1991. gada Krievijas prezidenta vēlēšanas

**1991. gada Krievijas PFSR prezidenta vēlēšanas** notika 1991. gada 12. jūnijā saskaņā ar III Krievijas PFSR Tautas deputātu kongresa lēmumu, un tās kļuva par pirmajām tiešajām valsts vadītāja vēlēšanām. Galvenie konkurenti bija KPFSR Augstākās Padomes priekšsēdētājs Boriss Jeļcins, kuru atbalstīja demokrātiskās organizācijas, un bijušais PSRS Ministru padomes priekšsēdētājs Nikolajs Rižkovs, kuru atbalstīja KPFSR Komunistiskā partija. Vēlēšanas noslēdzās pirmajā kārtā, Jeļcinam iegūstot 57,3% balsu. Jeļcina inaugurācija prezidenta amatā notika 1991. gada 10. jūlijā Kremļa Kongresu pilī.

Pēc vēlēšanām par valsts līderi kļuva Jeļcins, un Krievija iegāja postkomunistiskajā ērā. Vērtējot Rižkova sakāvi vēlēšanās, PSKP analītiķi secināja, ka partijas vadība ir zaudējusi savu autoritāti.

Eksperti atzīmēja, ka 1991. gada prezidenta vēlēšanās nebija nepieciešamas politiskās tehnoloģijas — vēlētāji bija ļoti politizēti.

## Krievijas PFSR prezidenta amats
### Amata izveide
Vēlētāji 1991. gada 17. marta referendumā apstiprināja KPFSR prezidenta amata izveidi. KPFSR Augstākā padome 21. aprīlī pieņēma likumu "Par KPFSR prezidentu", ko 21. maijā apstiprināja IV KPFSR Tautas deputātu kongress. Līdz ar prezidenta amata izveidi tika izveidots arī viceprezidenta amats.

KPFSR prezidents bija augstākā amatpersona un izpildvaras vadītājs. Prezidentam bija pilnvaras izveidot Ministru padomi un viņam bija tiesības ierosināt likumdošanu un uzlikt veto tai. Likumdošanā nebija skaidri noteiktas viceprezidenta pilnvaras. Par prezidentu varēja ievēlēt tikai balstiesīgu KPFSR pilsoni vecumā no 35 līdz 65 gadiem. Tādas pašas prasības tika izvirzītas arī viceprezidenta amata kandidātiem. KPFSR prezidenta pilnvaru termiņš bija pieci gadi. Viena un tā pati persona nevarēja ieņemt amatu ilgāk par diviem termiņiem pēc kārtas.

### Kandidatūras izvirzīšana un ievēlēšanas procedūra
Darba kolektīviem, pilsoņu sapulcēm to dzīvesvietās un militārpersonām to militārajās vienībās bija tiesības izvirzīt kandidātus prezidenta amatam, taču ar vienu nosacījumu: 100 000 pilsoņu bija jāparakstās par kandidāta atbalstīšanu. Kandidātus varēja izvirzīt arī republikas politiskās partijas, sabiedriski politiskās kustības un arodbiedrības, kā arī vissavienības politisko partiju, kustību un arodbiedrību vietējās nodaļas. Šajā gadījumā kandidāts parakstu vākšanas vietā varēja nodrošināt vismaz vienas piektdaļas no kopējā KPFSR tautas deputātu skaita atbalstu. Kandidāta pašnominācija likumā nebija paredzēta.

KPFSR prezidentu ievēlēja aizklātā balsošanā, pamatojoties uz vispārējām, vienlīdzīgām un tiešām vēlēšanu tiesībām. Vēlēšanu iecirknī tika izsniegta vēlēšanu biļetens ar kandidātu sarakstu. Vēlētāji varēja balsot par konkrētu kandidātu, izsvītrojot visus pārējos, vai balsot pret visiem kandidātiem, izsvītrojot visus vārdus. Par ievēlētu tika uzskatīts kandidāts, kurš saņēma vairāk nekā pusi nodoto balsu. Ja šāda kandidāta nebūtu, notiktu otrā balsošanas kārta, kurā vēlētājiem būtu jāizvēlas starp diviem kandidātiem, kuri pirmajā kārtā saņēma visvairāk balsu. Vēlēšanas tiktu pasludinātas par nenotikušām, ja tajās nobalsotu mazāk nekā 50% no vēlētāju sarakstos iekļautajiem pilsoņiem.

## Vēlēšanu rezultāti
Kandidātu rezultāti:

## Atsauces