open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Skābeņlapu sūrene

**Skābeņlapu sūrene** () ir mainīga izskata augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā, un Ziemeļamerikā.

## Apraksts
Skāpeņlapu sūrene ir ļoti mainīga izskata augs, ko dažreiz iedala sīkākās sugās. Tas ir viengadīgs, 20—100 cm garš lakstaugs, kura stublājs ir stāvs vai gulošs un izpleties, parasti zarains, reti vienkāršs. Auga stublājs var būt arī intensīvi sarkans, mezglu vietās jūtami resnāks. Lapas ir iegareni eliptiskas līdz lancetiskas, 3—12 cm garas un 0,5—3 cm platas. Apziednis, vārpas kātiņš un lapas apakšpuse parasti ir klāti ar punktveida dziedzeriem. Lapas virspusē mēdz būt tumšs pusmēness veida plankums. Lapām ir īss kāts, gluda mala, strups vai smails kāts. Turzīte ir kaila vai klāta ar tīmekļmatiņiem, tās mala ir ar 0,05 cm īsiem matiņiem.

Ziedi ir neīstā vārpa — to forma var būt no slaidas līdz strupi cilindriskai, tās garums ir 1—5 cm, un tā nereti galā nolīkst. Apziednis balts, zaļganbalts vai dažādas intensitātes sārts. Auglis ir tumšs, spīdīgs riekstiņš. Zied no jūnija līdz oktobrim.

## Pasugas
Atkarībā no stublāja formas, atsevišķo auga daļu apmatojuma un citām morfoloģiskajām īpatnībām daži autori skābeņlapu sūreni uzskata par kopsugu un tās ietvaros Latvijas teritorijā nodala šādas potenciālās pasugas vai atsevišķas sugas:

* **Britingera sūreni** (*Polygonum brittingeri* Opiz),
* **Skarbo sūreni** (*Polygonum scabrum Moench,* sinonīms*. Polygonum pallida* With.),
* **Mezglaino sūreni** (*Polygonum nodosum* Pers*.*),
* **Linu sūreni** (*Polygonum linicola* Sutulov).

## Atsauces
Dikeitura

**Dikeitura** () ir pilsēta Alabamas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 57 938 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Dikeitura ir devītā lielākā pilsēta Alabamā. Pilsētas iesauka ir "Upes pilsēta", tā atrodas Alabamas ziemeļos, Tenesī upes krastos.

Līdzīgi kā citām dienvidu pilsētām 19. gadsimta sākumā, Dikeituras izaugsme bija balstīta uz tās atrašanās vietu upes krastā. Liela nozīme pilsētas attīstībā bija izbūvētajai dzelzceļa līnijai. Dikeitura izauga par lielu ekonomisko centru Tenesī ielejā un bija ceļotāju un kravu centrs starp Našvilu un Mobilu, kā arī Čatanūgu un Ņūorleānu.

Pašlaik pilsētas ekonomika lielā mērā balstās uz ražošanas, kalnrūpniecības, kravas tranzīta, ķīmijas un tehnoloģiju uzņēmumiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Devenporta (Aiova)

**Devenporta** () ir pilsēta Aiovas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 101 724 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Devenporta ir trešā lielākā Aiovas pilsēta.

Devenporta ir dibināta 1836. gadā. Tā ir nosaukta par godu angļu jūrniekam Džordžam Devenportam, kurš dienēja ASV armijā Britu—amerikāņu karā. Pilsēta atrodas pie pašas štata robežas ar Ilinoisu, Misisipi upes krastos.

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Herma (sala)

**Herma** (, gērnsiešu:*Haerme*) ir viena no Normandijas salām Apvienotās Karalistes Kroņa īpašumā Gērnsijā. Tā ir 2 km² liela apdzīvota sala starp Gērnsijas salu rietumos un Sarku austrumos.

Herma ir mazākā Normandijas sala ar pastāvīgiem iedzīvotājiem, tai ir savs karogs un ģerbonis. Salā, kuras galvenais ienākumu avots ir tūrisms, atrodas vairāki aizvēsturiski arheoloģijas pieminekļi. Hermā aizliegti automobiļi un velosipēdi. Vietējiem iedzīvotājiem atļauts pārvietoties ar kvadricikliem un traktoriem.

## Ārējās saites
Aiovasitija

**Aiovasitija** () ir pilsēta Aiovas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 74 828 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Aiovasitija ir AIovas štata piektā lielākā pilsēta.

Pilsēta ir dibināta 1839. gadā. 1946. gadā Aiovasitija kļuva par Aiovas štata pirmo galvaspilsētu. Aiovasitijas vecā kapitola ēka ir Nacionālais vēstures piemineklis. Pilsētā atrodas Aiovas Universitāte.

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Skotsdeila

**Skotsdeila** () ir pilsēta Arizonas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 241 361 iedzīvotājs. Pēc iedzīvotāju skaita Skotsdeila ir piektā lielākā Arizonas pilsēta. Skotsdeila ietilpst Fīniksas aglomerācijā un tā ir viena no bagātākajām Fīniksas priekšpilsētām.

Pilsēta tika dibināta 1951. gadā. Skotsdeila ir viena no visstraujāk augošajām ASV pilsētām pēdējo desmitgažu laikā.

## Dzimuši
Skotsdeilā dzimuši:

* Hetere Morisa (1987) — aktrise
* Emma Stouna (1988) — aktrise
* Breidijs Korbets (1988) — aktieris un režisors
* Ostons Metjūss (1997) — hokejists
* Metjū Tkačuks (1997) — hokejists
* Breidijs Tkačuks (1999) — hokejists

## Atsauces

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Līū

**Līū** () ir paisuma sala Normandijas salu grupā Apvienotās Karalistes Kroņa īpašumā Gērnsijā. Tā ir 15 hektārus liela sala Gērnsijas salu rietumu piekrastē. Savienota ar bēguma laikā pieejami pa 400 metrus garu ceļu. Vēsturiski salā vietējie iedzīvotāji ieguva jūraszāles, kuras izmantoja kā mēslojumu.

Mūsdienās sala ir Rāmsaras konvencijas aizsargāta mitraine. Uz tās atrodas 12. gadsimta klostera drupas.

## Ārējās saites
*
Gilberta

**Gilberta** () ir pilsēta Arizonas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 267 918 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Gilberta ir septītā lielākā Arizonas pilsēta. Gilberta ietilpst Fīniksas aglomerācijā.

Pēdējo četru desmitgažu laikā iedzīvotāju skaits Gilbertā ir ārkārtīgi strauji pieaudzis. 1980. gadā pilsētā dzīvoja 5717 iedzīvotāji, bet 2020. gadā jau 267 918 iedzīvotāji.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Mājaslapa
Springdeila

**Springdeila** () ir pilsēta Ārkanzasas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 84 161 iedzīvotājs. Pēc iedzīvotāju skaita Springdeila ir ceturtā lielākā Ārkanzasas pilsēta.

Springdeila ir dibināta 1838. gadā. Tā ir izveidojusies kā nozīmīgs reģiona industriālais centrs. Pilsētā atrodas pasaulē lielākā gaļas ražošanas uzņēmuma *[[Tyson Foods]]* galvenā mītne.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Spararats

thumb|140x140px|Automašīnas dzinēja spararats
**Spararats** jeb **vēzritenis** ir mehāniska ierīce, kura uzkrāj griezes kustības enerģiju.
Repidsitija

**Repidsitija** () ir pilsēta Dienviddakotas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 80 169 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Repidsitija ir Dienviddakotas otra lielākā pilsēta. Repidsitija atrodas Melno kalnu austrumu pakājē.

Pilsēta tika dibināta 1876. gadā. Repidsitija ir zināma kā "prezidentu pilsēta", jo tur atrodas dabiska izmēra bronzas prezidentu statujas.
## Sadraudzības pilsētas
Repidsitijas sadraudzības pilsētas ir :
*  Apolda, Vācija
*  Niko, Japāna
*  Janšo, Ķīna

## Atsauces

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Griezes kustības enerģija

**Griezes kustības enerģija** ({E_k}_r) ir rotējošam ķermenim piemītoša enerģija. Ja ķermenis vienlaikus atrodas gan griezes, gan virzes kustībā, tad griezes kustības enerģija ir daļa no šī ķermeņa kinētiskās enerģijas.

{E_k}_r=\frac{I\omega^2}{2},

kur I ir inerces moments attiecībā pret ķermeņa griešanās asi, \omega ir leņķiskais ātrums.
Baltkrievijas—Ukrainas robeža

thumb|250px|Baltkrievijas—Ukrainas robežkontroles punkts Novi Jariloviči.
**Baltkrievijas—Ukrainas robeža** ir 1084 km gara starpvalstu robeža, kas atdala Baltkrievijas un Ukrainas teritorijas.
Tā šķērso Poļesjes zemienes purvus un kā starpvalstu robežai tās pirmssākumi meklējami 1569. gadā pēc Ļubļinas ūnijas noslēgšanas starp Lietuvas dižkunigaitijas un Polijas karalistes zemēm Polijas-Lietuvas kopvalsts ietvaros.

Padomju Savienības laikā tā bija robeža starp Ukrainas PSR un Baltkrievijas PSR, kuru pēc Polijas kampaņas pagarināja uz rietumiem. 1939. gada robeža neizmainītā veidā saglabājās pēc PSRS sabrukuma.
Čornobajivka

**Čornobajivka** () ir ciems Ukrainas dienvidos, Hersonas apgabala, Hersonas rajonā, ciema padomes centrs. Izvietojies Hersonas pilsētas ziemeļrietumu pierobežā 8 km no tās centra. Rietumos no ciema atrodas Hersonas starptautiskā lidosta un Čornobajivkas aviācijas bāze. Lidosta un aviācijas bāze ievērojami cietušas 2022. gada Krievijas iebrukumā Ukrainā.

## Vēsture
Čornobajivkas nosaukums saistīts ar Zaporižjas Sečas kazaku Pjotru Čornobaju, kurš šo zemi saņēma no Krievijas ķeizarienes Katrīnas par drosmi militārajās kampaņās pret poļiem un turkiem. 1782. gada 18. augustu – zemes nodošanas dienu – uzskata par Čornobajvkas dibināšanas datumu. 2022. gadā Čornobajvkai apritēja 240 gadi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Sūrenes

**Sūrenes** () ir sūreņu dzimtas ģints, kurā ir iekļautas aptuveni 130 lakstaugu sugas.

Ģints galvenokārt aug ziemeļu puslodes mērenajos reģionos. Vairākas sugas ir sastopamas Latvijas teritorijā. Sugas ir ļoti dažādas, sākot no viengadīgiem lakstaugiem līdz daudzgadīgiem krūmājiem.

Dažu zvīņspārņu (*Lepidoptera*) sugu kāpuri sūrenes izmanto kā barību.

## Apraksts
Sūreņu sugas ir viengadīgi vai daudzgadīgi lakstaugi, reti krūmi, ar izteikti sazarotiem stublājiem. Lapas ir izkārtotas pamīšus, tās parasti ir mazāk nekā 2 cm garas, un tās ir garākas nekā platas. Ziedi parasti ir divdzimumu, retāk viendzimuma. Parasti ir četras līdz sešas putekšņlapas un trīs (retāk divas) drīksnas. Auglis ir trīspusējs.

## Pielietojums
Lai gan lielākā daļa sugu Eiropā un Ziemeļamerikā tiek uzskatītas par nezālēm, vairākas sūreņu sugas tiek lietotas uzturā, it sevišķi bada laikos. Mūsdienās sūreņu suga *Polygonum cognatum* tiek ēsta Turcijas vidienē.

## Sugas
Ģintī ir klasificētas vairāk nekā 150 sugas, no kurām Latvijā ir sastopamas:

* Abinieku sūrene (*Polygonum amphibium*) L.
* Alpīnā sūrene (*Polygonum alpinum*) All.
* Asaugļu sūrene (*Polygonum oxyspermum*) C.A.Mey. et Bunge ex Ledeb.
* Bellarda sūrene (*Polygonum bellardii*) All.
* Blusu sūrene (*Polygonum persicaria*) L.
* Maigā sūrene (*Polygonum mite*) Schrank
* Maura sūrene (*Polygonum arenastrum*) Boreau
* Mazā sūrene (*Polygonum minus*) Huds.
* Skābeņlapu sūrene (*Polygonum lapathifolium*) L. s.l.
* Ūdenspipars (*Polygonum hydropiper*) L.
* Radniecīgā sūrene (*Polygonum cognatum*) Meissn.
* Vairvasiņu sūrene (*Polygonum viviparum*) L.
* Zalkšu sūrene (*Polygonum bistorta*) L.

## Atsauces
Tatārijas griķis

**Tatārijas griķis** () ir augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir sastopama Āzijā, no Sibīrijas līdz Himalajiem, taču ir plaši ieviesusies ārpus pamatareāla, tostarp Latvijā, kur to var sastapt uz dzelzceļiem un nezālienēs.

Salīdzinājumā ar sējas griķiem, Tatārijas griķi ir rūgtāki un satur vairāk rutīna. Tie satur arī citas bioaktīvas vielas, piemēram, flavonoīdus, fenolskābes, 2-hidroksibenzilamīnu un kvercitrīnu.

Tatārijas griķi tika domesticēti Austrumāzijā, un tie tiek kultivēti arī Eiropā un Ziemeļamerikā. Lai gan Rietumu pasaulē Tatārijas griķi ir mazāk pazīstams ēdiens, tie tiek lietoti uzturā Himalaju reģionā, kā arī citur dienvidrietumu Ķīnā, piemēram, Sičuaņas provincē. Augs ir kultivēts daudzviet pasaulē; tomēr, ja to konstatē starp citām kultūrām, to uzskata par nezāli.

## Apraksts
Tatārijas griķis ir viengadīgs, 20—65 cm garš lakstaugs ar kailu, stāvu un zarojošus stublāju, kurš parasti ir zaļā krāsā. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus. Tās ir ar kātu, veselas, trīsstūraini bultveida, aptuveni 3—8 cm platas — tikpat platas, cik garas vai mazliet platākas. Lapas plātnes mala ir gluda, gals ir smails, pamats bultveida. Turzīte īsa. Ziedi ir izvietoti blīvās ķekarveida ziedkopās stublāja un zaru galā un augšējo lapu žāklēs. Apziednis ir vienkāršs, piecdaļīgs, zaļgans, aptuveni 0,15—0,25 cm garš. Auglis ir tumšbrūns, trīsšķautņains riekstiņš ar strupām, krokainām šķautnēm. Zied no jūnija līdz augustam.

No sējas griķiem atšķirams pēc zaļganiem (nevis baltiem vai iesārtiem) ziediem, tā riekstiņi ir krokaini un strupi šķautņaini, nevis gludi ar līdzenām, asām šķautnēm.

## Atsauces

## Ārējās saites
Griķi

**Griķi** var būt:

* Griķi (ģints) — augu ģints sūreņu dzimtā,
* Griķi (suga), jeb sējas griķi — plaši kultivēta pseidolabība, kura tiek izmantota uzturā,
* Leju ciema vēsturiskais nosaukums.
Griķi (ģints)

**Griķi** () ir lakstaugu ģints sūreņu dzimtā. Tajā ietilpst daži nozīmīgi pārtikas augi, piemēram, sējas griķi un Tatārijas griķi. Ģints sākotnējais izplatības areāls ir meklējams Indijas subkontinentā, lielākajā daļā Indoķīnas, kā arī Ķīnas centrālajā un dienvidaustrumu daļā. Sugas plaši tiek kultivētas arī citur pasaulē — viscaur Holarktikā un vietām Āfrikā un Dienvidamerikā.

## Apraksts
Griķu ģints sevī iekļauj 15 līdz 16 augu sugas, tostarp divus nozīmīgus kultūraugus: griķus (*Fagopyrum esculentum*) un Tatārijas griķus (*Fagopyrum tataricum*). Abiem ir līdzīgi lietojumi, un tie tiek klasificēti kā pseidolabība, jo tos izmanto tāpat kā graudaugus, bet tie nepieder graudzāļu dzimtai.

Griķu ģints sugām ir raksturīgi ziedi ar piecām ziedlapām, kas ir sakārtoti saliktās, ķekarveida ziedkopās.

## Taksonomija
Griķu ģinti 1754. gadā pirmoreiz aprakstīja angļu botāniķis Filips Millers. Tā ir vienīgā ģints griķu ciltī (*Fagopyreae*) un atrodas sūreņu apakšdzimtā (*Polygonoideae*).

### Sugas
Kopš 2019. gada marta tiek atzītas šādas griķu sugas:

* *Fagopyrum callianthum* Ohnishi,
* *Fagopyrum capillatum* Ohnishi,
* *Fagopyrum caudatum* (Sam.) A.J.Li,
* *Fagopyrum crispatifolium* J.L.Liu,
* *Fagopyrum cymosum* (Trevir.) Meisn.,
* *Fagopyrum densivillosum* J.L.Liu,
* *Fagopyrum esculentum* Moench — sējas griķi,
* *Fagopyrum gilesii* (Hemsl.) Hedberg,
* *Fagopyrum gracilipedoides* Ohsako & Ohnishi,
* *Fagopyrum gracilipes* (Hemsl.) Dammer,
* *Fagopyrum homotropicum* Ohnishi,
* *Fagopyrum jinshaense* Ohsako & Ohnishi,
* *Fagopyrum kashmirianum* Munshi,
* *Fagopyrum* × *kuntzei* Beck,
* *Fagopyrum leptopodum* (Diels) Hedberg,
* *Fagopyrum lineare* (Sam.) Haraldson,
* *Fagopyrum longzhoushanense* J.R.Shao,
* *Fagopyrum luojishanense* J.R.Shao,
* *Fagopyrum macrocarpum* Ohsako & Ohnishi,
* *Fagopyrum pleioramosum* Ohnishi,
* *Fagopyrum pugense* T.Yu,
* *Fagopyrum qiangcai* D.Q.Bai,
* *Fagopyrum rubrifolium* Ohsako & Ohnishi,
* *Fagopyrum statice* (H.Lév.) Gross,
* *Fagopyrum tataricum* (L.) Gaertn. — tatārijas griķi,
* *Fagopyrum tibeticum* (A.J.Li) Adr.Sanchez & Jan.M.Burke,
* *Fagopyrum urophyllum* (Bureau & Franch.) Gross,
* *Fagopyrum wenchuanense* J.R.Shao,
* *Fagopyrum zuogongense* Q.F.Chen.

## Atsauces

## Ārējās saites
Grīnvila

**Grīnvila** () ir pilsēta Dienvidkarolīnas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 70 720 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Grīnvila ir Dienvidkarolīnas sestā lielākā pilsēta. Grīnvila ir viena no visstraujāk augošajām pilsētām ASV. Par to liecina strauji augošais iedzīvotāju skaits, kā arī ekonomikas un attīstības izaugsme.

Grīnvila atrodas štata ziemeļrietumos. Pilsētā atrodas vairāki lieli uzņēmumi, piemēram, *[[Michelin]]*, *[[Prisma Health]]*, *[[Bon Secours]]* un *[[Duke Energy]]*.

## Cilvēki
Grīnvilā dzimuši:

* Džons Votsons (1878—1958) — psihologs
* Čārlzs Taunss (1915—2015) — fiziķis
* Niks Klekstons (1999) — basketbolists

## Atsauces

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Dārza vējgriķis

**Dārza vējgriķis** () ir augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, taču ir izplatījusies arī citos kontinentos. Latvijā bieži visā teritorijā — atsevišķi eksemplāri vai nelielas grupas ir atrodamas dārzos un tīrumos, dzelzceļu malās, dažādās smilšainās nezālienēs, kā arī uz mežu stigām.

## Apraksts
Dārza vējgriķis ir viengadīgs, 10—90 cm liels lakstaugs ar tievu, īsi apmatotu, zarojošu stublāju, kurš aug vijoties. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus, lapām ir kātiņš un pēc formas tās ir olveidīgas vai trīsstūrainas, aptuveni 3—8 cm garas un 1—5 cm platas. Plātnes mala ir gluda, gals nosmailots un pamats bultveidīgs.

Ziedi ir izvietoti nelielos 2—6 ziedu ķekaros lapu žāklēs un zaru galos. Apziednis ir zaļganbalts, klāts ar dziedzeriem, bet ārējās apziedņa lapas ar strupu šķautni. Auglis ir blāvs, grumbuļains riekstiņš. Augļa (zieda) kāts ir stāvs un īss — garumā līdz 0,3 cm. Zied no jūlija līdz septembrim.

## Atsauces

## Ārējās saites
Īvandes iela (Rīga)

**Īvandes iela** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Bieriņu apkaimē, pilsētas daļā Mārupē. Īvandes iela sākas krustojumā ar Kantora ielu, met loku un beidzas krustojumā ar Ojāra Vācieša ielu. Ielas kopējais garums ir 290 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Īvandes ielā ir tikai savrupmāju apbūve. Tā iet paralēli Mārupītes pietekai Bieriņgrāvim.

Iela nosaukta Īvandes — Īvandes pagasta centra Kuldīgas novadā — vārdā.

## Ielu savienojumi
Īvandes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Kantora iela (T veida krustojums)
* Ojāra Vācieša iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Bieriņi

## Atsauces
Vējgriķi

**Vējgriķi** () ir sūreņu dzimtas ģints, kurā ietilpst apmēram 12 vīteņaugu un krūmu sugas sugas, dažas no kurām agrāk tika iekļautas sūreņu (*Polygonum)* vai dižsūreņu (*Reynoutria)* ģintīs. Vējgriķu sākotnējais izplatības areāls ir ziemeļu puslodes mērenajos un subtropu reģionos, taču sugas ir ieviestas arī citur.

## Apraksts
Vējgriķu sugas aug kā vīteņaugi, liānas, krūmi vai krūmāji. Augiem parasti ir divdzimumu ziedi, bet retāk tie var būt arī divmāju. Ārpus ziediem veidojas nektārs. Ziedi ir sakārtoti ķekaros, to lapiņas pēc nobriešanas paliek sausas un līdzīgas papīram. Ziediem ir īsi irbuļi ar daļēji sapludinātām drīksnām. Augļi ir riekstiņi ar trim asām malām.

## Sugas
Kopš 2019. gada marta tiek atzītas šādas vējgriķu sugas:

* *Fallopia aubertii* (L.Henry) Holub,
* *Fallopia baldschuanica* (Regel) Holub,
* *Fallopia convolvulus* (L.) Á.Löve - dārza vējgriķis, sastopams Latvijā,
* *Fallopia cristata* (Engelm. & A.Gray) Holub,
* *Fallopia cynanchoides* (Hemsl.) Haraldson,
* *Fallopia dentatoalata* (F.Schmidt) Holub,
* *Fallopia dumetorum* (L.) Holub - krūmāja vējgriķis, sastopams Latvijā,
* *Fallopia filipes* (H.Hara) Holub,
* *Fallopia × heterocarpa* (Beck) Doweld,
* *Fallopia koreana* B.U.Oh & J.G.Kim,
* *Fallopia pterocarpa* (Wall. ex Meisn.) Holub,
* *Fallopia scandens* (L.) Holub,
* *Fallopia schischkinii* Tzvelev.

## Atsauces


## Ārējās saites
Tetjana Kita

**Tetjana Kita** (; dzimusi ) ir ukraiņu brīvā stila cīkstone, 2015. gada pasaules čempionāta bronzas medaļniece, 2016. un 2019. gada Eiropas čempionāta sudraba medaļniece, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece.

## Biogrāfija
Tetjana Kita ar cīņas sportu nodarbojas kopš 2005. gada. Starptautiskajās cīņas sacensībās piedalās kopš 2009. gada. Viņa ir Pasaules un Eiropas čempionāta godalgoto vietu ieguvēja kadetu un junioru vidū, kā arī  Eiropas U23 čempionāta, kas 2016. gadā notika Bulgārijas pilsētā Rusē, uzvarētāja svara kategorijā līdz 55 kg. Gadu vēlāk līdzīgā čempionātā Sombathejā (Ungārija) viņa atkārtoja savu rezultātu, šoreiz svara kategorijā līdz 58 kg.

2015. gadā Kita piedalījās cīņas sacensībās 1. Eiropas spēlēs, kas notika Baku. Svara kategorijā līdz 55 kilogramiem viņa cīņā par bronzas medaļu zaudēja Azerbaidžānas pārstāvei Nataļjai Siņišinai un ieņēma dalītu piekto vietu.

2015. gada pasaules čempionātā, kas notika ASV pilsētā Lasvegasā, svara kategorijā līdz 55 kg Tetjana duelī par trešo vietu uzvarēja Baltkrievijas sportisti un izcīnīja bronzas medaļu. 2016. gada pavasarī Eiropas čempionātā Rīgā viņa izcīnīja sudraba medaļu, fināla cīņā par čempiones titulu zaudējot sportistei no Krievijas Irinai Ologonovai.

Viņa piedalījās Riodežaneiro vasaras olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīrā, kas notika Stambulā, kur ieņēma dalītu trešo vietu un netika iekļauta Brazīlijas spēlēs startējošo sportistu skaitā.

2019. gada aprīlī Rumānijas galvaspilsētā Bukarestē notiekošajā kontinenta čempionātā Tatjana svara kategorijā līdz 55 kg cīņā par zelta medaļu piekāpās sportistei no Ungārijas Emešai Barkai un izcīnīja otro Eiropas čempionāta sudraba medaļu.

2021. gadā viņa piedalījās Tokijas olimpiskajās spēlēs, kur ceturtdaļfinālā zaudēja amerikāņu cīkstonei Helēnai Marulisai un ieguva 8. vietu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Apostolove

**Apostolove** () ir pilsēta Ukrainas dienvidos, Dņipropetrovskas apgabala Krivijrihas rajonā. Izvietojusies apgabala dienvidrietumos  no apgabala centra Dņipro. Ievērojams dzelzceļa mezgls, līdz 2020. gadam bija rajona centrs.

## Vēsture
Pirmā apmetne Mežonīgajā Laukā tagadējās pilsētas vietā izveidota 1793. gadā sākotnēji kā **Všivaja Balka**, vēlāk — **Pokrovskas** ciems. Krivijrihas dzelzceļa līnijas izbūves laikā pie ciema tika izveidota Apostoloves dzelzceļa stacija, kas nosaukta pēc vietējā zemes īpašnieka Mihaila Muravjova-Apostola vārda. No 1936. līdz 1938. gadam apdzīvotā vieta dēvēta par **Kosiorovi** (*Косіорове*). 1938. gadā piešķirts pilsētciemata statuss un pārdēvēta tagadējā vārdā. Kopš 1956. gada — pilsēta.

Pilsētā attīstīta pārtikas un būvmateriālu rūpniecība.

## Atsauces

## Ārējās saites
Krūmāja vējgriķis

**Krūmāja vējgriķis** () ir augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā. Latvijas teritorijā atrodama samērā reti, pārsvarā upju krastu krūmājos, mežmalās, kā arī nezālienēs.

## Apraksts
Krūmāja vējgriķis ir viengadīgs, 50—200 cm garš lakstaugs ar tievu, vijīgu stublāju, kurš ir kails un zaro. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus, tās ir kātainas, plati olveidīgas līdz trīsstūrainas, aptuveni 2—8 cm garas un 1—6 cm platas. Lapas plātnes mala ir gluda, gals nosmailots un pamats bultveidīgs.

Stublāja, zaru galā un galotnes lapu žāklēs ir 2—6 nelielos ķekaros izvietoti ziedi. Apziednis zaļganbalts, ārējās apziedņa lapas ar spārnu. Auglis ir izvietotas 0,5—0,8 cm garā nolīkušā kātiņā. Auglis ir gluds un spīdīgs riekstiņš. Zied no jūlija līdz septembrim.

## Atsauces


## Ārējās saites
Zelenodoļska

**Zelenodoļska** () ir pilsēta Ukrainas dienvidos, Dņipropetrovskas apgabala Krivijrihas rajonā. Izvietojusies apgabala dienvidrietumos  no apgabala centra Dņipro.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidota 1962. gadā pie jaunbūvējamās Krivijrihas termoelektrostacijas. Stacijas pirmais energobloks nodots ekspluatācijā 1965. gadā, pārējie deviņi — līdz 1972. gadam. 1993. gadā Zelenodoļskai piešķirts pilsētas statuss. Pilsētas pārvaldei pakļautas trīs lauku apdzīvotās vietas.

## Atsauces

## Ārējās saites
Džeks Zīlijs

**Volters Džons "Džeks" Zīlijs** (; dzimis , miris ) bija britu futbolists, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Zīlijs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja Lielbritānijas futbola komandas *[[Upton Park F.C.]]* sastāvā. Olimpiskajās spēlēs komanda pārspēja Francijas komandu *[[Club Français]]* ar rezultātu 4 – 0. Viņš bija viens no vārtu autoriem šajā spēlē. Lielbritānijas komanda olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu.

No 1892. līdz 1908. gadam viņš spēlēfa futbolu futbola klubā *[[Bridport F.C.]]*, kur 226 spēlēs guva 73 vārtus.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Džeks Zīlijs (Olympedia profils) 
* Džeks Zīlijs (Sports Reference profils)
Pjatihatki

**Pjatihatki** () ir pilsēta Ukrainas dienvidos, Dņipropetrovskas apgabala Kamjanskes rajonā. Izvietojusies apgabala rietumos  no apgabala centra Dņipro. Ievērojams dzelzceļa mezgls, līdz 2020. gadam rajona centrs.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies 1886. gadā Krivijrihas dzelzceļa līnijas izbūves laikā kā dzelzceļa mezgla stacija. Kopš 1938. gada — pilsēta.

## Atsauces

## Ārējās saites
DAX

**DAX** (***Deutscher Aktienindex***) ir viens no svarīgākajiem Vācijas fondu indeksiem. To aprēķina kā Vācijas 40 lielāko akciju uzņēmumu akciju cenu vidējo kapitalizācijas svērto rādītāju. DAX ir Lielbritānijas FTSE 100 un ASV Dova-Džonsa indeksu ekvivalents.

DAX tika izveidots 1988. gada 1. jūlijā, tā sākotnējā vērtība bija 1000 punkti. Indeksu aprēķina uzņēmums Deutsche Börse AG.

2020. gada 24. novembrī *Deutsche Börse* paziņoja par indeksa sastāva paplašināšanu ar desmit papildus komponentiem, lai tas pilnīgāk atspoguļotu mūsdienu Vācijas ekonomikas struktūru. Paplašināšana notika 2021. gada 3. ceturksnī.

## Indeksa aprēķināšana
Kopš 2016. gada janvāra indeksu aprēķina katras tirdzniecības dienas rītā pulksten 9.00 pēc Centrāleiropas laika. DAX aprēķināšanai izmanto akciju cenas elektroniskajā biržā XETRA.

Aprēķinam, kas balstīts uz Etjena Laspeiresa formulu, izvēlēto biržā kotēto uzņēmumu akciju cenas tiek svērtas atbilstoši to tirgus kapitalizācijai.

Tiek ņemtas vērā tikai brīvā apgrozībā esošas akcijas. Ja uzņēmuma kapitāls ir sadalīts vairāku tipu akcijās (piemēram, parastajās akcijās un priviliģētajās akcijās), tad izmanto akcijas ar lielāku likviditāti.

## Atlases kritēriji
Kopš 2021. gada septembra pastāv tikai viens pamatkritērijs iekļaušanai DAX — akciju sabiedrības tirgus kapitalizācija. Tiek ņemta vērā visu to akciju kopējā vērtība, kas atrodas brīvā apgrozībā, nevis pie stratēģiskiem investoriem. Citi iepriekšējie kritēriji, piemēram, šo vērtspapīru tirdzniecības aktivitāte, vairs netiek pielietoti.

Tika ieviests vēl viens obligāts nosacījums: DAX 40 kandidātiem ir jāstrādā ar peļņu vismaz divu gadu garumā, kā arī regulāri jāiesniedz ne tikai gada un pusgada, bet arī ceturkšņa pārskati, kuriem ir veikts noteikta veida audits.

Akcija var tikt izslēgta no indeksa starp rebalansēšanas datumiem, ja tās svars pārsniedz 10%, bet akcijas cenas 30 dienu vēsturiskais svārstīgums pārsniedz 250%.

## Atsauces
Upton Park F.C.

300px|thumb|Komanda 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

***Upton Park Football Club*** bija amatieru futbola klubs Lielbritānijas galvspilsētā Londonā, Aptonparka teritorijā.

Klubs tika izveidots 1866. gadā un pirmo reizi beidza pastāvēt 1887. gadā. Vēlāk, 1891. gadā, tas tika reformēts uz izveidots par jaunu un pastāvēja līdz apmēram 1911. gadam. *Upton Park* bija viena no 15 komandām, kas startēja pirmajā FA kausā 1871. gadā.

Komanda arī izcīnīja Lielbritānijai pirmo olimpisko zelta medaļu 1900. gada vasaras olimpisko spēļu futbola turnīrā. Olimpiskajās spēlēs komandas sastāvs bija: Klods Bakenhems, Toms Beridžs, Alfrēds Čalks, Džeimss Džonss, Viljams Goslings, Henrijs Heslems (kapteinis), Viljams Kvošs, Džons Nikolass, Freds Spekmens, Ričards Tērners un Džeks Zīlijs. Viņi ar rezultātu 4 – 0 uzvarēja Francijas komandu *[[Club Français]].*

## Atsauces
Sojuz MS-21

***Sojuz MS-21 «S. P. Kololjov»***  (*Союз МС-21 «С. П. Королёв»*) bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Tas orbītā tika palaists 2022. gada 18. martā, uz zemes atgriezās 29. septembrī.

## Apkalpe
Kuģa *Sojuz MS-21* apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublējošā apkalpe:
* Sergejs Prokopjevs, komandieris, *Roskosmos*, 
* Anna Kikina, Lidojuma inženieris 1, *Roskosmos*, 
* Dmitrijs Peteļins, Lidojuma inženieris 2, *Roskosmos*, 

## Lidojuma gaita
*Sojuz MS-21* tika palaists  15:55:18 *[[Universālais koordinētais laiks|UTC]]* ar nesējraķeti *[[Sojuz-2.1a]]* no Baikonuras kosmodroma 31. starta laukuma 6. palaišanas iekārtas.

Kosmosa kuģis ar staciju saslēdzās tajā pašā dienā 19:12 *UTC* (aptuveni trīs stundas pēc starta) pie *[[Pričal (SKS)|Pričal]]* moduļa. Tuvošanās notika automātiskā režīmā, bet beigu posmā kuģa vadību pārņēma Oļegs Artemjevs rokas režīmā.

No stacijas *Sojuz MS-20* atvienojās  07:34:20 *UTC*. 10:03 *UTC* tika iedarbināti dzinēji bremzēšanas manevram. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 10:57:11 *UTC*, 147 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas, Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 194 dienas 19 stundas 1 minūte.

## Ārējās saites
* Хроника подготовки и полёта корабля «Союз МС-21» astronaut.ru 
* Soyuz-MS 01 - 20 (11F732A48) Gunter Dirk Krebs
Gaviezes iela

**Gaviezes iela** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Zolitūdes, Beberbeķu un Mūkupurva apkaimēs. Iela sākas krustojumā ar Čuguna ielu un beidzas mazdārziņu teritorijā. Kārļa Ulmaņa gatve Gaviezes ielu sadala divās daļās, kuras nav savienotas ne transportam, ne gājējiem (šķērsojums pāri Ulmaņa gatvei ir aizliegts). Kopējais ielas garums ir 1040 metri, tā ir klāta ar asfalta un grants segumu.

Iela ir nosaukta Gaviezes — Gaviezes pagasta centra Dienvidkurzemes novadā — vārdā.

Paredzēts, ka Gaviezes ielas trase mainīsies izbūvējot dzelzceļa līnijas ''Rail Baltica'' posmu uz Rīgas lidostu.

## Ielas raksturojums
Ielas daļas ir visai atšķirīgas — sākuma posms no Čuguna ielas līdz Kārļa Ulmaņa gatvei ir asfaltēta iela ar vienvirziena satiksmi (Ulmaņa gatves virzienā) un savrupmāju apbūvi, kā arī neapbūvētiem gruntsgabaliem. Šeit iela veido robežu starp Zolitūdes un Beberbeķu apkaimēm.

Posms uz dienvidiem no Ulmaņa gatves Mūkupurva apkaimē pārsvarā iet pa esošo un bijušo mazdārziņu teritoriju, šeit ir arī atsevišķas savrupmājas, bet bijušo mazdārziņu vietā — arī mežs. Šajā posmā ielas segums pārsvarā grants, arī sliktas kvalitātes.

## Ielu savienojumi
Gaviezes iela ir savienota ar šādām ielām:
* Čuguna iela (T veida krustojums)
* Kārļa Ulmaņa gatve (divi nesavienoti pieslēgumi)
* Ciema iela (T veida krustojums)
* Mežmalas iela (T veida krustojums)

## Skatīt arī
* Zolitūde
* Beberbeķi
* Mūkupurvs

## Atsauces
Dižsūrenes

**Dižsūrenes** () ir sūreņu dzimtas ģints. Sākotnējais ģints izplatības areāls ir Ķīnas austrumos, Austrumāzijā un Krievijas tālajos austrumos, lai gan sugas ir ieviestas arī Eiropā un Ziemeļamerikā. Ģints pārstāvji, tostarp Japānas dižsūrene (*Reynoutria japonica)* un tās hibrīdi, kas veidoti ar Sahalīnas dižsūreni (*Reynoutria sachalinensis*), ir invazīvi augi.

## Apraksts
Dižsūreņu ģints sugas pārstāvji ir izturīgi, stāvi, daudzgadīgi augi, kas vairojas ar sakneņiem. Tie parasti ir vienmājnieki, galvenokārt ar divdzimumu ziediem, bet daži ziedi arī mēdz būt viendzimuma. Ziedu ziedlapiņas pēc nobriešanas kļūst sausas un līdzīgas papīram. Augļi ir trīsšķautņainu riekstiņi. Ziedkopa ir ķekarveida. Ziediem ir trīs atdalīti irbuļi, kuru galos ir plūksnainas drīksnas.

## Sugas
Kopš 2019. gada marta tiek atzītas šādas dižsūreņu sugas:

* *Reynoutria ciliinervis* (Nakai) Moldenke
* *Reynoutria japonica* Houtt. – Japānas dižsūrene, sastopama arī Latvijas teritorijā,
* *Reynoutria multiflora* (Thunb.) Moldenke,
* *Reynoutria sachalinensis* (F.Schmidt) Nakai – Sahalīnas dižsūrene, sastopama arī Latvijas teritorijā,
* *Reynoutria* × *bohemica* Chrtek & Chrtková [*R. japonica* × *R. sachalinensis*] - Japānas dižsūrenes un Sahalīnas dižsūrenes hibrīds.

## Atsauces


## Ārējās saites
Mazā skābene

**Mazā skābene** () ir mainīga izskata pasaulē plaši sastopama skābeņu suga, kuras ietvaros nodala zemākus taksonus (pasugas, varietātes). Bieži sastopama visā Latvijas teritorijā — dārzos un tīrumos kā nezāle, kā arī atmatās, pļavās, sausos mežos un krūmājos, bieži arī kāpās un smiltājos, nezālienēs ar skraju veģetācijas segumu.

## Apraksts
Mazā skābene ir daudzgadīgs, 10—35 cm garš lakstaugs ar stāvu, kailu stublāju, kurš zaro ziedkopā. Lapas ir gan uz stublāja, gan izvietotas piezemes rozetā — tās savā starpā neatšķiras. Tām ir patīkama, skābena garša. Lapas ir 1,5—5 cm garas un 0,4—2 cm platas, un raksturīga šķēpveida forma.
left|thumb|377x377px|Nobriedusi mazās skābenes lapa
Ziedkopa ir skraja skara stublāja galā. Apziednis ir vienveidīgs un zaļgansārts. Augam nav skābenes ģintī bieži izplatītā kārpveida izauguma — augonīša — uz apziedņa. Iekšējās apziedņa lapas, kas apņem augli, ir aptuveni augļa garumā un maz ar to saistītas. Zied no maija līdz jūlijam.

## Pielietojums
Gan svaigas, gan termiski apstrādātas lapas ir ēdamas. Lapās esošā esošā skābeņskābe piešķir tiem nedaudz skābenu garšu. Kulinārijā mazās skābenes tiek izmantotas vairākos veidos, tostarp kā garšaugi, salātos, zupās un siera gatavošanā kā piena sarecinātājs. Lapām ir citronīga vai rabarberam līdzīga skābena garša.

Mazās skābenes savā uzturā izmanto arī savvaļas dzīvnieki — putni ēd sēklas, un, piemēram, truši un brieži, ēd zaļumus.

## Ārējās saites

## Atsauces
Verhņodņiprovska

**Verhņodņiprovska** () ir pilsēta Ukrainas dienvidos, Dņipropetrovskas apgabala Kamjanskes rajonā. Izvietojusies apgabala ziemeļrietumos Kamjanskes ūdenskrātuves krastā  no apgabala centra Dņipro. Ietilpst Dņipro pilsētas aglomerācijā.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta kā **Grigorjevkas sloboda** izveidojusies 1779. gadā bijušās Zaporižjas kazaku ziemas apmetnes vietā. Kopš 1806. gada apriņķa centrs ar tagadējo nosaukumu. 1959. gadā pilsētā uzbūvēts Ukrainā lielākais kukurūzas pārstrādes uzņēmums. Līdz 2020. gadam rajona centrs. Mūsdienās vairāki metālapstrādes un pārtikas uzņēmumi.

## Atsauces

## Ārējās saites
Oleksandra Kohuta

**Oleksandra Kohuta** (; dzimusi ) ir bijusī ukraiņu brīvā stila cīkstone, 2010. gada pasaules čempione, Ukrainas Nopelniem bagātā sporta meistare.

## Biogrāfija
Oleksandra Kohuta ar brīvo cīņu sāka nodarboties 1999. gada oktobrī, 12 gadu vecumā. Viņu uz sekciju atveda vecākā māsa Marjana Bavdika, kura nodarbojās ar šo sporta veidu. Pirmajās sacensībās Oleksandra zaudēja visas cīņas. Taču sešus mēnešus vēlāk, 2000. gadā, viņa devās uz Ukrainas kadetu čempionātu, sacensībās uzvarēja un kvalificējās Eiropas čempionātam. 2004. gadā viņa kļuva par Eiropas junioru vicečempioni. Nākamajā gadā viņa uzvarēja pasaules junioru čempionātā. 2006. gadā viņa uzvarēja Eiropas junioru čempionātā. 2007. gadā viņa izcīnīja bronzas medaļas gan pasaules čempionātos, gan Eiropas junioru čempionātos.

Vēl startējot junioru sacensībās, 2006. gadā viņa izcīnīja bronzas medaļu Eiropas pieaugušo čempionātā. Tad viņa vēl trīs reizes kļuva par šo sacensību medaļnieci, 2008. un 2012. gadā ieguva sudrabu, bet 2010. gadā — atkal bronzu. 2009. gadā viņa izcīnīja bronzas medaļu Pasaules pieaugušo čempionātā, bet nākamajā gadā kļuva par pasaules čempioni, finālā pieveicot japānieti Ju Horiuči.

Treneris: Ukrainas Nopelniem bagātais treneris — Andrijs Pituns. Turklāt Aleksandras trenere ir viņas vecākā māsa Marjana Bavdika.

### Galveno sacensību rezultāti

#### Pasaules čempionāti

#### Eiropas čempionāti

## Apbalvojumi un pagodinājumi
* Ukrainas Nopelniem bagātā sporta meistare

## Atsauces

## Ārējās saites
Alfrēds Blohs

**Alfrēds Blohs** (; dzimis , miršanas datums *nav zināms*) bija franču futbolists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Blohs bija Francijas futbola komandas *[[Club Français]]* biedrs. 1900. gada vasaras olimpisko spēļu laikā viņa komanda Franciju pārstāvēja futbola turnīrā. Komanda šajā turnīrā izcīnīja sudraba medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites
* Alfrēds Blohs (Olympedia profils) 
* Alfrēds Blohs (Sports Reference profils)
Valerijs Zalužnijs

**Valerijs Zalužnijs** (; dzimis ) ir bijušais Ukrainas ģenerālis un pašreizējais Ukrainas vēstnieks Apvienotajā Karalistē. No 2021. gada 27. jūlija līdz 2024. gada 8. februārim viņš bija Ukrainas bruņoto spēku virspavēlnieks.

## Dzīvesgājums
Valerijs Zalužnijs piedzima  Novohradā-Volinskā (tagad Zvjaheļa).
1989. gadā viņš sāka mācības Novohradas-Volinskas mašīnbūves tehnikumā. Pēc Ukrainas neatkarības atgūšanas Zalužnijs studēja Odesas militārajā augstskolā. Pēc tās absolvēšanas viņš sāka dienestu Ukrainas bruņotajos spēkos. 2005. gadā Zalužnijs sāka studijas Ukrainas Nacionālajā aizsardzības akadēmijā. 2007. gadā viņš kļuva par 24. atsevišķās mehanizētās brigādes štāba komandiera pirmo vietnieku. 2009. gadā viņš tika norīkots par 51. atsevišķās mehanizētās brigādes komandieri.

2017. gadā Zalužniju paaugstināja par ģenerālmajoru un iecēla par Ukrainas karaspēka grupas "Rietumi" komandiera pirmo vietnieku. 2018. gadā viņš kļuva par Apvienoto militāro spēku virspavēlnieka pirmo vietnieku. 2019. gadā viņu iecēla par Ukrainas karaspēka grupas "Ziemeļi" komandieri.
2021. gada 27. jūlijā ģenerālis Zalužnijs kļuva par Ukrainas bruņoto spēku virspavēlnieku un Ukrainas Nacionālās drošības un aizsardzības padomes locekli.

Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā ģenerālis Zalužnijs vadīja Ukrainas aizsardzību, plašsaziņas līdzekļos nodēvēts par "Dzelzs ģenerāli", 2022. gadā žurnāls *[[Time]]* Zalužniju iekļāva 100 ietekmīgāko personu sarakstā.
2024. gada 9. februārī Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis atbrīvoja ģenerāli Valeriju Zalužniju no bruņoto spēku komandiera amata un piešķīra viņam Ukrainas varoņa titulu.

## Atsauces
Elvīra Donesa

**Elvīra Donesa** (, dzimusi 1960. gadā) ir albāņu rakstniece, scenāriste un dokumentālo filmu producente.

Dzimusi piekrastes pilsētā Duresi. Donesa absolvējusi Tirānas Valsts universitāti. 1988. gadā viņa tika pieņemta darbā Albānijas Valsts televīzijā un izmantojot šo amatu viņa pārbēga uz Šveici. Par to viņu notiesāja kā valsts nodevēju un piesprieda cietumsodu, kā arī viņai bija liegta tikšanās ar savu mazo dēlu. Apsūdzība tika atcelta līdz ar komunisma sabrukumu Albānijā 1992. gadā. No 1988. gada līdz 2004. gadam Donesa dzīvoja Šveicē, kur strādāja par rakstnieci un televīzijas žurnālisti, vienlaikus rakstot, režisējot un producējot vairākas dokumentālās filmas. Kopš 2004. gada viņa dzīvo Amerikas Savienotajās Valstīs. Lielākā daļa viņas darbu ir itāļu vai albāņu valodā. Vairākas no viņas filmām ir ieguvušas vai nominētas dažādām kino balvām. Viņas jaunākā dokumentālā filma *Sworn Virgin* stāsta par sievietēm Albānijas ziemeļos, kuras pusaudža gados zvēr mūžīgu šķīstību un kļūst par vīriešiem savā sabiedrībā — nevis sievietes, kas uzvedas kā vīrieši vai sievietes, kurām ir mainīts dzimums, bet vienkārši sievietes, kuras tagad ir vīrieši. Šī filma tika atzīta par labāko dokumentālo filmu Baltimoras sieviešu kinofestivālā 2007. gadā.

## Atsauces
Albānijas kino

**Albānijas kino** attiecas uz kinoindustriju, kas atrodas Albānijā, un sevī ietver tādas filmas un ar tām saistītos mākslas veidus, kas veidotas valstī, kā arī albāņu režisoru ārzemēs veidotās filmas. Albānijā kinoindustrija sāka attīstīties jau kopš 1897. gada, bet spēcīgu darbību uzsāka 1940. gadā pēc *Kinostudio Shqipëria e Re un* Nacionālā kinematogrāfijas centra dibināšanas Tirānā.
thumb|Merita Sokoli tiek uzskatīta par pirmo Albānijas kinoaktrisi.
Agrīnās albāņu filmas 1909. gadā Albānijā ieviesa gleznotājs un fotogrāfs Kola Idromeno Škodrā. Turpmākajos gados notika pirmā publiskā ārzemju filmu demonstrēšana.

Kinofilmas ir saņēmušas starptautiskas un prestižas balvas, un katru gadu jaunas albāņu filmas tiek rādītas filmu festivālos visā pasaulē.

Ņemot vērā albāņu diasporu ir vairāki starptautiski pazīstami aktieri, piemēram, albāņi-amerikāņi Ilaiza Dušku, Masiela Lūša, Džims un Džons Beluši, Kosovas albāņi Bekims Fehmiju un Arta Dobroši, grieķu-albāņi Irēna Papasa un turku-albāņi Barišs Ardučs.

Albānija katru gadu rīko vairākus starptautiskus kinofestivālus. Vissvarīgākais noteikti ir Tirānas Starptautiskais kinofestivāls, kas notiek Tirāna. 2008. gadā izveidotais Duresas Starptautiskais kinofestivāls arī ir viens no ievērojamākajiem kino pasākumiem valsti, kas vasarās notiek Duresas amfiteātrī.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Centrālais valsts filmu arhīvs
* Nacionālais kinematogrāfijas centrs
Pēdējais varonis

**"Pēdējais varonis"** () ir 1993. gada ASV asa sižeta filma, kuras režisors ir Džons Maktīrnans. Filmā galvenās lomas atveido Arnolds Švarcenegers, F. Marijs Ābrahams, Arts Kernijs, Čārlzs Denss, Frenks Makrē, Toms Nūnens, Roberts Proskis, Entonijs Kvinns, Mersedesa Rūla un Ostins O'Braiens.

Filma ir par jaunu zēnu Deniju (O'Braiens), kurš ar maģiskas kinobiļetes palīdzību nokļūst otrpus ekrānam, filmā par Losandželosas policistu Džeku Sleiteru (Švarcenegers).

"Pēdējais varonis" pirmizrāde notika . Filma neguva gaidītos komerciālos panākumus, kā arī nebija kritiķu atzīta. Laika gaitā tā ir kļuvusi par kulta filmu. Šī ir pēdējā filma, kurā piedalās Arts Kernijs.

## Atsauces

## Ārējās saites
Pidhorodne

**Pidhorodne** () ir pilsēta Ukrainas dienvidos, Dņipropetrovskas apgabala Dņipro rajonā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Kiļčeņas upes krastos pie tās ietekas Dņepras ūdenskrātuvē. Ietilpst Dņipro pilsētas aglomerācijā, faktiski tās ziemeļu piepilsēta.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap 1778. gadu kā Podgorodnojes sloboda. No 1898. gada pagasta centrs. 1938. gadā piešķirts pilsētciemata statuss, no 1981. gada — pilsēta. 1987. gadā no Pidhorodnes nodalīts Juvilejnes pilsētciemats.

## Atsauces

## Ārējās saites
Eva Murati

**Eva Murati** (; dzimusi ) ir albāņu aktrise un televīzijas raidījumu vadītāja. Savu karjeru sākusi 15 gadu vecumā filmējoties reklāmās un darbojoties kā modele. 2013. gadā televīzijas kanālā *Agon Channel* viņa vadīja savu pirmo raidījumu *Antilope*, vēlāk šajā kanālā vadīja raidījumu *Duartrokitje*. 2016. gadā viņa uzsāka darbu televīzijas kanālā *[[Vizion Plus]]*, kur vadīja pasākumu *[[Miss Universe Albania]]* un raidījumu *VIP Zone*. Pašreiz (2021) viņa televīzijas kanālā *[[Tring Sport]]* vada UEFA Čempionu līgas studiju un raidījumu *Sports Week*. Murati kino debija bija 2013. gada filmā *The Outlaw*, vēlāk filmējusies filmā *[[Ti mund të më quash Xhon]]* (2017), televīzijas seriālos *[[Skanderbeg (seriāls)|Skanderbeg]]* (2016) un *[[Familja Kuqezi]]* (2019-pašlaik).

## Atsauces

## Ārējās saites

*
Makariva

**Makariva** () ir ciemats Ukrainas Kijivas apgabalā, uz rietumiem no galvaspilsētas Kijivas. Administratīvi pakļauts Bučas rajonam.

## Vēsture
Makarivas tuvumā atrasti 9.—12. gadsimta senkrievu pilsētu arheoloģiskie atradumi. Pēc vienas no versijām, tā ir hronikās minētā Zdvižeņa. Mūsdienu apdzīvotā vieta sākusies kā lietuviešu muižniekiem Ivašencevičiem piederošs Voroņinas ciems, kas pirmoreiz minēts 1506. gadā. Vēlāk ciems pārdēvēts tagadējā vārdā. 19. gadsimtā Makariva bija miests Kijivas apriņķī ar nozīmīgu ebreju hasīdu kopienu. 1956. gadā ciemam piešķirts pilsētciemata statuss. Mūsdienās attīstīts lauksaimniecības un pārtikas rūpniecības centrs. Krievijas 2022. gada iebrukuma laikā ciematā notika sīvas kaujas, ciemats ievērojami nopostīts. 2024. gadā Ukrainas atkrieviskošanas ietvaros pilsētciemata statuss nomainīts uz ciemata statusu.

## Atsauces
Identitāte (filma)

**"Identitāte"** () ir 2003. gada ASV *[[neo-noir]]* mistērijas trillera filma, kuras režisors ir Džeimss Mengolds. Filmā galvenās lomas atveido Džons Kjūsaks, Rejs Liota, Amanda Pīta, Alfreds Molina, Klea Duvāla, Rebeka De Morneja, Džons Hokss, Džons Makginlijs, Viljams Lī Skots, Džeks Bjūzijs un Pruits Teilors Vinss. Filma balstīta uz Agatas Kristi romānu *[[And Then There Were None]]*.

Filma ir par desmit svešiniekiem nomaļā Nevadas hotelī, kuri uz laiku ir nošķirti no pārējās pasaules. Pēkšņi viens pēc otra viņi tiek noslēpumaini nogalināti.

"Identitāte" pirmizrāde notika . Filma bija finansiāli veiksmīga, nopelnot 90 miljonus ASV dolāru. Filma izdošanas brīdī saņēma atšķirīgas kritiķu atsauksmes, taču kopš tā laika "Identitāte" ir ieguvusi kulta filmas statusu.

## Atsauces

## Ārējās saites
Atensa

**Atensa** () ir pilsēta Džordžijas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 127 315 iedzīvotājs. Pēc iedzīvotāju skaita Atensa ir sestā lielākā Džordžijas pilsēta. Pilsēta atrodas aptuveni 110 kilometrus uz ziemeļaustrumiem no štata galvaspilsētas Atlantas.

Pilsētā atrodas Džordžijas Universitāte, kas ir vecākā valsts atbalstītā universitāte ASV. Tā ir dibināta 1785. gadā. Apkārtne ap universitāti tika nosaukta Grieķijas pilsētas Atēnu vārdā, kurā atradās Platona akadēmija. Atensā ir cēlušās vairākas pazīstamas alternatīvā roka grupas, kā *[[R.E.M.]]*, *[[The B-52's]]*, *[[Widespread Panic]]*, *[[Drive-By Truckers]]*, *[[of Montreal]]*, *[[Neutral Milk Hotel]]* un ''Harvey Milk''.

## Dzimuši
Atensā dzimuši:

* Kima Beisingere (1953) — aktrise
* *[[Quavo]]* (1991) — reperis

## Atsauces

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Haialī

**Haialī** () ir pilsēta Floridas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 223 109 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Haialī ir sestā lielākā Floridas pilsēta. Haialī atrodas Maiami aglomerācijā, ziemeļrietumos no Maiami centra.

Pilsēta ir ievērojama ar savu augsto spāņvalodīgo iedzīvotāju īpatsvaru (94%), kas ir otrs lielākais spāņu izcelsmes amerikāņu īpatsvars no visām ASV pilsētām ārpus Puertoriko. Haialī ir arī lielākais kubiešu un Kubas amerikāņu īpatsvars ASV — 73,37% iedzīvotāju. Pilsētā ir arī viena no lielākajām spāņvalodīgo kopienām valstī. 96,3% iedzīvotāju mājās lieto spāņu valodu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* 
* Mājaslapa
Portsentlūsi

**Portsentlūsi** () ir pilsēta Floridas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 204 851 iedzīvotājs. Pēc iedzīvotāju skaita Portsentlūsi ir septītā lielākā Floridas pilsēta. Tā atrodas 201 kilometru uz dienvidaustrumiem no Orlando un 182 kilometrus uz ziemeļiem no Maiami.

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Keipkorala

**Keipkorala** () ir pilsēta Floridas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 194 016 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Keipkorala ir devītā lielākā Floridas pilsēta.

Keipkoralā ir vairāk nekā 640 kilometru kuģojamu ūdensceļu, kas ir vairāk nekā jebkurā citā pasaules pilsētā.

## Atsauces

## Ārējās saites

*
* Mājaslapa
Hanna Vasilenko

**Hanna Vasilenko** (; dzimusi ) ir bijusī ukraiņu brīvā stila cīkstone, Pasaules un Eiropas čempione.

## Biogrāfija
Hanna Vasilenko dzimusi nelielā ciemā netālu no Mariupoles. Ar cīņas sportu sāka nodarboties pusaudža gados, 2001. gadā. Sākotnēji viņa  cīnījās svara kategorijā līdz 63 kg, bet no 2009. gada svara kategorijā līdz 59 kg, kas nav olimpiskā. Lai startētu olimpiskajās spēlēs, viņai bija jātrenējas svara kategorijā līdz 55 kg, vai arī jāatgriežas 63 kg klasē. Savukārt šajās svara kategorijās viņai ļoti lielas konkurentes Ukrainā bija Nataļja Siņišina un Jūlija Ostapčuka.

Hanna Vasilenko savu starptautisko karjeru sāka 2005. gada Eiropas junioru čempionātā Vroclavā, kur uzreiz izcīnīja titulu svara kategorijā līdz 63 kg. 2006. gada junioru pasaules čempionātā Gvatemalā viņa svara kategorijā līdz 59 kg ierindojās 3. vietā aiz krievietes Larisas Kaņajevas un kolumbietes Žaklīnas Renterijas.

2007. gadā viņa pirmo reizi startēja starptautiskajās pieaugušo sacensībās. Eiropas čempionātā Sofijā viņa ieradās 3. vietā. Tur pēc trīs uzvarām viņa zaudēja pusfinālā pret vācieti Stefāniju Štīberi, bet gandarījuma kārtā pārspēja grieķieti Agoro Papavasiliu un izcīnīja bronzas medaļu.

Nākamais starts starptautiskajās sacensībās bija tikai 2009. gada pasaules čempionātā Herningā (Dānija) svara kategorijā līdz 59 kg. Arī šeit viņa sākotnēji uzvarēja trīs cīņās, bet pusfinālā zaudēja pret polieti Agati Petšiku. Pēc tam gandarījuma cīņā viņa pārspēja Ketiju Patrohu no Kanādas un izcīnīja bronzas medaļu.

2010. gada Eiropas čempionātā Baku Hanna Vasilenko nebija labā formā un zaudēja Taibei Juseinai no Bulgārijas un Nataļjai Smirnovai no Krievijas, ierindojoties tikai 8. vietā. Tomēr 2011. gadā viņa atkal guva panākumus. Viņa pirmo reizi izcīnīja bronzas medaļu Eiropas čempionātā Dortmundē. Viņas karjeras spilgtākais notikums bija 2011. gada pasaules čempionāts Stambulā. Tur viņa pēc uzvarām pār kanādieti Amandu Gerhartu, Ķīnas Tautas republikas pārstāvi Čenu Janu un azerbaidžānieti Sonu Ahmadli finālā cīnījās pret zviedrieti Sofiju Matsoni.Pēc sīvas cīņas viņa izcīnīja uzvaru un kļuva par pasaules čempioni svara kategorijā līdz 59 kg.

2012. gadā viņa izcīnīja savu nākamo titulu Eiropas čempionātā Belgradā. Pa ceļam viņa uzvarēja Sonu Ahmadli, Mirjanu Martinoviču no Melnkalnes, Nadeždu Mihalkovu no Baltkrievijas un Anastasiju Grigorjevu no Latvijas. Tā kā 2012. gadā svara kategorija, kurā viņa cīnījās, nebija olimpiskā, viņa mēģināja kvalificēties spēlēm svara kategorijā līdz 63 kg, taču tas neizdevās.

Hanna Vasilenko palika aktīva līdz 2016. gadam. Šajos gados viņa vēl divas reizes izcīnīja bronzas medaļu Eiropas čempionātos. 2013. gads Tbilisi svara kategorijā līdz 63 kg un 2016. gads Rīgā svara kategorijā līdz 58 kg. Taču viņai atkal neizdevās kvalificēties 2016. gada Riodežaneiro olimpiskajām spēlēm.

## Atsauces

## Ārējās saites
Rakstvedis

thumb|Seno ēģiptiešu rakstveža statuja
**Rakstvedis** jeb **skrīveris** (no  — 'rakstīt') ir arods, kura pienākumi ir dokumentu sastādīšana vai dokumentu un grāmatu pārrakstīšana rokrakstā.

Arods radās līdz ar rakstības aizsākšanos Senajos laikos. Senajā Ēģiptē rakstveži bija zemākie ierēdņi, tie aprēķināja un piedzina nodevas, uzskaitīja mantu faraona noliktavās, sadalīja pārtiku dienestā esošajiem cilvēkiem un veica citus pienākumus.

Rakstveža amats pastāvējis dažādās organizācijās: bruņinieku ordeņos, brīvmūrnieku ložās, daudzu valstu karaspēku vienībās un citur.

Rakstvežu nozīmi rakstu darbu pavairošanā mazināja teksta un attēlu iespiešanas aizsākšana viduslaikos un attīstīšana laika gaitā.

Vēsturiski Latvijas teritorijā ievērojams skaits cilvēku strādāja par muižu (dzimtbūšanas laikā un pēc tās, rakstveži — nelatvieši) un pagastu (pēc dzimtbūšanas izbeigšanas, rakstveži — galvenokārt latvieši) rakstvežiem. No vārda "skrīveris" cēlies apdzīvotās vietas Skrīveru nosaukums.

## Atsauces