open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Juris Karlsons (inženieris)

**Juris Karlsons** (dzimis  Rīgā) ir latviešu inženieris, sabiedriskais darbinieks un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rīgā Georga Karlsona ģimenē. Absolvēja Rīgas Politehnisko institūtu, strādāja par radioiženieri VEF, 1982. gadā viņam piešķīra Nopelniem bagātā izgudrotāja goda nosaukumu. Vēlāk viņš bija LZA Zinātniskās aparātbūves apvienības Speciālā konstruktoru biroja (SKB) galvenais konstruktors.

Atmodas kustības laikā J. Karlsons darbojās gan Latvijas Tautas frontē, gan arī LNNK (bija starp tās dibinātājiem 1988. gadā). 1990. gada 30. aprīlī viņš bija Pilsoņu Kongresa delegāts no Rīgas Latgales priekšpilsētas.

1990. gadā J. Karlsonu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 52. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

1993. gadā J. Karlsons nesekmīgi kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās no LNNK saraksta. 1994. gadā ievēlēts Rīgas domē no LNNK un Latvijas Zaļās partijas saraksta. Sekojošajās 1997. gada Rīgas domes vēlēšanās kandidēja no Nacionālās progresa partijas, taču netika ievēlēts, kā arī tika izslēgts no LNNK. 1998. gadā J. Karlsons iestājās Nacionālajā Reformu partijā, no kuras saraksta nesekmīgi kandidēja 7. Saeimas vēlēšanās. 2000. gadā kļuva par Rīgas domes deputātu Nacionālā progresa partijas saraksta līdera Jura Žuravļova vietā.

## Apbalvojumi
2000. gadā J. Karlsonu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Merihs Demirals

**Merihs Demirals** (, dzimis ) ir turku futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Turcijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Demirals pārstāv Saūda Arābijas profesionālās līgas komandu ''Al Ahli''.

Turcijas futbola izlasi pārstāvējis 2020. un 2024. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Juventus**

* Itālijas Serie A: 2019—20
* Itālijas kauss: 2020—21
* Supercoppa Italiana: 2020

**Al Ahli**
* AFC Čempionu līga: 2024–25
* Saūda Arābijas Superkauss: 2025
## Atsauces

## Ārējās saites
Ozans Tufans

**Ozans Tufans** (, dzimis ) ir turku futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Turcijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2024. gada Tufans spēlē Turcijas Superlīgas komandā *[[Trabzonspor]]*.

## Ārējās saites
Burgundija-Franškontē

**Burgundija-Franškontē** (, ) ir  Francijas administratīvais reģions, kas atrodas valsts centrālās daļas austrumos. Reģions tika izveidots , apvienojot divus iepriekšējos reģionus — Burgundiju un Franškontē. Burgundijas-Franškontē administratīvais centrs ir Dižona. 2016. gadā reģionā dzīvoja 2,82 miljoni cilvēku.

## Ārējās saites
Varneka

**Varneka** () ir ciemats Krievijas ziemeļos, Ņencu autonomajā apvidū. Vaigačas salas vienīgā pastāvīgi apdzīvotā vieta. Izvietojies salas dienvidos Varneka līča krastā.

## Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies 1930. gadā kā OGPU ģeoloģisko pētījumu ekspedīcijas bāze. Nosaukts par godu krievu hidrogrāfam un Arktikas pētniekam Aleksandram Varnekam. Ekspedīcijas vadītājs bija Teodors Eihmans, bet vēlāk izveidotās Vaigačas speciālās kalnraču nometnes *(Особлаг Вайгач)* priekšnieks bija Aleksandrs Dīckalns. Pēc raktuvju slēgšanas 1936. gadā ciemats faktiski pamests. 1957. gadā uz ciematu pārcēlās no Novaja Zemļas izsūtītie ņenci.

Mūsdienās ņenci ir lielākā daļa no ciemata iedzīvotājiem. Ciematā ir feldšeru punkts, klubs, dīzeļelektrostacija. 2012. gadā ierīkoti stacionārie telefona sakari. Galvenā nodarbinātības nozare ir briežkopība. Satiksmi divas reizes mēnesī nodrošina helikopteru reiss uz Narjanmaru, kravas pārvadājumi tiek veikti ar kuģi *Družba narodov* no Karataikas.

## Atsauces
Edvīns Kide

**Edvīns Kide** (dzimis  Rūjienā, miris  Valmierā) ir latviešu inženieris mehāniķis, skolotājs, politiķis un valsts darbinieks, bijis Latvijas Augstākās Padomes un 5. Saeimas deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Rūjienā tirgotāja ģimenē. Mācījās Rūjienas vidusskolā. 1949. gada marta deportācijas laikā viņu kopā ar vecākiem izsūtīja uz Krievijas Tālajiem Austrumiem, kur viņš pēc mācībām Blagoveščenskas lauksaimniecības tehnikumā strādāja par mehāniķi.

1958. gadā E. Kide atgriezās Latvijā un strādāja par mācību meistaru un skolotāju Jāņmuižas arodskolā. Līdztekus 1964. gadā neklātienē beidza studijas Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Lauksaimniecības mehānizācijas fakultātē un kopš 1976. gada bija Jāņmuižas lauksaimniecības skolas direktors. Bija PSKP biedrs.

Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1990. gadā E. Kidi kā Latvijas Tautas frontes atbalstīto kandidātu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 114. Cēsu vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Latvijas Izglītības biedrības valdes loceklis, Latvijas Tautas frontes II kongresa delegāts.

5. Saeimas vēlēšanās E. Kide tika ievēlēts 5. Saeimā no "Saskaņa Latvijai — atdzimšana tautsaimniecībai" saraksta, bija frakcijas "Saskaņa Latvijai" priekšsēdētājs (1993—1995). 1994. gadā, pēc Saeimas frakcijas sašķelšanās, E. Kide piedalījās Tautsaimnieku politiskās apvienības dibināšanā, bija partijas priekšsēdētājs. Neveiksmīgi kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās no Tautsaimnieku politiskās apvienības saraksta "Tautsaimnieks" un 7. Saeimas vēlēšanās Latvijas Zemnieku savienības saraksta (tajā E. Kide iestājās 1996. gadā).

Kopš 1999. gada E. Kide bija Priekuļu lauksaimniecības tehnikas sertifikācijas un testēšanas centra galvenais speciālists.

2005. gadā E. Kide tika ievēlēts Priekuļu pagasta padomē no Latvijas Zemnieku savienības saraksta.

## Apbalvojumi
* Darba Sarkanā karoga ordenis
* PSRS tautas skolotājs (1988)
* Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (2000)

## Atsauces
Artūrs Kodoliņš

**Artūrs Kodoliņš** (dzimis ) ir latviešu tautsaimnieks, ekonomikas zinātņu doktors (*dr oec.*), pilsētplānotājs un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums

Dzimis  Tukuma apriņķa Engures pagastā Hansa Kodoliņa ģimenē. 1972. gadā viņš absolvēja Latvijas Valsts Universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultāti. Strādāja LZA Ekonomikas institūtā par vecāko zinātnisko līdzstrādnieku, bija PSKP biedrs. 1987. gadā viņš aicināja kritiski pārskatīt Rīgas metro celtniecības projektu.

1990. gada 18. martā A. Kodoliņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 167. Babītes vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Strādāja pie uzņēmējdarbību regulējošo likumu sagatavošanas, 1992. gadā kļuva par Finanšu ministra Elmāra Siliņa vietnieku.

Pēc deputāta pilnvaru laika beigām bija Finanšu ministrijas valsts sekretāres padomnieks. Vēlāk A. Kodoliņš bija SIA "Kodoliņš, Staškovs un partneri" valdes priekšsēdētājs un Latvijas Nodokļu konsultantu asociācijas valdes loceklis. 2009. gadā viņš ar referātu piedalījās "Ekonomistu Apvienības 2010" rīkotajā konferencē *Akmeņainais ceļš. 25 gadi Latvijas ekonomikā 1990.—2015.*

## Apbalvojumi
2000. gadā A. Kodoliņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, apbalvots arī ar 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmiņu un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Mārtiņš Šteins

**Mārtiņš Šteins** (dzimis 1992. gada 27. februārī Ērgļos) ir Latvijas nevalstisko organizāciju aktīvists un politiķis. Ir partijas "Kustība Par!" valdes un padomes loceklis. Bijis 13. Saeimas deputāts, ievēlēts no apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta. Šobrīd Cēsu novada domes deputāts un Cēsu novada domes Sociālo un veselības jautājumu komitejas priekšsēdētājs. 

## Izglītība
2011. gadā ieguvis vidējo izglītību Nītaures vidusskolā. 2014. gadā ieguvis sociālo zinātņu bakalaura grādu tiesību zinātnē Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē. 2016. gadā ieguvis sociālo zinātņu maģistra grādu vadībzinātnē Latvijas Universitātes Ekonomikas un vadības fakultātē. 2020. gadā Mārtiņš ieguvis profesionālās augstākās izglītības maģistra grādu izglītības vadībā Latvijas Universitātes Pedagoģijas, psiholoģijas un mākslas fakultātē.

## Sabiedriskā darbība
Kopš 2011. gada vada biedrību "Jauniešu organizācija "Nītaureņi"". No 2020. gada 28. februāra līdz 2024. gada 15. martam bija biedrības "Latvijas Pilsoniskā alianse" Padomes loceklis. No 2015. gada līdz 2019. gadam bijis biedrības "Latvijas Jaunatnes padome" viceprezidents. Darbojies tādās Latvijas nevalstiskajās organizācijās kā biedrība "Rīgas Latviešu biedrība", biedrība "Latvijas Pilsoniskā alianse", biedrība "Sabiedrība par atklātību — Delna" un citās. Bijis priekšsēdētāja vietnieks Latvijas valsts simtgades jauniešu rīcības komitejā. No 2023. gada 11. oktobra ir Izglītības un zinātnes ministrijas Jaunatnes konsultatīvās padomes priekšsēdētāja vietnieks.

## Politiskā darbība
2017. gada 26. augustā M. Šteins bija starp partijas "Kustība Par!" dibinātājiem. 2018. gadā kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no "Attīstībai/Par!" saraksta, bet sākotnēji netika ievēlēts. 2019. gada sākumā M. Šteins kļuva par 13. Saeimas deputātu Arta Pabrika vietā, kurš uzņēmās ministra pienākumus Krišjāņa Kariņa valdībā. 2021. gadā M. Šteins bija partijas "Kustība Par!" izpilddirektors. No 2021. gada 7. jūnija līdz 2022. gada 16. maijam M. Šteins bija Iekšlietu ministrijas parlamentārais sekretārs iekšlietu ministres Marijas Golubevas komandā. No 2022. gada 26. maija viņš turpināja pildīt parlamentārā sekretāra darbu iekšlietu ministra Kristapa Eklona komandā.

2022. gada 14. Saeimas vēlēšanās kandidēja no apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta, taču tas nepārvarēja 5% barjeru. Nesekmīgi kandidēja arī 2024. gada Eiropas Parlamentā vēlēšanās no partijas "Kustība Par!" saraksta. 2025. gada pašvaldību vēlēšanās no Kustības "Par!" ievēlēts Cēsu novada domē.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Mārtiņa Šteina foto Saeimas Flickr kontā. Autors: Ieva Ābele, Saeima, 2019.
Pēteris Krūgaļaužs

**Pēteris Krūgaļaužs** (dzimis  Varakļānos) ir latviešu lauksaimnieks un uzņēmējs, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Varakļānos Jāņa Krūgaļauža ģimenē. Mācījās Varakļānu pamatskolā, tad Malnavas lauksaimniecības tehnikumā, studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Agronomijas fakultātē.
No 1972. līdz 1990. gadam bija padomju saimniecības "Liezēre" iecirkņa priekšnieks, vēlāk — saimniecības direktors.

Atmodas kustības laikā 1989. gadā iesaistījās Latvijas Tautas frontē un 1990. gadā P. Krūgaļaužu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 154. Varakļānu vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Iestājās Latvijas Zemnieku savienībā.

Beidzoties deputāta pilnvarām, P. Krūgaļaužs darbojās savā zemnieku saimniecībā "Rasas". No 1995. līdz 2016. gadam vadīja Unibankas, vēlāk SEB bankas Madonas filiāli.

2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas Madonās novadā viņš kandidēja no partijas "Vienotība" saraksta.

## Apbalvojumi
2000. gadā P. Krūgaļaužu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu aizstāvja piemiņas zīmi.

Saņēmis balvu "Sējējs".

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.
* Latgaliešu politiķi un politiskās partijas neatkarīgajā Latvijā. Sast. Ē. Jēkabsons, V. Ščerbinskis. Rīga: Jumava, 2006. 171.-172.lpp.

## Atsauces
2020. gada FIA Pasaules rallijkrosa čempionāts

**2020. gada FIA Pasaules rallijkrosa čempionāts** bija FIA Pasaules rallijkrosa čempionāta septītā sezona, ko rīkoja *[[Monster Energy]]*. Šo autosporta čempionātu atzīst Starptautiskā Automobiļu federācija (FIA) un tās ir starptautiskā rallijkrosa augstākā līmeņa sacensības.

Par pasaules čempionu trešo reizi kļuva Johans Kristofersons, komandu ieskaitē uzvarēja *KYB Team JC*.

## Kalendārs
2020. gada čempionāta sezona norisinājās astoņos posmos Eiropā un Tuvajos Austrumos. Sākotnēji bija paredzēts, ka sezona sāksies aprīlī, bet pēc vairākkārtējas atlikšanas saistībā ar COVID-19 pandēmiju 2020. gada maijā tika izdots pārstrādāts sezonas kalendārs, kurā čempionāta sākums bija paredzēts augustā.

### Kalendāra izmaiņas
* Portugāles un Vācijas Pasaules rallijkrosa čempionāta posmi atgriezušies čempionāta kalendārā pēc gada pārtraukuma. Vācijas posms pārcelts no Esteringas uz Nirburgringu.
* Kanādas un Lielbritānijas Pasaules rallijkrosa čempionāta posmi izņemti no čempionāta kalendāra.
* Krievijas Pasaules rallijkrosa čempionāts tika pievienots kalendāram, bet pēc tam atcelts.
* Barselonas—Katalonijas, Portugāles, Beniluksa, Zviedrijas un Vācijas Pasaules rallijkrosa čempionāts sākotnēji bija ieplānoti laika posmā no aprīļa līdz augustam. Sakarā ar COVID-19 pandēmiju pasākumu norises datumi tika mainīti.
* Norvēģijas un Dienvidāfrikas Pasaules rallijkrosa čempionāts tika atcelti jau maijā izstrādājot jauno čempionāta kalendāru.
* Francijas Pasaules rallijkrosa čempionāts arī tika atcelts pandēmijas ierobežošanas rezultātā.
* Jūnijā čempionāta kalendāram pievienoja Kouvolu (Somija) ar to aizstājot Francijas posmu.

## Atsauces

## Ārējās saites
*
Jānis Krūmiņš (politiķis)

**Jānis Krūmiņš** (dzimis  Kuldīgā; miris ) bija latviešu sociologs, fotogrāfs, žurnālists, diplomāts un politiķis, bijis Latvijas Augstākās Padomes deputāts un īpašu uzdevumu ministrs Valsts pārvaldes un pašvaldību lietās.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Kuldīgā. Studēja Latvijas Valsts Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē, pēc tam īslaicīgi strādāja par arhitektūras sociologu Latvijas PSR 
Celtniecības zinātniskās pētniecības un eksperimentālās tehnoloģijas institūtā (1978—1980), tad par aģentūras LATINFORM fotokorespondentu (1980—1987) un par jaunatnes nodaļas vadītāju žurnālā "Liesma" (1987—1988). 1982. gadā piedalījies Jura Podnieka filmas „Strēlnieku zvaigznājs” veidošanā.

Atmodas kustības laikā J. Krūmiņš 1988. gadā iesaistījās LNNK un Latvijas Tautas frontē, bija laikraksta "Atmoda" redaktora vietnieks. 1989. gadā viņu ievēlēja par Rīgas pilsētas padomes deputātu, bet 1990. gadā par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 28. Rīgas vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā J. Krūmiņš balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Bija Augstākās padomes Ārlietu komisijas sekretārs, tās priekšsēdētāja vietnieks un Latvijas Tautas frontes Domes loceklis.

Pēc deputāta pilnvaru beigām 1993 gadā J. Krūmiņš bija viens no partijas "Latvijas Ceļš" dibinātājiem, kā kļuva par Ministru prezidenta Valda Birkava un finanšu ministra Ulda Oša padomnieku (1993—1995). No 1995. gada viņš bija Dienvidkorejas goda konsuls Latvijā. 1998. gadā J. Krūmiņš izstājās no "Latvijas Ceļa" un iestājās Jaunajā partijā.

2000. gadā viņš kļuva par Rīgas domes priekšsēdētāja Andra Ārgaļa padomnieku, bet vēlāk tika apstiprināts par īpašu uzdevumu ministru Valsts pārvaldes un pašvaldību lietās Andra Bērziņa valdībā (amatu ieņēma līdz 2002. gadam). Bijis Latvijas Ārpolitikas biedrības loceklis.

## Apbalvojumi
2000. gadā J. Krūmiņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Cuba libre

thumb|''Cuba libre'' pasniegšanas piemērs
***Cuba libre*** jeb **rums ar kolu**, sarunvalodā arī **rumkola**, ir alkoholisks kokteilis, kas sastāv no kolas, ruma, svaigas laima sulas un ledus. Tradicionāli kokteiļa pagatavošanai izmanto *[[Coca Cola]]* kolu un gaišo rumu. Kokteiļa pagatavošanai ir iespējams izmantot arī cita veida kolu un rumu, kā arī laima sulu ir iespējams pievienot pēc izvēles. Dzērienu pasniedz augstā glāzē, kopā sajaucot visas sastāvdaļas un pasniedzot kopā ar ledu un laima šķēlīti. *Cuba libre* ir viens no kokteiļiem, ko Starptautiskā Bārmeņu asociācija ir iekļāvusi IBA oficiālo kokteiļu sarakstā. Pēc IBA noteiktajām proporcijām kokteilis sastāv no 120 ml kolas, 50 ml gaišā ruma un 10 ml svaigas laima sulas.

Kokteilis ir radies Kubā, 20. gadsimta sākumā, pēc Kubas uzvaras Spānijas—ASV karā. Dzēriena tradicionālais nosaukums *Cuba libre*, kas tulkojumā no spāņu valodas nozīmē "Brīva Kuba", bija Kubas neatkarības kustības sauklis. Kokteilis Kubā kļuva populārs pēc 1900. gada, kad pudelēs pildītu *Coca Cola* ASV sāka eksportēt uz Kubu. Kokteiļa izcelsme tiek saistīta ar ASV palīdzību Kubai iegūt neatkarību no Spānijas, un laika gaitā tas kļuva populārs arī ASV un citās valstīs. Kubā kopš 1960. gada ASV embargo dēļ *Coca Cola* kolas vietā kubieši izmanto vietējo *tuKola* kolu.

Mūsdienās kokteilis vieglās receptes un galveno sastāvdaļu mazo izmaksu dēļ ir kļuvis par vienu no populārākajiem alkoholiskajiem kokteiļiem pasaulē. Ruma ražotājs *[[Bacardi]]* pat uzskata, ka šis kokteilis ir otrais populārākais kokteilis pasaulē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Raimonds Krūmiņš

**Raimonds Krūmiņš** (dzimis  Kuldīgā) ir latviešu ekonomists, uzņēmējs un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Kuldīgā Gunāra Krūmiņa ģimenē. Pēc studijām Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā (absolvējis tās Ekonomikas fakultāti) strādāja par Kurmenes kolhoza "Komjaunietis" galveno dispečeru.

Atmodas kustības laikā R. Krūmiņš iesaistījās Latvijas Tautas frontē, un 1989. gadā viņš tika ievēlēts Stučkas rajona tautas deputātu padomē. 1990. gadā tikai 25 gadus veco R. Krūmiņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 182. Jaunjelgavas vēlēšanu apgabala, un 4. maijā viņš bija starp deputātiem, kas nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

1993. gadā R. Krūmiņš nesekmīgi kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās no LNNK saraksta. Beidzoties Augstākās Padomes deputāta pilnvarām, viņš uzsāka darbu Valsts Zemes dienestā, kļūstot par Ekonomikas nodaļas vadītāju. 1995. gadā R. Krūmiņš kļuva par Rīgas domes Finansu departamenta direktoru. 2003. gadā Rīgas Domes priekšsēdētājs Gundars Bojārs viņu atstādināja no amata.

Kopā ar sievu Jautrīti viņš pirms 2003. gada iegādājās "Ezernieku" mājas Kurmenē, kur nodibināja SIA "Ezernieki I", kas nodarbojas ar zirgaudzēšanu un vienīgā no Latvijas zirgu audzētavām uzņemta Pasaules sporta zirgu selekcijas federācijā.

2004. gadā R. Krūmiņš bija starp partijas "Latvijas Kalve" dibinātājiem. 2005. gada Rīgas domes vēlēšanās nesekmīgi kandidēja no "Latvijas Kalves" saraksta (kā tā brīža nodarbošanās reģistrēta SIA "Rīgas pirmā garāža" finanšu direktors).

2008. gadā iestājies Latvijas Zemnieku savienībā (LZS). 2009. gada pašvaldību vēlēšanās R. Krūmiņš vadīja Zaļo un Zemnieku savienības (ZZS) pašvaldību vēlēšanu kampaņu, pats nesekmīgi kandidējot Rīgas domes vēlēšanās.

2010. gadā KNAB pret R. Krūmiņu aizsāka izmeklēšanu par kukuļņemšanu lielā apmērā no autobusu piegādātāja "Daimler AG" par 117 autobusu "Mercedes Benz" piegādi Rīgas pilsētas vajadzībām no 1998. līdz 2006. gadam. 2013. gadā viņu atbrīvoja no kriminālatbildības noilguma iestāšanās dēļ.

Kandidējis, taču nav ticis ievēlēts, arī visās pēdējās Rīgas domes vēlēšanās: 2013. gadā no LZS saraksta, bet 2017. gada pašvaldību vēlēšanās un 2020. gada Rīgas domes vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības. 2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās kandidēja uz vietu Bauskas novada domē no ZZS saraksta, taču arī šajā reizē nesaņēma pienācīgu vēlētāju atbalstu.

## Apbalvojumi
2000. gadā Krūmiņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu aizstāvja piemiņas zīmi.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Finieris

thumb|300px|Finiera plāksnes

**Finieris** ir plānā kārtā nolobītas vai drāztas koksnes loksne (biezumā no 0,1 līdz 3,5 mm). Finieri parasti iedala pēc tā iegūšanas veida: 

* drāztais finieris — izmanto virsmu finierēšanai. To ražo, drāžot finierkluci tangenciāli. Tiek saukts arī par nažfinieri.
* lobītais finieris — izmanto saplākšņa un liekti līmētu detaļu ražošanai.

## Atsauces
Aleksandrs Lange

**Aleksandrs Lange** (dzimis ) ir latviešu inženieris mehāniķis un pašvaldību darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Alsungā represēto ģimenē. Mācījās Kuldīgas pamatskolā un Kandavas sovhoztehnikumā. 1981. gadā viņš beidza studijas Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Lauksaimniecības mehanizācijas fakultātē. Strādājis kolhozā "Ēdole", vēlāk — par Kuldīgas rajona Agrorūpnieciskās apvienības padomes priekšsēdētāja vietnieku.

1988. gadā, jau Atmodas laikā, ievēlēts par Kuldīgas rajona tautas deputātu padomes izpildkomitejas priekšsēdētāju.
 
Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1990. gadā A. Langi kā Latvijas Tautas frontes atbalstīto kandidātu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 138. Alsungas vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

2009. gada Kuldīgas novada domes vēlēšanās kandidēja no Tautas partijas saraksta, tika ievēlēts un pēc ievēlēšanas kļuva par Kuldīgas novada domes priekšsēdētājas vietnieku. 2012. gadā A. Lange bija partijas "Kuldīgas novadam" dibinātāju skaitā, no tās saraksta 2013. gadā ievēlēts Kuldīgas novada domē. 2017. gadā iestājies Latvijas Zemnieku savienībā un pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Kuldīgas novada domē no Zaļās un Zemnieku savienības saraksta.

No šī paša saraksta kandidēja uz vietu Kuldīgas domē arī 2021. un 2025. gada pašvaldību vēlēšanās, taču netika ievēlēts.

Kuldīgas politiski represēto biedrības valdes loceklis.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (2000)
* 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme

## Atsauces

## Ārējās saites
* Intervija ar Aleksandru Langi
Saplāksnis

[thumb|300px|[Egles|Egļu finiera saplāksnis]]

**Saplāksnis** ir kokmateriāls, kas izgatavots no trim vai vairākām finiera kārtām, tās savā starpā salīmējot, kur kārtas šķiedru virziens blakus esošajām kārtām ir perpendikulārs.

## Atsauces
Pēteris Lazda

**Pēteris Lazda** (dzimis  Sakas pagasta Saļienā) ir latviešu jurists un nacionālās pretošanās kustības dalībnieks, arī politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Sakas pagasta Saļienas "Āpās" zemnieka Jāņa Lazdas un viņa sievas Marijas ģimenē. Pēc studijām Latvijas Valsts Universitātes Juridiskajā fakultātē sāka strādāt pie zinātņu kandidāta disertācijas, taču aspirantūras studijas viņam nācās pārtraukt. 1973. gada novembrī P. Lazda sadrukāja un izplatīja ap 25 tūkstošus skrejlapu ar aicinājumu Latvijas PSR Augstākās padomes deputātiem «..Tuvākā sesijā pieņemt lēmumu par Latvijas izstāšanos no PSRS līdz 1974. gada 1. jūlijam un par Latvijas sociāldemokrātu partijas radīšanu. Mūsdienās, kad nācijas visā pasaulē ieguvušas patstāvību, ir neciešami, ja kāda nācija vēl vada otru, Latvijā centralizētā vadīšana nenoliedzami izriet no Maskavas caur kompartijas orgāniem ar visa krieviskā pārmērīgu uzbāzību..»

Viņu arestēja Latvijas PSR Valsts Drošības komiteja, pratināja un sagatavoja tiesai viņa lietu 33 sējumos. Pēc psihiatru komisijas slēdziena viņu nodeva piespiedu ārstēšanai, 1979. gada jūlijā P. Lazdu no Rīgas Centrālcietuma etapēja uz Ļeņingradas slēgto psihiatrisko slimnīcu, novembrī uz Volgogradas apgabala Kamišinas rajona Dvorjanskas nometni. Par to ziņoja trimdas latviešu laikrakstā "Laiks". 1981. gada novembrī P. Lazdu etapēja atpakaļ uz Rīgu, vispirms uz Centrālcietumu, tad uz Psihiatrisko slimnīcu Tvaika ielā. Pēc četriem ieslodzījuma gadiem P. Lazdu atbrīvoja un viņš dzīvoja Tukuma rajonā.
 
Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā P. Lazdu ievēlēja par Tukuma rajona Tautas deputātu padomes locekli, bet 1990. gadā kā Latvijas Tautas frontes atbalstīto kandidātu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 189. Slampes vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Bija ievēlēts arī Pilsoņu Kongresā.

1995. gadā P. Lazda nesekmīgi kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās no partijas "Mūsu Zeme" un "Pretkomunistu apvienības" saraksta.

Arī viņa aktīvās darbības dēļ 2013. gadā Saeima pieņēma likumu "Par PSRS un Latvijas psihiatriskajās ārstniecības iestādēs laika posmā no 1940. gada 17. jūnija līdz 1991. gada 21. augustam nepamatoti ievietotajām personām".

1989. gadā režisors Ansis Epners Rīgas Kinostudijā par Pētera Lazdas dzīvesstāstu uzņēma dokumentālo filmu "Disidents".

## Apbalvojumi
* Brīvības balva, pasniegta Kopenhāgenas Universitātē 1990. gada 20. decembrī
* Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (2000)
* 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme

## Atsauces
Jānis Lucāns

**Jānis Lucāns** (dzimis  Daugavpilī) ir latviešu lauksaimnieks un valsts darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes un 5. Saeimas deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Daugavpilī dārzniecības īpašnieka Pētera Lucāna ģimenē. Mācījās Asares septiņgadīgajā skolā un Gārsenes skolā, tad Priekuļu lauksaimniecības mehanizācijas tehnikuma elektrifikācijas nodaļā.
No 1956. līdz 1961. gadam studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Lauksaimniecības mehānizācijas fakultātē, ieguva inženiera mehāniķa kvalifikāciju un sāka strādāt par mehāniķi Limbažu rajona kolhozā “Nākotne”. 1963. gadā J. Lucāns kļuva par galveno inženieri padomju saimniecībā “Umurga”, 1967. gadā par galveno inženieri zinātniskās pētniecības saimniecībā “Krimulda”, bet no 1975. gada bija šīs saimniecības direktors.
Bija PSKP biedrs. Atmodas laikā iesaistījies Latvijas Tautas frontē (LTF). 1989. gada 26. marta PSRS tautas deputātu vēlēšanās J. Lucānu ievēlēja par PSRS tautas deputātu. 1990. gadā J. Lucānu kā LTF atbalstītu kandidātu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 145. Lēdurgas vēlēšanu apgabala. 
Pēc Latvijas PSR Augstākās Padomes 1990. gada 15. februāra "Deklarācijas jautājumā par Latvijas valstisko neatkarību" Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidija priekšsēdētājs Anatolijs Gorbunovs Lucānu iekļāva komisijā pasākumu sagatavošanai Latvijas ekonomiskās un politiskās neatkarības atjaunošanai.

1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Bija AP Lauksaimniecības komisijas loceklis un tās priekšsēdētājs.
5. Saeimas vēlēšanās tika ievēlēts Saeimā no "Saskaņa Latvijai — atdzimšana tautsaimniecībai" saraksta. 1994. gadā piedalījās Tautsaimnieku politiskās apvienības dibināšanā.

1995. gadā beidza politisko darbību. Darbojās SIA "Rūķis", kuras izpilddirektors ir viņa dēls Pēteris Lucāns.

## Apbalvojumi
* Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (2000)
* 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Karls Vestergrēns

**Karls Oskars "Kalle" Vestergrēns** (; dzimis , miris ) bija zviedru grieķu-romiešu stila un brīvā stila cīkstonis, 1920., 1924. un 1932. gada vasaras olimpisko spēļu čempions, 1922. gada pasaules čempions un trīskārtējs Eiropas čempions.

## Biogrāfija
Ar cīņas sportu Karls Vestergrēns sāka nodarboties 1911. gadā 16 gadu vecumā sporta klubā *IK Sparta Malmö* un drīz kļuva par vienu no labākajiem zviedru cīkstoņiem. Pirmā pasaules kara dēļ savu pirmo starptautisko panākumu viņam bija jāgaida līdz 1920. gadam, kad viņš vasaras olimpiskajās spēlēs ieguva olimpisko zelta medaļu vidējā svarā, finālā pieveicot somu cīkstoni Arturu Lindforsu.

1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Vestergrēns cīnījās pussmagā svara kategorijā (līdz 82,5 kg). Viņš uzvarēja visas savas divcīņas (finālā zviedru cīkstoni Rūdolfu Svensonu) un otro reizi pēc kārtas kļuva par olimpisko čempionu. Šajā olimpiādē Vestergēns piedalījās arī brīvās cīņas sacensībās pussmagā svara kategorijā (līdz 87 kg). Pusfinālā viņš zaudēja nākamajam čempionam Džonam Spellmanam, pēc tas cīņā par sudrabu Rūdolfam Svensonam un no dalības turnīrā par bronzas medaļu atteicās.

1925. gadā viņš izcīnīja Eiropas čempiona titulu.

1928. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Amsterdamā viņš cīnījās svara kategorijā līdz 82,5 kilogramiem (pussmagais svars) un tika uzskatīts par nepārprotamu turnīra favorītu. Tomēr jau pašā pirmajā cīņā pēc punktiem negaidīti zaudēja Onni Pellinenam (Somija) un, sarūgtināts, neievēroja svara režīmu, tādēļ nākamajā dienā neatbilda svaram kategorijai un izstājās no turnīra.

1930. un 1931. gadā viņš ieguva Eiropas čempionu titulu.

1932. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Losandželosā Vestergrēns cīnījās svara kategorijā virs 87 kilogramiem (smagais svars). Viņa kategorijā bija tikai 5 dalībnieki, sacensības tika rīkotas pēc apļa sistēmas, jebkurš cīņas rezultāts, izņemot plecu uzvaru, nesa soda punktus. 5 soda punktu saņemšanas gadījumā dalībnieks izstājās no turnīra. Pirms pēdējās kārtas vadībā bija Nikalauss Hiršls, kuram bija tikai 3 soda punkti, Vestergrēns (kurš pieveica Hiršlu) ar 4 punktiem palika otrajā vietā, bet Josefs Urbans (zaudēja Vestergrēnam) bija trešajā, arī ar 4 punktiem. Tādējādi zelta medaļas liktenis tika izlemts pēdējās kārtas Urbana un Hiršla cīņā. Tās 11 minūtē Josefs Urbans guva plecu uzvaru. Rezultātā izrādījās, ka Kārlis Vestergrēns, gūstot 4 soda punktus, bija pirmajā vietā un ieguva zelta medaļu.

Pēc olimpiādes Karls Vestergrēns 1933. gadā Eiropas čempionātā palika trešais. Pēc tam aizgāja no lielā sporta, strādāja par ekspeditoru, autobusu vadītāju Malmē un audzēja baložus. Miris 1958. gadā.

Par saviem sasniegumiem cīņas sportā kā viens no pirmajiem 2003. gada septembrī viņš tika iekļauts starptautiskajā cīņas sporta slavas zālē.

## Atsauces

## Ārējās saites
Vecā Rauma

**Vecā Rauma** (, ) ir Raumas pilsētas senākā daļa. Tā sastāv no vairāk nekā 500 koka ēkām un celtnēm, kas celtas sākot no 18. gadsimta. Vecajā Raumā atrodas arī 16. gadsimta Raumas Svētā Krusta baznīca, kā arī pilsētas vecais rātsnams. Pilsētas rajonā mūsdienās dzīvo ap 500 cilvēku. 1991. gadā Raumas vecpilsēta iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

## Attēlu galerija

KirkkoRauma_2.jpg|Raumas Svētā Krusta baznīca
Rauma_PyhanRistinKirkko_01.jpg|Baznīcas interjers
Rauman Kalatori.jpg|Kalatori laukums
King Street on 11th July 2017 4.jpg
Eteläpitkäkatu.jpg


## Ārējās saites
*
Šimla

**Šimla** (, ), agrāk **Simla**, ir pilsēta Indijas ziemeļos, Himāčalas Pradēšas štata administratīvais centrs. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 170 tūkstoši iedzīvotāju. Atrodas Himalaju kalnu pakājē, aptuveni 2200 metrus virs jūras līmeņa.

Šimlu dibināti angļi, kad uzvarēja Angļu un nepāliešu karā (1814–1816) un izmantoja to kā bāzi, kur nomitināja savus bruņotos spēkus. Tā ieguva popularitāti kā vasaras kūrorts, kur atveldzēties no karstā klimata mazliet uz dienvidiem. No 1865. līdz 1939. gadam Šimla bija Britu Indijas vasaras galvaspilsēta. No 1947. līdz 1953. gadam Šimla bija Pendžābas štata administratīvais centrs.

## Atsauce

## Ārējās saites
Sito abatija

**Sito abatija** () ir 11. gadsimtā dibināts katoļu klosteris uz dienvidiem no Dižonas Francijā. Vēsturiski pazīstams kā cisterciešu mūku ordeņa galvenais klosteris.

Klosteri 1098. gadā dibināja mūku grupa no Molemas klostera, kas gribēja stingrāk ievērot Svētā Benedikta regulu. Klostera pirmais abats bija svētais Roberts no Molemas. Otrais abats bija Svētais Alberiks no Sito, bet trešais - Stefans Hārdings, kurš sarakstīja cisterciešu ordeņa statūtus. Bernārs no Klervo bija Sito abatijas mūks, bet 1115. gadā to pameta, lai izveidotu Klervo abatiju. 1193. gadā tika uzcelta klostera baznīca, kuru Burgundijas hercogi izmantoja kā dinastijas apbedījumu vietu. Simtgadu kara laikā klosteris tika izlaupīts 1360., 1365., 1434. un 1438. gadā. Tas tika postīts arī Francijas reliģisko karu laikā un pamazām pagrima. Pēc Franču revolūcijas klosteris tika sekularizēts. 1898. gadā klostera atliekas iegādājās trapistu jeb Stingrās observances cisterciešu ordenis, kas klosteri apdzīvo arī mūsdienās.


Abbaye de Cîteaux 006.jpg
Abbaye de Cîteaux 062.jpg|Senās abatijas makets
Abbaye de Cîteaux 185.jpg
Abbaye de Cîteaux (cheese).jpg|Sito abatijas siers
Le pont aqueduc des Arvaux.JPG


## Ārējās saites

*
European Hit Radio Top 40 Nr. 1 (2020)

**European Hit Radio Top 40** ir Latvijas nacionālās apraides radiostacijas European Hit Radio  iknedēļas populārāko dziesmu saraksts, kas tiek veidots apkopojot klausītāju balsojuma rezultātus EHR mājas lapā internetā vai e-pastā. Šajā rakstā ir apkopots to dziesmu saraksts, kas 2020. gadā Latvijas radiostacijas European Hit Radio iknedēļas populārāko 40 dziesmu sarakstā Top 40 ieguva 1. vietu.

## Top 40 sastādīšanas princips
European Hit Radio Top 40 tiek sastādīts, pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas ik nedēļu tiek apkopoti raidījumā "European Hit Radio Top 40". Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, par kurām ir balsots European Hit Radio mājas lapā — sadaļās Top 9 un Top 40, Padomdevēju aptaujā un ar e-pasta starpniecību. Neatkarīgi no tā, kādā veidā ir balsots par dziesmām, visas balsis, pēc noteikta algoritma, tiek summētas kopā, veidojot European Hit Radio klausītāju 40 populārāko dziesmu sarakstu, kas ēterā skan katru piektdienu plkst. 15.00.

### Balsošanas iespējas
Balsot par dziesmām var vairākos veidos:

* EHR mājas lapā, balsojot sadaļā Top 9 — balsot ir iespējams reizi dienā,
* EHR mājas lapā, balsojot sadaļā Top 40 — balsot ir iespējams vienu reizi nedēļā,
* reģistrējoties kā "Padomdevējam",
* sūtot e-pastu un adresi — top40@europeanhitradio.com

European Hit Radio mājas lapā, sadaļās Top 9 un Top 40, ir iespējams nobalsot par trijām dziesmām, savukārt reģistrējoties kā European Hit Radio Padomdevējam, katru nedēļu uz lietotāja norādīto e-pasta adresi tiek nosūtīts 40 dziesmu saraksts, kurā katra no dziesmām ir jānovērtē ar atzīmi no 1 līdz 7 (1 ir zemākais vērtējums, kas nozīmēs, ka dziesma pavisam nepatīk, 7 — augstākais vērtējums, kas nozīmēs, ka dziesma ļoti patīk). Jāatzīmē, vai dziesma ir pazīstama vai nē, kā arī jāatzīmē, vai dziesma jau ir apnikusi vai nē. Papildus šīm izvēlnēm, katrai dziesmai ir iespējams noklausies tās fragmentu, uzklikšķinot uz saites. Pēc dziesmu vērtēšanas papildus ir jāatbild uz 2 aptaujas jautājumiem par dažādām tēmām. Lai gan Padomdevēju aptaujas ir angļu valodā, tomēr atbildēt uz jautājumiem var arī latviešu valodā.

Balsojot European Hit Radio mājas lapā, sadaļā Top 9, balsojuma rezultāts tiek apkopots raidījumā Top 9, kas skan no svētdienas līdz ceturtdienai plkst. 21.00.

## 1. vietas dziesmu saraksts

## Skatīt arī

* European Hit Radio
* European Hit Radio Top 40
* European Hit Radio Top 100

## Piezīmes un atsauces

### Piezīmes

### Atsauces

## Ārējās saites
Junuss Malli

**Junuss Malli** (, dzimis ) ir turku futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Turcijas futbola izlases dalībnieks.

Turcijas futbola izlases sastāvā ir spēlējis 2016. gada Eiropas čempionātā.

## Ārējās saites
Čaglars Sejindži

**Čaglars Sejindži** (, dzimis ) ir turku futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Turcijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2024. gada Sejindži pārstāv Turcijas Superlīgas komandu Stambulas "Fenerbahçe".
## Sasniegumi
**Leicester City**
*FA kauss: 2020—21
*FA Community Shield: 2021

**Individuālie**
*Turcijas gada futbolists: 2019
*PFA gada simboliskā izlase: 2019—20 Premjerlīga 

## Ārējās saites

## Atsauces
Džengizs Inders

**Džengizs Inders** (, dzimis ) ir turku futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Turcijas futbola izlases spēlētājs. Kopš 2025. gada Inders pārstāv ASV augstākās futbola līgas komandu Los Angeles, kas viņu īrē no Turcijas Superlīgas komandas ''Fenerbahçe''.

## Sasniegumi
**Individuālie sasniegumi**

* Turcijas gada futbolists: 2018

## Atsauces

## Ārējās saites
Buraks Jilmazs

**Buraks Jilmazs** (, dzimis ) ir turku futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, pārstāvējis Turcijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Jilmazs ir Turcijas Superlīgas komandas *[[Kasımpaşa S.K.|Kasımpaşa]]* galvenais treneris.

Turcijas futbola izlases sastāvā ir piedalījies 2016. un 2020. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Beşiktaş**

* Turcijas kauss: 2006—07
* Turcijas Superkauss: 2006

**Trabzonspor**

* Turcijas kauss: 2009—10
* Turcijas Superkauss: 2010

**Galatasaray**

* Turcijas Superlīga: 2012—13, 2014—15
* Turcijas kauss: 2013—14, 2014—15
* Turcijas Superkauss: 2013, 2015
**Lille**

* Francijas 1. līga: 2020—21
* Trophée des Champions: 2021

## Ārējās saites
Ītans Ampadu

**Ītans Ampadu** (, dzimis ) ir Velsas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Velsas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Ampadu pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu ''Leeds United''.

## Sasniegumi
**Chelsea**

* FA kauss: 2017—18
* UEFA Eiropas līga: 2018—19
**Leeds United**

* Anglijas čempionāts: 2024—25

## Ārējās saites
Varšavas Šopēna lidosta

**Varšavas Šopēna lidosta** () ir starptautiskā lidosta Varšavas dienvidrietumos, Polijā. Polijas lielākā (aizņem 834 ha platību) un noslogotākā lidosta, kā arī 2019. gadā tā ar 18,9 miljoniem pasažieru bija noslogotākā jaunajās ES dalībvalstīs. 2013. gadā pirmoreiz pārsniedza 10 miljonu apkalpoto pasažieru robežu. Apkalpo apmēram 40% no valsts gaisa pasažieriem. Šopēna lidostā ik dienu tiek veikti ap 300 regulārie reisi, kā arī daudzi čārterreisi. Starp noslogotākajiem starptautiskajiem galamērķiem ir Londona, Čikāga, Frankfurte un Amsterdama, savukārt populārākie vietējie galamērķi ir Krakova, Vroclava un Gdaņska.

Līdz 2001. gadam pazīstama kā **Varšavas-Okencjes lidosta** (*Port lotniczy Warszawa-Okęcie*), kad tika pārsaukta par godu Varšavā dzīvojušā poļu komponista Friderika Šopēna vārdā. Otrā starptautiskā lidosta Varšavā ir daudz mazākā Varšavas Modlinas lidosta, kas atvērta 2012. gadā. Jaunākā, trešā Varšavas lidosta — Varšavas Radomas lidosta — tika atvērta 2023. gadā, tā atrodas Radomā, ap 100 km uz dienvidiem no Varšavas.

## Ārējās saites

*
Vaigača (polārstacija)

**Vaigača** () ir bijusī Krievijas un PSRS vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Vaigačas salas ziemeļos Kostjanoja ragā pie Karas Vārtu jūrasšauruma.

## Vēsture
Stacija izbūvēta laika posmā no 1912. līdz 1914. gadam Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas Tirdzniecības ostu nodaļas pārraudzībā. Vienlaikus būvēta radiotelegrāfa stacija un meteostacija. Regulāri novērojumi sākti 1914. gada jūlijā. Sakarā ar pilsoņu kara radītajām organizatoriskajām grūtībām stacijas darbībā bija pārtraukums no 1918. gada augusta līdz 1919. gada oktobrim. 1947. gadā Bolvanskijnosa zemesragā salas ziemeļaustrumos tika izveidota filiālstacija. 1950. gadā visas aktivitātes tika pārceltas uz Bolvanskijnosu un Vaigačas staciju slēdza.

## Atsauces
Alfrēds Mačtams

**Alfrēds Mačtams** (dzimis  Puzes pagastā; miris 2019. gada 8. maijā) bija latviešu kuģu mehāniķis un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Puzes pagastā zemnieku ģimenē. Mācījās Liepājas jūrskolā, 1954. gadā sāka strādāt zvejnieku kolhozā "Sarkanā bāka", 1979. gadā kļuva par tā priekšsēdētāja pirmo vietnieku, bet 1989. gadā — par priekšsēdētāju.

Atmodas kustības laikā A. Mačtams bija viens no Latvijas Tautas frontes Ventspils nodaļas dibinātājiem.
1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 101. Ventspils vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā A. Mačtams nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Darbojās Jūras lietu komisijā kā sekretārs, no 1992. gada vadīja Ventspils ostas administrāciju.

A. Mačtams no 1992. līdz 1995. gadam vadīja Ventspils ostas administrāciju, bija ostas pārvaldnieks. Pēc pensionēšanās dzīvoja savās tēva mājās Puzē.

Miris 2019. gada 8. maijā.

## Apbalvojumi
1999. gadā A. Mačtamu apbalvoja ar 1991. gada barikāžu dalībnieku piemiņas zīmi, bet 2000. gadā ar Triju Zvaigžņu ordeņa trešo šķiru.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Roberts Džonstons

**Roberts B. Džonstons** (, dzimis  Edinburgā, miris ) bija Skotijā dzimis ASV Jūras kājnieku korpusa ģenerālleitnants.

Viņš bija viens no galvenajiem Līča kara komandieriem. Līča kara laikā viņš darbojās kā Amerikas Savienoto Valstu centrālās pārvaldniecības personāla galvenais priekšnieks. Tāpat Līča kara laikā arī vadījis militārās operācijas "Tuksneša vairogs" un "Tuksneša vētra". Tāpat piedalījies arī Somālijas pilsoņu karā, kurā vadījis operāciju *Unified Task Force*. Pēc vairāk nekā 34 gadus ilga dienesta pienākumu pildīšanas viņš 1995. gadā atvaļinājās no ASV Jūras korpusa.
71. autobusu maršruts (Rēzekne)

**71. autobusu maršruts** ir Rēzeknes sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kurā pasažieru pārvadājumi tiek nodrošināti no Blaumaņa ielas līdz Stolbovkai Griškānu pagastā. Maršruts tika atklāts 2016. gada 1. janvārī, lai Stolbovkas iedzīvotājiem būtu ērtāk nokļūt līdz pilsētai.

## Maršruts
Virzienā **Blaumaņa iela — Stolbovka** autobusi kursē pa šādām ielām: Blaumaņa iela, Maskavas iela, Atbrīvošanas aleja, Latgales iela, Ludzas iela, Zilupes iela, Jupatovkas iela (līdz Valsts ieņēmumu dienestam un atpakaļ), Zilupes iela, autoceļš P54 un autoceļš A12.

Virzienā **Stolbovka — Blaumaņa iela** autobusi kursēja pa šādām ielām: autoceļš A12, autoceļš P54, Zilupes iela, Jupatovkas iela (līdz Valsts ieņēmumu dienestam un atpakaļ), Zilupes iela, Ludzas iela, Latgales iela, Atbrīvošanas aleja, Maskavas iela un Blaumaņa iela.

### Pieturvietas
71. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 48 pieturas. Virzienā **Blaumaņa iela — Stolbovka** ir 24 pieturas, bet virzienā **Stolbovka — Blaumaņa iela** ir 24 pieturas.

## Skatīt arī
* Sabiedriskais transports Rēzeknē
* Rēzeknes Satiksme

## Atsauces

## Ārējās saites
* SIA "Rēzeknes Satiksme" mājaslapa
Sarmis Mednis

**Sarmis Mednis** (dzimis  Lejasciemā, miris 2022. gada 19. maijā) bija latviešu lauksaimnieks, sabiedriskais darbinieks un politiķis, Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993).

## Dzīvesgājums
Dzimis  Lejasciemā. Mācījās vietējā vidusskolā, pēc tam studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Agronomijas fakultātē. Bija brigadieris kolhozā, pēc tam kolhoza "Druva" valdes priekšsēdētājs, pēc kolhozu apvienošanas — kolhoza "Komunārs" galvenais agronoms.

S. Mednis bija PSKP biedrs no 1959. gada līdz 1989. gadam, kad izstājies.

Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā S. Mednis 1988. iesaistījies Latvijas Tautas frontē (LTF) un 1989. gadā Lejasciemā vadīja vietējo LTF nodaļu, organizēja braucienu uz "Baltijas ceļu". 1990. gadā kā LTF atbalstīts kandidāts viņš tika ievēlēts par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 126. Lizuma vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā S. Mednis bija starp deputātiem, kas nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

Pēc deputāta pilnvaru beigām kopā ar sievu Lejasciemā izveidoja savu kolekciju dārzu.

Vairākkārt bija ievēlēts par Lejasciema pagasta padomes deputātu (1994, 1997, 2001, no vēlētāju apvienības "Savai zemei"). 1998. gadā iestājās Tautas partijā.

## Apbalvojumi
2000. gadā S. Medni apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

## Atsauces
Tikums

thumbnail|200px|Tikumi atbilst noteiktiem morāles principiem, normām
**Tikums** ir morāles princips, norma, to kopums. Par tikumiem tiek uzskatītas rakstura īpašības, kurām sabiedrībā tiek piešķirta pozitīva nozīme. Par četriem “galvenajiem” tikumiem uzskata spēku, apdomību, taisnīgumu un mērenību, kā arī tiek izdalīti trīs tā sauktie dievišķie tikumi, tas ir, ticība, cerība un mīlestība. Pastāv arī citi, it kā mazāk svarīgi tikumi, piemēram, godīgums, laipnība, žēlsirdība, labdarība, cēlsirdība, savaldība un līdzjūtība.

## Atsauces

## Ārējās saites
Visvaldis Mucenieks

**Visvaldis Mucenieks** (dzimis , miris ) bija latviešu inženieris, tulks, politiķis un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

## Dzīvesgājums
Dzimis  Aizputes apriņķī, Valtaiķu pagastā. Pēc studijām Rīgas Politehniskajā institūtā Elektroenerģētikas fakultātē no 1961. gada strādāja par inženieri un projektu grupas vadītāju Latvijas Valsts lauku celtniecības projektēšanas institūtā, vēlāk par elektriķi — brigadieri Jūrmalas brīvprātīgo ugunsdzēsēju biedrībā,.

Atmodas kustības laikā V. Mucenieks iesaistījās Latvijas Nacionālās neatkarības kustības (LNNK) veidošanā, 1988. gada jūnijā viņš bija pirmās LNNK padomes loceklis un tās juridiskās nodaļas vadītājs. 1989. gada 10. decembrī Latvijas PSR vietējo padomju vēlēšanās viņu ievēlēja par Rīgas darbaļaužu deputātu padomes deputātu. Šajā pašā gadā iesaistījies Latvijas Tautas frontē.

1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 155. Jaunogres vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā V. Mucenieks nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

1993. gadā kļuva par Latvijas Civilās aizsardzības centra direktoru. No amata atbrīvots 1995. gadā, taču tiesa atzinusi lēmumu par nepamatotu un 1998. gadā amatā atjaunots.

1993. gada 5 Saeimas un 1995. gada 6. Saeimas vēlēšanās V. Mucenieks kandidēja no Latvijas Vienības partijas, bet netika ievēlēts.

2002. gadā nesekmīgi kandidēja 8. Saeimas vēlēšanās no LSDSP saraksta.

## VDK kartīte
Viņa vārds atrodams VDK aģentu kartotēkā, ieraksts par savervēšanu kartītē veikts 1989. gada 24. novembrī.
Jautājums par Visvalža Mucenieka vārda atrašanos VDK aģentu kartotēkā aktualizējās laikā, kad viņam vajadzēja noformēt dokumentus civildienesta ierēdņa amatā. Rīgas Zemgales priekšpilsētas tiesa 1995. gada 20. septembrī nolēma, ka viņš “nav veicis apzinātu sadarbību ar bijušo LPSR VDK”. Pārbaudes lietā nopratināts arī V. Mucenieka vervētājs Pāvels Naļivaiko, kurš tajā laikā strādāja VDK 5. daļas 3. nodaļā (pretpadomju organizācijas, bijušo politieslodzīto uzraudzība). Naļivaiko liecināja, ka Mucenieku VDK aģentūrā esot ieslēdzis “pēc daļas priekšnieka Eihmaņa rīkojuma, lai uzlabotu darba rādītājus aģentu vervēšanas jomā, jo Mucenieks bijis ar lielu autoritāti LNNK valdē”. Tāpat Naļivaiko apgalvoja, ka aģenta reģistrācijas kartītes uz Mucenieka vārda viņš aizpildījis pats personīgi, tās parakstījis daļas priekšnieka vietnieks Šalajevs, bet segvārdu Muceniekam izdomājis Naļivaiko.

## Apbalvojumi
2000. gadā V. Mucenieku apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.

## Literatūra
* Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

## Atsauces
Kipras karognesēji olimpiskajās spēlēs

Šajā uzskaitījumā apkopoti **[[Kipra]]s pārstāvji un sportisti, kas [[Olimpiskās spēles|olimpisko spēļu]] oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.**

Kipra vasaras olimpiskajās spēlēs un ziemas olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1980. gada.

## Vasaras olimpiskās spēles

## Ziemas olimpiskās spēles

## Skatīt arī
* Kipra olimpiskajās spēlēs
* Kipras olimpisko medaļnieku uzskaitījums

## Atsauces

## Ārējās saites
* 
*
FC Haka

***FC Haka*** ir 1934. gadā dibināts Somijas futbola klubs no Valkeakoski, kas spēlē *[[Veikkausliiga]]*, Somijas futbola čempionāta augstākajā līgā.

## Sasniegumi
* ***[[Veikkausliiga]]***
** Čempioni (9): 1960, 1962, 1965, 1977, 1995, 1998, 1999, 2000, 2004.
** Vicečempioni (7): 1955, 1957, 1963, 1976, 1980, 2003, 2007
* **Somijas kauss**
** Kausa ieguvēji (12): 1955, 1959, 1960, 1963, 1969, 1977, 1982, 1985, 1988, 1997, 2005, 2006
** Finālisti (3): 1980, 1983, 1989
* **Somijas līgas kauss**
** Kausa ieguvēji (1): 1995
** Finālisti (0):

## Sezonas

## Atsauces

## Ārējās saites
*  Oficiala majas lapa
Oguzhans Ezjakups

**Oguzhans Ezjakups** (, dzimis ) ir turku bijušais futbolists, kurš spēlēja pussarga pozīcijā un ir pārstāvējis Turcijas futbola izlasi.

Turcijas futbola izlases sastāvā ir piedalījies 2016. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Beşiktaş**

* Turcijas Superlīga: 2015—16, 2016—17, 2020—21
* Turcijas kauss: 2020—21
* Turcijas Superkauss: 2021

## Ārējās saites
Mehmets Topals

**Mehmets Topals** (, dzimis ) ir turku futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, pārstāvējis Turcijas futbola izlasi. Kopš 2025. gada Topals ir Rumānijas *[[Liga I]]* komandas *[[FC Petrolul Ploiești|Petrolul Ploiești]]* galvenais treneris.

Turcijas futbola izlases sastāvā ir piedalījies 2008. un 2016. gada Eiropas čempionātā.

## Sasniegumi
**Galatasaray**

* Turcijas Superlīga: 2007—08
* Turcijas Superkauss: 2008

**Fenerbahçe**

* Turcijas Superlīga: 2013—14
* Turcijas kauss: 2012—13
* Turcijas Superkauss: 2014

**İstanbul Başakşehir**

* Turcijas Superlīga: 2019—20

## Ārējās saites
Karels Vaņeks

**Karels Vaņeks** (;  — ) bija Čehoslovākijas šahists.

## Biogrāfija
1920. gadu pirmajā pusē bijis viens no Čehoslovākijas vadošajiem šahistiem. Dzīvojis Brno un vietējā šaha kluba sastāvā piedalījies komandu turnīros. 1923. gadā Pardubicē izcīnījis bronzas medaļu Čehoslovākijas šaha čempionātā. 1924. gadā Parīzē pārstāvējis Čehoslovākijas komandu neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē, kurā komandu vērtējumā izcīnījis zelta medaļu.

## Atsauces

## Ārējās saites