Gottan

thumb|''Gottan''
***Gottan*** ir trīs stīgu tautas mūzikas instruments, kas galvenokārt tiek spēlēts Japānas Kjusju salā, īpaši tās dienvidos.

## Raksturojums
Instrumentu klasifikācijā *gottan* pieder pie lautu grupas instrumentiem, tāpat kā sjamisens un *sanshin*. Tam ir trīs stīgas, kas bieži ir tādas pašas kā sjamisenam.

*Gottan* plaši izmanto kā muzikālā pavadījuma instrumentu tautas dziedājumos, un kopš 16. gadsimta tas kļuvis par tautas mūzikas instrumentu. Tiek uzskatīts, ka tas radies Dienvidkjusju reģionā, piemēram, Kagosimā un Mijadzaki, bet laika gaitā izplatījies arī tālāk — uz Fukuoku, Kumamoto un citiem Kjusju apgabaliem.

Viduslaiku Kjusju reģionā šis instruments bija tik plaši izplatīts, ka gandrīz katrā mājsaimniecībā bija savs *gottan*. Pastāvēja teiciens: "Ja nav nekā cita, vismaz jābūt *gottan*," kas liecina par tā dziļo iesakņošanos vietējā kultūrā.

*Gottan* spēlēja ne tikai vienkāršie ļaudis, bet arī budistu mūku rituālos un vietējo svētnīcu kagura rituālos, padarot to par neatņemamu viduslaiku Kjusju ikdienas dzīves sastāvdaļu. To nereti uzskata par simbolu Kjusju — reģionam, ko raksturo gan okeāna tuvums, gan vulkāniskā ainava.

Pateicoties ciešajiem kontaktiem ar Rjūkjū Karalisti (mūsdienās Okinavas prefektūra), *gottan* spēcīgi ietekmējies no *sanshin*, Okinavas tradicionālā mūzikas instrumenta. Pateicoties šai līdzībai, *gottan* bieži izmanto, lai izpildītu Rjúkjū tautas dziesmas, kas liecina par spēcīgu Okinavas kultūras ietekmi.

## Īpašības
Viena no *gottan* raksturīgākajām iezīmēm ir tā, ka instruments tiek pilnībā izgatavots no koka, bez jebkādu metāla detaļu, piemēram, naglu, izmantošanas. Korpusa daļā tiek piestiprinātas kriptomērijas (Japānas ciedra) koka plāksnes, lai radītu skaņu, un tam nav īpašu skaņas atveru vai rezonatoru, kā tas ir citiem stīgu instrumentiem. Salīdzinot ar galvenās salas (Honsju) sjamisenu, *gottan* konstrukcija šķiet primitīvāka, tomēr tajā ir skaidri jūtama Okinavas *sanshin* ietekme — piemēram, nav *sawari* jeb rezonējošā efekta uz pirmās stīgas.

Instrumenta skaņa ir vienkārša, bet tai piemīt spēcīgs un dzidrs tonis, kas raksturo Kjusju reģiona mūzikas estētiku.

Izpildes tehnika, atšķirībā no sjamisena, neizmanto plektru (*bachi*), bet tā vietā pielieto pirkstu spēli (*tsumabiki*), līdzīgi kā *sanshin*. Īpašu pievilcību rada trīs stīgu vienlaicīga spēle, kas rada bagātīgu un neskaidru skaņu (trokšņainu akordu), neapslāpējot dziedājumu. Šī iemesla dēļ *gottan* ir īpaši piemērots stāstījuma formām, kurās dziedājums, ritms un vārdu nozīme apvienojas, lai pilnībā atklātu instrumenta šarmu.

Vecākie *gottan* instrumenti (*ko-gottan*), kas izgatavoti pirms Meidzi perioda, parasti bija apmēram  gari, kas tos padarīja acīmredzami mazākus par Honsju sjamiseniem (aptuveni ), un izmēra ziņā tuvākus Okinavas *sanshin*.

## Vēsture
Par *gottan* izcelsmi pastāv divas galvenās teorijas. Viena no tām saistās ar Ķīnas Guidžou provinces Mjao tautas trīs stīgu instrumentu *gutan* (古弾), kura japāņu lasījumā *kotan* laika gaitā interpretēts kā *gottan*.

Otrā teorija skaidro, ka Okinavā plaši izmantotais *sanshin* ar dzīvnieku ādu bija pārāk dārgs parastajiem cilvēkiem. Tādēļ tiek uzskatīts, ka Satsumas reģiona galdnieks kādā jaunceltnes svinību laikā ar atlikušajiem materiāliem vienas nakts laikā izgatavojis vienkāršotu versiju — rupju un neizteiksmīgu instrumentu. Nosaukums *gottan* varētu būt radies no vietējās dialektālās frāzes *gottamashii* (ごったましい - ‘brutāls, neveikls’) apvienojumā ar Kagosimas reģionālo vārda galotni *-don* vai *-tan*.

Tomēr abas šīs teorijas tiek uzskatītas par tautas nostāstiem, un precīza izcelsme nav pilnībā noskaidrota. Daži pētnieki norāda uz kopīgām iezīmēm starp Japānas kultūru un Ķīnas dienvidrietumu reģionu (Juaņna, Guidžou) subtropu mūžzaļo mežu kultūru. Tiek uzskatīts, ka *gottan* Japānā nonācis kopā ar šīs kultūras izplatību. Folklorists Tadao Torikumi savā darbā *Hana Koshō Hōchūki* apgalvo, ka instrumentu sākotnēji izmantoja kā rituālu priekšmetu, kas saistīts ar ūdens dievību kultu un lietus izsaukšanu, tāpēc tas vienmēr palicis cieši saistīts ar tautu.

#### Budisms
Kad Šimazu klans īstenoja stingru vajāšanu pret Jodošū (viena no budisma skolām) sekotājiem, ticīgie bija spiesti slēpties, piemēram, alās, kur klusībā skaitīja *nenbutsu*. Ar *gottan* palīdzību šos dziedājumus veica dziesmas formā, iekļaujot lūgšanas dziedājumos, lai izvairītos no atklāšanas. Leģendāri piemēri šai praksei joprojām saglabājušies Mijadzaki prefektūras Miematas pilsētā, kur atrodas "slēptās lūgšanu alas".

Šo vēsturi ilustrē arī tradicionālā dziesma *Nikatabushi*, kuras vārdi satur budisma simboliku. Tajā, piemēram, "mākoņi" simbolizē Satsumas varas struktūru, kas aizsedz skatienu uz Aizsaules Amitābhu Budu.

#### Sintoisms
Papildus budisma kontekstam, *gottan* spēlē nozīmīgu lomu arī sintoisma rituālos Kjūsjū svētnīcās. To izmanto svētkos un kagura rituālos. Kā piemēru var minēt Kagosimas svētnīcu gadskārtējo *Hatsuuma* festivālu, kuros notiek *gottan* priekšnesumi. Tāpat Gifu prefektūras Kaidzu pilsētas *Chisui* svētnīcā, kas saistīta ar Satsumas klana inženieri Hirata Yukinobu, *gottan* spēlē pavasara veltījuma svētkos, pieminot viņa ieguldījumu Kiso trīs upju regulēšanā.

### Mūsdienas
Pēdējās desmitgadēs *gottan* spēlētāju un instrumentu darinātāju skaits ir samazinājies. Pēc straujās ekonomiskās izaugsmes perioda Japānā notika iedzīvotāju koncentrācija pilsētās un dzīvesveida izmaiņas, kā rezultātā daudzas reģionālās tautas mākslas formas, tostarp *gottan*, nonāca izzušanas draudu priekšā. Instruments prasa specifiskas prasmes — pareizu koka izvēli, žāvēšanu, apstrādi un precīzu salikšanu, kas sarežģī zināšanu nodošanu nākamajām paaudzēm.

Tomēr pēdējos gados vairākos reģionos, piemēram, Kagosimā, Mijadzaki un Fukuokā, notiek kultūras atdzimšana. Vietējie kultūras saglabāšanas klubi, sabiedriskie centri un nevalstiskās organizācijas cenšas saglabāt gan *gottan* spēles, gan izgatavošanas tradīcijas.

Īpaši aktīva šī kustība ir Kagosimas prefektūras Kosiki salās, kur darbojas organizācija *Gottan Kosiki no Kai*. Tajā piedalās vietējie iedzīvotāji un izglītības darbinieki, kas regulāri organizē nodarbības bērniem un koncertus, tā veicinot šī instrumenta turpmāku iesakņošanos kā reģionālās kultūras simbolu.

## Atsauces