open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lendlīze

thumb|Prezidents Rūzvelts paraksta likumprojektu par ''Lend-Lease'', lai sniegtu palīdzību Lielbritānijai un Ķīnai (1941. gada marts)
**Lendlīze** (angļu: *Lend-Lease*), formāli **Lendlīzes akts** jeb **Akts par Amerikas Savienoto Valstu aizsardzības veicināšanu** (*An Act to Promote the Defense of the United States*) bija militārās un ekonomiskās palīdzības programma, ko Otrā pasaules kara laikā īstenoja Amerikas Savienotās Valstis, lai atbalstītu savas sabiedrotās valstis cīņā pret Ass valstīm. Programma oficiāli tika pieņemta 1941. gada 11. martā pēc ASV prezidenta Franklina D. Rūzvelta ierosinājuma. Lendlīzes likums paredzēja, ka ASV varēja “aizdot, iznomāt vai citādi nodot” jebkuru materiālu, kas tika uzskatīts par būtisku valsts aizsardzībai.  

Līdz programmas beigām 1945. gadā tika izsniegta palīdzība vairāk nekā 50 miljardu ASV dolāru apmērā, kas mūsdienu naudā pārsniedz 600 miljardus dolāru. Apmēram 31 miljards dolāru tika piešķirts Lielbritānijai, aptuveni 11 miljardi – Padomju Savienībai, 3 miljardi – Francijai un 1,6 miljardi – Ķīnas Republikai. Padomju Savienība saņēma plašu atbalstu – tai tika piegādāti vairāk nekā 400 000 kravas automobiļu, 13 000 tanku, 14 000 lidmašīnu, milzīgi apjomi pārtikas un rūpniecības iekārtu. Šī palīdzība būtiski uzlaboja PSRS spējas turpināt karadarbību pret nacistisko Vāciju, īpaši kritiskajos brīžos, piemēram, Staļingradas kaujas laikā. 

Lendlīzes programma ne tikai pastiprināja sabiedroto militāro spēku, bet arī iezīmēja jaunu posmu ASV ārpolitikā – aktīvāku iesaistīšanos pasaules notikumos, vēl pirms tās oficiālas iesaistīšanās karā pēc Japānas uzbrukuma Pērlhārborai 1941. gada decembrī.

## Lendlīzes noteikumi
[thumb|Sarkanās armijas karavīri [Bukareste|Bukarestē ar britu *Universal Carrier*, kas piegādāts saskaņā ar lendlīzes programmu]]
Saskaņā ar šīs programmas noteikumiem, ASV piegādāja ieročus, pārtiku, transportu, tehnoloģijas un izejvielas sabiedrotajām valstīm. Palīdzība no ASV puses netika uzskatīta par tradicionālu aizdevumu. Viss, kas tika izlietots kara laikā, nebija jāatmaksā. Savukārt materiāli, kas palika pāri pēc kara, bija jāatdod vai jāmaksā par tiem. Lendlīzes nosacījumi bija elastīgi, jo galvenais mērķis bija nodrošināt uzvaru pār kopīgo ienaidnieku – nacistisko Vāciju un tās sabiedrotajiem.

Pēc kara tika veiktas sarunas par atmaksu, un, piemēram, Padomju Savienība beigās piekrita samaksāt tikai nelielu daļu no saņemtā apjoma. Pēc PSRS sabrukuma 1993. gada aprīlī Krievijas Federācija pārņēma visu padomju parādu, tostarp lendlīzes saistību pret ASV, samaksu. Padomju Savienības parāds par piegādēm tika pilnīgi samaksāts un slēgts 2006. gada 21. augustā kā daļa no Parīzes kluba vienošanās.

## Atsauces

## Ārējās saites
Magda Gebelsa

thumb|Magda Gebelsa
**Magda Gebelsa** (vācu: *Magda Goebbels*; dzimusi **Magda Ričele**, 1901—1945) bija Jozefa Gebelsa sieva un viena no ievērojamākajām sievietēm nacistiskās Vācijas vadībā. Viņa tiek uzskatīta par simbolisku figūru Trešā reiha vadības aprindās, bieži dēvēta par “Reiha māti”.

## Dzīvesgājums
Magda nāca no šķirtas ģimenes; viņas tēvs bija inženieris Oto Ričels, bet māte Augusta Bērende. Pēc vecāku šķiršanās Magdu adoptēja mātes jaunais vīrs, uzņēmējs Rihards Frīdlenders. Viņa izauga izglītota, kosmopolītiska vidē, mācījās Šveicē un Beļģijā, brīvi runāja vairākās valodās.

Sākumā viņa bija precējusies ar bagātu rūpnieku Ginteru Kvantu, ar kuru viņai bija viens dēls — Haralds. Pēc laulības izjukšanas viņa 1931. gadā apprecējās ar Jozefu Gebelsu. Viņu ģimenē piedzima seši bērni — piecas meitas un viens dēls&nbsp;—, viņi tika prezentēti kā nacistiskās Vācijas “ideālā ģimene”.

Magda nacistiskajā režīmā spēlēja publiski redzamu lomu, bieži piedalījās sabiedriskos pasākumos un uzturēja ciešas attiecības ar Hitleru, kas viņu uzskatīja par uzticamu draudzeni. Nacistiskā režīma pēdējās dienās viņa kopā ar ģimeni atradās Hitlera bunkurā Berlīnē.

1945. gada 1. maijā, vienu dienu pēc Hitlera pašnāvības, Magda kopā ar vīru Jozefu Gebelsu ar ārstu palīdzību nogalināja visus sešus bērnus, baidoties, ka viņi nevarēs dzīvot pasaulē bez nacionālsociālisma. Neilgi pēc tam Magda un Jozefs izdarīja pašnāvību. Viņu ķermeņi tika daļēji sadedzināti ārpus bunkura.

## Ārējās saites
Laosas kips

thumb|100 kipu
**Laosas kips** (LAK) ir Laosas Tautas Demokrātiskās Republikas oficiālā valūta. Šī valūta tika ieviesta 1952. gadā, aizstājot franču Indoķīnas piastru, un kopš tā laika ir kalpojusi kā galvenais norēķinu līdzeklis valstī. 

Vienu kipu teorētiski veido 100 atIi, taču šīs mazākās vienības netiek izmantotas augstās inflācijas dēļ. Kipus emitē Laosas Banka, un tie galvenokārt pastāv banknošu veidā, jo monētas ikdienas apritē praktiski netiek lietotas. Kipa nominālvērtības ir salīdzinoši augstas, kas atspoguļo valsts ekonomisko situāciju un zemo valūtas vērtību salīdzinājumā ar ārvalstu valūtām.

## Ārējās saites
Psihofarmakoloģija

**Psihofarmakoloģija** ir zinātnes nozare, kas pēta, kā medikamenti ietekmē cilvēka psihi, uzvedību un smadzeņu darbību. Tā apvieno psiholoģiju, farmakoloģiju un neirozinātni. Tā aplūko, kā psihotropās vielas – piemēram, antidepresanti, antipsihotiķi, trankvilizatori vai stimulanti – iedarbojas uz neirotransmiteriem, un kā tas maina garastāvokli, domāšanu vai emocijas.

Šo zinātni izmanto, lai izstrādātu un pielāgotu medikamentozu ārstēšanu psihiskām slimībām, piemēram:

* depresijai,
* šizofrēnijai,
* trauksmei,
* bipolāriem traucējumiem,
* ADHD un citām.

## Ārējās saites
1997. gada Āzijas finansiālā krīze

thumb|Āzijas krīzes ģeogrāfija
**1997. gada Āzijas finanšu krīze** bija nopietna ekonomiskā krīze, kas sākās Taizemē 1997. gada jūlijā un ātri izplatījās uz citām Dienvidaustrumāzijas valstīm (Singapūru, Indonēziju, Malaiziju, Dienvidkoreju un Filipīnām). Krīzi izraisīja pārmērīga ārvalstu parādu uzkrāšana, valūtas kursu nestabilitāte un spekulatīvi uzbrukumi reģiona valūtām, īpaši Taizemes batam. Kad Taizeme atteicās no piesaistes ASV dolāram, valūtas strauji devalvējās, biržas sabruka, un ekonomikās sākās dziļa recesija. Miljoniem cilvēku zaudēja darbu un uzkrājumus. 

Starptautiskais Valūtas fonds (SVF) sniedza palīdzību vairākiem reģiona valstīm apmaiņā pret stingrām ekonomiskajām reformām. Krīze atklāja strukturālas problēmas reģiona finanšu sistēmās un izraisīja būtiskas pārmaiņas globālajā ekonomikas uzraudzībā.

## Ārējās saites
Jāņogu iela (Daugavpils)

**Jāņogu iela** ir iela Daugavpilī, Ruģeļu apkaimē, Daugavas labajā krastā. Tā sākas strupceļā un, krustojoties ar dažām bezvārda šķērsielām, stiepjas austrumu virzienā līdz Krokusu ielai. Jāņogu ielas turpinājums ir bezvārda ceļš, kas savienots ar Dārznieku ielu. Jāņogu iela atrodas dārzu biedrībā "Draudzība", tajā ir vasarnīcu apbūve.

Ielas garums ir 564 metri, tai nav seguma. Visā garumā satiksmes kustība norit vienā joslā un atļauta abos virzienos. Jāņogu iela ir šaura, tās sarkano līniju platums ir 4-5 metri. Sabiedriskais transports pa Jāņogu ielu nekursē.

Jāņogu iela izveidota 1960. gados, bet nosaukums tai piešķirts tikai 2005. gada 26. maijā.

## Ielu savienojumi
Jāņogu iela ir savienota ar šādām ielām:
* Krokusu iela
* Dārznieku iela (savienojums ar bezvārda ceļu)

## Atsauces
Nātrija acetāts

**Nātrija acetāts** (CH3COONa jeb NaOAc) ir etiķskābes nātrija sāls. Tas ir bezkrāsains, higroskopisks un veido kristālhidrātus.

## Iegūšana
Rūpniecībā nātrija acetātu iegūst, nātrija hidroksīdam reaģējot ar etiķskābi:
:NaOH + CH3COOH → CH3COONa + H2O

To iespējams iegūt arī, etiķskābei reaģējot ar nātrija hidrogēnkarbonātu jeb dzeramo sodu:
:NaHCO3 + CH3COOH → CH3COONa + H2O + CO2

## Īpašības
Cilvēkam nātrija acetāts ir praktiski nekaitīgs. Tā ūdens šķīdumi ir vāji bāziski. Nātrija acetāta un etiķskābes šķīdumu maisījumu mēdz izmantot kā buferšķīdumu. Ļoti augstās temperatūrās sadalās. Nātrija acetāta trihidrātu izmanto tā saucamajos "ķīmiskajos sildītājos", jo nātrija acetāts viegli veido pārsātinātus šķīdumus, kas spēj vajadzības gadījumā ātri kristalizēties (ievadot šķīdumā kristalizācijas centrus) un izdalīt ievērojamu siltumu. Nostrādājušo sildītāju ieliekot verdošā ūdenī, trihidrāts no jauna izšķīst savā kristalizācijas ūdenī.

Reaģē ar lielāko daļu neorganisko skābju, jo etiķskābe ir vāja skābe, veidojot etiķskābi un attiecīgās skābes nātrija sāli:
:CH3COONa + HCl → NaCl + CH3COOH

Šķīst ūdenī un spirtos. Viegli iespējams iegūt pārsātinātus šķīdumus. Nātrija hidroksīda klātbūtnē var pirolizēties, izdalot metānu, kā katalizatoru izmantojot kalcija oksīdu vai cēzija sāļus:
:NaOH + CH3COONa → CH4 + Na<sub>2</sub>CO<sub>3</sub>

## Izmantošana
Nātrija acetātu izmanto buferšķīdumu pagatavošanā, tekstilrūpniecībā sērskābes neitralizēšanai,  "ķīmiskajos sildītājos", kā betona piedevu un kā pārtikas konservantu E262, jo mazās koncentrācijās to ir droši pievienot ēdienam. Nereti tiek uzskatīts par svarīgāko etiķskābes sāli.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Izmantošana
*Kā darbojas nātrija acetāta sildītāji
*
Islandes amazone

**"Islandes amazone"** () ir 2018. gada Islandes, Francijas un Ukrainas kopražojuma komēdijdrāmas filma, kuras scenārija autors, producents un režisors ir Benedikts Erlingsons. Galveno lomu filmā atveido Haldora Heihadsdotira.

Filma stāsta par Hallu, kora diriģenti un ekoaktīvisti, kura ieplānojusi traucēt *[[Rio Tinto]]* alumīnija rūpnīcas darbību Islandes augstienē, tīši sabojājot elektrolīnijas balstus un vadus, pārtraucot rūpnīcas elektroapgādi. Kādu dienu tiek apstiprināts sen aizmirsts iesniegums par bērna bāreņa adoptēšanu no Ukrainas. Filmā parādīti galvenās varones mēģinājumi saskaņot savu bīstamo un nelikumīgo aktivitāti ar gaidāmo adopciju. Filmas skaņu celiņš, kas sastāv no trīs vīru grupas un ukraiņu tradicionālajiem dziedātājiem, mijiedarbojas ar sižetu un varoņiem.

Filmas pirmizrāde notika 2018. gada Kannu kinofestivāla sadaļā Kritiķu nedēļa. Kinoteātros to demonstrēja no , un tā saņēma kritiķu atzinību. Filmu izvēlējās kā Islandes kandidatūru 91. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā filma svešvalodā", tomēr to nenominēja.

## Apbalvojumi
Filmu "Islandes amazone" izrādīja 2018. gada Kannu kinofestivāla sadaļā "Kritiķu nedēļa" (*Semaine de la critique*), kur scenāristi ieguva SACD balvu. Filma ieguva Ziemeļvalstu padomes kino balvu un Eiropas Parlamenta 2018. gada ''Lux'' balvu.

Filma ieguva skatītāju balvu Trūmses Starptautiskajā kinofestivālā Norvēģijā 2019. gada janvārī.

## Kritika
Atsauksmju apkopotāja vietnē *[[Rotten Tomatoes]]* 97% no 117 kritiķu atsauksmēm ir pozitīvas, un vidējais vērtējums ir 7,8/10. *[[Metacritic]]* filmai piešķīra 81 punktu no 100, pamatojoties uz 25 kritiķiem, norādot uz "vispārēju atzinību".

Pīters Bredšovs žurnālam *[[The Guardian]]* slavēja Haldoras Heihadsdotiras "pievilcīgo un simpātisko priekšnesumu" Hallas lomā un nosauca to par "labi pārvērstu, labi noregulētu" filmu, kas bija "pārliecināti un diezgan stilīgi uzņemta".

Džejs Veisbergs žurnālam *[[Variety]]* nodēvēja filmu par "apburošu turpinājumu filmai "Par cilvēkiem un zirgiem" (*Of Horses and Men*)" un uzteica režisoru par "skaisti uzņemtu pikaresku epizožu sakārtošanu ap centrālo figūru, kas dzīvo pēc varoņu ideāliem, kuru viņa piekārusi pie sienas, Mahātmu Gandiju un Nelsonu Mandelu".

## Rimeiks
 paziņoja, ka Džodija Fostere režisēs un atveidos galveno lomu filmas angļu rimeikā.

## Atsauces

## Ārējās saites
Kalvis Kalniņš

**Kalvis Kalniņš** var būt:

* Kalvis Kalniņš (1991) — latviešu karatists;
* Kalvis Kalniņš (1984) — Latvijas tūrisma uzņēmējs, politiķis.
Ķīnas–Laosas robeža

thumb|Imigrācijas birojs Bortenā
**Ķīnas–Laosas robeža** ir starptautiskā robeža, kas atdala Ķīnas Tautas Republiku un Laosas Tautas Demokrātisko Republiku. Tā stiepjas aptuveni 505 kilometrus gar Mekongas upes un kalnaina apvidus līniju, savienojot Ķīnas Junnaņas provinci ar Laosas ziemeļu reģioniem. Robeža ir nozīmīgs punkts abu valstu ekonomiskajā sadarbībā, īpaši pēc Ķīnas–Laosas dzelzceļa atklāšanas 2021. gadā, kas veicina transportu, tirdzniecību un tūrisma plūsmu starp valstīm.

Šī robeža simbolizē ne tikai ģeogrāfisku sadalījumu, bet arī dinamiskas attiecības starp divām kaimiņvalstīm, kuras cieši sadarbojas reģionālās attīstības un infrastruktūras jomā, īpaši iniciatīvas "Viena josta, viens ceļš" ietvaros.

## Ārējās saites
Tapažosa

**Tapažosa** () ir upe Brazīlijā,  Amazones labā krasta pieteka. Upe sākas Amazonasas, Paras un Matugrosu štatu robežu sadures vietā, satekot Telispirisai un Žuruenai. Plūst ziemeļaustrumu virzienā pa Amazones līdzenumu, ietek Amazonē pie Santarenas, kur Tapažosa ir ap 18 km plata. Pašas Tapažosas garums ir , bet kopā ar tās garāko satekupi Telispirisu — . Lielākās pietekas ir Žamanšina (510 km gara), Kepori un Kururu (visas labās). Pali upē no decembra līdz martam. Lielākā pilsēta krastos ir Itaituba un līdz tai upe ir kuģojama; augšpus Sanluisas de Tapažosas sākas garš krāčains upes posms vairāku simtu kilometru garumā. Augšpus Itaitubas upes kreisajā krastā izveidots Amazonijas nacionālais parks.

## Atsauces

## Ārējās saites
Telispirisa

**Telispirisa** () vai **Sanmanuela** (*Rio São Manuel*) ir upe Brazīlijā, Amazones pietekas Tapažosas garākā satekupe. Upe sākas Matugrosu plato ziemeļu malā netālu no Paranatingas pilsētas, plūst ziemeļrietumu virzienā 1431 km garumā. Saplūstot ar Žuruenu, veido Tapažosas augšteci. Lielākā pilsēta krastos ir Sorizu upes vidustecē. Upē vairāki krāčaini posmi un līdz 40 m augsti ūdenskritumi. Tiek būvēts hidroenerģētisks komplekss ar sešām spēkstacijām ar kopējo jaudu ap 3500 MW.

## Atsauces

## Ārējās saites
RAF-M2 "Stils"

**RAF-M2 "Stils"** ir mikroautobusa prototips, ko 1994. gadā izveidoja Rīgas autobusu fabrikā. Modeli izstrādāja kā novecojušā RAF-2203 aizstājēju un, lai piedāvātu pēc Padomju Savienības sabrukuma tirgū jaunu un modernu transportlīdzekli. Līdz Rīgas autobusu fabrikas bankrotam 1998. gadā saražoti tikai divi prototipi (minivens un neatliekamās palīdzības mašīna). Abi prototipi pēc bankrota tika nozaudēti, bet 2011. gadā tika atrasti un izstādīti sabiedrībai.

Rīgas autobusu fabrika RAF-2203 nomaiņai izstrādāja divus konceptmodeļus, no kuriem pirmais koncepts bija RAF-М1 "Roksana" un otrais RAF-M2 "Stils", kas tika izvēlēts par RAF-2203 pēcteci, taču sērijveida ražošanas uzsākšana neizdevās, cerības uz mazo ražošanu pievīla rezerves daļu, budžeta un darbaspēka trūkums.

Mikroautobusam uzstādīta modernizēta ZMZ-406 4 cilindru, 2,3 litru benzīna dzinēja versija. Aprīkots ar hidropneimatisko balstiekārtu, līdzīgi kā dažiem *[[Citroën]]* transportlīdzekļiem. Dizainu veidoja kopā ar Krievijas NAMI (automobiļu institūtu). Minivena versijā ir 12 sēdvietas un tas var sasniegt ātrumu līdz 170 km/h. Neatliekamās palīdzības versijā ir četras sēdvietas un viena vieta pacienta nestuvēm. Atšķirībā no RAF 2203 vai prototipa RAF-M1 "Roksana", RAF-M2 "Stils" ir priekšpiedziņas.

## Galerija

RAF_M2_Stils_Front.jpg|RAF-M2 "Stils" priekšpuse
RAF_M2_Stils_Side.jpg|RAF-M2 "Stils" sāns
RAF_M2_Stils_Rear.jpg|RAF-M2 "Stils" aizmugure
RAF_M2_Stils_Ambulance_Front.jpg|RAF-M2 "Stils" neatliekamās palīdzības priekšpuse
RAF_M2_Stils_Ambulance_Side.jpg|RAF-M2 "Stils" neatliekamās palīdzības sāns
RAF_M2_Stils_Ambulance_Rear.jpg|RAF-M2 "Stils" neatliekamās palīdzības aizmugure
RAF_M1_Roksana_and_RAF_M2_Stils.jpg|RAF-M2 "Stils" un RAF-М1 "Roksana"


## Atsauces

## Ārējās saites
Kulueni

**Kulueni** () ir upe Brazīlijā, Amazones pietekas Šingu garākā satekupe, kas dažkārt tiek uzskatīta par tās augšteci. Upe sākas Matugrosu plato ziemeļdaļā Matugrosu štatā pie Ronkadora kalna. Plūst ziemeļaustrumu virzienā pa Brazīlijas plakankalni, saplūst ar Ronuru upi, veidojot Šingu augšteci. Krasti mazapdzīvoti, šeit atrodas vairākas indiāņu teritorijas un aizsargājama dabas teritorija.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ardžešas žudecs

**Ardžešas žudecs** () ir viens no Rumānijas 41 žudeciem, atrodas vēsturiskajā Muntenijas reģionā. Tas robežojas ar Dimbovicas, Teleormanas, Oltas, Vilčas, Sibiu un Brašovas žudeciem. Ardžešas žudecs ir viens no valsts daudzveidīgākajiem žudeciem, kurā sastopami gan Karpatu dienvidu kalni, gan pauguraina un līdzenumu ainava. Žudeca administratīvais centrs ir Pitešti, svarīga rūpniecības un loģistikas pilsēta, kas atrodas netālu no galvaspilsētas Bukarestes. Žudeca kopējā platība ir 6862 km², un tajā dzīvo aptuveni 570 tūkstoši iedzīvotāju. Ardžešas žudecs ir ekonomiski nozīmīgs reģions, īpaši pateicoties automobiļu rūpniecībai (tur atrodas *[[Dacia]]* rūpnīca Mioveni), enerģētikas projektiem, attīstītai lauksaimniecībai, kā arī labai transporta infrastruktūrai. Vēsturiski šis reģions bijis cieši saistīts ar Valahijas valstiskuma veidošanos, un tajā atrodas arī tādas kultūrvēsturiskas vietas kā Kurtea de Ardžešas katedrāle, kas ir rumāņu karaliskās ģimenes apbedījumu vieta.

## Ārējās saites
Terioloģija

**Terioloģija** ir zinātnes nozare, kas pēta zīdītājus. Vārds nāk no grieķu valodas: *thērion* (θηρίον) nozīmē “dzīvnieks” vai “zvērs”, un *logos* (λόγος) – “mācība” vai “zinātne”.

Terioloģijā tiek analizēta zīdītāju loma ekosistēmās, to mijiedarbība ar citiem organismiem, kā arī ietekme uz vidi un cilvēku saimniecisko darbību. Šī zinātne ir nozīmīga bioloģiskās daudzveidības izzināšanā, sugu aizsardzībā, dabas aizsardzības plānošanā un arī slimību izpētē, ko var iegūst cilvēks no dzīvniekiem.

## Ārējās saites
Valkas iela (Daugavpils)

**Valkas iela** ir iela Daugavpilī, Jaunbūves apkaimē. Valkas iela sākas pie dzelzceļa pārbrauktuves, krustojumā ar Silikātu ielu. Ielas turpinājums pretējā virzienā ir Dunduru iela. Valkas iela ved ziemeļrietumu virzienā un beidzas strupceļā aiz krustojuma ar Avotu ielu. Ielā ir daudzveidīga apbūve.

Valkas ielas kopējais garums ir aptuveni 2120 metri. Gandrīz visā garumā ielai ir asfalta segums un divas braukšanas joslas, izņemot posmu starp Auces un Atmatas ielu, kur ir grants segums un viena josla. Posmā no Dunduru ielas līdz Smilšu ielai Valkas iela ir pilsētas nozīmes maģistrālā iela.

Posmā no 18. novembra ielas līdz Smilšu ielai pa Valkas ielu kursē 1., 2., 3. un 5. maršruta tramvaji, kā arī 12., 12B., 20., 20B., 22., 23., 24. un 38. maršruta autobusi. Šajā posmā satiksmes kustība 18. novembra ielas virzienā atļauta tikai sabiedriskajam transportam.

Ielas sākotnējais nosaukums bija **Ņeveļas iela** (). 1924. gada 14. jūlijā iela ieguva tagadējo nosaukumu, kas laika gaitā vairs nav mainījies.

## Ievērojami objekti
[273px|thumb|„[Skandinaviska Enskilda Banken|SEB bankas” pulkstenis krustojumā ar 18.&nbsp;novembra ielu]]
* Nr. 4A un 4 — Daugavpils Iespēju vidusskolas A un B korpusi, līdz 2022. gadam — attiecīgi 13. un 15. vidusskolas. No 1893. gada līdz 20. gadsimta vidum šajā vietā atradās lopkautuve.

## Ielu savienojumi
Valkas iela ir savienota ar šādām ielām:
* Dunduru iela (ielas turpinājums)
* Silikātu iela
* Lielā Dārza iela (T veida krustojums)
* Bauskas iela
* Strādnieku iela
* 18. novembra iela
* Tautas iela (T veida krustojums)
* Puškina iela (T veida krustojums)
* Miera iela
* Arodu iela (T veida krustojums)
* Smilšu iela
* Valmieras iela
* Jātnieku iela
* Auces iela (T veida krustojums)
* Aizputes iela (T veida krustojums)
* Neretas iela
* Aglonas iela (T veida krustojums)
* Atmatas iela
* Avotu iela (T veida krustojums)

## Atsauces
Timma tilts

thumb|Timma tilts pēc atklāšanas (1900).
**Timma tilts** (*Timmbrücke*) ir gleznotāja Georga Vilhelma Timma vārdā nosaukts kājnieku tilts pāri Pilsētas kanālam Rīgā. Pāri tam ved īsākais ceļš no Latvijas Universitātes ēkas līdz Nacionālās operas namam.

## Vēsture
Pēc Georga Vilhelma Timma nāves viņa atraitne Emīlija Timma 1897. gada oktobrī saskaņā ar testamentu tilta celtniecībai ziedoja 9000 rubļu. Projektu konkursā uzvarēja Ventspils inženieris Ivans Kropivjanskis. Tilta būvniecība izmaksāja 16 594 rubļu un to atklāja 1900. gada 14. februārī. 1995. gadā sabiedrība "Rīgas tilti" veica Timma kājnieku tilta remontu, nomainot koka grīdu ar asfaltbetonu.

Tilta Nacionālās operas pusē atrodas piemineklis Džordžam Armitstedam un piemineklis baletdejotājam Mārim Liepam.

## Atsauces
Žuruena

**Žuruena** () ir upe Brazīlijā, Amazones pietekas Tapažosas lielākā satekupe pēc ūdens caurteces. Upe sākas Paresisas augstienē 30 km no Gvapores iztekas. Plūst ziemeļu virzienā  garumā. Saplūstot ar Telispirisu, veido Tapažosas augšteci. Lielākās pietekas ir Arinusa (580 km gara), Sange (labās) un Kamarare (kreisā). Krasti mazapdzīvoti, šeit atrodas vairākas indiāņu teritorijas. Upes lejtecē 2006. gadā izveidotais Žuruenas nacionālais parks. 

## Atsauces

## Ārējās saites
Šingu

**Šingu** () ir upe Brazīlijā,  Amazones labā krasta pieteka. Upe sākas Brazīlijas plakankalnē Matugrosu štatā, satekot Kulueni un Ronuru upēm. Plūst līkumojot ziemeļu virzienā pa Amazones līdzenumu, ietek Amazonē lejpus Portu du Mosas; lejtecē Šingu veido 8—12 km platu estuāru. Pašas Šingu garums ir , bet kopā ar tās garāko satekupi Kulueni — . Lielākās pietekas ir Iriri (1300 km gara) un Fresku. Pali upē no oktobra līdz martam. Upe krāčaina ar vairākiem ūdenskritumiem, kuģojama 190 km garumā lejtecē. Lielākā pilsēta krastos ir Altamira, Portu du Mosa un Sanfelisa du Šingu. Krastos vairākas indiāņu teritorijas. Vidustecē upes kreisajā krastā izveidots Serra du Pardu nacionālais parks. Upē izbūvētas vairākas hidroelektrostacijas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Bastejkalna tilts

thumb|Bastejkalna tilts (2014).
**Bastejkalna tilts** (), arī **Agtes tilts**, ir kājnieku tilts pie Bastejkalna pāri Pilsētas kanālam Rīgā. 

## Vēsture
1883. gadā Bastejkalna pakājē pār kanālu uzcēla 23 metrus garu lokveida koka tiltu, bet tā izliekums bija tik stāvs, ka ziemā cilvēki no tā slīdēja nost un rīdzinieki tiltu ironiski bija iesaukuši par "Astoto pasaules brīnumu".
1892. gadā to nomainīja pilsētas galvenā inženiera Ādolfa Agtes projektētais ķieģeļu velves tilts. 1994. gadā SIA "Rīgas tilti" veica tilta atjaunošanu.

Riga1900Gasanstalt.jpg|Senākais koka tilts pie Gāzes iestādes (pirms 1892)
Bastejkalna tilts ap 1900.jpg|Bastejkalna tilts (ap 1900)
Bastejkalna tilts pirms 1914.jpg|Bastejkalna gulbju mājiņa ar tiltu
Bastejkalna tilts 1935.jpg|Bastejkalna tilts nakts apgaismojumā (1935)


## Atsauces
Ukrainas Īpašo operāciju spēki

thumb|Emblēma
**Ukrainas Īpašo operāciju spēki** (ukraiņu: *Сили спеціальних операцій України*, *ССО*) ir Ukrainas bruņoto spēku sastāvdaļa, kas izveidota 2016. gadā un specializējas slepenās militārās operācijās, izlūkošanā, diversijās, pretterorismā un psiholoģiskajā karā. Tās vienības darbojas aiz ienaidnieka līnijām, īsteno augsta riska uzdevumus.

Kopš 2022. gada šie spēki ir spēlējuši nozīmīgu lomu Ukrainas aizsardzībā pret Krievijas agresiju.

29. jūlijs ir Ukrainas bruņoto spēku īpašo operāciju spēku diena. Svētki tika iedibināti 2016. gada 26. jūlijā ar Ukrainas prezidenta dekrētu “Par Ukrainas Bruņoto spēku Speciālo operāciju spēku dienu”. Petro Porošenko norādīja, ka svētki tika ieviesti, ņemot vērā Ukrainas Bruņoto spēku Speciālo operāciju spēku svarīgo lomu valsts aizsardzības spēju nodrošināšanā un personāla varonību, kas tika izrādīta pretteroristiskās operācijas laikā Ukrainas austrumos".

## Ārējās saites
Ukrainas Jūras kājnieku korpuss

**Ukrainas Jūras kājnieku korpuss** (ukraiņu: *Морська піхота України*) ir Ukrainas bruņoto spēku daļa, kas specializējas amfībijas jeb jūras-desanta operācijās, kaujā piekrastes zonās un īpaši sarežģītos apstākļos. Šis korpuss ir elites vienība, kas spēlē nozīmīgu lomu sauszemes un jūras operācijās, īpaši kopš Krievijas agresijas pret Ukrainu.

Korpusa uzdevumi ietver desanta izsēdināšanu, pozīciju ieņemšanu piekrastes teritorijās, pretinieka pozīciju iznīcināšanu, izlūkošanu un atbalstu citām vienībām gan jūras, gan sauszemes operācijās. Jūras kājnieki ir apmācīti darbībai sarežģītos laikapstākļos un apvidū, un bieži vien viņi tiek izvietoti viskarstākajos frontes punktos.
## Atsauces

## Ārējās saites
Somijas konstitūcija

**Somijas konstitūcija** () ir Somijas pamatlikums, kas nosaka valsts politisko iekārtu, pilsoņu pamattiesības un valsts varas iestāžu darbības principus. Tā stājās spēkā 2000. gada 1. martā, apvienojot un modernizējot iepriekš spēkā esošos konstitucionālos likumus.

Tās saknes meklējamas 1919. gada Valsts pārvaldes aktā, kas tika pieņemts pēc neatkarības iegūšanas no Krievijas Impērijas un noteica Somiju par republiku ar spēcīgu prezidenta varu. Laika gaitā valsts attīstījās par parlamentāru demokrātiju.

Konstitūcija nosaka:

* parlamentāro valsts iekārtu, kur likumdevēja vara pieder Parlamentam (Eduskunta);
* valsts prezidenta lomu kā ārpolitikas vadītājam kopā ar valdību;
* ministru kabineta (valdības) atbildību parlamenta priekšā;
* tiesu varas neatkarību;
* cilvēktiesību un pamattiesību aizsardzību, tostarp vārda brīvību, vienlīdzību, tiesības uz izglītību u.c.

Tā nodrošina demokrātijas, tiesiskuma un cilvēktiesību ievērošanu Somijā.

## Ārējās saites
Somijas ģerbonis

thumb|Somijas ģerbonis
**Somijas ģerbonis** ir Somijas valsts oficiāls heraldikas simbols, kas vēsturiski veidojies 16. gadsimtā un mūsdienās atspoguļo Somijas nacionālo identitāti un vēsturisko piederību Eiropas heraldikas tradīcijām. 

Ģerbonī attēlots zeltains lauva ar cilvēka roku un tur taisnu zobenu. Lauva simbolizē drosmi, spēku un valstiskumu, zobens – militāru aizsardzību, savukārt sirpis bieži interpretēts kā atsauce uz lauksaimniecību vai kā simbolisks vēsturiskais elements, kas reprezentē cīņu pret ārējo varu. Deviņas rozes tradicionāli tiek saistītas ar Somijas vēsturiskajiem reģioniem. Šis ģerbonis tika oficiāli pieņemts 1978. gadā, lai gan tā pamatforma saglabājusies no Zviedrijas karaļa Johana III laikiem, kad tas pirmoreiz tika izmantots kā simbols Somijai Zviedrijas Karalistē. 

## Ārējās saites
Grieķu Baktrijas valsts

thumb|Grieķu Baktrijas valsts kartē
**Grieķu–Baktrijas valsts** bija helēnistiska valsts, kas pastāvēja no aptuveni 250. līdz 125. gadam p.m.ē. Tā izveidojās pēc Seleikīdu impērijas sabrukuma, kad Baktrijas satrapijas (mūsdienu Afganistānas un daļēji arī Tadžikistānas, Uzbekistānas un Pakistānas teritorijā) vietvalži pasludināja neatkarību. Valsts bija nozīmīgs grieķu kultūras un Austrumu civilizāciju saplūsmes punkts, kalpojot par starpnieku starp Vidusjūras reģiona un Dienvidāzijas kultūrām. 

Grieķu–Baktrijas valdnieki, piemēram, Eitidemijs I un Demetrijs I, paplašināja savas teritorijas līdz pat Indijai, veicinot hellēnisma izplatību šajā reģionā. Valsts pastāvēšana beidzās pēc skitu un jueču iebrukumiem, taču tās kultūras ietekme saglabājās vēl ilgi pēc tam.

## Ārējās saites
Pakistānas karogs

thumb|Pakistānas karogs
**Pakistānas karogs** (urdu: پرچم پاکستان / *Pârĉami Pakistân*), pazīstams arī kā valsts karogs (قومی پرچم / *Qaumī Pârĉam*), ir viens no Pakistānas Islāma Republikas valsts simboliem. Pakistānā tas ir pazīstams arī kā karogs ar zvaigzni un pusmēnesi (پرچمِ ستاره و ہلال / *Pârĉame Sitârah o Hilâl*).

Karogs tika pieņemts 1947. gada 11. augustā, neilgi pirms valsts neatkarības iegūšanas. Pakistānas Domīnija pastāvēja līdz 1956. gada 12. martam. Pēc Pakistānas Dominiona pārveidošanas par pašreizējo Pakistānas Islāma Republiku karogu saglabāja Pakistānas valsts jaunās iestādes. Pakistānas karogs savā ziņā atkārto Visindijas Musulmaņu līgas karogu, kas cīnījās par Britu Indijas musulmaņu daļas neatkarību.

## Ārējās saites
Latīņi

thumb|Latīņi kartē
**Latīņi** bija sena itāliešu tauta (cilts), kas apdzīvoja Latiju – vēsturisku reģionu Itālijas centrālajā daļā, mūsdienu Lacio apvidū, ap Tibras upes lejteci. Viņi ir vislabāk pazīstami kā Romas un vēlāk Romas valsts sākotnējie iedzīvotāji.

Latīņu kultūra, valoda un tiesību principi kļuva par pamatu vēlākajai Romas civilizācijai un būtiski ietekmēja visu Rietumu civilizāciju. No viņu valodas (latīņu valodas) vēlāk attīstījās romāņu valodas, un tā arī kļuva par baznīcas, zinātnes un tiesību starptautisko valodu gadsimtiem ilgi.

Latīņi sākotnēji bija sadalīti vairākās pilsētvalstīs, bet ap 4.–3. gadsimtu p.m.ē. viņi pakāpeniski apvienojās ar romiešiem, līdz beidzot tika pilnībā integrēti Romas valstī.

## Ārējās saites
Lielā Sīrijas sacelšanās

thumb|Sīrijas un Libānas mandātteritorijas karte no 1921. līdz 1922. gadam
**Lielā Sīrijas sacelšanās** jeb **Lielā Sīrijas revolūcija** (arābu: الثورة السورية الكبرى‎), bija plaša bruņota sacelšanās pret Francijas koloniālo varu Tuvajos Austrumos, jo īpaši mūsdienu Sīrijas un Libānas teritorijās. Tā sākās 1925. gada jūlijā un ilga līdz 1927. gadam. Šī sacelšanās bija viens no lielākajiem un nozīmīgākajiem pretošanās mēģinājumiem pret Francijas mandātu šajā reģionā pēc Pirmā pasaules kara.

Sacelšanās sākās 1925. gada jūlijā Hauranas reģionā, kur to vadīja drūzu līderis Sultāns al-Atrašs, un ātri izplatījās uz citām Sīrijas daļām, tostarp Damasku, Himsu un Hamu. Sacelšanās galvenie cēloņi bija vietējo iedzīvotāju neapmierinātība ar Francijas kolonialismu, vēlme pēc neatkarības, kā arī Francijas ieviestais administratīvais sadrumstalojums, kas šķēla Sīriju vairākos atsevišķos apgabalos. Lai gan sacelšanās tika vardarbīgi apspiesta un, piemēram, Damaska 1925. gadā smagi cieta no Francijas spēku bombardēšanas, šis notikums kļuva par spēcīgu simbolu Sīrijas nacionālajai pašapziņai un vienotībai. Lielā Sīrijas sacelšanās nostiprināja pretošanās kustību un pavēra ceļu uz valsts neatkarību, kas tika iegūta 1946. gadā.

## Ārējās saites
Vikipēdija velsiešu valodā

**Vikipēdija velsiešu valodā** (velsiešu: *Wicipedia Cymraeg*) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas velsiešu valodas versija.

2025. gada 19. aprīlī Vikipēdijas velsiešu valodas sadaļā bija 282 012 rakstu.

## Vēsture

* 2013. gada 29. janvāris — 40 000. raksts
* 2013. gada 19. jūlijs — 50 000. raksts
* 2014. gada 18. marts — 55 000. raksts
* 2016. gada 21. jūnijs — 70 000. raksts
* 2016. gada 6. oktobris — 80 000. raksts

## Ārējās saites
Vikipēdija norvēģu valodā

**Vikipēdija norvēģu valodā** (norvēģu: *Wikipedia på norsk*) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas norvēģu valodas versija.

## Ārējās saites
Vikipēdija uzbeku valodā

**Vikipēdija uzbeku valodā** () ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas uzbeku valodas versija, kas izveidota 2003. gada decembrī. Uzbeku valodas Vikipēdijā raksti galvenokārt ir rakstīti latīņu rakstībā. 2012. gada augustā tika pievienots latīņu-kirilicas pārveidotājs, lai lietotāji varētu skatīt uzbeku Vikipēdijas lapas gan latīņu, gan kirilicas rakstā.

Lai gan tiek lēsts, ka uzbeku valodā runā 35 miljoni cilvēku un Uzbekistānā ir aptuveni 17 miljoni interneta lietotāju, uzbeku Vikipēdijā ir maz aktīvu redaktoru un daudziem rakstiem trūkst detalizētu citātu vai avotu. Kopš 2012. gada sākuma ir ievērojami pieaudzis aktīvo lietotāju un rakstu struktūru skaits, kā arī ir pieaudzis Uzbekistānas enciklopēdijas apmeklējumu skaits. No 2019. gada līdz 2022. gada maijam aktīvo lietotāju skaits ir vairāk nekā dubultojies, pārsniedzot 500.

2013. gada sākumā uzbeku Vikipēdija ieņēma pirmo vietu starp dažādiem Vikipēdijas izdevumiem ikgadējā lapu skatījumu skaita pieaugumā. 2025. gada aprīlī uzbeku Vikipēdijā ir  raksti, un līdz ar to tā ir 41. lielākā Vikipēdija.

2011. gada beigās Uzbekistānā tika bloķēta uzbeku Vikipēdija. Bloķēšanas iemesli netika atklāti. Bloķēšana nebija stingri īstenota, jo šai Vikipēdijai joprojām varēja piekļūt, izmantojot HTTPS savienojumu. 2013. gadā *[[Google]]* sāka indeksēt uzbeku Vikipēdijas lapas, izmantojot HTTPS pēc noklusējuma. Pašlaik lietotāji Uzbekistānā var piekļūt uzbeku Vikipēdijas lapām. 2022. gadā sadarbībā ar Uzbekistānas valdību sākās projekts *[[WikiStipendiya]]*. Tas izraisīja ievērojamu šīs Vikipēdijas rakstu skaita, enciklopēdiskā pārklājuma, kvalitātes un sasniedzamības pieaugumu Uzbekistānas sabiedrībā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Uzbeku Vikipēdija
* Uzbeku Vikipēdija mobilā versija
Vikipēdija dāņu valodā

**Vikipēdija dāņu valodā** () ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas dāņu valodas versija, kas darbību uzsāka . 2025. gada aprīlī dāņu Vikipēdijā ir  raksti.

Viens no galvenajiem dāņu Vikipēdijas uzdevumiem ir nodrošināt, lai ikviens dāņu indivīds varētu piekļūt, lasīt un iegūt informāciju no Vikipēdijas, tādējādi paaugstinot cilvēku zināšanu līmeni.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Dāņu Vikipēdija 
* Dāņu Vikipēdijas mobilā versija
Vikipēdija ladīnu valodā

**Vikipēdija ladīnu valodā** () ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas ladīnu valodas versija, kas darbību uzsāka 2020. gada augustā. 2025. gada aprīlī tajā ir izveidoti  raksti un darbojas 28 aktīvi reģistrēti lietotāji.  rakstu atzīmi Vikipēdija sasniedza 2022. gada janvārī, bet tā paša gada jūnijā jau bija izveidoti  rakstu.

Ladīnu Vikipēdiju nevajadzētu jaukt ar ladino Vikipēdiju (cits nosaukums ebreju-spāņu valodas Vikipēdijai) vai latīņu Vikipēdiju.

Ladīnu Vikipēdija sākās kā projekts ''Wikimedia'' inkubatorā 2005. gadā. Sakarā ar to, ka pastāv daudzi ladīnu valodas dialekti un vāja standarta ladīnu lietojuma izplatība, pagāja ilgs laiks, lai pieņemtu galīgo Vikipēdijas projektu: aptuveni 15 gadi no projekta izveides un 3 gadi no institūciju līdzdalības sākuma. Tā sasniedza savus pirmos 1000 rakstus , kamēr tā joprojām bija *Wikimedia* inkubatora testa viki.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Ladīnu Vikipēdija
* Ladīnu Vikipēdijas mobilā versija
Vikipēdija kurdu valodā

**Vikipēdija kurdu valodā** (kurdu: *Wîkîpediya bi kurdî*) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas kurdu valodas versija.

## Ārējās saites
Vikipēdija pandžabu valodā

**Vikipēdija pandžabu valodā** (pandžabu: *پنجابی ویکیپیڈیا / ਪੰਜਾਬੀ ਵਿਕੀਪੀਡੀਆ*) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas pandžabu valodas versija.

Ir divas Pendžabi Vikipēdijas versijas — Austrumpandžabu Vikipēdija (Gurmukhi rakstībā) un Rietumpandžabu Vikipēdija (Šahmukhi rakstībā).

## Ārējās saites
Vikipēdija birmiešu valodā

**Vikipēdija birmiešu valodā** (birmiešu: *မြန်မာဝီကီပီးဒီးယား*) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas birmiešu valodas versija.

Birmiešu Vikipēdija 2025. gada 19. aprīlī satur 108 900 rakstus, 128 095 reģistrētos lietotājus, 5 administratorus.

Lielākā daļa Birmas interneta lietotāju izmanto fontu *Zawgyi*, kas nav pilnībā saderīgs ar *[[Unikods|Unicode]]*, tāpēc tas mēdz radīt grūtības lasot birmiešu Vikipēdiju.

## Ārējās saites
Vikipēdija kazahu valodā

**Vikipēdija kazahu valodā** (kazahu: *Қазақша Уикипедия*) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas kazahu valodas versija.

## Ārējās saites
Vikipēdija dienvidu miņu valodā

**Vikipēdija dienvidu miņu valodā** (dienvidu miņu: *閩南語維基百科 / Bân-lâm-gú Wikipedia*) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas dienvidu miņu valodas versija.

## Attīstības posmi

* Pirmais raksts tika uzrakstīts 2003. gada aprīlī
* 2012. gada 24. augustā rakstu skaits pārsniedza 10 000
* 2015. gada 10. oktobrī rakstu skaits pārsniedza 50 000
* 2015. gada 20. decembrī rakstu skaits pārsniedza 100 000
* 2016. gada 22. septembrī rakstu skaits pārsniedza 200 000
* 2025. gada 19. aprīlī sadaļā ir 433 658 raksti

## Ārējās saites
Vikipēdija malajiešu valodā

**Vikipēdija malajiešu valodā** (malajiešu: *Wikipedia Bahasa Melayu*) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas malajiešu valodas versija.

Neraugoties uz malajiešu un indonēziešu valodas līdzību, Vikipēdijas malajiešu un indonēziešu valodas sadaļas sāka veidot divas dažādas autoru grupas. Indonēziešu Vikipēdija tika izveidota aptuveni sešus mēnešus pēc malajiešu Vikipēdijas izveides. Kopš 2009. gada Indonēzijas Vikipēdijā bija trīs reizes vairāk aktīvo redaktoru un rakstu nekā malajiešu Vikipēdijā.

## Ārējās saites
Vikipēdija kantoniešu valodā

**Vikipēdija kantoniešu valodā** (kantoniešu: 粵語維基百科) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas kantoniešu valodas versija.

2025. gada 19. aprīlī kantoniešu Vikipēdijā bija 144 372 raksti.

Kantoniešu dialektam ir divas rakstības sistēmas: tradicionālā un vienkāršotā. Kantoniešu valodā Vikipēdijā izmanto tradicionālo rakstību, kas pieņemta Honkongā un Makao. Dažas specifiskas kantoniešu rakstu zīmes var rakstīt tikai tradicionālajā ķīniešu valodā. Vienkāršotās rakstzīmes tradicionālajās rakstzīmēs tiek pārveidotas manuāli. Tiem, kas izmanto vienkāršoto rakstību, ir pieejams tiešsaistes vienkāršotās ķīniešu valodas pārveidotājs, lai apskatītu saturu.

## Ārējās saites
Vikipēdija minangkabavu valodā

**Vikipēdija minangkabavu valodā** (minangkabavu: *Wikipedia Baso Minang*) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas minangkabavu valodas versija.

## Ārējās saites
Vikipēdija tadžiku valodā

**Vikipēdija tadžiku valodā** (tadžiku: *Тоҷикӣ Википедиа*) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas tadžiku valodas versija.

2025. gada aprīlī tadžiku valodas sadaļā ir 115 211 raksti. Ar šo skaitli tā ieņem 70. vietu pēc rakstu skaita starp visām Vikipēdijas sadaļām un 2. vietu (aiz persiešu Vikipēdijas) starp sadaļām irāņu valodās. Starp Vidusāzijas valodu Vikipēdijas sadaļām tā ierindojas 3. vietā aiz kazahu un uzbeku Vikipēdijām. Starp Vikipēdijas sadaļām postpadomju telpas valodās tā ieņem 11. vietu.

## Ārējās saites
Vikipēdija galisiešu valodā

**Vikipēdija galisiešu valodā** (galisiešu: *Wikipedia en galego*) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas galisiešu valodas versija.

## Ārējās saites
Vikipēdija jaunnorvēģu valodā

**Vikipēdija jaunnorvēģu valodā** (jaunnorvēģu: *Wikipedia på nynorsk*) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas jaunnorvēģu valodas versija.

## Ārējās saites
Vikipēdija tamilu valodā

**Vikipēdija tamilu valodā** (tamilu: *தமிழ் விக்கிப்பீடியா*) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas tamilu valodas versija.

## Ārējās saites
Belgorodas guberņa

thumb|Guberņa kartē
**Belgorodas guberņa** (krievu: *Белгородская губерния*) bija Krievijas Impērijas administratīva vienība (1727—1779). Guberņas centrs bija Belgoroda.

## Ārējās saites
Rjazaņas guberņa

thumb|Guberņa kartē
**Rjazaņas guberņa** (krievu: *Рязанская губерния*) bija Krievijas Impērijas administratīva vienība. Guberņas centrs bija Rjazaņa.

## Ārējās saites
Vikipēdija oksitāņu valodā

**Vikipēdija oksitāņu valodā** (oksitāņu: *Wikipèdia occitana*) ir brīvās tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas oksitāņu valodas versija.

2025. gada 19. aprīlī oksitāņu Vikipēdijā bija 90 745 raksti, 57 964 reģistrēti lietotāji, 105 aktīvi autori un 4 administratori.

## Ārējās saites
Samaras guberņa

thumb|Samaras guberņa kartē
**Samaras guberņa** (krievu: *Самарская губерния*) bija Krievijas Impērijas administratīva vienība. Guberņas centrs bija Samara.

## Ārējās saites
Anatolijas ejālets

thumb|Anatolijas ejālets kartē
**Anatolijas ejālets** (turku: *Eyalet-i Anadolu*) bija viena no Osmaņu impērijas pirmajām un nozīmīgākajām provincēm, kas pastāvēja no 1393. līdz 1867. gadam. Tā atradās Anatolijas pussalā un ietvēra plašu teritoriju mūsdienu Turcijas rietumu un centrālajā daļā.

Anatolijas ejālets bija viens no diviem sākotnējiem Osmaņu impērijas ejāletiem (kopā ar Rumēlijas ejāletu). Provinces galvaspilsēta sākotnēji bija Kutaija, vēlāk – Bursa.

1867. gadā, saskaņā ar Osmaņu pārvaldes reformām, ejālets tika pārveidots par vilajetu.

## Ārējās saites
Erzurumas ejālets

**Erzurumas ejālets** (turku: *Eyalet-i Erẓurum*) bija Osmaņu impērijas province mūsdienu Turcijas austrumos, kas pastāvēja no 16. gadsimta līdz 19. gadsimta beigām. Tā bija svarīga militāra un administratīva vienība pierobežā ar Persiju.

## Vēsture
Erzurumas ejāleta teritorija līdz 11. gadsimtam atradās Bagratīdu Armēnijas, tad to iekaroja turki seldžuki un tā kļuva par Rumas sultanāta austrumu daļu. 1514. gadā Osmaņu sultāns Selims I Kaldiranas kaujā sakāva persiešu armiju un ieņēma Erzurumu. 1533. gadā Erzrumas sandžaku pārveidoja par beilerbejātu, 1590. gadā par ejāletu. 1622. gadā Erzurumas ejaleta pārvaldnieks Abaza Paša sacēlās pret janičāru kundzību. 1628. gadā Abaza Pašu sakāva un sagūstīja lielvezīrs Hosrova Paša.

Turku-persiešu kara laikā no 1730. līdz 1735. gadam Erzurumas ejāletu okupēja persiešu armija Nadiršaha vadībā. 1821. gadā persiešu virspavēlnieks Abass Mirza ieņēma ejāletu. Pēc 1823. gada Erzurumas miera līguma to atguva Osmaņu impērija. 1847. gadā noteica Erzurumas ejāleta jaunās robežas.

Krievu-turku kara laikā (1828–1829) Ivans Paškevičs Erzurumas līdzenumā sagrāva Osmaņu karaspēku un ieņēma Erzurumas cietoksni. Saskaņā ar 1829. gada Adrianopoles miera līgumu Erzurumu atdeva Osmaņu impērijai, un pieci tūkstoši armēņu ģimeņu pārcēlās uz Krievijas impēriju.

1867. gadā Erzurumas ejāletu pārveidoja par Erzurumas vilājetu.

## Ārējās saites
Halepas ejālets

**Halepas ejālets** (turku: *Eyalet-i Ḥaleb*) bija Osmaņu impērijas province, kas atradās mūsdienu Sīrijas ziemeļos ar galvaspilsētu Halepā. Tā pastāvēja no 16. līdz 19. gadsimtam.

## Ārējās saites
Hīdavendigāras ejālets

**Hīdavendigāras ejālets** (turku: *Eyalet-i Hüdavendigâr*) bija Osmaņu impērijas province ar centru Bursā, kas pastāvēja no 14. gadsimta beigām līdz 19. gadsimtam. Tā bija viena no agrīnajām Osmaņu teritorijām Anatolijā.

## Ārējās saites
Stambulas ejālets

**Stambulas ejālets** (turku: *Eyalet-i Istanbul*) bija Osmaņu impērijas administratīvais reģions, kas ietvēra impērijas galvaspilsētu Stambulu. Tas bija īpašs pārvaldes centrs, tieši pakļauts sultānam.

## Ārējās saites
Šehrizoras ejālets

**Šehrizoras ejālets** (turku: *Eyalet-i Şehrizor*) bija Osmaņu impērijas province, kas atradās mūsdienu Irākas un Kurdistānas teritorijā. Tas pastāvēja no 16. gadsimta beigām līdz 19. gadsimta sākumam un aptvēra kurdu apdzīvotās teritorijas.

## Ārējās saites
Temešvaras ejālets

**Temešvaras ejālets** (turku: *Eyalet-i Temeşvar*) bija Osmaņu impērijas province, kas atradās mūsdienu Rumānijas rietumu daļā ar centru Temešvaru (mūsdienu Timišoara). Ejālets pastāvēja no 1552. līdz 1716. gadam, kad teritoriju iekaroja Hābsburgu monarhija.

## Ārējās saites
Trablusgarpas ejālets

**Trablusgarpas ejālets** (turku: *Eyalet-i Trablus Garp*) bija Osmaņu impērijas province Lībijas rietumos ar centru Tripoli (Trablusgarpa). Ejālets tika izveidots 1551. gadā un pastāvēja līdz 19. gadsimta beigām, kad teritoriju pārņēma Itālija.

## Ārējās saites
Habešas ejālets

**Habešas ejālets** (turku: *Eyalet-i Ḥabesh*) bija Osmaņu impērijas province pie Sarkanās jūras krastiem, ietverot daļu no mūsdienu Eritrejas un Sudānas. Tā pastāvēja no 16. gadsimta vidus līdz 19. gadsimtam.

## Ārējās saites
Krētas ejālets

thumb|Krētas ejālets kartē
**Krētas ejālets** (turku: *Eyalet-i Girid*) bija Osmaņu impērijas province Krētas salā, kas izveidota pēc salas iekarošanas 1669. gadā. Tā pastāvēja līdz 19. gadsimta beigām.

## Ārējās saites
Trablusšamas ejālets

thumb|Trablusšamas ejālets kartē
**Trablusšamas ejālets** (turku: *Eyalet-i Trablus Şam*) bija Osmaņu impērijas province ar centru Tripolē mūsdienu Libānas ziemeļos. Tā tika izveidota 1579. gadā un pastāvēja līdz 19. gadsimtam.

Trablusšamas ejālets tika likvidēts 19. gadsimtā Osmaņu Impērijas plašākas administratīvās reformas kontekstā, kas pazīstamas kā Tanzimata reformas (1839–1876). Šīs reformas bija vērstas uz impērijas modernizāciju, tās pārvaldes centralizāciju un efektivitātes palielināšanu. Viena no šīm reformām bija ejāletu (vilājatu priekšteču) sistēmas aizstāšana ar jaunu, vienotāku administratīvo sistēmu — vilājetu sistēmu, kas tika ieviesta ar Vilājetu likumu 1864. gadā. Trablusšamas ejālets šajā kontekstā tika pārstrukturēts un iekļauts jaunajā vilājatu sistēmā — tā teritorija tika pārdalīta starp vairākiem vilājatiem, piemēram, Sīrijas (Damaskas) vilājetu un Beirūtas vilājetu.

## Ārējās saites
Trabzonas ejālets

**Trabzonas ejālets** (turku: *Eyalet-i Trabzon*) bija Osmaņu impērijas province Melnās jūras piekrastē ar centru Trabzonā. Tā pastāvēja no 1598. gada līdz 1867. gadam, kad tika pārveidota par vilājetu.

## Ārējās saites
Ankaras ejālets

thumb|Ankaras ejālets kartē
**Ankaras ejālets** (turku: *Eyalet-i Ankara*) bija Osmaņu impērijas province Anatolijas centrālajā daļā ar galvaspilsētu Ankara. Tas pastāvēja līdz 19. gadsimta vidum, kad tika iekļauts Bozokas ejāletā vai reorganizēts vilajeta sistēmā.

## Ārējās saites
Basras ejālets

**Basras ejālets** (turku: *Eyalet-i Basra*) bija Osmaņu impērijas province, kas ietvēra mūsdienu Basras reģionu Irākas dienvidos. Tā tika izveidota 1538. gadā un kalpoja kā nozīmīgs osta un tirdzniecības centrs pie Persijas līča.

## Ārējās saites
Janjas ejālets

**Janjas ejālets** (turku: *Eyalet-i Yanya*) bija Osmaņu impērijas province, kas atradās mūsdienu Grieķijas ziemeļrietumos un Albānijas dienvidos, ar galvaspilsētu Janinā. Tas pastāvēja no 1670. līdz 1867. gadam, kad tika pārveidots par vilājetu.

## Ārējās saites
Jemenas ejālets

**Jemenas ejālets** (turku: *Eyalet-i Yemen*) bija Osmaņu impērijas province Arābijas pussalas dienvidos ar galvaspilsētu Sanā. Tā tika izveidota 1517. gadā pēc Jemenas iekarošanas, un Osmaņu impērija vairākkārt zaudēja un atguva šo teritoriju līdz 19. gadsimtam.

## Ārējās saites
Zigetvaras ejālets

**Zigetvaras ejālets** (turku: *Eyalet-i Zigetvar*) bija īslaicīga Osmaņu impērijas province ar centru Zigetvarā (mūsdienu Ungārija). Tā tika izveidota pēc 1566. gada, kad tika iekarota Zigetvaras cietoksnis, bet neilgi pēc tam tika iekļauta citos ejāletos.

## Ārējās saites
Zūlkādirijes ejālets

**Zūlkādirijes ejālets** (turku: *Eyalet-i Zulkadriye*) bija Osmaņu impērijas province, kas pastāvēja 16. gadsimta sākumā mūsdienu Turcijas dienvidaustrumos ap Malatju. Tā tika izveidota pēc Zūlkādiru dinastijas likvidācijas 1515. gadā.

## Ārējās saites
Karesi vilājets

**Karesi vilājets** (turku: *Vilayet-i Karesi*) bija Osmaņu impērijas vilājets (province), kas atradās mūsdienu Turcijas ziemeļrietumos, galvenokārt aptverot Balikesiras reģionu. Tas tika izveidots pēc 1867. gada vilājetu reformas un pastāvēja līdz Osmaņu impērijas sabrukumam 1920. gados.

## Ārējās saites
Ajdinas ejālets

**Ajdinas ejālets** (turku: *Eyalet-i Aydın*) bija Osmaņu impērijas province Rietumanatolijā. Tā galvaspilsēta sākotnēji bija Ajdina, bet vēlāk — Izmira (Smirna). Tā bija nozīmīga ostas un tirdzniecības zona, kas pastāvēja no 1827. līdz 1867. gadam.

## Ārējās saites
Bagdādes ejālets

thumb|Bagdādes ejālets kartē
**Bagdādes ejālets** (turku: *Eyalet-i Bağdat*) bija Osmaņu impērijas province ar centru Bagdādē, mūsdienu Irākas teritorijā. Tas tika izveidots 1534. gadā pēc Osmaņu iekarošanas un bija stratēģiski svarīgs reģions līdz tam, kad 19. gadsimtā tika pārveidots par vilājetu.

## Ārējās saites
Prizrenas vilājets

**Prizrenas vilājets** (turku: *Vilayet-i Prizren*) bija īslaicīgs Osmaņu impērijas vilājets, kas pastāvēja no 1868. līdz 1877. gadam Balkānu reģionā, mūsdienu Kosovas un Ziemeļmaķedonijas teritorijā. Tā galvaspilsēta bija Prizrena.

## Ārējās saites
Selanikas vilājets

thumb|Selanikas vilājets kartē
**Selanikas vilājets** (turku: *Vilayet-i Selanik*) bija Osmaņu impērijas vilājets, kas atradās mūsdienu Grieķijas ziemeļos ar galvaspilsētu Selaniku (tagad Saloniki). Tas pastāvēja no 1867. līdz 1912. gadam, līdz Balkānu karos reģions nonāca Grieķijas sastāvā.

## Ārējās saites
Sofijas vilājets

**Sofijas vilājets** (turku: *Vilayet-i Sofya*) bija īslaicīgs Osmaņu impērijas vilājets, kas pastāvēja no 1878. līdz 1879. gadam ar galvaspilsētu Sofijā (mūsdienu Bulgārija). Tas tika izveidots pēc Berlīnes kongresa lēmumiem, bet drīz vien pievienots Austrumrumēlijas teritorijām.

## Ārējās saites
Sīrijas vilājets

thumb|Sīrijas vilājets kartē
**Sīrijas vilājets** (turku: *Vilayet-i Suriye*) bija Osmaņu impērijas vilājets, kas pastāvēja no 1865. līdz 1918. gadam. Tā galvaspilsēta bija Damaska, un tas aptvēra lielu daļu mūsdienu Sīrijas un Libānas.

Sīrijas vilājets tika likvidēts 1918. gadā kā tiešas sekas Osmaņu impērijas sabrukumam Pirmā pasaules kara beigās. Šajā laikā Osmaņu impērija, kas bija karojošā puse kopā ar Centrālajiem spēkiem (Vāciju un Austroungāriju), cieta sakāvi, un tās teritorijas Tuvajos Austrumos tika pakļautas sabiedroto valstu (īpaši Lielbritānijas un Francijas) kontrolei. Kad britu un arābu spēki 1918. gadā ieņēma Damasku, osmaņu pārvalde pār šo reģionu faktiski beidzās. Līdz ar to Sīrijas vilājets, tāpat kā citas osmaņu administratīvās vienības, tika *[[de facto]]* likvidēts. Pēc kara šī teritorija nonāca Francijas pārvaldē saskaņā ar Sevres līgumu (1920) un vēlāk oficiāli ar Tautu Savienības mandātu, izveidojot Francijas Sīrijas un Libānas mandātu.

## Ārējās saites
Janjas vilājets

**Janjas vilājets** (turku: *Vilayet-i Yanya*) bija Osmaņu impērijas vilājets, kas atradās mūsdienu Grieķijas rietumos, aptverot Epiru. Tā galvaspilsēta bija Janina (*Yanya*). Vilājets pastāvēja no 1867. līdz 1913. gadam, kad reģions tika pievienots Grieķijai pēc Balkānu kariem.

## Ārējās saites
Jemenas vilājets

**Jemenas vilājets** (turku: *Vilayet-i Yemen*) bija Osmaņu impērijas vilājets, kas atradās mūsdienu Jemenas teritorijā. Tā galvaspilsēta bija Sana. Vilājets tika izveidots 1872. gadā, kad osmaņu vara atjaunoja kontroli pār reģionu, un pastāvēja līdz Pirmā pasaules kara beigām, kad osmaņu spēki tika padzīti.

## Ārējās saites