open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vēderdejas

thumb|Vēderdejotāja

**Vēderdejas** ir Rietumu pasaulē izdomāts nosaukums individuālām, improvizētām dejām, kuras pamatojas uz ķermeņa artikulāciju. Vēderdeju izcelsmes vieta ir Tuvie Austrumi. Angliski runājošās valstīs vēderdejas sauc par austrumu dejām, ēģiptiešu dejām, arābu dejām. Vēderdejas var būt dažāda veida, atkarībā no valsts, reģiona, tērpu un deju stila.

## Terminoloģija
Termins "vēderdejas" ir tulkojums no franču valodas termina "*danse du ventre*", kas tika piemērots dejai Viktorijas laikmetā.

## Tehnika un kustības
Vēderdejas ir dejas, kas galvenokārt orientētas uz ķermeni, ar uzsvaru uz locītavām un gurniem. Vēderdejās ir svarīga pareiza stāja un muskuļu kontrole. Dejotājs brīvi pārvietojoties ar pareizām gurnu kustībām, vienlaikus izvairās no muguras savainojumiem. Pamata pozas nedaudz atšķiras no citiem stiliem, jo īpaši, ceļi var būt vairāk vai mazāk izliekti, līdzsvaru var mainīt nedaudz uz priekšu vai atpakaļ, kā arī ir variācijas roku pozīcijās. Daži vēderdejotāji dejo, lai sasniegtu veselīgu un efektīvu stāju.

Vēderdeju kustībām nav vienotas shēmas. Tas ir saistīts ar tautas deju izcelsmi un dejas formu Tuvajos Austrumos un ir ļoti daudzveidīgas mācību tradīcijas Rietumos. Daži dejotāji un deju skolas ir izstrādājušas savas shēmas. Daudzi dejotāji šodien izvēlas izmantot vienkāršas, fiziskas kustības grupās.

## Vēderdejas Tuvajos Austrumos
Tiek uzskatīts, ka vēderdejām ir bijusi sena vēsture Tuvajos Austrumos taču ticami pierādījumi par to izcelsmi ir ierobežoti un pārskati par tās vēsturi bieži vien ir ļoti apšaubāmi. No dažādiem grieķu un romiešu avotiem, tostarp Juvenala un Martiala deju aprakstiem no Turcijas un Spānijas, spēlējot kastaņetes, izmantojot viļņveidīgās kustības, apraksti liecina par to, ka kustības, ko mēs šodien redzam sauc par vēderdejām. Vēlāk, īpaši 18. un 19. gadsimtā, Eiropas ceļotāji Tuvajos Austrumos, Edvards Lans un Gistavs Flobērs, plaši rakstīja par to ko redzēja Ēģiptē.

## Atsauces

## Ārējās saites

*  https://web.archive.org/web/20140122201014/http://people.uncw.edu/deagona/raqs/
They Live by Night

***They Live by Night*** ir 1948. gada ASV *[[film noir]]*. Filmas režisors ir Nikolass Rejs un tā ir viņa režisora debija. Galvenās lomas atveido Ketija O'Donela, Fārlijs Greidžers un Hauards Da Silva. Filmas pamatā ir Edvarda Andersona depresijas ēras romāns *Thieves Like Us*. Filma tiek uzskatīta par filmas "Bonija un Klaids" (*Bonnie and Clyde*) priekšteci.

Filmā ir skaņa un dialogi. Tiek lietoti dažādi specefekti; vairākas sižeta līnijas. Lietoti dažādi apgaismojumi, gan klasisks, gan kontrastains; ir dekorācijas; ļoti daudz ainas ārpus telpām; augsts un arī zems rakurss. Tiek izmantoti tuvplāni; krāsu simbolika — dažbrīd filma ir gaišāka/tumšāka; tiek izmantoti audio tēli — mūzika.

## Sižets

Filmas galvenais varonis Bovijs (*Bowie*) izbēg no cietuma kopā ar banku laupītājiem (*Chicamaw* un *T-Dub*). Viņš cietumā ir pavadījis 7 gadus. Bovijs tika nepatiesi apsūdzēts slepkavībā un viņam ļoti bija nepieciešama nauda, lai nolīgtu advokātu, kas varētu tiesā pierādīt, ka viņš nav vainīgs. Šī iemesla dēļ Bovijs ar banku laupītājiem izlemj apzagt banku. Bankas laupīšana izdodas.

Bovijs iekļūst autoavārijā un tiek ievainots. Viņam palīdz laupītājs (*Chicamaw*) un abi atrod patvērumu degvielas uzpildes stacijā, kur Bovijs iepazīstas ar īpašnieka meitu Ketrīnu. Ketrīna viņu izārstē no gūtajām traumām un abi izlemj aizbēgt. Bovijs Ketrīnai uzdāvina pulksteni.

Laika gaitā abi saprot, ka ir iemīlējušies un Bovijs piedāvā apprecēties. Abi apprecas ļoti spontāni un kāzas ir tikai par 20 dolāriem. Viņiem turpat izdodas dabūt mašīnu un viņi dodas savā medusmēnesī uz viesu namu. Viņi ir iecerējuši dzīvot godīgu dzīvi. Viss ir ļoti labi līdz brīdim, kad ierodas laupītāji (*Chicamaw* un *T-Dub*), pieprasot, lai Bovijs piedalās vēl kādā darbā ar tiem. Bovijs atsakās, bet saprot, ka ir neizbēgami izbēgt no likuma. Laupītāji Boviju iesaista arvien vairākos darījumos un policija sāk ļoti viņam pievērst uzmanību. Boviju sašauj policija un viņš neizdzīvo.

## Atsauces

## Ārējās saites
Heike Kamerlings Oness

**Heike Kamerlings Oness** (; dzimis , miris ) bija nīderlandiešu fiziķis.

1913. gadā saņēmis Nobela prēmiju fizikā par "vielas īpašību pētījumiem zemās temperatūrās, kas radīja iespēju ražot šķidro hēliju".

Kamerlings Oness aizsāka dažādas sasaldēšanas metodes, tās izmantoja, lai pētītu materiālu uzvedību, kad to temperatūra sasniedz gandrīz absolūto nulli. Viņš bija pirmais, kas sašķidrinājis hēliju. 1911. gadā atklājis supravadītspēju, pētot metālu pretestības ļoti zemās temperatūrās.

Papildu Nobela prēmijai vēl ir saņēmis Mateuči medaļu (1910), Ramforda medaļu (1912) un Frenklina medaļu (1915).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Biogrāfija
Kolins Ferels

**Kolins Džeimss Ferels** (; dzimis ) ir īru aktieris.

1998. gadā viņam bija loma seriālā *Ballykissangel*, gadu vēlāk Ferels debitēja kino ar lomu Tima Rota režisētajā filmā *[[The War Zone]]*. Turpmākajā aktiera karjerā filmējies tādās filmās kā "Tīģerzeme" (*Tigerland*, 2000), "Telefona būda" (2002), "Speciālo uzdevumu vienība S.W.A.T." (2003), "Rekrūtis" (*The Recruit*, 2003), "Īpašais ziņojums" (2002), "Pārgalvis" (2003), *[[Intermission]]* (2003), "Māja pasaules malā" (*A Home at the End of the World*, 2004), "Aleksandrs Lielais" (*Alexander*, 2004), *[[The New World]]* (2005), *[[Miami Vice (filma)|Miami Vice]]* (2006), "Jautā putekļiem" (*Ask the Dust*, 2006), "Kasandras sapnis" (2007), "Reiz Brigē" (2008), "Baiļu nakts" (*Fright Night*, 2011), "Atcerēties visu" (2012), "Septiņi psihopāti" (2012), "Par vienu mazāk" (*Dead Man Down*, 2013), "Par Mēriju Popinsu un Benksa kungu" (2013), *[[Winter's Tale]]* (2014), "Omārs" (2015), "Svētā brieža nogalināšana" (2017), "Džentlmeņi" (2019), *[[Thirteen Lives]]* (2022) un "Inišerinas Banšī" (2022). Par lomu filmā "Reiz Brigē" Ferels saņēma Zelta globusa balvu kā labākais aktieris.

2020. gadā laikraksta *The Irish Times* publicētajā Īrijas izcilāko kinoaktieru sarakstā Ferels tika iekļauts 5. vietā.

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Jānis Roberts Tillbergs

**Jānis Roberts Tillbergs** (1880—1972) bija latviešu mākslinieks, gleznotājs un tēlnieks. Latvijas Mākslas akadēmijas mācībspēks (1921—1932). Pārsvarā gleznojis portretus.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā dzelzceļnieka ģimenē.
Mācījās P. Larionova privātajā krievu elementārskolā, Rīgas pilsētas reālskolas komercnodaļā (1892—1898). Pēc tās pabeigšanas Tillbergs apmeklēja Rīgas amatniecības skolas vakara kursus, kur mācījās zīmēšanu pie B. Borherta un veidošanu pie A. Folca. 1900. gadā viņš aizbrauca uz Sanktpēterburgu un papildinājās L. Dmitrijeva—Kavkazska (*Дмитриев—Кавказский*) studijā, no 1901. gada studēja Pēterburgas Mākslas akadēmijas Augstākajā mākslas skolā D. Kardovska meistardarbnīcā (1904—1909).
1906. gadā sāka izdot satīrisku žurnālu "Svari".

1910. gadā piedalījās pirmajā latviešu mākslinieku izstādē. Nākamajā gadā uzsāka darbu Rīgas pilsētas mākslas skolā, bija viens no Latviešu mākslas veicināšanas biedrības dibinātājiem, 1914. gadā kļuva par tās priekšsēdētāju.
Pirmā pasaules kara laikā viņš no 1915. gada dienēja Krievijas impērijas armijas Sarkanajā Krustā, pēc Oktobra revolūcijas 1917. gadā darbojās Petrogradā, tad Vitebskā (1918—1919).
Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām Tillbergs 1920. gadā atgriezās Rīgā, turpināja izdot "Svarus" un Latvijas Mākslas akadēmijā vadīja Figurālās glezniecības meistardarbnīcu (1921—1932), pēc tam nodibināja savu privātstudiju.

Pēc Latvijas okupācijas uzgleznoja Josifa Staļina portretu (1941), pēc Otrā pasaules kara atgriezās pie pasniedzēja darba Mākslas akadēmijā (1947—1957), gleznojot arī politiski motivētas gleznas par vēsturiskām tēmām (˝Markss un Engelss, sastādot Komunistisko manifestu˝, 1947, ˝Kaugurieši˝, 1957). 1955. gadā Tillbergam piešķīra Latvijas PSR Tautas mākslinieka goda nosaukumu.

Miris  Rīgā.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (1927)

## Atsauces

## Ārējās saites
* Latvijas mākslas vēstures mājaslapas ieraksts
Zaļkalns

**Zaļkalns** var būt:

## Uzvārds
* Teodors Zaļkalns, tēlnieks;
* Vilnis Jānis Zaļkalns (1947—2002), publicists un grāmatizdevējs.

## Apdzīvota vieta
* Ramdoti (arī Aprāni, **Zaļkalns**), apdzīvota vieta Cēsu novada Taurenes pagastā
Tillbergs

**Tillbergs** (; sieviešu dzimtē Tillberga) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

* Jānis Roberts Tillbergs (1880—1972) — latviešu mākslinieks, gleznotājs un tēlnieks;
* Oļegs Tillbergs (1956) — latviešu mākslinieks.
Arvis Juzups

**Arvis Juzups** (dzimis ) ir latviešu bijušais rokasbumbas spēlētājs, pēc karjeras beigām ir LHF izpilddirektors un izlašu direktors. Kā spēlētājs spēlējis labā malējā pozīcijā, pārstāvējis Latvijas izlasi. Spēlējis Latvijas handbola Virslīgas klubos RVR  (2009./2010. gada sezona), HK Vaiņode (2010./2011. gada sezona) un Dobeles TENAX, kā arī Vācijas 3. līgas klubā *SV Beckdorf*. Spēlējis arī Latvijas 1. līgā MSĢ/LAT-92 un Latvijas jaunatnes izlasē (U-18).

## Biogrāfija
Arvis Juzups dzimis 1992. gada 2. augustā Priekulē trīs bērnu ģimenē, Arvis ir vecākais bērns. Mācījies Vaiņodes vidusskolā un paralēli apguvis rokasbumbas spēli Liepājas rajona sporta skolā. A. Juzupa pirmais treneris bijis Liepājas Sporta skolas treneris un rokas bumbas spēlētājs Zigmunds Mickus. Rokasbumba ir Juzupu ģimenes "asinīs", sākot no vecvecākiem un beidzot ar pašu A. Juzupu. Abi A. Juzupa brāļi arī spēlē rokasbumbu Liepājas rajona sporta skolā, vidējais brālis Mārtiņš Juzups spēlē HK Vaiņode.

## Sasniegumi
A. Juzups bijis Latvijas jaunatnes un junioru izlašu kandidāts.

2012./2013. gada sezonā nominēts kā "Labākais labais malējais" Latvijas virslīgā.

2013. gadā kļuvis par Latvijas izlases kandidātu. Debiju valstvienībā piedzīvoja 2016. gada 2. novembrī 2018. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas mačā pret Ungārijas izlasi, bet pirmos vārtus (2) guva nākamajā spēlē 6. novembrī pret Dānijas izlasi .

## Statistika

## Atsauces

## Ārējās saites
* Arvja Juzupa statistika
Pākšaugi

thumb|Dažādu pākšaugu augļi
**Pākšaugi** ir tauriņziežu dzimtas augi, kuru auglis ir pāksts, kas  veidojas no vienas augļlapas, tādēļ sēklas atrodas vienā telpā. To sēklas un negatavas pākstis izmanto pārtikai un lopbarībai. No uzturā lietojamiem pākšaugiem vērtīgākie ir zirņi, lauku pupas, pupiņas. Pākšaugi satur daudz vērtīgu uzturvielu:

*olbaltumvielas, ko veido daudzas vērtīgas aminoskābes, piemēram, sevišķi daudz ir lizīns, kam liela nozīme organisma augšanā, audu atjaunošanā, iekšējās sekrēcijas dziedzeru un nervu sistēmas darbībā;
*holīnu;
*minerālvielas — fosforu, kalciju, magniju, kāliju, dzelzi, kobaltu un varu;
* B grupas vitamīnus, kam ir svarīga loma organisma fizioloģiskajās dzīvības norisēs;
*šķiedrvielas, kas veicina gremošanas sulu izdalīšanos, saista un izvada no organisma lieko holesterīnu, palēnina ogļhidrātu un tauku uzsūkšanās ātrumu, kam ir liela nozīme cukura diabēta, sirds infarkta profilaksē un cīņā pret aptaukošanos;
*pektīnvielas, kam piemīt izteiktas pretiekaisuma īpašības un spēja piesaistīt kaitīgos metālus un radioaktīvo piesārņojumu, ko cilvēki parasti uzņem ar gaisu, ūdeni un produktiem. Pektīnvielas kā sūklis uzsūc sliktās vielas un kopā ar citām kaitīgām atkritumvielām izvada no organisma.

Pākšaugu olbaltumvielās ir maz sēru saturošo aminoskābju, tādēļ pilnvērtīgam uzturam tos vajag kombinēt ar dārzeņiem un graudaugiem. Savukārt, pupās un zirņos esošais lizīns maz sastopams graudaugu olbaltumvielās.

Pākšaugos esošo daudzo šķiedrvielu dēļ tie ir grūti sagremojami, un tajos esošās uzturvielas organismā tiek asimilētas tikai daļēji, toties organisms labāk izmanto pākšaugu ogļhidrātus un nepiesātinātās taukskābes. Vēdera uzpūšanos pēc pupu un zirņu ēšanas rada tajos esošie nesagremojamie oligosaharīdi un rezistentā ciete, kas atrodas sēklapvalkā. Rezistentā ciete ir cietes paveids ieslēgumu formā, kas netiek sašķelta, ja tās gabaliņi ir lielāki. Sagremošana atkarīga no produkta mehāniskās apstrādes. Pākšaugu sagremošanu atvieglo pienskābi saturošu uzturlīdzekļu piedevas, piemēram, raudzēts piens, garšaugi, dārzeņi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Artūrs Priednieks-Kavara

**Artūrs Priednieks-Kavara** (dzimis **Artūrs Vilhelms Priednieks** , miris ) bija latviešu operdziedātājs tenors.
Lielu daļu savas radošās karjeras A. Priednieks pavadīja citās valstīs, uzstājoties ar pseidonīmu Kavara (*Cavara*), kas atvasināts no itāļu komponista Džakomo Pučīni operas “Toska” galvenā varoņa Mario Kavaradosi vārda.

## Dzīvesgājums
Dzimis 1901. gadā Liepājā strādnieka Sīmaņa Priednieka un viņa sievas Līzes, dzimušas Krūmas, ģimenē. 
Līdz 1915. gadam mācījās Liepājas reālskolā. Pēc karadienesta Latvijas bruņotajos spēkos Priednieks 1923. gadā kļuva par Liepājas operas koristu, 1926. gadā nodziedāja grāfa Rikardo lomu Verdi "Masku ballē". 1927. gadā A. Priednieks devās uz Berlīni, kur sākumā dziedāja kinoteātros, vēlāk tika angažēts operas lomām Barmenas Elberfeldes teātrī (*Stadttheater Barmen*), bet 1928. gadā viņu angažēja Krolla operā Berlīnē (*Krolloper*).
1931. gadā atgriezās dzimtenē un uzstājās Latvijas nacionālajā operā, dziedot visas izcilākās tenora lomas, viesojās Vīnes, Grācas un Cīrihes operās. 1936. gadā Priednieks devās koncertceļojumā pa Dienvidameriku, ar Arturo Kavaras vārdu uzstājās arī Buenosairesas Kolumba teātrī (*Teatro Colón*).

Pēc Latvijas okupācijas A. Priednieks darbojās Valsts operas un baleta teātrī, bet 1941.–1944. gadā Rīgas operā. 1944. gada augustā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1947. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV, kur bija dziedāšanas skolotājs Minesotas Gustava Ādolfa koledžā. Pēc pensijas gadu sasniegšanas apmetās Floridā, kur diriģēja St. Pītersbergas latviešu kori. Miris 1979. gadā St. Pītersbergā Floridā.

## Radošā darbība
Uzstājies dažādu valstu operās, kopumā dziedājis apmēram 120 operās un sniedzis ap 2000 koncertu.

### Kino lomas
* 1930. gadā filmējās otrā plāna lomā UFA filmā "Baltais velns" (*Der weiße Teufel*) par Kaukāza karu.
* 1935. gadā viņš Pjēra Klodela lomā filmējās ungāru operetes filmā “Džaina, meitene no deju nama” (*Dschainah, das Mädchen aus dem Tanzhaus*).

## Ārējās saites
* 
* 

## Atsauces
Zobgaļsīlis

**"Zobgaļsīlis"** () ir amerikāņu rakstnieces Sūzenas Kolinsas jauniešu zinātniskās fantastikas romāns, kas izdots  izdevniecībā *Scholastic Press*. Tā ir pēdējā grāmata sākotnējā "Bada spēļu" triloģijā, bet ne pēdējā grāmata sērijā. Latviskā tulkojuma autore ir Ieva Elsberga.

2014. un 2015. gadā tiks izdotas divas filmas, kas uzņemtas pēc romāna motīviem: "Bada spēles: Zobgaļsīlis. 1. daļa" un "Bada spēles: Zobgaļsīlis. 2. daļa".

## Atsauces

## Ārējās saites
* Autores mājaslapa
Altenberga

**Altenberga** () ir pilsēta un ziemas sporta centrs Vācijā, Saksijas zemē, Saksijas Šveices - Austrumu Rūdu kalnu apriņķī. Cinnvaldes-Georgenfeldes ciematā laika posmā no 1961. līdz 1990. gadam tika reģistrēta zemākā gada vidējā temperatūra (4,9 °C) no visām apdzīvotajām vietām Vācijā.

## Vēsture
Radusies ap 1440. gadu kā kalnraču apmetne. Vēsturisks alvas un cipolīna ieguves centrs.

## Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Pilsētas pievārtē atrodas 1986. gadā uzceltā Altenbergas bobsleja, kamaniņu un skeletona trase.

## Atsauces

## Ārējās saites

*Altenbergas trase
Pols Veslijs

**Pols Tomašs Vasilevskis** (; dzimis ), profesionāli zināms kā **Pols Veslijs** (), ir amerikāņu aktieris, režisors un producents.

Vislabāk pazīstams ar Stefana Salvatores lomu *[[The CW]]* kanāla seriālā "Vampīra dienasgrāmatas" (2009—2017) un Džeimsa Kirka lomu seriālā *[[Star Trek: Strange New Worlds]]* (2022—pašlaik).

2014. gadā Veslijam piešķīra *Humane Generation* balva par darbu ar *Humane Society*, īpaši lauksaimniecības dzīvnieku labturības jomā.

## Dzīvesgājums

### Bērnība
Veslijs piedzima Ņūbransvikā, Ņūdžersijā, poļu vecākiem Tomašam un Agņeškai Vasilevskiem. Viņam ir vecāka māsa Monika un divas jaunākas māsas — Džūlija un Lia. Bez angļu valodas Pols pārzin arī poļu valodu, jo līdz 16 gadu vecumam viņš katru gadu vismaz 4 mēnešus pavadīja Polijā.

Viņš mācījās * Christian Brothers* akadēmijā Linkroftā Ņūdžersijā un nedaudz arī Marlboro vidusskolu. Vēl mācoties vidusskolā Veslijs ieguva Maksa Nikersona lomu seriālā *[[Guiding_Light]]*.

Viņš uzsāka mācības Ratgersa universitātē Ņūdžersijā, bet to pameta pēc viena semestra, kad viņam piedāvāja dažādas lomas, un viņš saprata, ka ar aktiermākslu viņš var izveidot karjeru.

## Karjera
[thumb|250px|left|Pols Veslijs, [Nina Dobreva un Īens Somerholders 2012. gadā]]
2005. gadā viņš uzsāka savas karjeras gaitas kā Pols Veslijs. Jautājot viņam, kādēļ viņš nomainīja savu īsto uzvārdu, viņš atbildēja: "To ir pārāk grūti izrunāt. Es lūdzu ģimenes atļauju, un tas tiešām palīdzēja manai karjerai".

Viņš ir piedalījies vairākos televīzijas seriālos, kā piemēram, "24", *[[8 Simple Rules]]*, *[[American Dreams]]*, *[[Army Wives]]*, *[[Cane]]*, *[[Everwood]]*, "Smolvila. Leģenda par Supermenu" un "O.C" (*The O.C.*). No 2009. gada septembra Veslijs atveidoja vampīru Stefanu Salvatori kanāla *[[The CW]]* seriālā "Vampīra dienasgrāmatas". Seriālā viņš atveido Deimona Salvatores (Īens Somerholders) jaunāko brāli, kā arī Elēnas Gilbertes (Nina Dobreva) mīļoto. Viņa bijusī sieva Torija DeVito arī piedalās seriāla trešajā sezonā atveidojot ārsti Meriditu Felu. Par lomu šajā seriālā Veslijs ieguvis dažādus apbalvojumus.

## Personiskā dzīve
[thumb|Pols Veslijs un [Torija DeVito 2012. gadā]]
2007. gadā Veslijs, filmas *[[Killer Movie]]* uzņemšanas laukumā satika Toriju DeVito un uzsāka attiecības. 2011. gada aprīlī Ņujorkā viņi slēgtā ceremonijā apprecējās, taču divus gadus vēlāk paziņoja, ka pāris nolēmis šķirt laulību.

## Filmogrāfija

## Apbalvojumi un nominācijas

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Bada spēles: Zobgaļsīlis. 1. daļa

**"Bada spēles: Zobgaļsīlis. 1. daļa"** () ir amerikāņu fantastikas filma, kuras režisors ir Frānsiss Lorenss. Filmas sižets veidots pēc Sūzenas Kolinsas grāmatas "Zobgaļsīlis". Filmā galvenās lomas atveido Dženifere Lorensa, Džošs Hatčersons, Liams Hemsvorts, Vudijs Harelsons, Elizabete Benksa, Filips Sīmors Hofmans, Džūliana Mora, Džefrijs Raits, Džena Malona, Sems Klaflins, Stefs Dosons, Donalds Saterlends un Vilova Šīldsa.

Filmas pirmizrāde notika , Latvijā — . Šī ir trešā daļa "Bada spēļu" filmu ciklā, nākamā daļa "Bada spēles: Zobgaļsīlis. 2. daļa" iznāca 2015. gada 20. novembrī.

## Atsauces

## Ārējās saites
Žubītes

**Žubītes, žubīšu ģints** (*Fringilla*) ir neliela žubīšu dzimtas (*Fringillidae*) ģints, kas ir vienīgā ģints **žubīšu apakšdzimtā** (*Fringillinae*). Tā apvieno 4 mūsdienās dzīvojošas sugas, kuras izplatītas Vecajā pasaulē. Visplašāk sastopama ir parastā žubīte (*Fringilla coelebs*), kas mājo ne tikai Eirāzijā, bet arī Ziemeļāfrikā. Toties Tenerifes zilā žubīte (*Fringilla teydea*) un Grankanārijas zilā žubīte (*Fringilla polatzeki*) ir endēmiskas Kanāriju salām. Abas Kanāriju salu zilās žubītes nesenā pagātnē tika sistematizētas kā viena suga.

## Kopīgās īpašības
Visas trīs sugas ir apmēram vienādi lielas (15 cm garas) un to forma ir apmēram vienāda. Tām ir raksturīgais žubīšu dzimtas putnu lidojums - ātrs un viļņveidīgs (augšā, lejā), mijoties ātrai spārnu sasišanai un planēšanai ar piekļautiem spārniem. Žubītes barojas gan ar sēklām, gan kukaiņiem. Savus mazuļus tās baro pamatā ar kukaiņiem.

## Sistemātika
**Žubīšu apakšdzimta** (*Fringillinae*)
***Žubīšu ģints** (*Fringilla*)
**Grankanārijas zilā žubīte (*Fringilla polatzeki*)
**Tenerifes zilā žubīte (*Fringilla teydea*)
**Ziemas žubīte (*Fringilla montifringilla*)
**Žubīte (*Fringilla coelebs*)

## Atsauces

## Ārējās saites
*Putni dabā 
*IBC: Finches (Fringillidae)
*Check List: Fringilla Linnaeus, 1758
*Encyclo: Look up: Fringilla
Zobgaļsīlis (nozīmju atdalīšana)

**Zobgaļsīlis** (*Mockingjay*) var būt:
* "Zobgaļsīlis" — 2010. gada romāns;
* "Bada spēles: Zobgaļsīlis. 1. daļa" — 2014. gada filma;
* "Bada spēles: Zobgaļsīlis. 2. daļa" — 2015. gada filma.
Ljūtveita šaurums

**Ljūtveita šaurums** (, ) ir ap  garš un šaurākajā vietā ap  plats jūras šaurums Dienvidorkneju salu arhipelāgā Antarktikā. Atdala Pauela salu austrumos no Koroneišenas un Robertsona salām rietumos.

Šaurumu 1821. gada 10.—11. decembrī atklāja, caurkuģoja un nokartēja britu roņu mednieks Džordžs Pauels un vēlāk nodēvēja par godu Ljūtveita kungam Londonā, pie kā Pauels atstāja savas Antarktikas kuģojumu piezīmes un kartes pirms došanās pēdējā kuģojumā, kurā gāja bojā. Neatkarīgi no Pauela 1823. gada 19. janvārī šaurumu nokartēja Džeimsa Vedela ekspedīcija un nodēvēja par godu seram Robertam Spenseram par **Spensera šaurumu** *(Spencer Straits)*.

## Atsauces
Miko Koskinens

**Miko Koskinens** (; 1988. gada 18. jūlijā) ir somu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2024) Koskinens spēlē Šveices hokeja līgas kluba HC Lugano rindās.

## Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Koskinens uzsāka 2007.—08. gada sezonā, kad aizvadīja savu debijas spēli SM līgas kluba Espo "Blues" sastāvā. Jau nākamajā sezonā jaunais hokejists dalīja spēles laiku "Blues" vārtos ar austriešu vārtsargu Berndu Brikleru.

2009.—10. gada sezonā Koskinens pārcēlās uz Ziemeļameriku, sezonu aizvadot starp Amerikas hokeja līgas klubu Bridžportas "Sound Tigers" un ECHL vienību Jūtas "Grizzlies", lai gan lielāko daļu sezonas viņš izlaida traumas dēļ. 2010.—11. gada sezonā Koskinens aizvadīja četras spēles NHL vienības Ņujorkas "Islanders" sastāvā. Savu debiju NHL viņš piedzīvoja 2011. gada 8. februārī.

Lai gan arī 2011.—12. gada sezonu Koskinens vēl iesāka "Sound Tigers" rindās, jau novembrī viņš atgriezās Somijā, pievienojoties Kuopio "KalPa" vienībai, tās sastāvā aizvadot nākamās divas sezonas.

2013.—14. gada sezonu viņš iesāka ar divām Espo "Blues" sastāvā aizvadītām spēlēm, taču tad noslēdza līgumu ar KHL klubu Novosibirskas "Sibirj". "Sibir" sastāvā Koksinens spēlēja līdz 2014.—15. gada KHL sezonas vidum, kad tika aizmainīts uz Sanktpēterburgas SKA. Novembrī, vēl spēlējot "Sibir" sastāvā, Koskinens tika atzīts par līgas mēneša labāko vārtsargu. Sezonas noslēgumā Koskinens kopā ar SKA izcīnīja Gagarina kausu.

Pēc 2021.—2022. gada NHL sezonas beigām, kad viņam beidzās līgums ar Edmontonas "Oilers", 13. jūnijā Koskinens parakstīja divu gadu līgumu ar Šveices hokeja līgas klubu HC Lugano.

Somijas hokeja izlases rindās izcīnījis sudraba medaļas 2014. un 2016. gada Pasaules čempionātos.

## Ārējās saites

## Atsauces
Kārlis Benze

**Kārlis Benze** ( — ) bija Latvijas sabiedrisks darbinieks, politiķis. Bijis Tautas padomes loceklis un Latvijas Satversmes sapulces deputāts. Bijis LSDSP, vēlāk — Mazinieku partijas biedrs.

## Biogrāfija
Kārlis Benze piedzima  Rīgā. Studējis Maskavas Komercinstitūtā, iegūstot ekonomikas maģistra grādu. Pirms Pirmā pasaules kara iesaistījies sociāldemokrātu kustībā, piedalījies 1905. gada revolūcijā. 

Pēc Latvijas Republikas dibināšanas kļuvis par pagaidu parlamenta — Tautas padomes — locekli. Vēlāk ievēlēts valsts pirmajā vēlētajā parlamentā — Satversmes sapulcē — no Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas saraksta. Drīz pēc tam, partijai šķeļoties, pievienojies jaunizveidotajai Mazinieku partijai. 

No 1919. līdz 1938. gadam strādājis dažādos amatos Finanšu ministrijā, bijis Latvijas Bankas padomes loceklis, strādājis A/S "Metalists" un notāra Graudiņa kantorī. No 1938. gada strādāja apdrošināšanas sabiedrībā "Daugava" (vēlāk – VAS "Drošība"). 1937. gadā kā vecbiedrs iestājies akadēmiskajā vienībā "Austrums".

Padomju okupācijas laikā 1940. gadā atlaists un sācis strādāt fabrikā MAF par grāmatvedi.   izsūtīts no Latvijas kopā ar sievu Almu un dēliem Ģirtu (1920–1942) un Jāni. Nometināts Krasnojarskas novada Tasejevas rajonā. 1956. gadā atbrīvoti, atgriezušies Rīgā, kur  Kārlis Benze nomiris. 1990. gadā reabilitēts.

Jānis Benze 1998. gadā izdeva atmiņu grāmatu "Elles pievārtē" par ģimenes izsūtījuma gadiem.

## Atsauces
Samts (albums)

**SAMTS** ir latviešu rokmūziķa Fēliksa Ķiģeļa 2004. gada albums, kas ieguvis "zelta diska" statusu Latvijā. Albums ierakstīts Somijas pilsētas Lapēnrantas studijā Astia Studio kopā ar producentu Anssi Kippo. 

## Dziesmu saraksts
* Ogles
* Es Tev lūdzu
* Melnais ceļavējš
* Samts
* Bezmiegs
* Tev ir viss, ko es vēlos
* Dziļi dzelmē
* Savādā pasaka
* Atkal viens
* Negaiss
Latvijas un PSRS līgums par neuzbrukšanu un konfliktu nokārtošanu miera ceļā

thumb|340px|Latvijas un PSRS līguma par neuzbrukšanu un konfliktu nokārtošanu miera ceļā pirmā un pēdējā lappuse. (Oriģināls latviešu valodā)
**Latvijas un PSRS līgums par neuzbrukšanu un konfliktu nokārtošanu miera ceļā** () bija starptautisks līgums starp Latviju un PSRS, ko 1932. gada 5. februārī Rīgā no Latvijas puses parakstīja Ministru prezidents Marģers Skujenieks un no PSRS Centrālās izpildkomitejas puses Ārlietu tautas komisariāta kolēģijas biedrs Boriss Stomonjakovs un PSRS pilnvarotais pārstāvis Aleksejs Sviderskis.
Latvijas Saeima līgumu ratificēja 1932. gada 21. jūnijā, bet PSRS Centrālā izpildkomiteja 1932. gada 11. jūlijā.
 
Neuzbrukšanas līgums bija spēkā trīs gadus ar iespējamu neierobežotu skaitu pagarinājumu ik pa diviem gadiem, tomēr PSRS to pārkāpa, 1939. gada 23. augustā parakstot Molotova—Ribentropa pakta slepeno papildprotokolu, 1940. gada 15. jūnijā uzbrūkot Latvijas robežsargiem un vēlāk veicot pilnīgu Latvijas okupāciju.

## Saturs
Abas līdzējas puses savstarpēji apņēmās atturēties no jebkāda uzbrukuma viena pret otru, kā arī no jebkādiem varas darbiem, kas vērstos pret otras līdzējas puses teritoriālo integritāti un neaizskaramību vai politisko neatkarību, neievērojot to, vai tāds uzbrukums vai varas akts notiktu atsevišķi vai kopā ar citām valstīm, pieteicot vai nepieteicot karu.
Abas līdzējas puses apņēmās nepiedalīties nekādos militāros vai politiskos līgumos, konvencijās vai nolīgumos, kas būtu vērsti pret otras puses neatkarību, teritoriālo neaizskaramību vai politisko drošību, kā arī līgumos, konvencijās vai nolīgumos, kuru nolūks būtu vienas līdzējas puses finansiāls vai ekonomisks boikots.
Abas līdzējas puses apņēmās visus strīda jautājumus neatkarīgi no to rakstura un izcelšanās, kuri rastos viņu starpā pēc šā līguma parakstīšanas un kurus nevarētu piemērotā laikā izšķirt parastā diplomātiskā kārtībā, nokārtot izlīgšanas ceļā jauktā izlīgšanas komisijā, kuras sastāvs, tiesības un darbība noteicami sevišķā konvencijā, ko abas puses apņēmās noslēgt cik iespējams drīzā laikā un kas stātos spēkā vienā laikā ar šo līgumu.

## Ārējās saites
*Latvijas un Padomju Sociālistisko Republiku Savienības neuzbrukšanas līgums (teksts latviski)
* Договор о ненападении и мирном разрешении конфликтов, заключенний между СССР и Латвией  (teksts krieviski)
*Latvia and Union of Soviet Socialist Republics - Treaty of Non-Aggression  (līguma teksts angliski un franciski, no Tautu savienības Līgumu krājuma)

## Atsauces
Īens Somerholders

**Īens Džozefs Somerholders** (*Ian Joseph Somerhalder*, dzimis 1978. gada 8. decembrī) ir ASV aktieris un modelis. Plašāk pazīstams kā Bonijs Karlails TV drāmā "Pazudušie" un Deimons TV seriālā "Vampīra dienasgrāmatas".

## Agrīnā dzīve
Somerholders ir dzimis un audzis Kovingtonā, Luiziānā. Viņa māte Edna bija masāžiste, bet tēvs Roberts Somerholders bija neatkarīgs būvuzņēmējs. Viņš apmeklēja Svētā Paula privāto katoļu skolu Kovingtonā. Īens aizsāka modeļa karjeru jau 10 gadu vecumā un turpināja to līdz 13 gadu vecumam. 17 gadu vecumā viņš izlēma pievērsties aktierspēlei.

## Karjera
2000. gada vasarā Somerholders sāka filmēties īsās WB sērijās *[[Young Americans]]*, kurā viņš tēloja Hamiltonu Flemingu, prestižas skolas dekāna dēlu. 2002. gadā Īens Somerholders tēloja biseksuālu tēlu Polu Dentonu filmā *The Rules of Attraction* kopā ar Džeimsu Van Der Beku un Džesiku Bīlu.

Aktiera karjerā pagrieziena punktu Somerholders sasniedza 2004. gadā, tēlojot Boniju Karlailu televīzijas seriālā "Pazudušie". Neskatoties uz to, ka viņa attēlotais tēls nomira pirmās sezonas divdesmitajā sērijā, Īens atgriezās Bonija lomā vēl septiņās epizodēs laika posmā no 2005. līdz 2010. gadam, ieskaitot seriāla finālu. Viņš bija viens no pirmajiem aktieriem, kuram seriālā piešķīra lomu, kā arī pirmais galvenais varonis, kurš aizgāja bojā.

[thumb|250px|left|[Pols Veslijs, Nina Dobreva un Īens Somerholders]]
2009. gadā Īens parādījās filmā "Turnīrs" (*The Tournament*), kurā viņš attēloja slepkavu, kurš iesaistās letālās cīņās ar citiem slepkavām.

2009. gada jūnijā Īens tika izvēlēts vampīra lomai Deimonam Salvadoram, CW televīzijas drāmas seriālā "Vampīra dienasgrāmatas". Seriāla pirmizrāde sasniedza visaugstākos reitingus CW vēsturē kopš 2006. gada, kad kanālu sāka pārraidīt. Seriāls vēl joprojām sasniedz augstus reitingus, tāpat arī Īena veikums no kritiķu puses tiek vērtēts pozitīvi. Somerholders par savu sniegumu "Vampīra dienasgrāmatā" ir ieguvis *[[Teen Choice Award]]* apbalvojumu.

## Filmogrāfija

## Atsauces

## Ārējās saites
Dienvidsendviču salas

**Dienvidsendviču salas** () ir neapdzīvotu vulkānisku salu arhipelāgs Atlantijas okeāna dienvidos. Izvietojies ap  uz dienvidaustrumiem no Dienviddžordžijas salas un stiepjas  garumā dienvidu virzienā gar Skotijas jūras austrumu malu. Arhipelāgs sastāv no 11 galvenajām salām, kas lielākoties ir aktīvi vulkāni; augstākais no tiem ir Belindas kalns Montagjū salā, kas paceļas līdz  vjl. Administratīvi salas ietilpst Apvienotās Karalistes valdījumā Dienviddžordžijā un Dienvidsendviču Salās.

## Vēsture
Arhipelāga astoņas vidējās un dienviddaļas salas 1775. gadā atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija, pie kam trīs dienvidu salas tika atzīmētas kopā. Jaunatklās salas tika kopīgi nosauktas par **Sendviča Zemi** par godu Britu Admiralitātes pirmajam lordam, Džonam Montagjū, 4. grāfam Sendvičam. Vēlākos gados nosaukumam tika pievienots apzīmējums «Dienvidu», lai arhipelāgu atšķirtu no Sendviča salām Klusajā okeānā, kā kādu laiku sauca Havaju salas.

Arhipelāga trīs ziemeļu salas 1819. gadā atklāja Krievijas Impērijas ekspedīcija jūrasbraucēja Fabiāna fon Belinshauzena vadībā, kas arī precizēja pārējo salu atrašanās vietu un atsevišķo statusu.

Lielbritānija formāli anektēja Dienvidsendviču salas 1908. gadā un kopā ar pārējām teritorijām Antarktikā iekļāva tās Folklenda salu atkarīgajās teritorijās.

1938. gadā Argentīna pasludināja savas pretenzijas uz arhipelāgu un kopā ar citām zemēm Subantarktikā un Antarktikā iekļāva to Tjerras del Fuego provincē. No 1955. gada janvāra līdz 1956. gada sākumam Tules salā darbojās argentīniešu vasaras polārstacija Tenjente Eskivela, bet no 1976. gada līdz 1982. gadam — vissezonas stacija Korveta Urugvaja.

## Daba
Arhipelāgs ir zemūdens Skotijas grēdas viena no virsūdens daļām un stiepjas gar Dienvidsendviču dziļvagu. Salas veidotas no salīdzinoši jauniem vulkāniskajiem iežiem. Daudzās salās ir aktīvi vulkāni. Arhipelāgs atrodas uz dienvidiem no Antarktiskās konverģences un tajās valda subantarktisks klimats. Daļu salu platības klāj pastāvīga sniega un ledus sega. Laikapstākļi vējaini, bieži apmākušies ar nokrišņiem. Vidējā temperatūra cauru gadu ap 0° C. Augu valsti pārstāv galvenokārt ķērpji un sūnas. Salās vairākas roņu un putnu kolonijas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* South Sandwich Islands, southern Atlantic Ocean
* Arnoldo Canelini. Islas Sandwich del Sur
* National Geographic. Icy Underworld (fotogrāfijas)
Paks (pavadonis)

**Paks**, arī **Urāns XV**, ir Urāna pavadonis. Tas ir divpadsmitais pavadonis pēc kārtas, skaitot no Urāna.
## Atklāšana un nosaukums
Pavadonis tika atklāts 1985. gada 30. decembrī, *Voyager* programmas zinātniekiem izpētot starpplanētu zondes „Voyager 2” attēlus. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums **S/1985 U1**.
Starptautiskā Astronomijas savienība pavadonim vēlāk piešķīra nosaukumu Paks. Paks ir tēls Viljama Šekspīra komēdijā „Sapnis vasaras naktī”.

## Orbīta un fizikālie parametri
Paka diametrs ir apmēram 162 ± 4 km. Tā orbīta atrodas starp Peritas un Mebas orbītām. *Voyager* programmas zinātnieki Paku pamanīja laikus un paspēja pārprogrammēt „Voyager 2”, lai to labāk nofotografētu. Paks pēc formas ir nedaudz izstiepts sferoīds. Pavadoņa garuma pret platumu attiecība ir 0,97 ± 0,04. Paka virsma izskatās pelēka un ir izrobota ar krāteriem (lielākā krātera diametrs apmēram 45 km). Novērojumi ar Habla kosmisko teleskopu un uz Zemes esošajām observatorijām liecina par ūdens ledus esamību Paka spektrā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Paks
Bādgotleiba-Bergīshībele

**Bādgotleiba-Bergīshībele** () ir kūrortpilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Saksijas Šveices - Austrumu Rūdu kalnu apriņķī.

## Vēsture
Pilsēta izveidota 2005. gadā, apvienojot vairākas apdzīvotās vietas, no kurām senākā ir 1169. gadā rakstos minētā Elzene.

## Ekonomika
Apkārtnē smilšakmens ieguve.

## Atsauces

## Ārējās saites
269-W. muitas (robežapsardzības) bataljons

**269-W. muitas (robežapsardzības) bataljons** () bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Dienesta gaitas beidza ar padošanos Kurzemes cietoksnī 1945. gada maijā.

## Dienesta gaitas
269. robežapsardzības bataljonu saformēja 1942. gada 18. martā pēc vācu varas iestāžu iniciatīvas no palīgrobežsargiem kā 19-E. policijas bataljonu, taču jau 18. maijā to pārsauca par 269. muitas (robežapsardzības) bataljonu. Bataljons atradās tiešā vācu vadības pakļautībā un tika izmantots Latvijas piekrastes apsardzībai, lielākā daļa vīru bija novietota ostas pilsētās, pārējie izkliedēti pa Baltijas jūras piekrasti. 1943. gada augustā bataljonā bija 497 vīri, 1944. gada nogalē bataljons nonāca Kurzemes cietoksnī, kur tāpat tika izmantots piekrastes apsardzībai. 

Dienesta beigas 269. bataljons beidza ar Lielvācijas kapitulāciju 1945. gada maijā.

## Atsauces
27. Burtnieku policijas bataljons

**27. Burtnieku policijas bataljons** () bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar izformēšanu 1943. gada februārī.

## Izveidošana
27. Burtnieku policijas bataljonu 1942. gada martā Rīgā, Mangaļsalā saformēja kapteinis Kārlis Bēms. 15. maijā bataljonu nosūtīja uz Grišino Ukrainas teritorijā, sastāvā bija 20 virsnieki, 48 instruktori un 437 kareivji un tā vadošais sastāvs bija šāds:

Bataljona komandieris - pulkvežleitnants Kārlis Bēms

*1. rotas komandieris - kapteinis Eduards Strauts
*2. rotas komandieris - kapteinis Emīls Mežītis
*3. rotas komandieris - virsleitnants Valentīns Riekstiņš
*4. rotas komandieris - virsleitnants Vilis Miesnieks.

## Dienesta gaitas
Pēc ierašanās Ukrainā 1942. gada maijā bataljons turpināja apmācības un pildīja sardžu dienestu, 3. augustā slimības dēļ kapteini Bēmu vadībā nomainīja pulkvežleitnants Kārlis Zīverts. 1943. gada 13. janvārī bataljonu pārvietoja uz Doneckas apgabala Kremennaju, to bataljons sasniedza 19. janvārī šādā sastāvā:

Bataljona komandieris - pulkvežleitnants Kārlis Zīverts

*1. rotas komandieris - virsleitnants Jānis Gailītis
*2. rotas komandieris - kapteinis Emīls Mežītis
*3. rotas komandieris - leitnants Rolands Skambergs
*4. rotas komandieris - leitnants Juris Mazurs

Kremennajā bataljonu sagaidīja ekstremāli laikapstākļi - sals sasniedza -40 grādu, ziems apģērbs nebija izsniegts un izplatīti jau drīz kļuva apsaldēšanās gadījumi. Dažas dienas pēc ierašanās kļuva zināms, ka pārrauta fronte un Sarkanā armija sasniegusi Doneckas krastus, šī iemesla dēļ jau drīz tika saņemta pavēle Kremennaju pamest un 23. janvārī bataljons caur Ļisičansku un Rubežnoju devās uz Verhņajas pilsētiņu, kur ieņēma aizsardzības pozīcijas Doneckas labajā krastā. No 24. janvāra bataljons piedalījās nepārtrauktā kaujas darbībā atvaires kaujās līdz pat 6. februārim, kad sāka atiet Grišino virzienā. Atkāpjoties cauri Uļjanovas sādžai bataljons 10. februārī sadūrās ar ienaidnieka tanku smaili un bija spiests atkāpties un mainīt virzienu caur Dņepropetrovsku, to sasniedzot 16. februārī būtiski samazinātā sastāvā. 20. februārī kādā traģiskā incidentā piedzēries bataljona virsseržants nošāva tā komandieri pulkvežleitnantu Zīvertu.

Pēc šī incidenta 27. Burtnieku bataljonu 1943. gada februāra beigās izformēja, daļu kaujasspējīgo vīru iekļaujot 23. Gaujas policijas bataljonā.

## Atsauces
28. Bārtas policijas bataljons

**28. Bārtas policijas bataljons** () bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar iekļaušanu 15. ieroču SS grenadieru divīzijas 34. ieroču SS grenadieru pulkā kā III bataljons 1943. gada 15. jūlijā.

## Izveidošana
28. Bārtas policijas bataljonu saformēja 1942. gada februārī Liepājā, sākotnēji ar mērķi izmantot kā sardžu bataljonu; tajā iekļāva vecākos brīvprātīgos, kā arī brīvprātīgos ar bojātu veselību no 21. Liepājas bataljona, 24. Talsu bataljona, kā arī 25. Abavas bataljons, tie tika uzskatīti par kaujas bataljoniem. Ar latviešu sakaru virsnieka pie Liepājas SS komandiera rīkojumu 28. Bārtas bataljona vadību uzņēmās virsleitnants Kārlis Mūsiņš. Bataljona formēšana turpinājās līdz 1942. gada martam, kad 11. martā vadību uzņēmās pulkvežleitnants Antons Grāmatiņš, bataljona vadošais sastāvs bija šāds:

Bataljona komandieris - pulkvežleitnants Antons Grāmatiņš

*1. rotas komandieris - virsleitnants Kārlis Mūsiņš
*2. rotas komandieris - virsleitnants Pēteris Arness
*3. rotas komandieris - virsleitnants Nikolajs Lečmanis
*4. rotas komandieris - kapteinis Leonīds Lazdiņš

[thumb|left|350px|28. Bārtas policijas bataljons 1942. gada jūnijā [Liepāja|Liepājā, parādi pieņem bataljona komandieris Ernests Šmits un 1. rotas komandieris Kārlis Mūsiņš.]]
Apmācības turpinājās arī 1942. gada aprīlī, no 29. aprīļa līdz 15. maijam bataljona karavīrus-zemkopjus atlaida mājās sējas darbu veikšanai. Bataljons sākotnēji izmantoja Latvijas armijas formas tērpus, kas vēlāk tika papildināti ar vācu uniformām, vienota kaujas ietērpa nebija. Apgādē bataljonam palīdzēja Bārtas iedzīvotāji, nosaukuma dēļ uzskatot to par savu kaujas vienību. 1942. gada 9. jūnijā bataljona komandieri Grāmatiņu nomainīja kapteinis Ernests Šmits, apmācības tika nobeigtas jūnija beigās un 30. jūnijā pienāca pavēle doties uz Krivojrogas reģionu Ukrainā, sastāvā bija 12 virsnieki, 61 instruktori un 420 kareivji.

## Dienesta gaitas
thumb|right|350px|28. Bārtas policijas bataljona parāde 1942. gada jūnijā Liepājā.
Ierodoties Ukrainā bataljons tika nozīmēts jaunbūvētā autoceļa Dg IV apsardzei Krivojrogas un Dņepropetrovskas rajonā. Lielākā daļa bataljona turpināja pildīt šos uzdevumus līdz tā nosūtīšanai atpakaļ uz Latvijas teritoriju, taču bataljona 3. rota bija spiesta iesaistīties kaujās Pavlogradā pēc Staļingradas kaujas, palīdzot atsist Sarkanās armijas tanku ķīļa triecienu, vairāki tās vīri krita gūstā.

1943. gada jūlija sākumā pienāca pēkšņa pavēle par bataljona atbruņošanu un 15. jūlijā no tā atskaitīja gados vecākos vīrus un bataljonu iekļāva jaunveidotajā 15. ieroču SS grenadieru divīzijas 34. ieroču SS grenadieru pulkā kā III bataljonu.

## Atsauces
Bādšandava

**Bādšandava** () ir kūrortpilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Saksijas Šveices - Austrumu Rūdu kalnu apriņķī pie Elbas upes. Būdama Saksijas Šveices viducī, pilsēta attīstās kā tūrisma centrs.

## Vēsture
Pilsēta pirmoreiz minēta rakstos 1445. gadā. No 19. gadsimta sākuma - kūrorts. Pilsēta cietusi plūdos 1845., 2002. un 2006. gadā. Bādšandavā tika izņemta daļa no Kventina Tarantīno 2009. gada filmas "Bēdīgi slavenie mērgļi".

## Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Netipiski pēc iedzīvotāju skaita tik mazai pilsētai Bādšandavā darbojas tramvajs (*Kirnitzschtalbahn*), kas savieno Bādšandavu ar Lihtenhainas ūdenskritumu.  Pilsēta ir mazākā Vācijas pilsēta ar savu tramvaja satiksmi. Bādšandavā atrodas 1904. gadā uzceltais 52,26 metrus augstais lifts (*Personenaufzug Bad Schandau*), kas paceļ cilvēkus uz Elbas ielejas virsotni.

## Atsauces

## Ārējās saites
Look

***Look Cycle International*** ir Francijas uzņēmums, kurš ražo velosipēdu rāmjus, ekipējumu un apģērbu riteņbraucējiem.

## Vēsture
Uzņēmums dibināts Neverā, Francijā, 1951. gadā kā slēpju ekipējuma ražotājs. Kompānija ražoja stiprinājumus ar savu nosaukumu, kā arī citām kompānijām kā *[[Rossignol]]* un *[[Dynastar]]*. Sadarbība ar *Rossignol* (kurš vēlāk apvienojās ar *Dynastar*) padarīja *Look* par vadošo stiprinājumu ražotāju ar *Marker* zīmolu. *Look* radīja jauna veida stiprinājumus brīvajam stilam, kas atšķīrās no *Marker*. *Rossignol* tos pārdeva ar zīmolu FKS. Pēc īpašnieku maiņas to 2008. gadā aizvietoja PX sērija.

1980. gados *Look* riteņbraukšanā ieviesa klipšu pedāļus, bāzējot tos uz slēpju stiprinājumu ekipējuma. Pie kurpes zoles pieskrūvēto stiprinājumu pie pedāļa turēja aizbīdnis ar atsperi. Pēdas pagriešana sāņus atbrīvoja pedāli. Kompānija tos nosauca par *pédales automatiques* (automātiskajiem pedāļiem). Tos pārdeva no 1984. gada un 1985. gadā Bernārs Ino tos izmantoja savā ''Tour de France''* *uzvarā. Tika apgalvots, ka tie ir drošāki un komfortablāki par *spicītēm *ar potīšu saitēm. Līdz 2000. gadam tie bija ieguvuši plašu popularitāti šosejas, treka un kalnu riteņbraukšanā, īpaši pieredzējušu braucēju vidū.

1986. gadā Gregs Lemons uzvarēja *[[1986. gada Tour de France|Tour de France]]* ar pirmo *Look* oglekļa šķiedras rāmi, KG 86. Tas bija pilnībā izgatavots ar rokām un tajā bija apvienots kevlars ar oglekļa šķiedru palielinātai stingrībai. 1990. gadu sākumā *Look* izstrādāja revolucionāro KG 196, pirmo uzņēmuma vienā gabalā izgatavoto oglekļa šķiedras rāmi no kevlara, keramikas un alumīnija. KG186/KG196 bija integrēta dakša, regulējams iznesums, ierobežota priekšējā amortizācija un tas bija paredzēts izmantošanai gan šosejas, gan treka riteņbraukšanai. Šī sērija vēlāk pārtapa par KG x96 (KG 296, KG 396, KG 496 un 596) treka velosipēdu sēriju, kuru izmanto vairākas nacionālās izlases visā pasaulē.

## Ārējās saites
* ''Look'' starptautiskā vietne
Šimpanze

**Parastā šimpanze** (*Pan troglodytes*) ir liela cilvēkpērtiķu un cilvēka dzimtas primātu suga, kas dabiski izplatīta Rietumāfrikā un Centrālajā Āfrikā (Ekvatoriālajā Āfrikā), kur tā apdzīvo tropu lietusmežus un mežainas savannas. Tā ir viena no vislabāk pētītajām dzīvnieku sugām pasaulē, jo izceļas ar augstu intelektuālo attīstību, sarežģītu sociālo uzvedību un plašu pielāgošanās spēju. Šimpanzes visu diennakti ir aktīvas un dzīvo mainīga sastāva kopienās, kur grupu lielums un struktūra laika gaitā mainās. Sistemātikā šimpanze pieder primātu (*Primates*) kārtai, cilvēkpērtiķu un cilvēka (*Hominidae*) dzimtai un šimpanžu (*Pan*) ģintij, kurā ietilpst arī bonobo (*Pan paniscus*). Šimpanzes un bonobo tiek uzskatīti par cilvēka tuvākajiem dzīvajiem radiniekiem. Ģenētiskā līdzība starp šimpanzi un cilvēku pārsniedz 98 %, kas liecina par kopīgu priekšteci salīdzinoši nesenā evolūcijas pagātnē. Šī ciešā radniecība nosaka šimpanzes īpašo vietu bioloģiskajā klasifikācijā un zinātniskajos pētījumos.

Šimpanzēm raksturīga izteikta sociālā organizācija, daudzveidīga vokālā un neverbālā komunikācija, kā arī spēja mācīties, risināt problēmas un nodot uzvedības modeļus sociālās mācīšanās ceļā. Tās ir visēdājas, lai gan uztura pamatā dominē augļi. Barībā tiek izmantoti arī bezmugurkaulnieki un citi pieejami resursi. Īpaši nozīmīga ir rīku lietošana, piemēram, “termītu makšķerēšana”, zaru, akmeņu un citu priekšmetu izmantošana, kas dažādās populācijās veido lokālas uzvedības tradīcijas, nereti dēvētas par dzīvnieku kultūras formām. Šimpanzes zinātniskā nozīme ir īpaši liela evolūcijas bioloģijā, primatoloģijā, etoloģijā un kognitīvajās zinātnēs, jo pētījumi par to uzvedību, empātijas izpausmēm, sociālajām normām un komunikāciju sniedz būtisku ieskatu cilvēka uzvedības, intelekta un agrīno hominīnu tehnoloģisko prasmju izcelsmē. Vienlaikus šimpanzei ir arī būtiska sabiedriska un dabas aizsardzības nozīme. Biotopu iznīcināšana, medības un nelegālā tirdzniecība ir izraisījušas populāciju samazināšanos, un vairākas pasugas Starptautiskās Dabas aizsardzības savienības (IUCN) vērtējumos tiek raksturotas kā apdraudētas, padarot šimpanzi par vienu no centrālajiem simboliem diskusijās par bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu, dzīvnieku tiesībām un cilvēka attiecībām ar dabu.

## Raksturojums
Šimpanze ir līdz 1,7 m garš, melns cilvēkpērtiķu dzimtas šimpanžu ģints dzīvnieks, visaugstāk attīstītā cilvēkveidīgo pērtiķu suga; dzīvo ekvatoriālās Āfrikas tropos.

## Atsauces

## Ārējās saites
Ventvorts Millers

**Ventvorts Millers** (; dzimis  Oksfordšīrā, Apvienotā Karalistē) ir angļu aktieris. Vislabāk pazīstams ar Maikla Skofīlda lomu amerikāņu seriālā Izlaušanās.

## Karjera

Ventvorts pirmo reizi TV ekrānos parādījās nenozīmīgā lomā amerikāņu kulta seriālā Bafija pret vampīriem, kurā attēloja studentu, kas kļuvis par jūras briesmoni. Pēc vairākām nelielām TV lomām Ventvorts debitēja uz kinoekrāniem filmā 2003. gadā Cilvēka traips (The Human Stain) kā Entonija Hopkinsa varonis jaunībā. 2005. gadā Ventvorts parādījās divos Meraijas Kerijas videoklipos - "We Belong Together" un "It's Like That". Pēc seriāla Izlaušanās noslēguma aktieris parādījies pāris epizodiskās lomās TV, kā arī filmā Nezūdošais ļaunums:Dzīve pēc nāves 2010. gadā.

### Izlaušanās
Ventvorta aktiera karjeras pagrieziena punkts bija galvenās lomas iegūšana seriālā Izlaušanās 2005. gadā. Seriāls ātri kļuva par starptautisku fenomenu un ar galveno varoni priekšgalā ieguva nedalītas skatītāju simpātijas. Millera attēlotais Maikls Skofīlds ir inženieris, kurš, cenšoties izglābt brāli, izlaužas no stingrā režīma cietuma. Par Skofīlda lomu aktieris ticis nominēts gan Zelta globusa balvai kā labākais aktieris drāmas seriālā. Seriālam ir četras sezonas, tā filmēšana tika pārtraukta 2009. gadā 

## Privātā dzīve

Lai arī Ventvorts dzimis Lielbritānijā, abi viņa vecāki ir amerikāņi, un viņš uzaudzis Bruklinā Ņujorkā Amerikas Savienotajās valstīs. Ventvortam ir abu šo valstu pilsonība, taču viņš pats vienmēr uzsvēris, ka ir amerikānis. Viņa tēva senči bijuši afroamerikāņi, jamaikieši, angļi, vācieši un ebreji, taču mātes — krievi, franči, flāmi, sīrieši, libāņi. Ventvorts Millers 1995. gadā absolvējis Prinstonas Universitāti, iegūstot grādu angļu valodā un literatūrā. Studiju gados Ventvorts apceļoja pasauli kopā ar universitātes *a capella* grupu,  pēc universitātes beigšanas viņš devās uz Losandželosu, lai piepildītu savu sapni, kļūstot par aktieri, taču pagāja vairāki gadi, līdz Ventvorts nokļuva otrā kameras pusē.

### Homoseksualitāte

Visu viņa aktīvās aktiera karjeras laiku klīda baumas, ka aktieris ir homoseksuāls. Ventvorts intervijās to ne noliedza, ne apstiprināja,  uzsvērdams, ka ir kautrīgs un nekad pirmais neuzsāks sarunu ar svešu sievieti, cenzdamies uzaicināt viņu uz randiņu. Citās intervijās aktieris stāstījis, ka ir ļoti introverts, intervijās sevi neatklāj un glabā neskaitāmus noslēpumus. 2007. gadā aktieris noliedzis homoseksualitāti, taču 2013. gada augustā visām baumām tika pielikts punkts, kad Millers atklātā vēstulē paziņoja, ka ir gejs. Aktieris tika ielūgts uz Sanktpēterburgas Starptautisko filmu festivālu, taču, protestējot pret Krievijā nesen pieņemto "antigeju likumu", festivālā neieradās.
 
Vēlāk, 2013. gadā Millers intervijās atzinies, ka pusaudžu gados, pirms savas homoseksualitātes atklāšanas, vairākas reizes mēģinājis izdarīt pašnāvību.

## Atsauces

## Ārējās saites
Atmiņu klade

**"Atmiņu klade"** () ir 2004. gada ASV drāmas filma, kuras režisors ir Niks Kasavetiss. Filma uzņemta pēc Nikolasa Sparksa biogrāfiskā romāna *The Notebook*. Galvenās lomas atveido Reičela Makadamsa un Raiens Goslings. Filmas pirmizrāde notika Sietlas Starptautiskajā kinofestivālā , bet ASV kinoteātros to demonstrēja no . Filma saņēmusi pozitīvas kritiķu atsauksmes.

## Sižets
Filma vēsta par mīlestību līdz pat mūža galam. 17 gadus vecā Elisone jeb Elija, kura nāk no aristokrātu ģimenes, iemīlas nabaga zēnā Nojā, kas nespēj sniegt visus tos labumus, pie kuriem Elija pieradusi. Taču viņš padara viņu patiesi laimīgu, sniedzot savu mīlestību. Divi no dažādām sociālajām grupām nākuši cilvēki iemīlas, bet Elijas vecāki ir kategoriski pret Noju. Taču šī ir tā retā mīlestība, kas pārcietīs gan sauli, gan lietu, gan pērkonu.

## Nominācijas un balvas
2005. gadā Raiens Goslings un Reičela Makadamsa uzvarēja kanāla MTV prēmijas nominācijā "Labākais skūpsts". Reičela Makadamsa tika nominēta kanāla MTV prēmijas nominācijā "Labākā sieviešu loma 2005. gadā". Džeimss Gārners tika nominēts Ekrāna aktieru ģildes balvai nominācijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā".

## Interesanti fakti
* Pusmūža sievietes lomu atveidoja Džīna Roulendsa, kas ir filmas režisora māte.
* Filmas devīze ir *Behind every great love is a great story* ("Aiz katras lielas mīlestības slēpjas liels stāsts").
* Sākotnēji Noja lomu piedāvāja mūziķim Džastinam Timberleikam

## Atsauces

## Ārējās saites