Jaroslavs Hašeks

**Jaroslavs Hašeks** (;  — ) bija čehu humorists un satīriķis, plašāk zināms kā romāna "Krietnais kareivis Šveiks", nepabeigta notikumu kopuma krājumu par kareivja dzīvi Pirmā pasaules kara laikā, autors. Romāns tulkots 60 dažādās valodās. Sarakstījis arī aptuveni 1500 īso stāstu. Hašeks bija žurnālists, bohēmists un joku mīļotājs. Viņa īsajai dzīvei bija daudz paralēļu ar viņa Prāgas laikabiedru, ebreju rakstnieku Francu Kafku (1883—1924).

## Dzīvesgājums
1889. gadā sācis mācīties pamatskolā, pēc kuras pabeigšanas mācījās ģimnāzijā. 1897. gadā piedalījās pret vāciešiem vērstos grautiņos, aizturēts policijā. 1898. gadā pārtraucis mācības. Gāja pārgājienos pa Bohēmiju, Morāviju, Slovākiju, Ungāriju, Rumāniju, Bulgāriju, Galīciju, palīdzēja bulgāru nemierniekiem. Vairākkārt aizturēts par klaidonību. 1903. gadā sācis nodarboties ar rakstniecību, vēlāk arī ar žurnālistiku. Vēl nodarbojās ar suņu tirdzniecību, nokrāsojot sētassuņus un uzdodot tos par šķirņu suņiem; par šādu krāpniecību ticis tiesāts.

1915. gadā iesaukts Austroungārijas armijā, ieskaitīts 91. (čehu) kājnieku pulkā. Par disciplīnas pārkāpšanu atskaitīts no karaskolas, par reimatisma simulāciju viņam piespriests trīs gadu sods, izciešams pēc kara. Kļuvis par rakstveža palīgu, pēc tam frontē Galīcijā bija kvartīrmeistars, tad ziņnesis. Apbalvots ar Austroungārijas medaļu "Par drosmi". 1915. gada 24. septembrī Krievijas armijas pretuzbrukuma laikā pie Dubno brīvprātīgi padevies gūstā. Kā karagūsteknis tika turēts nometnē Darnicā, pēc tam pārvests uz nometni Samaras guberņā, kur slimoja ar tīfu. Iestājies Čehoslovāku korpusā, pēc medicīnas komisijas atzinuma, nebija derīgs ierindas dienestam; 1916. gada jūnijā kļuvis par rakstvedi, pēc tam par darbinieku Kijevā čehoslovākiem izdotajā avīzē. 1917. gada vasarā par piedalīšanos kaujā pie Zborovas apbalvots ar 4. pakāpes Jura krustu.

Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas un Čehoslovāku korpusa evakuācijas sākšanas Hašeks izstājās no korpusa un devās uz Maskavu, kur iestājās boļševiku partijā. 1918. gada aprīlī nosūtīts partijas darbā uz Samaru, kur aģitēja čehus un slovākus pret evakuēšanos uz Franciju un par iestāšanos Sarkanajā armijā. 120 vīru Hašeka vienība piedalījās kaujās pret Čehoslovāku korpusu un anarhistu dumpja apspiešanā Samarā, kuru Čehoslovāku korpuss ieņēma tajā pašā mēnesī. Jūlijā Čehoslovāku korpusa lauka karatiesa Omskā izdeva orderi Hašeka arestam, vairākus mēnešus viņš slēpās, izmantodams izziņu, ka viņš ir Turkestānas vācu kolonista vājprātīgs dēls. Septembrī Hašeks šķērsoja fronti un Simbirskā atkal iekļāvās Sarkanajā armijā. Kopš oktobra strādāja 5. armijas politiskajā nodaļā. Decembrī iecelts par Buguļmas komandanta vietnieku un drīz par pašu komandantu.

1919. gada janvārī Hašeks pārcelts uz Belebeju, kur martā viņš izdeva boļševiku avīzi. Kopā ar 5. armiju secīgi devās uz Čeļabinsku, Omsku, Krasnojarsku, Irkutsku, kur ticis ievainots slepkavības mēģinājuma laikā. Ievēlēts par Irkutskas pilsētas padomes deputātu, izdeva avīzes: vācu, ungāru, krievu, burjatu valodā. Pēc Krievijas pilsoņu kara beigām palika Irkutskā.

1920. gada novembrī Čehoslovākijā izcēlās politiska krīze ar vispārēju streiku, Kladno strādnieki pasludināja padomju republiku, decembrī Hašeks ieradās Prāgā. Sacelšanās Čehoslovākijā tika apspiesta un tās vadītāji represēti, Hašeka politiskā darbība izsīka un viņš sākotnēji dzīvoja iztikas līdzekļu trūkumā. 1921. gada augustā pārvācies uz Lipnicu, kur rakstīja (diktēja) "Krietno kareivi Šveiku". Ciezdams no veselības problēmām, nomira 1923. gada 3. janvārī.

## Ārējās saites