punktā 5 km viens no otra. Kosmonauti arī veica savstarpējus radio seansus, pirmoreiz kosmosā nodibinot sakarus starp diviem kosmiskajiem aparātiem.

Lidojums pamatā notika kā plānots, vienīgi dzīvības nodrošināšanas kļūmes dēļ gaisa temperatūra kabīnē nokritās līdz 10&nbsp;°C

## Apkalpe
* Pāvels Popovičs
### Dubliera apkalpe
* Vladimirs Komarovs
### Rezerves apkalpe
* Valērijs Bikovskis

## Atsauces
Jānis Siliņš (mākslas zinātnieks)

**Jānis Siliņš** (dzimis ) ir teātra zinātnieks un kultūras pasākumu režisors. No 2004. līdz 2014. gadam viņš bija Latvijas Kultūras akadēmijas rektors.

J. Siliņš Kultūras akadēmijā pasniedz latviešu teātra vēsturi un režiju, viņš bijis arī prorektors. Rektora amatā 2004. gadā nomainījis Pēteri Laķi. Atkārtoti ievēlēts LKA rektora amatā 2009.gada 20.martā un ieņēmis šo amatu līdz 2014. gadam. J. Siliņa darbības laikā notika uzlabojumi teātra mākslas studiju programmā, tika kapitāli izremontēts un modernizēts "Zirgu pasts", LKA piederošā ēka Dzirnavu ielā. Regulārs Spēlmaņu nakts žūrijas loceklis.
Mūrniece

**Mūrniece** (vīriešu dzimtē Mūrnieks) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Ināra Mūrniece (1970) — latviešu politiķe un žurnāliste.
* Linda Mūrniece (1970) — latviešu žurnāliste, iekšlietu darbiniece un politiķe.
## Atsauces
Latvijas Kultūras akadēmija

**Latvijas Kultūras akadēmija** (saīsināti **LKA** vai **LKuA**) ir Latvijas augstskola, kur var iegūt akadēmisku un profesionālu izglītību kultūras jomā. Tā ir dibināta .

## Vēsture

### Ideja
Ideja par atsevišķas Latvijas Kultūras akadēmijas izveidošana pausta 1990. gada martā notikušajā Latvijas Kultūras forumā. Pēc 4. maija deklarācijas pieņemšanas izskanēja atziņas par garīgo vērtību īpašo nozīmi Latvijas vēsturē, savukārt viens no Latvijas Tautas frontes vadītājiem — Latvijas Universitātes Socioloģijas katedras vadītājs Pēteris Laķis, kurš bija kļuvis par Augtākās padomes Tautas izglītības, zinātnes un kultūras lietu komisijas priekšsēdētāju, bija runājis par iespēju veidot jauno kultūras augstskolu ārpus Rīgas, piemēram, Siguldā. Tobrīd Jāzepa Vītola Latvijas Valsts konservatoriju tika paredzēts pārdēvēt par Latvijas Mūzikas akadēmiju, taču šis nosaukums nesaskanēja ar tobrīd tur esošo teātra studiju programmām.

### Dibināšana
1990. gada 29. decembrī tika pieņemts Latvijas Republikas Ministru padomes lēmums Nr. 243 “Par Latvijas Kultūras akadēmijas izveidošanu”. Augstskolu bija iecerēts veidot uz Kultūras darbinieku kvalifikācijas celšanas institūta un Rīgas kultūras un izglītības darbinieku tehnikuma (vēlāk Latvijas Kultūras skola) bāzes. Par akadēmijas rektoru iecēla Pēteri Laķi. Viņš ar Jāzepa Vītola Latvijas Konservatorijas Kultūrizglītības katedras vadītāju Jāni Siliņu viņš gan veidoja studiju programmu metus, gan risināja organizatoriskās, materiālās bāzes un finansiālās problēmas. Pirmā uzņemšana notika Latvijas Kultūras skolas telpās Bruņinieku ielā, bet pirmās lekcijas notika pašreizējā mājvietā Ludzas ielā 24, kur līdz tam bija atradies Kultūras ministrijas Kultūras darbinieku kvalifikācijas institūts, bet senāk pagātnē ugunsdzēsēju depo un citas iestādes. Tā 1991. gada rudenī mācības bakalaura studiju programmā uzsāka 63 studenti.

### Attīstība
Maģistrantūra savu darbību sāka 1996. gadā. 1999. gadā pirmo reizi tika uzņemti studenti doktorantūras programmā. 2009. gadā kā augstskolas struktūrvienības tai pievienoja E. Smiļģa Teātra muzeju un Rīgas Kino muzeju, 2012. gadā — Latvijas Kultūras koledžu (bijušo Latvijas Kultūras skolu). 2012. gadā noslēdzās Kultūras akadēmijas teātra studiju ēkas Zirgu pasts rekonstrukcija Dzirnavu ielā.

## Rektori

* Pēteris Laķis —  filozofs (1990—2003);
* Jānis Siliņš — teātra zinātnieks (2004—2014);
* Rūta Muktupāvela — kultūras antropoloģe (2014—2024);
* Dāvis Sīmanis — kinorežisors (kopš 2024).

## Atsauces
Framheima

**Framheima** () bija norvēģu polārpētnieka Roalda Amundsena ekspedīcijas bāzes nometne Antarktīdā. Tika ierīkota 1911. gada janvārī uz Rosa šelfa ledāja pie Vaļu līča 4 km no ledāja malas. Bāze kalpoja kā atbalsta punkts Amundsena ekspedīcijai uz Dienvidpolu. Nosaukta ekspedīcijas kuģa *Fram* vārdā ("Frama māja"). Nometne darbojās līdz 1912. gada 30. janvārim.

Bāzes pamatā bija koka dzīvojamā ēka, kas sākotnēji tika uzbūvēta Amundsena mājas dārzā Norvēģijā, bet vēlāk izjaukta un ar kuģi atvesta uz Antarktīdu un tur divu nedēļu laikā salikta no jauna. Ēkas izmēri bija 4x8 m garumā un platumā un 4 m augstumā. Tā tika iedziļināta ledū par 120 cm. Dzīvojamās telpas platība bija 24 m², virtuves - 8 m². Bēniņos glabājās pārtikas rezerves un fotolaboratorija. Ēka tika apkurināta no virtuves, kur atradās ogļu krāsns.

Papildus dzīvojamajai mājai bāzē bija 15 sešpadsmitvietīgas armijas teltis, kur dzīvoja suņi un glabājās kurināmais un gaļas rezerves.

Framheima kalpoja par bāzes nometni abiem Amundsena pārgājieniem uz polu. Pirmajā, neveiksmīgajā mēģinājuma, kas startēja 1911. gada 8. septembrī, piedalījās seši ekspedīcijas locekļi, otrajā, veiksmīgajā, kas startēja 19. oktobrī - pieci. Novembrī trīs ekspedīcijas locekļi veica pārgājienu uz Karaļa Eduarda VII Zemi, lai uzmeklētu dienvidu magnētisko polu, bet tas beidzās bez rezultāta.

1912. gada 30. janvārī bāze tika pamesta. Tur palika neizmantoti pārtikas, ogļu un petrolejas krājumi vismaz pusotram gadam.

Framheimu 1911. gada 4. februārī apmeklēja Roberta Skota ekspedīcijas kuģis *Terra Nova* leitnanta Kempbela vadībā un 1912. gada 16. janvārī japāņu ekspedīcija Nobu Širases vadībā ar kuģi *Kainan Maru*.

1928. gadā no ledāja atdalījās aisbergs ar bāzes atliekām un aiznesa to okeānā.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Historische Antarktisstationen
Līga Kļaviņa (vieglatlēte)

**Līga Kļaviņa** (dzimusi  Tukumā, Latvijā) ir bijusī latviešu vieglatlēte, startēja septiņcīņas sacensībās, kaut arī savu profesionālo karjeru sāka kā augstlēcēja. L. Kļaviņa startēja 2000. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Sidnejā. Pēc sporta karjeras beigām strādā valsts pārvaldē.

L. Kļaviņa 2005. gadā apprecējās ar Evitu Gošu (šobrīd politiķe, pārstāv "Attīstībai/Par!"). Pāris audzina divus bērnus.

L. Kļaviņa darbojas valsts pārvaldē, ir Finanšu ministrijas valsts sekretāra vietniece finanšu politikas jautājumos.

## Atsauces

## Ārējās saites